recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Regione Basilicata**|  |
|  |
| **Glavni grad** | Potenza |
| **Predsjednik** | Vito De Filippo |
| **Pokrajine** | MateraPotenza |
| **Broj općina** | 131 |
| **Površina** | 9,995 km² |
|   | 14. u Italiji (3.3 % Italije) |
| **Stanovništvo** (2001.) - Ukupno 
 - Poredak 
 - Gustoća | 597,768  18. (1.0 %)60/km² |
|  |
| Mapa pokazuje položaj regije Basilikata u Italiji |
|  |

**Basilicata** je regija u Južnoj Italiji koja sa zapada graniči sa Kampanijom, Apulijom na istoku i Kalabrijom na jugu. Pripada joj mali dio obale Tirenskog mora, a na jugoistoku izlazi i na Tarantski zaljev Jonskog mora.

Površina regije je 9992 km², u regiji je 2001. po popisu stanovništva, živjelo 597,768 stanovnika. (60/km²). Glavni grad regije je Potenza. Regija se dijeli na dvije provincije; Potenzu i Materu.

Regija je planinska, u njoj se nalazi najviši vrh južnih Apenina - Monte Pollino, visok 2,267 m). U sjeverozapadnom kutu regije leži ugasli vulkan Monte Vulture, visok m. Planinski je teren onemogućio komunikaciju sve do nedavno, pa je Bazilikata jedna od najslabije razvijenih regija Italije.

Historija
---------

Regija se za rimskih vremena zvala Lukanija i imala je zajedničku upravu sa pokrajinom Brutijom, na jugu u kojoj su živjeli Brutijci.

Vanjske veze
------------

***Basilicata*** na Wikimedijinoj ostavi

* Official Site
* Basilicata Tourist Office
* Basilicata.Com
* ItalianVisits.com

| * p
* r
* u
Regije Italije |
| --- |
| Regije | 
* Abruzzo
* Apulija
* Basilicata
* Emilia-Romagna
* Kalabrija
* Kampanija
* Lacij
* Ligurija
* Lombardija
* Marke
* Molise
* Pijemont
* Toskana
* Umbrija
* Veneto

 |
| Posebni autonomni status | 
* Furlanija-Julijska krajina
* Trentino-Južni Tirol
* Sardinija
* Sicilija
* Valle d'Aosta

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 127244500
* LCCN: n79063209
* ISNI: 0000 0001 2353 3721
* GND: 4004627-8
* SUDOC: 027376508
* BNF: cb119431507 (podaci)
* NKC: ge134053
* BNE: XX455434

 |
**Maria I** (Lisabon, 17. decembar, 1734.- Rio de Janeiro, 20. mart 1816.) bila je prva portugalska kraljica koji je vladala od 1777. do 1816.

Biografija
----------

Marija je bila kći kralja Joséa I, koja se 1760. udala za svog strica Pedra. On je nakon njenog stupanja na tron u februaru 1777. postao njen suvladar sa vladarskim naslovom- Pedro III.

Maria je za svoje vladavine pokušala izgladiti raskol u portugalskom društvu, koji je napravio svojim represivnim mjerama prema političkim protivnicama, ministar njena oca Markiz de Pombal. Zbog tog ga je smjenila, pokrenula istragu i oslobodila njegove političke zatvorenike.

Kad je istraga završila njegovim pomilovanjem, protjerala ga je u Pombal. Odustala je od nekih njegovih velikih merkantilističkih projekata, ali je nastavila poticati razvoj manufaktura i uvođenje novih poljoprivrednih kultura po brazilskim kolonijama.

Smrt supruga Pedra 1786. a nakon tog i njena starijeg sina Joséa 1788. u kombinaciji sa lošim vijestima o toku Francuske revolucije, toliko su uzdrmale Mariju da je januaru 1792.doživjela slom živaca. Zbog tog je tron prepustila mlađem sinu Joãu (budući João VI), koji je službeno postao princ regent 1799. kad se pokazalo da nije u stanju vladati.

Nakon što je Napoleonova armija u novembru 1807. napala Portugal, pobjegla je sa ostatkom kraljevske porodice u Brazil, gdje je i umrla.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Maria I, queen of Portugal*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 26.02.2024.

Vanjske veze
------------

***Maria I od Portugala*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Maria I, queen of Portugal* ()
**Ivan (Ivo) Pavelić** (Zagreb, 10. veljače 1908. – Greenwich, Connecticut, 22. veljače 2011.), jugoslavenski plivač, nogometaš, tenisač i skijaš te američki gospodarstvenik.

Natjecao se u međunarodnim natjecanjima s tenisačkim i nogometnim sastavima. Osvojio je prvenstvo Jugoslavije u nogometu 1930. s Concordijom. Za Jugoslaviju je odigrao 5 utakmica od 1927. do 30. te 1 pogodak, na utakmici s Rumunjskom.

Sudjelovao je na OI 1924. u Parizu u disciplini 200 m prsno. Studirao je na zagrebačkom sveučilištu i postao diplomiranim pravnikom. Govorio je pet stranih jezika. 
Nakon studija otvorio je privatni pravnički ured nakon što je dvije godine radio po sudovima. Za vrijeme drugog svjetskog rata odselio je u Švicarsku gdje je upoznao suprugu. Dok je bio u Švicarskoj, natjecao se u skijanju. Poslije rata 1946. odselio je u SAD. Ondje je zajedno s bratom pokrenuo u New Yorku tvrtku koja se bavila uvozom i izvozom olova i bakra. Poslije je preselio u Greenwich u Connecticutu gdje se bavio trgovinom darovnih dobara iz Italije i Austrije.

Izvori
------

* Sports-reference.com Arhivirano 2012-11-05 na Wayback Machine-u

1. ↑  (engleski) Yugoslavia National Team List of Results 1930-1939
2. ↑  (engleski) Yugoslavia National Team List of Results 1920-1929
3. ↑  „Ivan Pavelic". 2. ožujka 2011.. Arhivirano iz originala na datum 2011-07-27. Pristupljeno 11. travnja 2011.
4. ↑  Corbett, Alexandra (4. ožujka 2011.). „Greenwich's Ivan Pavelic, 103, Olympic Swimmer". Arhivirano iz originala na datum 2011-03-07. Pristupljeno 11. travnja 2011.
***Uskršnja hronika*** *(Chronicon Paschale)*, takođe poznata i kao **Aleksandrijska hronika** *(Chronicum Alexandrinum)* ili **Carigradska hronika** *(Chronicum Constantinopolitanum)*, jeste konvencionalno ime za vizantijsku svetsku hroniku iz 7. veka. Njeno ime potiče iz sistema hrišćanske hronologije zasnovanoga na uskršnjem ciklusu. Napisana je na grčkom jeziku, a njen autor ju je naslovio: "Pregled događaja (ἐπιτομή) od prvoga čoveka Adama do 20. godine vladavine presvetoga Iraklija".

Ovo monumentalno hronografsko delo, koje je dakle obrađivalo vreme od Adama do 629, sastvljeno je između 630. i 640. godine. Tih godina vodila se živa polemika oko crkvenog kalendara, što se dešavalo i ranije, naročito u 4. veku. Jedno od glavnih pitanja bilo je izračunavanje tačnog datuma uskrsa. Izraz tih polemika jeste i ova hronika. Ona se, međutim, od sličnih spisa odvaja po tome što su u njoj spojene kalendarske rasprave sa hroničarskim zabeleškama. Sastavljač, čije ime nije poznato, pripadao je crkvenom kleru. Njegovo delo je kompilacija, koja prepisuje, mada sa manje zbrke nego Jovan Malala, razne izvore: za najstarije vreme *Bibliju* i Julija Afrikanca, a za vreme rimske republike Evsevijeve *Kanone*, *Fasti consulares*, *Acta martyrum*, aleksandrijske i antiohijske *Tabulae paschales* itd. 

