recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Đurđevka Čakarević** (8. april 1923 — 2. januar 2006) je bila primadona beogradske opere i stalni gost opera u Napulju, Torinu i Rimu. Pored pevanja bavila se i pedagoškim radom.

Biografija
----------

Rođena je u mestu Gaj kod Kovina. Studirala i diplomirala solo pevanje na Muzičkoj akademiji u Beogradu 1957. u klasi profesorke Jelke Stamatović-Nikolić.

Opera
-----

Karijeru pevača je počela u Humorističkom pozorištu u Beogradu da bi od 1957 dobila nagažman u beogradskoj operi. Tokom svoje karijere pevala je uloge koje pripadaju sopranima i mecosopranima. Takvih uloga bilo je preko šezdeset. Stekla je najveća priznanja kreirajući uloge u operama italijanskih majstora, naročito Verdija (Amneris u Aidi, Princeza Eboli u Don Karlosu i dr.), zatim u delima Janačeka, Prokofjeva i dr.

Radila je i kao vokalni pedagog još od 1975. ne samo u Beogradu već i u Torinu, Kelnu, Bazelu. Radila je sa formiranim pevačima isključivo na usavršavanju njihove vokalne tehnike i interpretacije.

Nagrade
-------

Nosilac je mnogih nagrada i priznanja

* 1972 Oktobarska nagrada grada Beograda
* 1961 Prvo mesto u kategoriji mecosporana u Varvijeu (Belgija)
* 1974 Orden rada sa zlatnim vencem
* 1978 Zlatna značka Narodnog pozorišta u Beogradu

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 63532851
* LCCN: nb2006024162
* ISNI: 0000 0000 7874 6401
* GND: 131617044
* CONOR.SI: 164539747

 |
**Stobreč** je naselje na poluotoku istočno od Splita, danas zapravo njegovo predgrađe sa 5.837 stanovnika (2001.). Nalazi se na mjestu antičkog naselja Epetiona, nedaleko od ušća rijeke Žrnovnice u more.

Povijest
--------

Kultura
-------

Promet
------

Gospodarstvo
------------

Gospodarstvo Stobreča kroz povijest se većinom baziralo na poljoprivredi, stočarstvu i ribolovu.

Početkom 20.stoljeća talijanske kompanije financiraju u Stobrečke kave(tupinolomi) koji su bila izvori lapora (tupina) čija eksploatacija traje sve do sredine dvadesetog stoljeća. U tom razdoblju nastaje prostor današnjeg kampa nasipanjem mora na delti Žrnovnice. Sama tupina se izvozi u Italiju gdje služi kao sirovina pri proizvodnji,ali i u domaće tvornice Slonitanskog-Kaštelanskog bazena (Vranjic,Sv. Kajo,K. Sućurac).Nakon drugog svjetskog rata prenamjenom prostora nastaje današnji stobrečki kamp a prvi privatni iznajmljivaći soba u stobreču bili su njihovi mještani. Današnju gospodarsku osnovu Stobreča čini turizam i ugostiteljstvo te brojne velike kompanije registrirane u Stobreču.

Sport
-----

* nogometni klub Primorac, bivši hrvatski prvoligaš
* Šahovski klub "Epetium" Stobreč

Istaknute ličnosti
------------------

* Velimir Perasović, hrvatski košarkaški reprezentativac
* Alain Blazevic, glumac

***Stobreč*** na Wikimedijinoj ostavi

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Stobreč** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Šarić Struga** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Ploča, Dubrovačko-neretvanska županija.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2011. godine, naselje je imalo 235 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***  

  

**Napomena:** Iskazuje se od 1991. kao samostalno naselje nastalo osamostaljivanjem dijelova bivšeg naselja Istočna Plina. Iskazuje se od 1910. do 1981.. kao dio naselja. U 1910. iskazano je pod imenom Struga, a od 1921. do 1981. pod imenom Šarića Struga. U 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Banja.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2011. www.dzs.hr
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Šarić Struga** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Ploča |
| --- |
| Baćina • Banja • Komin • Peračko Blato • Plina Jezero • Ploče • Rogotin • Staševica • Šarić Struga |
**Šarkija** (arapski: محافظة الشرقية‎ / *Muhafzet Al-Sharqiyya*, je jedna od 27 muhafaza na koje je Egipat administrativno podjeljen.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Muhafaza Šarkija* se nalazi u Donjem Egiptu, u istočnom dijelu Delte Nila. Prostire se od Kaira sve do Sredozemnog mora, odnosno do boćate lagune Manzala na sjeveroistoku. 
Površinom je mala, ima 4,911 km², ali je vrlo gusto naseljena jer ima 7,332,169 stanovnika.
Po tom parametru je treća u zemlji nakon muhafaza Kairo i Giza.
Oko 77% stanovnika živi na selu, a 23% po gradovima.

### Administrativna podjela

Muhafaza Šarkija je administrativno podjeljena na 22 distrikta; Abu Hamad, Abu Kebir, Huseinija, Ibrahimija, Kanajat (urbani), Kurejn (urbani), Nova Salhia (urbani), Avlad Sakr, Zakazik 1(urbani), Zakazik 2 (urbani), Zakazik, Bilbejs, Dijarb Negm, Fakous (urbani), Fakous, Hihja, Kafr Sakr, Ramadan (urbani), Ramadan 2 (urbani), Maštol El Suk, Minja El Kamh, Minšat Abu Omar i Tanis.

Najveći urbani centar je Zakazik koji je administrativni centar muhafaze.

Historija
---------

Prije nego što je podijeljen za vladavine Fatimida, teritorij Šarkije obuhvaćao je puno veći prostor Delte Nila, nakon tog je 1315. izdvojen južni dio i stvorena Muhafaza Kaljubija.
Za srednjeg vijeka Šarkija je bila poznata po brojnim koptskim i arapskim ustancima, ali i kao invazijska ruta stranih vojski. 
Sve do kraja 19. vijeka prijestolnica Šarkije bio je utvrđeni grad Bilbejs, koji se nalazi 50 km sjeveroistočno od Kaira, tad je zamjenjen 22 km udaljenijom raskrsnicom važnih pruga - Zakazikom.

Privreda
--------

Dobro navodnjavana aluvijalna ravnica vrlo je plodna pa se uzgaja; pšenica, riža, soja, kukuruz, pamuk, kikiriki, sezam i agrumi. Dobro je razvijeno i peradarstvo.
Na bazi tog razvijena je i prehrambena industrija, uz to ima i tvornica elektroindustrija. 

Šarkija je premrežena brojnim kanalima, među njima je najvažniji Kanal Ismailia, koji ide od Zakazika na zapadu do Ismailije na Sueskom kanalu.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Al-Sharqiyyah governorate, Egypt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 11.07.2020.
2. ↑  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 07. 2020.
3. 1 2  „*Exploring Sharkia*" (engleski). Sharqiyya Governorate. Pristupljeno 14.07.2020.

