recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Knez **Feliks Feliksovič Jusupov**, grof **Sumarokov-Elston** (rus. *Князь Феликс Феликсович Юсупов, Граф Сумароков-Эльстон*; Sankt Peterburg, 23. mart 1887 — Pariz, 27. septembar 1967) bio je ruski plemić i memoarista, najpoznatiji po učešću u ubistvu Grigorija Raspućina. Rođen u najbogatijoj porodici Carske Rusije, proživeo je mladost raskalašno, odlazeći u romske čegre, oblačeći žensku garderobu u javnosti, skupljajući umetnička dela i gotovo ne skrivajući svoju homoseksualnost. Zbog takvog ponašanja prozvan je ruskim Dorijanom Grejom. Kada je njegov rođeni brat Nikolaj Feliksovič ubijen u duelu zbog afere sa udatom ženom 1908, Jusupov je postao jedini naslednik ogromnog porodičnog bogatstva. Studirao je lepu umetnost na Oksfordu u periodu od 1909. do 1913. Nakon povratka u Sankt Peterburg, oženio se Irinom Aleksandrovnom, sestričinom cara Nikolaja II, sa kojom je dobio ćerku Irinu 1915.

Zajedno sa Dmitrijem Pavlovičem i Vladimirom Puriškevičem u noći između 29. i 30. decembra 1916. izvršio je ubistvo nad Grigorijem Raspućinom. Poput većine pripadnika visokog plemstva i Jusupov je u Raspućinov uticaju na carsku porodicu video veliku opasnost, smatrajući ga glavnim krivcem za ekonomsko propadanje Ruskog carstva i predvodnika pronemačkog uticaja na ruskom dvoru.

Nakon Februarske revolucije Jusupov je sa porodicom izbegao prvo na Krim, pa na Maltu, potom u Italiju, da bi se od 1920. trajno naselio u Parizu. U Parizu je postao poznat po velikodušnoj pomoći ruskim izbeglicama. Tužio je 1933. američki studio Metro-Goldvin-Mejer zbog načina na koji je njegova supruga predstavljena u filmu *Raspućin i carica*. Na račun odštete dobio je tadašnjih 25 000 funti (današnjih 1 250 000 funti). Objavio je memoare *Minuli sjaj*.

Literatura
----------

***Feliks Jusupov*** na Wikimedijinoj ostavi

* Spencer, Tucker; Roberts, Priscilla Mary (2006). *World War I: A Student Encyclopedia*. ABC-CLIO. ISBN 978-1-85109-879-8.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 44333495
* LCCN: no89005085
* ISNI: 0000 0001 0799 7331
* GND: 118963694
* SELIBR: 208522
* SUDOC: 029816726
* BNF: cb12136315j (podaci)
* BIBSYS: 90563609
* ULAN: 500709260
* NLA: 35410329
* NDL: 00517109
* NKC: js20010125048
* BNE: XX1322458
* CiNii: DA07841115
* RKD: 460435

 |
Nikolaos Gizis, *Alegorija historije* (*Allégorie de l'histoire*, 1892)
**Historija** ili **istorija** (od lat. *historia* < grč. *ἱστορία*, *historía*: pripovijedanje, opisivanje), odn. **povijest** (ijek.) ili **povest** (ek.) (od stsl. *повѣсть*, *pověstь*), je društvena nauka koja proučava prošlost ljudskog društva od najstarijih vremena pa sve do danas. Kao društvena nauka/znanost, historija je učenje i tumačenje činjenica o ljudskim zajednicama. Riječ dolazi od grčke riječi "ιστορία", *historia*, "izvještaj o nečijim istraživanjima." Encyclopædia Britannica 1911. godine napominje da je "historija u širem smislu... sve što se je dogodilo, ne samo sve pojave ljudskog života, nego i od prirodnog svijeta također. Historija obuhvaća sve što se mijenja; i uzme li se u obzir da je savremena nauka dokazala da ništa nije statično, onda cijeli svijet ima svoju historiju."

Historičari upotrebljavaju razne izvore, poput pisanih zabilješki, predanja (usmena historija), i arheoloških nalaza. Za pojedina razdoblja različiti pristupi se možda češće upotrebljavaju od drugih, a proučavanje historije ima svoje trendove (vidite historiografija). Sve što se dogodilo prije zabilježene historije se oznaćava kao prahistorija. Ocem historije smatra se Herodot.Samo on i niko više.

Antička historija
-----------------

*Glavni članak: antika*
* antički pisci
* rimska književnost
* antički gradovi
* antička pismenost
* antički narodi
* antička religija i mitologija
* antički jezici
* antička muzika
* antičke ličnosti
* antičke zemlje i države
* antički epovi
* antički događaji
* žene u antici
* heraldika

Srednjovjekovna historija
-------------------------

* vizantologija
* srednjovjekovni pisci

Novi vijek
----------

* Prvi svjetski rat
* Drugi svjetski rat
* hladni rat

Vidi još
--------

* historija islama
* historija Karantanije
* tanzimatske reforme u Turskoj
* lista historičara

Eksterni linkovi
----------------

***Historija*** na Wikimedijinoj ostavi

| **Stranica Šablon:Hlist/styles.css nema sadržaj.*** p
* r
* u
Društvene nauke |
| --- |
| 
antropologija • 
demografija • 
ekonomija • 
obrazovanje • 
historija • 
lingvistika • 
menadžment • 
političke nauke • 
psihologija • 
sociologija
 |
| Zastava KarakalpakstanaZastava Karakalpakstana |
| --- |
| Politička karta KarakalpakstanaPolitička karta Karakalpakstana |
| Republika KarakalpakstanҚарақалпақстан Республикасы
Qoraqalpog'iston Respublikasi |
| Glavni grad: | Nukus |
| Površina: | 160.000 km² |
| Stanovništvo: | 1,200.000 (2005) |
| Gustoća stanovništva: | 7,5 ljudi/km² |
| ISO 3166-2: | UZ-QR |

**Karakalpakstan** (uzbečki: **Qoraqalpog'iston Respublikasi** ili Қорақалпоғистон Республикаси; karakalpački: **Қарақалпақстан Республикасы** ili Qaraqalpaqstan Respublikası) je autonomna republika u Uzbekistanu. Pokriva cijeli zapadni dio Uzbekistana. Glavni grad je Nukus (karakalpački: Nökis ili Нөкис). Republika Karakalpakstan ima površinu od 160.000 km2. Površina joj pokriva područje drevne države Horezm, iako se u klasičnoj perzijskoj književnosti za nju koristio naziv "Kāth".

Demografija
-----------

Stanovništvo Karakalpakstana se procjenjuje na 1,200.000, od čega su 400.000 Uzbeci, a 300.000 Kazasi. Karakalpaci su bivši nomadski pastiri i ribari koji se prvi put spominju u 16. vijeku. Ime im znači "Crna kapa" (Crni šešir), ali je karalpačka kultura toliko transformirana sovjetizacijom da se izgubilo prvotno značenje izraza "crna kapa". Karakalpački jezik se smatra bližim kazaškom nego uzbečkom. Postoje tvrdnje da je ethnička grupa ništa drugo do izmišljotina sovjetskih vlasti u cilju da se podijele Kazasi. Jezik kao pismo u sovjetsko doba koristio modificiranu ćirilicu da bi se od 1993. godine počela koristiti latinica.

