**Spekulativni dizajn** je praksa dizajna koja se bavi prijedlozima budućeg dizajna kritičnog pristupa. Izraz „spekulativni dizajn" popularizirali su Anthony Dunne i Fiona Raby kao podklasu kritičkog dizajna. Cilj nije predstaviti prijedloge dizajna vođene komercijalnim interesima, nego dizajnirati prijedloge koji identificiraju i raspravljaju o ključnim pitanjima koja bi se mogla dogoditi u budućnosti. Spekulativni dizajn bavi se posljedicama i implikacijama odnosa između znanosti, tehnologije i ljudi u budućnosti. Problematizira ovaj odnos te predlažući provokativne scenarije budućeg dizajna u kojima su naglašene implikacije u tehnologiji i dizajnu. Ovi provokativni prijedlozi dizajna trebali bi pokrenuti raspravu o budućim izazovima. Spekulativni prijedlozi dizajna mogu se činiti subverzivnima i bez važnosti jer im je svrha pokrenuti rasprave, a ne biti proizvodi na tržištu.

Definicija
----------

Stoga je spekulativni dizajn korišten za izazivanje i poticanje predrasuda, postavljanje pitanja i izazivanje rasprave.  Usredotočuje se na budućnost i otvara vrata dizajnerima da se zapitaju „kako bi stvari mogle biti?"

James Auger tvrdi da spekulativni dizajn „kombinira informirane, hipotetske ekstrapolacije razvoja tehnologije u nastajanju dubinskog razmatranja kulturnog krajolika u koji bi se mogla ona primijeniti, kako bi se spekuliralo o budućim proizvodima, sustavima i uslugama". 

Spekulativni dizajneri razvijaju alternativne sadašnjosti kako bi postavili pitanje „zašto su stvari sada takve kakve jesu?" kako bi mogli projicirati budući scenarij. James Auger objašnjava da ove alternativne sadašnjosti uvijek mogu napraviti radikalne intervencije u trenutnim praksama i tehnologijama koje se razvijaju primjenom različitih ideologija i praksi. Spekulativni dizajn naglašava „filozofsko istraživanje tehnološke primjene"; nastoji prenijeti raspravu o tehnologiji izvan stručnjaka na širu publiku. Artefakti koji nastaju često se čine subverzivnima i bez poštovanja; te u javnosti izgledaju drugačije, što je ključ pokretanja rasprava i poticajnih pitanja.

Spekulativni dizajn može se razlikovati od tradicionalnog dizajna i afirmativnog dizajna   jer se potonji tipovi smatraju konvencionalnim dizajnom koji djeluje unutar komercijalnih granica gdje je cilj dizajna profitabilnost. Međutim, spekulativnom dizajnu nije cilj biti profitabilan, već se može smatrati istraživačkim dizajnerskim žanrom. Konkretno, kao pristup istraživanja kroz dizajn (RtD), pri kojem se znanje može steći kroz pristup razmišljanja o praktičnom pristupu.

Porijeklo i rani pokušaji
-------------------------

Precima spekulativnog dizajna mogu se smatrati antidizajn i talijanski radikalni dizajn.  Spekulativni dizajna onakav kakav danas poznajemo proizlazi iz prakse kritičkog dizajna. Obje su povezane i koriste slične pristupe. Dunne i Raby kritički dizajn su opisali kao praksu koja „koristi spekulativne prijedloge dizajna kako bi dovela u pitanje uske pretpostavke, predrasude i shvaćanja o ulozi koju proizvodi imaju u svakodnevnom životu".[*nedostaje referenca*] Kritički dizajn je oblik dizajna koji se ne koristi dizajnerskim alatima i procesima za rješavanje problema, već za ponovno promišljanje granica i parametara problema sa kritičke točke gledišta Dunne i Raby objasnili su pojam u svojoj knjizi „Dizajn Noir: Tajni život elektroničkih predmeta", kao „Umjesto da razmišljaju o izgledu, jednostavnosti korištenja ili korporativnom identitetu, industrijski dizajneri mogu razviti prijedloge dizajna koji izazivaju konvencionalne vrijednosti".