Vanjske veze
------------

***Šarkija (muhafaza)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice* (`ar`)
* *Al-Sharqiyyah Governorate* (`en`)

| * p
* r
* u
Egipat Egipatske muhafaze |
| --- |
| Urbane | 
* Kairo
* Aleksandrija
* Port Said
* Suez

 | Flag of Egypt |
| Donji Egipat | 
* Ismailia
* Kafr eš Šejk
* Garbija
* Dakahlija
* Šarkija
* Minufija
* Kaljubija
* Dumjat
* Beheira

 |
| Gornji Egipat | 
* Giza
* Fajum
* Beni Suejf
* Minja
* Asjut
* Sohag
* Kena
* Asuan
* Luksor

 |
| Pogranične | 
* Crveno more
* Vadi al Džadid
* Matruh
* Sjeverni Sinaj
* Južni Sinaj

 |
**Žemajti** (žemajtski: *Žemaitē*, litvanski: *Žemaičiai*, latvijski: *Žemaiši*, švedski: *Samogitien*), ponekad prevođeni kao **Samogiti**, su danas jedna od etnička grupa Litvanaca koji žive u litvanskoj regiji – Žemajtiji.

Dobar dio njih govori žemajtski, jedan od glavnih dijalekata litvanskog jezika.

Njihova neformalna prijestolnica je grad Telšiai u njemu se 2,5% stanovnika deklariralo kao Žemajti.

Historija
---------

Za srednjeg vijeka Žemajti su bili jedno od baltskih plemena, koje se grčevito borilo protiv Livonskog i Teutonskog viteškog reda.

Proslavili su se 1260. kad su u Bitci kod Durbe pobijedili združene snage Livonskog i 
Teutonskog viteškog reda.

Zbog tog su kao posljednji u Evropi kristijanizirani tek 1412.

Izvori
------

1. 1 2 3   „Samogitia (Northwest Lithuania)" (engleski). True Lithuania. Pristupljeno 22.12. 2021.
2. ↑   „Samogitians (Zemaitija) (Balts)" (engleski). Kessler Associates.. Pristupljeno 22.22. 2021.

Vanjske veze
------------

* *Samogitia (Žemaitija)* (`en`)
**Udruženje za pomoć carskoj vladavini** (大政翼贊會/大政翼賛会, *Taisei Yokusankai*?) ili **Udruženje za carsku pomoć**
je bila frontovska politička organizacija koja je u Japanu za vrijeme Drugog svjetskog rata djelovala kao vladajuća politička stranka u *de facto* jednopartijskom sistemu. Osnovana je 1940. godine nakon višegodišnje eskalacije rata sa Kinom, odnosno nakon što su iz donjeg doma Carske dijete izbačeni zastupnici koji su se zalagali za prekid rata. Preostali zastupnici, koji su pripadali trima vodećim strankama - konzervativnoj Rikken Seiyukai, liberalnoj Rikken Minseito i socijalističkoj Shakai Taishūtō su se nakon toga okupili u kratkotrajni blok Liga članova Dijete koji podržavaju vođenje svetog rata, a potom su se, nakon dolaska princa Konoea na vlast sve tri stranke ujedinile u novu organizaciju. Konoe, koji je stao na njeno čelo, originalno ju je zamislio kao univerzalnu stranku koja je trebala zastupati sve svjetonazore i dijelove japanskog društva, odnosno onemogućiti njihove međusobne sukobe koji bi ugrozili japansku pobjedu u ratu. Glavni uticaj na stranku su, međutim, stekli radikalni desničari i ultranacionalisti, pogotovo nakon dolaska generala Tojoa na mjesto premijera 1941. godine, koji je kao službenu ideologiju uveo japanski nacionalizam, te počeo stranku organizirati i voditi po uzoru na fašističke pokrete u Evropi, uključujući njemačke nacionalsocijaliste. Godine 1942. su osnovan podmladak Yokusan Sonendan, koji je također služio i kao paravojna formacija po uzoru na nacistički SA, a također je i razvijena i mreža *tonarigumija*, lokalnih organizacija koje su obavljale socijalne, ali i policijske poslove. Na izborima 1942. godine je Udruženje kao jedina stranka glatko osvojila većinu. Udruženje, međutim, nije spriječilo frakcijske borbe među japanskim političarima u pozadini, a koje su posebno došle do izražaja nakon što se protiv Japana okrenula ratna sreća. Posljednji ratni premijer Kantaro Suzuki ju je ukinuo 13. juna 1945. godine, dva mjeseca prije kapitulacije.

Vanjske veze
------------

* 

* Wikimedia Commons ima još multimedijalnih datoteka vezanih za: ***Udruženje za pomoć carskoj vladavini***
**Cracidae**, porodica ptica iz reda kokoški (*Galliformes*) koja obuhvaća deset rodova. Ptice iz ove porodice žive u suptropskoj Središnjoj i Južnoj Americi. Samo jedna vrsta, *Ortalis vetula* premašuje te granice i raspon joj se nalazi do Teksasa u SAD-u.

Velike su ptice, u pojavi poprilično nalikuju puranima. Mnoge od njih imaju veliki rep, što im služi kao pomoć u snalaženju u njihovom arborealnom životu. Obično su blijedo obojenog perja, ali ipak neke od njih imaju na licu "ukrase" raznih boja. U veličini variraju od *Ortalis motmot* koja je duga 38 centimetara, a teška je 350 grama, pa sve do *Crax rubra*, koja je duga blizu 1 metar, a teška 4.3 kilograma.

Hrane se voćem, kukcima i crvima. Gnijezdo grade u drvećima, a u njega ženka polaže dva ili tri velika bijela jaja, koja inkubira isključivo ona. Mladi su potrkušci, te su rođeni s instinktom da se odmah penju i traže utočište u drveću. Dobivaju mogućnost leta nekoliko dana nakon izlijeganja iz jajeta.

Izvori
------

1. ↑  Rands, Michael R.W. (1991). Forshaw, Joseph. ur. *Encyclopaedia of Animals: Birds*. London: Merehurst Press. str. 89. ISBN 1-85391-186-0.
**Štefan File** (češ. *Štefan Füle*; Sokolov, 24. V. 1962) češki je diplomata i političar. Trenutno je na dužnosti ministra za evropske poslove u vladi Jana Fišera. Dana 10. novembra 2009. saopšteno je da će File zameniti Vladimira Špidla na mestu evropskog komesara u ime Češke Republike.

Rani život
----------

Studirao je na Karlovom univerzitetu u Pragu i moskovskom državnom institutu za međunarodne odnose.

Od 1982. do 1989. bio je član Komunističke partije Čehoslovačke.

Politička karijera
------------------

Tokom bogate diplomatske karijere bio je na nekoliko funkcija u češkom Ministarstvu spoljnih poslova. Od 1990. do 1995. godine obavljao je dužnost prvog sekretara stalne misije Češke pri Ujedinjenim nacijama.

