recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinate: 29° 33′ 00" SGŠ, 34° 57′ 00" IGD

**Eilat** (heb. אילת, standardni hebrejski **Elat**, **Eylat**), broj stanovnika 50.000, je najjužniji grad u Izraelu, u Južnom okrugu Izraela. Uz obližnji egipatski grad Tabu i jordansku (ranije saudijsku) luku Akaba, Eilat se nalazi na severnom kraju Eliatskog zaliva, koji je istočni rukavac Crvenog mora (zapadni vodi u Suecki kanal). Eilat je dobio ime po starozavetnom Elatu, koji odgovara današnjoj obližnjoj Akabi.

Vreme u Eilatu je veoma vruće i suvo zbog blizine Negeva, Sinaja, arapske i pustinje Sahara. Temperature leti često prelaze 35°C, a zimi - 25°C, što je vrlo vruće čak i za relativno tople izraelske prilike (mada se vrućina mnogo manje oseća no npr. u Tel Avivu zbog niske vlaženosti vazduha). Ipak, relativno hladne (22°C - 25°C) i čiste vode Crvenog mora koje su stanište velikog broja tropskih morskih vrsta, i egzotična lepota okolnih predela čine grad omiljenom turističkom destinacijom, najpopularnijom u Izraelu. Grad je omiljeno stecište rekreativnih ronilaca i posmatrača ptica.

Eilat je takođe i luka od strateškog i ekonomskog značaja. Nakon Arapsko-izraelskog rata 1948. i kršenja međunarodnog zakona, Egipat je zabranio prolaz kroz Suecki kanal za plovila sa izraelskom zastavom, i za plovila koja ne plove pod izraelskom zastavom, ali nose tovar u izraelske luke. Ovo je Eilat učinilo ključnom lukom za Izrael za pristup tržištima istočne Afrike i jugoistočne Azije i uvoz nafte. Bez Eilata, izraelski brodovi bi morali da plove kroz Sredozemno more i oko Rta dobre nade da bi došli do Jugoistočne Azije.

Eilat je postao zona slobodne trgovine 1985. Grad ima domaći aerodrom (oznaka: *ETH*), koji se nalazi u centru grada, odmah iza prve linije hotela. Međunarodni letovi idu preko Ovda međunarodnog aerodroma(oznaka: *VDA*), oko 50  severoistočno od grada.  

U Eliatu se nalaze različite atrakcije, poput podvodne opservatorije koralnog sveta, koralnog rezervata i Delfinskog grebena. U Eilatu živi veliki broj stranaca.

Spoljašnje veze
---------------

***Eilat*** na Wikimedijinoj ostavi
**Carica Liu E** (劉娥) (? -314), kurtoazno ime **Lihua** (麗華), formalno **Carica Wuxuan** (武宣皇后, doslovno "ratnička i odgovorna carica") bila je carica kineske/Xiongnu države Han Zhao, odnosno treća supruga Liu Conga (cara Zhaowua).

Liu E je bila kćer Liu Congovog ministra po imenu Liu Yin (劉殷), a nju i njenu sestru Liu Ying (劉英) je 312. Liu Cong uzeo za svoje konkubine. Nakon smrti svoje prve supruge Huyan, Liu Cong je Liu Yin htio proglasiti novom caricom, ali se tome usprotivila njegova majka Zhang i nagovorila ga da novom caricom proglasi Zhang Huiguang. Liu Ying je umrla ubrzo nakon toga. Međutim, nakon što su umrle i carica majka i Zhang Huigang, Liu Cong je Liu E proglasio novom caricom. Kineski historijski izvori opisuju kako je imala blagotvoran efekt na cara te ga obuzdavala u njegovim nasilnim ekscesima. Nakon što je umrla 314. godine Liu Congov dvor se našao u rasulu.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi: **Carica Zhang Huiguang**  |  **Carica Han Zhaoa** 313–314 | Slijedi: **Kasnije carice Liu Conga**  |
**Tolanci** su izmišljena rasa iz znanstveno fantastične američke TV serije Stargate SG-1. Oni su jedna od najnaprednijih ljudskih rasa koje su pripadnici SG-1 tima sreli. Vrlo su tehnološki razvijeni i napredni. Njihova matična planeta je Tollan. Jedna su od rijetkih ljudskih rasa u galaksiji Mliječni put koja nije dovedena na drugi planet od strane Goa'ulda.

