recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***A Christmas Carol***, punim imenom ***A Christmas Carol in Prose, Being a Ghost Story of Christmas*** (prevođena kao *Božićna priča* ili *Božićna pjesma*) je roman engleskog spisatelja Charlesa Dickensa. Roman je prvi put izdan 19. prosinca 1843. sa ilustracijama koje je napravio John Leech. Priča je po izlasku bila instantan uspjeh, prodavši se u 6,000 kopija samo u prvom vikendu. Iako je priča bila napisana kako bi Dickens dobio novac da otplati dug, ona je do danas ostala jedna od najpopularnijih i najdugovječnijih božićnih priča.

Radnja
------

Škrtog direktora Londonske banke Scrooga posjećuje nećak koji ga moli da ga pusti s posla na Božić. On ga pušta, ali uz uvjet da mu taj dan neće biti plaćen. Nakon što Scrooge zatvori ured, dolazi mu duh prijatelja Marleya u okovima i govori mu da će ga posjetiti tri duha: prošlosti, sadašnjosti i budućnosti. Nakon što mu duh budućnosti pokaže njegov grob zameten snjegom i obitelj koja se veseli njegovoj smrti, Scrooge ispravlja svoje krive postupke i odlazi nećaku na proslavu Božića te donosi jelo i piće. Svi sretno i zajedno slave Božić.

Ekranizacije
------------

Knjiga je doživjela 15-tak različitih ekranizacija. Među njima su najpoznatije sljedeće:

* *The Muppet Christmas Carol (1992)* - Scroogea glumi Michael Caine
* *A Christmas Carol (1984)* - za Emmy nominirana televizijska verzija u kojoj se u glavnim ulogama pojavljuju George C. Scott kao Ebenezer Scrooge, David Warner i Susannah York kao Cratchitovi te Edward Woodward kao Duh Sadašnjeg Božića.
* *A Christmas Carol (1999)* - televizijski film s Patrickom Stewartom u ulozi Scroogea
* *Scrooge (1951)* - u glavnim ulogama su Alastair Sim kao Scrooge te Mervyn Johns i Hermione Baddeley kao Cratchitovi
* *A Christmas Carol (2009)* - glas Scroogeu posudio Jim Carrey
*Za istoimeno jezero u Iranu, v. Komsko jezero (Iran); za istoimeno jezero u SAD, v. Komsko jezero (Minnesota)*

**Comsko jezero** (talijanski: *Lago di Como*, latinski: *Larius Lacus*, jednostavnije **Como** ili **Larij**) je glacijalno jezero u Lombardiji u Italiji. Jezero ima površinu od 146 km² i treće je jezero po veličini u Italiji, iza jezera Garde i jezera Maggiorea. Dubinom od 414 metara predstavlja jedno od najdubljih jezera Evrope, a dno mu leži na 200 metara ispod razine mora.

Hidronim
--------

Naziv jezera dolazi od latinske riječi *larius*, koja je u talijanskom izmjenjena u *lario*, ali to ime se rijetko koristi. Obično se jezero naziva jednostavno *Lago di Como* po Comu, najvećem gradu na njegovim obalama.

Geografija
----------

Comsko jezero leži oko 45 km sjeverno od Milana, na obroncima Alpa u dolini okruženoj granitnim planinama, koje se od 2400 m na sjeveroistoku spuštaju do visine od 600 m na jugu. Jezero ima oblik obrnutog latinskog slova *Y* ili grčkoga slova lambda. Sjeverni krak počinje kod grada Colica, a gradovi Como i Lecco su na krajevima jugozapadnoga i jugoistočnoga kraka. Rijeka Adda utječe u jezero na sjeveru kod grada Colica, a istječe kod Lecca. Ta geološka struktura čini od jugozapadnoga kraka kod Coma mrtav kraj, pa se tu često događaju poplave. Planinski predalpski kraj između dva južna kraka jezera naziva se Larijski trokut (*Triangolo lariano*). U središtu toga trokuta je grad Canzo.

### Obalna naselja

Parco Meier, javni park u Tremezzu

Gradovi i sela uz obalu jezera| Zapadna obala od sjevera prema jugu | Južna obala od zapada prema istoku | Istočna obala od sjevera prema jugu |
| --- | --- | --- |
| * Domaso
* Gravedona
* Dongo
* Musso
* Menaggio
* Cadenabbia
* Tremezzo
* Mezzegra
* Lenno
* Ossuccio
* Argegno
* Brienno
* Moltrasio
* Cernobbio
* Como
 | 

---

* *Como*
* Blevio
* Bellagio
* Malgrate
* *Lecco*
 | * Colico
* Dorio
* Dervio
* Bellano
* Varenna
* Lecco
 |

Turizam
-------

Jezero je popularno turističko odredište, pogotovo za jedrenje, jedrenje na dasci i kitesurfing.

Panorama jezera i grada ComoPanorama jezera i grada Como

Vanjske veze
------------

***Como (jezero)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Como na portalu Encyclopædia Britannica Online ()
* Karta jezera Arhivirano 2009-02-05 na Wayback Machine-u
* Comune di Como ()
* Comune di Lecco ()
* Provincia di Lecco ()
* Provincia di Como  ()
* Villa d'Este
* Otok Comacina
* Lake Como (Opće informacije o jezeru) ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 238374560
* LCCN: sh86002522
* GND: 4090516-0
* SUDOC: 029275792
* BNF: cb12093717p (podaci)
* HDS: 007148
* NKC: ge384457
* BNE: XX5646899

 |
**August Sicard von Sicardsburg** (\* Budimpešta, 6. decembar, 1813. † Weidling kod Beča, 11. jun, 1868.), bio je jedan od značanijih bečkih arhitekata historicizma u razdoblju izgradnje Ringstrasse uz svog partnera i kolegu Eduarda van der Nülla.

Biografija
----------

*August Sicardsburg* je studirao arhitekturu na bečkoj Politehnici. Od 1835. radi na Politehnici kao asistent, a s vremena na vrijeme uskače umjesto profesora Petera von Nobilea. Za njegov život bio je važan 
period od 1839. do 1843. koji je proveo je na studijskim putovanjima po Evropi zajedno sa Eduardom Nüllom, s kojim se toliko zbližio, da mu je postao partner s kojim je radio do kraja svog života u zajedničkom projektnom birou.

Od 1843. radi kao profesor na Bečkoj akademiji zajedno sa prijateljem i partnerom *Eduardom Nüllom*. Njih dvojica bili su zvijezde među austrijskim arhitektima kasnog romantizma. Zbog okolnosti koje su vladale u to vrijeme *Sicardsburg* i *Nüll* realizirali su relativno malo svojih projekata, iako su razradili mnoge velike projekte za proširenje grada. Njihov najveći projekt bila je nova palača Bečke opere, koju su izgradili od 1861. do 1869. Ta zgrada im je kasnije donijela svjetsku slavu, ali za vrijeme same gradnje gomilu pogrda i uvreda koje osjetljivi *Eduard Nüll* nije mogao podnijeti pa se ubio pred sam dovršetak zgrade, a dotukla je i samog *Sicardsburga*.

Nekakva posthumna utjeha ispao je njihov učenik Karl Freiherr von Hasenauer koji je postao zvijezda 
bečke arhitekture.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Sicard von Sicardsburg, August*" (engleski). Encyclopedia of Austria. Pristupljeno 18. 03. 2013.