Odnos između spekulativnog dizajna i kritičkog dizajna vidljivo iz Matta Malpassa, sadašnje je suvremene dizajnerske prakse podijelio u tri klasifikacije; prvi je asocijativni dizajn, drugi je spekulativni dizajn, a treći je kritički dizajn.  Spekulativni dizajn je oblik kritičkog dizajna koji se bavi budućim prijedlozima. Ispituje buduće scenarije kako bi se postavilo pitanje „što ako?".

Neki pokušaji talijanskog radikalnog dizajna mogli bi se smatrati spekulativnim dizajnom. Na primjer, Ettore Sottsass radio je „Planet kao festival" 1973.  Spekulativni dizajn inspiriran je stavom i pozicijom talijanskog radikalnog dizajna, ne oponašajući nužno njegov format i motivaciju.

Motivacija
----------

Motivacija spekulativnog dizajna je suprotstavljanje kapitalističkim smjernicama dizajna i pokazati negativne utjecaje na dizajnersku praksu. Dunne i Raby to objašnjavaju napominjući da je dizajn hiperkomercijaliziran tijekom 1980-ih.   Društveno orijentirani dizajneri koji su prije bili slavljeni više se nisu smatrali dodanim vrijednostima potencijalu dizajna za stvaranje bogatstva. Dizajn se borio pronaći alternativni društveni model s kojim bi se uskladio osim s kapitalističkom ekonomijom. Međutim, nakon financijskog sloma 2008. godine, pokrenut je interes za pronalaženjem drugih alternativa trenutnim modelima dizajna. U tom smislu, uloga dizajna je da bude katalizator u stvaranju alternativnih vizija, a ne da bude sam izvor vizije.  

Motivacija spekulativnih dizajnera je zauzeti stav prema sadašnjoj dizajnerskoj praksi i predložiti alternativna rješenja.   Dizajneri mogu imati različite poglede o tome kako bi predstavili dizajnersku ideju ili glavno pitanje. Bruce i Stephanie Tharp identificiraju različite pozicije koje dizajneri mogu zauzeti prema svojim projektima; oni mogu biti: deklarativni, sugestivni, radoznali, olakšavajući i ometajući. 

Auger objašnjava što bi spekulativni dizajn trebao činiti spominjući njegove aspekte:

1. "Organizirati nove (još nedostupne) tehnološke 'elemente' za hipotezu budućih proizvoda i artefakata, ili
2. primijeniti alternativne planove, motivacije ili ideologije na one koji trenutno pokreću tehnološki razvoj kako bi se omogućili novi rasporedi postojećih elemenata, i
3. razviti nove perspektive o velikim sustavima. "

1. "Pitanje 'što je bolja budućnost (ili sadašnjost)?'
2. Stvaranje boljeg razumijevanja potencijalnih implikacija određene (disruptivne) tehnologije u različitim kontekstima i na više razina – s posebnim fokusom na svakodnevni život.
3. Kretanje dizajna 'uzvodno' – ne samo da se tehnologija spakira na kraju tehnološkog putovanja, već da se utječe i utječe na to putovanje od njegove geneze. "

U teoriji
---------

Spekulativni dizajn se oslanja na spekulacije i prijedloge; njegova vrijednost proizlazi iz pretpostavki o budućim scenarijima u kojima se dizajn mogao koristi u određenom kontekstu za izlaganje pojma ili ideje rasprave.  Najvažniji cilj spekulativnog dizajna je donijeti promjenu, a ne prilagoditi se statusu quo. Prema Johannessenu, Keitschu i Pettersenu, aspekti promjene mogu se podijeliti u tri elementa:

* Političke i društvene promjene,
* Vrijednost proizvoda i korisničko iskustvo se mijenjaju i
* estetika