Osim glavnog grada Nukusa, važniji gradovi su Hojeli (uzbečki: Hujayli; ruski Hodžejli), mjesto na kome se nalaze brojne horezmske ruševine i Moynaq, (uzbečki: Maynoq; ruski Mujnak), bivša luka Aralskog mora koja se sada nalazi kilometrima u unutrašnjosti.

Ekonomija
---------

Ekonomija regije, koja je nekada ovisila o ribarstvu, se sada temelji na uzgoju pamuka, riže i lubenica. Hidroelektrična energija koju daju velike elektrane na Amu Darji sagrađene u sovjetsko doba je također važan izvor prihoda.

Delta Amu Darje je nekada bila gusto naseljena, i u njoj je zahvaljujući široko rasprostanjenom navodnjavanju tisućama godina postojala razvijena poljoprivreda. Pod Horezmom je to područje steklo značajan utjecaj i prosperitet. Međutim, postupne klimatske promjene kroz vijekove, koje je ubrzala ekološka katastrofa Aralskog mora krajem 20. vijeka je stvorila teške probleme za Karakalpakstan. Drevna oaza rijeka, jezera, močvara, šuma i farmi se isušuje, te je otroveana solju i kemikalijama koje vjetar donosi sa isušenog dna Aralskog mora. Prema nekim podacima ljetne temperature su porasle 10, a zimske temperature pale za 10 stupnjeva Celzija, što je stvorilo porast zdravstvenih i respiratornih problema za stanovništvo.

Povezano
--------

* Karakalpačka autonomna oblast
* Karakalpaci
* Provincije Uzbekistana

Eksterni linkovi
----------------

***Karakalpakstan*** na Wikimedijinoj ostavi

* About Karakalpaks -
* Karakalpakstan -
* Karakalpakstan -
* Karakalpak music -

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* SUDOC: 111015839
* NKC: ge798821

 |
**Karakter** označava ključno obilježje osobnosti, specifičan sklop emocionalno-motivacijskih, socijalnih, moralnih i kongativnih izrazitih crta po kojima se ona razlikuje od svih drugih. 

Prema Freudu, za razvoj sklopa crta karaktera značajno je kako je pojedinac prošao različite stadije u razvoju libida. Također je važan način kako je njegov ego ostvario odnos prema idu i superegu. Prema socijalnim analitičarima, na oblikovanje karaktera utječu i organizacija društva i međuljudski odnosi, a ne samo organizacija libida.

Pojam karaktera se pojavljuje u okviru mnogih teorija ličnosti, bilo kao osnovni ili prateći pojam u objašnjenju individualnog reagiranja pojedinca. Podrazumijeva se, da je karakter spoj različitih osobina nekog pojedinca koji daje cjelovitu sliku te osobe, ali ono oko čega se različiti teoretičari ne slažu je, koje vrste osobina se smatraju karakternim osobinama.

Neke od vrsta karaktera su: infantilni (nezreli) karakter, narcisoidni, neurotski, paranoično-agresivni, histerički karakter i dr.

Povezano
--------

* Osobnost

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2015-04-27 na Wayback Machine-u Preuzeto 21. 4. 2017.
Gezerski kalendar
**Gezerski kalendar** je tablica od mekog krečnjaka iz 10. veka pne. Otkrio ju je R. A. S. Macalister 1908. u iskopavanjima biblijskog grada Gezera, pedesetak kilometara severozapadno od Jerusalima. Stručnjaci su podeljeni oko toga radi li se o tekstu na feničanskom ili hebrejskom jeziku, odnosno na feničanskom (prakananskom) ili prahebrejskom alfabetu.

Kalendar opisuje mesečne ili dvomesečne periode i svakom dodeljuje atribute, poput žetve, setve itd.:

Dva meseca žetve   
Dva meseca setve   
Dva meseca su kasna setva   
Jedan mesec okopavanja   
Jedan mesec žetve ječme   
Jedan mesec žetve i proslave   
Dva meseca berbe grožđa   
Jedan mesec letnjih plodova
Proučavaoci su spekulisali da je ovo ili đačka vežba ili tekst neke narodne ili dečije pesme. Možda bi moglo biti namenjeno i prikupljanju poreza od farmera.

Gezerski kalendar se nalazi u Muzeju starog Orijenta u Istanbulu, pored Siloamskog natpisa i drugih arheoloških otkrića od pre Prvog svetskog rata kada je područje današnjeg Izraela bilo deo Otomanskog carstva.

Eksterni linkovi
----------------

***Gezerski kalendar*** na Wikimedijinoj ostavi

* Details of the calendar including transcription and translation. (`en`)
* Another translation and a picture of the calendar. Arhivirano 2008-10-14 na Wayback Machine-u (`en`)
* Hebrejski kalendar na *Livius*u Arhivirano 2009-03-07 na Wayback Machine-u (`en`)
Karakorum
**Karakorum** ili **Karakoram** je planinski lanac u Aziji i jedan od najviših lanaca na svijetu. Proteže unutar granica Pakistana, Kine i Indije, a sjeverozapadni krak i do Afganistana i Tadžikistana.

Geografija
----------

Lanac sadrži preko 60 vrhova viših od 7000 m, od kojih je najpoznatiji K2 (8611 m), drugi najviši vrh svijeta. Lanac je dug oko 500 km i najvećim dijelom nalazi se u sjevernom Pakistanu. To je područje s najviše ledenjaka izvan polarne regije. Lanac omeđuju na sjeveru Tibet, planine Pamir i Wakhan koridor. Zapadno se nalaze lanci Hidu Raj i Hindu Kush. Južno omeđenje Karakorama čine rijeke Gilgit, Indus, i Shyok, koje također odjeljuju lanac Karakorum, od lanca Himalaja. Zbog svoje nepritupačnosti lanac je slabije naseljen od Himalaja (koje se nalaze istočnije) i prvi europski istraživači došli su u to područje u ranom 19. vijeku. Karakorum i Himalaje nalaze se području sudara dvaju kontinenata i od velike je važnosti za geologiju, za pručavanje tektonskih promjena. Ledenjaci služe za istraživanje klimatskih promjena.