Bio je češki ambasador u Litvaniji, a 2000. godine je prihvatio dužnost zamenika ministra odbrane.

Pre imenovanja za stalnog predstavnika Češke u NATO-u, bio je ambasador u Velikoj Britaniji. Dana 9. februara 2010. imenovao ga je Žoze Manuel Barozo za komesara za proširenje i politiku prema susedima pri Evropskoj komisiji.

Privatni život
--------------

Oženjen je i ima troje dece.

Izvori
------

1. ↑  Štefan File na sajtu Evropske komisije
2. ↑  File novi komesar za proširenje EU

Spoljašnje veze
---------------

* Štefan File
|  |
| --- |
|  |

**Stara Švicarska Konfederacija** (njemački: *Eidgenossenschaft*) je ime za prvu švicarsku konfederaciju koju su 1291. osnovali tadašnji kantona Uri, Schwyz i Unterwalden, kao jednu od zemalja Svetog Rimskog Carstva.

Historija
---------

Nukleusi budućih kantona Uri, Schwyz i Unterwalden (to su današnji kantoni (Obwalden i Nidwalden) bili su krajem 13. vijeka naseljeni velikim brojem slobodnih seljaka. Daleko od svojih feudalnih gospodara, ti seljaci osnovali su relativno nezavisne zajednice (*Talgenossenschaften*), u kojima su na općim skupštinama svih slobodnih ljudi (*Landsgemeinden*) birali svoje vođe (*Landammann*).

Njihovu relativnu autonomiju podržavali su hohenstaufenski kraljevi i carevi, brojnim privilegijama jer su te seoske komune besplatno održavale puteve između Švapske i Italije, naročito planinski prijevoj Sankt Gotthard, koji je postao prohodan nakon izgradnje smionih mostova početkom 13. vijeka. Istovremeno su interes za to područje iskazivali i članovi habsburške dinastije koji su taj kraj smatrali svojom domenom.

Kada je 1291. Rudolf I umro, vođe tih tri šumskih kantona (waldstätten) obnovili su svoje zahtjeve za svojim povlaštenim položajem i autonomijom, da će oni sami bez uplitanja izvana efikasnije održavati javni red i brinuti se o svojim dobrima. Svoj status konfederacija je i fizički potvrdila 1314. u bitci kod Morata kad je njihova seljačka vojska pobjedila vojsku austrijskih viteza poslanih da ih dovede u red. Nakon pobjede konzultacija među članovima konfederacije je postalo obavezno.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*The Swiss Confederation during the Late Middle Ages*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 24. 3. 2014.

Vanjske veze
------------

***Stara Švicarska Konfederacija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Swiss Confederation during the Late Middle Ages* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* HDS: 026413

 |
Stara željeznička stanica Ilidža nakon izgradnje
Stara željeznička stanica Ilidža
**Stara željeznička stanica Ilidža** smještena je u centru naselja Ilidža.

Lokacija
--------

Željeznička stanica je svojom dužom stranom orijentisan u pravcu istok–zapad a glavni ulaz se nalazi na južnoj strani. Željeznička pruga se nalazila na sjevernoj strani stanice, na mjestu današnjeg autoputa Sarajevo–Mostar, gdje je bio izlaz za peron.

Historija
---------

Izgrađena je 1892, kao stanica na željezničkoj pruzi Sarajevo–Metković. Od ove stanice izgrađena je i lokalna pruga Ilidža–Banja Ilidža u dužini od 1,3 km. Projekt stanice je izradio Franc Blažek, češki arhitekt koji je radio na Građevinskom odjeljenju Zemaljske vlade u Sarajevu u periodu 1889–1903. i Tehničko odjeljenje Bosanskohercegovačkih državnih željeznica.

Služila je svojoj namjeni sve do ukidanja uskotračne pruge Sarajevo–Metković–Ploče 26. novembra 1966, kad je preuređen u stambeni prostor.

Opis
----

Zgrada Stare željezničke stanice na Ilidži sa svojim naglašenim kosim krovovima i bogato obrađenim drvenim strehama, predstavlja tipičan primjer "alpske arhitekture" austrougarskog perioda. Osnovna karakteristika "alpskog" stila izgradnje je velika upotreba drveta u konstruktivne i dekorativne svrhe.

Sadašnje stanje dobra
---------------------

Zgrada željezničke stanice Ilidža je građevinski u lošem stanju, najviše zbog požara iz 1996. godine u kojem je potpuno izgorjela krovna konstrukcija, kao i zbog ratnih razaranja. Zbog toga je objekat izložen stalnom vlaženju zidova i međuspratnih konstrukcija. Objekat se danas koristi kao stambeni prostor i za smještaj radionice.

Literatura
----------

* Ajdin Fevzija, *Historija željeznica Bosne i Hercegovine*, Nacionalna univerzitetska biblioteka Bosne i Hercegovine, Sarajevo, 2006.

Vanjske veze
------------

***Stara željeznička stanica Ilidža*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |
|  |
| --- |
|  |

**Švedska Livonija** (švedski: *Svenska Livland*) bila je domena Kraljevine Švedske koja je egzistirala od 1629. do 1721.

Historija
---------

Teritorij po kom se prostirala, ugrubo odgovara južnim dijelovima današnje Estonije (uključivo otok Saaremaa koji je Danska prepustila Švedskoj nakon sklapanja Bremsebruskog mira) i sjever današnje Latvije (regija Vidzema).

Švedska je te krajeve Livonskog vojvodstva zauzela od Poljsko-Litavske Unije za vrijeme Poljsko-švedskog rata (1617. - 1629.) To stanje je formalizirano nakon potpisivanja 
Altmarskog sporazuma 1629. ali cijeli teritorij nije formalno ustupljen sve do sklapanja Olivskog sporazuma 1660. u Gdańsku.
Poljsko-Litavska Unije uspjela je zadržati samo manji dio svog vojvodstva na jugoistoku Latvije (današnja regija Latgalija). To novo smanjeno vojvodstvo nazvano je Inflantsko vojvodstvo.

Švedski kralj Gustav II Adolf uspio je u septembru 1621. zauzeti Rigu stari njemački hanzeatski grad.

Prijestolnica *Švedske Livonije* Riga u to vrijeme bila je drugi najveći grad švedskog imperija. Zajedno sa drugim domenama po Baltiku, Livonija je služila Švedskoj kao osiguranje prevlasti na Baltičkom moru (*Dominium maris baltici*).

Za razliku od Švedske Estonije, koja se dobrovoljno podvrgla švedskoj vlasti 1561. u kojoj su dotadašnji tradicionalni lokalni zakon i uglavnom ostali nedirnuti, nova Švedska Livonija imala je drukčiju politiku. 
Za vladavine Karla XI primjenjivani su isti zakoni kao i u Švedskoj, što znači da je ukinuto je kmetstvo, kao i to da je i seljacima omogućeno obrazovanje i daljnje napredovanje u vojsci, državoj administraciji ili luteranskoj crkvi.
Za razliku od tog plemstvu su reducirane privilegije jer su morali dokumentima dokazati vlasništvo nad svojim feudima. Ukoliko to nisu mogli - feudi su im oduzeti u ime monarhije, pa su postajali obični zakupci.