Vanjske veze
------------

***August Sicard von Sicardsburg*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sicard von Sicardsburg, August ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 69725135
* LCCN: nr2006013958
* ISNI: 0000 0000 6154 7035
* GND: 118765108
* BNF: cb137392991 (podaci)
* RKD: 331848

 |
Bolesław Prus
**Bolesław Prus** (Hrubieszów, 20. kolovoza 1847. - Varšava, 19. svibnja 1912.), poljski književnik

Pravo ime - **Aleksander Głowacki**

Bio je demokrat koji vjeruje u postupni preobražaj poljskog društva, altruist u čijem se djelu osjeća dobrodušan humor i suosjećanje sa slabima. Pisao je o borbi poljskih seljaka za zemlju, o emancipaciji žena, o potrebi realizma u kulturi i politici. Odnoseći se negativno prema autokratskom mentalitetu uvodio je u poljsku literaturu likove iz građanske trgovačke sredine, ljude iz naroda, seljake, gradsku sirotinju, pa je njegov opus značajno svjedočanstvo o poljskim prilikama njegova vremena.


***Bolesław Prus*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 64016160
* LCCN: n50030616
* ISNI: 0000 0001 1028 1828
* GND: 118793527
* SELIBR: 196793
* SUDOC: 028245954
* BNF: cb12012142b (podaci)
* BIBSYS: 90323268
* NLA: 36089296
* NDL: 001279411
* NKC: jn19981002052
* RSL: 000080347
* BNE: XX1077924
* CiNii: DA02346163
* CONOR.SI: 23186275
* NSK: 000060665

 |
**Branislav Petrović** (7. april 1937 — 26. septembar 2002) je bio srpski pesnik i novinar.

Biografija
----------

Rođen je 1937. godine u selu Bjeluša koje sada pripada opštini Arilje. Gimnaziju je završio u Čačku. Studirao je na Pravnom fakultetu a diplomirao je na Filološkom fakultetu u Beogradu na odseku za jugoslovensku književnost i srpski jezik.

Radio kao novinar u „Borbi", kolumnista u NIN-u, urednik u časopisu „Vidici" i „Srpski književni glasnik", urednik u Izdavačkom preduzeću „Prosveta".

Izbor iz kolumni koje je objavljivao u NIN-u, objavio je u knjizi „Kvadratura kruga".

Osvajao je više nagrada za svoju poeziju.

Zbirke pesama
-------------

* Moć govora
* Gradilište
* O prokleta da si ulico Rige od Fere
* Predosećanje budućnosti
* Tragom prah
* Sve samlji
* Pesme
* Da vidiš čuda
* Žeževasion

Nagrade
-------

* Nagrada Branko Miljković
* Zmajeva nagrada
* Žička hrisovulja
* Disova nagrada za ukupno pesničko delo
* Nagrada „Desanka Maksimović".

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 32127465
* LCCN: nr88000520
* ISNI: 0000 0001 1470 2829
* GND: 132498510
* SUDOC: 09663782X
* BNF: cb129166260 (podaci)
* NKC: js2011627408
* CONOR.SI: 25381987

 |
„**Devojko mala**" je čuvena pjesma koju je komponovao Darko Kraljić, tekst napisao Božidar Timotijević, a otpjevao Vlastimir „Đuza" Stojiljković za film Ljubav i moda 1958. godine, u kojem je glumio glavnu ulogu. Pjesma je postala popularna širom bivše Jugoslavije a kasnije i u Rusiji u verziji koju je snimio Đorđe Marjanović. Svoju verziju snimio je i Predrag Cune Gojković,1963. godine.

Muzička grupa „Idoli" je kasnije, 1981. godine, istu pjesmu izvela na svom prvom albumu „Vis Idoli". Pjesma je postala možda najpopularnija u ovom obliku, za koji je snimljen i video-spot.

Hrvatska grupa Kubizmo je snimila sopstvenu verziju ove pjesme, ali djelimično na španskom, pod naslovom „Nina Bonita". Vlada Divljan je takođe učestvovao u izvođenju.

Jazz trubač Duško Gojković snimio je instrumentalnu jazz verziju 1983. godine.

Srdjan Popov je snimio svoju rockabilly swing verziju 2021. godine.

Literatura
----------

* Petar Janjatović, „", ISBN 978-86-905317-1-4

Spoljašnje veze
---------------

* Video na YouTube
* Video na YouTube — pjesma u izvođenju Vlastimira „Đuze" Stojiljkovića
**Carla del Ponte** (Lugano, 9.2. 1947.) je švicarska pravnica i bivša glavna tužiteljica Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju i Međunarodnog krivičnog suda za Ruandu. Od 2008. do 2011. godine bila je na dužnosti veleposlanice Švicarske u Argentini.

Rođena je u Luganu, a pravo je studirala u Bernu, Ženevi i Velikoj Britaniji. Od 1975. do 1981. se bavila privatnom advokatskom praksom. Godine 1981. je imenovana istražnom sutkinjom te se istakla u istragama vezanim uz terorizam, špijunažu, pranje novca i trgovinu drogom. Zbog potonjeg je bila na meti italijanske mafije te preživjela pokušaj atentata. 

Godine 1994. je postala glavni tužitelj Švicarske, a pet godina kasnije je postala glavna tužiteljica ICTY. Za vrijeme njenog mandata je podignut veliki broj optužnica i veliki broj bivših ratnih vođa s područja bivše Jugoslavije je uhapšen i osuđen odnosno čeka suđenje za ratne zločine. Zbog toga je Del Ponte uživala veliki ugled u svjetskoj javnosti. 

U zemljama bivše Jugoslavije je s vremenom postala jedna od najomraženijih ličnosti. Protiv nje se vode kampanje mržnje (npr. "*Kurva del Ponte*" i sl.) a njeni navodi se selektivno koriste (npr. u Srbiji se kritikuju njene optužbe protiv srbijanskih vođa ali uvažavaju njene optužbe protiv OVK o trgovini organa).

Često je kritiziraju zbog arogancije, politikantskih izjava i loše napisanih optužnica te pravne strategije koje je od optuženih ratnih vođa učinila mučenike i nacionalne heroje, odnosno podgrijala nacionalizam i stvorila plodno tlo za nastavak etničkih sukoba u bliskoj budućnosti.

Zbog povećanja ekspeditivnosti tribunala Vijeće sigurnosti je 2003. razdvojilo uloge tužitelja za Međunarodni sud za ratne zločine počinjene na području bivše Jugoslavije (ICTY) i Međunarodni sud za ratne zločine počinjene na području Ruande (ICTR) pa je Carlu Del Ponte na tribunalu za Ruandu zamijenio Hassan Bubacar Jallow. 1. siječnja 2008. na dužnosti glavnog tužitelja nasljedio ju je Serge Brammertz.

Izvori
------

1. ↑  Kurva del Ponte i drugi eseji

Vanjske veze
------------

***Carla Del Ponte*** na Wikimedijinoj ostavi

* Memoari Karle Del Ponte I, II, III[*mrtav link*], IV[*mrtav link*], V[*mrtav link*]
* BBC News profil Carle del Ponte (engl.)
Češnice v Tuhinju
**Češnjice v Tuhinju** je selo u slovenskoj pokrajni Gorenjskoj, u sastavu općine Kamnik.