U sadržaj ove hronike ulaze, pre svega, suva nabrajanja biblijskih otaca, proroka, sveštenika i kraljeva, asirskih i vavilonskih, persijskih, aleksandrijskih, rimskih i vizantijskih vladara, rimskih konzula, svih poznatih naroda kao Nojevih potomaka, velikih reka, planina, gradova itd. Osim toga, iako manje nego kod Malale, beleže se zemljotresi, pomračenja Sunca, poplave, epidemije kuge, glad, požari. Zatim, dvorske spletke i ubistva, ženidbe, darovi narodu od raznih careva, progoni hrišćana, podvizi i čuda mučenika, borbe sa jereticima, pobune gradskih dema, javne proslave, zasedanja sinoda, carske izgradnje crkava, javnih kupatila itd. I najzad, relativno mali broj mirakula i naivnih etimologija. Stil hronike je dosta primitivan i neizgrađen. Primenjen je vizantijski način računanja vremena, iako sa neznatnom razlikom od prave vizantijske ere. 

*Uskršnja hronika*, kao i Malalina, bila je mnogo čitana u vizantijskom svetu. Bila je korišćena i kod južnih Slovena. Međutim, kao izvor za vizantijsku istoriju ovo delo nema veliku vrednost.

Vanjske veze
------------

* Chronicon Paschale (Catholic Encyclopedia)
* Paschal Chronicle (1911 Encyclopedia Britannica)
40°06′20″N 49°23′20″E﻿ / ﻿40.10556°N 49.38889°E﻿ / 40.10556; 49.38889

**Nacionalni park Gobustan** ili **Gobustanski petroglifi** (azerski jezik: *Qobustan qoruğu*) je nacionalni park u blizini naseja Gobustan, 64 km jugozapadno od Azerbejdžanske prijestolnice Bakua. Nacionalni park zauzima jugoistočni obronak planine kojom završava Kavkaz, prije zapadne obale Kaspijskog jezera, većinom u dolini rijeke Džejrankečmaz, između rijeka Pirsgat i Sumgait. 

Ovo područje je prepuno dubokih klanaca (azerski: gobu) po kojima je i dobilo ime. Ostale znamenitosti su blatni vulkani (400 njih što je više od pola u svijetu), plinsko kamenje, fosili, i velike odlomljene vapnenačke stijene koje tvore oko 20 velikih i malih špilja i prirodnih zaklona. Na tim stijenama je 1930. godine pronađen veliki broj petroglifa (oko 6,000) iz paleolita i neolita koji svjedoče o 40,000 godina prapovijesne umjetnosti na kamenu. Oni uglavnom prikazuju lov, ribolov, floru i faunu okolice, te način života koji se očuvao od prapovijesti do srednjeg vijeka. Zbog toga su 2007. godine upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji.

Na zaštićenom području od 537 hektara nalaze se i ostaci naseljenih špilja, naselja i grobnica koje su nastale poslije posljednjeg Ledenog doba. Jedinstveni su i megalitski spomenici poznati kao "Gaval-daš kamenje" koje se sastoji od velike kamene ploče plinskog kamena, na 3 kamena potpornja, koja proizvodi neobičan zvuk kada se udari kamenom. Plinsko kamenje je nastalo kombinacijom jedinstvene klime, te izvora plina i nafte koji se mogu pronaći samo na ovom mjestu.

Nacionalni park postoji još od 1966. godine i uključuje šire područje planina Bojukdaš, Kičikdaš, Džingirdag i brdo Jazili u blizini Kaspijskog jezera.

God. 1948. azerbejdžanski arheolog Išak Džaferzade je pored prapovijesnih petroglifa pronašao i starorimski natpis na latinskom koji je najistočniji rimski artefakt ikada pronađen.

Danas je Gobustan najpopularniji nacionalni park u Azerbejdžanu i velika turistička atrakcija.

* Panorama Gobustana s Kaspijskim jezeromPanorama Gobustana s Kaspijskim jezerom
* Stijene GobustanaStijene Gobustana
* Blatni vulkani GobustanaBlatni vulkani Gobustana
* Rimski natpisRimski natpis
* Petroglif siluetaPetroglif silueta

Povezano
--------

* Stari grad (Baku)

Izvori
------

1. ↑  „Azerbejdžan, spomenici upisani na listu svjetske baštine". *UNESCO: Svjetska baština*. Pristupljeno 10. 1. 2024.
2. ↑  „Nacionalni park Gobustan". *UNESCO: Svjetska baština*. Pristupljeno 8. 1. 2024.
3. ↑  Gaval-daš glazbeno kamenje
4. ↑  Gobustan na travbuddy.com () Posjećeno 15. ožujka 2011.

Vanjske veze
------------

***Nacionalni park Gobustan*** na Wikimedijinoj ostavi

* Gobustan na Window2Baku () Posjećeno 15. ožujka 2011.
* Qobustan petroglyphs
* Museum under open sky
**Vrela Sane** nalaze se na teritorijama opština Mrkonjić Grad i Ribnik, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina. Čine ih: tri kraška vrela rijeke, donji tok rijeke Korane sa vodopadom i Pećina "Mračaj", na nadmorskim visinama između 420 i 525 metara. Osnovne vrijednosti ovog zaštićenog područja su vodno bogatstvo te reljefne i pejzašne raznovrsnosti. Područje se stavlja se pod zaštitu radi očuvanja reprezentativnih hidrogeoloških, hidroloških i geomorfoloških obilježja.

Pećina Mračaj kao izvor Sane
Vodopad riječice Korane kao izvor Sane
Vrela rijeke Sane, odnosno tri kraška vrela, karakteriše visoka varijabilnost, koja se u minimumu ne spušta ispod 1,14 m3/s pa sve do 50 m3/s. i prosječnom izdašnošću od 8 m3/s. Prihranjuju se podzemno, vodonosnicima kraško-pukotinske poroznosti iz Glamočkog polja, te karstnih područja Mliništa i dijelom Baraća. Sanska vrela dijele zonalnu podzemnu razvodnicu sa vrelima Plive, s obzirom da je utvrđeno da ponor Čardak livade prihranjuje oba vrela. Zona isticanja vrela, koja su uglavnom silazno-prelivnog mehanizma, je na kontaktu mezozojskih karbonata sa vodonepropusnim verfenskim i paleozojskim stijenama. Značajan faktor za formiranje vrela je rasjedna tektonika. Voda u izvorišnom dijelu odlikuje se najvišom, prvom klasom kvaliteta vode.

Hidrološki aktivna pećina Mračaj je sa utvrđenom dužine kanala oko 400 metara. Iz pećine ističe i jedno od vrela Sane. U samoj izvorišnoj zoni u Sanu se sa njene desne strane, vodopadom ulijeva rijeka Korana, koja se ističe klisurom usječenom u karbonatnim stijenama na dužini od oko 2 kilometra donjeg dijela toka.