Početak kraja *Švedske Livonije* bio je Veliki severni rat i Bitka kod Poltave 1709. koju je kralj Karl XII izgubio od 
Ruskog Carstva.

Nakon tog je 1710. Švedska Livonija kapitulirala, formalno je predata Ruskom Carstvu nakon potpisivanja Nystadskog mira 1721.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Why did Sweden not fortify Swedish Livonia*" (švedski). History Stackexchange. Pristupljeno 20.12. 2021.
2. 1 2 3 4 5  Livonia/ „Swedish Livonia explained" (engleski). Everything Explained. Pristupljeno 19.12. 2021.
3. 1 2  „*Kurland*" (švedski). Popular Historia. Pristupljeno 20.12. 2021.

Vanjske veze
------------

* *Why did Sweden not fortify Swedish Livonia* (`en`)
**Švedski kalendar** je korišćen od 1.3.1700. do 30.2.1712. bio je jedan dan ispred julijanskog kalendara i deset dana iza gregorijanskog.

Trideset dana u februaru/veljači 1712.
U novembru/studenom 1699. odlučeno je da će Švedska od sledeće godine početi usvajanje gregorijanskog kalendara. Planirano je da se izostave svi prestupni dani u periodu 1700-1740. čime bi se postepeno približilo novom kalendaru. Prema planu, 29 februar/veljače je izostavljen 1700. godine, ali u sledećim godinama nije bilo korekcija, usled Velikog severnog rata.

Kralj Karl XII je u januaru/siječnju 1711. objavio da će Švedska napustiti ovaj kalendar, koji se nigde drugde nije koristio i nije postigao svoj cilj, u korist starog julijanskog kalendara. U prestupnoj 1712. februaru/veljači je dodat još jedan dan, zbog čega je imao jedinstvenih 30 dana.

Švedska će konačno usvojiti gregorijanski kalendar 1753. godinu dana posle Engleske s kolonijama. Prelaz je izveden tako što je posle 17. februara došao 1. mart/ožujka. Švedska nije odmah prihvatila i pravila za računanje Uskrsa: od 1753. do 1844. u Švedskoj je Uskrs obeležavan u nedelju posle prvog astronomskog punog Meseca, posle prave prolećne ravnodnevice (nešto slično je predlagao Milutin Milanković u predlogu za reformu julijanskog kalendara).

Takođe pogledati
----------------

* Prestupna godina
* Praznici u Švedskoj
* Zastavni dani u Švedskoj
* Imendani u Švedskoj
Za njegovog sina, v. Freddie Prinze, Jr..

**Freddie James Prinze, Sr.** (rođen kao **Frederick Karl Pruetzel**; 22. jun 1954 – 29. januar 1977) bio je američki glumac i stand-up komičar, najpoznatiji po ulozi Chica Rodrigueza u popularnom televizijskom sitkomu *Chico and the Man*. Iako mu je serija donijela izuzetan uspjeh i bogatstvo, privatni život su mu obilježile ovisnost o drogi i depresija; pod njenim uticajem je izvršio samoubistvo ispalivši si metak iz revolvera u glavu. Iza sebe je ostavio suprugu i dvoje djece, uključujući sina Freddieja Prinzea Jr. koji će nekoliko decenija kasnije i sam postati uspješan televizijski glumac.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Freddie Prinze*** na Wikimedijinoj ostavi

* Freddie Prinze Sr
* Freddie Prinze na IMDb-u (`en`)
* Freddie Prinze na Find a Grave

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 48031701
* LCCN: n79019198
* MusicBrainz: 416307d5-a659-4444-a468-595676ebe021

 |
Primorski kraj sa kojeg su deportirani sovjetski Korejci 1937. godine
**Deportacija Korejaca u Sovjetskom Savezu** (korejski: 고려인의 강제 이주) odigrala se augusta 1937. kada je 171.781 Korejaca prisilno premješteno sa Primorskog kraja na sovjetskom dalekom istoku u 3 000 kilometara udaljene stepe Kazahstanske SSR. Korejska imigracija u Primorski kraj započela je krajem 19. stoljeća te nastavila tokom rusko-japanskoga rata, samo da bi se još povećala tokom japanske okupacije Koreje. Korejci su u tom pograničnom području izgradili 150 sela, 380 škola te štampali sedam novina na korejskom jeziku. Japanski ekspanzionizam po Aziji u 1930-ima eskalirao je zabrinutost sovjetskih komunista koji su sumnjali u lojalnost Korejaca i smatrali da se isti mogu vrbovati u japanske špijune protiv SSSR-a. Naredbu o uklanjanju svih Korejaca uz granicu radi "državne sigurnosti" izdao je Josif Visarionovič Džugašvili Staljin.

Do oktobra 1937. godine je ukupno 36.442 korejskih obitelji deportirano u centralnu Aziju. Njihovo putovanje vlakovima trajalo je mjesec dana. Novembra 1937. sovjetski vojnici su pronašli još dodatnih 700 Korejaca koji su se uspjeli sakriti te ih također preseliti. Ukupno je upotrijebljeno 124 vlakova kako bi se preselio ovoliki broj ljudi. Dolaskom u kazaške stepe, pretpjeli su ogromne gubitke zbog pothranjenosti, bolesti i drugih razloga. Nema potpunih podataka o smrtnosti uzrokovane ovim prisilnom premještanjem, iako J. Otto Pohl smatra da je oko 40 000 Korejaca poginulo od ovih posljedica, odnosno gotovo 22% njihove skupine. Vladimir Tikhonov je ovu deportaciju nazvao "činom etnički diskriminirajućeg državnog nasilja bez presedana do tada u sovjetskoj povijesti". Neki povjesničari smatraju da je ova deportacija poslužila kao šablona za kasnije staljinističke masovne deportacije naroda.

