**Danilo Pejović** (Ludbreg, 6. mart 1928 - Zagreb, 4. oktobar 2007), bio je hrvatski filozof, jedan od osnivača i urednika časopisa Praxis 1964.

Biografija
----------

Danilo Pejović se u vrijeme Drugog svjetskog rata pridružio partizanima, nakon rata nastavio je studij na Filozofskom fakultetu u Zagrebu na kojem je diplomirao 1953 godine filozofiju. Na istom fakultetu je 1958. godine doktorirao s tezom o ontologiji Nikolaja Hartmana (*Realni svijet. Temelji ontologije Nikolaja Hartmana*). Od 1956 radi kao asistent na *Odsjeku za filozofiju* istog Fakulteta na kojem je ostao sve do svog umirovljenja 1998. Od 1971 je *redovni profesor* estetike i historije filozofije. Pejović je bio jedan od osnivača časopisa Praxis i njegov kourednik uz Gaju Petrovića, ali se već 1966, nakon svega dvije godine izlaženja časopisa, razilazi sa grupom Praxisovaca i slijedi svoj vlastiti filozofski put. 

Primarni Pejovićevi filozofski interesi, bilu su: historija filozofije, ontologija, estetika, filozofija jezika i pragmatika, puno je prevodio (sa njemačkog) proslavio se sa prijevodom Martina Heideggera O biti umjetnosti: izvor umjetničkog djela. Čemu pjesnici? (1958). Za života objavio je deset vlastitih knjiga, ali je objavio puno filozofskih tekstova u zajedničkim djelima sa ostalim kolegama sa odsjeka; *Filozofska hrestomatija* i *Filozofijski rječnik* (1965). 
Posljednjih godina svog radnog vijeka, vodio je postdiplomski studij, i predavao je na postdiplomskom studiju u Interfakultetskom centru u Dubrovniku. Pejović je često predavao u Austriji, Švicarskoj, Italiji,Engleskoj, SSSR-u, ČSR, Bugarskoj, Rumunjskoj i Indiji, i kao gostujući profesor na Univerzitetima u Münchenu i Parizu. Sudionik i organizator je brojnih međunarodnim filozofskih skupova i simpozija. Danilo Pejović bio je član Društva književnika Hrvatske i njegova Upravnog odbora, te član PEN-kluba. U kritičnim 1970-im bio je potpredsjednik Matice Hrvatske.

Nakon umirovljenja 1999. izabran je u počasno zvanje *profesor emeritus* na Odsjeku za filozofiju gdje je i nakon umurovljenja honorarno radio na postdiplomskim studijima. Danilo Pejović je dobitnik dviju nagrada Matice Hrvatske (1967 i 1970.) i spomen-medalje Sveučilišta u Zagrebu (1998.). Bio je vanjski član Akademije nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine.

Djela
-----

* *Francuska prosvjetiteljska filozofija*, Nakladni zavod Matice Hrvatske, Zagreb 1957. 4. izd. 1983.
* *Realni svijet. Temelji ontologije Nikolaja Hartmana*, Nolit, Beograd 1960.
* *Protiv struje*, Mladost, Zagreb 1965.
* *Suvremena filozofija zapada*, MH, Zagreb,1967. 4.izd. 1983.
* *Sistem i egzistencija. Um i neum u suvremenoj filozofiji*, Zora, Zagreb 1970.
* *Nova filozofija umjetnosti* Antologija tekstova, odabrao i predgovor napisao D. P. Zagreb 1972.
* *Hermeneutika, znanost i praktična filozofija*, Logos, Sarajevo 1982. (1984.)
* *Duh i sloboda*, Ogledi i rasprave, Biblioteka Filozofska istraživanja, knj. 54, Zagreb 1992.
* *Oproštaj od moderne*, MH, Dubrovnik 1993.
* *Suvremena filozofija Zapada*, dopunjeno izdanje, MH, Zagreb. 1999.
* *Veliki učitelji mišljenja*, Naklada Ljevak, Zagreb 2002.

Bilješke
--------

1. ↑  Redakcija filozofskog časopisa "Praxis"
2. 1 2 3  Dijalog o životu, Biografija Danila Pejovića na stranicama Vijenca (MH)
3. ↑  prof. dr. Danilo Pejović (prof. emer.)[*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

* Franjo Zenko: Sjećanje: Danilo Pejović (1928–2007) na stranicama Vijenca (MH)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 47775978
* LCCN: n89648376
* ISNI: 0000 0000 5711 2944
* GND: 127164944
* NKC: jx20130514002

 |