recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Za ostala značenja, vidi Die Moritat von Mackie Messer (razvrstavanje).*
**"*Die Moritat von Mackie Messer*"**, poznatija pod svojim engleskim nazivima **"Mack the Knife"** ili **"The Ballad of Mack the Knife"**, je pjesma iz 1928. za koju je muziku napisao njemački kompozitor Kurt Weill a tekst Bertolt Brecht, i to kao dio njihovog mjuzikla *Opera za tri groša*. Prvi put je izvedena 1928. u berlinskom kazalištu Theater am Schiffbauerdamm, a u decenijama nakon toga je postala dio stadardnog repertoara brojnih renomiranih izvođača zabavne muzike.

Eksterni linkovi
----------------

* Bertolt Brecht sings "Die Moritat von Mackie Messer" na YouTube (2:48)
* *Everything you ever wanted to know about "Mack the Knife"* Arhivirano 2008-09-07 na Wayback Machine-u
* Bobby Darin "Mack the Knife" website
* *What's the story behind "Mack the Knife"?* *(The Straight Dope)*
* ibdb.com info on the 7 Broadway productions
* Steve Martin's comedy monologue on Saturday Night Live parodying "Mack the Knife"
**Pedro Arias De Ávila** znan i kao **Pedro Arias de Ávila**, i **Pedrarias** (Segovia, oko 1440.- León Viejo, 6. mart 1531.), bio je španjolski konkvistador i 
guverner kolonija u Novom Svijetu.

Biografija
----------

Rođen je moćnoj plemićkoj familiji, njegov otac Pedro Arias Dávila Valiente, bio je utjecajan na kastiljskom dvoru.

Još kao mladić proslavio se kao vojnik u ratovima protiv Maura iz Emirata Granada 1490-ih i po Sjevernoj Africi 1508.-11. 
Pretpostavlja se da je položaj novog kapetan generala i guvernera španjolskih kolonija *Castilla de Oro* u Novom svijetu - 1513. dobio zahvaljujući poznanstvu sa vrlo utjecajnim biskupom od Burgosa. 
Pedro Arias je nakon tog 1514. otplovio u Novi svijet sa 19 brodova i nekih 1,500-2,000 kolonista.

U Novom svijetu je bio guverner Paname (1514.-26.) i Nikaragve (1527.-31.)

U zasluge Pedra Ariasa ubraja se osnivanje kolonija po današnjoj Panami (1514.) i Nikaragvi (1522.), kao i osnivanje Grada Paname 1531.
Pored tog zaslužan je za organizaciju ekspedicija, kao što je ona iz 1516 koju su vodili Hernán Ponce de León i Bartolomé Hurtado po krajevima današnje Kostarike i Nikaragve i 
one iz 1524. po Andama koju su vodili Francisco Pizarro i Diego de Almagro i zauzeli Carstvo Inka.

Zamjera mu se da je bio previše grub i ljubomoran na svoje puno mlađe kapetane (kad je došao imao je preko 70 godina), i to što ih je umjesto da ih miri poticao na svađe. Pripisuje mu se odgovornost za suđenje i osudu na smrtnu kaznu Vascu Núñez de Balboi 1519.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Pedro Arias Davila*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 20.1.2023.

Vanjske veze
------------

***Pedro Arias De Ávila*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pedro Arias Davila* ()
**Univerzitet u Napulju „L'Orientale"** (italijanski: ), poznat i pod akronimom **UniOr**, je javni univerzitet u Napulju, u italijanskoj regiji Kampanija. Osnovan 1732. godine, danas je podeljen na četiri fakulteta. Kao najstarija evropska škola sinologije i orijentalnih studija univerzitet je glavni italijanski centar za specijalizacije u vanevropskim jezicima i kulturama. Mandarinski kineski jezik se u ovoj školi podučava od kraja 1724. godine, dok se hindi i urdu podučavaju od 1878. godine. Kao međunarodno priznati centar za azijske kulture i jezike univerzitet ima partnerske sporazume sa brojnim institucijama širom sveta.

Istorija
--------

Osnivanje univerziteta vezano je za misionarski rad Mattea Ripe koji je po povratku iz Kine u gradu osnovao centar za versko školovanje mladih kineskih misionara. Nakon službenog priznanja njegove institucije od strane pape Klementa XII 7. aprila 1732. godine škola je ponela naziv Kineski kolegij, a od 1747. godine u njega su primani i studenti iz Osmanskog Carstva. Kolegij je vrlo brzo svoj rad proširio sa verskog obrazovanja i na podučavanje laika, a imao je i važnu ulogu u podučavanju prevodioca za kompaniju Ostend.

Po završetku istorijskog procesa ujedinjenja Italije škola je 1868. godine ponela naziv *Real collegio asiatico*, a u program su postepeno uvođeni i novi jezici kao što su arapski, hindu, ruski i urdu. Fakultet je ostao u statusu više srednje škole sve do 1888. godine kada je, nakon što je postao *Kraljevski orijentalni institut*, zakonodavno izjednačen sa univerzitetom.

Vidi još
--------

* Lista univerziteta u Italiji
***Kolchak: The Night Stalker*** je američka TV-serija koja se originalno emitirala na programu TV-mreže ABC od 1974. do 1975. Radnja, inspirirana romanom *The Kolchak Papers* Jeffa Ricea je u kombinirala kriminalistički i horor žanr, a za naslovnog protagonista imala Carla Kolchaka (koga je tumačio Darren McGavin), novinara koji je istraživao slučajeve ubistava i druge zločine sa natprirodnim elementima. Iako je predstavljala nastavak dva uspješna TV-filma - *The Night Stalker* (1972) i *The Night Strangler* - kao serija je doživjela neuspjeh, te je zbog slabe gledanosti skinuta sa programa. Međutim, u kasnijim je godinama stekla gotovo kultni status, a reputacija joj se dodatno povećala kada se ispostavilo da je poslužila kao jedna od glavnih inspiracija za popularnu TV-seriju *Dosjei X*. Po njoj su napravljeni romani i stripovi, a 2005. i kratkotrajni remake u obliku TV-serije *Night Stalker*.

Eksterni linkovi
----------------

* *The Night Stalker* (1972 TV movie) na sajtu IMDb
* *The Night Strangler* na sajtu IMDb
* *Kolchak: The Night Stalker* (1974 TV series) na sajtu IMDb
* Darren McGavin (authorized website)
* Jack Grinnage (played "Ron Updyke")
* The Kolchak DVD Official Universal Studios Site Arhivirano 2010-05-13 na Wayback Machine-u
* The Kolchak Series Gil Melle Universal Television Soundtrack CD Arhivirano 2008-08-22 na Wayback Machine-u (The Ripper, UFO & Vampire suites)
* Big Light Productions, production company for the 2005 *Night Stalker* series
* The Kolchak Journals, a print media fan magazine.
* Pomegranate Press Publisher of *The Night Stalker Companion: A 25th Anniversary Tribute*  by Mark Dawidziak
* Moonstone Books Arhivirano 2007-07-22 na Wayback Machine-u Publisher of Kolchak comics and novels.
* IOACentral.com Article Arhivirano 2012-02-11 na Wayback Machine-u An article about "Kolchak: The Night Stalker" from a fan of the series.