Najviši vrhovi
--------------

Najznačajniji vrhovi nalaze se u sjevernom Pakistanu:

* K2 (Qogir Feng) (8611 m)
* Gasherbrum I (8068 m)
* Phalchen Kangri (8047 m)
* Gasherbrum II (8035 m)
* Gasherbrum IV (7925 m)
* Distaghil Sar (7885 m)
* Masherbrum (7821 m)
* Rakaposhi (7788 m)
* Kanjut Sar (7761 m)
* Saser Kangri (7672 m)
* Chogolisa (7665 m)
* Haramosh vrh (7397 m)
* Ogre (7285 m)
* Muztagh toranj (7273 m)

Eksterni linkovi
----------------

***Karakorum*** na Wikimedijinoj ostavi

* Karakorum galerija slika
* Opsežne informacije o planinama Himalaje i Karakoruma sa poveznicama do dobrih slika
* Pakistan putničke informacije
* Travel Web: Karakorum autocesta Arhivirano 2007-10-04 na Wayback Machine-u
* Karakorum
* Planinarenje Arhivirano 2008-05-20 na Wayback Machine-u
* Karakorum autocesta
* Muztagh Travel Arhivirano 2020-12-01 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 247643385
* LCCN: sh85071593
* GND: 4073227-7
* NKC: ge143955

 |
**Lasse Ottesen** (Aurskog, 8. 4. 1974. — ) je norveški skakač skijaš. Takmičio se od 1992. do 2002. godine. Nije ostvario nijednu pobedu u svetskom kupu. Najveći uspeh mu je srebro na velikoj skakaonici u pojedinačnoj konkurenciji na Olimpijskim igrama u Liliehameru 1994. Na svetskim prvenstvima nema medalja sem jednog četvrtog mesta na Svetskom šampionatu 1995. 

Kontroverzan dogadjaj desio se 1993/1994.godine kada je Otesen pomogao Bredesenu da pobedi Jensa Vajsfloga. Vajsflog je čuvao osam poena prednosti pre poslednjeg skoka na Turneji četiri skakaonice a redosled je bio Bredesen Otesen Vajsflog koji poslednji skače. Posle Bredesenovog skoka, Otesen je odlagao svoj skok sve dok uslovi na mostu tj. pojačani vetar nisu značajno ometali skok a Otesen je zatim skočio, posle čega je na red došao Vajflog koji je izgubio čak 20 poena i naravno nakon turneje bio je ogorčen na nefer ponašanje norveškog kolege.

Nakon završetka karijere postao je trener nordijaca Norveške 2002. a posle i nordijaca USA.

Vanjske veze
------------

* FIS-Ski: Lasse Ottesen - statistike (engleski)
***Hesperosaurus*** ("zapadni gušter", od grč. **ἕσπερο-/hespero-** "zapadni" i **σαυρος/saurus** "gušter") bio je dinosaur biljojed koji je postojao od perioda kimmeridgija do perioda tithonija jurske epohe (prije oko 150 miliona godina), a njegovi fosili pronađeni su u saveznoj državi Wyoming u Sjedinjenim Američkim Državama. On pripada starijem dijelu formacije Morrison, pa je malo stariji od ostalih stegosaura iz Morrisona.

*Hesperosaurus* je bio tip stegosaurida i imao je ploče na leđima i četiri bodlje na repu. Ploče na leđima nisu bile tako visoke, ali su bile duže, nego kod njegovog srodnika *Stegosaurusa*. Imao je kraću, širu lubanju nego *Stegosaurus* i izgleda da je u najbližem srodstvu sa rodom *Dacentrurus*.

Osobine
-------

Skelet
*Hesperosaurus* je dostizao dužinu od 5 do 6 metara, ali treba naglasiti da je jedini pronađeni primjerak bila neodrasla jedinka. Kao i svi stegosauri, on je imao dvostruki red koštanih ploča duž leđa. Te koštane ploče bile su - u odnosu na ploče kod *Stegosaurusa* - izduženije i ovalne. Na kraju repa imao je dva para dugih, šiljastih bodlji. Udovi ovog roda nisu pronađeni, ali lubanja je bila nešto kraća i šira nego kod ostalih stegosaura. *Hesperosaurus* je, kao i ostali stegosauri, imao malene zube, prilagođene ishrani biljem.

Otkriće i vrste
---------------

Kenneth Carpenter i kolege su opisali rod *Hesperosaurus* 2001. godine, a dobio je naziv zato što je pronađen na jednoj lokaciji na zapadu SAD-a. Pronađena je potpuna lubanja i veći dio skeleta. Jedina poznata vrsta je *Hesperosaurus mjosi*. Prisutna je u stratigrafskoj zoni 1 formacije Morrison.

Susannah Maidment i kolege su 2008. predložili da bi se *Hesperosaurus* trebao smatrati sinonimom roda *Stegosaurus*, dok bi se *H. mjosi* trebao nazvati *Stegosaurus mjosi*.

Izvori
------

* Carpenter K, Miles CA, Cloward K (2001). „New Primitive Stegosaur from the Morrison Formation, Wyoming". u: Carpenter, Kenneth(ed). *The Armored Dinosaurs*. Indiana University Press. str. 55–75. ISBN 0-253-33964-2.

1. ↑  Foster, J. (2007). "Appendix." *Jurassic West: The Dinosaurs of the Morrison Formation and Their World*. Indiana University Press. pp. 327–329.
2. ↑  Maidment, Susannah C.R.; Norman, David B.; Barrett, Paul M.; and Upchurch, Paul (2008). „Systematics and phylogeny of Stegosauria (Dinosauria: Ornithischia)". *Journal of Systematic Palaeontology* **6** (4): 367–407. DOI:10.1017/S1477201908002459.

Vanjske poveznice
-----------------

* Informacije o stegosaurima, uključujući i *Hesperosaurusa* Arhivirano 2009-07-29 na Wayback Machine-u
**Gibelin od Sabrana** (francuski: ; o. 1045 - 1112), također poznat i kao **Gibelin (Ghibbelin) od Arlesa** bio je katolički velikodostojnik koji je služio kao nadbiskup Arlesa od 1080. do 1107. te latinski patrijarh Jeruzalema od 1107. do smrti.

Nadbiskupom Arlesa je postao nakon koncila u Avignonu 1080. tokom koga je svrgnut njegov prethodnik Aicard. Posvetio ga je papa Grgur VII. Međutim, građani Arlesa su više voljeli Aicarda, koji je također uživao podršku marsejskih vikonata koji su u borbi za investituru stali na stranu Heinricha IV protiv pape. Zbog prijetnji Gibelin godinama nije mogao doći u Arles i preuzeti mjesto nadbiskupa. Mjesto nadbiskupa je uspio preuzeti tek 1098. iskoristivši Aicardov odlazak u Prvi križarski rat. Godine 1105. je oporukom Raymonda Tuluškog proširio dio teritorije nadbiskupije.

Krajem 1107. ga je papa Paskal II kao svog legata poslao u Palestinu kako bi riješio spor između Ehremara, latinskog partrijarha Jeruzalema i kralja Balduina I. Gibelin ga riješio tako što je smijenio Ehremara, a potom prihvatio Balduinovu ponudu da sam postane patrijarh. Umro je pet godina kasnije, te ga je naslijedio Arnulf od Chocquesa.

Izvori
------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Dagobert od Pise**  |  **Latinski patrijarh Jeruzalema** 1108–1112 | Slijedi: **Arnulf od Chocquesa**  |
***Eoraptor*** je bio jedan od prvih dinosaura na svijetu. Bio je dvonožni teropod i mesožder koji je živio prije oko 228 milijuna godina na sjeverozapadu Argentine. Tipična vrsta je *Eoraptor lunensis*, "jutarnji kradljivac Doline Mjeseca", što se odnosi na mjesto otkrića prvog primjerka (grč. **eos/εως** znači "zora" ili "jutro", na latinskom **lunensis** znači "od Mjeseca"). Paleontolozi vjeruju da je *Eoraptor* predak svih dinosaura. Pronađeno je nekoliko dobro očuvanih skeleta.