Geografija
----------

Češnjice v Tuhinju smještene su na brežuljcima ispod Menon planine na nadmorskoj visini od 673 m

Povijest
--------

Češnjice se kao njem. *"Kersteten"* (od njem. *Kirsche* promijenjeno u češnja) u starim spisima prvi put se spominje skupa s Belom 1229. kao mjesto gdje je granica posjeda hospitala na Kozjem hrptu. 1329. je kralj Henrik Češki Koruški vojvoda poklonio manastiru u Kostanjevici četiri kmetska imanja u Cirkušama i šest u Češnjicama. Tada je kroz selo Češnjice v Tuhinju vodio važan trgovački put. Svojevremeno je tu prošla i zaustavila se austrijska carica Marija Terezija.

Među važnim nalazima na tom području je svakako vrč, koji se nalazio između starijih kuća u selu. Odkrio ga je domačin France Drolc, koji je pomagao na kopanju jame. U vrču se je nalazilo oko 1200 srebrnjaka i više od 400 zlatnika. Najstariji su stari najmanje 450 g. što govori o starosti same nastambe. Zlatnike su zatim pohranili u međuopćinski muzej Kamnika u gradu Zaprice, Kamnik.

U selu je podignut spomenik partizanskom liječniku Petru Držaju.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2002. Češnjice su imale 117 stanovnika.
Oluja prašine pokriva kuće u Teksasu, 1935.
**Prašina** je uopšten naziv za sićušne postojane komadiće proizvoljne materije prečnika manjeg od 500 mikrona ili, ako se posmatra još šire, za svaku fino izdeljenu materiju. Na Zemlji prašina u atmosferi ima razne izvore: zemna prašina nošena vetrom, vulkanske erupcije i vazdušno zagađenje su neki od primera. Prašina u vazduhu predstavlja aerosol i ima snažno, lokalno radioaktivno dejstvo na atmosferu i značajno utiče na klimu. Štaviše, ako se u njenom sastavu nalazi i neka zapaljiva supstanca (npr. fluor), prašina može izazvati eksploziju.

Opšte osobine
-------------

Fizičke osobine prašine pokoravaju se prirodnim zakonima koji nisu identični onima koji važe za čvrsta i tečna tela. Tako, na primer, pritisak na zidove kutije pune prašinom ne mora biti jednak u svim tačkama.

Prašina je odgovorna za plućnu bolest poznatu pod nazivom *Pneumoconiosis*, kao i za crnu plućnu bolest od koje najčešće obolevaju rudari. Da bi se umanjilo štetno dejstvo, donete su brojne zakonske odredbe kojima se propisuju standardi koji moraju biti ispunjeni u radnoj sredini.

Kućna prašina
-------------

Prašina koja se skuplja u kući je kombinacija atmosferske prašine i prašine ljudskog porekla, koju čine uglavnom izumrle ćelije kože i vlakna sa odeće i pokrivača. Može se ukloniti metlom, krpom ili usisivačem.

Grinje, organizmi koji se često sreću u vlaknima tepiha i na dušeku, koriste organske komponente kućne prašine za svoju ishranu. NJihov izmet, zauzvrat, postaje deo kućne prašine i može izazvati alergijske reakcije kod ljudi.

Vanjske veze
------------

***Prašina*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Bibliography of Aeolian Research Arhivirano 2014-07-08 na Wayback Machine-u
* The German Asthma & Allergy Federation (DAAB) ()
* Mikroskopski prikaz prašine ()
**Operacija Žrvanj** (nem. *Mühlensturm*, Milenšturm) je bila vojna operacija Vermahta protiv partizana u oblasti Martin Broda, Bosanska krajina. Vođena je 23. i 24. aprila 1944. godine, na prostoru Turovac — Jelovac — Martin-Brod, protiv 1. ličke brigade 6. ličke proleterske divizije.

Pozadina
--------

Komanda 15. brdskog korpusa je, poslije borbi između Srba i Nebljusa (operacija Aprilschauer), pripremila operaciju »Mühlensturm« isključivo protiv 1. ličke proleterske brigade. Prva lička je držala položaje na liniji Lipa - Buševići - Boboljusci - Veliki i Mali Cvjetnić.

Tok operacije
-------------

23. 4. 1944. godine 373. legionarska divizija je započela operaciju »Milenšturm« Jurišnim bat. i delovima II/384. iz Lapca i Doljana prema Martin-Brodu. 1. lička brigada se nalazila u rejonu V. i M. Cvjetnić — Martin Brod — Boboljusci.

Kad su snage »jurišnog bataljona« i 2. bataljona 384. legionarskog puka krenule u napad prema Martin Brodu, u borbu se uključio samo Peti ruski bataljon 1. ličke proleterske brigade. Bila je to najveća borba toga bataljona. Vrhovni štab NOVJ je o borbama pisao 25. aprila u izvještaju za Radio-stanicu »Nova Jugoslavija«:

> »Između Bihaća i Knina, na odseku fronta Kulen-Vakuf - Martin brod - Srb vode se žestoke borbe. Naši borci uništili jedan tenk i nekoliko teretnih automobila«.
> 
> 

Neprijatelj je svoje jedinice dovozio u 37 kamiona i 5 tenkova. Artiljerija je iz Kulen-Vakufa tukla Stjenjane, a iz Doljana Martin Brod i Očijevo, otkud se 24. aprila Ruski bataljon povlačio prema glavnini brigade. Komesar Milan Trešnjić u svojim sećanjima piše da »nikada u proteklom ratu nije doživio težu i bezizlazniju situaciju«, kao tad, nad Martin Brodom, kad je bataljon napadnut sa dvije strane, "pa ne možeš da se povučeš".

Očajničkim jurišem, Peti ruski bataljon 1. ličke brigade je uspeo da izbije na kanjon Unca i tako dođe Nemcima bočno. Nakon toga, snage »jurišnog bataljona« i 2. bataljona 384. legionarskog puka su vodeći »žešće borbe na sektoru od Martin Broda do Kulen-Vakufa s dva tenka prodrli u Martin Brod«.

Ishod
-----

Operacija je završena 24. aprila zauzimanjem Martin-Broda. Nemci su tom prilikom spalili 7 sela i pobili veći broj civilnog stanovništva.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  Jovo Popović: PRVA LIČKA PROLETERSKA BRIGADA "MARKO OREŠKOVIĆ"[*mrtav link*]
2. ↑  Milan Trešnjić, Okršaj u magli, zb. Šesta proleterska divizija, 276-277.

Vidi još
--------

* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**MKB-10** (*Međunarodna klasifikacija bolesti i srodnih zdravstvenih problema*); ili *(engl. International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems - ICD)* je klasifikacija koja je kod nas i u svijetu našla široku primjenu. Postoji potreba za kvalitetnim pokazateljima s područja mortalitetne i morbiditetne statistike. Upravo upotreba četveroznakovne šifre MKB-10 je bolja i preciznija od dijagnoze na latinskom ili nekom drugom jeziku. **MKB** je međunarodna klasifikacija bolesti i srodnih zdravstvenih problema. MKB sadrži kodove za klasifikaciju bolesti i ostale znakove, simptome, abnormalnosti itd. MKB izdaje Svjetska zdravstvena organizacija (engl. WHO) i koristi se diljem svijeta. MKB je osmišljen zbog međunarodne usporedbe klasifikacije i ostale statistike.