Šablon:Night Stalker
Ovo je članak o TV-seriji.  Za film, vidi My Favorite Martian (film).  

***My Favorite Martian*** je američki televizijski sitkom koji se emitirao na programu CBS-a od 29. septembra 1963. do 1. maja 1966. Naslovni protagonist je bio humanoidni vanzemaljac (koga je tumačio Ray Walston) čiji se brod srušio kraj Los Angelesa, a koga je u svoj dom sklonio - nastojeći sakriti njegov pravi identitet - novinar Tim O'Hara (koga je glumio Bill Bixby). Snimljeno je 107 epizoda, od kojih 75 u crno-bijeloj tehnici i 32 u boji.

Specifičnost serije je bila u tome da je imala i svoju animiranu verziju po imenu *My Favorite Martians* napravljenu za mlađu publiku, koja se emitirala od 1963. do 1965. godine.

Godine 1999. je snimljen igrani film u kome su glavne uloge tumačili Christopher Lloyd i Jeff Daniels.

Izvori
------

1. ↑  „My Favorite Martian Episodes List". IMDB. 2009. Pristupljeno 05. 05. 2009.

Eksterni linkovi
----------------

* *My Favorite Martian (1963)* na sajtu IMDb
* *My Favorite Martians (1973)* na sajtu IMDb

  

* *My Favorite Martian* episode guide
* Extensive Overview of *My Favorite Martian*
* Another look at *My Favorite Martian*
*Botaurus stellaris*
**Bukavac nebogled** (lat. *Botaurus stellaris*), često i samo **bukavac**, je plaha ptica iz roda *Botaurus* (bukavci). Pripada porodici čaplji. Kada je uznemiravana, stoji mirno u jednom mjestu i podigne kljun i glavu gore. Ovakvo ponašanje i boja perja skrivaju pticu tako dobro da ju je skoro nemoguće vidjeti. Zapravo ih se mnogo češće čuje nego vidi, jer mužjak ispušta zvukove koji se mogu čuti i 5 kilometara dalje. Ova ptica je vjerojatno predstavljala drekavca iz kratke priče Branka Ćopića. Bukavac nebogled je neznatno veći od američkog bukavca (*Botaurus lentiginosus*) i ima izraženije oznake na leđima.

Opis
----

Mužjak i ženka su približno iste veličine, 69-81 cm dugi. Ima smeđkasto-točkasto perje i nezgrapnog je izgleda. Prosječan raspon krila je 130 cm. U južnoj Europi se može pomješati sa neodraslom jedinkom gaka.
Hrani se ribama, žabama i drugim manjim vodenim organizmima. Gnijezdi se u raštrkanim parovima u većim trščacima. Poligaman je, te mužjak može imati nekoliko ženki. Gniježđenje se odvija rano. Mužjakovo bučno glasanje se najčešće čuje u zoru i sumrak. Ženka polaže tri do šest jaja smeđkaste boje, koja oba spola inkubiraju 25-28 dana. Obično su soltarni dok sezona parenja nije u toku.
Najčešće ga se vidi ljeti, ranim jutrom, dok leti iz ili prema skrovištu. Vrat je u letu savijen, a zamasi krila brzi.

Rasprostranjenost
-----------------

Staništa ove ptice u Aziji i Europi su uz vodene površine s pojasom trske i rogoza i smanjuju se, iako nije ugrožena vrsta. Najviše ih ima u Zapadnoj i Južnoj Europi. Migrira južnije u područja u kojima se zimi voda ledi. Osim europske vrste (*Botaurus s. stellaris*) tu su i:

* **južnoamerički bukavac** (*Botaurus pinnatus*)
* **američki bukavac** (*Botaurus lentiginosus*)
* **australski bukavac** (*Botaurus piciloptilus*).

Izvori
------

1. ↑  Hrvatska opća enciklopedija, Leksikografski zavod "Miroslav Krleža", Zagreb, 2000. ISBN 953-6036-32-0

Vanjske veze
------------

***Bukavac nebogled*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Bukavac nebogled** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Bukavcima** |

* Fotografije na www.naturlichter.de
**Crni ibis** ili **blistavi ibis** (lat. *Plegadis falcinellus*) je raširena ptica iz porodice ibisa.

Opis
----

Crni ibis je srednje velika ptica, dužine 48 do 66 cm, s rasponom krila od 80 do 105 cm. Teži 485 – 970 grama. Odrasle ptice su tamnosmeđe s bronzanom i zelenkastom metalik odsjajem. Mlade ptice imaju neuglednije perje od odraslih jedinki, sposobnih za razmnožavanje.

Rasprostranjenost
-----------------

Crni ibis
To je široko rasprostranjena ptica u Evroaziji, Africi, Australiji i Sjevernoj Americi. Prezimljava u Africi i Aziji, gdje se hrani u plićacima s muljevitim dnom, koje je obraslo trskom, ponekad na rižinim poljima i vlažnim livadama.

 *Plegadis falcinellus*

Način života
------------

Obitava u slatkim i slaboslanim slivovima, širokim močvarama, ušćima rijeka i plitkim poplavljenim vlažnim livadama.

Prehrana
--------

Crni ibis hrani se vodenim beskralješnjacima: vodenim kukcima, pijavicama, kišnim glistama, ponekad i ribom i vodozemcima.

Razmnožavanje
-------------

Gnijezdi se u gustim kolonijama, zajedno s drugim pticama kao što su: čaplje i pelikani.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2013-03-27 na Wayback Machine-u Preuzeto 25. 9. 2013.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Crni ibis** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Crni ibis** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Crni ibis** |
**Klarens Melvin Zener** (engl. ; 1. decembar 1905 — 15. jul 1993) je bio američki fizičar koji je prvi opisao električnu karakteristiku Zener diode, koju su Belove laboratorije nazvale po njemu. Zener je bio teoretski fizičar sa matematičkom pozadinom. Takođe je pisao o raznim temama, uključujući superprovodnost, metalurgiju, elastičnost, difuziju, Feromagnetizam i geometrijsko programiranje.

Zener je rođen u Indijanapolisu, Indijana i doktorirao je fiziku na Harvardu 1930. godine sa tezom *Kvantna mehanika formiranja određenih tipova dvoatomskih molekula* (engl. ). Predavao je na nekoliko američkih univerziteta pre nego što je počeo da radi u Votertaun arsenalu tokom Drugog svetskog rata. Predavao je na Univerzitetu u Čikagu (1945-1951), radio je u Vestinghausu (1951-1965), predavao na Teksas A&M Univerzitetu (1966-1968), a onda i na Karnegi Melon Univerzitetu (1968-1993). Zenerova nagrada iz polja nauke o materijalima i fizike je nosi njegovo ime od 1993. Jedan od Zenerovih doktoranata, današnji zapaženi doktor Džon B. Gudinaf primio je Nobelovu nagradu za hemiju 2019.