Opis
----

Replika skeleta
*Eoraptor* je imao tanko tijelo i bio je dug oko 1 metra i težak oko 10 kilograma. Trčao je na prstima na zadnjim nogama. Prednji udovi su mu bili upola kraći od zadnjih. Imao je po pet prstiju na rukama. Tri najduža prsta su imala pandže na kraju i vjerojatno su služile za lov. Znanstvenici pretpostavljaju da su četvrti i peti prst bili previše maleni da bi ikako služili u lovu. Glava je bila duga i tanka i puna malenih, oštrih zuba. Kosti su mu bile šuplje.
Smatra se da se *Eoraptor* hranio uglavnom malenim životinjama. Bio je brz trkač i, nakon što bi ulovio plijen, rastrgao bi ga zubima i pandžama. Međutim, imao je i zube mesoždera i zube biljoždera, pa je možda bio svežder.

Vjeruje se da je nastanjivao šume.

Otkriće
-------

Lubanja
Kosti ovog primitivnog dinosaura je otkrio 1991. godine paleontolog Ricardo Martínez. Mjesto otkrića je tijekom trijasa bila riječna nizina, ali sada je to pustinja. *Eoraptor* je pronađen u formaciji Ischigualasto, istoj formaciji gdje je otkriven *Herrerasaurus*, vrlo rani teropod. Do 1993. paleontolog Paul Sereno je utvrdio da je to jedan od najranijih dinosaura. Njegovu starost je odredilo nekoliko faktora, a ne njegove primitivne osobine. 

Činjenica da je on imao nekoliko zuba biljoždera i pet potpuno razvijenih prstiju navelo je znanstvenike na pomisao da je on još stariji od *Herrerasaurusa*. Samo su neki prosauropodi nedavno otkriveni na Madagaskaru stariji. Postoji mogućnost da je *Staurikosaurus* stariji, ali je prilično velik za to. Izgleda da *Staurikosaurus* ima osobine zajedničke za prosauropode, što je navelo znanstvenike da razmisle o primitivnosti *Eoraptora* u odnosu na druge dinosaure, ali Nesbitt et al. (2009.) kaže kako je on teropod koji je negdje između herrerasaurida i *Coelophysisa*.

Izvori
------

1. ↑  Nesbitt, S. J. Smith, N. D. Irmis, R. B. Turner, A. H. Downs, A. and M. A. Norell. 2009. A complete skeleton of a Late Triassic saurischian and the early evolution of dinosaurs. Science 326:1530-1533.

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Eoraptor** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Eoraptoru** |

***Eoraptor*** na Wikimedijinoj ostavi
**Marko Trebelije Maksim** (*Marcus Trebellius Maximus*, 1. vijek) bio je rimski političar i velikodostojnik poznat kao guverner Britanije u Godini četiri cara. 

Karijeru je započeo pod carem Neronom, prvo kao konzul godine 56. a potom kao član komisije za određivanje poreza u Galiji godine 61. Na mjesto guvernera Britanije je imenovan 63. i uložio je veliki trud da obnovi provinciju opustošenu za vrijeme velikog Budikinog ustanka 60-61. Tom prilikom je obnovio razorene gradove Kamulodunum i Londinijum. Njegovi napori su uspjeli pacifirati provinciju, tako da je odatle godine 67. povučena Legio XIV Gemina.

Njegova politika izbjegavanja sukoba s britskim plemenima izvan dotadašnjih rimskih granica, međutim, nije bila po volji vojnicima i oficirima kojima je pljačka predstavljala važan izvor prihoda. To je izazvalo nezadovoljstvo, a Maksimov autoritet je dodatno smanjio sukob sa Markom Roscijem Celijem, komandantom XX legije *Valeria Victrix*. Godine 69. je u toj legiji izbila pobuna, a Maksim je nije mogao ugušiti. Umjesto toga je morao bježati u Galiju prepustivši Celiju *de facto* vlast nad Britanijom. Službeno ga je zamijenio Marko Vetije Bolan, guverner imenovan od cara Vitelija.

Izvori
------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Publius Petronius Turpilianus** | **Rimski guverneri Britanije** | Slijedi:**Marcus Vettius Bolanus** |
Secesijske vaze glazirane eosinom u Zbirci Gyugyi, Pečuh
**Eozin** je vrsta keramičke glazure, koja predmetima nakon pečenja daje metalanm irizirajuću sjaj sedefastog prelijevanja u duginim bojama. Ta glazura je postojala još u 16. stoljeću u talijanskom gradu Gubbiju, ali je njezina tajna receptura zaboravljena. 

Nakon dugog proučavanja njezina kemijskog sastava, recepturu je 1893. iznova otkrio budimpeštanski profesor kemijskih znanosti Vince Warth, a tehnologiju izrade te živopisne i vrlo otporne glazure (koja se stoga ponekad koristila i na arhitektonskoj keramici) dalje je uspješno razvijao Vilmos Zsolnay. 

Prvi eozini bili su crvenkastog tona, koji im je i dao naziv po grčkoj riječi „eos" tj. zora, te u početku nisu imali metalni sjaj. Zsolnay je kasnije postigao punu skalu boja s čudesnim efektom irizacije tj. igre boja i prelijevanja tonova, koja je osobito odgovarala poetičnom, virtuoznom i svečanom tonu senzibilitetu tada dominantnog stila secesije, te su je koristili mnogi istaknuti umjetnici onog vremena, koje je angažirala Zsolnayeva tvrtka.

U početku se primjenjivala na predmetima od porculanske fajanse, a kasnije i od porculana.
Tvornica Zsolnay zahvaljujući toj inovaciji, kao i otkriću pirogranita, konstantno širi proizvodnju i postaje najveća tvrtka Austro-Ugarske.

Literatura
----------

Ferenc Romváry: Keramika Zsolnay, u: Keramika Zsolnay, katalog izložbe, Zagreb, 1989. str. 16-22
**Provincija Gipuzkoa** službeno baskijski (ili španjolski: *Provincia de Guipúzcoa*) je jedna od tri provincije
Autonomne zajednice - Baskije, koja se nalazi na sjeveru Španjolske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Provincija Gipuzkoa prostire se na površini od 1,980 km², u kojoj živi 719,282 stanovnika.

Gipuzkoa je najmanja španjolska provincija koja leži u Biskajskom zaljevu između Provincije Biskaja i francuske granice.
Istočne i zapadu granice provincije jasno su definirane dolinama rijeka Bidasoa i Deva.

Historija
---------

Gipuzkoa je zajedno sa provincijama Álavom i Biskajom - 1980. postala jedna od tri konstitutivna dijela Autonomne regije Baskije. Njeno ime pojavljuje se kao geografski pojam i kao grofovija još od 10. vijeka, za nju se zna da se 1200. ujedinila sa Kraljevinom Kastiljom.
Isto tako poznato je i da su njeni najveći gradovi osnovani ili seljeni tokom 13 i 14. vijeka. Centralni položaj Gipuzkoje u Baskiji omogućio je da se u njoj najbolje očuvao jezik i druge baskijske tradicije.

