**Alkifron** (starogrčki: ) bio je starogrčki sofist i najpoznatiji grčki epistolograf. Ne postoje nikakve neposredne informacije o njegovom životu ili vremenu u kojem je živeo.

Delo
----

Pod Alkifronovim imenom sačuvano je 116 fiktivnih pisama, u 3 knjige, čiji je cilj da se opišu karakteri različitih tipova ljudi, tako što ih se pušta da izražavaju svoja specifična osećanja i mišljenja o temama koje su im poznate. Tipovi ljudi koje je Alkifron izabrao u ovu svrhu jesu ribari, seljaci, paraziti i hetere ili atinske kurtizane. Svi oni u pismima izriču svoja osećanja vrlo gracioznim i elegantnim jezikom, čak i kad pripadaju niskim društvenim slojevima. Tako su likovi u pismima donekle podignuti iznad svog uobičajenog standarda, bez nekog velikog kršenja realnosti.

Oblik ovih pisama je izuzetno lep, a jezik je čisti atički dijalekt, onakav kakav se govorio u najboljim vremenima u poznatom, ali istančanom razgovoru u Atini, iako pisma pišu navodni seljaci, ribari, paraziti i hetere. Grad iz kojeg se pisma pišu je, uz nekoliko izuzetaka, Atina i njena okolina; a vreme, gde god se to razaznaje, jeste razdoblje posle vladavine Aleksandra Velikog. Nova atička komedija bila je glavni izvor iz kojeg je autor uzimao svoje podatke, poštujući karaktere i manire ljudi koje opisuje, i zbog toga ova pisma sadrže mnogo dragocenih podataka o privatnom životu Atinjana tog doba.

Rečeno je da je Akifron bio Lukijanov imitator. Ali, pored stila i, u nekoliko slučajeva, predmeta, nema sličnosti između ta dva pisca: duh s kojim se njih dvojica odnose prema svojim temama je potpuno drugačiji. Obojica su svoje materijale izveli iz istih izvora i obojica pišu stilom koji teži najvećem savršenstvu istinskog atičkog dijalekta. Klasični filolog Stephan Bergler primetio je da Akifron stoji u istom odnosu sa Menandrom kao Lukijan sa Aristofanom.

Datiranje
---------

Neki raniji filolozi su Alkifrona, bez ikakvog prihvatljivog razloga, smeštali u 5. vek pre n.e. Klasični filolog Stefan Bergler i drugi koji su ga sledili datiraju Alkifrona u period između Lukijana i Aristeneta, to jest između 170. i 350. godine n.e. dok ga drugi pak smeštaju u vreme i pre Lukijana. Među Aristenetovim pismima postoje dva koja razmenjuju Lukijan i Alkifron; stoga se izvodi zaključak da je Alkifron bio Lukijanov savremenik.

Izdanja
-------

Prvo izdanje Alkifronovih pisama izdao je italijanski štampar Aldo Manucije, u svojoj zbirci grčkih epistolografa, 1499. godije u Veneciji. Međutim, ovo izdanje sadrži samo ona pisma koja u savremenijim izdanjima čine prve dve knjige. Sedamdeset i dva nova pisma iz bečkog i vatikanskog rukopisa dodao je Stephan Bergler u svom izdanju (Leipzig, 1715) sa komentarom i latinskim prevodom. Ove sedamdeset dve epistule čine treću knjigu u Berglerovom izdanju. J. A. Vagner je u svoje izdanje (Leipzig, 1798, 2 toma, sa Berglerovim komentarom) dodao dva cela nova pisma i fragmente još pet pisama. Jedno dugačko pismo, koje od 19. veka nije bilo objavljeno u celini na engleskom jeziku, postoji u nekoliko pariskih rukopisa.

Vanjske veze
------------

* Alciphron, *Letters of the Country and the Town of Fishermen, Farmers, Parasites, and Courtesans*
* Works by or about Alkifron at Internet Archive
* Works by Alkifron at LibriVox (public domain audiobooks)
* The Letters of Alciphron *Alciphron, Literally and Completely Translated From the Greek, with Introduction and Notes*, Athens: Privately Printed for the Athenian Society; 1896; pp. v-xvii.
* *Epistolographi graeci*, R. Hercher (ed.), Parisiis, editore Ambrosio Firmin Didot, 1873, pp. 42-97.