Izvori
------

1. 1 2  Polian 2004: str. 99, 100
2. 1 2 3 4 5  Wong 2015: str. 67, 68
3. ↑  Bugai 1996: str. 31
4. ↑  Pohl 1999: str. 14
5. ↑  Tikhonov 2015: str. 23

Monografije
-----------

* Bugai, Nikloai (1996). *The Deportation of Peoples in the Soviet Union*. Nova Publishers. ISBN 1560723718.
* Pohl, Otto J. (1999). *Ethnic Cleansing in the USSR, 1937-1949* (65 izd.). Greenwood Press. ISBN 9780313309212. [*mrtav link*]
* Polian, Pavel (2004). *Against Their Will: The History and Geography of Forced Migrations in the USSR*. Budimpešta: Central European University Press. ISBN 978-9-639-24168-8.
* Tikhonov, Vladimir (2015). *Modern Korea and Its Others: Perceptions of the Neighbouring Countries and Korean Modernity*. Routledge. ISBN 9781317518624.
* Wong, Tom (2015). *Rights, Deportation, and Detention in the Age of Immigration Control* (ponovljeno izd.). Stanford University Press. ISBN 9780804793063.
Deportacija Nijemaca iz Sudeta nakon završetka drugog svjetskog rata.
**Deportacija** (iz lat. deportare "ukloniti") je izraz kojim se označava prisilno uklanjanje osobe ili više osoba iz njenog boravišta ili prebivališta od strane državnih vlasti na nekom području. U moderno doba se pod time podrazumijeva protjerivanje stranih državljana sa vlastitog teritorija, najčešće temeljem administrativne odluke i/li sudske presude, a zbog teških zločina, kršenja propisa o imigraciji, isteka vize i sl. U prošlosti se pak pod time podrazumijevalo protjerivanje stanovništva nekog područja koje se smatralo neprijateljskim ili nepoželjnim. 

Deportacije se ponekad dijele na tzv. eksterne deportacije - sa teritorija vlastite na teritoriju druge države - te tzv. interne deportacije, tj. nasilno premještanje vlastitih građana ili podanika unutar vlastitih granica. Neki od najpoznatijih primjera deportacija su vezani za vrijeme ili neposredno nakon drugog svjetskog rata. Kao primjer eksterne deportacije se spominje protjerivanje Nijemaca iz Čehoslovačke poslije drugog svjetskog rata. Kao primjer interne deportacije se spominje prisilno preseljavanje američkih građana japanskog porijekla sa Zapadne obale u pustinjske logore nakon napada na Pearl Harbor.

Povezano
--------

* Internacija
* Koncentracioni logor
* Razmjena stanovništva
* Ilegalna imigracija

***Deportacija*** na Wikimedijinoj ostavi
**Fort William** (škotsko-gelski: *An Gearasdan*) je lučki grad na sjeveru
Škotske od 9,908 stanovnika, u područnom savjetu
Highland.

Geografske karakteristike
-------------------------

Fort William se nalazi na jugozapadnom ulazu u Kaledonijski kanal, na dnu zaljeva Loch Linnhe.

Historija
---------

Fort William je novi grad nastao nakon 1654. kad je izgrađena utvrda po kojoj je dobio ime. Sve do jakobitskog
ustanka 1745. ona i nije imala bog zna kakav značaj. Veliki poticaj razvoju bila je izgradnja Kaledonijskog kanala
1822. tad je proradila luka. a počeli su dolaziti i prvi turisti razgledavati Highlands.

Drugi veliki poticaj bila je izgradnja ljevaonice aluminija 1926. i hidroelektrana u okolici za njene potrebe. Tad je naglo narastao broj 
stanovnika, tokom 1960-ih. i 1970-ih. otvoreni su i pogoni za proizvodnju papira, obradu drva i preradu ribe, tako da je i u tom 
vremenu grad rastao.

Izvori
------

1. 1 2  „*Fort William Guide*" (engleski). Visitfortwilliam. Arhivirano iz originala na datum 2014-09-16. Pristupljeno 26. 11. 2014.

Vanjske veze
------------

***Fort William, Škotska*** na Wikimedijinoj ostavi

* Turističke stranice grada (`en`)
**Treća Srbija** je udruženje građana osnovano u Srbiji i kao takvo delovala je od 2012. do 2015. godine. 

Nastalo je 2012. godine izdvajanjem iz Pokreta za život - *Dveri*, a osnivačka/izborna skupština održana je 13. oktobra 2013. u Beogradu. Za prvog predsednika stranke izabran je Aleksandar Protić, koji je bio član i producent muzičke grupe *Beogradski sindikat*, a za njegovog zamenika imenovan je Miroslav Parović, tada bivši šef odborničke grupe *Dveri* u Novom Sadu, koji je 22. marta 2014. na Generalnoj skupštini ove organizacije sa 29 godina izabran za drugog predsednika Treće Srbije kao najmlađi lider jedne političke partije u Srbiji. Andrej Fajgelj, direktor novosadskog Kulturnog centra i u prvom mandatu jedan od potpredsednika, tada postaje Zamenik predsednika ove političke organizacije. 

Treća Srbija samostalno je izašla na lokalne izbore u Zemunu 2. juna 2013. godine gde je na svom prvom odmeravanju političke snage osvojila oko 2% glasova. Izbori 2014. su prvi parlamentarni izbori na kojima je ova stranka učestvovala samostalno. Tom prilikom učestvovala je i na izborima za Grad Beograd. Naziv izborne liste bio je *Treća Srbija — za sve vredne ljude*.

Pripajanjem Treće Srbije 2015. godine političkoj partiji Bogata Srbija registrovanoj 2011. godine, nastaje Treća Srbija - Bogata Srbija, koja usled potrebe za prilagođavanjem savremenim trendovima u evropskoj politici odlukom organa partije 17. decembra 2016. menja način unutrašnjeg organizovanja, i prerasta u Narodni slobodarski pokret. Termin "Treća Srbija" zadržan je kao naziv političke platforme Narodnog slobodarskog pokreta.

Vidi još
========

* - zvanična internet pezentacija Narodnog slobodarskog pokreta
* https://www.facebook.com/slobodari/ - Facebook stranica Narodnog slobodarskog pokreta
* Arhivirano 2015-09-16 na Wayback Machine-u - Stari sajt Treće Srbije (danas Narodni slobodarski pokret)
* - Facebook stranica Miroslava Parovića
* - Twitter stranica Miroslava Parovića
|  |
| --- |
|   |
| Novi zavjet |
| Gospel of Peresopnytsi (1556–1561) featuring a miniature depicting St Luke |
| Evanđelja |
| Matej  • Marko  • Luka  • Ivan/Jovan |
| 
Djela |
| Djela apostolska |
| Poslanice |
| Rimljanima I Korinćanima  • II Korinćanima Galatima  • Efežanima Filipljanima  • Kološanima I Solunjanima  • II Solunjanima I Timoteju  • II Timoteju Titu  • Filemonu  • Hebrejima Jakovljeva  • I Petrova  • II Petrova I Jovanova  • II Jovanova III Jovanova  • Judina |
| Otkrovenje |
| Knjiga Otkrovenja |
| Razvoj kanona Novog zaveta |
| * p
* r
* u
 |

**Treća Ivanova/Jovanova poslanica** kao i Druga Ivanova poslanica među najkraćim je knjigama Biblije, i nalazi se među posljednjim knjigama u Novom zavjetu. Kratice biblijskih knjiga za ovu poslanicu je 3Iv. Tekst Treće Ivanove poslanice ne može se svrstati pod nijednu književnu vrstu, napisan je u obliku pisma.