Privreda
--------

Unutrašnjost Gipuzkoje je gorski i dobro pošumljen kraj, pa je šumarstvo glavna privredna aktivnost.
Po riječnim dolinama uzgajaju se žitarice (kukuruz, grah, jabuke) ali je najveći dio zemlje u provinciji ostavljen za pašnjake, pa jestočarstvo dominantna grana privrede. Gipuzkoja je poznata po velikom broju švicarskih Simentalki.

Željezna ruda iskapa se u dolini Deve, zbog nje je dobro razvijena metalurgija. Od ostalih industrija provincija ima tvornice celuloze i papira i predionice tekstila.
Turizam je razvijen oko San Sebastiána, gdje se nalazi većina morskih kupališta.

Administrativni centar provincije je grad San Sebastián, ostali veći urbani i industrijski centri su Bergara, Elbar, Tolosa, 
Irun (preko kojeg dolazi većina uvozne robe) i luka Pasajes.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Spain: País Vasco (Euskal Herriko)*" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 07. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Gipuzkoa*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 7. 2018.

Vanjske veze
------------

***Gipuzkoa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Deputación de Gipuzkoa* (`es`)

| * p
* r
* u
Španjolske provincije |
| --- |
| 
Álava/Araba • 
Albacete • 
Alicante/Alacant • 
Almería • 
Asturias • 
Ávila • 
Badajoz • 
Barcelona • 
Burgos • 
Cáceres • 
Cádiz • 
Cantabria • 
Castellón/Castelló • 
Ceuta1 • 
Ciudad Real • 
Córdoba • 
Cuenca • 
Gerona • 
Granada • 
Guadalajara • 
Guipúzcoa/Gipuzkoa • 
Huelva • 
Huesca • 
Baleari • 
Jaén • 
La Coruña/A Coruña • 
La Rioja • 
Las Palmas • 
León • 
Lérida • 
Lugo • 
Madrid • 
Málaga • 
Melilla1 • 
Murcia • 
Navarra/Nafarroa • 
Orense/Ourense • 
Palencia • 
Pontevedra • 
Salamanca • 
Santa Cruz de Tenerife • 
Segovia • 
Sevilla • 
Soria • 
Tarragona • 
Teruel • 
Toledo • 
Valencia/València • 
Valladolid • 
Biskaja (Vizcaya/Bizkaia) • 
Zamora • 
Zaragoza

1 - Eksklave na sredozemnoj obali Afrike | Flag of Spain |
**Ferantijev efekat** predstavlja povišenje napona na krajevima vrlo dugačkog prenosnog voda u odnosu na napon na početku voda, koji se javlja kada je vod pod naponom, ali je na njegovim krajevima je vrlo malo opterećenje ili je vod otvoren.

Efekat nastaje zbog parazitnih induktivnosti i kapacitivnosti duž voda, tj. generisanja reaktivne snage. Ferantijev efekat će biti izraženiji što je vod duži i što je upotrebljen viši napon. Relativni porast napona je srazmeran kvadratu dužine voda. Takođe, efekat je izraženijih kod podzemnih kablova, zbog veliki kapacitivnosti, čak i pri malim dužinama.

Ovaj efekat je prvi put primetio Sebastijan Zijani de Feranti 1887. godine prilikom izgraddnje kablovske distributivne mreže napona 10.000 V.

Ferantijev efekat

Ako se vod predstavi Π-šemom, struja kroz induktivnost i desnu polovinu kapacitivnosti voda iznosi:

{\displaystyle I={\frac {U\_{1}}{j\omega L-j{\frac {2}{\omega C}}}}=-j{\frac {\omega C}{\omega ^{2}LC-2}}U\_{1}}

pa je napon na kraju voda jednak

{\displaystyle U\_{2}=(-j{\frac {2}{\omega C}})(-j{\frac {\omega C}{\omega ^{2}LC-2}}U\_{1})={\frac {2}{2-\omega ^{2}LC}}U\_{1}}

odakle sledi

{\displaystyle {\frac {|U\_{2}|}{|U\_{1}|}}={\frac {2}{2-\omega ^{2}LC}}}

Pozitivni broj {\displaystyle \omega ^{2}LC} za vodove vrlo visokih napona iznosi i do 0,1 (npr za vod napona 400 kV dugačak nekoliko stotina metara). Zato se u praksi vodovi sa izraženim Ferantijevim efektom nikada ne ostavljaju u praznom hodu.

Izvori
------

1. ↑  „A Knowledge Base for Switching Surge Transients, A. I. Ibrahim and H. W. Dommel". Arhivirano iz originala na datum 2006-05-12. Pristupljeno 2011-09-17.
2. ↑  J. F. Wilson ,*Ferranti and the British Electrical Industry, 1864-1930*, Manchester University Press, 1988 ISBN 0-7190-2369-6 page 44
**Ferdinand I. Leonski i Kastiljski** (o. 1015. - 24. lipnja? 1065.), zvan **Veliki**, bio je grof Kastilje i kralj Leona. Prema tradiciji, on je bio prvi čovjek koji je imao naslov "car Španjolske".

Kip Ferdinanda I. Na natpisu piše njegovo ime na španjolskom.
Njegovo ime na španjolskom glasi *Fernando*.

Biografija
----------

Ne zna se kad je točno Ferdinand rođen, ali se smatra da je to bilo negdje oko 1015. godine. Njegovi su roditelji bili Sančo III. Navarski i Major Kastiljska, čiji je otac bio grof Sančo García Kastiljski.

Ferdinandov ujak García Sánchez bio je grof Kastilje. Nakon njegove smrti, to je mjesto pripalo Ferdinandu, koji je oženio Sanču Leonsku. Ona se trebala udati za njegovog ujaka, ali se to nije dogodilo.

15. rujna 1054. Ferdinand je pobijedio svojeg starijeg brata Garcíju Sáncheza III. Navarskog.

Nakon toga je uslijedio niz uspješnih pohoda. 

Umro je 1065. godine. Postoje različiti podaci o tome na koji je datum umro, ali je moguće da se to zbilo 24. lipnja.

Njegovo je kraljevstvo podijeljeno među njegovim sinovima.

Njegova su djeca bili Uraka od Zamore, Sančo II. Leonski i Kastiljski, Elvira od Tora, Alfons VI. Hrabri i García II. Galicijski.
**Latentna toplota** označava količinu energije koju hemijska supstanca primi ili preda okolini tokom faznog prelaza u drugo agregatno stanje, pri čemu temperatura supstance ostaje nepromenjena. Primeri ovakvih procesa su topljenje leda i ključanje vode. Ovaj izraz je prvi pomenuo Džozef Blek oko 1750, pri čemu latinska reč *latere* znači sakriven. 

Dve najvažnije latentne toplote su latentna toplota topljenja i latentna toplota toplota isparavanja. Ovi termini opisuju protok energije kada supstanca menja svoju fazu: čvrsto telo → tečnost → gas.

U oba slučaja promena je endotermička, što znači da sistem apsorbuje energiju pri promeni od čvrstog stanja ka gasovitom. Ako se promena odvija u suprotnom pravcu, ona je egzotermička (proces oslobađa energiju).