Povijest
--------

Začetak ovog medicinskog klasifikacijskog sistema je u 1900. godini, a danas je u upotrebi deseta revizija (ICD-10) koju je 1992. godine objavila Svjetska zdravstvena organizacija.
Dosada su izdane sljedeće MKB klasifikacije:

* MKB-9 je izdana 1977. Godine i koristi se još uvijek u SAD-u
* MKB-10 je započeta 1983. godine i završena 1992. godine
* MKB-11 prvi nacrti se očekuju 2008. godine, a izdavanje 2011. i 2013. godine

Način klasificiranja
--------------------

MKB predstavlja tipičnu hijerarhijsku klasifikaciju. Sve medicinske bolesti, stanja i postupci u prvoj su nivou klasifikacije podijeljeni na 21 kategoriju, pretežno prema etiologiji (npr. zarazne bolesti, zloćudne novotvorine, ozljede i trovanja) i anatomskom sistemu (npr. bolesti probavnog sistema, bolesti urogenitalnih organa). U sljedećim nivoima podjele glavne se kategorije dalje hijerarhijski dijele sve do definiranja egzaktnih dijagnoza.
Šifra MKB-10 je alfanumerička oznaka koja se sastoji od četiri polja, od kojih je prvo polje slovno, preostala tri polja su brojčana, a zadnje polje je od ostalih odijeljeno točkom. Troznakovne kategorije MKB-10 šifriraju sve osnovne skupine dijagnoza bolesti, stanja i postupaka, a četveroznakovne kategorije šifriraju zadnju razinu podjela bolesti, stanja i postupaka. Brojčani dio šifre odgovara sistemu serijskog šifriranja s unaprijed zadanim rasponom brojeva, što omogućuje buduća proširenja i promjene bez korjenite izmjene šifrarnika.

MKB-10 klasifikacija i DRG klasifikacijski sistem
-------------------------------------------------

Diagnosis-Related Group je sistem koji klasificira sve bolničke slučajeve u oko 500 grupa. DRG se zasniva na "grupiranju "baziranom na MKB dijagnozi, proceduri, starosti i spolu te prisustvu komorbiditeta. Svrha sistema je da procijeni koliko se u pojedinim bolnicama plaća za istu uslugu jer se očekuje da iste bolesti trebaju koštati isto u različitim zdravstvenim ustanovama. Kod nas se koristi Australska verzija bazirana na MKB-10 verziji dok je DRG klasifikacija u SAD-u bazirana na starijoj MKB-9 verziji.

Vanjske veze
------------

* Službena stranica za MKB-10
* Službena stranica WHO za MKB
***Bakhe*** (grčki:  / *Bakchai*; također poznate i kao *Bahantice*) je starogrčka tragedija koju je napisao atenski dramatičar Euripid. Praizvedena je posthumno u Dionizovom teatru godine 405. pne. kao dio tetralogije koja je također sadržavala *Ifigeniju na Aulidi*, a koju je najvjerojatnije režirao Euripidov sin ili nećak. Tada je osvojila prvu nagradu na Dionizijskom festivalu.

Tragedija se temelji na mitološkoj priči o kralju Penteju od Tebe i njegovoj majci Agavi, odnosno kazni koju su primili od boga Dioniza zbog odbijanja da ga štuju.

*Bakhe* (Βάκχαι) predstavljaju sintezu pesnikovih pogleda na bogove i religiju. Drama je u vezi s mitom o bogu vinove loze Dionisu. Dionis u liku mladića učini tebanske žene mahnitima jer ga nisu htele priznati za boga, te bude po zapovesti kralja Penteja bačen u zamnicu. Ali Dionis se uz veliki potres izbavi i razvali palatu, a začuđenom kralju izjavi da je on Dionisov sluga, pa ga je gospodar svojom božanskom moći oslobodio. Uto dolazi glasnik i javlja da Pentejeva majka Agava, njene sestre i druge tebanske žene na Kiteronu igraju mahnito kolo. Dionis pomuti kralju pamet i nagovori ga da se obuče u žensko odelo i pođe s njim na Kiteron da vide šta žene tamo rade. Kad su stigli tamo, Dionis oda ženama Penteja i one ga u mahnitosti razderu. Sama Agava natakne glavu svoga sina, misleći da je lavlja, na dug kolac te se veselo i ponosno vraća u grad svom ocu Kadmu. Ali, došavši svesti, prepozna svog sina i shvati da ju je stigla božja kazna. Na kraju drame proriče Dionis da će se Kadmo i njegova žena Harmonija pretvoriti u zmajeve, a napokon da će ipak doći u zemlju blaženih; Agava pak treba da pođe u izgnanstvo.

Ova tragedija može se smatrati pesnikovim protestom protiv bogoslužne mahnitosti. *Bakhe* su najtragičnija i najlepša pesnikova tragedija, puna straha i sažaljenja, blistavog lirskog zanosa, posebno u horskim delovima. To je drama bakhovske ekstaze, ali i drama ljudske slabosti pred snagom nepravednog i surovog božanstva. Tragedija je bila popularna još dugo u antici. Tako su je, na primer, na dvoru Parta izvodili grčki glumci u čast pobede nad Krasom kod Karha (53. godine stare ere), i tom prilikom glumac Jazon iz Trala doneo na pozornicu – tobože kao Pentejevu – glavu poginulog Krasa, recitujući Agavine stihove koje je ona u bakhičkom zanosu izgovarala noseći glavu svoga sina.

Izvori
------

1. ↑  Rehm (1992, 23).
Jedan od sačuvanih prepisa Žitija Konstantina Filozofa
**Život Konstantina** ili **Žitije Kirila** (starosl. Житьѥ Константина, lat. *Vita Constantini* ili *Vita Cyrilli*) je staroslovenski rukopis, biografija Konstantina Filozofa, poznatog pod monaškim imenom Kiril, koji je doneo pismenost starim Slovenima.

Spis je napisan u 9. stoleću u Velikoj Moravskoj. Konstantinovo žitije je najraniji tekst za koji se zna da je izvorno napisan na staroslovenskom. To je ujedno prva hagiografija napisana izvorno na staroslovenskom jeziku.

Žitije Konstantina je jedan od osnovnih izvora za istoriju Srednje Evrope u drugoj polovini 9. veka.

Nastanak
--------

Biografija je nastala između Konstantinove smrti 862. i decembra 885. godine, kada znamo da je tekst bio u upotrebi u Rimu, moguće 879. ili 880. godine. Autor spisa je najverovatnije neko iz Metodijeve pratnje  (vidi sedmočislenici). Naučnici smatraju da je autor nepoznat, a tradicionalno se smatra da je autor oba teksta Kliment Ohridski.