Ova Poslanica upućena je Gaju. Teško je utvrditi dali je reč o istom kaju iz Poslanice Rimljanima ili Korinćanima. U ovom spisu preporučuje se hrišćanska ljubav koja se izražava gostoljubljem osobito prema misionarima.

### Autor i naslovnici

Autor se naziva starješina. Predaja tvrdi da je Ivan apostol i evanđelist autor četvrtog evanđelja i triju Ivanovih poslanica, a suvremena kritika tvrdi da evanđelje i poslanice pripadaju istom krugu, odnosno Ivanovskoj školi, ali većina drži da su bili različiti autori.

Treća je Ivanova poslanica naslovljena Gaju, Ivanovom ljubljenom učeniku.

### Vrijeme nastanka

Vrijeme nastanka Treće Ivanove poslanice je posljednje desetljeće prvog stoljeća.

### Struktura i sadržaj

* 1. Poruke upućene Gaju (1-8)
* 2. Poruke upućene Diotrefu (9-10)
* 3. Poruke upućene Demetriju (11-12)
* 4. Zaključak i pozdrav (13-15)

Treća je Ivanova poslanica napisana prije nego su se pojavili lažni učitelji. Poslanica je upravljena Gaju. Njegovo je ponašanje besprijekorno i osobito je poznat po požrtvovnom gostoprimstvu prema braći, koja posjećuju njegovu zajednicu.
Poslanica se izravnije bavi sporom između starješine i Diotrefa, koji je poglavar zajednice, vjerojatno one kojoj pripada Gaj. Zanijekana je vlast starješine time što netko odbija primiti njegove izaslanike ili isključuje one kršćane koji ih primaju. Ipak se neki nisu dali ustrašiti od Diotrefa, među kojima je i Gaj i starješina je računao na njih za izvršavanje svojih odredbi. Demetrije je očito izaslanik od povjerenja jer za njega svjedoče svi, i sama Istina, i sam starješina.

### Teologija

Svrha Treće Ivanove poslanice je urediti sukob autoriteta koji je nastao u jednoj od Crkava podložnih Apostolu Ivanu. Život po Istini, nasljedovanje dobra i svjedočanstvo za Istinu protežu se kao teologija poruke.

### Literatura

* Wilfrid J. Harrington Uvod u Novi zavjet, Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 1990.
* Jeruzalemska Biblija, Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 2003, uredili: Adalbert Rebić, Jerko Fućak i Bonaventura Duda.
**Treći indokineski rat** je naziv koji u svom najširem smislu označava oružane sukobe između bivših komunističkih saveznika iz prethodna dva indokineska rata - Prvog i Drugog - a do kojih je došlo 1970-ih uslijed geopolitičkih, etničkih i ideoloških nesuglasica. To se prvenstveno odnosi na sukob između Socijalističke Republike Vijetnam, koju je podržavao SSSR i Istočni blok sa režimom Crvenih Kmera u susjednoj Kambodži, a koju je podržavala NR Kina. Taj je sukob tinjao od kraja vijetnamskog i kambodžanskog građanskog rata, da bi krajem 1978. eskalirao u obliku vijetnamske invazije i okupacije Kambodže gdje se sve do decembra 1989. godine vodio gerilski rat.

U svom užem smislu se pod time podrazumijeva kratkotrajni Kinesko-vijetnamski rat, odnosno "kaznena ekspedicija" koju su početkom 1979. godine izvele kineske trupe na sjever Vijetnama u neuspješnom pokušaju da ishode vijetnamsko povlačenje iz nedavno okupirane Kambodže.

Višeznačna odrednica *Ova stranica je **razvrstavanje**. Koristi se radi pronalaska članaka koji moraju imati dodatnu odrednicu jer bi im u protivnom naslov bio isti.  
Ako vas je na ovu stranicu dovela vikiveza, možda je potrebno promijeniti da preusmjerava na namijenjeni članak.*
Dezodorans
**Dezodoransi** ili **deo proizvodi** su supstance koje se nanose na telo da bi sprečile neprijatne mirise koje izazivaju bakterije tokom znojenja. Postoji i posebna podgrupa deo proizvoda, antiperspiranti, koji pružaju i zaštitu od znojenja (a neke vrste čak imaju i mirisne note, pored uobičajenih neutralinih antiperspiranata koji samo sprečavaju znojenje). Mada se dezodoransi popularno odnose samo na proizvode u spreju, oni zapravo obuhvataju pored sprejeva i roll-on-ove i stikove (to su tri aplikacione forme u kojima su dostupni dezodoransi).

Istorijat
---------

Mada dezodorans datira iz 9. veka, prvi dezodorans koji se našao u prodaji je bio Mum, 1888. godine u Americi, u Filadelfiji, od strane pronalazača čije ime nije ostalo zabeleženo. Tada se prodavao kao krema u teglici, i nanosio se prstima. Tu malu kompaniju je 1931. godine kupila veća komapnija Bristol-Myers, da bi 1940. godine Helen Diserens, radnica u kompaniji, unapredila način nanošenja - po uzoru na tada tek otkrivene ball-point hemijske olovke. Taj proizvod, promenjenog imena i načina nanošenja, počeli su da reklamiraju kao Ban roll-on. U Evropi je taj proizvod lansiran 1958. godine, u Ujedinjenom Kraljevstvu, pod nazivom Mum Rollette.

Vanjske veze
------------

***Dezodorans*** na Wikimedijinoj ostavi

* Antiperspirants/Deodorants and breast cancer
* Antiperspirants cancer and Aluminium chloride Arhivirano 2015-07-10 na Wayback Machine-u
***The Love Machine*** (sh. *Ljubavna mašina*) je američki igrani film snimljen 1971. godine u režiji Jacka Haleya Juniora. Predstavlja adaptaciju istoimenog popularnog romana Jacqueline Susann, dijelom inspiriranog životom kontroverznog televizijskog direktora Jamesa T. Aubreya. Protagonist, čiji lik tumači John Philip Law, markantni i ambiciozni voditelj TV-vijesti na čiju karijeru značajan uticaj ima njegov ogromni libido. Radnja započinje kako zahvaljujući ljubavnoj vezi sa suprugom svog šefa (a koju glumi Dyan Cannon) i tome što je njen muž (koga glumi Robert Ryan) teško bolestan dolazi na direktorsko mjesto, ali i kako će postati žrtvom ucjene. 

*The Love Machine* je promoviran uz veliku pompu, koju je dijelom zahvalio i uspjehu *Doline lutaka*, prethodne ekranizacije Susannog opusa. Tokom produkcije je imao probleme, uglavnom vezanih uz casting. Brian Kelly, koji je trebao tumačiti glavni lik, se nedugo pred snimanje teško ozlijedio vozeći motocikl, te ga je na brzinu zamijenio Law, koji je bio daleko viši, a što se jasno vidjelo kada je u pojedinim scenama nosio kostime izrađene za Kellyja. Slično kao i *Dolina lutaka*, i *The Love Machine* je bio žestoko napadnut od kritike; za razliku od prethodnog filma publika ga je uglavnom ignorirala, te je doživio neuspjeh.

