recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Oliver Perry Caylor** (Dayton, Ohio, 14.12. 1849 - Winona (Minnesota), Minnesota, 19.10. 1897.) bio je američki sportski novinar i menadžer bejzbol kluba, značajan za razvoj sporta, kao i znamenitog kluba *Cincinnati Reds*.

Caylor je 1870-ih bio jedan od sportskih kolumnista za listove *The Cincinnati Enquirer* i *Cincinnati Commercial*. Njegova specijalnost je bio bejzbol, a priliku da neke od svojih ideja o reformi sporta provede u praksu je 1881. donijela liga American Association, čije je osnivanje potakao .

Caylor je nakon originalnog menadžera Popa Snydera vodio *Cincinnati Red Stockings*. U svojoj prvoj sezoni 1885. godine ali je nakon loših rezultata 1886. podnio ostavku, djelomično motiviran i svojim neprijateljstvom prema igračima i novom vlasniku.

Caylor se nakon toga preselio u Philadelphiju gdje je pisao za *Sporting Life*. Potom je 11.6. 1887. stao na čelo *New York Metropolitans*, ali ga je novi vlasnik Charlie Byrne otpustio nakon loše sezone.

Caylor se potom preselio u Carthage u Missouriju, gdje je pokrenu olist *The Daily Democrat*. Godine 1890. se vratio u New York gdje ga je Albert Spalding unajmio da uređuje *New York Sporting Times*.

Caylor je umro u dobi od 47 godina, te je pokopan u svom rodnom mjestu.

Literatura
----------

* Nemec, David (1994). *The Beer and Whiskey League: The Illustrated History of the American Association-Baseball's Renegade Major League*. New York: Lyons & Burford, Publishers ISBN 1-55821-285-X
* Gelzheiser, Robert P. (2006). *Labor and Capital in 19th Century Baseball*. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc. Publishers ISBN 0-7864-2169-X

Eksterni linkovi
----------------

* Retrosheet.org

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Pop Snyder**  |  **Menadžer Cincinnati Red Stockingsa** 1885–1886 | Slijedi: **Gus Schmelz**  |
**Pakri** (estonski: *Pakri saared*, švedski: *Rågöarna*=Raženi otoci) su otoci na sjeverozapadu Estonije koja leže u Baltičkom moru, razdvojeni od kopna tjesnacem Kurkse i Paldiskim zaljevom.

Karakteristike
--------------

Pakri imaju površinu od 24,7 km², su zapravo dva veća otoka; i **Suur-Pakri** (Veliki Pakri) površine 11,6 km² i i**Väike Pakri** (Mali Pakri) površine 12,88 km²), razdvojeni plitkim tjesnacem u kom leže otočići *Langgronne* 10,1 ha, *Kappa* 3,9 ha i *Bjärrgronne* 0,8 ha.
Veliki i Mali Pakri povezani su nasipom sa cestom preko otočića Langgronnea.

Historija
---------

Otoci su prvi put dokumentirani 1283. tokom srednjeg vijeka bili su samostanski feud.

Petoro Šveđana je 1345. kupilo otok Suur-Pakri i naselilo se na njemu.
Za vladavine Ruskog Carstva je 1917. na otoku Väike-Pakri instalirana topnička baterija.

Do Drugog svjetskog rata otoke su naseljavali uglavnom Šveđani,- 354 stanovnika 1934.
Tridesetih godina 20. vijeka na otocima su postojale 2 škole, muzej i crkva.

Od 1940. se otoci koriste kao vojni poligon Crvene armije, pa su stanovnici raseljeni, 1952. na Suur-Pakriju je izgrađeno naselje za smještaj vojnika i oficira, tad je sagrađen i nasip sa cestom između otoka.
Otoci su sve do 1992. korišteni kao poligon za obuku avijacije Varšavskog pakta. 
Pakri su vraćeni Estoniji 16. maj 1994. tako da se do 2010. na otoke vratilo 7 stanovnika koji se bave stočarstvom.

Otoci Pakri danas administrativno podpadaju pod grad Paldiski.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Pakri saared*" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 6.10. 2021.

Vanjske veze
------------

***Pakri*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pakri saared* (`et`)
**Otok Vir** (talijanski Puntadura) je otok u Hrvatskoj. Nalazi se u blizini grada Nina, a odvojen od kopna kod mjesta Privlaka plitkim gazom. Gaz je za vrijeme Austro-Ugarske prokopan kako bi mogli kroz njega prolaziti manji brodovi. Na tom najbližem položaju prema kopnu, sagrađen je most na 11 stupova u doba sedamdesetih godina 20. stoljeća.

Most između Vira i Privlake.
Na otoku se nalaze tri veća naselja: Vir, Torovi i Lozice. Najviši vrh Vira je Barbinjak, 116 m n/m. Otok je slabije razveden.
Na sjeveroistočnom pogledu s Vira proteže se otok Pag, a jugozapadni pogled gleda na Virsko more i otoke Ugljan, Sestrunj, Rivanj, Molat i Ist.

Na otoku Viru, u zaljevu Kozjak nalaze se ostaci stare mletačke tvrđave iz 17. stoljeća.

Vir je jedan od rijetkih hrvatskih otoka koji bilježi veliki rast stanovništva. Prema popisu stanovništva iz 2011. Vir je imao 3.000 stanovnika. Etnički sastav bio je sljedeći: 2.755 Hrvata (91,8 %), 69 Bošnjaka (2,3 %), 33 Srba (1,1 %), 23 Nijemca (0,8 %) i drugih. 2001. otok je imao tek 1.608 stanovnika.

Poveznice
---------

* Vir (općina)

Izvori
------

1. 1 2  Duplančić Leder, T.; Ujević, T.; Čala, M. (2004): *Duljine obalne crte i površine otoka na hrvatskom dijelu Jadranskog mora određene s topografskih karata mjerila 1:25 000*, Geoadria, Vol. 9, No. 1, 5-32.

Vanjske poveznice
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Vir (otok)** |

* Informacije o Viru

| * p
* r
* u
Naseljeni otoci u Hrvatskoj |
| --- |
| 
Biševo • 
Brač • 
Cres • 
Čiovo • 
Drvenik Mali • 
Drvenik Veli • 
Dugi otok • 
Hvar • 
Ilovik • 
Ist • 
Iž • 
Kaprije • 
Koločep • 
Kornat • 
Korčula • 
Krapanj • 
Krk • 
Lastovo • 
Lopud • 
Lošinj • 
Male Srakane • 
Mljet • 
Molat • 
Murter • 
Olib • 
Ošljak • 
Pag • 
Pašman • 
Premuda • 
Prvić • 
Rab • 
Rava • 
Rivanj • 
Sestrunj • 
Silba • 
Susak • 
Šipan • 
Šolta • 
Ugljan • 
Unije • 
Vele Srakane • 
Vir • 
Vis • 
Vrgada • 
Zlarin • 
Zverinac • 
Žirje
 |
| Truba |
| --- |
| TrubaTruba |
| *it.*: | tromba |
| *nem.*: | Trompete |
| *fr.*: | trompette |
| *en.*: | trumpet |
| *ru.*: | truba |
| Skraćenica |
| *Trb. (nekada i Trp.)* |
| Porodica instrumenata |
| limeni duvački instrumenti |

**Truba**, skraćeno **Trb.** (može se još i sresti (često u rukopisnim primerima) skraćenica **Trp.** prema engleskom nazivu), je registarski najviši limeni duvački instrument, svetlog i prodornog zvuka, koji je od davnina korišten za vojničke signale i svečane fanfare, pa je to ostavilo bitan trag na njegovom osnovnom karakteru i tipičnim načinima upotrebe u muzici. Ipak, truba je i izražajni melodijski instrument, a zahvaljujući usavršenom mehanizmu ventila i u izvođačkoj tehnici dostiže zavidan virtuozitet, koja se posebno ističe u džez-muzici. Tu je naročito česta, iako i drugde uobičajena, upotreba **sordine** (vidi: limeni duvački instrumenti).