Spekulativni dizajneri ne predlažu što je poželjna budućnost; oni dopuštaju društvu da odluči poželjnu budućnost za njih, dok afirmativni dizajn, vlada i industrije zapravo odlučuju o svojoj poželjnoj budućnosti i stvaraju je.  Potiče publiku da predloži svoju poželjniju budućnost koja nema direktne veze s trenutnom perspektivom kakva bi budućnost trebala biti i to podiže svijest društva o tome kako bi oni mogli utjecati na svoje izbore za budućnost;  logika 'zakona' budućnosti implicira da ako nečemu težimo, to na kraju možemo dobiti u stvarnosti, iako se sada čini nevjerojatnim. 

Spekulativni dizajn pokreće raspravu o akcijama koje poduzimamo danas (u sadašnjosti) koje grade budućnost. Potiče korisnike da mijenjaju današnjicu. Propituje tehnologiju u ranim fazama; bavi se pripitomljavanjem tehnologije i upstream angažmanom. Njihovo ispitivanje ima društvene i etičke implikacije. Propituje ulogu industrijskog dizajna i dizajna proizvoda u pružanju nove znanosti i tehnologije.  Spekulativni dizajn kao podružnica kritičkog dizajna izgrađen je na osnovama Frankfurtske škole kritike. Stoga je kritičko mišljenje bitan aspekt spekulativnog dizajna.  Kritika normi, vrijednosti i zašto dizajniramo je ono što motivira spekulativne dizajnere.

Smatra se da je dizajn po prirodi praksa usmjerena na budućnost.   Međutim, problem je da je velika većina dizajnera sklona pridržavati se tehnološkog napretka ne propitujući ga ili propitujući implikacije takve tehnologije.  Primjer toga je široko prihvaćanje društvenih medija i kako je to utjecaj imalo na društvo (na primjer, socijalna dilema ).

Dizajneri, u ovom slučaju, ne pokušavaju promijeniti budućnost, već teže prilagoditi svoj dizajn prema onome što vide u budućnosti. U tom smislu oni to vide kao nešto što ne mogu promijeniti. U tom kontekstu, spekulativnom dizajnu je cilj utjecati na promjenu postavljanjem pitanja i provociranjem rasprava implementacijom dizajniranih objekata. Spekulativni dizajn koristi objekte ili prototipove koji impliciraju implicitna značenja o složenim društvenim i tehnološkim pitanjima. [*nedostaje referenca*]

Da bi istaknuli razlike između afirmativnog dizajna i spekulativnog dizajna, Dunne i Raby predstavili su A/B Manifest kako bi usporedili njihova značenja i istaknuli što znači biti kritičan ili spekulativan u dizajnu. 

A/B Manifest | A | B |
| --- | --- |
| Potvrdan | Kritično |
| Rješavanje problema | Pronalaženje problema |
| Daje odgovore | Postavlja pitanja |
| Dizajn za proizvodnju | Dizajn za raspravu |
| Dizajn kao rješenje | Dizajn kao medij |
| U službi industrije | U službi društva |
| Izmišljene funkcije | Funkcionalne fikcije |
| Jer kakav je svijet | Kakav bi svijet mogao biti |
| Promijenite svijet kako nam odgovara | Promijenite nas kako bismo odgovarali svijetu |
| Znanstvena fantastika | Društvena fikcija |
| Futures | Paralelni svjetovi |
| "Pravo" stvarno | Ono "nestvarno" stvarno |
| Narativi proizvodnje | Narativi potrošnje |
| Prijave | Implikacije |
| Zabava | Humor |
| Inovacija | provokacija |
| Dizajn koncepta | Konceptualni dizajn |
| Potrošač | Građanin |
| Tjera nas da kupujemo | Tjera nas na razmišljanje |
| Ergonomija | Retorika |
| Prilagođenost korisniku | Etika |
| Postupak | Autorstvo |

U praksi
--------

Spekulativni dizajn može se promatrati kao stav ili pozicija umjesto kao proces ili metodologija. Ova pozicija podrazumijeva mnoge alate ili metode koje koristite dizajneri. Ovisi o projektu i slučaju. Na primjer, dizajner može prilagoditi proces koji je prikladan za središnje pitanje rasprave. 