Vidi još
--------

* Zener dioda
* Zenerova nagrada
* Zener-Holomonov parametar
* Landau-Zenerova formula
* Zenerov odnos
* Zenerovo blokiranje

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Biografija***  |

* Zenerova slika
* Geometrijsko programiranje
Ručno umjeravanje tlakomjera ili manometra. Uređaj koji se umjerava je s njegove lijeve strane a usporedni uređaj s desne.
**Umjeravanje**, **kalibriranje** ili **baždarenje** je skup postupaka kojima se u određenim uvjetima uspostavlja odnos između vrijednosti mjernih veličina koje pokazuje neko mjerilo, neka tvarna mjera, neka usporedbena tvar ili neki mjerni sustav i odgovarajućih vrijednosti ostvarenih pramjerama.

Pramjera
--------

*Glavni članak: Pramjera*
**Pramjera** ili **etalon** (franc. *étalon* < franački *stalo*: uzorak) je mjera, mjerilo, usporedbena tvar ili mjerni sustav koji su dogovorom, normom ili zakonom utvrđeni kao utjelovljenje neke mjerne jedinice (njezina dijela ili višekratnika) ili određene vrijednosti neke fizikalne veličine. Postoje međunarodne i državne pramjere te primarne, sekundarne, usporedbene, radne i posredničke pramjere. Nekada je metar bio određen međunarodnim prametrom, a kilogram je još danas određen međunarodnim prakilogramom; oba su pohranjena u Međunarodnom uredu za utege i mjere u Sèvresu kraj Pariza.

Izvori
------

1. ↑   **umjeravanje (kalibriranje, baždarenje)**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2018.
2. ↑   **pramjera ili etalon**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **tehnologiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
***Saving Grace*** je američka policijska TV-serija (s elementima fantastike) koja se originalno emitirala na programu kablovskog kanala TNT od 2007. do 2010. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Holly Hunter, je Grace Hannadarko, promiskuitetu i alkoholu sklona policijska detektivka iz Oklahoma Cityja. Radnja započinje nakon što poslije jedne pijanke automobilom zgazi pješaka i, nakon što se Bogu pomoli za pomoć, ona dolazi u obliku anđela po imenu Earl (čiji lik tumači Leon Rippy); on je pokušava izvesti na pravi put i pomoći joj da nekako uspije pomiriti svoj svakodnevni posao istraživanja teških zločina sa kompliciranim privatnim životom.

Seriju je stvorila Nancy Miller, koja je rodom iz Oklahoma Cityja i koja se, usprkos toga što je serija najvećim dijelom snimana u Los Angelesu i Vancouveru, trudila da bude što autentičniji prikaz njenog rodnog grada. U seriji se nalaze i reference na bombaški napad u Oklahoma Cityju, u kome je poginula i sestra naslovne protagonistice.

Na prostoru bivše Jugoslavije je bila prikazivana na kanalu Fox Crime pod naslovom ***Milosrdna Grace***.

Glumačka postava i likovi
-------------------------

*Glavni članak: Popis likova u Saving Grace*
* Holly Hunter ... Grace Hanadarko
* Leon Rippy ... Earl
* Kenny Johnson ... Hamilton "Ham" Dewey
* Laura San Giacomo ... Rhetta Rodriguez
* Bailey Chase ... Butch Ada
* Gregory Norman Cruz ... Bobby Stillwater
* Lorraine Toussaint ... Kapetanica Kate Perry
* Dylan Minnette ... Clay Norman
* Bokeem Woodbine ... Leon Cooley
* Tom Irwin ... Otac Johnny Hanadarko
* Yaani King ... Neely Lloyd
* Mark L. Taylor ... Henry Silver

Vanjske veze
------------

* *Saving Grace* na sajtu IMDb
* *Saving Grace* na TV.com
*Ne zamijeniti je s britanskom ITC-jevonm TV-serijom **The Protectors**.*

***The Bold Ones: The Protectors*** (također poznat kao *The Protectors*, *Deadlock* ili *The Law Enforcers*) je američka kriminalistička dramska serija koja se emitirala na programu NBC-a od 1969 do 1970. 

Protahonist je bio Sam Danforth (Leslie Nielsen), konzervativni zamjenik šefa policije koga je uprava jednog kalifornijskog grada imenovala da smanji rastući kriminal. Tokom serije se on sukobljavao s gradskim tužiteljem, liberalnim crncem po imenu William Washburn (Hari Rhodes).

*The Protectors* je bio dio rotacijske serije *The Bold Ones* koju su činile pojedinačne serije *The New Doctors*, *The Lawyers* i *The Senator*. Od svih njih je bila najneuspješnija, te je skinuta s programa nakon samo šest epizoda.

Epizode
-------

### Pilot

1. Deadlock

### Sezona 1

1. A Case of Good Whiskey at Christmas Time
2. If I Should Wake Before I Die
3. Draw a Straight Man
4. The Carrier
5. A Thing Not of God
6. Memo from the Class of '76

Eksterni linkovi
----------------

* *The Bold Ones: The Protectors at TVIV*
* *The Bold Ones: The Protectors* na IMDb-u ()
* *The Bold Ones: The Protectors* na TV.com

[en:The Bold Ones: The Protectors]
| Gudžarati jezik (ગુજરાતી) |
| --- |
| Govori se u: | Indija (država Gudžarat), manji broj u Tanzaniji, Ugandi, Pakistanu, SAD-u, Velikoj Britaniji, Saudijskoj Arabiji, UAE |
| Broj govornika: | 45 miliona |
| Jezička grupa: | indoevropski
 indoiranski
  indoarijevski
   **gudžarati** |
| Alfabet: | Gudžarati pismo |
| **Status jezika** |
| Zvanični jezik u: | Indijska država Gudžarat |
| Kodovi i šifre gudžarati jezika |
| ISO 639-1 | gu |
| ISO 639-2 | guj |
| SIL | GJR |

**Gudžarati jezik** (ગુજરાતી, gujarātī, jezik Gudžarata) pripada grupi indoarijevskoj grani indoevropskih jezika. 

Usled geografske blizine muslimanskih i persijskih oblasti, gudžarati jezik je primio veliki broj arapskih i persijskih termina. Jedan broj reči je došao iz jezika evropskih kolonizatora, portugalskog i engleskog.

Rasprostranjenost
-----------------

Njime, kao maternjim, govori najmanje 45 miliona ljudi (2002), najviše u indijskoj državi Gudžarat, teritoriji Daman i Diu, gradu Bombaj, dok su ostali u Pakistanu (100.000), Tanzaniji (250.000), Ugandi (150.000), Saudijskoj Arabiji, UAE, Velikoj Britaniji, SAD-u itd. Gudžarati je jedan od 23 zvanična jezika Indije. Gudžarati je bio maternji jezik Mahatme Gandija.

Pismo
-----

„gudžarati" ispisan na gudžarati jeziku„gudžarati" ispisan na gudžarati jeziku
Za pisanje jezika gudžarati koristi se posebno pismo, u osnovi slično devanagari pismu, ali bez linije na vrhu koja povezuje slova.