U svojoj veoma dugoj istoriji, koja zalazi daleko u antičko doba, instrumenti tipa trube zadugo su mogli da izvode tonovo samo jednog alikvotnog niza (tzv. *prirodna truba*), pa su građene u različitim registarskim varijantama i veličinama. Tek izum i primena ventilnog mehanizma, početkom 19. veka, omogućila je slobodno i lako izvođenje svih tonova i bitno unapredila izvođačku tehniku, kao i upotrebne mogućnosti trube.

Truba koja se u 18. veku označavala kao truba *in S* imala je stvarni zvučni obim (zavisno od veličine) za oktavu dublji od obima današnje trube *in S*, odnosno isti obim kao današnja horna *in S* (*corno alto*). S obzirom da se pedalni ton nije mogao dobiti, a da je drugi ton alikvotnog niza bio intonativno nesiguran, praktični obim trube iz *klasičnog perioda* svodio sa uglavnom na dobijanje tonova od 3. do 12. alikvotnog niza.

*Obim trube*  

Obim trube

Ovaj pisani obim je dat prema mogućnostima savremene trube sa ventilima (odnosno pistonima). Truba *in S* zvuči kako je napisano, a **najčešće upotrebljavana** truba *in B* zvuči veliku sekundu niže nego što je zapisano, pa je prema tome njen realni zvučni obim od  **e** do **c3**.

Druge vrste truba
-----------------

Truba se javlja i u još nekim registarskim varijantama, i to su dve najčešće registarske varijante **male trube** (*it.* trombetta ili tromba piccola *nem.* kleine Trompete, *fr.* petite trompette, *en.* small trumpet, *rus.* malaя truba), koja se retko nalazi u orkestru, ali se koristi pri izvođenju tzv. *klarino partije* (tehnika izvođenja vrlo visokih tonova alikvotnog niza, čak do 21. tona) u delima npr. J. S. Baha. Obim zvučnosti joj je od **f** do **s3**, a javlja se u dve registarske varijante *in D* (zvuči veliku sekundu više) i *in Eb* (zvuči malu tercu više).

Postoje još i tzv. **visoke trube** u registarskim varijantama *in F*, *in G* i *in B* (tzv. *sopranino*) koja je najviša. Osim toga, postoje i **alt-truba** *in F*, koja zvuči kvintu niže od obima trube i **bas-truba** *in Eb* (zvuči veliku sekstu niže), *in D* (zvuči malu septimu niže), *in C* (zvuči oktavu niže) i *in B* (zvuči nonu niže).

***Truba*** na Wikimedijinoj ostavi
Crkva na Pakljeni
Pogled s Pakljene na Šipansko polje
**Pakljena** je bio zaselak u neposrednoj blizini Suđurđa na otoku Šipanu.

Povijest
--------

Ovdje su nekad u samostanu sv. Mihovila boravili redovnici slavensko-istočnog obreda bazilijanci. Izvori bilježe da su 1272. godine ovdje redovnici benediktinci. I jedni i drugi duhovno su skrbili za naselja Pakljenu, Suđurađ, Sutuliju i Frajgu. Kronike ne spominju Šilovo Selo.
Elafitsko je otočje od 17. stoljeća gubilo svoju ekonomsku moć, kao i sama Dubrovačka Republika. Zajedno je s time padala naseljenost, a kad je propala Dubrovačka Republika, crkva u Pakljenoj je izgubila sav kapital koji je držala u Napulju i Rimu. Napoleonove vlasti nisu stale samo na tome. 1808. su otjerali benediktince koji su dotad neprekidno djelovali. Nakon benediktinaca ovdje su došli pijaristi, a 1854. isusovci koji su ovdje ostali 14 godina.

U Pakljenoj su benediktinci uz svoj samostan podigli crkvu Gospe od Milosti 1500. godine. Posvetio ju je stonski biskup Bonifacije Stijepić. Ova je crkva današnjom župnom crkvom.
U Pakljeni se nalazila crkva Presvetog Trojstva koja datira iz 15. stoljeća.

Iako se župa Gospe od Milosti zove po Suđurđu, župna je crkva u Pakljenoj.

Kultura
-------

* kula Pakljena iz 1563. godine
* crkva Presvetog Trojstva (iznad Sutulije) iz 15. st.
* renesansna crkva Gospe od Milosti (Milosrđa) iz 1332. imala je sliku (danas u Dubrovniku) nizozemske slikarske škole Petera Coecka van Aelsta
* crkva sv. Nikole nad Pakljenom  iz 1323.
* predromanička crkva sv. Mihajla iz 11. st.
* šipanski poliptih obitelji Krivonosović, poliptih iz 16. st. djelo venecijanske slikarske radionice Santa Croce, nakon konzervacije i restauracije, nekad u crkvi sv. Nikole, danas u župnoj kući u Pakljenoj

Stanovništvo
------------

Danas u Pakljenoj nema više obiteljskih nastambi.
Pakljeno je rodno mjesto poznatog poduzetnika iz Dubrovačke Republike Tome Stjepovića-Skočibuhe.

Izvori
------

1. ↑  Dental centar Marušić - Veze Dubrovnika s obitelji Stjepović-Skočibuha
2. ↑   Ivana Čapeta: Doprinos djelatnosti radionice Santa Croce, Peristil (0553-6707) 51 (2008); 159-168
3. ↑  Dubrovnik Nada Benić-Hlebec: KONZERVATORSKA STUDIJA ZA URBANISTIČKI PLAN UREĐENJA NASELJA ŠIPANSKA LUKA
4. ↑   Ivana Čapeta: Doprinos djelatnosti radionice Santa Croce, Peristil (0553-6707) 51 (2008); 159-168
5. ↑  Dental centar Marušić - Veze Dubrovnika s obitelji Stjepović-Skočibuha

Vanjske poveznice
-----------------

* Župa Gospe od Milosti - Suđurađ, Dubrovačka biskupija
* Časopis Građevinar 58 (2006) 7 Krešimir Regan, Branko Nadilo: Crkveno graditeljstvo. Stare crkve na otoku Šipanu
**Opora** (grč. *Ὀπώρα*) je u grčkoj mitologiji bila boginja blagodeti jeseni.

Mitologija
----------

Bila je, zajedno sa Teorijom, pratilja boginje Ejrene. U vreme kada su zvezde mogle da silaze na Zemlju među ljude, Sirijus je došao na Zemlju i zaljubio se u Oporu. Ona mu nije uzvratila ljubav, ali je on i dalje tako goreo strašću da je izazvao na Zemlji vrućine i sušu. Zbog toga su se ljudi obratili bogovima za pomoć i Borej je poslao svoje sinove da Oporu odvedu Sirijusu. To je smirilo Sirijusovu strast i vrućina i suša su prestale. Međutim, svake godine u to vreme, kada stigne jesen (koju simboliše Opora), u ime uspomene na tu ljubav, Sirijus povećava svoj sjaj.

