recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Imela** (lat. *Viscum album*) je mali okrugli zimzeleni grm, koji kao poluparazit raste na drveću. Grane su razdijeljene na članke sa naspramnim duguljastim listovima. Cvijet je dvopolni, zelene boje. Plodovi su bijele bobice, koje sadrže ljepljivi sok. Imela je sposobna za proces fotosinteze, iz drveta-domaćina crpe vodu. Ptice (drozd imelaš) pomažu njenom rasprostiranju tako što kljun uljepljen bobicama čiste o koru drveća.

Opis
----

Imela je od davnina smatrana ljekovitom biljkom. U medicini se koristi za snižavanje krvnog pritiska, protiv zakrčenja krvnih sudova, vrtoglavice i grčeva.

Plod imele je otrovan, koriste se listovi i tanke drške i to u periodu od oktobra do decembra i od marta do aprila, jer u drugim mjesecima nema ljekovita svojstva.

### Simbolika i mitologija

Keltski svećenici, druidi, poštovali su imelu kao biljku kojoj su pridavane magične moći, ritualno su je sijekli zlatnim srpom i kasnije koristili kao lijek. Vikinzi su smatrali da može probuditi mrtve. Starogrčki junak Eneja je grančicom imele otvorio vrata podzemnog svijeta. U starim tekstovima navodi se kao lijek protiv epilepsije.

U nekim zemljama imela ima značajnu simboliku tijekom proslave Božića. Kači se iznad ulaznih vrata da bi prizvala goste. Kada se dvoje sretnu ispod imele običaj je da se poljube, jer ovakvi poljubci donose sreću, a vjerovanje je i da se iz ovog poljupca može roditi vječna ljubav.
*Istočna Anglija se često koristi kao skraćenica za Kraljevstvo Istočnih Angla.*
Norfolk i Suffolk. Cambridgeshire je na zapadu, a Essex na jugu.
**Istočna Anglija** engleski:  je tradicionalni naziv za istočnu Englesku, a koji je nastao od drevnog anglosaksonskog kraljevstva poznatog kao Kraljevstvo Istočnih Angla. Angli su, pak, svoje ime dobili po prapostojbini Angelnu današnjoj sjevernoj Njemačkoj. Istočna Anglija se ispočetka sastojala od Norfolka i Suffolka, a nakon vjenčanja istočnoanglijske princeze Eteldrede, kraljevstvu se pripojio i otok Ely. Nekada je bila standardna statistička regija, a danas u administrativne svrhe Istočna Anglija tvorije vladinu upravnu regiju Istok Engleske i definirana je kao razina 2 u NUTSu, pri čemu je tvore grofovije Norfolk, Suffolk i Cambridgeshire zajedno s gradom Peterborough pod jedinstvenim područjem uprave.

Izvori
------

1. ↑  Hierarchical list of the Nomenclature of Territorial Units for Statistics and the statistical regions of Europe The European Commission, Statistical Office of the European Communities (pristup 26. II 2010.)

Eksterni linkovi
----------------

***Istočna Anglija*** na Wikimedijinoj ostavi

* East Anglia Social Forum
* EASF radical history wiki

Koordinate: 52°30′N 1°00′E﻿ / ﻿52.5°N 1°E﻿ / 52.5; 1
**Jefrem** (svetovno *Mile Milutinović*; Busnovi, 15. aprila 1944) je episkop banjalučki.

Biografija
----------

Episkop banjalučki Jefrem (Milutinović) rođen je u selu Busnovi kod Prijedora, 15. aprila 1944. godine. Osnovnu školu i gimnaziju završio je u mjestu rođenja i u Sanskom Mostu. Zamonašio se u manastiru Liplje 9. jula 1967. godine i iste godine je upisan u bogosloviju u manastiru Krki koju je završio sa odličnim uspehom 1971. godine. U čin jerođakona rukopoložio ga je Episkop Banjalučki Andrej 14. januara 1968. godine u Sabornom hramu u Banjoj Luci, a na Duhove 14. juna 1970. godine u čin jeromonaha.

Po završetku bogoslovije upućen je na dalje školovanje u Moskovsku duhovnu akademiju, koju završava sa odličnim uspjehom 1975. godine, sa zvanjem kandidata bogoslovlja za rad Učenje Svetog Vasilija Velikog o monaštvu. Sveti arhijerejski sinod SPC, je te godine sinđela Jefrema postavio za suplenta Bogoslovije Sveta tri jerarha u manastiru Krki. Pored ove dužnosti, u bogosloviji je obavljao i dužnost glavnog vaspitača.

Episkopstvo
-----------

Episkop Jefrem je zatekao mnogo povoljniju situaciju u Eparhiji nego njegovi prethodnici, episkopi Vasilije i Andrej. Već je bilo mnogo urađeno na obnovi Eparhije, a i političke prilike su bile znatno povoljnije i one su značajno iskorištene. Međutim, potom dolazi do rušenja zajedničke države i izbijanja građanskog rata, ponovo sa teškim posljedicama po srpski narod i Srpsku pravoslavnu crkvu. U isto vrijeme srpski narod doživljava i duhovni preporod, i Crkva sve više zauzima mjesto u narodnom životu.

Većinu vremena i truda u svojih dvadeset i šest godina arhijerejskog rada episkop Jefrem uložio na obnovu onoga što je uništeno u Drugom svjetskom ratu. Plan Pavelićeve NDH bio je da Banja Luka postane njen glavni grad i zato je velikom većinom pravoslavna, srpska i buntovna Bosanska Krajina bila na glavnom udaru hrvatskih ustaša i njemačkih nacista. Na teritoriji Banjalučke Eparhije nalazi se stratište i grobnica koncentracionog logora Jasenovac - Donja Gradina, kao i niz drugih stratišta - "Groblje mozgova" kod hrama Svetog Marka u Drakseniću te Drakulić su samo najpoznatija među njima.

Za vrijeme episkopa Jefrema, kanonizovan je Sveštenomučenik Platon Banjalučki (Jovanović).

Hram Hrista Spasitelja
----------------------

Episkop Jefrem je uložio ogroman trud u obnovu svoje eparhije. Među najznačajnijim je obnova katedralnog hrama u Banjoj Luci. Crkva, koju su srušili hrvatski fašisti 1941. godine, i čiju obnovu komunisti nisu dopuštali do 1991. godine, je sada izgrađena. Prva Sveta liturgija je služena u septembru 2004. godine.

Priznanja
---------

* Orden Republike Srpske (2012)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Irinej Gavrilović** | **vikarni episkop moravički1978—1980.** | Nasljednik:**Sava Andrić** |

Izvori
------

1. ↑  „Srpska obilježila 20 godina postojanja, Dan i krsnu slavu Svetog Stefana" (sr). Radio-televizija Republike Srpske. 10. 1. 2012.. Pristupljeno 10. 1. 2012.

Spoljašnje veze
---------------

* Jefrem Milutinović — biografija[*mrtav link*]
* Jefrem Milutinović (orthodoxwiki)

***Jefrem Milutinović*** na Wikimedijinoj ostavi
**Cuscatlán** (španjolski: *Departamento de Cuscatlán*) je jedan od 14 departmana na koji je Salvador administrativno podjeljena.