Zaštićeno područje
------------------

Vrela Sane proglašena su za zaštićeno područje, slijedećih karakteristika:

* zaštićeno je područje od: septembra 2021. godine.
* IUCN kategorija zaštićenog područja: III - Spomenik prirode
* stepeni zažtite: II (267,48 ha) i III (53,21) nivoa
* površina: 320,69 ha
* upravljač: Šumsko gazdinstvo "Lisina" iz Mrkonjić Grada i Šumsko gazdinstvo "Ribnik" iz Ribnika
* mjesto: Mrkonjić Grad, Ribnik

Proglašenje Spomenika prirode "Vrela Sane" je rezultat djelovanja udruženja Koalicija za Sanu osnovanog 2009. godine, kada su i počeli kampanju protiv izgradnje MHE "Medna" na rijeci Sani.
***Zapis Plave stijene*** (kineski: ; japanski:  (碧巌録, *Hekiganroku*?); korejski: *Byeokamrok*, 벽암록(碧巖錄); vijetnamski: *Bích nham lục* (碧巖錄)) je zbirka Chán (zen) budističkih koana originalno sastavljena u Kini godine 1125. za vrijeme vladavine dinastije Song (cara Huizonga). U njen današnji oblik ju je proširio Chán učitelj Yuanwu Keqin (圜悟克勤 1063 – 1135).

Knjiga sadrži Yuanwuove anotacije i komentre Xuedou Zhongxianove (雪竇重顯 980 – 1052) zbirke *100 stihova starih sanduka* 《頌古百則》 — zbirku 100 koana. Xuedou je odabrao njih 82 id *Jingde Chuandeng Lu* 《景德傳燈錄》 (Zapis transmisije svejtiljke ere Jingde), dok je ostatak prikupljen iz teksta *Yunmen Guanglu* 《雲門廣録》 (Proširen zapis Yunmen Wenyana) (864 – 949).

Literatura
----------

* Thomas Cleary and J. C. Cleary; The Blue Cliff Record; Shambhala Publications, Inc. Boston; ISBN 0-87773-622-7 (hardcover, 1992)

Vanjske veze
------------

* The Blue Cliff Record (Internet Archive)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 176856590

 |
**Zemljo moja**, je jugoslavenska domoljubna pjesma. Pjesma je napisana sredinom 1970-tih i prvi je put izvedena na Vašem Šlageru sezone 1975, festival zabavnih melodija u Sarajevu, gdje je osvojila četvrto mjesto, a jednako je popularna i danas. Ovo je jedna od najplemenitijih pjesama koja progovara o ljubavi pojedinca prema domovini. U vrijeme kad je nastala, pjesma je bila posvećena jugoslavenskim gastarbajterima koji su odlazili iz Jugoslavije u druge zemlje u potrazi za poslom. Pjesmu je izvodila popularna sarajevska grupa Ambasadori, čija je solistica bila Ismeta Krvavac, kasnija voditeljica i urednica na Radioteleviziji Sarajevo. Autor muzike i teksta je Kemal Monteno, koji je pjesmu 1985 snimio i za svoj kompilacijski album "Moje najdraze pjesme". Zemljo moja je bila jedna od najomiljenijih pjesama Josipa Broza Tita, te je kao takva često bila puštana na zvaničnim prijemima koje je organizirao Tito.

Tekst
-----

  

*Vidim polja što se žitom zlate  

i na brijegu vidim rodni dom  

svakog trena mislim na te  

zemljo moja, zemljo moja.  

  

A u polju moja duša spava  

u sred žita kao zlatna klas  

postelja joj meka trava  

zemljo moja, zemljo moja.  

  

I dok ja nisam tu  

pokraj nje, da skupa predamo se snu  

svaku noć čujem glas  

koji zove, dođi, sreća čeka nas.  

  

Ovdje noći nisu tako plave  

nigdje sunce nema takav sjaj  

ovdje nisu takve trave  

zemljo moja, zemljo moja.  

  

U tvom klasju nek mi ljubav spava  

nek me čeka, ja ću brzo doć'  

nek je ljubi tvoja trava  

zemljo moja, zemljo moja.  

  

I dok ja nisam tu  

pokraj nje, da skupa predamo se snu  

svaku noć čujem glas  

koji zove, dođi, sreća čeka nas.  

  

I dok ja nisam tu  

pokraj nje, da skupa predamo se snu  

svaku noć čujem glas  

koji zove, dođi, sreća čeka nas.*
***The Magnificent Concubine*** (sh. *Veličanstvena konkubina*; pinyin: *Yáng Guìfēi, dosl. "Yang Guifei"*) je hongkonški historijski film snimljen 1962. u režiji Li Han Hsianga. Predstavlja remake japansko-hongkonškog filma *Yōkihi* iz 1955. godine. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Li Hua Li, je Yang Guafei, jedna od znamenite Četiri ljepotice iz kineske historije. Radnja, smještena u 8. vijek kada je Kinom vladala dinastija Tang, prikazuje kako postaje ljubavnica cara Xuanzonga (čiji lik tumači Chun Yen), ali kako na kraju postaje žrtveni jarac kada u Kini izbije katastrofalni An Shi ustanak. *Yang Guifei* je bila prikazana na Kanskom festivalu gdje je dobila posebnu nagradu za fotografiju u boji. Za vrijeme produkcije su Li Hua Li i Chen Yun postali ljubavnici u stvarnom životu.

Uloge
-----

* Hsin Yen Chao
* Wen Shin Chen
* Bin He
* Wen Chung Ku
* Hsiang Chun Li
* Li Hua Li
* Ching Lin
* Ying Li
* Ti Tang
* Chih-Ching Yang
* Chun Yen
* Lei Zhao
* Mu Zhu ... Pobunjeni kapetan
***Vesela udovica*** (njemački: ) je opereta za koju je muziku napisao austro-ugarski kompozitor Franz Lehár, a libreto, Viktor Léon i Leo Stein. Predložak za priču o bogatoj udovici čiji novac njeni zemljaci nastoje zadržati u zemlji pronalazeći joj bogatog muža se temelji na kazališnoj komediji *L'attaché d'ambassade* (*The Embassy Attaché*) francuskog pisca Henrija Meilhaca iz 1861. godine. Nakon što je premijerno prikazana u Beču godine 1905. opereta je doživjela veliki uspjeh te se otada često prikazuje širom svijeta. Neke od najpoznatijih kompozicija iz operete su "Viljina pjesma", "Da geh' ich zu Maxim" ("Pronaći ćete me u Maximu") i "Valcer Vesele udovice".

Eksterni linkovi
----------------

* Libretto (German, English)
* Information about the operetta
* Numerous photos from productions of *The Merry Widow*
* Josef Weinberger: *Die Lustige Witwe* centenary Arhivirano 2005-10-28 na Wayback Machine-u
* *The Merry Widow* synopsis Arhivirano 2010-10-07 na Wayback Machine-u – Brussels Light Opera Company
* IMDb search page for "Merry Widow"
* List of theatre runs showing the number of performances of *The Merry Widow* and *Die Lustige Witwe* in each major run
***The Rifleman*** je američka vestern TV serija koja se originalno emitirala na programu mreže ABC od 1958. do 1963. Predstavljala je spin-off vestern antologije *Dick Powell's Zane Grey Theater*, a radnja joj je bila smještena u North Fork u Teritoriji New Mexico 1880-ih gdje je živio naslovni protagonist Lucas McCain, veteran američkog građanskog rata i vlasnik ranča koga je bio osvojio kao vrhunski strijelac na jednom natjecanju. Lucas McCain je bio udovac koji je živio sa sinom Markom (koga je tumačio Johnny Crawford) te ga nastojao podučiti pravilnim životnim vrijednostima. Stalni lik je bio gradski šerif Micah Torrance (koga je glumio Paul Fix), kome je Lucas stalno izvlačio iz nevolje sa svojim streljačkim vještinama i puškom Winchester Model 1892.