Umetnost
--------

Na jednom rimskom mozaiku iz trećeg veka, koji se čuva u Baltimorskom muzeju umetnosti, prikazani su Opora, Agros (personifikacija polja) i Oinos (personifikacija vina). Ona je prikazana kako u rukama drži korpu sa svežim voćem (plodovima), a njih dvojica kako piju vino.

Izvori
------

1. ↑  Cermanović-Kuzmanović, A. & Srejović, D. 1992. *Leksikon religija i mitova*. Savremena administracija. Beograd.
2. ↑  , Pristupljeno 17. 4. 2013.
**Pakana**, jedno od plemena Muskogee Indijanaca sa Hatchet Creeka u okrugu Coosa u Alabami. nakon što je 1717. utemeljen Fort Toulouse u Alabami Pakane žive u ovom kraju zajedno sa Alabamama i Koasatima, da bi nakon što su 1763. Francuzi migrirali preko Mississippija krenuli sa njima u Louisianu i nastanili se na rijeci Calcasieu najkasnije do 1787. oko 50 milja jugoistočno od naselja Coushatta Indijanaca. Godine 1834. oni ulaze na područje Teksasa u pratnji plemena Alabama i Coushatta, i grade sebi selo kod današnjeg Onalaska, na zapadu okruga Polk. 

Prema indijanskom agentu Johnu Sibleyu godine 1805. oko 150 ih je živjelo na Calcasieu Bayou. Dolaskom u Teksas izvjesni John Burgess (za koga kažu da je bio Francuz) ženi se za jednu Pakana Indijanku i kupuje 640 akara zemljišta duž rijeke Kickapoo. Burgess tada poziva i njezine ostale suplemenike da dođu k njima na John Burgess Survey, što će postati dom Pakana u okrugu Polk. Godine 1859. teksaški guverner Hardin Richard Runnels imenuje James Barclaya za agenta Muskogee Indijanaca, ali i plemena Alabama i Coushatta, što su živjeli u okrugu Polk. Barclay je bio zadužen i za Pakane, ali oni ostaju živjeti na John Burgess Surveyu i ne priključuju se Coushattama i Alabamama. Ovdje polako gube identitet sa ostala dva plemena. Godine 1859. preostalo ih je 50 a 1882. svega 42. Godine 1899. većina ovih Pakana natjerana je od ostatka Creek Indijanca iz Oklahome da dođu živjeti u Oklahomu k narodu Creek Nation, a na John Burgess Surveyu ostalo ih je tek oko deset.

Vanjske poveznice
-----------------

* Pakana Muskogee Indians
**Poljica** (poznata i kao **Imotska Poljica**) su naselje u Splitsko-dalmatinskoj županiji, u Imotskoj krajini u općini Podbablju.

Zemljopisni položaj
-------------------

Nalaze se u kotlini između uzvisina Osoje i Ribešina. Naseljena je samo sjeverna strana kotline. U podnožju sela nalazi se polje, na sredini kojeg se nalazi crkva i groblje.

Zaseoci u okruženju Poljica su Livajići, Lozići, Skake, Ćelići, Biloši, Pekići,Luetići, Ćerlukići, Šušnjari, Žarkovići, Kujundžić-Lujani, Gudelji-Velage.

Stanovništvo
------------

Prema popisu iz 2001. naselje ima 816 stanovnika.

Kultura
-------

U sredini polja ispod sela nalazi se preko 250 godina stara crkva Sv. Ane.

Obrazovanje
-----------

U podnožju sela nalazi se osnovna škola, jedna od najstarijih u županiji.

Poznate osobe
-------------

* Mladen Kljenak, hrvatski književnik

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Poljica (Podbablje)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Podbablje |
| --- |
| Drum • Grubine • Hršćevani • Ivanbegovina • Kamenmost • Krivodol • Podbablje Gornje • Poljica |
**Polje** (na mjesnoj čakavici: *Poje*) je naselje na Biševu, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

Upravna organizacija
--------------------

Upravno je dio Grada Komiže.

Poje je kroz povijest bilo glavno naselje na otoku.

Zemljopisni položaj
-------------------

Nalazi se u unutarnjem dijelu otoka, na zemljopisnom središtu po dužini i po širini otoka. 
Zapadno se nalazi Nevaja, jugoistočno Vela Gora, a jugozapadno Potok.

Naselje je građeno tako da je usmjereno prema obradivim površinama: poljima i terasama.

Prosvjeta
---------

Naselje Polje imalo je nekad školu izgrađenu iseljeničkim donacijama. Radila je do 1961. godine.

Kultura
-------

Crkva sv. Silvestra iz 11. stoljeća. Sagrađena je na mjestu starog hrama koji je imao starogrčka obilježja. Na mjestu tog hrama je poslije sagrađena crkva koju su srušili gusari. U novije je doba obnovljena.

Izvori
------

1. ↑  TZ Komiža Arhivirano 2012-05-26 na Wayback Machine-u Poje
2. 1 2 3 4  
BISERNA OGRLICA - PUČINSKI OTOCI SREDNJEG JADRANA
3. 1 2  UNDP Arhivirano 2012-06-02 na Wayback Machine-u Inventarizacija vrednovanje i planiranje obalnih krajobraza Dalmacije, otok Vis
4. 1 2  „Biševo". Arhivirano iz originala na datum 2012-06-17. Pristupljeno 2014-08-02.
5. ↑  Panoramio Arhivirano 2012-06-09 na Wayback Machine-u Crkva na Biševu

Vanjske poveznice
-----------------

  

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Polje (Biševo)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Odanost** ili **lojalnost** (od francuskog *loyauté* - *vjernost*) označava unutrašnu povezanost i izražavanje te povezanosti kroz ponašanje prema osobi, skupini ili zajednici. Lojalnost znači da se sustav vrijednosti s ostalima dijeli i da se stavove zajednice brani i tada kad se ima različito mišljenje.

Lojalnost je uvijek dobrovoljna te se pokazuje u ponašanju prema onima s kojma se osjeća povezanost, kao i prema trećim osobama.

Sukob lojalnosti
----------------

Problemi mogu nastati kad se odanost od druge strane zatražuje po potrebi. To može dovesti do sukoba lojalnosti. Primjerice, ako se zaposlenik mora prema poslodavcu ponašati lojalno, iako s njime ne dijeli određene ciljeve i vrijednosti. 

Ozbiljne posljedice mogu nastati kod neizvršavanja zapovijedi u vojsci. I u pitanjima zaštite okoliša, računovodstvenim, kadrovskim i sličnim osjetljivim pitanjima uvijek se očekuje odanost, a ponekad takvo ponašanje završava kao prijevara.

V. također
----------

* Lojalna opozicija
* Izdaja
Država **Kintana Ro** (šp. *Estado de Quintana Roo*) je savezna država na krajnjem jugoistoku Meksika. Nalazi se na obali Karipskog mora na istoku poluostrva Jukatan. Ima površinu od 50.212 km² i 875.000 stanovnika. 