#### Tabela latentnih toplota

Sledeća tabela sadrži latentne toplote i temperature faznih prelaza nekih često korišćenih gasova i tečnosti. 

| Supstanca | Latentna toplota  topljenja  kJ/kg | Tačka  topljenja  °C | Latentna toplota  isparavanja  kJ/kg | Tačka  ključanja  °C |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Etanol | 108 | -114 | 855 | 78,3 |
| Amonijak | 339 | -75 | 1369 | -33,34 |
| Ugljen dioksid | 184 | -78 | 574 | -57 |
| Helijum |   |   | 21 | -268,93 |
| Vodonik (2) | 58 | -259 | 455 | -253 |
| Olovo | 24,5 | 372,3 | 871 | 1750 |
| Azot | 25,7 | -210 | 200 | -196 |
| Kiseonik | 13.9 | -219 | 213 | -183 |
| R134a |   | -101 | 215,9 | -26,6 |
| Toluen |   | -93 | 351 | 110,6 |
| Terpentin |   |   | 293 |   |
| Voda | 334 | 0 | 2260 (na 100 °C) | 100 |
|

Latentna toplota vode
---------------------

Sledeća empirijska aproksimativna formula se može upotrebiti za izračunavanje latentne toplote kondenzacije vode u opsegu temperatura -40 °C do 100 °C:

L(T)=-0,0000614342 T³+0,00158927 T²-2,36418 T+2500,79

Vidi još
--------

* Toplota topljenja
* Toplota isparavanja

Literatura
----------

* Clark, John, O.E. (2004). *The Essential Dictionary of Science*. Barnes & Noble Books. ISBN 978-0-7607-4616-5.
* Perrot, Pierre (1998). *A to Z of Thermodynamics*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-856552-9.
**Gauja** estonski: *Koiva jõgi*, njemački: *Livländische Aa*) je rijeka na sjeveru Latvije, koja je sa svojih 460 km, 
najduža rijeka koja čitavim svojim tokom teče u Latviji.

Hidrologija
-----------

Gauja izvire iz Jezera Alaukst u Regiji Vidzeme. Od tamo isprva teče prema istoku, zatim skreće prema sjeveru i teče 
duž latvijsko-estonske granice. Zatim ponovno radi veliki zavoj i skreće prema sjeverozapadu, protiče kroz grad Valmiera i teče
do ušća u Riški zaljev. 

Gauja na svom toku jako meandrira i često mjenja smjer pa tako nakupi više od 400 km, iako od izvora do ušća ima svega 90 km zračne linije.

Porječje rijeke prostire se na površini od 9.800 km², od tog 7920 km² u Latviji po Regiji Vidzema.

Gauja je najpitoresknija rijeka u Latviji. U gornjem toku rijeke uzvodno od Valmiere prostire se u dužini od 93,5 km
Nacionalni park Gauja. To je kotlina široka od 1 do 2,5 km, najdublja kod Sigulde 85 metara.
Kotlina Gauje počela se formirati za kvartara, a završila je za Zadnjeg ledenog doba.

Rijeka se obično se zaledi sredinom januara, a otopi krajem marta.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Gauja River" (engleski). GNP Informācijas centrs. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-21. Pristupljeno 27.12.2021.
2. ↑   „Gauja" (estonski). Kurzemes plānošanas reģions. Pristupljeno 27.12.2021.
3. ↑   „iekšējie virszemes ūdeņi Latvijā" (latvijski). Nacionālā enciklopēdija. Pristupljeno 27.12. 2021.

Vanjske veze
------------

***Gauja*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gauja* (`lt`)
***Gli intoccabili*** (sh. *Nedodirljivi*), u svijetu distribuiran pod naslovom ***Machine Gun McCain*** (sh. *Mitraljez McCain*), je italijanski gangsterski film snimljen 1969. godine u režiji Giuliana Montalda. Predstavlja ekranizaciju *Candyleg*, romana američkog pisca Ovida Demarisa. Protagonist, koga tumači John Cassavettes, je Hank McCain, okorjeli profesionalni kriminalac koji izlazi na slobodu nako dvanaest godina zatvora zbog oružane pljačke. Radnja prikazuje kako promatra kako se u međuvremenu svijet i kriminalni milje, značajno promijenili, a čemu se on, kao "stara škola", ne može prilagoditi, ali i kako je njegovo puštanje izmanipulirao mladi i ambiciozni mafijaš (čiji lik tumači Peter Falk) koji ga namjerava angažirati za drsku pljačku kazina koje njegovi pretpostavljeni drže u Las Vegasu.

*Gli intoccabili* je sniman dijelom u Italiji, a dijelom na američkim lokacijama, uključujući i zloglasni zatvor San Quentin koji se pojavljuje u uvodnim scenama. Kritika mu, usprkos izuzetno mračnog i pesimističnog tona, nije bila previše sklona, zamjerajući Montaldu previše konvencionalni i staromodni stil. Cassavettes, koji se u filmu pojavljuje zajendo sa suprugom Genom Rowlands, je kasnije tvrdio da je pristao nastupiti jedino kako bi honorarom mogao financirati vlastite, umjetnički ambicioznije, projekte. Na samom setu se, pak, sprijateljio sa Falkom koji će kasnije postati čest suradnik u njegovim filmovima.

Uloge
-----

* John Cassavetes ... Hank McCain
* Britt Ekland ... Irene Tucker
* Peter Falk ... Charlie Adamo
* Gabriele Ferzetti ... Don Francesco DeMarco
* Luigi Pistilli ... Duke Mazzanga
* Margherita Guzzinati ... Margaret DeMarco
* Claudio Biava ... Barclay
* Steffen Zacharias ... Abe Stilberman
* James Morrison ... Joby Cuda
* Florinda Bolkan ... Joni Adamo
* Tony Kendall ... Pete Zacari
* Salvo Randone ... Don Salvatore
* Gena Rowlands ... Rosemary Scott
* Dan Gregory ... The Baby-Faced Killer

Vanjske veze
------------

* *Machine Gun McCain* na IMDb-u (`en`)
* *Machine Gun McCain* na AllRovi-u
* *Gli intoccabili (film, 1969)* na filmskoj bazi podataka TCM
* *Machine Gun McCain* u katalogu Američkog filmskog instituta
|  |
| --- |
|  |

**Generalna Kapetanija Kuba** (španjolska: *Capitanía General de Cuba*), nazivana i **Španjolska Kuba**, bila je kolonija i upravna jedinica Španjolskog Imperija stvorena 1607. godine kao dio pokušaja Habsburške Španjolske da ojača obranu karipskih zemalja od stranih sila, a koji je uključivao i stvaranje generalnih kapetanija na Portoriku, Yucatánu i Gvatemali. Godine 1764. generalna kapetanija je restrukturirana, što je bio prvi odraz burbonskih reformi u Amerikama. Promjene su uključivale priključenje Floride i Louisiane te davanje veće autonomije tim provincijama. 