Tvorac serije je bio Sam Peckinpah, koji je napisao scenarije i režirao mnoge epizode prve sezone, temeljeći ih na vlastitim životnim iskustvima na zapadnjačkom ranču i angažirajući Warrena Oatesa i R. G. Armstronga, karakterne glumce koji će kasnije postati njegovi stalni suradnici. Međutim, Peckinpahovo inzistiranje na realističkom nasilju i kompleksnoj karakterizaciji likova ga je dovelo u sukob sa producentima, koji su tražili "razvodnjenu" i "zašećerenu" porodičnu zabavu. Peckinpah je zato napustio produkciju kako bi počeo raditi na novoj TV-seriji *The Westerner*.

*The Rifleman* je već nakon jedne sezone dobio vlastiti spin-off u obliku TV-serije *Law of the Plainsman*, čiji se protagonist, šerif Sam Buckhart (koga je tumačio Michael Ansara), prvi put pojavio u jednoj epizodi u februaru 1959.

*The Rifleman* se na programu održao pet sezona i održao gledanost sve do samog kraja. Snimanje je 1963. obustavljeno na inzistiranje dvojice glavnih glumaca - mladi Crawford se odlučio umjesto glume posvetiti studiju i muzičkoj karijeri, dok je Connors htio započeti nove projekte.

Eksterni linkovi
----------------

* *The Rifleman* na sajtu IMDb
* *The Rifleman* na EpGuides.com
* The Rifleman's Rifle Arhivirano 2009-05-01 na Wayback Machine-u
* The Rifleman's Rifle demonstration on YouTube.com
***Vesna*** je jugoslovenski film, snimljen 1953. godine na slovenačkom jeziku u režiji Františeka Čapa. Po žanru je romantična komedija te je doživeo veliki komercijalni uspeh, a što se tumačilo željom publike za eskapističkom zabavom, umesto ozbiljnih socrealističkih sadržaja koji su dominirali tadašnjom jugoslovenskom kinematografijom. Među publikom je bio i Tito kome se film dopao, pa je organizovao službeno primanje za članove filmske ekipe. Na prvom pulskom festivalu godine 1954. je osvojio nagradu kritike. Godine 1957. je snimljen nastavak po imenu *Ne čakaj na maj*.

Kratak sadržaj
--------------

Samo, Sandi i Krištof se pripremaju za maturu i dogovaraju se kako da dođu do matematičkih zadataka i rešenja uz pomoć Hiperbole ili Vesne kćerke profesora. Dolazi do niz komičnih situacija kada dolazi prava kćerka profesora, prelepa Janja, ali se sve srećno završava.

Likovi
------

* Metka Gabrijelčič - Vesna (Janja)
* Franek Trefalt - Samo
* Janez Čuk - Sandi
* Jure Furlan- Krištof
* Stane Sever - Prof. Slapar (Kozinus)
* Elvira Kralj - Teta Ana
* Frane Milčinski – Slikar Trpin

Eksterni linkovi
----------------

* *Vesna* na sajtu IMDb
* Vesna Arhivirano 2007-10-07 na Wayback Machine-u na straneh Filmskega sklada Slovenije
***The Robber Symphony*** (sh. *Razbojnička simfonija*) je britanski crno-bijeli film snimljen 1936. u režiji Friedricha Fehera. Po žanru predstavlja kombinaciju komedije i mjuzikla, a radnja mu je smještena u Alpe i prikazuje kako grupa razbojnika sticajem okolnosti skriva vrijedan dragulj u instrumentima družine putujućih muzičara. Feher je za *The Robber Symphony* okupio nekoliko kolega koje su, poput njega, u Britaniju izbjegle iz Njemačke poslije Hitlerovog dolaska na vlast; Robert Wiene je nadgledao produkciju, a glavnu ulogu je tumačio Feherov sin Hans. Film se odlikovao za tadašnje doba neobičnim odsustvom dijaloga i inzistiranju na nadrealnim situacijama i ekspresionističkim stilom. Feher ga je pod pritiskom distributera morao nekoliko puta kratiti. Iako je dobio priznanje žirija na venecijanskoj Mostri, *The Robber Symphony* je doživio neuspjeh, a matični studio Concordia Films bankrotirao.

Snimljena je i verzija na francuskom pod naslovom *La symphonie de brigands* gdje je nastupila Françoise Rosay.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *The Robber Symphony* na sajtu IMDb
***Veseli momci*** (ruski: , u Kraljevini Jugoslaviji distribuiran pod naslovom ***Pastir Kostja***, je sovjetski crno-bijeli film snimljen 1934. godine u režiji Grigorija Aleksandrova, poznat kao prvi mjuzikl u historiji sovjetske kinematografije i jedan od najpopularnijih sovjetskih filmova 1930-ih.

Protagonist, čiji lik tumači Leonid Utjosov je mladi pastir koji pogreškom kao muzičar bude pozvan na zabavu jedne bogatašice, i tamo se zaljubi u njenu sobaricu (čiji lik tumači Ljubov Orlova). Radnja prikazuje njegove napore da započne karijeru jazz muzičara, odnosno nastupe u putujućem bendu *Veseli momci*, sa kojim doživljava niz komičnih pustolovina. Aleksandrov, koji je dotada bio poznat kao Ejzenštejnov suradnik, pred snimanje je pažljivo proučavao hollywoodske mjuzikle, ali je okupio i izuzetno talentirane suradnike kao što su kompozitor Isaak Dunajevski i Vasilij Lebedev-Kumač. Film je doživio izuzetan uspjeh, a mnoge od pjesama su postale ruski evergrini. Utjosov i Orlova, koja se kasnije udala za Aleksandrova, su velike filmske zvijezde. 

*Veseli momci* su postali veliki hit i izvan sovjetskih granica.

Vanjske veze
------------

* *Jolly Fellows* na sajtu IMDb
* *Vesjolje ribjata* na AllMovie-u ()
* 

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Grigorij Aleksandrov |
| --- |
| 
* *Jolly Fellows* (1934)
* *Circus* (1936)
* *Volga-Volga* (1938)
* *Encounter at the Elbe* (1949)
* *Kompozitor Glinka* (1952)

 |
***Četrdesetprvi*** (rus.  *Сорок первый*) je sovjetski ratni film snimljen 1956. u režiji Grigorija Čuhraja, koji se smatra jednim od klasičnih ostvarenja sovjetske kinematografije.

Temelji se na istoimenom romanu Borisa Lavrenjeva, koji je već bio ekraniziran 1927. kao nijemi film u režiji Jakova Protazanova. Radnja se događa u Centralnoj Aziji za vrijeme ruskog građanskog rata, a protagonistica, čiji lik tumači Izolda Izvickaja je snajperistica Crvene armije koja, sticajem okolnosti, ostane sama sa zarobljenim bjelogardejskim oficirom na pustom otoku usred Aralskog mora te se tokom zajedničkog života u njega zaljubi.