Na jugu se graniči sa Belizom, a na zapadu sa meksičkim državama Jukatan i Kampeče. Većina teritorije je prekrivena tropskom šumom. Glavni grad države je Četumal na jugoistoku, dok je najveći i najpoznatiji Kankun na severoistoku. 

Plaža u Kankunu
Nekada se na teritoriji ove države razvijala drevna kultura Maja, čiji je najpoznatiji ostatak arheološko nalazište Tulum. U drugoj polovini 19. veka na poluostrvu Jukatan je trajao Rat kasti, odnosno sukob između domorodaca (naroda Maja) i potomaka evropskih doseljenika. Današnja država Kintana Ro je bila središte pobunjeničke indijanske države sa centrom u mestu Čan Santa Kruz. Posle poraza ustanika, ova teritorija je 1902. pretvorena u teritoriju pod centralnom državnom upravom. 

Kintana Ro je osnovana 1974. i priključila se meksičkoj federaciji, kao do sada najnovija država, 8. oktobra iste godine (istovremeno sa državom Južna Donja Kalifornija). Ime je dobila po piscu i političaru iz vremena sticanja meksičke nezavisnosti Andres Kintana Rou. 

Danas u državi žive potomci domorodaca, kao i doseljenici. Do osnivanja Kankuna, Kintana Ro je bila jedna od najređe naseljenih država Meksika, dok je danas država sa najvećim prilivom stanovništva. 

Kintana Ro je poznata po masovnom turizmu: Kankun, Rivijera Maja, ostrvo Kozumel, Plaja del Karmen, park Skaret itd.

Vanjske veze
------------

***Quintana Roo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Internet prezentacija države Kintana Ro Arhivirano 2007-12-21 na Wayback Machine-u (šp.)

  
Koordinate: 19° 35′ 44" sgš, 87° 54′ 47" zgd

Quintana Roo

| * p
* r
* u
Federalne jedinice Meksika |
| --- |
| 
Aguascalientes • Baja California • Baja California Sur • Campeche • Chiapas • Chihuahua • Coahuila • Colima • Durango • Distrito Federal • Guanajuato • Guerrero • Hidalgo • Jalisco • México • Michoacán • Morelos • Nayarit • Nuevo León • Oaxaca • Puebla • Querétaro • Quintana Roo • San Luis Potosí • Sinaloa • Sonora • Tabasco • Tamaulipas • Tlaxcala • Veracruz • Yucatán • Zacatecas
 | Zastava Meksika |
**San Juan del Sur** je općina i lučki grad od 15,997 na jugu Nikaragve u Departmanu Rivas.

Geografske karakteristike
-------------------------

San Juan se nalazi u malom pacifičkom zaljevu, na prevlaci između Jezera Nikaragva i Pacifika, udaljen 27 km jugoistočno od administrativnog centra Rivasa.

Historija
---------

U tom se zaljevu iskrcao Gil González Dávila 1523. i krenuo u ekspediciju po Nikaragvi.

Naselje je nastalo u 16. vijeku uz luku, Španjolci su ga tako nazvali da bi ga razlikovali od luke San Juan del Norte na Atlantiku.

Mjesto sa malenom ribarskom lukom je 1830. nazvano *Puerto de la Independencia*, od 1840. luka je dobila pravo na uvoz i izvoz, pod novim imenom: *San Juan de la Concordia*.

Od 1851. iz njegove luke se počela izvoziti kava, indigo i kakao. iste te godine mjesto je dobilo status grada a luka je nazvana *Puerto Mayor*.

U periodu 1851.-1869. za vrijeme Kalifornijske zlatne groznice iz njegove luke krenulo je preko 84,000 putnika na plovidbu za Kaliforniju i oko 75,000 na putu za istok Sjedinjenih Američkih Država. Tad su podignuti prvi hoteli i restorani.

San Juan del Sur bio je mjesto u kom je 1856. rođena *Nikaragvanska ratna mornarica*, nabavom prvog broda škune *Granada*, iste te godine odvila se ispred zaljeva prva pomorska bitka sa kostarikanskim brikom *Once de Abril*.

Danas je San Juan del Sur jedna od najpoznatijih turističkih destinacija u zemlji.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*San Juan del Sur Municipality in Nicaragua*" (engleski). City population. Pristupljeno 26.4.2023.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Cultura de San Juan del Sur*" (španjolski). MapaNicaragua. Pristupljeno 26.4.2023.
3. ↑  „*Municipio de San Juan del Sur*" (španjolski). MapaNicaragua. Pristupljeno 26.4. 2023.

Vanjske veze
------------

***San Juan del Sur*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipio de San Juan del Sur* (`es`)
|  |
| --- |
|  |

**Vojvodstvo Livonija** (poljski: *Księstwo Zadźwińskie* ili *Księstwo Inflanckie*, litvanski: *Livonijos kunigaikštystė*, estonski: *Üleväina-Liivimaa hertsogkond*, latvijski: *Pārdaugavas hercogiste*, latinski: *Ducatus Ultradunensis*) zvana i **Poljska Livonija** bila je domena Velike Kneževine Litvanije, a kasnije Poljsko-Litvanske Unije koja je 
egzistirala od 1561. do 1621.

Prostirala se po teritoriju današnje sjeverne Latvije i južne Estonije.

Historija
---------

Tokom 16. vijeka Terra Mariana je postala predmet natjecanja između Kraljevine Danske, Kraljevine Švedske, Ruskog Carstva i Poljsko-Litvanske Unije.

Ruski car Ivan IV Grozni napao je 1558. Terra Marianu i time započeo Livonski rat 1558.-83. 
Istovremeno su i trupe Poljsko-Litvanske Unije napale jug Terre Mariane.

Nesposoban da se dalje brani veliki majstor Livonskog reda (grana Teutonskog Reda) Gotthard Kettler, predao je 1561. jug Terre Mariane Poljsko-Litvanskoj Uniji, koja je ubrzo sekularizirala svoju novu domenu.
Pa je nakon tog podjelila na dva vojvodstva; Kneževinu Kurlaniju i Semigaliju (dio današnje Latvije između zapadne obale Rijeke Daugave i Baltičkog mora) kao domenu Velike Kneževine Litvanije i *Vojvodstvo Litvanija* (dio sjeverne Latvije i južne Estonije) kao zajedničku poljsko-litvansku domenu.

Nakon Sedmogodišnjeg rata i Livonskog rata, kad je Batory prodro u Rusiju, i primorao je na sklapanje Mira u Jam-Zapoljskom, Poljsko-Litvanska Unija učvrstila je svoju vlast u Terra Mariani, ali bez Estonije i otoka Zapadnoestonskog arhipelaga.

Poljske pretenzije na Estoniju i spor oko švedskog trona doveli su do Švedsko-poljskog rata 1601. u kojem je Kraljevina Švedska 1621. zauzela Rigu a nakon tog 1625. i Tartu. Nakon tih poraza Poljsko-Litvanska Unija bila je prisiljena prepustiti Kraljevini Švedskoj svoje vojvodstvo.

Izvori
------

1. 1 2  „*Duchy of Livonia*" (engleski). DBpedia. Pristupljeno 16.12.2021.
2. 1 2 3 4 5 6  „Inflanty" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 17.12. 2021.