Karakteristike
--------------

Cuscatlán se nalazi u sredini zemlje. Sa sjevera graniči sa Departmanom Chalatenango, sa zapada sa Deparmanom San Salvador, sa istoka sa Departmanom Cabañas, sa jugoistoka sa 
Departmanom San Vicente i sa juga sa Departmanom La Paz.

Departman ima površinu od 756,2 km², na kojoj je 2022. živilo 276,004 stanovnika.

Administrativna podjela
-----------------------

Cuscatlán je podjeljen na 16 općina (španjolski: *municipalities*), a to su; Candelaria, Cojutepeque, El Carmen, El Rosario, Monte San Juan, Oratorio de Concepción, San Bartolomé Perulapía, San Cristóbal, San José Guayabal, San Pedro Perulapán, San Rafael Cedros, San Ramón, Santa Cruz Analquito, Santa Cruz Michapa, Suchitoto i Tenancingo.

Administrativni centar departmana je grad Cojutepeque koji ima 41,072 stanovnika

Historija
---------

Cuscatlán je osnovan kao departman vladinim dekretom u maj 1835]]. Nakon tog je dekretom od februar 1855. podijeljen na dva Chalatenango i današnji Departman Cuscatlán. Na kraju kad je osnovan 1873 osnovan Departman Cabañas, to je bilo na štetu Cuscatlána i Departmana San Vicente kojima su uzeti teritoriji.

Prvi administrativni centar bio je grad Suchitoto, ali je u novembru 1861. administracija premještena u Cojutepeque.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Departamento de Cuscatlán*" (španjolski). Municipios de El Salvador. Pristupljeno 25.3.2023.
2. ↑  „*Cuscatlán Department in El Salvador*" (engleski). City population. Pristupljeno 25.3.2023.
3. ↑  „*Cojutepeque in Cuscatlán*" (engleski). City population. Pristupljeno 25.3.2023.

Vanjske veze
------------

***Cuscatlán (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía Municipal Cuscatlán* (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani Salvadora |
| --- |
| Zastava SalvadoraZastava Salvadora | 
Ahuachapán • Cabañas • Chalatenango • Cuscatlán • La Libertad • La Paz • La Unión • Morazán • San Miguel • San Salvador • San Vicente • Santa Ana • Sonsonate • Usulután
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Eyeish** (Ais, Ayis, Ays, Eyeish, Ayish), pleme Caddoan Indijanaca udruženi sa konfederacijom Hasinai. Drži se da su Eyeishi zbog svoga jezika, po kojemu se razlikuju od drugih Caddoan plemena, neka druga grupa koja pripada starijoj kulturi od caddoanske .Njihov raniji dom bio je na Ayish Bayou između Sabine i Nechesa u Teksasu. Eyeishi dolaze u kontakt sa Španjolcima (Moscoso) 1542. Kasnije ih (1686-87) spomninje La Salle. Godine 1717. (1716. po Swantonu) za njih je utemeljena misija Nuestra Señora de los Dolores de los Ais u blizini današnje San Augustine. Napuštena je 1719. da bi se 1721 ponovno utemeljila U Kasnijem 18. stoljeću smješteni su u Nacogdoches, pa na rezervat Wichita u Oklahomi. 

Sibley je (1832) izvijestio o dvadeset pojedinaca ovog plemena (1805), ipak brojno stanje 1828. govori o čak 160 njihovih obitelji naseljenih između Brazosa i Colorada, što zorno dočarava Sibleyev besmisleni podatak, očita je manipulacija brojnim stanjem Indijanaca, kako bi se prigrabila njihova zemlja. Danas žive, broj nije poznat, s Caddo Indijancima u Oklahomi. 

Eyeishi su bili lovci i obrađivači tla. Ne smiju se pobrkati sa Ais Indijancima iz Floride.

Vanjske poveznice
-----------------

* Eyeish Indian History
* Ais Indians
* Eyeish Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
Položaj Itene ili Moré Indijanaca na etničkoj karti Bolivije.
**Itene** (Itén, Iténe, Iteneo, Iténez, Moré), pleme američkih Indijanaca porodice Chapacuran u krajevima gdje se sastaju Iténez u Mamoré u džunglama bolivijskog departmana Beni. U ranom 20 stoljeću mnogi Moré prelaze rijeku Itenéz i zalaze u Brazil, pa ih je 1940.-tih bilo u Brazilu između 3,000 i 5,000, daleko više nego u Boliviji. Neki od njih pridružuju se i plemenima Chácobo i Sinabo, plemenima porodice Panoan. Do sredine 20. stoljeća Moré naseljavaju veliko područje između Mamoré i Guaporé, i između Machupo i Itoname, odnosno između 12° i 13° S i 63° i 64° W. 
Moré su stanovnici kišne šume, uzgajivači kukuruza i pamuka, a njihov broj sveden je na 150 do 200 duša. Tokom 18 i 19. stoljeća bili su izloženi raznim opasnostima, to su trgovci robovima, bolesti koje su sa sobom donesli kopači zlata, eksploatacija trgovaca gumom i pokrštavanja koja vrše misionari. Na populaciji najviše gube u 2. polovici 20. stoljeća zbog asimilacije i nestanku njihove kulture. Nešto ih se očuvalo (108; 2000 W. Adelaar) u provinciji Mamoré u selima Monte Azul i Vuelta Grande (općina Puerto Siles) .

Još 1940. Moré žive još svojim tradicionalnim životom. bave se uzgojem kukuruza, slatke manioke, slatkog krumpira, yama, ananasa, tikava, banana, papaya, pamuka i drugog. sakupljaju brazilski orah, mangaba (Hancornia speciosa), divlji kakao i palmino voće, te sakupljaju jaja kornjača i kajmana. kao lovci hvatali su pekarije. u ribolov su išli lukom i strijelom, košarama i otrovom. Kanui su im bili dubljeni u deblu, dugi 10 metara. I muškarci i žene nosili su duge košulje izrađene od tape. 
Njihove nastambe su nadstrešnice duge 5 do 14 metara i kolibe u kojima živi do osam monogamnih obitelji. U vrijeme najezde moskita povlačili bi se u malene kolibice prekrivene lišćem patojua. Većina Moré-nastambi opskrbljena je visećim ležaljke (hamak). Poznaju najmanje 20 vrsta glazbenih instrumenata.

Izvori
------

1. ↑  „Moré". Arhivirano iz originala na datum 2009-01-29. Pristupljeno 2014-08-06.

Vanjske poveznice
-----------------

* Itene
**Filozofski fakultet u Splitu** sastavni je dio Sveučilišta u Splitu. Početak formiranja započinje 2001. godine utemeljenjem Odjela za humanističke znanosti koji je 2005. godine sjedinjen s Visokom učiteljskom školom, čime je osnovan novi fakultet.

Povijest
--------

### Temelji

Humanistički i društveni studiji u Splitu postoje i prije osnivanja samog Sveučilišta u Splitu 1974. godine. Viša pedagoška škola u Splitu osnovana je još 24. ožujka 1945. godine i najstarija je visokoškolska ustanova u gradu.