Društveni poredak
-----------------

Na vrhu društvene hijerarhijske ljestvice nalazi se *Curija*, sastavljena od visoko rangiranih Tolanaca. Međutim iako predstavlja vrhovno vijeće, ona nema neograničene ovlasti. Sve odluke i rasprave o njima su transparentne prema tolanskom zakonu. Jedna od karakteristika njihovog društva je zakon koji se ni pod kojim okolnostima ne može mijenjati, a to je da je strogo zabranjeno dijeliti tehnologiju sa manje naprednim civilizacijama. Ova odluka o politici izolacionizma posljedica je lošeg iskustva iz prošlosti. Tolanci su podijelili svoju tehnologiju sa manje naprednom civilizacijom Serita, koji su tu tehnologiju iskoristili za rat. Uništenje njihove planete je dovelo do toga da je prvobitni Tollan promjenio svoju orbitalnu putanju i time postao nepogodan za život. To je prisililo Tolance da evakuiraju svoj narod na drugi planet. Tim koji je zaostao na planeti bio je zadužen uništiti Zvjezdana vrata da bi onemogućio bilo čiji dolazak na planet.

Prvo pojavljivanje u seriji
---------------------------

Prvo pojavljivanje u seriji bilo je u epizodi *Enigma* u prvoj sezoni. Nakon toga pojavili su se i u epizodi *2000*.
**Ustav Republike Srbije** iz 1990. godine je izbacio iz naziva Srbije prefiks "socijalistička", a pokrajini Kosovo je vraćen stari naziv Kosovo i Metohija.
Uz to, Ustav je definitivno oduzeo pokrajinama u sastavu Srbije (Vojvodina, Kosovo i Metohija) sve elemente državnosti i potvrdio odluku republičkog parlamenta iz 1989.
Po Ustavu, Predsednik Republike je uѕ Skupštinu najviša je vlast u zemlji. On predlaže Skupštini mandantara za sastav Vlade. Mandat predsednika traje pet godina.
Skupština Srbije ima mandat četiri godine, i u njenom sastavu je 250 narodnih poslanika. Oni se, kao i Predsednik Republike, biraju na slobodnim,neposrednim i tajnim izborima.

Vlada je direktno odgovorna parlamentu, koji sa najmanje 126 poslanika može izabrati Vladu.

Prema članu 72, stav 1: "Republika Srbija uređuje i obezbeđuje: 1. suverenost, nezavisnost i teritorijalnu celokupnost Republike Srbije i njen međunarodni položaj i odnose s drugim državama i međunarodnim organizacijama".

Ustav iz 1990. godine prestao je da važi 8. novembra 2006. godine kada je Narodna skupština Republike Srbije proglasila novi Ustav, donesen kao odgovor na nove okolnosti (raspad Državne zajednice SCG i osamostaljenje Srbije, očuvanje teritorijalnog integriteta države itd.). Izglasavanju novog Ustava prethodio je referendum 28. i 29. oktobra 2006. kada su građani Srbije tesnom većinom glasali za donošenje novog najvišeg akta.

Spoljne veze
------------

* Ustav Republike Srbije iz 1990. godine (digital.nb.rs)[*mrtav link*] (ćirilicom)

  



|   **Ustavi Srbije** | Zastava Srbije |
| --- | --- |
| 

1835. |
1838. |
1869. |
1888. |
1901. |
1903. |
1947. |
1963. |
1974. |
1990. |
2006.

 
 |
**Sanirion** (grč. Σαννυρίων) bio je atinski komediograf koji je stvarao prvenstveno u okviru stare atičke komedije, ali delom pripada i početnoj fazi srednje komedije. Bio je savremenik Diokla i Fililija.

Sanirion se rugao dikciji Hegeloha, glumca u Euripidovom *Orestu*, koji je prikazan 408. pne. Hegeloh je, naime, napravio omašku dok je izgovarao stih 279. ove tragedije, koji glasi: Ἐκ κυμάτων γὰρ αὖθις αὖ γαλήν᾽ ὁρῶ ("nakon oluje opet mirno more vidim"), pa je umesto γαλήν᾽ ὁρῶ ("mirno more vidim") rekao γαλῆν ὁρῶ ("lasicu vidim") ne označavajući u izgovoru apokopu vokala.