Vanjske veze
------------

* *Przyłączenie Rygi do Rzeczpospolitej Obojga Narodów (1561–1581)* (`pl`)
**Obalna vidra** (*Lontra felina*) rijedak je i slabo poznat morski sisavac, pripadnik porodice kuna (*Mustelidae*). Jedina su vrsta morskih vidri u Južnoj Americi, i rijetko zalaze u slatke vode ili estuarije. Njeno latinsko ime znači "vidra mačka", dok na španjolskom jeziku, obalnu vidru često se naziva "*gato marino*" – morska mačka.

Obilježja
---------

Obalne vidre maleni su sisavci, rijetko dostižući duljinu veću od jednog metra i 4.5 kilograma težine. Krzno obalne vidre tamnosmeđe je boje na leđima, dok je trbušni dio prekriven svijetlosmeđim krznom. Zaštitne dlake prekrivaju kratko izolacijsko krzno sivkastog tona. Krzno je grublje i kruće od krzna morske vidre. Mnogi smatraju kako je to posljedica njihovog obitavanja u zoni zapljuskivanja valova gdje ih val lako može nanijeti na stijene.

Njihove prednje i stražnje šape imaju plivaće kožice, a njihov je rep kratak. Donja čeljust obalne vidre sadrži osam pari zubiju, dok gornja čeljust sadrži osam do devet pari. Zubi su prilagođeniji sječenju nego drobljenju. U ove vrste ne postoji seksualnog dimorfizma, i ženke imaju četiri bradavice.

Obalne vidre žive u samotno ili u manjim skupinama do tri jedinke. Teško ih je opaziti, plivaju nisko ispod vode, izlažući samo glavu i rep. Nije poznato jesu li teritorijalne ili ne, pošto su viđene borbe mužjaka, no i borbe parova tijekom sezone parenja. Borba zauzima mjesto na stijenama iznad morske površine koje su korištene za odmaranje, hranjenje i njegovanje krzna. Obalne vidre također su promatrane tijekom grupnog hvatanja velikih riba, no nije poznato koliko je česta ta navika.

Obalne su vidre dnevne životinje, prvenstveno aktivne tijekom dana.

Rasprostranjenost
-----------------

Obalne vidre obitavaju na litoralnim područjima jugozapadne Amerike. Pronalazi ih se na obalama međuplimnih područja južnog Perua, čitave obale Čilea i najdaljih južnih dosega Argentine. Povremeno ih se viđa na Falklandskim Otocima.

Stanište i prehrana
-------------------

Obalne vidre većinom nastanjuju kamenite obale s obiljem kelpa i morske trave i rijetko posjećuju estuarije i slatke vode. Prednost daju staništima sa snažnim vjetrovima i valovima, ne nalik većini drugih vrsta vidra, koje prednost daju mirnijim vodama. Pećine i pukotine u kamenitim obalama pružaju im skrovište, a jazbina često neće imati pristup s kopna nakon plime. Obalne vidre izbjegavaju pjeskovite plaže.

Prehrana obalnih vidri slabo je poznata, no vjeruje se kako njihovu prvenstvenu prehranu uključuju rakovi, morskim račićima, mekušci i ribe.

Razmnožavanje
-------------

Obalne vidre monogamne su ili poligamne, a parenje se odvija u prosincu ili siječnju. Kote dvoje do petoro mladunčadi nakon gestacije koja traje od 60 do 70 dana, u siječnju, veljači ili ožujku. Mladunčad ostaje uz majku slijedećih 10 mjeseci, i ponekad mogu biti viđeni na majčinom trbuhu dok ona pliva leđno, na način kao što to čine morske vidre. Roditelji hrane mladunčad i uče ih kako loviti.

Drugi projekti Wikimedije
-------------------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **obalnoj vidri** |
Koordinate: 41° 27′ 57" SGŠ, 22° 44′ 54" IGD

**Stari Baldovci** (mak. *Staro Baldovci*) su naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Stari Baldovci su u sastavu opštine Bosiljovo.

Prirodni uslovi
---------------

Stari Baldovci su smešteni u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 12 kilometara istočno.

Naselje Stari Baldovci se nalaze u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno u središnjem delu plodnog Strumičkog polja. Južno od naselja protiče reka Strumica. Nadmorska visina naselja je približno 220 metara. 

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Stari Baldovci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 269 stanovnika.

Stanovništvo u naselju je etnički mešovito. Relativnu većinu u naselju imaju Turci (46%), a ostalo su mahom Makedonci (43%). Turci su činili većinsko stanovništvo naselja do sredine 20. veka, kada su se spontano iselili u maticu.

|  |  |
| --- | --- |
| **Nacionalnost** | **Stanovnika** |
| Makedonci | 116 |
| Albanci | 0 |
| Turci | 124 |
| Romi | 0 |
| Vlasi | 0 |
| Srbi | 0 |
| ostali | 24 |
|

Pretežne veroispovesti mesnog stanovništva je islam i pravoslavlje.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinabosilovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Bosiljovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Bosiljovo |
| --- |
| **Bosiljovo** • 
Borijevo • 
Gečerlija • 
Drvoš • 
Ednokućevo • 
Ilovica • 
Monospitovo • 
Petralinci • 
Radovo • 
Robovo • 
Saraj • 
Sekirnik • 
Stari Baldovci • 
Turnovo • 
Hamzalija • 
Štuka |  |
**Srba** u Republici Sloveniji, prema popisu iz 2002. godine je bilo 38.964 i predstavljali su 2% ukupnog stanovništva Slovenije. 

Srbi najviše žive u Srednjeslovenskoj regiji, 16.528 ili 42,42% svih Srba u Sloveniji, zatim u Gorenjskoj (14,55% ili 5.669), Savinjskoj (10,96% ili 4.269). Najmanji broj se nalazi u Pomurskoj regiji (226), gdje predstavljaju svega 0,19% ukupne populacije i 0,58% svih Srba u Sloveniji. U Obalno-kraškoj regiji danas živi 3.160 Srba i predstavljaju 3,38% ukupne populacije regije. U Slovenije danas djeluje 13 srpskih društava.

Od 1991. pa do danas broj Srba se smanjio za 17.19 %.

Istorija
--------

Srbi su se na teritoriji Sloveniji u većem obliku počeli pojavljivati 1530. kada su bježeći ispred Osmanske najezde naselili sjevernu stranu Žumberačkih planina, a u nešto većem broju počeli prelaziti Kupu i naseljavati Belu Krajinu. Oni tada osnivaju sedam naselja: Bojance, Marin Do, Adlešići, Paunovići, Perudika, Žunići i Vinice. 

1880. podignuta je i osnovna škola, čija se nastava održavala na srpskom jeziku, a ukinuta je 1964. pod navodom da nema dovoljno učenika.

Od dolaska na ove prostore, Srbi su živjeli izolovano od slovenačkog društva. 

Prije Drugog svjetskog rata u Dravskoj banovini, živjelo je oko 7.000 Srba.

Izbijanjem rata i po okupaciji, većina Srba je otišla u partizane. Na Kupi se 1942. stvara prva slobodna teritorija u Sloveniji. Prvi popis 1948. je pokazao da u Sloveniji živi 7.048 Srba i 521 Crnogorac.

Najmasovnije naseljavlje Srba u Sloveniju zbilo se 70.-tih i 80.-tih godina 20. vijeka. Od 1948. pa do 1991. u Sloveniju se doselilo 111.905 stanovnika, od kojih je 22% iz Srbije, 3% iz Crne Gore i 30% iz BiH. Neke procjene koje su vršene 1991. su govorile da u Sloveniji živi oko 100.000 Srba. 