Eksterni linkovi
----------------

***Gudžarati jezik*** na Wikimedijinoj ostavi

WikipediaWikipedia
***Gudžarati jezik*** nа Wikipediji

* gudžarati-engleski rečnik
* Priručnik za učenje gudžarati jezika
* Gudžarati fraze sa prevodom na engleski i jezike Indije
* On-lajn gudžarati literatura
* Religijski tekstovi na gudžarati jeziku
* Istorija gudžarati jezika

| * p
* r
* u
 Službeni jezici Indije |
| --- |
| Unijski nivo | 
* hindi
* engleski

 |
| Ostali jezici | 
* asamski
* bengalski
* bodo
* dogri
* gudžarati
* hindi
* kanada
* kašmiri
* konkani
* maithili
* malajalam
* manipuri
* marati
* nepalski
* orija
* pandžabi
* sanskrt
* sindi
* santali
* tamilski
* telugu
* urdu

 |
**The Lucy-Desi Comedy Hour** je bio američki televizijski sitkom koji se originalno prikazivao na programu mreže CBS od 1957. do 1960. Predstavljao je nastavak enormno popularne TV-serije *I Love Lucy* te imao istu glumačku postavu i protagoniste - bračni par Lucy i Rickya Ricarda (koje su tumačili Lucille Ball i Desi Arnaz) i njihove susjede Ethel i Freda Merza (koje su tumačili Vivian Vance i William Frawley). Za razliku od prethodne serije, radnja se umjesto u gradskom stanu odigravala u kući u predgrađu, nalik na ona koja su upravo u to vrijeme postala najpopularnije mjesto za život američke srednje klase. Iako je serija nastojala i dalje koristiti formulu *I Love Lucy*, snimanje je postalo sve teže zbog poremećenih bračnih odnosa između Ball i Arnaza. Nastojeći izbjeći incidentne situacije, producenti su prestali snimanje scena ispred publike. Veliki broj epizoda se, također, manje oslanjao na stalne likove, a češće na gostovanja tadašnjih slavnih ličnosti. Snimanje je konačno obustavljeno u proljeće 1960. godine, kada su se Ball i Arnaz službeno rastali.

Eksterni linkovi
----------------

* *The Lucy-Desi Comedy Hour* na sajtu IMDb
* Episode guide and descriptions for *The Lucy-Desi Comedy Hour*
* *The Lucy-Desi Comedy Hour* at TVLand.com Arhivirano 2005-11-08 na Wayback Machine-u
Papirus iz 5. veka pre nove ere, koji sadrži prvu poznatu verziju priče.
**Priča o Ahikaru** ili **Povest o Akiru Premudrom** je drevna priča prvi put potvrđena na aramejskom jeziku u petom veku p.n.e, koja je vekovima kružila Srednjim i Bliskim Istokom. Smatra se „jednom od najranijih međunarodnih knjiga svetske književnosti". Priča o Ahikaru pojavila se, kako se veruje, u 7. veku pre nove ere u Asiriji.

Do danas su preživele razne sirijske, arapske i jermenske verzije priče. U srednjem veku je prevođena na mnoge evropske jezike, uključujući i staroslovenski. Neki naučnici smatraju da je *Povest’ ob Akire Premudrom* jedino staroslovensko delo prevedeno sa sirijskog originala.

Radnja
------

Glavni lik je Ahikar koji je rođen u Kalhu (Nimrudu), drevnoj prestonici Asirije, mudrac poznat po svojoj izuzetnoj mudrosti. U priči je Ahikar bio savetnik asirskih kraljeva Senaheriba i Esarhadona. Nemajući sopstveno dete, usvojio je svog nećaka Nadaba/Nadina i odgajao ga za naslednika. No, nećak je nezahvalno kovao zaveru, ubedivši cara Esarhaddona da je Ahikar počinio izdaju. Esarhaddon naređuje da se Ahikar pogubi, te ga hapsi i zatvara. Međutim, dok čeka kaznu Ahikar podseća krvnika da ga je spasio od slične sudbine pod Senaheribom, pa tako krvnik umesto njega ubija drugog osuđenika koji mu nalikuje. Ahikar se neko vreme krije u zemunici, a potom izlazi iz skrovišta na carev poziv da krene u misiju u Egipat, nakon čega se trijumfalno vraća u Esarhaddon.

Staroslovenski prepisi
----------------------

Neki naučnici smatraju da je najstarija slovenska recenzija Povesti o Akiru nastala u Bugarskoj, kao izravan prevod sa sirijskog originala. Drugi, pak, smatraju da je tekst jermenske verzije služio kao izvornik. Priča je stigla na slovensko tlo još u Kijevskoj Rusiji. Staroslovenska, odnosno staroruska verzija priče je poznata u nekoliko izdanja i sačuvana je u mnogim srednjevekovnim prepisima. 

Najstariji sačuvani ruski prijepisi datiraju iz 15. stoljeća, a objavio ih je A. Grigoriev u svom monumentalnom djelu "Priča o Akiri Premudrom" („Повесть об Акире Премудром"). Najstariji južnoslavenski prijepis (srpski, s raškim pravopisom i tragovima srednjobugarskog izvornika) sačuvan je u kodeksu datiranom oko 1380. godine iz zbirke manastira Savina, u Herceg Novom.

Izvori
------

1. ↑  Ioannis M. Konstantakos, 'A Passage to Egypt: Aesop, the Priests of Heliopolis and the Riddle of the Year (*Vita Aesopi* 119–120)', *Trends in Classics*, 3 (2011), 83–112 (p. 84), DOI 10.515/tcs.2011.005.
2. 1 2 3  ПОВЕСТЬ ОБ АКИРЕ ПРЕМУДРОМ
3. 1 2  The Syriac Aḥiqar, Its Slavonic Version, and the Relics of the Three Youths in Babylon
4. ↑  Повест за Акир Премъдри

Vidi još
--------

* Staroslavenski jezik

Vanjske veze
------------

* ПОВЕСТЬ ОБ АКИРЕ ПРЕМУДРОМ (ruska redakcija)
* Слово прѣмудраго Акѵрїа (raška redakcija)
**Žitije svetog Venceslava** (starosl. Житїе блаженаго Вѧчеслава) ili ***Prva staroslověnska legenda o svetom Vaclavu***, je staroslovenski spis koji opisuje život češkog kneza Venceslava. Tekst opisuje prilike u Češkoj sredinom 10. veka. Izvorni rukopis je nastao nedugo nakon smrti Venceslava (ubijen oko 935. godine). Tekst je sačuvan u nekoliko ruskih prepisa.

Život svetog Vaclava smatra se jednim od prvih tekstova češke književnosti. Više staroslovenskih verzija priče sa češkim prevodom je 1929. godine objavio češki slavista Josef Vajs u knjizi *Sborník staroslovanských literárních památek o sv. Václavu a sv. Lidmile*.

### Izvori

1. ↑  HORÁKOVÁ, Michaela; KYSUČAN, Libor. Literatura I. Výklad, interpretace, literární teorie. Praha: Scientia, 2000. ISBN 80-7183-194-8. S. 56.