O Sanirionovom životu ne znamo ništa, osim da je bio izrazito mršav, zbog čega mu se Stratis rugao u *Kinesiji* i *Tragačima za hladom*, kao i Aristofan u danas izgubljenom komadu *Gerytades*, u kome komediograf Sanirion, tragički pesnik Melit i epičar Kinesija silaze u podzemni svet kao predstavnici svih živih pesnika; a oni su odabrani zato što su i sami senke pa im ta oblast neće biti strana. Zanimljivo je da se Sanirion po istom osnovu rugao Melitu u svom komadu *Svrha* (Τέλως).  Aristofanu je takođe uzvratio tako što mu je prebacio da je proveo život pišući za druge, čime je najverovatnije aludirao na to što su neke Aristofanove komedije na pozornicu izvedene pod imenom drugih osoba.

*Suda* navodi ove naslove Sanirionovih komedija:

* *Svrha* (Τέλως)
* *Danaja* (Δανάη)
* *Ija* (Ἰώ)

*Suda* navodi i *Tragače za hladom* (Ψυχασταί) pozivajući se na Ateneja, no to je zapravo Stratisova drama koju je autor leksikona pripisao Sanirionu nepažljivim čitanjem Ateneja, koji na tom mestu priča o tome kako je Sanirion ismevan u Stratisovim *Tragačima*.

Sačuvano je nekoliko stihova iz *Svrhe*, te pet stihova iz *Danaje*, u kojima ismeva spomenutu omašku glumca Hegeloha. Kod Ateneja je sačuvano nekoliko reči iz *Ije*. *Danaja* i *Ija* po tematici možda već pripadaju srednjoj atičkoj komediji, no vremenski ne mogu biti mnogo kasnije od 407. pne.
Kada je februara 1974. godine donet Ustav SFRJ, te iste godine doneti su i Ustavi svih jugoslovenskih republika. Po Ustavu Socijalističke Republike Srbije, pokrajine Vojvodina i Kosovo i Metohija dobile su velika ovlašćenja i prava, a teritorija Srbije izgledala je ovako:

* SAP (Socijalistička Autonomna Pokrajina) Vojvodina
* SAP (Socijalistička Autonomna Pokrajina) Kosovo i Metohija
* Centralna Srbija

**Teritorija pokrajina** nije se mogla menjati bez odluke pokrajinske Skupštine. Državno rukovodstvo Srbije imalo je nadležnosti nad pokrajinama jedino po pitanjima, tadašnje, narodne odbrane (JNA) i novca.

Posle smrti predsednika Jugoslavije, Tita, 1980. godine, počele su da jačaju separatističke snage u obe pokrajine, a naročito na Kosovu. Tamo je 1981. godine došlo do masovnih demonstracija Albanaca, koji su tražili da Kosovo postane republika. Protesti su ugušeni silom.

Rukovodstvo Srbije je 1989.godine donelo sledeće odluke: republička Skupština donela je,marta meseca,amandmane na Ustav Srbije. Pokrajinama su oduzeta obeležja državnosti i njihova ovlašćenja su znatno sužena. Međutim, ceo srpski Ustav trajao je sve do 1990. godine, kada je donet novi Ustav Srbije. On je potvrdio sve odluke o oduzimanju obeležja državnosti pokrajinama.

  



|   **Ustavi Srbije** |  |
| --- | --- |
| 

1835. |
1838. |
1869. |
1888. |
1901. |
1903. |
1947. |
1963. |
1974. |
1990. |
2006.

 
 |
Litografija biste Sen Simona
**Saint-Simon** (fr. *Claude Henri de Rouvroy, comte de Saint-Simon*) često nazivan i **Henri de Saint-Simon** (17. oktobar 1760. – 19. maj 1825) je bio francuski rani socijalistički teoretičar čije su ideje uticale na osnivanje brojnih društvenih nauka tokom 19. veka, od kojih je možda najznačajnija marksizam, pozitivizam i sociologija. Iako je rođen u aristokratskoj porodici, političke ideje koje je usvojio ne spadaju u kategoriju aristokratije. Nasuprot feudalnom i militarističkom sistemu zalagao se za formu državno-tehnokratskog socijalizma u formi društvenog ugovora u kojem bi industrijalisti vodili društvo i osnivali nacionalne zajednice bazirane na saradnji i tehnološkom progresu sposobnom da eliminiše siromaštvo nižih klasa. Umesto crkve smatrao je da pravac u kojem će se društvo kretati treba da određuju naučnici. Oni ljudi koju su sposobni da organizuju društvo da bude produktivno bi bili ovlašćeni da upravljaju njime.