U Žumberaku je bilo nekoliko desetina Srpskih starosjedilaca.

Autohtoni Srbi u Beloj Krajini
------------------------------

Belokrajinska opština Črnomelj je jedina opština u Sloveniji sa prisutnim srpskim starosedeocima od srednjeg veka i srpskim selima (Adlešići, Bojanci, Marindol, Milići, Paunovići, Žunići). No danas je situacija drugačija. Najmanje Srba u Sloveniji 90.-tih je bilo baš u Beloj Krajini, Metlika (104).

Vidi još
--------

* Crkva svetih Ćirila i Metodija u Ljubljani
**Pirimidin** je heterociklično aromatično organsko jedinjenje slično benzenu i piridinu, koje sadrži dva azotna atoma u pozicijama 1 i 3 šestočlanog prstena. Ono je izomerno sa dvije druge forme diazina.

Nukleotidi
----------

Tri nukleobaze nađene u nukleinskim kiselinama, citozin
(C), timin (T), i uracil (U), su derivati pirimidina:

Hemijska struktura citozina
Hemijska struktura timina
Hemijska struktura uracila

U molekulima DNK i RNK ove baze stvaraju vodonične veze sa njihovim komplementarnim bazama derivatima purina. Purinski adenin (A) i guanin (G) stvaraju vodoničnu vezu sa derivatima pirimidina timinom (T) i citozinom (C).
U molekulu RNK komplementarna baza adeninu je uracil (U) umjesto timina (T) i parovi koji se formiraju su adenin:uracil i guanin:citozin.

U rijetkim slučajevima se timin pojavljuje u RNK ili uracil u DNK. Osim ove tri glavne pirimidinske baze, u nukleinskim kiselinama se mogu naći neke rjeđe primidinske baze. To su uglavnom metilovani derivati glavnih baza i dokazano je da imaju regulatornu funkciju.

Ovo uparivanje baza spada u Votson-Krikovo osnovno uparivanje baza. Mogući su i drugi načini uparivanja u molekulima DNK i RNK.

Hemijske osobine
----------------

Pirimidin ima mnoge osobine koje su zajedničke sa piridinom. Kako se broj atoma azota u prstenu povećava π elektroni u prstenu postaju slabiji i zbog toga se teže odigravaju reakcije elektrofilne aromatične supstitucije dok se nukleofilna aromatična supstitucija odigrava lakše. Primjer za ove supstitucije je zamjena amino grupe u 2-aminopirimidinu sa hlorom i reakcije u obratnom smjeru. Smanjenje rezonantne stabilizacije elektrona u prstenu pirimidina dovodi da su moguće reakcije adicije i cijepanja prstena i da se radije odigravaju nego supstitucije.

U odnosu na piridin N-alkilacija i N-oksidacija se odigravaju teže, isto tako primidini imaju manje bazne osobine: konstanta disocijacije za protonizovani pirimidin je 1.23 dok je za piridin 5.30. 

Pirimidin je takođe nađen u meteorima iako naučnici još ne znaju njegovo porijeklo. Pirimidin se takođe fotolitički razlaže na uracil pod dejstvom UV svjetlosti.

Organske sinteze
----------------

Derivati pirimidina mogu biti pripremljeni u laboratoriji putem organske sinteze. 

Osnovni metod je reakcija određenih amida sa nitrilima pri čemu dolazi do elektrofilne aktivacije amida sa 2-hloro-pirimidinom i anhidridom triflormetanosulfona. 

Pyrimidine Synthesis Movassaghi 2006

Vidi isto
---------

* Biosinteza pirimidina
* Pirazin
* Piridazin
**Obavještajstvo** (ijek.) ili **obaveštajstvo** (ek.) (engleski: , ruski: ), u najširem smislu predstavlja prikupljanje i analizu podataka o stvarnom ili potencijalnom neprijatelju i/li konkurentu koji služe očuvanju nacionalne bezbjednosti, odnosno sticanju prednosti u vojnom, političkom ili ekonomskom nadmetanju. 

Obavještajna djelatnost se može sastojati od legalnih metoda prikupljanja informacija (koje su mogu biti javno dostupne, npr. medijski članci), ali i ilegalnih metoda kao što su krađa povjerljivih informacija odnosno špijunaža ili pritisci na nosioce i izvore informacija, kao i druge nelegalne aktivnosti u tu svrhu.

Obavještajnu djelatnost mogu sami ili preko posrednika obavljati razne organizacije kao što su političke stranke ili poduzeća, ali se pod izrazom obavještajstvo obično podrazumijeva djelatnost koju provodi država. Organizacije posvećene obavještajnom radu se nazivaju obavještajna služba. Napori da se neprijatelj ili konkurent spriječi u dobavljanju obavještajnih podataka se nazivaju kontraobavještajstvo.

Povezano
--------

* Kontraobavještajstvo
* Nacionalna sigurnost
* Poslovno obavještajstvo
* Vojno obavještajstvo

***Obavještajstvo*** na Wikimedijinoj ostavi
**Natalija Sančez Molina** (šp. *Natalia Sánchez Molina*) je španska glumica i pevačica, poznata po ulozi Marije Terese "Tete" Kapdevila u seriji *Seranovi* i kao članica grupe Santa Husta Klan. Rođena je 27. marta 1990. godine u Sevilji, u španskoj oblasti Andaluzija.

Biografija
----------

### Glumica

Svoje debi ostvarila je 2001. godine u filmu *Klara i Elena*. Pre nego što je dobila ulogu Tete u seriji *Seranovi*, imala je manje uloge u serijama *Compañeros* i *Periodistas*, 2002. godine. Ipak, postala je jedna od najpoznatijih mladih glumica u Španiji ulogom u seriji *Seranovi*, 2003. godine. Igrajući tinejdžerku Mariju Teresu Kapdevila, koju svi zovu Tete, glumila je uz neka od najpoznatijih glumačkih imena Španije, kao što su Antonio Resines, Belen Rueda i Hesus Bonilja. Tokom svoje karijere, snimila je filmove *Hipnos* (2004), *Los Recuerdos de Alicia* (2005), *Los Aires Difíciles* (2006) i *Los Totewackers* (2007), mada su to uglavnom bile manje uloge.

### Pevačica

Tokom snimanja serije *Seranovi*, 2005. godine je nastala grupa Santa Husta Klan, skraćeno SHK. Članovi grupe su postali Natalija Sančez, Viktor Elijas, Adrijan Rodrigez i Andres de la Kruz. Snimili su dva albuma, *A Toda Mecha* (2005) i *DPM* (2006). Singlovi sa prvog albuma bili su "A Toda Mecha" i "De 1 Al 10", a sa drugog "Con Angelina Jolie Se Me Va La Olla". Oba diska su postigla platinast tiraž u Španiji, a svi koncerti bili su im rasprodati. Pesme koje Natalija sama peva su "Soy La Cana" i "Pienso En Ti" sa prvog albuma, kao i "Entre Munecas" i "Besame" sa drugog.

Trenutno, budućnost grupe je neizvesna. Naime, Viktor Elijas je osnovao novu grupu, *The Folks*. Takođe, postoje glasine da će Adrijan Rodrigez snimiti svoj solo album, i da to sve stavlja tačku na Santa Husta Klan.