Johannessen i sur. identificirao je proces u tri koraka za spekulativni dizajn i to na sljedeći način:

* Korak 1 – Definirajte kontekst za raspravu

* Korak 2 – Zamislite, pronađite probleme i izradite scenarij

* Korak 3 – Materijalizirajte scenarij kako biste izazvali publiku

Taktike, metode i strategije za spekulativni dizajn imaju široku varijaciju ovisno o poruci koju treba prenijeti. Ovisi o nakani dizajnera i pažljivom upravljanju ishodom dizajna.  Pretpostavimo da je nagađanje predaleko u budućnosti. U tom slučaju, moglo bi biti teško povezati se s publikom i privući je, što dovodi do niskog angažmana ciljane publike. Ipak, ako je pretpostavka bila vrlo suptilna ili implicitna, projekt bi mogao izgledati kao normalan ili tradicionalni dizajnerski projekt koji bi bio neprimjetan i također bi rezultirao nedostatkom angažmana. O toj ravnoteži treba voditi računa dizajner. 

Iz tog razloga, spekulativni dizajn treba "perceptivni most" između onoga što publika identificira prema svom gledištu i fiktivnih elemenata u spekulativnom konceptu. 

Taktike i strategije koje koristi spekulativni dizajn mogu biti:

* Reductio Ad Absurdum
* Protučinjenice
* dvosmislenost
* Satira

a ishod spekulativnog dizajna može biti projekt u obliku:

* Parafunkcionalni prototipovi
* Postoptimalni prototipovi

Susjedne prakse
---------------

Spekulativni dizajn ima mnoge bliske prakse koji mogu biti slični u smislu formata, medija i stila širenja. Te prakse su kritički dizajn, diskurzivni dizajn  i fikcija dizajna. Svi oni imaju vrlo slične motivacije, ali različite svrhe ili ciljna područja. Njihov se format također može razlikovati. Kao na primjer, fikcija o dizajnu koristila bi dijegetičke prototipove u projektima s video formatom. Međutim, iskustvene budućnosti mogu uključivati ljude u situacije koje nalikuju budućim situacijama.

Kritika
-------

Spekulativni dizajn kritizira se iz nekoliko razloga. Najznačajnija kritika kritičkog i spekulativnog dizajna temelji se na shvaćanju da dizajn nije funkcionalan niti koristan, pa se ne može smatrati dizajnom. Temelji za kritiku izgrađeni su na osnovnom shvaćanju dizajna kao aktivnosti rješavanja problema. Nasuprot tome, spekulativni dizajn se bavi pronalaženjem problema. Ne stvara funkcionalne objekte, već problematizira problem ili društvenu implikaciju.  

Druge kritike bile bi usmjerene prema spekulativnom dizajnu jer ponekad predstavlja distopijske budućnosti koje liče životima u drugim dijelovima svijeta. Ponekad se može smatrati nišnom praksom predstavljajući se samo na visoko intelektualnim mjestima kao što su MOMA i V&A Museum. Ono gleda na probleme prvog svijeta, a ne na globalnu budućnost, kao što su istaknuli Prado i Oliveira 2014. . 

Još jedna kritika spekulativnog dizajna je diseminacija i refleksija. Format i mjesta izlaganja spekulativnih dizajnerskih prijedloga ne podrazumijevaju metodološki pristupa publici i širim društvom. Ovo je ono što Bruce i Stephanie Tharp zovu (poruka u boci).

Vidi također
------------

* Kritički dizajn
* Kritičko stvaranje
* Dizajn fikcija
* Dunne & Raby