U razdoblju od 1978. do 2003. godine humanistički i društveni studiji izvode se u posebnoj ustrojbenoj jedinici Filozofskog fakulteta u Zadru Sveučilišta u Splitu, a od 1990. godine do 1998. dijelom i na na Fakultetu prirodoslovno-matematičkih znanosti i odgojnih područja u Splitu Sveučilišta u Splitu. 

Krajem 1998. godine **Učiteljski studij** i **Studij predškolskog odgoja** izdvajaju se iz sastava Fakulteta prirodoslovno-matematičkih znanosti i odgojnih područja Sveučilišta u Splitu. Tom Uredbom osnovana je **Visoka učiteljska škola** Sveučilišta u Splitu kao samostalna sastavnica Sveučilišta u Splitu.

### Postanak i ustroj

**Odjel za humanističke znanosti** osnovan je kao podružnica Sveučilišta u Splitu 2001. godine s tri matična studija (kao dvopredmetni studiji) - Hrvatski jezik i književnost, Engleski jezik i književnost, Talijanski jezik i književnost te dislocirani studij Povijesti Filozofskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu od akademske godine 2003./2004.

Dana 6. listopada 2005. Visoka učiteljska škola (učiteljski studij i studij predškolskog odgoja) i Odjel za humanističke znanosti Sveučilišta u Splitu združeni su i osnovan je Filozofski fakultet Sveučilišta u Splitu. S radom su započeli i novi studijski programi: sociologije, filozofije i povijesti umjetnosti. Akademske godine 2007./2008. s radom je započeo novi studijski program pedagogije.

Odsjeci Filozofskog fakulteta
-----------------------------

* Odsjek za hrvatski jezik i književnost
* Odsjek za engleski jezik i književnost
* Odsjek za talijanski jezik i književnost
* Odsjek za povijest umjetnosti
* Odsjek za povijest
* Odsjek za filozofiju
* Odsjek za sociologiju
* Odsjek za pedagogiju
* Odsjek za Učiteljski studij
* Odsjek za Predškolski odgoj

Bilješke
--------

1. ↑  „Povijest Filozofskog fakulteta". Arhivirano iz originala na datum 2011-10-04. Pristupljeno 2014-07-26.
2. ↑  „Povijest Filozofskog fakulteta". Arhivirano iz originala na datum 2011-10-04. Pristupljeno 2014-07-26.

Vanjske veze
------------

* Službene stranice Filozofskog fakulteta u Splitu Arhivirano 2009-09-21 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 138788984
* LCCN: no2010039069
* NKC: ko2015867385

 |
Metod **elektro-punkturne dijagnostike - EPD (EAV)** je osnovao dr. Reinhold Voll (1909-1989). On se rodio u Berlinu 17. februara 1909. Najpre je završio visoku tehničku školu u Štutgartu a nakon tragične smrti oca arhitekte, kome tadašnja medicina nije mogla pomoći, upisao je medicinski fakultet u Hamburgu. Posle završenih studija medicine počeo je da radi u hamburškoj bolnici. Od 1945 dr. Fol je živeo u Rusiji (tadašnji SSSR). Sa odabranom ekipom ruskih lekara, radio je na daljem naučnom razvoju novih metoda dijagnosticiranja.

Pored poznatih načina lečenja aktivno je istraživao nove metode lečenja. Njegovo polje istraživanja bile su sva dostignuća u tradicionalnim metodama lečenja u svetu. Posebno je zadržao polje interesovanja kod tradicionalnog kineskog lečenja preko akupunkturnih tačaka. Najpre je sistematizovao sve tačke po njihovom položaju a zatim razvio električni uređaj za merenje elektro potencijala na njima. U početnim eksperimentima dr. Fol je stimulisao akupunkturne tačke sa određenim naponima struje u cilju terapeutskog delovanja na obolele organe. U leto 1953. pronašao je uređaj sa kojim se određuje tačan položaj tačaka i merenje električnog potencijala na ćelijama svih organa. Smatra se začetnikom novog pravca u dijagnosticiranju bolesti pod nazivom *ElektroPunkturna Dijagnostika (EPD)*.

Dr. Fol je svoje otkriće pojasnio: *" ČE, teorija kineske akupunkture je tačna. Čovekovo zdravlje je direktno zavisno od kretanja te energije i njene ravnoteže u telu. Moguće je tu energiju meriti i uravnotežavati je."*

Dr Folu je uspelo da sa svojim uređajima otkrije nove meridijane koje je detaljno opisao i klinički dokazao kao tačne. Na svakom meridijanu je otkrio kontrolne tačke (tzv. KMT)čije vrednosti elektro potencijala pokazuju energetsko stanje celog meridijana.

Medikamentozno testiranje
-------------------------

Dr. Fol je, iznad svega, otkrio mogućnost testiranja lekova pre unošenja u organizam. Do otkrića je došao sasvim slučajno. Primetio je da se skazaljka mernog uređaja pokreće kada pacijent u rukama drži medikament.

Još početkom 20 veka, nemački naučnik Maks Plank je definisao kvant gde najsitniji delić energije koji ima frekvenciju, zove se *kvant*. Svaki medikament poseduje svoj kvant. Kada se za potrebe medikamentoznog testiranja postavi medikament u mernom krugu: *pacijent – aparat – uređaj*, izmereni rezultati se menjaju. Ukoliko su lek i oboleli organ sa jednakom frekvencijom, medikament briše "negativno" polje organa što posledično dovodi do ozdravljenja. 
Revolucionarno otkriće dr. Fola je otvorilo novo polje u savremenoj medicini. Najveći naučni razvoj, Folov metod e doživeo u Rusiji i Ukraini u vreme i nakon černobilske katastrofe.

Poslednjih godina EPD ima nagli razvoj u praktičnom dijagnosticiranju naročito u Nemačkoj, Austriji, i Švajcarskoj.

Vanjske veze
------------

* Quack "Electrodiagnostic" Devices article by Stephen Barrett, M.D.
**Ivan Ajvazovski** (rus. *Ivan Konstantinovič Aйvazovskiй*, jermenski: Հովհաննես Այվազովսկի; 29. jul 1817 — 5. maj 1900.) je bio ruski slikar jermenskog porekla, najpoznatiji po svojim slikama mora koje zauzimaju više od polovine njegovog ukupnog stvaralaštva.

Biografija
----------

Rođen je u siromašnoj jermenskoj porodici. Njegov talenat kao slikara još u ranom dobu donosi mu sponzorstvo da se školuje prvo u gimnaziji a posle i Umetničkoj školi u Sankt Peterburgu, koju završava osvojivši za svoje radove „zlatnu medalju".

Osvajajući priznanja za svoje slike pejzaža i otvorenog mora, odlazi da slika seriju portreta manjih gradova, pre nego što odlazi da proputuje Evropu u potrazi za iskustvima. Kasnije slika radove prikazujući mornaricu na otvorenim morima što pozdravlja i prihvata tadašnja ruska mornarica. Takođe slika i nešto radova vezanih za Osmansko carstvo i sultana, i te slike se danas nalaze u Turskim muzejima.