Sadržaj
-------

Krštenja češkog kneza Borivoja

> 
> Обрѣтє жє тѹ єваггєлиє и ѱалтыри рѹсьскыми писмєны писано, и чловѣка ѡбрѣтъ глаголюща тою бєсѣдою, и бєсѣдова с нимъ, и силѹ рѣчи прꙇимъ, своєи бєсѣдѣ прикладаа различнаа писмєна, гласнаа съгласнаа, и къ богѹ молитвѹ творѧ, въскорѣ начѧтъ чєсти и сказати, и мноѕи сѧ ємѹ дивлѧхѹ, бога хвалѧщє.
> 
> 
> 
> I nađe tamo evanđelje i psaltir ruskim pismenima pisano, i čoveka nađe koji govoraše taj jezik, i besedova s njim, i silu reči primi, svojem jeziku prilagodi različita pismena, glasovima saglasna, i k bogu molitvu učini, brzo poče časti iskazati, i mnogi se njemu divljahu, boga hvališe.

Žitije opisuje kako je Konstantin Filozof, zajedno sa bratom Metodijem, iz Vizantije došao u Veliku Moravsku sa misijom da zasnuje slovensko bogosluženje, i da prevede Bibliju i druge hrišćanske tekstove na staroslovenski jezik. Njima su pružali otpor brojni latinski sveštenici, koji su tvrdili da se bogu može obraćati samo na trima "svetim jezicima" - hebrejskom, grčkom i latinskom.

Na život Konstantinov nadovezuje se *Život Metodijev*.

Rukopisi
--------

Kiril i Metodij
Tekst je sačuvan u oko 60 kompletnih rukopisa od 15.-17. veka na crkvenom slovenskom. Najstariji postojeći rukopis je iz 1469. godine. Većina sačuvanih prepisa je ruske redakcije, dok su sačuvana samo dva južnoslovenska prepisa iz 15. veka.

Literatura
----------

* J. Vašica, *Literární památki epochi velkomoravské.* Praha: Višehrad 1996. Česki překlad životopisů je na str. 227-301.

Vidi još
--------

* Konstantin Filozof
* Kiril i Metodij
* Žitije Metodija
* Staroslovenski jezik

Vanjske veze
------------

* Vita Constantini (staroslovenski izvornik)
* Žitije Konstantina Filozofa (staroruski prepis)
* Žitije Sv. Konstantina-Ćirila, slovenskog prosvetitelja (srpski prevod)
* The Life of Constantine (engleski prevod)
**Cheryl Ann Araujo** (1981 - 1986) bila je američka aktivistica, poznata po tome što je bila žrtvom brutalnog silovanja koje je izazvalo veliku pažnju američke javnosti početkom 1980-ih. Zločin se dogodio 6. marta 1983. godine kada je Araujo došla kupiti cigarete u baru *Big Dan's* u gradu New Bedford; tamo ju je šest muškaraca zgrabilo i silovalo na stolu na biljar, a svi ostali gosti su to promatrali ne pokušavajući intervenirati. Araujo je na kraju uspjela pobjeći i dozvati policiju. Na suđenju su advokati obrane primijenili taktiku okrivljavanja žrtve nastojeći događaje objasniti njenom sklonošću promiskuitetu. Od šest optuženih osoba, njih četvoro je proglašeno krivima i osuđeno na kazne od 6 do 12 godina zatvora. Iako je suđenje završilo osuđujućim presudama, Araujo je zajedno sa porodicom bila prisiljena preseliti se u Miami. Tamo je postala aktivist za prava silovanih osoba i žrtava zločina. Godine 1986. je poginula u prometnoj nesreći.

Njen slučaj je poslužio kao inspiracija za zaplet filma *Optužena* sa Jodie Foster u glavnoj ulozi.

Vanjske veze
------------

* Cheryl Araujo, Advokat obrane objašnjava svoju ulogu u procesu Arhivirano 2013-03-04 na Wayback Machine-u
* Silovanje u Big Dan'su 26 godina kasnije Arhivirano 2012-07-05 na Wayback Machine-u, Herald News
**Cecil Milton Hepworth** (19. mart 1874 – 9. februar 1953) je bio britanski filmski režiser, producent i režiser, koji se smatra jednim od pionira, odnosno osnivača britanske kinematografije.

Hepworth se rodio kao sin Thomasa Craddocka, zabavljača koji se proslavio s predstavama *lanterne magice*. Kao mladić se zainteresirao za novi medij film, postavši bliski suradnik britanskog filmskog pionira Birta Acresa. Godine 1897. je napisao jedan od prvih priručnika za snimanje filmova, a potom osnovao vlastitu kompaniju Hepworth & Co. Godine 1899. je u Walton-on-Thamesu sagradio Hepworth Studios, prvi britanski filmski studio. Tokom sljedećih nekoliko godina je snimio niz kratkih filmova, među kojima se ističe *Rescued by Rover* iz 1905. godine, u kome je prvi put koristio neke od modernih tehnika filmske naracije. Hepworth je također bio jedan od prvih sineasta koji je prepoznao potencijale instituta filmskih zvijezda te zato inzistirao da u njegovim filmovima nastupaju jedni te isti glumci koje bi publika kasnije mogla prepoznati. Njegova je kompanija nastavila snimati filmove sve do 1920-ih, kada je zbog Hepworthove nesklonosti da se prilagodi novim trendovima zapala u financijske poteškoće. Najveći dio njenog filmskog fonda je izgubljen.

Filmografija (djelomična)
-------------------------

* 1897: *The Egg-Laying Man*
* 1900: *The Beggar's Deceit*
* 1900: *How It Feels to Be Run Over*
* 1900: *Explosion of a Motor Car*
* 1903: *Alice in Wonderland*
* 1905: *Rescued by Rover*
* 1905: *Baby's Toilet*
* 1913: *David Copperfield*
* 1915: *The Baby on the Barge*
* 1916: *Annie Laurie*
* 1919: *City of Beautiful Nonsense* (producent)
* 1919: *Broken in the Wars*
* 1919: *The Forest on the Hill*
* 1920: *Helen of Four Gates*
* 1921: *The Narrow Valley*
* 1921: *Tansy*
* 1921: *Wild Heather*
* 1923: *Comin' Thro the Rye*
* 1923: *Mist in the Valley*

Izvori
------

1. ↑  Cecil Hepworth at Screenonline

Literatura
----------

* *Came the Dawn*, Cecil Hepworth. London: Phoenix House, 1951.
* *Raising the Flag: Constructing a National Cinema in Britain*, Andrew Higson. Oxford: Clarendon Press, 1995, ISBN 0-19-812369-8. Chapter on *Comin' Thro' The Rye*: pp. 26–97.

Vanjske veze
------------

* Cecil Milton Hepworth at Victorian-cinema.net
* Cecil Hepworth na sajtu IMDb
**Charlotte Hennessy** (1. januar 1873 – 22. mart 1928), rođena kao **Elsie Charlotte Printer**, također poznata i kao **Charlotte Smith Pickford**, bila je kanadska kazališna glumica, najpoznatija kao majka i menadžerica glumaca Mary, Lottie i Jack Pickford.

Hennessey je svoju djecu učinila glumcima u ranoj dobi, prisiljena neimaštinom nakon što je muž-alkoholičar. Ubrzo se iskazala poduzetničkim i menadžerskim sposobnostima, te su sve troje djece postali uspješni glumci. Mary je postala najuspješnija od svih, ali i prva od filmskih zvijezda. Hennesey se smatra najzaslužnijim za to, jer su upravo njene pregovaračke sposobnosti omogućile da 1917. za Mary od tvrtke First National ishodi dotle nezamisliv ugovor sa honorrarom od milion dolara godišnje. Hennesey je kasnije igrala važnu ulogu u Maryinoj kompaniji United Artists. Njena smrt je izuzetno teško pogodila Mary, i zbog toga je ona u znak žalosti ošišala svoje poznate uvojke.