***Saint-Simon*** na Wikimedijinoj ostavi
Diodotov zlatnik, cca. 250. pne. sa grčkim natpisom *ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΔΙΟΔΟΤΟΥ* - "kralj Diodot".
**Diodot I Soter** (grčki: ) (cca. 285. pne. - cca. 239. pne.) bio je seleukidski satrap Baktrije, koji je za vrijeme vladavine ili neposredno nakon smrti kralja Antiocha II u periodu između 255. i 246. pne. digao ustanak te izborio nezavisnost svoje teritorije koja je otada poznata kao nova helenistička država pod nazivom Grčko-Baktrijsko Kraljevstvo.

Prema antičkim izvorima, Diodot je iskoristio zauzetost Antioha II drugim sirijskim ratom, odnosno sukob njegovih supruga Berenike i Laodike. U to je vrijeme Baktrija, koja se opisuje kao *zemlja hiljadu gradova* bila jedna od najbogatijih satrapija Seleukidskog Carstva, a pobunu je pomoglo i to što su Diodotov primjer slijedili i drugi seleukidski satrapi (Justin, XLI,4 ), prije svih Andragora u susjednoj Partiji, koji je vjerojatno bio Diodotov saveznik.

Oko godine 250. pne. Diodot se sukobio s dahanskim plemenom Parna te protjerao njih i njihovog vođu Arsaka u Partiju, gdje su oni svrgnuli Andragoru, osnovali Partsko Carstvo i tako prekinuli višedecenijsku helenističku vlast. Tako je došlo do prekida trgovačkih i drugih veza sa ostatkom grčkog svijeta, Diodotovo je kraljevstvo toliko ojačalo da se počelo širiti na sjever i istok, preko granica koje je bio postavio Aleksandar Veliki.) S vremenom je izbilo na obalu Arapskog mora, te su stvorene pomorske veze s Ptolemejskim Egiptom.

Seleukidi su s vremenom pomirli s gubitkom istočnih pokrajinom, te je kralj Seleuk zajedno s Diodotom sklopio savez kako bi oko godine 239. pne. pokušali bez uspjeha pokoriti Partiju. Taj je savez uključio i brak Diodota s kćeri Antioha II i Laodike. U njemu je Diodot imao dvoje djece - sina Diodota, koji ga je naslijedio, te kći koja se udala za budućeg kralja Euditema.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Antioh II** (Seleukidsko Carstvo) | **grčko-baktrijski vladar** | Slijedi:**Diodot II** |

Izvori
------

1. ↑  "The Greek kingdoms of Central Asia," p. 100. P. Bernard in: *History of civilizations of Central Asia, Volume II. The development of sedentary and nomadic civilizations: 700 B.C. to A.D. 250*. Harmatta, János, ed. 1994. Paris: UNESCO Publishing. ISBN 92-3-102846-4
2. ↑  Justin XLI, paragraph 4
3. ↑  Strabo XI.XI.I
**Divlji kesten** *Aesculus hippocastanum* potječe iz Perzije, a plodovi su nejestivi, no zbog svoje ljepote je omiljeno stablo u parkovima, koje dostiže i starost od 200 godina, a cvjetovi, kora i plodovi se koriste u narodnoj medicini.

Opis
----

Naraste do 36 metara s velikim prstenastim listovima koji se sastoje od većinom 7 listića klinastog oblika zajedno sastavljenih. Veliki grozdasti cvatovi stoje u uspravnom položaju i čunjastog su oblika. Cvjetovi su sasvim bijeli ili crveni sa žutim ili crvenim mrljama. Tobolac ploda je bodljikav zeleni omotač u kojem se nalaze 1 do 2 ploda sjajne tamnosmeđe boje s bijelom točkom. Sjeme je vrlo lijepe kestenjaste boje, sjajno kao da je lakirano, a ukus mu je gorak i neprijatan. Sjeme se može koristiti za ishranu životinja.