Ipak, po najnovijim vestima, izgleda da grupa Santa Husta Klan planira da izda novi album, a da je Viktor snimio sa grupom *The Folks* samo tri pesme da bi im pomogao da postanu popularniji.

Karijera
--------

### Gluma

* *Los Totewackers* (2007) ... Rakel (film)
* *Los Aires Difíciles* (2006) ... Ćaro (film)
* *Los Recuerdos de Alicia* (2005) ... Alisija (film)
* *Hipnos* (2004) ... Devojčica (film)
* *Seranovi* (2003 — 2008) ... Marija Teresa "Tete" Kapdevila (televizija)
* *Periodistas* (2002) (televizija)
* *Compañeros* (2002) ... Vero (televizija)
* *Clara y Elena* (2002) (film)

Spoljašnje veze
---------------

* Website y Fanclub de Natalia Sánchez
**Pirita** u gornjem toku zvana *Ardu*, a srednjem *Ravila* i *Vaskjala* je rijeka na sjeveru Estonije duga 105 km, koja uvire u Finski zaljev kod Tallinna.

Hidrologija
-----------

Pirita izvire na sjeverozapadnom rubu močvare Kõrvemaa, kod lokaliteta Pususoo u Okrugu Harju. Od tamo teče prema sjeverozapadu uz velike meandre do ušća u Finski zaljev kod grada Tallinna.

Najvažnije pritoke sa lijeve strane su rijeke Kuivajõgi (31 km), Tuhala (26 km) i potok Angerja (28 km), a sa desna Leivajõgi.

Porječje rijeke prostire se na površini od 799 km² po Okrugu Harju, prosječni godišnji protok na ušću je 6,7 m³/s.

Pirita je najvažniji izvor vode za vodovodnu mrežu Tallinna, pa joj se vode od brane i Akumulacije Vaskjala kanalom *Vaskjala – Ülemiste*, preusmjeravaju u jezero Ülemiste kod Tallinna.

U gornjem toku rijeke podignuto je 1960. i akumulacijsko jezero Paunküla, koje dodatne vode dobija kanalom iz akumulacije *Kaunissaare* na rijeci Jägali i iz gornjeg toka rijeke Vääne čija je nekadašnja pritoka potok *Angerja* kanalom prokopanim 1967. preusmjerena u Piritu.

Pitoreskna dolina donjeg toka rijeke je poglašena zaštićenim krajolikom, a na samom ušću podignuti su marina i sportski centar.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9   „Pirita jõgi" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 2.12.2021.
2. ↑   „Paunküla veehoidla" (estonski). Kalapeedia. Pristupljeno 2.12.2021.

Vanjske veze
------------

***Pirita (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pirita jõgi* (`et`)
***Segi wa tŏburŏ*** (korejski: 세기와 더불어; srpskohrvatski: *Sjećanja: Kroz stoljeće*) je službena autobiografija Kim Il-sunga, osnivača i prvog vođe Sjeverne Koreje. 

Sve do 60-ih godina, Kim Il-sung je poticao svoje revolucionarne suborce da pišu svoje memoare, koji su bili obvezno školsko gradivo u Sjevernoj Koreji. Međutim, kada je na vlast došao Kim Jong-il, *Segi wa tŏburŏ* je zamijenio drugo važno propagandno djelo, *Hangil ppaltchisan ch'amgajadŭl ŭi hoesanggi*, a sve s ciljem jačanja kulta ličnosti Kim Il-sunga. Kim Il-sung je tek 1974. objavio kako će pisati svoje memoare, a rad na njima započeo je 1992. godine, dvije godine svoje smrti, kada je njegov sin već bio preuzeo velik dio državničkih poslova. Izvorno su memoari trebali imati 90 poglavlja u 30 dijelova podijeljenih u pet tomova. Međutim, Kim Il-sung je prije svoje smrti uspio završiti samo prvih šest dijelova prvog toma, "Protujapanska revolucija", a još su dva dijela objavljena posthumno. Napisani dijelovi opisuju Kimov rani život te književne i religijske ideje koje su snažno utjecale na njega. 

*Segi wa tŏburŏ* je kapitalno djelo sjevernokorejske književnosti te se smatra vrijednim, mada nepouzdanim uvidom u modernu historiju te zemlje u kasnom razdoblju japanske okupacije. Djelo otprilike obuhvaća period od 1912. do 1945. godine. Djelo se također smatra jednim od rijetkih primarnih izvora o Sjevernoj Koreji dostupnih na Zapadu te je vrlo važan izvor za sjevernokorejske studije. 

Kasnije su se pojavile teze koje osporavaju Kim Il-sungovo autorstvo nad knjigom, smatrajući kako su ju pisali profesionalni pisci, a ne sam Kim.
**Istočna obala Atlantika u Brazilu**
**Obale rijeke Save obrasle u riječno šipražje**
**Obala Baćinskih jezera kod Ploča**
**Obalom** se nazivaju sva područja na kojima kopno dolazi u doticaj sa vodenim površinama.

Vrste obale
-----------

Obala se prema vrsti vodene površine sa kojom kopno dolazi u doticaj dijeli na morsku, riječnu i jezersku obalu.

### Morska obala

Morska obala je područje na kojem kopno dolazi u doticaj sa morem. Morska obala može biti stjenovita, pješčana ili šljunčana. Također može biti ravna ili razvedena. Najrazvedenija obala Europe se nalazi u Norveškoj gdje su otapanjem brojnih ledenjaka u prošlosti nastali fjordovi, duboki, dugački i stjenoviti zaljevi.

Hrvatska sa svojih 1185 otoka, otočića, hridi i grebena ima drugu najrazvedeniju morsku obalu u Europi. Ukupna dužina Hrvatske obalne crte je 4398 km. Od toga na otoke otpada 3 573 km, na otočiće 717 km, te na hridi i grebene 107 km.

### Riječna obala

Riječna obala je ono područje na kojem se kopno dodiruje sa rijekama. Kao morske i riječna obala može biti stjenovita, pješčana ili šljunkovita ali i obrasla grmljem i stablima najčešće vrbe. Izgled riječne obale se mijenja pod stalnim abrazivnim djelovanjem rijeke koja protječe uz obalu. Riječna obala je pogodna za izgradnju naselja zbog blizine pitke vode, pa tako svi gradovi leže uz obale neke rijeke.

### Jezerska obala

Jezerska obala je područje na kojem kopno dolazi u doticaj sa jezerima. I jezerska obala poput riječne može biti stjenovita, pješčana, šljunčana ili obrasla šipražjem.

Eksterni linkovi
----------------

Hrvatska obala i otoci

***Obala*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sporazum iz Northamptona** poznat i kao **Sporazum iz Edinburgh-Northamptona** je naziv za mirovni ugovor ratificiran 3. maja 1328. između 
Kraljevine Engleske i Kraljevine Škotske na osnovu kojeg je Škotska ponovno postala nezavisna, a Robert Bruce priznat kao škotski kralj.

Historija
---------

Nakon debakla kojeg su doživjeli u svojoj kontraofenzifi protiv Škota, u koju su gurnuli tek okrunjeneg maloljetnog engleskog
kralja Edwarda III, stvarni vladari; majka i regentica Isabella i njen ljubavnik Roger Mortimer grof od Marcha, shvatili su da su pogriješili i počeli razmišljati o miru kao jedinoj preostaloj opciji. 