*Četrdesetprvi* je snimljen u doba tzv. Hruščovljevog odmrzavanja kada su se u tadašnjem SSSR-u počeli rušiti određeni tabui, odnosno sineasti odmicati od dotadašnjih socrealističkih normi prikaza bliske prošlosti. Usprkos toga, Čuhraj je imao problema da Mosfiljmodobri scenario u kome crvenoarmejka započinje ljubavnu vezu sa "klasnim neprijateljem", ali je na kraju uspio uz lobiranje starijih kolega kao što su Ivan Pirijev i Mihail Rom. Film je s uspjehom prikazan u SSSR, ali i u inozemstvu, a Izvickaja je postala velika zvijezda. Na Kanskom festivalu je dobio posebno priznanje.

Vanjske veze
------------

* *Sorok pervyy* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Grigorj Čuhraj |
| --- |
| 
* *Četrdesetprvi* (1956)
* *Balada o vojniku* (1959)
* *Čisto nebo* (1961)
* *There Was an Old Couple* (1965)
* *People!* (1966)
* *Memory* (1971)
* *Untypical Story* (1978)
* *Life Is Beautiful* (1979)
* *I'll Teach You to Dream* (1984)

 |
Ovo je članak o romanu.  Za nijemi film, vidi The Sea Hawk (1924 film).  Za zvučni film sa Errolom Flynnom, vidi The Sea Hawk (1940 film).  

***The Sea Hawk*** (sh. *Morski jastreb*) je historijsko-pustolovni roman anglo-italijanskog književnika Rafaela Sabatinija, originalno objavljen 1915. godine. Radnja je smještena u vrijeme Španske armade, a protagonist je kornvolski pomorac Sir Oliver Tressilian koga ljubomorni polubrat na prevaru prodaje kao na roba na galiji. Nakon što Sir Olivera oslobode berberski pirati, on im se priključuje i svojim podvizima stiče nadimak Sakr el-Bahr ("morski jastreb"), stalno snivajući o trenutku kada će se osvetiti i vratiti u domovinu.

*Sea Hawk* je bio dva puta adaptiran za film, godine 1924. u nijemoj verziji sa Miltonom Sillsom te godine 1940. u zvučnoj verziji sa Errolom Flynnom u naslovnoj ulozi. Potonja verzija je mnogo poznatija, ali je u njoj gotovo do neprepoznatljivosti izmijenjen glavni zaplet.

Vanjske veze
------------

* Besplatna e-knjiga: *The Sea Hawk* na Projektu Gutenberg
***Četverored*** je naziv za roman hrvatskog književnika Ivana Aralice posvećen blajburškom masakru, odnosno na njemu temeljenog igranog filma i TV-serije koju je 1999. godine režirao Jakov Sedlar.

Film se smatrao jednim od najskupljih u Hrvatskoj 1990-ih, ali je usprkos toga doživio porazne kritike i nije imao ama baš nikakav uspjeh u kinima.

U obliku dvodijelne TV-serije je emitiran na Hrvatskoj radioteleviziji krajem 1999. i početkom 2000. godine te je izazvao kontroverzu. Razlog je djelomično bio u eksplicitnim i uznemirujućim prizorima nasilja koje se nisu smatrali primjerenim za večernji termin, ali je najviše kritika izazvala namjera HRT-a da se drugi dio emitira 2.1. 2000. - odnosno dan prije parlamentarnih izbora. To je protumačeno kao kršenje izborne šutnje, odnosno pokušaj da se birači natjeraju dati glas za Hrvatsku demokratsku zajednicu umjesto Socijaldemokratske partije Hrvatske, koju se u državnim medijima opisivalo kao nasljednike jugoslavenskih komunista, u seriji eksplicitno optuženih za zvjerstva. HRT je na kraju popustila pred kritikama te drugi dio emitirala tek 9.1. 2000. odnosno šest dana poslije izbora na kojima je SDP izašla kao pobjednik.

Vanjski link
------------

* *Četverored* na sajtu IMDb
***The Shakiest Gun in the West*** je američka vestern komedija iz 1968. godine u kojoj glavnu ulogu tumači Don Knotts. Film je režirao Alan Rafkin, dok su za scenarij zaslužni Jim Fritzell i Everett Greenbaum. Ovaj film zapravo predstavlja obradu filma koji je 1948. godine nastao pod imenom Paleface a u kojem su glavne uloge tumačili Bob Hope i Jane Russell.

Radnja
------

Jesse W. Haywood (Knotts) 1870. godine završava u Filadelfiji školu za stomatologa, nakon čega odlazi na zapad kako bi postao prerijski stomatolog. Kao čovjek koji je navikao na gradske uvjete, on se vrlo teško pronalazi u za njega vrlo neobičnom okruženju i uvjetima. 
U međuvremenu, osuđenoj pljačkašici poštanskih kočija po imenu "Bad Penny" Cushing je ponuđeno pomilovanje, koje može dobiti ukoliko uspije pronaći skupinu krijumčara oružja. Također važno je napomenuti kako je prethodno spomenuta skupina povezana s lokalnim plemenom Indijanaca. Nadalje, u želji da ispuni prethodno spomenute uvjete za pomilovanje, Cushingova prevarom Haywooda uvlači u brak.
Nenamjerno, Haywood, naposljetku, postaje legendarni "Doc the Haywood", tj. nakon što ubije revolveraša poznatog pod imenom "Arnold the Kid". Za kraj potrebno je još napomenuti kako Haywood zapravo samo preuzima zasluge za stvari koje je zapravo postigla Cushingova.

Glavne uloge
------------

* **Don Knotts** kao dr. Jesse W. Haywood
* **Barbara Rhoades** kao Penelope "Bad Penny"
* **Jackie Coogan** kao Matthew Basch
* **Burt Mustin** kao stari Artimus
* **Don 'Red' Barry** kao velečasni Zachary Gant
* **Ruth McDevitt** kao Olive
* **Frank McGrath** kao g. Remington
* **Terry Wilson** kao Welsh
* **Carl Ballantine** kao Abel Swanson

Vanjske poveznice
-----------------

* *The Shakiest Gun in the West* na sajtu IMDb
***Što je muškarac bez brkova*** je hrvatska filmska komedija snimljena 2005. godine u režiji Hrvoja Hribara. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Ante Tomića. Okvirna radnja koja se vrti oko lijepe i mlade udovice zaljubljene u katoličkog svećenika, je također poslužila kao prilika da se prikažu mnogi živopisni likovi u Dalmatinskoj zagori. Hribar, koji je poznat po llijevoj političkoj orijentaciji, je film počeo snimati u vrijeme tzv. Trećesiječanjske vlasti te se radnja dijelom na nju referencira, bilo da je riječ o izgradnji auto-cesta koje su bile njen najvažniji projekt, bilo liku ministrice obrane, koju tumači Jelena Miholjević, a koja je dijelom modelirana prema Željki Antunović. Kritičarima je, pak, najviše u oči upalo to da film, iako prilično blago, satirički podbada Katoličku crkvu i Hrvatsku vojsku, institucije koje među hrvatskom publikom uživaju najveći autoritet, a što je samo po sebi predstavljalo razbijanje tabua.

Radnja
------

Zagora. Mlada Tatjana izgubila je supruga kada je isti poginuo u nesreći radeći za neku njemačku građevinsku tvrtku. Tatjana nije ništa govorila godinama, sve dok napokon na ispovijedi nije priznala mladom katoličkom svećeniku Stipanu da se zaljubila u njega. On je isprva šokiran te se protivi takvoj ideji, ali ipak potajno gaji osjećaje prema njoj.