Godine 1940. je Mary pokušala snimiti biografski film o njoj, gdje bi tumačila njen lik. Projekt je propao nakon što je Shirley Temple, kojoj je bila namijenjena uloga mlade Mary, odbila u njemu sudjelovati.

Filmografija
------------

* *A Victim of Jealousy* (1910)
* *The Impalement* (1910)
* *Sweet Memories* (1911)

Literatura
----------

* Menefee, David *Sweet Memories* (Menefee Publishing Inc. 2012) ISBN 1-4699-6695-6

Vanjske veze
------------

* Charlotte Hennessy na sajtu IMDb
* Charlotte Pickford na Find a Grave
**San Juan** (španjolski: *Río San Juan* nekad davno znan kao *Desaguadero*=odljev) je rijeka na jugoistoku Nikaragve u Departmanu Rio San Juan duga 205 km.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire na jugostočnom kraju Jezera Nikaragva, kod grada San Carlos. Od tamo teče prema jugu duž granice između Nikaragve i Kostarike do ušća u Karipsko more kod nikaragvanske luke San Juan de Nicaragua. Na svom toku kroz tropske šume prima pritoke San Carlos i Sarapiquí, nešto prije ušća formira delta od tri rukavca; Juanillo Menor na sjeveru, Colorado na jugu i San Juan u sredini.

Rijeka je plovna iako zbog brzaka (Toro, El Castillo, Machuca) samo za brodove plićeg gaza. U vrijeme velikih selidbi za Kaliforniju (1850.- 1870.) putnici sa istoka Sjedinjenih Američkih Država prevezli bi se parobrodima do luke San Juan del Norte, a odatle brodićima rijekom i preko jezera Nikaragva. Zatim su pješice ili kolima putovali do pacifičke luke San Juan del Sur a odatle ponovno parobrodima za Kaliforniju.

Zajedno s jezerom, rijeka San Juan razmatrana je kao trasa mogućeg kanala između Karipskog mora i Pacifika.

Rijeka San Juan bila je izvor nekoliko pograničnih sporova između Nikaragve i Kostarike u vezi prava da se njome služi i Kostarika. Sukob datira još od sporazuma Cañas-Jerez iz 1858. koji su potpisale obje države. Ugovorom je određeno da rijeka San Juan pripada Nikaragvi, ali se i Kostarika može služiti njome. 
Tokom 19. i 20. vijeka, ugovor je reinterpretiran i svađe su bile uobičajene (naročito u periodu kad se razmišljalo o rijeci kao mogućoj dionici kanala), one su se često rješavale putem arbitraža.

Početkom 21. vijeka Nikaragva je Kostariki nametnula ograničenja na korištenje rijeke, zahtijevajući da putnici na kostarikanskim brodovima imaju vize i plate taksu za promet rijekom. U septembru 2005. kostarikanski predsjednik Abel Pacheco iznio je to pitanje Međunarodnom sudu pravde. Sud je u julu 2009. presudio da Kostarika ima pravo na slobodnu plovidbu rijekom ne samo za trgovinu nego i za turizam, ali da nema pravo na policijsku kontrolu, već to pravo pripada isključivo Nikaragvi.

Sliv rijeke San Juan ima površinu od 38.569 km², od toga 24,569 pripada Nikaragvi, a 14,000 Kostariki.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*La cuenca del río San Juan*" (španjolski). Encyclopaedia Britannica. Arhivirano iz originala na datum 2023-04-25. Pristupljeno 24.4.2023.
2. 1 2 3 4 5  „*San Juan River*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.4.2023.

Vanjske veze
------------

***San Juan (rijeka, Nikaragva)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *San Juan River* (na portalu Encyclopaedia Britannica) ()

***San Juan (rijeka, Nikaragva)*** na Wikimedijinoj ostavi
***A for Andromeda*** (sh. *A kao Andromeda*) je britanska science fiction televizijska serija prikazana 1961. godine na programu BBC One. Scenario je napisao ugledni astronom Fred Hoyle zajedno sa Johnom Elliotom. Radnja prikazuje kako grupa naučnika prima signal iz druge galaksije koji im daje instrukcije da stvore kompjuter, a on potom stvara humanoidni organizam (koga tumači Julie Christie). *A for Andromeda* je postigla veliki uspjeh, koji se odrazio kroz hvaljenu novelizaciju Hoylea i Elliota, kao i nastavak snimljen sljedeće godine pod naslovom *The Andromeda Breakthrough*. Usprkos toga, zbog prakse brisanja magnetoskopske vrpce koju je tada provodio BBC, serija nije sačuvana; jedini izuzetak je dio šeste epizode koji je pronađen u privatnoj kolekciji.

Godine 1972. je u Italiji snimljen remake pod naslovom *A come Andromeda* u produkciji RAI-ja, a 2006. je BBC emitirao istoimeni TV-film sa Kelly Reilly u glavnoj ulozi.

Vanjske veze
------------

* *A for Andromeda* na sajtu IMDb
* A for Andromeda at Action TV
* A for Andromeda at the British Film Institute's Screenonline
* Andromeda book series at Goodreads
**Dalibor Šamšal** (Rijeka, 25. prosinca 1985.) hrvatski je alpski skijaš.

Član je **SK Rijeka**. Počeo je svoju karijeru 2000. godine. Bio je hrvatski viceprvak u slalomu 2006. godine.

XX. Zimske olimpijske igre - Torino 2006.
-----------------------------------------

Dalibor Šamšal, Spital am Semmering, 11. ožujka 2008.
Na svom prvom pojavljivanju na Zimskim olimpijskim igrama u Torinu, odustao je u slalomu u prvoj vožnji.

Značajniji rezultati
--------------------

Ima 3 pobjede na FIS utrkama (slalom i veleslalom). Osvojio je 21. mjesto u slalomu na utrci Svjetskog skijaškog kupa u Zagrebu 6. siječnja 2009. Tada je i prvi put nastupio u drugoj vožnji slaloma u Svjetskom kupu i prvi put su dva hrvatska skijaša bili u drugoj vožnji slaloma. 15. prosinca 2013. u Val d'Isereu ostvario je najbolji dosadašnji rezultat, drugi se puta plasiraši u 2. vožnju i to kao 19.

Izvori
------

1. ↑  Mario Matt potukao konkurenciju, ozlijeđeni Kostelić 27, Šamšal izletio! Objavljeno 15. prosinca 2013. pristupljeno 8. siječnja 2014.
**Danica Panić**(Koceljeva, 25. januar 1922. — Šabac, 28. maj 2015) bila je književnica, filolog i profesor srpskog jezika i jugoslovenske književnosti.