Zahvaljujući svom dugom životu, Ajvazovski postaje najprofitabilniji ruski slikar onog doba. Za sobom ostavlja preko 6000 radova do svoje smrti 1900. Sa svojim novčanim fondovima tokom života otvara umetničku školu i galeriju u svom rodnom gradu.

Radovi Ajvazovskog su na aukcijama dostizali cifru i do 3.200.000 dolara, a njegova internacionalna reputacija i dan danas raste.

Galerija izabranih radova
-------------------------

* Deveti talas, 1850. godina, najpoznatiji ruski morski pejzaž*Deveti talas*, 1850. godina, najpoznatiji ruski morski pejzaž
* Oluja, 1854. godina.*Oluja*, 1854. godina.

Spoljašnje veze
---------------

***Ivan Ajvazovski*** na Wikimedijinoj ostavi

* Biografija Ivana Ajvazovskog Arhivirano 2007-02-03 na Wayback Machine-u
* Galerija radova
**Insulinu sličan faktor rasta 1** ili **somatomedin C** je polipeptidni hormon, koji se sintetiše u jetri pod uticajem hormona rasta. Pripada grupi somatomedina, supstanci koje imaju ulogu u procesu rasta. Postoji još i somatomedini A i B.

Građa
-----

Molekulska masa ovog hormona je oko 7.500 daltona i slične je građe kao insulin. Proizvodi se u jetri pod uticajem hormona rasta, u krvi se nalazi pretežno vezan za svoj vezujići protein. Pluživot u krvi ovog hormona je dosta dug (preko 20 sati), dok hormon rasta, ima poluživot od svega oko 20. minuta u krvi.

Dejstvo
-------

Insulinu sličan hormon rasta 1 je medijator hormona rasta. Deluje na većinu ćelija organizma i izaziva njihov rast i deobu (mitozu). Posebno je značajno dejstvo na koštane ćelije, ćelije hrskavice, jetre, kože, nervne i mišićne ćelije.

Dejstvo ostvaruje vezivanjem za ćelijske receptore, na površini ćelijske membrane. Može se vezati za sopstvene raceptore (receptore za somatomedin C), kao i za insulinske receptore.

Vidi još
--------

* Hormon rasta
* Insulin
* Faktori rasta

Literatura
----------

* Darinka Koraćević; Gordana Bjelaković; Vidosava Đorđević: *Biohemija*, Savremena administracija ISBN 86-387-0622-7

Eksterni linkovi
----------------

* Insulin-like growth factor 1 profile (`en`)
* IGF-1 Long R3 Arhivirano 2017-09-20 na Wayback Machine-u (`en`)
* Revitropin Arhivirano 2014-01-02 na Wayback Machine-u (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **medicini** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
*Za ostale upotrebe, v. Derdevil (TV serija).*

Šablon:Lik iz stripa (SR)
**Derdevil** (engl. ) je superheroj izdavačke kuće Marvel komiks autora Stena Lija (scenario) (*Stan Lee*) i crtača Bila Evereta (*Bill Everett*), uz doprinos Džeka Kirbija (*Jack Kirby*) pri dizajniranju Derdevilovog kostima. Prva epizoda stripa objavljena je u aprilu 1964. u prvom broju strip-sveske *Derdevil* ({*Daredevil* #1. Na srpskom tržištu junakovo ime je prevođeno i kao *Nebojša* (u strip-časopisu **Lale**), u EKS-almanahu je transkribovano kao *Dardevil*, a u Politikinom zabavniku kao *Derdevil.*

Biografija lika
---------------

Dok je odrastao u predgrađu Njujorka, poznatom kao Đavolja kuhinja (*Hell's Kitchen*) **Met Merdok** (*Matt Murdock*) je izgubio vid zbog radioaktivne supstance koja je ispala iz kamiona u prolazu. Uprkos tome što više nije mogao da vidi, izloženost radioaktivnosti povećala je njegova preostala čula iznad ljudskih sposobnosti. Odgajao ga je otac, bokser po imenu Džek Merdok (*Jack Murdock*), koga su kasnije ubili gangsteri, jer je odbio da preda meč. Nakon što je dobio tamnocrveni kostim, Met kreće u osvetu protiv ubica svoga oca kao superheroj po imenu Dardevil, boreći se protiv mnogih neprijatelja, uključujući Kingpina i Bulzaja (*Bullseye*). Dardevilov nadimak je „Čovek bez straha" (*The Man Without Fear*).

Spoljašnje veze
---------------

* Daredevil, Marvel Universe (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* LCCN: nb2016021432

 |
**Ivan Anton Kumbat** je bio general Mletačke Republike.
Ivan Kumbat je rođen u Kaštel Štafiliću 1. prosinca 1684. sin Bože i Lucije rođ. Dobrić, umro je na Krfu 1744. godine. Ime Anton je dobio po svom djedu.

Morejski rat
------------

Krajem 1714. godine počeo je posljednji rat između Mletačke Republike i Turske, koji su počeli Turci kako bi vratili izgubljena područja na Peloponezu (Moreji) i u Dalmaciji. Zbog nadmoći turskih snaga, Mletačka Republika se početkom rata povukla s Peloponeza. Sljedeći na redu su bili Krf, koji se uspio oduprijeti turskim napadima, i Dalmacija koja se uspjela oduprijeti uz pomoć černidi i morlački bandijeri. U borbama na Peloponezu i osobito na Krfu istakao se Ivan Kumbat.

Bijeg iz rodnog kraja
---------------------

Nakon jednog prekršaja pobjegao je iz svog sela, prijavio se kao veslać (galijot) na mletačkim galijama. Zbog svog junaštva u bitkama kod Kalamote i Argosa napredovao je u mletačkoj vojsci i postigao čin pukovnika pješadije. U opsadi Krfa istakao se nevjerojatnom hrabrošću dobivši čin generala. Velika zapreka njegovu napredovanju je bila njegova nepismenost, pa je jednom prilikom istupio u Senatu i pokazavši gola prsa puna ožiljaka rekao: *Mač je moje pero, krv je moje crnilo, a prsi su moja karta*. Kumbatovo junaštvo opjevali su fra. Andrija Kačič Miošić u "Razgovoru Ugodnom" i fra.Filip Grabovac koji mu je posvetio jednu pjesmu u „Cvitu razgovora naroda i jezika hrvatskoga" u kojoj ga slavi kao hrvatskog rodoljuba. Kumbat je umro u svojoj šezdesetoj godini na dužnosti zapovjednik tvrđave na Krfu.

Grb generala Antuna Ivana Kumbata
---------------------------------

Grb generala Ivana Kumbata
Gornji dio: na plavom polju dva ukrštena zlatna buzdovana.
Donji dio: na zlatnom polju srebreni polumjesec nasuprot njega ruka u crvenom rukavu koja drži srebrenu sablju.
Dva polja djeli vodoravna crvena kolona (ešarpa).

