Sistem **baojia** (kineski: ; pinyin: *bǎojiǎ*) je naziv za sistem sprovođenja zakona i građanske kontrole nad vlašću koji je u osmislio Wang Anshi, kineski carski velikodostojnik u službi dinastije Song, i to kao dio opsežne reforme državne uprave (tzv. "Nove politike") u periodu 1069-1076. Njega su, uz određene preinake, primjenjivale i kasnije kineske vlade, uključujući i Republiku Kinu u prvoj polovici 20. vijeka.

Struktura
---------

Wang Anshijev originalni sistem je predviđao da se cjelokupno stanovništvo države na manje cjeline, odnosno svojevrsne upravne jedinice. Najniža i najosnovnija od njih bila je *bao* (straža), koja se sastojala od deset porodica. Na njenom čelu se nalazio službenik po imenu *baozhang*. Starješine baoa su dobile ovlasti da održavaju red i zakon, prikupljaju poreze i vode lokalne javne radove. Osnovna zamisao je bila da se smanji potreba za plaćenim državnim službenicima, kao i njihova sklonost da za niže i rutinske upravne poslove koriste najamnike što je sa sobom povlačilo korupciju i brojne zloupotrebe.

Sistem je izmijenjen u doba dinastije Ming gdje je "bao" promijenio službeni naziv u *jia*(desetina); umjesto toga je deset *jia* (ili sto porodica) tvorilo *bao*. Svaka *jia* je posjedovala vlastiti grb/oznaku, a na njenom čelu je bio "jiazhanga" (kapetan) koji se redovno rotirao iz redova svake od deset porodica. Kapetan svake *bao* bio je *baozhang*. Dinastija Ming je godine 1548. donijela propise o baojia sistemu koji su se trebali primjenjivati u cijelom Carstvu, ali je njihovu primjenu ostavila diskrecijskoj ocjeni regionalnih službenika u okruzima.

Sistem je stoga varirao u odnosu na razne provincije. U nekim oblastima *jia* se sastojala od samo četiri, a u nekim od trinaest prodica. U nekim okruzima Jiangnana postojala je međurazina zvana *dang* (savez), koja se sastojala od trideset porodica i na čijem je čelu bio *dangzhang*.

Dinastija Qing je dodatno povećala sistem. Deset domaćinstava su sada tvorila jednu *pai*, deset *paija* (sto domaćinstava) je tvorilo jednu *jia*, a deset *jia* (hiljadu domaćinstava) je tvroila jednu *bao*. U nekim oblastima - kao Okrugu Baodi u sjeveroistočnom Hebeiju (današnji distrikt Baodi, Tianjin) najniži od takvih polu-službenika bio je *xiangbao*, čiji je zadatak bio nadzor nad dvadeset sela i koji je služio kao svojevrsni tampon između običnog naroda i vlasti. U doba Qinga se sistem baojia počeo primjenjivati po cijeloj Kini. Suvremeni kineski historičari drže da je tada uglavnom predstavljao "formalnost".Godine 1835. se *baojia* počeo primjenjivati uglavnom u svrhu prikupljanja poreza, ali ne previše efikasno, što je dovelo do brojnih zloupotreba i pobuna.

Nakon uvođenja republikanskog režima, struktura je ostala ista, s time da je uveden *lianbao* (pridruženi *bao*), koji se sastojao od nekoliko *baoa* na razini distrikta. Godine 1919. je sistem nalik *baojia* počeo primjenjivati nacionalistički [[Pokret 4. maja] kako bi što efikasnije provodio pokret japanske robe. Kuomintanški general He Yingqin ga je, pak, nastojao primijeniti kao izvor regruta, ali bez nekog naročitog uspjeha. 

*Tonarihumi*, sistem sličan baojia je 23. decembra 1933. uveo Japan nakon uspostave vlasti nad Mandžurijom. Stanovništvo je podijeljeno na jedinice pod imenom *pai* koje su sastojale od deset porodica kojima je na čelu bio lokalni starješina *paizhang*. Vlasti su uvele sistem kolektivne kazne zvan *lianzhuo*; prema njemu su za prijestupe jednog člana morali biti kažnjeni svi članovi *paija*. Zamisao je bila da će *paizhang* zbog toga nadzirati sve osobe u svom *paiju*. Japan je taj sistem ukinuo nako eskalacije rata s Kinom, kada je uvedena centralizirana uprava.

Izvori
------

1. 1 2 3  Mote, Frederick W. (2003). *Imperial China 900-1800* (Illustrated izd.). Harvard University Press. str. 918–919. ISBN 978-0-674-01212-7. Pristupljeno 2009-09-23.
2. 1 2 3  Brook, 37.
3. ↑  Brook, Timothy (2005). *The Chinese State in Ming Society* (Illustrated izd.). Routledge. str. 36. ISBN 978-0-415-34506-4.
4. ↑  Li, 42.
5. ↑  Li, Huaiyin (2005). *Village governance in North China, 1875-1936* (Illustrated, annotated izd.). Stanford University Press. str. 42–43. ISBN 978-0-8047-5091-2.
6. 1 2  Van de Ven, Hans J. (2000). Hans J. Van de Ven. ur. *Warfare in Chinese history* (Illustrated izd.). BRILL. str. 356–361. ISBN 978-90-04-11774-7.
7. ↑  Wasserstrom, Jeffrey N. (1997). *Student Protests in Twentieth-Century China: The View from Shanghai* (Illustrated izd.). Stanford University Press. str. 66–67. ISBN 978-0-8047-3166-9.
8. ↑  MacKinnon, Stephen R.; Diana Lary, Ezra F. Vogel (2007). Stephen R. MacKinnon, Diana Lary, Ezra F. Vogel. ur. *China at war: Regions of China, 1937-1945* (Illustrated izd.). Stanford University Press. str. 140–142. ISBN 978-0-8047-5509-2.