Uloge
-----

* Dyan Cannon ... Judith Austin
* Robert Ryan ... Gregory Austin
* Jackie Cooper ... Danton Miller
* David Hemmings ... Jerry Nelson
* Shecky Greene ... Christie Lane
* John Phillip Law ... Robin Stone
* Jodi Wexler ... Amanda
* Sharon Farrell ... Maggie Stewart
* Maureen Arthur ... Ethel Evans
* Edith Atwater ... Mary

Vanjske veze
------------

* *The Love Machine* na IMDb-u (`en`)

| * p
* r
* u
Jacqueline Susann |
| --- |
| Knjige | 
* *Every Night, Josephine!* (1963)
* *Valley of the Dolls* (1966)
* *The Love Machine* (1969)
* *Once Is Not Enough* (1973)
* *Dolores* (1976)
* *Yargo* (1979)

 |
| Adaptacije | 
* *Valley of the Dolls* (1967)
* *The Love Machine* (1971)
* *Once Is Not Enough* (1975)
* *Valley of the Dolls* (TV serija, 1994)

 |
| Srodni članci | 
* *Isn't She Great*
* *Jacqueline Susann's Open Door*
* *Just This Once*
* Irving Mansfield

 |
**Euroskepticizam** je izraz kojim se opisuje kritički ili neprijateljski stav prema Evropskoj uniji, prije svega u zemljama koje su njene članice ili potencijalni kandidati za njeno članstvo. Euroskepticizam se najčešće iskazivao, odnosno argumentirao tvrdnjama da članstvo u EU odnosno njena politika nagriza suverenitet država-članica, pa su se zbog toga euroskeptici najčešće pronalazili među nacionalistima, obično desnog predznaka. Nešto kasnije se počeo iskazivati i kroz kritike EU zbog nedovoljnog ili nikakvog demokratskog legitimiteta njenih institucija, te birokratskog i elitističkog stava prema građanima. Kritika EU se također može pronaći i kod ljevičara koji u EU vide oruđe krupnog multinacionalnog kapitala preko koga se uništavaju radnička i druga socijalna prava. Euroskeptični stavovi sve više jačaju u Evropi, pogotovo od sredine 2000-ih, kada je na referendumima u Francuskoj i Nizozemskoj odbačen prijedlog Evropskog ustava te kulminirali 2016. na referendumu kojim se Ujedinjeno Kraljevstvo odlučilo za izlazak iz EU.

Euroskepticizam se ponekad dijeli na tzv. *tvrdi euroskepticizam*, koji načelno zahtijeva ukidanje EU i/li izlazak matične zemlje iz njenog članstva; te tzv. *meki euroskepticizam* koji se prije svega protivi eurofederalističkim tendencijama te zahtijeva demokratsku reformu EU. 

U Evropskom parlamentu su *tvrde* euroskeptične stranke okupljene u klub pod imenom Evropa slobode i demokracije; desno krilo mekih euroskeptika je okupljeno u Evropske konzervativce i reformiste (kojima pripada i britanska Konzervativna stranka), dok lijevo krilo čini Evropska ujedinjena ljevica - Nordijska zelena ljevica.

Literatura
----------

***Evroskepticizam*** na Wikimedijinoj ostavi

* Harmsen, Robert; Spiering, Menno (2005). *Euroscepticism: Party Politics, National Identity and European Integration*. Amsterdam: Rodopi. ISBN 9789042019461.
* Szczerbiak, Aleks; Taggart, Paul A. (2008). *Opposing Europe?*. Oxford: Oxford University Press. ISBN 9780199258307.
**David Horsley** (11. mart 1873 – 23. februar 1933) bio je anglo-američki filmski producent, najpoznatiji kao vlasnik i osnivač tvrtke Nestor Motion Picture Company, za koju je 1911. otvorio prvi stalni filmski studio u današnjem Hollywoodu.

Rodio se i odrastao u siromašnoj rudarskoj porodici u Engleskoj, a u dobi od 9 godina je radeći u rudniku doživio nesreću zbog koje mu je amputirana desna ruka. Porodica mu je 1884. emigrirala u grad Bayonne u američkoj državi New Jersey. Mladi Horsley je tamo vodio radionicu za izradu bicikla, a potom biljarsku dvoranu, prije nego što je sa bratom Williamom i Charlesom Gormanom, bivšem zaposlenikom studija Biograph Film osnovao Nestor Motion Picture Company s kojom je snimao filmove. Zbog pritisaka Edisonove monopolističke organizacije MPCC se preselio u Kaliforniju, gdje je tamošnjoj produkciji pogodovala i klima s mnogo sunčanih dana, kao i raznoliki krajolici za eksterijere. Horsley je nakon osnivanja svog studija 1912. postao jednim od osnivača Universal Film Company, ali je zbog svađe sa Carlom Laemmleom izašao iz kompanije 1913. Kasnije je pokušao voditi egzotični zoološki vrt, ali je taj posao propao, te je ostatak života proveo u siromaštvu.

Njegov sin David Stanley Horsley (1906 - 1976) je u Hollywoodu radio kao fotografski stručnjak za specijalne efekte.

Vanjske veze
------------

* David Horsley na Find a Grave
**Crusader Kings** je strategija u realnom vremenu od Paradox Interactive čija radnja se događa između 26. prosinca 1066. godine i 30. prosinca 1452. godine. Igra je bila izdana 2004 godine, a 4. listopada 2007. godine je izdan expansion pack Deus Vult.

Igra
----

Prvi kalendarski dan kada počinje igra je onaj nakon krunidbe Vilima Osvajača za kralja Engleske. Igrač ima mogućnost da izabere upravljanje nad bilo kojim tadašnjim kršćanskim carstvom, kraljevstvom, kneževstvom ili grofovijom. Svaka tadašnja politička jedinica ima svog vladara, svoj dvor s osobama koje na njemu žive i koje imaju svoj DNK što prenose vlastitim potomcima. Igrač određuje koji će njegovi dvorljani zauzeti koje ministarske pozicije (vojska, špijunaža, ekonomija, biskup, diplomacija), dogovara vlastito kao i vjenčanja pripadnika svoje dinastije, objavljuje rat, sklapa savezništva i naređuje pokušaje ubojstva.

Iako po žanru Crusader Kings spada u strategija u realnom vremenu, on ne spada u brze nego strategije sporijeg tempa zbog velike količine odluka koje igrač mora donositi.