Biografija
----------

Danica Panić rođena je 25. januarа 1922. u Koceljevi gde je završila osnovnu školu. Nakon Drugog svetskog rata i završene učiteljske škole u Prokuplju, upisala se na studijsku grupu Srpskohrvatski jezik i Jugoslovenska književnost Filološkog fakulteta u Beogradu. Nastavu iz predmeta Srpskohrvatski jezik i jugoslovenska književnost predavala je u osnovnim školama u Vladimircima i Šapcu, kao i na pedagoškoj akademiji u Šapcu. U penziju je otišla 1982. godine kao direktor Međuopštinskog istorijskog arhiva u Šapcu. Kao penzioner živela je i radila u Šapcu sve do smrti 28. maja 2015. godine.

Poeziju je objavljivala u listovima: *Glas Podrinja, Prosvetni pregled, Glas sa Drine, Zorka, Kolokvijum, Osnovac, Prvi koraci, Naša škola, Tamnavsko zvonce, Ustvari, Podrinje, Ime, Venac, Provincija, Sava, Mostovi, Godišnjak Međuopštinskog istorijskog arhiva Šabac* i *Zbornik radova Pedagoške akademije Šabac*.

Spisak dela
-----------

Pored dosta napisanih pesama za decu i mlade, Danica Panić objavila je i četiri knjige:

1. *Zov Livada*, Šabac, 1983.
2. *Roj Milije Gordanića*, Šabac, 1996.
3. *Ruže i ždralovi*, Ruma-Beograd, 2001.
4. *Zapisi*, Šabac, 2002.

Priznanja i nagrade
-------------------

Pored velikog broja priznanja, Danica Panić je i nosilac Ordena zasluga za narod sa srebrnom zvezdom. Dobila je Oktobarsku nagradu grada Šapca 1977. godine.

Izvori
------

1. ↑  
	* „Pisci opštine Koceljeva: Danica Panić" Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u, zvanični sajt SO Koceljeva

Spoljašnje veze
---------------

* Godišnjak međuopštinskog istorijskog arhiva u Šapcu, broj 14, Biblioteka šabačka[*mrtav link*]
* Godišnjak međuopštinskog istorijskog arhiva u Šapcu, broj 15, Biblioteka šabačka Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
* Sve su moje ruže procvetale, rubrika: Šabačke priče, Danica Panić, Glas Podrinja, 15.12.2011.
**Rokenrol uzvraća udarac**, poznat i kao **Mi nismo anđeli 3** je treći nastavak filma *Mi nismo anđeli*. Međutim, ovaj nastavak odstupa od prethodna dva, jer se zasniva na priči Srđana Dragojevića „Dan kad je crk‘o Maršal", i glumi značajno izmenjena glumačka postava u odnosu na prethodna dva filma.

Režiser ovog nastavka je Petar Pašić. Kao i prethodna dva i ovaj nastavak je tinejdžerska komedija. Jedna od protagonista filma je i folk pevačica Seka Aleksić koja ima manju ulogu.

Radnja
------

Borko Pavlović Dorijan je sredinom sedamdesetih godina prodao dušu Đavolu kako bi u Socijalističkoj Federativnoj Republici Jugoslaviji postao rok zvezda i stekao bogatstvo i slavu. Ali u današnjoj Srbiji uspeh i slava više ne žive u rokenrolu.
To zna najbolje Marko, nekadašnji Dorijanov obožavalac, koji ga se odrekao kada je njegov idol prešao u turbo folk. Kako su Anđeo i Đavo uvek u akciji tako Markova velika želja da dobije "Telekaster" gitaru dovodi do toga da i on proda dušu Đavolu.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Nikola Pejaković | Borko Pavić Dorijan |
| Zlatko Rakonjac | Marko |
| Uroš Đurić | Anđeo |
| Srđan Todorović | Đavo |
| Nada Macanković | Sara |
| Zoran Cvijanović | Momčilo |
| Vesna Trivalić | Viki |
| Seka Aleksić | Smokvica |
| Milorad Mandić | Major Rahim |
| Boris Milivojević | Beli |
| Goran Jevtić | Koks |
| Mira Đurđević | Klopa |
| Nikola Vujović | Vuglavina |
| Nemanja Janicić | Zvonce |
| Vladimir Tica | Kure |

Povezano
--------

* Mi nismo anđeli
* Mi nismo anđeli 2

Spoljašnje veze
---------------

* *Mi nismo anđeli 3: Rokenrol uzvraća udarac* na sajtu IMDb
* A3 – Rokenrol uzvraća udarac нa PORT.rs ()
Za istoimeni austrijski film Otta Premingera iz 1931. godine, vidite članak Die große Liebe (film, 1931).

***Die große Liebe*** ili ***Die grosse Liebe*** (sh. *Velika ljubav*) je njemački crno-bijeli film snimljen 1942. u režiji Rolfa Hansena, poznat kao komercijalno najuspješniji, odnosno najpopularniji film snimljen za vrijeme Trećeg rajha. 

Napravljen je u jeku drugog svjetskog rata u propagandne svrhe, odnosno po uzoru na nešto raniji i isto tako uspješni film *Wunschkonzert*. Po žanru predstavlja kombinaciju melodrame i mjuzikla. Protagonisti - koje tumače Zarah Leander i Viktor Staal - su danska pjevačica i njemački pilot Luftwaffe čiju ljubavnu vezu spriječava niz nesporazuma, ali i rat zbog koga se oboje moraju biti na raznim bojištima od Sjeverne Afrike do Rusije. Iako je napravljen u vrijeme kada su Sile Osovine pobjeđivale na svim frontovima, *Die grosse Liebe* se nije ustručavao prikazivati savezničke zračne napade na Njemačku. 

Film se isticao popularnim pjesmama *Davon geht die Welt nicht unter* ("Nije kraj svijeta")
i *Ich weiß, es wird einmal ein Wunder gescheh'n* ("Znam da će se dogoditi čudo") čiji je tekst kasnije, kada se ratna sreća okrenula protiv Njemačke, koristio u ironičnom kontekstu, a poslije ušli kao fraze u svakodnevni njemački žargon. Kompozitor Michael Jary je kao tekstopisca angažirao Bruna Balza, homoseksualca kome je, lobirajući kod Josepha Goebbelsa, uspio ishoditi puštanje iz Gestapovog zatvora gdje je završio zbog kršenja Paragrafa 175 i tako ga spasio od odlaska u koncentracioni logor. Film je sniman u studijima i lokacijama u Beču, Berlinu i Rimu.

Nakon rata je Die grosse Liebe zabranjen od strane savezničkih vlasti. 1963. su njegovo prikazivanje odobrile zapadnonjemačke vlasti, iako uz određena kraćenja.

Izvori
------

* Helmut Regel, *Zur Topographie des NS-Films* in *Filmkritik*, 1966, 10 (Jan.), pp. 5–18
* Jens Thiele, Fred Ritzel, *Politische Botschaft und Unterhaltung – die Realität im NS-Film. Die große Liebe (1942)* in Werner Faulstich, Helmut Korte, *Fischer Filmgeschichte: 2: Der Film als gesellschaftliche Kraft 1925-1944*, Frankfurt/M. (Fischer) 1991
* Stephen Lowry, *Pathos und Politik. Ideologie in Spielfilmen des Nationalsozialismus*, Tübingen (Niemeyer) 1991
* Barbara Schrödl: *Mode und Krieg. Der Kleidkörper in nationalsozialistischen Filmen der späten 1930er und frühen 1940er Jahre* in Petersen, Christine [ed.]: *Zeichen des Krieges in Film, Literatur und den Medien*. Kiel 2004, pp. 231–255.