Oporuka
-------

Nakon bjega iz rodnog mjesta Kumbat se nikada više nije vratio u Kaštela. Ne srameći se svog zavičaja i siromašna podrijetla, uvijek je sa sobom nosio seljačku (težačku) košulju. U svojoj oporuci sjetio se i Kaštela, ostavivši 200 dukata kao miraz za 6 siromašnih djevojaka koje su se spremale za koludrice (redovnice).

Izvori
------

* Vjeko Omašić, Kaštela od prapovijesti do početeka XX. stoljeća, Dugi Rat, 2001, ISBN 953-97909-1-3
* Frane Bego, Kaštel Kambelovac, Split, 1991.
* Hrvoje Morović, Kaštelanski zbornik br.1, Kaštela, 1987.
Javno preduzeće **Elektroprivreda BiH d.d.** – Sarajevo je preduzeće koje obavlja elektroprivredne djelatnosti: proizvodnju, distribuciju, snabdijevanje električnom energijom prvog i drugog reda, trgovanje, zastupanje i posredovanje na domaćem tržištu električne energije, izvoz i uvoz električne energije, upravljanje elektroenergetskim sistemom, kao i druge djelatnosti utvrđene Statutom i upisane u sudski registar, radi sticanja dobiti. Po vlasničkoj strukturi Elektroprivreda BiH je dioničko društvo, u kome je 90 odsto kapitala u vlasništvu Federacije BiH, a 10 procenata u vlasništvu PIF-ova i malih individualnih dioničara. Osnovni kapital Društva je 2,155 milijarde KM.

Kapaciteti
----------

Elektroprivreda BiH raspolaže sa 1682 MW instaliranih proizvodnih kapaciteta, od čega je 517 MW ili 30,7% u hidroelektranama, a 1165 MW ili 69,3% u termoelektranama. Snabdijeva preko 670 hiljada tarifnih kupaca u sedam kantona na području Federacije BiH. Elektroprivreda BiH je u 2008. godini upravljala distributivnom mrežom napona 35; 20; 10 i 0,4 kV, ukupne dužine 36.780 km, sa 6.916 transformatorskih jedinica (35/x,10(20)/0,4kV), ukupne instalirane snage 2.643. MVA.

Proizvodnja
-----------

U 2008. godini Elektroprivreda BiH je proizvela 7295 GWh električne energije. Od prodaje električne energije, pare, nus proizvoda, materijala i usluga uključujući i prihod od finasiranja i ostalih prihoda, ostvaren je ukupni prihod u iznosu 907 miliona KM i dobit od 46,2 miliona KM. Tarifni kupci su u 2008. godini preuzeli 63% od ukupne isporuke električne energije EP BiH. Preostali dio od 37% energije odnosi se na isporuku na slobodnom tržištu ostalim kupcima u BiH i kupcima u regiji

Vanjski linkovi
---------------
**IJ** (fon. *Ej*) je nekadašnji zaljev Zuiderzeea, a danas jezero, dio puno većeg Markermeera. Poznat je kao luka i riva grada Amsterdama, na zapadu nizozemske provincije Sjeverne Holandije.

Etimologija
-----------

IJ na holandskom znači voda, a to ime potječe iz zapadnofrizijske riječi za potok *ie*. S velikim slovima IJ počinju i imena brojnih drugih velikih vodenih površina u Nizozemskoj kao što su IJmuiden, IJsselmeer, itd.

Geografija
----------

IJ u Amsterdamu
IJ je dubok do 15,10 m i razdvaja historijski centar Amsterdama (binnenstad) od sjevernog Amsterdama. IJ je podijeljen na dva dijela, na Binnen-IJ (unutrašnji IJ) ili Afgesloten-IJ (zatvoreni IJ), te Buiten-IJ (vanjski IJ). Ta dva jezera odvojena su nizom ustava. Na zapadu je Binnen-IJ direktno povezan sa Sjevernim morem i lukom IJmuiden, preko Noordzeekanaala. Na istoku se Buiten-IJ širi u IJmeer i Markermeer.

Historija
---------

U srednjem vijeku duž IJa izgrađeni su nasipi koji su branili Amsterdam od poplava. Sredinom 19. vijeka odlučeno je da se branom pregradi i isuši Zuiderzee, a istovremeno je izgrađen Noordzeekanaal (otvoren 1876) koji je povezao Amsterdam direktno sa Sjevernim morem, tako da zatvaranje Zuiderzeea nije ugrozilo grad kao luku. Preko IJ-a od 1897. voze trajekti koji imaju sve manje putnika (osim turista) s obzirom na to da je izgrađeno puno mostova i tunela preko IJa.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7   „*IJ*" (holandski). Rijkswaterstaat. Pristupljeno 7. 2. 2014.

Vanjske veze
------------

***IJ (Amsterdam)*** na Wikimedijinoj ostavi

* IJ (`nl`)
| Jebel Nafusa |
| --- |
| Dio |
| Pogled na Zapadne planinePogled na Zapadne planinePogled na Zapadne planine |
| Dužina masiva: | 340 km |
| Širina masiva: | km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | (980 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Libija |

**Jebel Nafusa** (arapski: جبل نفوسة / Jabal Nafūsah, prevedeno Zapadne planine) je niski vapnenački planinski masiv na sjeverozapadu Libije.

Geografske karakteristike
-------------------------

Masiv se proteže od zapada prema istoku u dužinu od nekih 190 km od tuniske granice kod Vazina do Kikle, zatim u u blagom luku od nekih 150 km skreće na sjeveroistok prema mediteranskoj obali i svršava u brdima nedaleko Homsa. Planine masiva visoke su od 460 do 980 metara. Na samom vrhu nalazi se visoravan široka od 19 do 26 km.

Sa sjeverne strane je obrastao makijom i travom, za razliku od toga sa juga je gol pa se vidi njegova vulkanska građa od bazaltnih stijena. Većinsko stanovništvo u masivu su Berberi koji govore nafusi. Duž čitavog masiva razvijeno je nomadsko stočarstvo, a na rijetkim raspršenim parcelama uzgajaju se masline, žitarice, smokve, kajsije i duhan a raste i samonikla trava esparto koja se bere i prodaje.

Veći urbani centri su Nalut, Jafran, Džadu i Garian. Jebel Nafusa se prostire preko sljedećih libijskih okruga :Nalut, Džabal al Garbi, Murgub i vrlo malim dijelom Tripolija.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Nafūsah Plateau*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 22. 12. 2019.

Vanjske veze
------------

***Jebel Nafusa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Nafūsah Plateau* (`en`)
* *Nafūsah Plateau* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 316427943
* SUDOC: 100578470

 |
Filharmonija Evrope (Europa Philharmonie)
**Filharmonija Evrope** (*Europa Philharmonie*) je evropski simfonijski orkestar sastavljen od muzicara iz evropske unije i ostalih zemalja sveta koji su evropu pronasli kao novi dom. Baza orkestra se nalazi u Baden-Virtembergu, Nemačka.
Organizator medjunarodnih aktivnosti je Muzicko udruzenje Filharmonije evrope. Sef dirigent i osnivac orkestra je Rajnahrd Zehafer (*Reinhard Seehafer*).
Jezgro orkestra predstavlja tzv Muzicki savet, sastavljen od muzicara, clanova orkestra, koji poput ambasadora svojih zemalja unose u Filharmoniju evrope umetnicki duh bogat razlicitoscu i visenacionalnim iskustvom.