### Vidi još

* Staroslovenski jezik
* Vjenceslav I od Češke
* Druga staroslovenska legenda o svetom Vaclavu

### Vanjske veze

* Sborník staroslovanských literárních památek o sv. Václavu a sv. Lidmile (digi.law.muni.cz)
* Sborník staroslovanských literárních památek o sv. Václavu a sv. Lidmile (librinostri.catholica.cz)
**Kijevski misal** (**Kijevski listići**) je sedmolisni glagoljski rukopis staroslovenskog kanona koji sadrži delove rimokatoličke liturgije. Smatra se najstarijim i najarhaičnijim staroslovenskim rukopisom i datiran je najkasnije u 10. veku. Sedam listova pergamenta sačuvani su u malom formatu (14,5x10,5 cm). Ima neobičan tip glagoljskih slova koja se razlikuju od reprezentativnih spomenika staroslovenskog kanona. Slova ne dopiru do donje linije već su vezana za gornju i „vise" s nje.

Sedma stranica Kijevskog misala
Treća stranica Kijevkog misala

Datiranje i poreklo
-------------------

Prva stranica rukopisa je pisana kasnije, verovatno na prelazu iz 11. i 12. vek. Lingvistička, paleografska i grafička svojstva ukazuju na to da je poreklom sa Balkana. Na toj prvoj strani je sproveden jednojerov sistem koji je karakterističan za pismenost našeg područja. 

Preostalih šest listova pokazuju češke i slovačke dijalekatske crte i oni datiraju iz 10. veka. Jedan od glavnih dokaza njihove starine jeste dosledno čuvanje poluglasnika – u 10. veku još uvek nije došlo do vokalizacije poluglasnika.

Nađeni su u manastiru Svete Katarine na Sinaju. Napisao ih je Dimitrije Sinait i čuvaju se u Kijevu.

Uzorak teksta
-------------

по въсѫдѣ :. Смѣрьно тѧ молимъ вьсемогъи б҃же. молитвами свѧтыхъ твоихъ. и ты самъ бѫди. и даръ твои въсели въ ны. и врѣмѧ наше въ правьдѫ постави :. г҃мь :.

мьшѣ на вьсѧ дьни вьсего лѣта обидѫцѣ :. Б҃ъ иже тварь своѭ велми помилова. и по гнѣвѣ своемь. изволи въплътити сѧ съпасениѣ ради чловѣчьска. и въсхотѣвъ намъ оутврьди срьдьцѣ нашѣ. и милостиѭ твоеѭ просвѣти ны : г҃мь :

надъ оплатъмь :. Близъ насъ бѫди г҃и просимъ тѧ. и молитвѫ нашѫ оуслыши. да оупъвание [въ]ньмемъ дѣлъ своихъ. и въ любъвь даръ сь тебѣ приносимъ : г҃мь :.

прѣфациѣ: вѣчьнъи б҃же : Небесьскыѧ твоѧ силы просимъ и молимъ. да съ вышьними твоими. достоины сътвориши ны : и вѣчьнаѣ твоѣ ихъже жѧдаемъ подасъ намъ милостивьно : х҃мь г҃мь нашимь. и҃мь

по въсѫдѣ :. Просимъ тѧ г҃и дазь намъ. да свѧтъи твои въсѫдъ приемлѭце достоини бѫдемъ очишчениѣ твоего. и вѣра твоѣ въ насъ да въздрастетъ : г҃мь нашимь ис҃м .

Literatura
----------

* Lunt, Horace G. (2001). *Old Church Slavonic Grammar* (7h revised izd.). New York: Mouton de Gruyter. ISBN 978-3-11-016284-4.
* Mošin, V. (2000), *Slovenska paleografija*, Skopje: Menora
* Nemčuk, V. V. (1983), *Kiїvsьki glagoličnі listki* (faksimilno izd.), Kiev

Spoljašnje veze
---------------

***Kijevski misal*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Kiev Missal - World Digital Library ()
**Puerto San José** je općina od 68,331 i grad od 23,887 stanovnika na jugu Gvatemale u Departmanu Escuintla.

Geografske karakteristike
-------------------------

San José je lučki grad koji se nalazi između ušća rijeka Achiguate i Maria Linda u Pacifik, udaljen 42 km sjeverno od svog administrativnog centra Escuintle.

Historija
---------

Mjesto gdje se danas nalazi San José, za Generalne kapetanije Gvatemala bilo je poznato pod imenom *El Zapote*.
U vrijeme Savezne Republike Centralne Amerike osim Acajutle (u današnjem El Salvadoru) i Iztape na Pacifiku nije bilo drugih luka.

Kad je Gvatemala 1839. postala nezavisna, od 1851. se počelo razmišljati o premještanju luke Iztapa, na drugo povoljnije mjesto, pa je 1853. premještena na lokaciju El Zapote, i počela sa radom pod imenom *San José de Guatemala*.

Na zahtjev stanovnika luke San José 1875. osnovana je istoimena općina.

Privreda i transport
--------------------

Luka u San Joséu bila je glavna pacifička luka Gvatemale sve do ranih 1980-ih, kad je 5 km istočnije podignuta bolja Puerto Quetzal. Luka u San Joséu pokazala se preplitkom za veće brodove, koji se sidre 1,6 km od obale, a teret i putnici se prebacuju na manje brodove i prevoze do keja.

Danas ima puno manji promet, ali se i nadalje koristi za izvoz melase, kave, pamuka, šećera, drva i meda.

Pored grada nalaze se ljetovališta Iztapa (nekadašnja luka) i Monterrico.

Grad je odlično povezan sa zaleđem autoputom CA9, željeznicom i *Aerodromom San Jose* (ICAO: **MGSJ**, IATA: **GSJ**).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*San José Municipality in Guatemala*" (engleski). City population. Pristupljeno 25.2.2023.
2. 1 2  „*San José in Escuintla*" (engleski). City population. Pristupljeno 25.2.2023.
3. 1 2 3 4  „*Historia del Municipio de Puerto San José*" (španjolski). Municipalidad de Puerto San José. Arhivirano iz originala na datum 2023-02-26. Pristupljeno 25.2.2023.
4. 1 2 3  „*Puerto San José, Guatemala*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 25.2.2023.
5. ↑  „*San Jose Airport (Guatemala)*" (engleski). SkyBrary. Pristupljeno 25.2.2023.

Vanjske veze
------------

***Puerto San José*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Puerto San José* (službene stranice) Arhivirano 2023-02-26 na Wayback Machine-u ()
Finansijski ciklus start-ap kompanije
Termin **start-ap** (engl. ) je poreklom iz engleskog jezika, postao je popularan nakon osnivanja velikog broja *dot-com* kompanija na zapadu. Sama reč znači pokrenuti ili započeti. Start ap su uglavnom novostvorene kompanije, odnosno početnici u poslovanju, a start ap kredit i vrsta mikrokredita namenjenih za osnivanje ovih firmi. Na zapadu se ovaj termin često povezuje sa visokotehnološkim preduzećima.