Kasnije reforme proveo je grof José Moñino y Redondo za vrijeme Carlosa III. kako bi ojačao španjolsku poziciju na Karibima u odnosu na onu britansku. Novim distriktom upravljao je novi generalni guverner sa središtem u Havani. Lokalni upravitelji generalne kapetanije izvorno su bili pod nadzorom Audijencije u Santo Domingu, međutim taj je nadzor postepeno opao te se na kraju sveo isključivo na nadzor nad sudskim poslovima. Nadzor je potpuno ukinut nakon formiranja audijencija u Puerto Principeu (1800.) te Havani (1838.). Godine 1825. nakon gubitka kontinentalnih posjeda, španjolska kruna je upraviteljima dala izvanredne ovlasti na polju administracije, pravosuđa i financija, a u drugoj polovici XIX. vijeka dobili su i titulu generalnog kapetana. 

Administracija je doživjela i brojne promjene krajem XIX. vijeka, a tokom kubanske borbe za nezavisnost, međutim one nikada nisu u cijelosti implementirane, što zbog nedostatka volje na strani Španjolaca, što zbog činjenice da je nakon rata za nezavisnost Kuba potpala pod kratkotrajnu američku vojnu upravu.
**Flevoland** (holandski: *Provincie Flevoland*), je najmlađa od svih 12 nizozemskih provincija, osnovana 1986. godine. Nalazi se u sredini zemlje.

Geografija
----------

Provincija Flevoland ima površinu od 2412 km² i 383.449 stanovnika (procjena 2009). Sastoji se od tri poldera otetih moru na istočnoj strani jezera IJsselmeer, nekadašnjeg morskog zaljeva Zuiderzeea. Provincija Flevoland obuhvaća općine (gemeente) Almere i Zeewolde na južnom polderu Zuidelijk Flevolandu, Dronten i Lelystad na istočnom polderuOostelijk Flevolandu i Noordoostpolder i Urk na sjeveroistočnom polderu Noordoostu. Južni (Zuidelijk) i istočni polder (Oostelijk) odvojeni su od sjeveroistočnog poldera (Noordoostpolder) od 1,6 do 5 km širokim jezerom Ketelmeer.

Provincija Flevoland na sjeveru graniči s Frieslandom, na istoku s Overijsselom i Gelderlandom od kojih ih dijeli usko jezero Veluwemeer, na jugoistoku s Utrechtom od koje je dijeli jezero Eemmeer, te na jugozapadu sa Sjevernom Holandijom od koje je dijeli jezero Gooimeer. Prvi je 1942. isušen Noordoostpolder, potom 1957. drugi Oostelijk Flevoland, a posljednji treći Zuidelijk Flevoland 1968. godine.

Provincija Flevoland poznata je po proizvodnji jabuka, žitarica, cvijeća i mlijeka. Ona također služi kao rezidencijalna i rekreacijska zona za "prekobrojno" stanovištvo iz sjevernog Randstada. Provincija ima i nešto lake industrije. Najveći urbani centar je Lelystad, ujedno glavni grad provincije, koji leži na jezeru IJsselmeeru na polderu Oostelijk Flevolandu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Flevoland*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 19. 1. 2014.

Vanjske veze
------------

***Flevoland*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice provincije (`nl`)
* *Flevoland* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

| * p
* r
* u
Nizozemska Nizozemske provincije |
| --- |
| Provincije | 
* Drenthe
* Flevoland
* Friesland
* Gelderland
* Groningen
* Limburg
* Sjeverni Brabant
* Sjeverna Holandija
* Overijssel
* Južna Holandija
* Utrecht
* Zeeland

 | Map: Provinces of the NetherlandsMap: Provinces of the Netherlands |
| Javna tijela | 
* Bonaire
* Sveti Eustahije
* Saba

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 132604208
* LCCN: n86008827
* GND: 4236837-6
* BNF: cb12410463b (podaci)
* BNE: XX453083

 |
**Ilkin atentat** je neuspeli pokušaj Jelene-Ilke Marković, udovice pukovnika Jevrema Markovića, streljanog zbog topolske bune, da 11. oktobra 1882. u Sabornoj crkvi, ubije kralja Milana hicem iz revolvera. Ilka je osuđena 12. aprila 1883. na smrt streljanjem, potom pomilovana, ali je uskoro nađena zadavljena u požarevačkom zatvoru. 

Zbog atentata uhapšena je i Ilkina rođaka Lena Knićanka, koja je takođe nađena obešena u zatvoru 28. marta 1883. Oba ubistva dogodila su se pod sumnjivim okolnostima: vojnik na straži kod Lene Knićanke, takođe je poginuo. U oba slučaja po jedan lekar iz komisije za uviđaj izdvojio je svoje mišljenje da se ne radi o samoubistvu (kod Knićanke bio je to Lazar Paču).

Godine 1891. kralj Milan i Milutin Garašanin optuživali su se u štampi kao naredbodavci ubistva. Kralj Milan je pokušao da atentat iskoristi protiv radikala, ali isleđenje nije dokazalo njihovo učešće. Ipak, vođe radikala su znale za njegovu pripremu, što potvrđuje i Raša Milošević, član Glavnog odbora Radikalne stranke.

Literatura
----------

* Videlo 1891, 25;
* Rade Milošević, *„Timočka buna"*, Beograd 1923.

Spoljašnje veze
---------------

* Istorijska biblioteka: Ilkin atentat
* Poslednji kraljev izlet, Đuro Zagorac, Večernje novosti, feljton „Zavere i atentati u Srbiji", 5 nastavak, 6. april 2003.
* Pucanj u Sabornoj crkvi, Đuro Zagorac, Večernje novosti, feljton „Zavere i atentati u Srbiji", 6 nastavak, 7. april 2003.
* Poslednji greh gospođe Ilke („Politika", 9. avgust 2012)
* Htela da osveti muža i spase Srbiju („Ilustrovana politika", broj 2798, 11. septembar 2012)[*mrtav link*]
**Generalni guverner Fidžija** (engleski: *Governor-General of Fiji*) bio je namjesnik britanskog vladara na području dominiona Fidži od 1970. do 1987. godine. Fidži je od 1874. godine bio britanska kolonija, a vlast je formalno, kao kralj(ica) Fidžija obnašao britanski vladar; kao kraljevski namjesnik (vicekralj) na Fidžiju, od 1874. do 1970. godine, djelovao je guverner, kojega je imenovao vladar. Nakon što je Fidži 1970. godine stekao nezavisnost u vidu dominiona, funkcija guvernera zamijenjena je onom generalnog guvernera, koji je bio britanski namjesnik u dominionu, koji je još uvijek bio dio Commonwealtha. 

Generalnog guvernera i dalje je imenovao monarh, a funkcija je formalno ukinuta nakon proglašenja republike 1987. godine, kada je i britanska kraljica Elizabeth II. formalno svrgnuta, a Fidži je raskinuo sve državnopravne veze s Britanijom.