Istodobno, 'gastarbajter' Marinko vraća se natrag u svoju domovinu, Zagoru, sa svojom tinejdžerskom kćeri Julijom. Dok je ova znatiželjno proučavala prirodu i zastala obaviti nuždu, sa stabla je sišao mladi Haiku pjesnik Stanislav koji je promatrao štiglića. Julija se nakon nekog vremena zaljubi u njega.

Radnja se zakomplicira kada se pojavi Stipin brat blizanac Ivica, general. Tatjana objavi Stipanu da će ga jedne noći čekati u hotelu - ako se pojavi, spavati će s njim, a ako se ne pojavi, to će značiti da ne želi vezu s njom. Stipan se ne pojavi pa ona, radi kompenzacije, završi u krevetu sa Ivicom. Godinu dana kasnije, Stipan se vraća u rodni kraj nakon misije iz Afrike te primjeti Tatjanu sa Ivicinom bebom. Na kraju Tatjana i Stipan ipak započnu vezu. Također, Julija i Stanislav su isto postali roditelji.

Glumci
------

* Leon Lučev - Don Stipan/Ivica
* Zrinka Cvitešić - Tatjana
* Ivo Gregurević - Marinko
* Bojan Navojec - Stanislav
* Jelena Lopatić - Julija
* Marija Škaričić - Ljubica
* Dražen Kühn - Ilija
* Ivica Vidović - Biskup
* Jelena Miholjević - Ministrica
* Rakan Rushaidat - Miško
* Krešimir Mikić - Filip

Izvori
------

Vanjske poveznice
-----------------

* Što je muškarac bez brkova? na Internet Movie Databaseu
*Za ostale upotrebe, v. The Snows of Kilimanjaro.*
Hemingway na afričkom safariju 1934. godine, za koga se vjeruje da je poslužio kao inspiracija za priču.
***The Snows of Kilimanjaro*** (sh. *Snjegovi Kilimandžara*) je novela američkog književnika Ernesta Hemingwaya, originalno objavljena u časopisu *Esquire* 1936. godine, a dvije godine kasnije kao dio zbirke *The Fifth Column and the First Forty-Nine Stories*. Protagonist je književnik po imenu Harry koji se ozlijedi na safariju i čija se rana zagnoji, osudivši ga tako na sporu, ali sigurnu smrt. Radnja prikazuje kako preostalo vrijeme provodi prisjećajući se svog života, odnosno brojnih pustolovina, koje na kraju ne znače ništa jer ih nije imao vremena niti volje napisati. *The Snows of Kilimanjaro*, koji se zbog dužine ponekad naziva pripovjetkom ili čak romanom, se smatra jednim od najboljih Hemingwayevih djela. Godine 1952. je poslužio kao predložak za istoimeni hollywoodski film. Godine 1961. je po njoj prozvana još jedna Hemingwayeva zbirka priča, a 1966. godine i *Les neiges du Kilimandjaro*, jedna od najpopularnijih francuskih pop pjesama 1960-ih.
**Ljubo Karaman** (Split, 15. jun 1886. — Zagreb, 19. april 1971.), hrvatski povjesničar umjetnosti i konzervator.

Biografija
----------

Klasičnu gimnaziju završio je u Splitu 1904, nakon toga studirao je od 1910. na Filozofskom fakultetu u Beču, historiju i geografiju. Od 1912. prebacio se na studij povijesti umjetnosti kod prof. Josefa Strzygowskoga , koji je završio 1914. Nakon Prvog svjetskog rata 1920. doktorirao je kod Maxa Dvořáka u Beču s tezom *Die romanische Plastik in Spalato*. Uz studij je i radio; 1911. bio je kraće vrijeme nastavnik na splitskoj klasičnoj gimnaziji, zatim u dubrovačkoj gimnaziji, a od 1919. radi kao asistent Pokrajinskoga konzervatorskoga ureda za Dalmaciju. Od 1926. direktor je Konzervatorskog zavoda u Splitu. Zbog pritiska talijanskih okupacijskih vlasti, preselio se 1941. u Zagreb, u kojem je do umirovljenja 1950. radio kao direktor Konzervatorskog zavoda.

Njegov naučni opus obuhvaća desetak knjiga i oko 400 eseja, dijelom objavljenih i u knjigama (Eseji i članci, 1939; Odabrana djela, 1986). Najviše se bavio u spomenicima Dalmacije, od kasne antike do baroka, a pisao je i o srednjovjekovnoj umjetnosti Istre, sjeverne Hrvatske i Slavonije te Bosne i Hercegovine.

Ljubo Karaman se osobito bavio predromaničkom umjetnošću u Dalmaciji od početka svojega naučnog djelovanja. (crkvica sv. Petra u Priku, reljef u krstionici splitske katedrale s likom kralja, sarkofag Ivana Ravenjanina Split, ranosrednjovjekovna pleterna ornamentika u Dalmaciji, predromanička crkvica sv. Mihajla kraj Stona).
On je tvorac sintagme **Starohrvatska umjetnost**, koju je iznio u knjizi *Iz kolijevke hrvatske prošlosti* (1930). Po njemu je to orginalna umjetnost perriferije, a ne kako je Strzygowski iznio, samo ponavljanje uzoraka sjevernjačke drvene gradnje sa bizantskim uticajem. Karaman je bio i društveno angažiran, 1929. suprotstavio se postavljanju Meštrovićeva spomenika na Peristilu zbog narušavanja estetske ravnoteže. Kao kozervator zalagao se stvaralačko konzervatorsko stajalište, koje je glasilo - *konzervirati, a ne restaurirati*.

Bibliografija
-------------

* *Umjetnost u Dalmaciji*, Matica Hrvatska, 1933.
* *Iz kolijevke hrvatske prošlosti*, 1930. Zagreb
* *Živa stanina*, 1943. Hrvatski izdavalački bibliografski zavod
* *Pregled umjetnosti u Dalmaciji*, 1955. Matica Hrvatska
* *Eseji i članci*, Matica hrvatska, 1939. Zagreb

Vanjske veze
------------

* Ljubo: Hrvatski biografski leksikon online Arhivirano 2022-01-18 na Wayback Machine-u
* HP-Hrvatska pošta d.d. Arhivirano 2011-06-14 na Wayback Machine-u
Ovo je članak o knjizi.  Za film, vidi The Strawberry Statement (film).  

***The Strawberry Statement*** (sh. *Izjava o jagodama*) je knjiga američkog novinara i publicista Jamesa Simona Kunena, objavljena 1969. godine i posvećena njegovim iskustvima kao studenta na njujorškom Univerzitetu Columbia, sa posebnim naglaskom na velike studentske demonstracije prethodne godine. Naslov knjige je došao od navodne izjave Herberta Deane, jednog od članova uprave univerziteta, koji je razbjesnio studente tvrdeći da su njihovi zahtjevi isto tako važno kao da tvrde da vole ukus jagoda. Kunen je događaje ispričao iz perspektive neposrednog učesnika, odnosno jednog od demonstranata koji je zbog svojih protestnih aktivnosti bio hapšen. Knjiga je postala bestseler, a 1970. godine je adaptirana u istoimeni igrani film, koji je, doduše, radnju premjestio u San Francisco te likove i događaje velikim dijelom učinio fiktivnim.