Razvoj start ap kompanija
-------------------------

Pokretanje ovih kompanija se često dovodi u vezu sa povećanim rizikom ali i većom mogućnosti za povratak investicije i brzi rast. Pokretanje kompanije, posebno one povezane sa novom tehnologijom, ponekad proizvodi ogromne profite svojim stvaraocima i investitorima - skorašnji primer takve je Gugl (engl. ), čiji kreatori su sada milijarderi kroz vlasništvo nad akcijama. Međutim, stopa neuspešnih pokušaja za pokretanje preduzeća je veoma visoka.
U Srbiji ovo su noviji vidovi finansiranja početničkih malih biznisa. Krediti koji se izdaju ne prelaze 30.000 evra i finansiraju se iz državnih finansijskih izvora pa zato predstavljaju povoljnije uslove od ostalih kreditnih linija, čime država podstiče razvoj malog i srednjeg preduzetništva. Cilj je i da se unapredi privredna struktura i smanji nezaposlenost pa je stoga ovo posebna podsticajna kreditna linija.

Lista nekih poznatih start ap preduzeća
---------------------------------------

* Hjulet-Pakard (engl. ) (osnivači Vilijam Hjulet i Dejvid Pakard 1939)
* Intel (engl. ) (osnivači Endru S. Grouv, Gordon E. Mur, Robert V. Nojs 1968)
* Atari (engl. ) (osnivač Nolan Bušnel 1972)
* Majkrosoft (engl. ) (osnivači Bil Gejts i Pol Alen 1975)
* Epl (engl. ) (osnivači Stiv Džobs i Stiv Voznijak 1976)
* Jahu! (engl. ) (osnivači Dejvid Filo i Džeri Jang 1994)
* iBej (engl. ) (osnivači Pjer Omidar 1995)
* Gugl (engl. ) (osnivači Lari Pejdž i Sergej Brin 1998)

Vidi još
--------

* Hipoteka
* Preduzetnik
* Pravno lice
* Biznis plan
* Menica
* Jemstvo
* Start-ap preduzeća u Srbiji

Spoljašnje veze
---------------

* Agencija za privredne registre
* Udruženje preduzetnika
* Fond za razvoj
* KreditiArhivirano 2011-01-29 na Wayback Machine-u
**Lamine Diarra** (20. decembra 1983.) je senegalski nogometaš. Nastupao je za ASC Jeanne d'Arc, HŠK Zrinjski iz Mostara te portugalski klub S.C. Beira-Mar. Igrao je za beogradski Partizan, a sada igra za Antalyaspor.

Karijera
--------

Ovaj izrazito talentovani senegalski nogometaš započeo je karijeru u ASC Jeanne d'Arc, najtrofejnijem senegalskom klubu. U sezoni 2002./2003. na putu ovog kluba prema desetoj tituli bio je prvi strijelac lige s 9 golova (u ligi igra 14 klubova, 26 kola). Sezonu nakon te standarno je igrao afričku ligu prvaka gdje je njegov klub elminisan u polufinalu od Etoile du Sahela iz Tunisa. Igrao je i za mladu reprezentaciju Senegala. 

2005. godine dolazi u mostarski Zrinjski. Tu je izrastao u dobrog napadača i veznog igrača. U februaru 2007. godine odlazi u portugalski S.C. Beira-Mar, a na leto iste godine prelazi u beogradski Partizan. U sezoni 2006./2007. u drugom pretkolu Kupa UEFA, u kojemu su se sastali HŠK Zrinjski Mostar i FK Partizan Beograd Lamine je postigao nekoliko golova svom bivšem klubu, Zrinjskom. Lamine je u Partizanu postao velika zvezda toga kluba, miljenik navijača.U Partizanu je ukupno postigao 56 golova na 112 utakmica. Zbog velikog broja golova, postignutih u duelima sa Crvenom Zvezdom, od navijača Partizana dobija nadimak "Ubica cigana". Sezonu 2010./2011. provodi, na pozajmici, u Al Shabab-u, a 2012. potpisuje ugovor sa turskim klubom Antalyaspor.

Vanjski linkovi
---------------

* National Football Teams
* Lamine Diarra Arhivirano 2010-09-17 na Wayback Machine-u at srbijafudbal.net
* Lamine Diarra at transfermarkt.de
* Lamine Diarra[*mrtav link*] at uaefootballleague.com



***Lamine Diarra*** na Wikimedijinoj ostavi
**Mirim** (portugalski: *Lagoa Mirim*, španjolski: *Laguna Merín*) je plitka plimna laguna na granici Urugvaja i Brazila.

Hidrologija
-----------

Mirim se proteže u dužinu od nekih 190 km, paralelno sa Atlanskim oceanom od juga prema sjeveru.
Maksimalno je širok 48 km na sjeveru i dubok do 30 metara.

Svojom površinom od 3,750 km², Laguna Mirim je treće po veličini jezero u Južnoj Americi, nakon Lagune Patos u Brazilu i Jezera Titicaca u Boliviji.

Karta lagune iz 19. vijeka
Laguna Mirim je nastala akumulacijom voda rijeka i potoka koje uviru u tektonsku depresiju odvojenu od Atlanskog oceana niskim močvarnim sprudom, širokim 16 do 56 km, koji i sam ima brojne manje lagune.

Iako je naizgled jezero smješteno unutar kontinenta, nije endoreički bazen, jer otječe kanalom *São Gonçalo* do Lagune Patos u Brazilu, koja je povezana sa Atlantikom.

U Mirim uviru rijeke Jaguarão, Cebollatí, Olimar Grande, Tacuarí i brojni potoci, pa ima sliv površinu od 62,250 km²

Laguna je plovna za brodove plićeg gaza.

Proteže se po teritoriju brazilske države Rio Grande do Sul i po urugvajskim departmanima; Cerro Largo, Treinta y Tres i Rocha.

Laguna Mirim je mjesto velike bioraznolikosti, stanište brojnih riba, ptica selica i ugroženih vrsta.

Od 2017. je uvrštena na Ramsarsku Listu vlažnih područja.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Mirim Lagoon, South America*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 23.11.2023.
2. 1 2 3 4 5  „*Monitoreo de Calidad del Agua Cuenca de la Laguna Merín*" (španjolski). Ministerio de Ambiente. Pristupljeno 23.11.2023.
3. ↑  „*Taim Ecological Station*" (engleski). Ramsar Sites Information Service. Pristupljeno 23.11.2023.

Vanjske veze
------------

***Mirim*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Mirim Lagoon, South America* ()
Manastir Ostrog
**Manastir Ostrog** je manastir Srpske pravoslavne crkve smješten uz skoro vertikalnu liticu, visoko na planini Ostroška greda u Crnoj Gori. Posvećen je Svetom Vasiliju Ostroškom.

Nalazi se nadomak Nikšića i smješten je u okomitoj stijeni, sa koje se pruža pogled na ravnicu Bjelopavlića. Osnovao ga je hercegovački mitropolit Vasilije u 17. vijeku. Rođen 1610. a umro 1671.godine. On je tu i sahranjen i proglašen svecem čudotvorcem nakon smrti. Tijelo mu počiva u ćivotu u pećinskoj crkvi. Sam manastir je obnovljen 1923-1926. godine, poslije požara, kojeg su bile pošteđene pećinske crkvice. One predstavljaju glavnu spomeničku vrijednost.