Zbog tog su u oktobru 1327 poslali izaslanike u Škotsku da počnu pregovore sa Škotima. Nakon tog su pripremili nacrt budućeg mirovnog ugovora, kog je Edward III iznio pred parlamentom u Yorku 1. marta 1328. Škoti su usvojili taj ugovor 1. marta iste godine u Opatiji Holyrood u Edinburghu, pa ga je nakon tog 3. maja u Northamptonu ratificirao Engleski parlament.

Treba naglasiti da se mladi Edward III svemu tome duboko opirao, i da je na to pristao tek nakon velikog uvjeravanja od strane majke Isabelle i Mortimera.

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Treaty of Northampton*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 11. 2014.

Vanjske veze
------------

* *Treaty of Northampton* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Sporazum iz Northamptona** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Nacaome** je grad i općina (municipio) od 60,647 stanovnika na jugu Hondurasa u Departmanu Valle čiji je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Nacaome leži na rijeci Nacaome na krajnjem istoku Departmana Valle, udaljen od Comayague 105 km južno, a od glavnog grada Tegucigalpe 69 km.

### Klima

Nacaome ima tropsku klimu, vrlo vruću za sušnog perioda i nešto umjereniju za kišnog perioda od maja do oktobra.

Historija
---------

Nacaome je kao naselje autoktonih indijanaca Chorotega postoji davno prije dolaska španjolskih konkvistadora 1480. Osnovala su ga dva rivalska plemena, koja su dugo međusobno ratovala, pa su zaključila da je mir među njima najbolje rješenje. Naselje su nazvali **Naca-ome**, što prevedeno sa njihovog jezika znači - "naca" = meso + "ome" dva, bukvalno "dva mesa", a misli se na "dva plemena" (dvije rase).
Kako je rijeka Nacaome stalno plavila naselje je preseljeno na današnju lokaciju.

Nacaome je osnovan kao općina 1535. a status grada dobio je 1845.

Između 1536. i 1537. izgrađena je prva crkva, a 1574. je osnovan franjevački samostan San Andrés.

Privreda
--------

Ekonomija grada bazira se na trgovini sa poljoprivrednom okolicom, turizmu, ribarstvu (škampi) i solanama.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Honduras: Administrative Division*" (engleski). City population. Pristupljeno 26. 3. 2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Municipio de Nacaome Valle*" (španjolski). Xplorhonduras. Pristupljeno 26. 03. 2019.
3. ↑  „*Nacaome"* (španjolski). DB-City. Pristupljeno 30. 03. 2019.

Vanjske veze
------------

***Nacaome*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipio de Nacaome Valle* (`es`)
**Sekretar rata Sjedinjenih Država** (engl. ) je bio najviši funkcionar izvršne vlasti SAD zadužen za vojna pitanja. Funkcija je 1781. ustanovljena prema Člancima o konfederaciji, a prvi sekretar rata bio je Benjmanin Lincoln. Njega je 1785. naslijedio Henry Knox koji je istu funkciju vršio i u prvom kabinetu predsjednika Georgea Washington, uspostavljenom 1789. prema novodonesenom Ustavu.

Ministar rata je ispočetka bio zadužen za sva vojna pitanja. Kada je 1798. uspostavljeno Ministarstvo mornarice, poslove vezane uz ratna mornarica|ratnu mornaricu je preuzeo sekretar za mornaricu, a ministar rata i njegovo Ministarstvo rata SAD|Ministarstvo rata su se isključivo bavili kopnenom vojskom.

Godine 1947. federalna vlada je reorganizirana te je ustanovljeno jedinstveno Ministarstvo obrane, odnosno ministar obrane, kome su podređen ministar vojske i ministar ratnog zrakoplovstva čiju je nadležnost dotada pokrivao ministar rata.

Eksterni linkovi
----------------

* Secretaries of War and Secretaries of the Army: Portraits and Biographical Sketches
**Nabopolassar** (akadski:**Nabû-apal-usur**) (vladao 625-605. pne.) bio je prvi vladar Neo-babilonskog Carstva.

Bio je lokalni babilonski velmoža koji je digao ustanak protiv Asirskog Carstva koje je bilo vladalo Babilonijom prethodna dva vijeka. Smatra se kako je Nabopolasra iskoristio slabost Asirije nakon smrti njenog velikog vladara Asurbanipala godine 627. pne.

Nabopolasar je sklopio savez sa Medijcima i zajedničke babilonsko-medijske snage su bile nadvladane i izgubile ne samo Babiloniju, nego i teritoriju same Asirije. Godine 612. pne. Nabopolasaru je uspjelo u opsadi osvojiti asirsku prijestolnicu Ninivu. Nabopolassar jer nastavio rat protiv ostataka Asirskog Carstva, koji je završen padom posljednjeg uporišta Harana godine 609. pne..

U međuvremenu je Nabopolasar zaratio s Egiptom koji je nastojao iskoristiti nestanak Asirije da osvoji Siriju i Palestinu. Taj je rat započeo 610. pne. a Nabopolasar ga je vodio do svoje smrti. 

Nabopolasara je naslijedio sin Nabukodonosor.

Izvori
------

1. ↑  D. Brendan Nagle, *The Ancient World: A Social and Cultural History*, 6th ed. Upper Saddle River, N.J.: Pearson, 58.

Eksterni linkovi
----------------

* *ABC* 2: Chronicle Concerning the Early Years of Nabopolassar
* *ABC* 3 Arhivirano 2016-11-10 na Wayback Machine-u: Chronicle Concerning the Fall of Nineveh
* *ABC* 4: Chronicle Concerning the Late Years of Nabopolassar
* Nabopolassar Cylinder

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Kandalanu**(moguće Asurbanipal od Asirije ili potkralj)  |  **Kralj Babilona** 626–605. pne. | Slijedi: **Nebuchadnezzar II**  |
**Tukulti-Ninurta I** bio je kralj Asirije (vladao je u periodu 1243. pne. – 1207. pne.)

Naslijedio je svog oca Šalmanasara I na kraljevskom prijestolju. U prvoj polovici vladavine je ostvario veliku pobjedu nad Hetititima u bitci kod Nihriye. Kasnije je Tukulti-Ninurta I porazio kasitskog kralja Kashtiliasha IV i osvojio njegov grad Babilon kako bi osigurao asirsku hegemoniju nad Mezopotamijom. Kashtiliash IV je zarobljen i prognan u Asiriju. Nakon pobune u Babilonu, Tukulti-Ninurta je obljačkao babilonske hramove i počeo graditi novi grad pod nazivom Kar-Tukulti-Ninurta. Međutim, protiv njega su se pobunili sinovi i opsjeli ga u novom gradu. Tukulti-Ninurta je ubijen tokom opsade. Naslijedio ga je jedan od sinova, Ashur-nadin-apli.

Smrt Tukulti-Ninurte je označila početak slabljenja Asirskog Carstva.

Njegovom ratu protiv Kashtiliasha IV je posvećen *Ep o Tukulti-Ninurti*.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Shalmaneser I**  |  **Kralj Asirije** 1233. pne.–1196. pne. | Slijedi: **Ashur-nadin-apli**  |