Vanjske veze
------------

* *Die große Liebe* na sajtu IMDb
* *Die große Liebe* na AllMovie-u ()
* () filmportal.de
* () www.gwick.ch
* () www.uni-konstanz.de Arhivirano 2004-08-29 na Wayback Machine-u Axel Jockwer: Die große Liebe (lecture)
* () www.murnau-stiftung.de Arhivirano 2007-09-26 na Wayback Machine-u
* () www.deutscher-tonfilm.de
* () www.lernet-holenia.com Arhivirano 2006-07-19 na Wayback Machine-u
* () www.filmarchiv.at Arhivirano 2006-02-21 na Wayback Machine-u
* () www.return2style.de
* () www.film-zeit.de Arhivirano 2007-03-10 na Wayback Machine-u
***Divide and Conquer*** (sh. *Podijeli i osvoji*) je američki dokumentarni film snimljen 1943. u režiji Franka Capre, koji predstavlja treći dio znamenite propagandne serije *Why We Fight*. U njemu se američkoj publici nastoji prikazati kako je nacistička Njemačka nedugo nakon izbijanja tada još uvijek aktualnoj Drugoj svjetskog rata uspjela zavladati Zapadnom Evropom. Objašnjenje za spektakularne i neočekivane njemačke uspjehe se pronalazi u perfidnom kršenju neutralnosti susjednih država kao što su Danska, Nizozemska, Belgija i Luksemburg, terorističkom bombardiranju civilnih ciljeva kao u slučaju Rotterdama; korištenju padobranaca za zauzimanje strateških ciljeva; strategijom Blitzkriega; prodorom kroz Ardene koji je na početku bitke za Francusku potpuno iznenadio savezničke snage; defetizmom i defanzivnoj strategiji Francuza koja se oslanjala na Maginotovu liniju, ali i djelovanju pete kolone koju su simbolizirali norveški političar Vidkun Quisling i budući vođe francuskog vichyjskog režima.

Izvori
------

1. ↑  Doslovan engleski prijevod drevne latinske poslovice "divide et impera".

Vanjske veze
------------

* *Divide And Conquer* dostupan kao besplatni download na Internet Archive
* *Divide and Conquer* na sajtu IMDb

***Divide and Conquer (film)*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Serija dokumentarnih filmova Why We Fight čiji je autor Frank Capra |
| --- |
| 
* *Prelude to War*
* *The Nazis Strike*
* *Divide and Conquer*
* *The Battle of Britain*
* *The Battle of Russia*
* *The Battle of China*
* *War Comes to America*

 |
|  |
| --- |
| ***Dječak sa zvrkom*** |
|  |
| **Jean Baptiste Siméon Chardin**, 1741. |
| ulje na platnu , 67 × 73 cm |
| Muzej umjetnosti u São Paulu, São PauloBrazil |

**Dječak sa zvrkom** ili **Portret Augestea Gabriela Godefroyja**, ulje na platnu koje je 1741. naslikao francuski slikar rokokoa Jean Baptiste Siméon Chardin. Riječ je o realističkom portretu na kojem je prikazan dječak Auguste Godefroy kako promatra zarotirani zvrk na stolu na kojem se nalaze dvije knjige te pribor za pisanje (pero i tinta te list papira). Scena je prikazana u zamračenoj sobi zelenih zidova.

Na temelju dječakove odjeće i bijele perike koju nosi, može se zaključiti da se radi o djetetu bogate plemićke obitelji.

Naslikati psihološki prikaz modela bio je jedan od osnovnih zahtjeva realističkoga Chardinova portreta. Samo djelo Dječak sa zvrkom je vezao za istoimenu scenu što je karakteristično za Chardinove portrete koji su vezani za neku scenu. Upravo intimnost tih kompozicija osnovna je odlika Chardinova slikarstva.

Sliku je kupio brazilski političar i diplomat Assis Chateaubriand te se danas nalazi u Muzeju umjetnosti u São Paulu.

Izvori
------

1. ↑  **Eva-Gesine Baur**, «El rococó y el neoclasicismo» en *Los maestros de la pintura occidental*, Taschen, 2005, str. 357, ISBN 3-8228-4744-5

Vanjske veze
------------

* THE CHILD WITH A TEETOTUM, PORTRAIT OF AUGUSTE-GABRIEL GODEFROY[*mrtav link*]
**Dvostruka igra** (šp. *Doble vida*) je argentinska telenovela produkcijske kuće Endemol Argentina, snimana tokom 2005. koja je u Srbiji prikazivana 2007. na TV Avala.

Sinopsis
--------

Pastor i Mauro, rođaci i prijatelji, upoznaju u Rio de Žaneiru Aleksa. Posle burne noći svoj trojici će se promeniti život.

Pastor mora da se vrati u Buenos Aires zbog smrti majke Silvije. Malo kasnije saznaje da je ubijena u jednoj mračnoj mafijaškoj igri, zbog koje svi članovi porodice postaju osumnjičeni.

Aleks i Mario će gledati na život kroz događaje od te noći i na svoje ljubavne priče.

Ženski deo u ovoj priči činiće: Violeta, Lurdes i Sabrina.

Violeta prolazi loše. Muž joj je u poslednjim danima života i živi oprezno sa svekrvom. Zbog nesporazuma na poslu ima problem sa nadređenima i na kraju završava na ulici. Uz pomoć jednog kontakta dolazi do Sabrine, fotografkinje umetničkog studija i prestižne „moderne dame" koja upravlja važnom knjižicom sa profesionalcima iz visoke prostitucije. Violeta je zbunjena, ali nema druge nego da prihvati ponudu: odlučna je da ne ostane gladna i da može da plati dobru terapiju svom bolesnom mužu. Neočekivano, vraća joj se sestra sa puta iz Evrope na kojem je tražila sreću, a vratila se povređena i trudna.

Sa druge strane, otkrivaju se tajne klinike za plastičnu hirurgiju koju vodi Leonardo, jedan od najcenjenijih plastičnih hirurga u zemlji.

Ljubav, misterija, suspens, humor, porodične situacije i seks su teme koje čine ovu priču.

Uloge
-----

| Glumac: | Uloga: |
| --- | --- |
| Horhe Marale | Leonardo |
| Morija Kasan | Sabrina |
| Felipe Kolombo | Pastor |
| Esteban Perez | Mauro |
| Gonsalo Valenzuela | Aleks |
| Romina Riči | Violeta |
| Barbara Lombardo | Lurdes |
| Pampita | Ema |
| Valentina Basi | Soraja |
| Pamela David | Rosario |
| Ivan Gonzales | Federiko |
| Agustina Lekouna | Malena |
| Adrijan Navaro | Rafa |
| Giljermo Fening | Dario |
| Huana Vjale | Paula |
| Maks Berlinder | Evaristo |
| Norberto Dijaz | Bareiro |
| Klaudija Lapako | Anhela |
| Patrisija Vigijano | SilvijaKlara |
| Danijel Kuznijeka | Majkl |
| Roberto Karnagi | Markos |
| Havijer Lombardo | Oskar |
| Marija Fernanda Kaljehon | Ivana |
| Fernanda Neil | Sagrario |
| Patrisija Etsegojen | Nora |

Vanjske veze
------------

* *Doble vida* na sajtu IMDb