Crkva Sv. Vavedenja (u donjem manastirskom nivou) je zadužbina Vasilija Ostroškog kao i Crkva svetog Krsta. Crkva svetog Vavedenja je oslikana freskama krajem 17. vijeka. Crkva Sv. Krsta se nalazi u gornjem manastirskom nivou i nju je živopisao majstor Radul prilagođavajući freske prirodnom obliku stijena. Oko crkve su konaci i zajedno čine objekat skladno sjedinjenim sa prirodnim ambijentom. Manastir Ostrog spada među najposjećenije na Balkanu. U njega dolaze vjernici svih religija iz svih krajeva svijeta.

Vanjske veze
------------

***Manastir Ostrog*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Manastiri Mitropolije crnogorsko-primorske |
| --- |
| 
* Manastir Banja
* Manastir Beška
* Manastir Vojnići
* Manastir Vranjina
* Manastir Gornji Brčeli
* Manastir Gradište
* Manastir Dajbabe
* Manastir Dobrska Ćelija
* Manastir Donji Brčeli
* Manastir Duljevo
* Manastir Duga Moračka
* Manastir Žanjica
* Manastir Ždrebaonik
* Manastir Kom
* Manastir Miholjska Prevlaka
* Manastir Morača
* Manastir Moračnik
* Manastir svetog Nikole Obod
* Manastir Orahovo
* Manastir Ostrog
* Manastir Ostros
* Manastir Podlastva
* Manastir Podmaine
* Manastir Praskvica
* Manastir Reževići
* Manastir Rustovo
* Manastir Savina
* Manastir Svetih arhanđela
* Manastir Svetog Jovana Krstitelja
* Manastir Svetog Kirila i Metodija
* Manastir Svetog Nikole
* Manastir Svetog preobraženja
* Manastir Svetog preobraženja (u izradnji)
* Manastir Stanjevići
* Manastir Starčeva Gorica
* Manastir Ćelija Piperska
* Cetinjski manastir

 |
*Za ostala značenja, vidi Pietà (razvrstavanje).*
Michelangelova Rimska Pietà
**Pietà** (talijanska izvedenica iz latinskog *pietas*: sućut, sažaljenje) ili **Oplakivanje Krista** je u kršćanskoj ikonografiji prikaz Blažene Djevice Marije koja u krilu drži mrtvo Isusovo tijelo. Ovaj motiv se javlja u 12. stoljeću, a osobito je popularan motiv u gotici i renesansi.

Opis
----

Ova scena nije opisana u Novom Zavjetu, no čini jednu od "Sedam Gospinih tuga", tragični pandan poznatog motiva "Sedam Gospinih radosti". "Meditacije o Kristovom životu", djelo nepoznate sestre franjevke iz kasnog 13. stoljeća detaljno opisuje prilike Isusove muke i polaganja u grob gdje je ovaj motiv osobito važan. Cilj ovog motiva bio je izazivanje sućuti prema tuzi Gospe i Isusove patnje čime se željelo direktno povezati ljudske emocije boli i gubitka s ljubavlju za Boga u ljudskom obliku. Pa i sam pojam "sućut" podrazumijeva fizičko preuzimanje osjećaja (boli) onoga koji suosjeća od onog koji je u boli.

Koncem 12. stoljeća umjetnici su, u želji da stvore djela koja će predstavljati novu sliku religioznosti za privatne molitve u domovima, svojim djelima dali više emocija (njemački *Andachtsbild*: slika kontemplacije). Upravo najrašireniji oblik ovakvih prikaza bila je Pietà koja se najprije javila u Njemačkoj i Francuskoj.

Popis slavnih Pietà
-------------------

* Roettgen Pietà (rano 14. stoljeće) – gotička drvena skulptura
* Oplakivanje Krista (Giotto) - freska iz Kapele Arena u Padovi (1305./1306)
* Avignoska Pietà (oko 1470.) – uljena slika Enguerranda Quartona, danas u Louvreu u Parizu.
* Pietà (Michelangelo) – mramorna skulptura iz 1500. god. nalazi se u Crkvi sv. Petra u Vatikanu.

Unutarnje poveznice
-------------------

* Ukop Isusa

Vanjske poveznice
-----------------

***Pietà*** na Wikimedijinoj ostavi

* Vjersko objašnjenje motiva Pietà
**Bouchard od Avesnesa** (oko 1170.-1244.) bio je plemić iz Avesnesa, poznat kao prvi suprug Margarete od Konstatinopola.

Biografija
----------

Bouchard se kao drugi sin školovao za svećenika pa je i zaređen kao đakon. 
Jedno je vrijeme radio kao kanonik u crkvi sv.Petra u Laonu. Nakon tog ga je 1202. francuski kralj Philippe II postavio za regenta u Grofoviji Hainaut da vlada i brine se o maloljetnim kćerima poginulog cara Latinskog Carstva Balduina VI; Johanni i Margareti.

Bouchard se 1212. oženio sa mlađom Margaretom od Konstantinopola, sa kom izrodio troje djece i to nakon što je njegov brak proglasio ništavnim papa Inocent III - 1215. jer je bio zaređen.

Zbog tog je 1219. podpao je pod utjecaj svoje šogorice Johanne od Konstantinopola, koja je kao starija već postala grofica u Flandriji i Hainautu. Ona mu je obećala pomoći ako ode u Rim i ishodi poništenje njezina braka. 
Dok je bio na putu njegova supruga se ponovno udala 1223. za Willema Dampierra. U tom je braku rodila petoro djece, što je kasnije dovelo do borbi između njegove djece (Dinastija Avesnes) i one iz Dinastije Dampierre za nasljeđe na Flandriju i Hainaut.

Bouchard je na povratku iz Rima umro 1244. ili je ubijen po nalogu svoje žene Margarete, ali za to nema nekih dokaza.

Njegov sin Jan I (1218.-1257), kome je isprva bio osporavan grofovski tron na Hainaut i Flandriju jer je bastard. 
Nakon desetogodišnjih borbi sa majkom i polubraćom Dampierres arbitražom francuskog kralja Louisa IX ipak je 1246. dobio pravo na Grofoviju Hainaut i titulu grofa.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Huis van Avesnes*" (nizozemski). Ensie. Pristupljeno 10.11.2022.
2. ↑  „*Burchard IV van Avesnes*" (nizozemski). JanMolenweg. Pristupljeno 10.11.2022.
3. ↑  „*Het regentschap over Vlaanderen en Henegouwen*" (nizozemski). Persee. Pristupljeno 10.11.2022.

Vanjske veze
------------

* *Burchard IV van Avesnes*
**Bulevar** (od francuskog: *Boulevard*, koja je došla od srednjovjekovne holandske - *bolwark* = bastion) je **1.** široka - dobro uređena ulica, najčešće sa po nekoliko voznih trakova za vozila, i isto tako širokim pješačkim stazama; **2.** kod utvrđenih gradova, zemmljani bedem sa širokom platformom za artiljeriju: nekada, ulica izgradjena na mjestu odbrambenog bedema i nasipa.