Istorija
--------

Ideja o osnivanju jednog evropskog orkestra potekla je 1996. od dirigenta prof. Volf-Diter Ludviga *(Wolf-Dieter Ludwig)* i sef dirigenta Rajnharda Zehafera u jeku slabljenja gvozdenih granica medju evropskim drzavama. U pocetku je to bila Omladinska Evropska Filharmonija *(Junge Europa Philharmonie)* a 1998 svoj pravi naziv Europa Philharmonie daje dirigent Ferry Tomaszyk. Temelj novog evropskog razumevanja ozvanicen je koncertom novog evropskog orkestra 1996 u Görlizt-u koji je uzivo prenosila tv stanica 3sat. Sef dirigent Reinhard Seehafer dirigovao je Malerovu "sinfoniju uskrsnuca".
U periodu 1998-2007 ansambl je imao sediste u pokrajini Saksonija-Analt u dvorcu Hundisburg, jednom od najznacajnijih baroknih dvoraca severne Nemačke. Od 2008 je sediste orkestra premesteno u pokrajinu Baden-Virtemberg.
Filharmonija Evrope predstavlja tolerantnu i ujedinjenu evropu u malom te je zbog toga zdusno podrzana od nemackog i poljskog predsednika, predsednika nemackog parlamenta i bivseg ministra spoljnih poslova Hans-Ditriha Gensera (*Hans-Dietrich Genscher*), svetski poznatih dirigenata poput prof. Kurt Mazura (*Kurt Masur*) itd.

Svetske koncertne aktivnosti
----------------------------

* Povodom 30 godina od uspostavljanja diplomatskih odnosa Nemačke i Kine orkestar je 2002 gostovao u Pekingu, Sangaju i 5 drugih kineskih metropola
* Glavni grad Jemena Sana'a ugostio je 2004. Filharmoniju Evrope kao prvi klasicno-simfonijski orkestar koji je nastupio u toj drazavi uz prisustvo nemackog predsednika Wolfgang Thierse-a i jemenskog ministra kulture i turizma Khalid Al-Rewaishan-a te 5.000 odusevljenih posetilaca a sve u sklopu manifestacije "Sanna-glavni grad kulture arabskog sveta". U nastavku turneje orkestar je nastupio jos i u Abu-Dabiju, Ajmanu i sultanatu Omanu gde je izveden tradicionalni novogodisnji koncert.
* 2004 je povodom prijema Kipra u Evropsku Uniju orkestar odrzao koncert u glavnom gradu Nikoziji uz direktan tv prenos.
* Povodom 60 god. od zavrsetka II svetskog rata je orkestar kao ambasador nemacke odrzao turneju u spomen zrtvama po grckim mestima koja su pretrpela razaranja od Kefalonije i Atine pa do Krita.
* 2005 u Antaliji, Turska, orkestar je posle izvodjenja bozicnjeg gala koncerta odlikovan za izuzetne zasluge u kulturnom priznavanju i zblizavanju medju narodima.

Eksterni linkovi
----------------

* Filharmonija Evrope Službena stranica Arhivirano 2010-03-06 na Wayback Machine-u
Demofont (?) oslobađa Etru, atički bijeli kylix, 470–460. pne. Staatliche Antikensammlungen (Inv. 2687)
*Ovo je članak o grčkoj mitologiji. Za brazilsku kompaniju za testiranje automobila v. AETHRA.*
**Etra** (latinski *Aethra*) je ime nekoliko ženskih likova iz grčke mitologije

### Majka Tezejeva

**Etra** je bila kći Piteja iz Trezena a, zajedno s kraljem Egejem Atenski — ili u nekim verzijama s Posejdonom — majka Tezejeva.

Egej je otišao u Trezen (grad jugozapadno od Atene) i upoznao Etru. Obljubio ju je a ona je nakon, prema nekiom verzijama, otplovila na otok Sferiju i zatrudnjela s Posejdonom. Vidjevši da je trudna, Egej se vratio u Atenu. Prije odlaska je pokrio sandale, štit i mač pod velikui sijenu i rekao joj da će sin, kada odraste, moći pokrenuti stijenu. Etra je poslije rodila Tezeja koji je postao veliki junak i, između ostalog, ubio Minotaura.

Kasnije je Tezej oteo Helenu i dao je na čuvanje Etri. Helenina braća Dioskuri, oslobodili su Helenu i u znak odmazde oteli Etru. Ona je poslije otišla u Troju s Helenom i tamo ostala dok je unuk Akamas nije pronašao za vrijeme pada grada.

### Oceanida

**Etra** je također ime jedne od Oceanida, 3000 kćeri Oceana i Tethys. Ponekad se naziva ženonm Atlasovom i majkom Plejada (koje su češće navedene kao potomstvo Pleione.)

### Žena Hiperionova

Ličnost zvana Etra (možda Oceanida) je, prema jednom izvoru, bila supruga Hiperionova, umjesto Theie, te majka Heliosa, Eosa i Selene. 

Još jedna **Etra** je bila supruga Spartanca Palanta. Ispunila je proročanstvo dano mužu szuzama, nakon čega je za sebe osvojio Tarentum.

Izvori
------

***Etra (mitologija)*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑  Higin, *Astronomica*, 2.21.
2. ↑  Hyginus, Fabulae, preface.
3. ↑  Pauzanija, Description of Greece, book 10.
**Kanadski ris** (lat. *Lynx canadensis*) je vrsta iz porodice mačaka (*Felidae*), pobliže, svrstava se u rod risova (*Lynx*).

Osobine
-------

Dužina tijela ove vrste risova je između 75 i 105 cm, a težina mu se kreće između 8 i 13,5 kilograma. Visina u ramenima mu je oko 60 cm.

Rasprostranjenost
-----------------

Kanadski ris živi u Kanadi, južnom dijelu Aljaske, sjeverim dijelovima Oregona, Idahoa i na području Rocky Mountainsa (Wyoming, sjeverni Colorado).

Lov
---

Risovi su po svojoj prirodi samotnjaci koji love samo noću. Izvstan vid i njuh im pomažu pronaći lovinu i slijediti ju. Risovi nisu vrlo brzi trkači, no zato su izdržljivi. Ponekad mogu slijediti svoj odabrani plijen i duže od kilometra. Osim toga, vrlo dobro plivaju a i dobri su penjači.

Ishrana
-------

Kanadski ris se hrani malim jelenima, jazavcima, zečevima, kunićima, vjevericama kao i ribama i pticama. Strvinu će jesti samo u krajnjoj nuždi.

U stanju je pričiniti veliku štetu napadajući domaće životinje. Zbog toga, iako su zaštićene, ove mačke se još uvijek love i ubijaju.