Izvori
------

1. ↑  „Columbia '68 Timeline". Arhivirano iz originala na datum 2013-06-23. Pristupljeno 2016-05-06.
*Za ostala značenja, vidi Volare (razvrstavanje).*

**"Nel blu dipinto di blu"** ("U plavom obojanom plavim"), kolokvijalno poznata pod nazivom **"Volare"** ("letjeti" na italijanskom) je popularna pjesma znamenitog italijanskog pjevača Domenica Modugna. 

Modugno je za pjesmu napisao muziku, a tekst zajedno s Francom Miglaccijem. "Nel blu dipinto di blu" je Modugno prvi put izveo zajedno s Johnnyjem Dorellijem godine 1958. na Muzičkom festivalu u Sanremu gdje je osvojila prvo mjesto i postala veliki hit. Ubrzo nakon toga je ta pjesma izabrana da predstavlja Italiju na Pjesmi Eurovizije.

Na samom natjecanju je bila izvođena kao prva, ali je svi eurovizijski studiji nisu čuli, pa je izvedena pred kraj, kada je već započelo glasanje. Ukupno je osvojila 13 bodova, i završila na trećem mjestu iza *Dors, mon amour* Andrea Claveua, predstavnika Francuske.

Iste je godine Modugno napravio verziju na engleskom jeziku, poznatu pod nazivom Volare, koja je postala veliki hit u SAD, zahvaljujući čemu je Modugno dobio nagradu Grammy. Slijedile su brojne međunarodne verzije. Smatra se da ju je do sada obradilo čak 100 izvođača.

Godine 2005. je u anketi Volare proglašena drugom najpopularnijom pjesmom u 50 godina Eurovizije, iza *Waterlooa* švedske grupe ABBA.

Eksterni linkovi
----------------

* Song details from Eurovision Song Contest 1958
* Prevod pjesme Volare Arhivirano 2021-02-17 na Wayback Machine-u
* Web Karaoke with Italian lyrics Arhivirano 2009-03-11 na Wayback Machine-u
* Karaoke version by the Gipsy Kings (in Flash)
Struktura etarskog fosfolipida. Etar je u prvoj i drugoj poziciji.
Plazmalogen. Etar je u prvoj poziciji, a estar u drugoj.
Trombocit-aktivirajući faktor. Etar je u prvoj poziciji, i acetil grupa je u drugoj poziciji.
**Etarski lipidi** su lipidi u kojima je jedan ili više atoma ugljenika glicerola vezan za alkilni lanac putem etarske veze, umesto uobičajene estarske veze.

Tipovi
------

Etarski lipidi se nazivaju plazmalogenima (1-O-1'-alkenil-2-acilglicerofosfolipidi), ako u fosfolipidu sa glicerolnom osnovom postoji nezasićena *O*-(1-alkenil) (vinil etarska) grupa u prvoj poziciji glicerola. 

Trombocit-aktivirajući faktor (PAF) je etarski lipid koji ima acetilnu grupu umesto acilnog lanca u drugog poziciji (SN-2).

Biosinteza
----------

Formiranje etarske veze kod sisara se odvija posredstvom dva enzima, dihidoksiacetonefosfat aciltransferaza (DHAPAT) i alkildihidroksiacetonfosfat sintaza (ADAPS), koji su prisutni u peroksizomu. Accordingly, peroxisomal defects often lead to impairment of ether-lipid production.

Monoalkilglicerolni etri (MAGE) se isto tako formiraju iz 2-acetil MAGE (prekursora PAF-a) posredstvom KIAA1363.

Vidi još
--------

* Arheol

Spoljašnje veze
---------------

* MeSH *Ether+phospholipids*

| * p
* r
* u
Lipidi: Fosfolipidi |
| --- |
| Glicerolska osnova(Glicerofosfolipidi/Fosfogliceridi) | Fosfatidil-: -etanolamin/cefalin (PE)  **•**  -holin/lecitin (PC)  **•**  -serin (PS)  **•**  -glicerol (PG)  **•**  -inozitol (PI) (gliko- (GPI))

Fosfoinozitidi: PIP (PI(3)P, PI(4)P, PI(5)P)  **•**  PIP2 (PI(3,4)P2, PI(3,5)P2, PI(4,5)P2)  **•**  PIP3
Kardiolipin
Etarski lipidi: Plazmalogen (Trombocit-aktivirajući faktor) |
| Sfingozinska osnova | Sfingomijelin |
| Metaboliti | Inozitol fosfat • Inozitol
Lizofosfatidna kiselina
Holin • Fosfoholin • Citikolin |
| 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 
M: MET
 | 
mt, k, c/g/r/p/y/i, f/h/s/l/o/e, a/u, n, m
 | 
k, cgrp/y/i, f/h/s/l/o/e, au, n, m, epon
 | 
m (A16/C10), i (k, c/g/r/p/y/i, f/h/s/o/e, a/u, n, m)
 |

 |

 **Biohemijske familije:** Ugljeni hidrati (Glikozidi,Alkoholi) •  Lipidi (Steroidi,Fosfolipidi,Glikolipidi,Masne kiseline,Tetrapiroli) •  Proteini (Aminokiseline,Peptidi,Glikoproteini) •  Nukleobaze/Nukleinske kiseline |
*Za ostala značenja, vidi The Thin Man (razvrstavanje).*
***The Thin Man*** (sh. *Mršavko*) je kriminalistički roman američkog pisca Dashiela Hammetta, originalno objavljen 1934. godine u časopisu *Redbook*. Radnja se događa u New Yorku za vrijeme Prohibicije, a protagonist je Nick Charles, privatni detektiv grčkog porijekla koji je prekinuo karijeru nakon ženidbe za Noru, pripadnicu otmjenog društva, ali koji će se ponovno dohvatiti detektivskog posla nakon što nestane bogati njujorški patrijarh. *The Thin Man* se od ranijih Hammettovih *hard boiled* romana ističe velikom količinom humora, kao i domišljatim dijalozima između Nicka i Nore Charles; većina kritičara i historičara vjeruje da ih je Hammett napisoa na temelju vlastitih razgovora sa dugogodišnjom partnericom Lillian Hellman.

*The Thin Man* je Hammettu bio posljednji, ali i najuspješniji roman. Već iste godine je snimljena istoimena filmska adaptacija sa Williamom Powellom i Myrnom Loy, čiji je uspjeh potakao snimanje nekoliko nastavaka, za neke od kojih je scenario napisao sam Hammett.

| * p
* r
* u
Djela čiji je autor Dashiell Hammett |
| --- |
| Romani | 
* *Red Harvest*
* *The Dain Curse*
* *The Maltese Falcon*
* *The Glass Key*
* *The Thin Man*

 |
| Likovi | 
* Continental Op
* Nick i Nora Charles
* Sam Spade

 |
| Scenariji | 
* *Watch on the Rhine*

 |
| Stripovi | 
* Secret Agent X-9

 |
| Filmskeadaptacije | 
* *Roadhouse Nights* (1930)
* *City Streets* (1931)
* *The Maltese Falcon* (1931)
* *The Thin Man* (1934)
* *Woman in the Dark* (1934)
* *The Glass Key* (1935)
* *Satan Met a Lady* (1936)
* *After the Thin Man* (1936)
* *Secret Agent X-9* (1937)
* *Another Thin Man* (1939)
* *The Maltese Falcon* (1941)
* *The Thin Man Goes Home* (1945)
* *Secret Agent X-9* (1945)
* *Song of the Thin Man* (1947)
* *No Good Deed* (2002)

 |

| * p
* r
* u
Serija *The Thin Man* |
| --- |
| 
* originalni roman
* radio serija
* televizijska serija
* mjuzikl

 |
| Filmovi | 
* *The Thin Man* (1934)
* *After the Thin Man* (1936)
* *Another Thin Man* (1939)
* *Shadow of the Thin Man* (1941)
* *The Thin Man Goes Home* (1944)
* *Song of the Thin Man* (1947)

 |
| V. također | 
* Dashiell Hammett
* William Powell
* Myrna Loy
* Skippy (pas)

 |
***Vrtlog*** je jugoslavenski crno-bijeli ratni film snimljen 1964. godine u režiji Hajrudina Krvavca i Gojka Šipovca. Po strukturi je omnibus koji se sastoji od tri priče. Priču „Vrtlog" je režirao Hajrudin Krvavac, a „Močvara" Gojko Šipovac, dok su priču „Otac" režirali zajedno.