### Hrvatska

U igri Crusader Kings igrac može upravljati s ovim državama i teritorijima:

* Hrvatsko kraljevstvo (samo 1066. godine)
* Dubrovnik (u igri Ragusa)
* grofovija Krk
* grofovija Senj
* grofovija Zadar
* grofovija Split
* grofovija Zahumlje
* grofovija Usora
* Slavonija (kneževstvo)

Nastavak
--------

Posljednji datum do kojeg se može igrati Crusader Kings je 30. prosinac 1452. to jest ona završava prije pada Bizanta. Igrač uz određene softverske modifikacije može prenesti sve svoje podatke iz ove igre u igru Europa Universalis II ili Europa Universalis III sve do 1819. godine, a potom u igru Victoria, preko koje može igrati sve do 1936. godine, kada ponovno može prebaciti podatke, samo tada u Heart of Iron II koji traje do 1964. godine. Takvim povezivanjem Paradox Interactive je omogućio igranje gotovo 900 godina duge igre.

Godine 2012. je izdana nova, usavršena verzija igre pod imenom Crusader Kings II.

| * p
* r
* u
Video igre koje je razvio Paradox Development Studio |
| --- |
| *serija Crusader Kings* | 
* *Crusader Kings*
* *Crusader Kings II*

 |
| serija *Europa Universalis* | 
* *Europa Universalis*
* *Europa Universalis II*
* *Europa Universalis III*
* *Rome*
* *Europa Universalis IV*

 |
| serija *Hearts of Iron* | 
* *Hearts of Iron*
* *Hearts of Iron II*
* *Hearts of Iron III*
* *Hearts of Iron IV*

 |
| serija *Victoria* | 
* *Victoria*
* *Victoria II*

 |
| ostalo | 
* *Sengoku*
* *March of the Eagles*
* *Stellaris*
* *Runemaster* (otkazana)

 |
| Popis igara Paradox Interactive |
**Érd** (njemački: *Hanselbeck*, turski: *Hamzabég*) je grad na sjeveru Mađarske od 63,993 
stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Pest.

Geografske karakteristike
-------------------------

Érd leži udaljen 20 km južno od Budimpešte, nedaleko od desne obale Dunava, pa je praktički danas 
samo predgrađe te metropole.

Pored Erda prolaze nacionalni autoputi M7 i M7.

Historija
---------

Mjesto je prvi put dokumentirano 1243. pod imenom *Érdu* u nekom darovnom ugovoru.

Za osmanske okupacije Erd se zvao Hamzabég, i bio je dio Budimskog pašaluka. Za svoje vlasti Turci su podigli džamiju sa minaretom i zemljanu utvrdu.

Između 1828. - 1848. Erd je bio feud porodice Batthyány. U to vrijeme 1838. mjesto je teško stradalo u katastrofalnoj poplavi, pa je novo naselje nazvano *Novigrad* (Újváros) podignuto na sigurnijem terenu.

Érd se još do sredine 20. vijeka bio ruralno naselje, tek su 1970-ih izgrađene prve veće tvornice, pa je odtad naglo narastao.

Pobratimski gradovi
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Slovačka, Levice
* Poljska, Lubaczów
* UK, Poynton
 | * Rumunjska, Reghin
* Srbija, Subotica
* Kina, Zhuzhou
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Pest" (engleski). City population. Pristupljeno 27. 04. 2016.
2. 1 2 3 4  „*Érd*" (engleski). National Infocommunications Service. Arhivirano iz originala na datum 2016-04-15. Pristupljeno 27. 04. 2016.

Vanjske veze
------------

***Érd*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Érda* (`hu`)
**Zlatko Plenković**, (Podgora, 28. srpnja 1917. – Zagreb, 25. ožujka 2003.), hrvatski inženjer, te gospodarstvenik. Diplomirao je 1942. na Tehničkom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu, te je postao radnikom zagrebačke podružnice trgovačkoga društva Siemens AG, u kojoj je djelovao do 1945. godine. U novoutemeljenomu poduzeću »Rade Končar« stupio je 1956. na rukovodeću dužnost tehničkoga direktora. Osnivačem je i prvim direktorom Elektrotehničkoga instituta »Rade Končar« (1961.). Institut je bio pretečom Više tehničke škole – Zagreb, kojoj je Plenković bio dekanom od 1973. do 1975. godine. Bio je i direktorom poduzeća *»Rade Končar« – Industrijska elektronika*. Na Elektrotehničkome fakultetu Sveučilišta u Zagrebu predavao je predmete Usmjerivači i Energetska elektronika. Plenković je bio suautorom sveučilišnoga udžbenika Energetska elektronika (1978.). Za prinos usmjerivačkoj tehnici dobio je najvišu republičku nagradu za znanstveni rad »Nikola Tesla« (1966.).

Profesor Plenković je oko 1945. uveo u hrvatski jezik riječ usmjerivač kao prijevod njemačke riječi Stromrichter, uvedene u njemački jezik 1932. godine.

Bio je počasnim članom Akademije tehničkih znanosti Hrvatske.

Izvori
------

1. 1 2  Plenković, Zlatko, **U:** Slaven Ravlić, gl. ur. *Hrvatska enciklopedija*, 8. sv. : O – Pre, Zagreb : Leksikografski zavod Miroslava Krleže, 2006. ISBN 953-6036-38-X, str. 521.
2. 1 2  August Kovačec, gl. ur. *Hrvatska enciklopedija*, 5. sv. : Hu – Km, Zagreb : Leksikografski zavod Miroslava Krleže, 2003. ISBN 953-6036-35-5, str. 188.
3. ↑  Zlatko Plenković, *Osam desetljeća Končara : zagovor gospodarskog nacionalizma* // Tehničke znanosti : glasnik Akademije tehničkih znanosti Hrvatske (HATZ), Zagreb, Vol. 7 (br. 3) 2000. ISSN 1330-7207
**Udarac** je direktni fizički napad bilo dijelom ljudskog tijela ili neživim predmetom (npr hladnim oružjem) da bi se protivniku zadala tupa, sjekuća ili prodorna trauma. 

Postoji mnogo različitih vrsta i podvrsta udaraca: 

* Udarac rukom (stisnutom ili otvorenom šakom, bridom dlana, laktom, podlakticom i slično)
* Udarac nogom (stopalom, koljenom, potkoljenicom itd)
* Udarac glavom (čelom, tjemenom, potiljkom)

U raznim borilačkim vještinama i sportovima, pojavljuje se velik broj različitih kombinacija udaraca, uključujući i neke koji ne spadaju pod ovu glavnu podijelu (npr udarac ramenom ili kukom).
Osim toga, u nekim borilačkim sportovima, određene vrste udaraca su zabranjene (npr udarac ispod pojasa u boksu).
Sa druge strane, postoje i borilački sportovi koji po pravilima zabranjuju sve udarce, te umjesto njih koriste razne rvačke tehnike kao što su: Bacanje, čišćenje, poluge te razni drugi zahvati i rušenja.

U burmanskom boksu ozljede često nastaju od udaraca laktom i glavom.

Spoljašnje veze
---------------

* Anderson Silva - Examples of Basic Striking and Combinations
* Punches - Strikes
* Striking and grappling martial arts - differences and importance
* Striking in MMA
* The most powerful and effective strikes.