Karakteristike
--------------

Najstariji bulevari podignuti su po Bliskom Istoku - naročito po Antiohiji.

Bulevari su obično glavne osi grada, koji omogućuju širok i cjeloviti pogled na grad. Pravocrtni i geometrijski precizni bulevari bili su zaštitni znak dizajna kog se držala pariška akademija École des Beaux-Arts, dok su zakrivljene i krivudave avenije bile češće kod naturalističkih škola urbanizma nastalih u drugoj polovici 
19. vijeka.

Brojni bulevari podignuti su na mjestima nekadašnjih bedema, kao što je to u Pragu ili po bečkoj Ringstrasse. Ali ima i puno drugih primjera u kojima je prostor za njihovu izgradnju - planiran i čuvan, kao što je to u slučaju pariške Champs-Élysées i vašingtonskih avenija.

Po Italiji se široke ulice sa okolnim travnjacima i drvoredima zovu Corso ili Largo.

Povezano
--------

* Avenija

Izvori
------

1. ↑  „*Boulevard, Thoroughfare*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 26. 04. 2016.
2. ↑  Opća enciklopedija JLZ, Zagreb 1977. p..728.
3. ↑  „*Boulevard, Thoroughfare*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 24. 04. 2016.

Vanjske veze
------------

* *Boulevard, Thoroughfare* na portalu Encyclopædia Britannica ()
**Ćipka** je naziv za prozračnu, šupljikavu tkaninu ili ručni rad za koji se koristi pamuk, svila, lan ili vuna. Čipke se izrađuju pletenjem, kačkanjem, vezivanjem, šivanjem ili tkanjem, a za to služe igle, batići ili čunići (kačkalice). Iako se artefakti nalik čipki mogu naći još u staroegipatskim grobnicama početak čipkarstva, odnosno izrade čipki se tradicionalno smješta u 15. vijek, odnosno Flandriju i Italiju. Otada su se počele širiti po Evropi kao dio odjeće više klase, odnosno luksuzni predmet. S vremenom su mnoge zemlje razvile vlastite tradicije i modele čipki.

Primjer izrade čipke
Na prostoru bivše Jugoslavije su najpoznatije paška čipka u Hrvatskoj, *kerice* u Slavoniji i Bosni i Hercegovini, bobinska čipka u Sloveniji te *oje* u Makedoniji. U prošlosti je bila poznata i dubrovačka čipka.

Nematerijalna svjetska baština
------------------------------

### Hrvatska

Najmanje tri različite tradicije čipkarstva u Hrvatskoj opstaju i danas, sa središtem u gradovima Pagu na Jadranu, Lepoglavi u sjevernoj Hrvatskoj i Hvaru na istoimenom dalmatinskom otoku.

Paška čipka na iglama izvorno se koristila za izradu crkvenih odjevnih predmeta, stolnjaka i ukrasa za odjeću. Proces uključuje uljepšavanje uzorka paukove mreže geometrijskim motivima i danas ga prenose starije žene koje nude cjelogodišnje kurseve.

Lepoglavska čipka se izrađuje pletenjem konca namotanog na vretena, odnosno bobine. Često se koristi za izradu čipkanih traka za narodne nošnje. Godišnji međunarodni festival čipke u Lepoglavi posvećen je ovoj umjetnosti.

U gradu Hvaru čipku rade redovnice u benediktanskom samostanu. Tanke, bijele niti dobivaju se iz jezgre svježih listova aloe i utkaju u mrežu ili drugi uzorak na kartonskoj podlozi. Dobiveni komadi su simbol Hvara.

Čipkarenje je na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog kulturnog naslijeđa čovječanstva kao element kulturne baštine u Hrvatskoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog naslijeđa na zasjedanju koje je održano od 13. do 18. decembra 2009. u Abu Dabiu. 

### Slovenija

Bobinska čipka u Sloveniji je zanatska vještina izrade čipke u trakama ili u gotovim oblicima ukrštanjem i uvrtanjem konca namotanog na posebne drvene štapiće poznate kao bobine. Danas u Sloveniji postoji oko 120 čipkarskih društava, sekcija i grupa, među kojima su obučene čipkarice i oni koji tek uče. Nosioci su uglavnom žene, a znanja i vještine vezane za praksu najčešće se prenose u porodici.

Nalazi se UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog kulturnog naslijeđa Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog naslijeđa na zasjedanju koje je održano od 26. novembra do 1. decembra 2018. u Sent Luisu, Mauricijus

Spoljašnje veze
---------------

***Čipka*** na Wikimedijinoj ostavi

***Čipka*** na Wikimedijinoj ostavi

* Online Lace Demonstrations Arhivirano 2014-10-19 na Wayback Machine-u
* Virtual Museum of Textile Arts
* A Renascence of the Irish Art of Lace-making
* International Bobbin and Needle Lace Organisation
* Italian lace and embroidery organization Arhivirano 2011-05-13 na Wayback Machine-u
* The Craft of Bobbin Making
Ustav Pete Republike iz 1958. pokazao se kao kvalitetno rješenje za krize izazvane konstantim promjenama vlade, a koje su pratile Francusku još od doba Treće Republike.
**Ustav Francuske iz 1958.** godine donesen je 4. listopada 1958. kao ustav Pete Republike. Ustav iz 1958. i danas je na snazi kao najviša pravna norma u Francuskoj, a ako se u obzir uzme ustavna povijest te zemlje, radi se o jednom od najstabilnijih francuskih ustava. 

Kao pravni temelj Pete Republike, ustav iz 1958. je zamišljen kao norma koja će dokinuti krizu izazvanu nestabilnim vladama i ratom u Alžiru; njegova temeljna odlika bila je povratak snažne egzekutive u Francusku politiku. Idejni tvorci ustava bili su premijer Michel Debré, koji je bio pod utjecajem britanskog premijerskog sustava, te predsjednik Charles de Gaulle, koji je smatrao da predsjednik treba biti garancija stabilnosti. Ustav Pete Republike uvelike je inspiriran idejama što ih je de Gaulle iznio u svom govoru u Bayeuxu 1946. godine. 

Preambula Ustava referira se na dva važna teksta - *Deklaraciju o pravima čovjeka i građanina* iz 1789. godine i preambulu Ustava iz 1946. godine. Istima je kasnije prirodana i *Poveljao o okolišu* iz 1946. godine. 

Prema ustavu, za apriornu kontrolu ustavnosti zakona zadužen je *Conseil constitutionnel*.

| * p
* r
* u
Ustavi Francuske |
| --- |
| 
* 1791
* 1793 (Godina I.)
* 1795 (Godina III.)
* 1799 (Godina VIII.)
* 1802 (Godina X.)
* 1804 (Godina XII.)
* 1814
* 1815
* 1830
* 1848
* 1852
* 1875
* 1940
* 1945
* 1946
* 1958

* Predloženi: Žirondinski ustavni projekt (1793)

 |