Za prvi dio „Otac", scenario je napisao Hajrudin Krvavac prema istoimenoj priči Milinka Aleksića. Za „Močvaru" su scenario zajedno pisali Momčilo Milankov i Gojko Šipovac prema istoimenoj pripovjeci Momčila Milankova. Scenario za Vrtlog su zajedno napisali Hajrudin Krvavac i Mladen Oljača prema pripovjeci Stevana Bulajića.

Radnja
------

### Otac

U vrijeme Drugog svjetskog rata Nijemci dolaze u selo i zatiču seljake u polju na oranju. Njemački oficir (Branko Pleša) naređuje strijeljanje muškaraca i iz grupe izdvaja starca (Lojze Potokar) koji se zatekao sa dva sina. Starcu nudi da izabe jednog od dva sina koga će da spasi od strijeljanja.

### Močvara

Dva jugoslovenska partizana Vladimir i Pavle progonjeni Nijemcima bježe kroz močvaru. Vladimir (Janez Vrhovec) koji je ranjen i iscrpljen, pomišlja na predaju. Pavle (Dušan Janićijević) ga odgovara od bijega znajući da bi predajom Nijemcima otišao u sigurnu smrt. Njemačka potjera se približava a oni imaju samo jedan šmajser.

### Vrtlog

Vatra je otvorena na grupu jugoslovenskih partizana koja je noću prelazila rijeku. Ranjeni mladić je ispao iz čamca i doplivao na riječnu adu. Srpski četnici zorom pokreću pretragu, a igrom slučaja Stojan (Pavle Vujusić) uskoro pronalazi svog ranjenog sina. Otac četnik i ranjeni sin partizan počinju skrivanje od jedne i druge strane.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Lojze Potokar | Otac (Otac) |
| Branko Pleša | Njemački oficir (Otac) |
| Aleksandar Mičić | Milan (Otac) |
| Ante Kaštelan | Ranko (Otac) |
| Jozo Lepetić | Njemački vojnik (Otac) |
| Janez Vrhovec | Vladimir (Močvara) |
| Dušan Janićijević | Pavle (Močvara) |
| Pavle Vuisić | Stojan, otac (Vrtlog) |
| Dušan Golumbovski | Mladen, sin (Vrtlog) |
| Zlatko Madunić | Ljuban (Vrtlog) |
| Miloš Tripković | Orač (Močvara) |
| Uroš Kravljača | Partizan (Močvara) |
| Dušan Vuisić | Četnik (Močvara) |

Vidi još
--------

* *Tri* (1965)

Izvori
------

* Vrtlog (1964)

Spoljašnje veze
---------------

* *Vrtlog* na sajtu IMDb
* Vrtlog - filmska banka
Lodo Dana javne domene za 2022. godinuLodo Dana javne domene za 2022. godinu
**Dan javnih dobara** ili **Dan javne domene** se obilježava kada ističu autorska prava i kada djela ulaze u javnu domenu. Ovaj pravni prijelaz djela zaštićenih od kopiranja u javnu domenu obično se događa svake godine 1. siječnja na temelju pojedinačnih zakona o autorskim pravima svake zemlje.

Obilježavanje "Dana javne domene" u početku je bilo neformalno; najranije poznato spominjanje je 2004. godine od strane Wallacea McLeana (kanadskog aktiviste za javnu domenu), podršku ideji je dao i Lawrence Lessig. Nekoliko web stranica navodi autore čiji radovi ulaze u javnu domenu svakog 1. siječnja. Postoje aktivnosti u zemljama diljem svijeta od strane raznih organizacija, a sve pod sloganom Public Domain Day.

Povezano
--------

* Dan slobode dokumenata

Izvori
------

1. ↑  Happy Public Domain Day! Here's to many more – Telegraph Blogs (2010-01-05). Archived from the original on 2016-03-03. Preuzeto 2022-08-21.
2. ↑  Happy Public Domain Day! from Wallace J.McLean on 2004-01-01 (CNI-COPYRIGHT). Archived from the original on 2022-05-18. Preuzeto 2022-08-21.
3. ↑  public domain day -- in Canada (Lessig Blog) (2007-07-01). Archived from the original on 2007-07-01. Preuzeto 2022-08-21.

Vanjske poveznice
-----------------

* Dan javne domene 2022. u Centru za proučavanje javnog dobra Pravnog fakulteta Sveučilišta Duke
* Manifest javne domene
* Pregled javne domene
* Međunarodni dan javne domene Arhivirano 2020-11-29 na Wayback Machine-u (posljednji put ažuriran 2020.)
*The Toll of the Sea*
***The Toll of the Sea*** (sh. *Danak moru*) je američki nijemi film snimljen 1922. u režiji Chestera M. Franklina, poznat kao prvi film u boji snimljen u Hollywoodu i prvi koji za prikazivanje nije trebao specijalni projektor. Po žanru je bio melodrama, s radnjom "posuđenom" od Madame Butterfly i premještenom iz Japana u Kinu. Protagonistica, čiji je lik tumačila Anna May Wong, bila je mlada kineska djevojka po imenu Lotusov cvijet koja iz veze s mladim Amerikancem (koga glumi Kenneth Harlan, dobije dijete.

The Toll of the Sea je koristio novi, usavršeni oblik sistema Technicolor, ali je za snimanje i dalje umjesto jedne, trebalo dvije različite kamere pri većim brzinama od uobičajene. Zbog toga je u potpunosti sniman u eksterijerima, odnosno posebnim studijima koji su koristili danje svjetlo.

1985. je restaurirana verzija koja je koristila novu tehnologiju bojanja, s kojom je postignuta bolja kvaliteta slike nego u originalu.

Uloge
-----

* Anna May Wong ... Lotusov cvijet
* Kenneth Harlan ... Allen Carver
* Beatrice Bentley ... Barbara 'Elsie' Carver
* Priscilla Moran ... Little Allen (kao Beba Moran)
* Etta Lee ... Druga tračara
* Ming Young ... Prva tračara

Vanjske veze
------------

***The Toll of the Sea*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Toll of the Sea* na sajtu IMDb
* *The Toll of the Sea* at Silent Era
* *The Toll of the Sea* dostupan kao besplatni download na Internet Archive
* *The Toll of the Sea* na AllMovie-u ()
* *The Toll of the Sea* at Widescreen Museum