Spisak generalnih guvernera
---------------------------

|  Generalni guverner Fidžija  |
| --- |
| Br. | Ime | Portret | Mandat | Vladar |
| Početak | Kraj |
| **Dominion Fidži** |
| 1. | **Sir Robert Sidney Foster**(1913–2005) |  | 10. listopada 1970. | 13. siječnja 1973. | 
**Elizabeth II.** |
| 2. | **Ratu Sir George Cakobau**(1912–1989) |  | 13. siječnja 1973. | 12. veljače 1983. |
| 3. | **Ratu Sir Penaia Ganilau**(1918–1993) |  | 12. veljače 1983. | 6. listopada 1987. |
**Enigmat(a)** (< enigma), muška osoba koja sastavlja zagonetke. Oblik **enigmat** uglavnom se upotrebljava u hrvatskom, dok se u srpskom jeziku uglavnom upotrebljava oblik **enigmata** (množina **enigmate**, usporedi naziv knjige Literate enigmate). Rječnici ne bilježe oblik te riječi za žensku osobu, ali se takav oblik (**enigmatkinja**) pojavljivao u enigmatskoj štampi (npr. u Kvizu, broj 80, str. 30). U humorističkom kontekstu pojavljuje se i oblik **enigmatica** (Enigmatski skerco, br. 1, str. 41 i br. 3, str. 41).

Za osobu koja se bavi enigmatikom, odnosno sastavljanjem i rješavanjem zagonetaka, upotrebljava se i riječ **enigmatičar** (za ženu **enigmatičarka**). Sami enigmati radije i mnogo češće upotrebljavaju oblike **enigmat(a)**, dok oblik **enigmatičar(ka)** više upotrebljavaju *neenigmati*.

U Hrvatskoj je umjesto riječi **enigmat**, u posljednjoj trećini 20. vijeka, prevladala upotreba riječi zagonetač (za ženu **zagonetačica**) zaslugom (pomalo purističkom) ZD "Čvora" i to usprkos činjenici da se u Rječniku stranih riječi Bratoljuba Klaića kao sinonim za riječ **enigmat** navodi riječ - **zagonetar**. Taj se oblik, izgleda, u enigmatskim krugovima nikada nije masovnije koristio.

U slovenskom jeziku riječima **enigmat** i **zagonetač** odgovara riječ **ugankar**, a u engleskom *puzzler* (čitaj: *pazler*), po Željku Bujasu i *enigmatographer* odn. *puzzle-writer*.

Izvor
-----

* Jovan Nedić: *"Enigmat"*, Skandifeniks, ... 317, 16 - Rijeka, 11. VIII. 2005.
**Fender Custom** (ili Maverick) je model električne gitare koja je na tržištu bila dostupna kratkog vijeka. Proizvela ju je 1969. godine s logom Fender velika dioničarska kompanija CBS. U osnovi to je šestožičani model Fender Electric XII gitare nastao u pokušaju da se neiskorištene tvorničke zalihe: tijela, vrata i magneta Electric XII modela umjesto da budu jednostavno otpisane, sada potroše s neiskorištenim mostovima Fender Mustang modela, i sve zajedno objedini u novi Custom model. Šest rupa na glavi vrata za mjesta mehanizma žica naknadno su strojno urađene. Sveukupna izvedba i sadržaj ugrađenih komponenti u model Custom je ista kao i u modelu Swinger, prilagođena nižoj kvaliteti, i stoga je i prodaja bila očekivano slabija. Ovi modeli nisu se mogli natjecati s ostalim popularnijim fenderovim modelima. Unatoč svemu, istaknuti fan poklonik modela Custom je gitarist Rick Niels iz američkog rock sastava Cheap Trick.

Vidi još
--------

* Električna gitara
* Fender Swinger

Izvori
------

Vanjske poveznice
-----------------

* [*mrtav link*] "Fender Custom Maverick 1969, Sunburst"
* "stranica s informacijama i slikama modela gitare"

| * p
* r
* u
Fender Musical Instruments Corporation gitare |
| --- |
|  Telecaster • Stratocaster • Jaguar • Mustang • Jazzmaster |
| Električne gitare | Bronco • Bullet • Coronado • Custom • Cyclone • Duo-Sonic • Electric XII • Esquire • Jag-Stang • Katana • Lead Series • Marauder • Musicmaster • Performer • Prodigy • Showmaster • Starcaster • Stringmaster • Swinger • Toronado • White Steel |  |
| Akustične gitare | Fender Folk • Fender King • Fender Wildwood |
| Squier gitare | Jagmaster • Stagemaster • Super-Sonic • Squier '51 • Venus |
| Ostalo | Leo Fender • American Deluxe Series • California Series • Fender Japan • Starcaster by Fender |
Modeli **Fender Swinger** su električne gitare koje je Fender proizvodio od 1965. - 1969. godine. Unatoč relativno kratkom periodu proizvodnje, i mada obično logo znak nije u pravilu otisnut na glavi gitare, misli se na par određenih modela električnih gitara proizvedenih i objedinjenih pod jednim nazivom - "Swinger". To su modeli: Fender Musiclander, i Fender Arrow. Općenito, model "Swinger" je nastao kao pokušaj korporacije CBS (*kupili 1965. godine tvrtku Fender* ) da transparentno ukombinira nekorištene ostatake materijala (tijelo gitare) propalog Fender Bass V, s dijelovima Fender Musicmaster i Fender Custom (odnosno Maverick) modela gitare. Unatoč tome što su modeli "Swinger" prodavani kao jeftiniji, nepopularniji modeli, ipak su ih koristili i neki od poznatih glazbenika, poput: Ben Kwellera, na svome istoimenom albumu 2006. godine, ili Tine Weymouth u nastupima u živo s američkom rock grupom Talking Heads. I Jimmy Page u rock sastavu Led Zeppelin je koristio modificirani (humbucker magnet u sredini tijela gitare) model "Swinger" gitare.  

**Napomena**: kao što je spomenuto modeli "Swinger" dizajnirani su od viška dijelova drugih modela, tako da pojedini ugrađeni dijelovi mogu biti stariji od datuma proizvodnje kompletnog modela. Na primjer, vrat gitare može biti proizveden 1966. a da bude ugrađen u model tek pri kraju proizvodnje 1969. godine. Neke procjene govore da se proizvelo samo 250. - 300tinjak modela Swinger gitara.

Izvori
------

1. ↑    "Ben Kweller"
2. ↑    "Tina Weymouth - biografija"
3. ↑    "Jimmy Page koristi "Swinger" model gitare u grupi Led Zeppelin"

Vanjske poveznice
-----------------

***Fender Swinger*** na Wikimedijinoj ostavi

* "Fender Swinger na thisoldguitar.com"[*mrtav link*]
* Fender Swinger - enciklopedija info" Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Fender Musical Instruments Corporation gitare |
| --- |
|  Telecaster • Stratocaster • Jaguar • Mustang • Jazzmaster |
| Električne gitare | Bronco • Bullet • Coronado • Custom • Cyclone • Duo-Sonic • Electric XII • Esquire • Jag-Stang • Katana • Lead Series • Marauder • Musicmaster • Performer • Prodigy • Showmaster • Starcaster • Stringmaster • Swinger • Toronado • White Steel |  |
| Akustične gitare | Fender Folk • Fender King • Fender Wildwood |
| Squier gitare | Jagmaster • Stagemaster • Super-Sonic • Squier '51 • Venus |
| Ostalo | Leo Fender • American Deluxe Series • California Series • Fender Japan • Starcaster by Fender |