Razmnožavanje
-------------

Vrijeme parenja kanadskog risa počinje početkom ožujka i traje do početka ili sredine travnja. Nakon gravidnosti od 63 dana, kote se prosječno dva do tri mladunca, u pravilu u nekoj jami ili dobro zaštićenom skloništu. U rijetkim slučajevima mogu se okotiti i do šest mladunaca. Mladunci se kote slijepi, ali već dobo obrasli krznom. Otvaraju oči nakon desetak dana, a nakon oko 2 mjeseca napuštaju sklonište u kojem su se okotili. Tada uglavnom kreću s majkom u lov. Uz majku ostaju do idućeg proljeća, odnosno, do neposredno prije nego što majka okoti novi podmladak.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Kanadski ris** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Kanadski ris** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Kanadski ris** |

| * p
* r
* u
Male mačke |
| --- |
| *Acinonyx* | Gepard |
| *Caracal* | Karakal |
| *Felis* | Domaća mačka • Divlja mačka • Pustinjska mačka • Kineska planinska mačka • Tropska mačka • Pallasova mačka • Crnonožna mačka |
| *Leopardus* | Pampaska mačka • Pantanalska mačka • Kolokolo • Geoffroyeva mačka • Kodkod • Andska planinska mačka • Oncila • Margaj • Ocelot |
| *Leptailurus* | Serval |
| *Lynx* | Obični ris • Kanadski ris • Crveni ris • Iberijski ris |
| *Pardofelis* | Mramorna mačka • Bornejska mačka • Azijska zlatna mačka |
| *Prionailurus* | Leopard mačka • Iriomote mačka • Ravnoglava mačka • Pjegava mačka • Mačka ribič |
| *Profelis* | Afrička zlatna mačka |
| *Puma* | Puma • Jaguarundi |
**Dahi** (perz. داها; lat. *Dahae*; antgrč. Δάοι [*Dáoi*], Δάαι [*Dáai*], Δαι [*Dai*], Δάσαι [*Dasai*]) su konfederacija tri drevna iranska plemena koja su živjela uz središte istočne obale Kaspijskog jezera, a govorili su istočnoiranskim jezicima.

Najranije spominjanje plemena Daha pojavljuje se na popisu Kserksove vojske (tzv. „natpis Daeva") iz 5. vijeka pne. gdje se plemena nazivaju perzijskim terminom *Dāha*, iza kojih se odmah spominju i plemena njihovih susjeda Saka.

U 1. vijeku pne. historičar Strabon spominje Dahe u kontekstu „skitske Dahe", što ipak ne znači kako se Skiti poistovjećuju sa plemenima Saka. Prema njegovim djelima, Dahae su živjeli na području današnjeg Turkmenistana. Poznato je kako su se plemena Daha i Saka borila u vojsci Perzijske Monarhije tokom bitke kod Gaugamele, dok su nakon pada monarhije sudjelovali u vojsci Aleksandra Makedonskog prilikom njegovih pohoda u Indiji. U seleukidsko doba plemena Daha su kovali i vlastiti novac.

Tokom 3. vijeka pne. ogranak konfederacije Daha poznato kao pleme Parni doživljava uspod pod njihovim zapovjednikom Arsakom. Pod njegovim vodstvom, prodrli su su Partiju koja je bila pod vlašću seleukidskih satrapa i porazili ih, nakon čega se Arsak I. okrunio kao kralj nove države. Njegovi nasljednici nazivaju se *Arsakidima*, odnosno „arsakidskom dinastijom". Pleme Parni će se u međuvremenu pomješati sa autohtonim Partima zbog čega se njihova država nerijetko naziva i Partskom Monarhijom. Arsakidi su svoju državu proširili na cijelu Iransku visoravan i šire, a na zapadu su najviše ostali upamćeni po vjekovnim ratovima protiv Rimljana.

Izvori
------

1. ↑  „Ahemenidski kraljevski zapisi XPh (Daeva), Livius.org, Jona Lendering". Arhivirano iz originala na datum 2010-01-28. Pristupljeno 2009-12-14.
2. ↑  *Dahae* (enciklopedija Iranica)
3. ↑  François de Blois, str. 581.
4. ↑  „*Dahae* (Livius.org, Jona Lendering)". Arhivirano iz originala na datum 2008-12-13. Pristupljeno 2009-12-14.
5. ↑  *Dahae* (enciklopedija Britannica)

Literatura
----------

* A. D. H. Bivar: *Political History of Iran under the Arsacids*, W. B. Fischer, Ilya Gershevitch, Cambridge History of Iran, izdavač: Cambrigdje University Press, 1993. str. 21-99.
* François de Blois: *Dahae I: Etymology*, Encyclopaedia Iranica, VI. 1993.

Vanjske veze
------------

* Dahae (Livius.org, Jona Lendering) Arhivirano 2008-12-13 na Wayback Machine-u
* Dahae (enciklopedija Britannica)
* Dahae (enciklopedija Iranica)

| * p
* r
* u
Ahemenidske satrapije |
| --- |
|  | Perzija • Elam • Babilonija • Medija • Saka • Jonija • Pamfilija • Paflagonija • Kapadokija • Karija • Lidija • Likija • Frigija • Skudra • Cipar • Armenija • Asirija • Kilikija • Taksila • Egipat • Gandara • Satagidija • Gedrozija • Karmanija • Maka • Sagartija • Drangijana • Arahozija • Baktrija • Partija • Arija • Horezmija • Sogdijana • Kuš • Arabija • Hirkanija • Margijana • Dahe • Libija | Ahemenidska perzijska zastava |

***Dahi*** na Wikimedijinoj ostavi
Crtež Baphometa iz Levijeve knjige *Transcendentalna magija*
**Crna magija** (lat. *magia malefica*) je oblik magije kojoj je cilj ubiti, ozlijediti nekoga, unesrećiti ili na natprirodan način postići nekakvu korist. Crnu magiju povezujemo sa sotonizmom, demonopoklonstvom, vješticama i čarobnjacima.

Podjela na **bijelu** i **crnu magiju** je prilično diskutabilna i podložna interpretaciji budući da neki, poput Katoličke Crkve, svaki oblik magije smatraju protuprirodnim uplitanjem u prirodne tokove i pokušajem stjecanja spoznaja na način koji se smatra neprimjerenim.

Drugi prave razliku između *bijelih* i *crnih magova*, odnosno ukazuju na činjenicu da sam karakter magije ne leži u njenoj osnovi već u načinu na koji se praktikant njome koristi.

Prakse crne magije
------------------

Praktičari crne magije često su koristili otrove spravljene od biljaka ili otrovnih tvari za nanošenje zla ljudima ili životinjama. Svoje rituale obavljali su noću na grobljima, ostacima napuštenih samostana ili na drugim osamljenim mjestima. U tim obredima izvođeno je žrtveno ubijanje životinja, a katkad i ljudi (osobito djece). Krv i prinos žrtve bio je važan dio obredne prakse, a korištena su pomagala koja asociraju na zlo i negativne utjecaje, poput crnih svijeća, lubanje oceubojice, krila šišmiša, noktiju pogubljenog zločinca i sličnih predmeta.

Vjerovalo se da se poklonici crne magije okupljaju na crnim sabatima, gdje se odaju orgijama, uživanju u narkoticima koji izazivaju halucinacije i tajnim obredima u slavu Sotone. Također, bavili su se i nekromancijom, odnosno prizivanjem duša umrlih osoba kako bi od njih dobili odgovore na željena pitanja.

Povijest
--------

Svjedočanstva o prakticiranju crne magije javljaju se još u starom vijeku kod drevnih Egipćana i Perzijanaca, ali i kod antičkih Grka i Židova preko kojih su se u periodu Rimskog Carstva proširila po Europi. Tijekom srednjeg vijeka zabilježene su informacije o praktičarima crne magije u Španjolskoj, južnoj Francuskoj, Italiji te u Tirolu i Njemačkoj.

Vidi još
--------

* Magija
* Okultizam
* Sotonizam

Bilješke
--------

1. 1 2  Lévi, Eliphas, str. 284.
2. ↑  Lévi, Eliphas, str. 278.-282.
3. ↑  Encyclopedia f Occultism & Parapsychology, str. 189.

Literatura
----------

* *Lévi, Eliphas, Transcendentalna magija, Esotheria, Beograd, 2004.* ISBN 86-81585-43-6
**Ivan Potocki** (1898-1937) je bio hrvatski komunista, žrtva Staljinovog terora.

Ivan Potocki rođen 1898. godine u Dugom Selu. Po zanimanju je bio radnik, postolar. Od 1920. godine je bio član MK KPJ za grad Zagreb. Bio je kao sindikalni radnik član uprave podružnice kožaraca. U SSSR je došao na studij na Svjerdlovski univerzitet u Moskvi 1924. godine. Isključen je iz Partije 1927. godine »zbog desno-oportunističke prakse« i grešaka za vrijeme studija u Svjerdlovskom univerzitetu.

Kominterna mu nije dozvolila povratak u zemlju poslije završetka univerziteta, jer je bio kritički raspoložen prema SSSR-u. Profesor Ante Ciliga ga je ranije nagovarao da energično traži povratak u zemlju kako bi mogao obavijestiti zagrebačke radnike o stanju u SSSR-u. Potocki je odbio njegov prijedlog dodavši da bi za takve misli mogao prije doći u Sibir nego u Zagreb. Nakon što je Ciliga uhapšen 1930. godine, Potockog su doveli da svedoči protiv njega. Na saslušanju Potocki je priznao sve osim dijela njihova razgovora o Sibiru.

Potocki je uhapšen 1937. godine i ubrzo ubijen. Posmrtno je rehabilitiran u srpnju 1961. godine u SSSR.


1. 1 2 3 4 5  Ivan Očak: Dr. Ante Ciliga – otpadnik komunizma i staljinske čistke
**Jamajčani** ili **Jamajkanci** u širem smislu predstavlja naziv za cjelokupno stanovništvo Jamajke, dok u užem smislu predstavlja specifičnu etničku grupu koja je nastala miješanjem afričkih robova, danas izumrlih Taino domorodaca te španskih i engleskih kolonijalista.

Jamajčani su po rasnim obilježjima uglavnom crnci, iako ima nešto malo mulata, i još manje bijelaca. 

Uz engleski, Jamajčani također govore jamajčanskim kreolskim jezikom.

Jamajčani, kojih ima oko 2 miliona, su vjerojatno najpoznatija etnička grupa s Kariba, što prije svega imaju zahvaliti svojoj bogatoj kulturi temeljenoj na miješanju afričke i anglo-irske tradicije. Od te kulture je najpoznatiji cijeli niz originalnih muzičkih stilova koji je stekao veliku popularnost u svijetu - reggae, ska i dub.

Iako su Jamajčani po vjeri uglavnom protestanti, poznati su i po novoj religiji koja je nastala među njihovim redovima - rastafarijanizmu.

Jamajčani su, zbog siromaštva i visoke stope nasilja, prethodnih desetljeća često emigrirali, uglavnom u SAD i Veliku Britaniju, gdje su stvorili snažne i lako prepoznatljive imigrantske zajednice, od kojih je najpoznatiji Brixton u Londonu.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85069326
* BNF: cb119618863 (podaci)
* NKC: ph903811

 |
**Jamajkanski dolar** je službena valuta karibske države Jamajke od 1969. godine.

Istorija
--------

Istoriju službenog novca korištenoga na Jamajci treba se posmatrati u sklopu istorije korištenja valuta u ostatku Britanske Zapardne Indije u cjelini. Specifičnost Jamajke bila je samo u tome što je jedina od ostrva Britanske Zapadne Indije mogla koristiti posebno dizajnirane kovanice Britanske funte, osim specijalnih srebrnih kovanica Goata (tradicionalni naziv engleskih srednjovjekovih srebrnjaka) koji su se izdavali samo za Britansku Zapadnu Indiju ali su se naknadno počeli koristiti samo u Britanskoj Gvajani.

Prvi novac koji se koristio na Jamajci bile su španjolske bakrene kovance koje su se zvale maravedi. To se nadovezuje na činjenicu kako je približno 400 godina španjolski dolar bio širokoraširen na globalnim trgovačkim rutama, uključujući u region Karibskog mora. Ipak, zbog revolucionarnih ratova u Latinskoj Americi, izvori tih srebrnih trgovačkih novčića su iščezli. Posljednji španjolski dolari iskovani su 1825. u Boliviji. Ujedinjeno je Kraljevstvo 1821. usvojilo vrlo uspješan zlatni standard, pa se 1825. godina nakon toga učinila kao savršena za uvođenje britanskih kovanica i u Britanske prekomorske kolonije. Ta je odluka ipak pogodila karibske zajednice budući da se za jedan španjolski dolar dobijalo četiri šilinga i četiri penija što nije odgovaralo realnoj vrijednosti kovanog metala. Ova je politika imala negativne posljedice na uvođenje nove valute tako da je 1838. promjenjena tečajna lista kako bi više odgovarala realnoj vrijednosti. Za Jamajku, Britanski Honduras, Bermudu i kasnije Bahame uspostavljen je poseban set pravila a njihova zajednička institucija bila je Banka Nove Škotske.

1839. britanski je parlament usvojio odluku po kojoj je jedino legalno platežno sredstvo na Jamajci postala britanska valuta (osim španjolskih zlatnika). Odluka je stupila na snagu 31.12. 1840.

Oslobođenje robova, do kojega je došlo 1838. godine povećana je potreba za kovanicama, posebno onima manje vrijednosti pa je i zbog toga 1869. uvedena dodatna vrsta kovanica. U tom periodu, do 1880. nastaju i prve jedinstveno jamajkanske kovanice.

1904. godine proizvedene su i prve novčanice, a 1918. uvedeni su i novi apoeni novčanica, od kojih je dio povučen iz upotrebe 1922. a dio 1940.

U 10. 1960. Banka Jamajke stekla je pravo da samostalno proivodi novac u službenoj upotrebi na Jamajci koja je svoje prve novčanice izdala 1961.

U 1. 1968. jamajkanski parlament odlučio je napraviti decimalizaciju valute te je uveo novu valutu Jamajkanski dolar i zamijenio dotadađnje Jamajkanske funte.

Jamajkanski se dolar koristio i na Kajmanskim ostrvima do 1972.