Cvjeta u svibnju, a plodovi sazrijevaju u rujnu i listopadu. Kora drva prilikom sušenja ima miris sličan amonijaku i gorka je okusa, a svi dijelovi divljeg kestena su neotrovni.

Sastav
------

Od kestena se upotrebljavaju: kora, listovi, cvjetovi i sjeme. Listovi sadrže glikozide, tanin i smolu. Sjeme je bogato škrobom (40-60%), saponinom (5-8%), uljem (5-8%), bjelančevinama, glikozidima, taninima, vitaminima (B, C, K i P) i gorkim tvarima.

Medicina
--------

Zbog velikog udjela *escina*, saponina koji povoljno djeluje na stijenke kapilara i vena, dijuretičkog i protuupalnog djelovanja, osim u narodnoj medicini ekstrakt divljeg kestena koristi se sve više i u raznim kremama za liječenje vena i ravnanje bora.
Spojevi masti, saponina, i škroba čine divlji kesten prikladnim za liječenje crijevnih oboljenja, proljeva, katara dišnih organa. Cvijet se upotrebljava kao narodni lijek za jačanje, protiv proliva i protiv pega na licu.

Njemačka komisija E je odobrila upotrebu divljeg kestena kod venske insuficijencije nogu (otečene, bolne noge).

* GALERIJA
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Literatura
----------

* Gostuški,R: Lečenje lekovitim biljem, Narodna knjiga, Beograd, 1979.
* Grlić, Lj: Enciklopedija samoniklog jestivog bilja, August Cesarec, Zagreb, 1986.
* Djuk, A, Dž: Zelena apoteka, Politika, Beograd, 2005.
* Jančić, R: Lekovite biljke sa ključem za određivanje, Naučna knjiga, Beograd, 1990.
* Jančić, R: Botanika farmaceutika, Službeni list SCG, Beograd, 2004.
* Jančić, R: Sto naših najpoznatijih lekovitih biljaka, Naučna knjiga, Beograd, 1988.
* Kojić, M, Stamenković, V, Jovanović, D: Lekovite biljke jugoistične Srbije, ZUNS, Beograd 1998.
* Lakušić, D: Vodič kroz floru nacionalnog parka Kopaonik, JP Nacionalni park Kopaonik, Kopaonik, 1995.
* Marin, P, Tatić, B: Etimološki rečnik, NNK Internacional, Beograd, 2004.
* Mindel, E: Vitaminska biblija, FaMilet, 1997.
* Stamenković, V: Naše neškodljive lekovite biljke, Trend, Leskovac
* Tucakov, J: Lečenje biljem, Rad, Beograd, 1984.
* Šilić, Č: Atlas drveća i grmlja, IP Svjetlost, ZUNS, Sarajevo i Beograd, 1990.

***Divlji kesten*** na Wikimedijinoj ostavi
Tri primjera sve većeg ekscentriciteta putanje
U astronomiji, **ekscentricitet orbite** je jedan od orbitalnih elemenata i važna osobina putanja nebeskih tela u prostoru: (planeta oko Sunca, satelita oko planeta...). Govori nam koliko putanja nekog nebeskog tela odstupa od kružne. Što je ekscentricitet veći putanja nebeskog tela je izduženija. Uglavnom se obeležava malim slovom e.

Vrste ekscentriciteta[уреди]
Ako objekat ima ekscentricitet nula (e = 0) onda on ima kružnu putanju. Ovakav slučaj je idealizovan i ne postoji u prirodi.

Ako je ekscentricitet putanje između nule i jedan (0 < e < 1) putanja je eliptična. Ako je neko telo gravitaciono vezano za neko drugo ( Zemlja je gravitaciono vezana za Sunce) imaće eliptičnu putanju oko centra mase sistema.

Ako je ekscentricitet jednak jedinici (e = 1) putanja je parabolična. Ovaj slučaj je takođe idealizovan. Ipak, ima dosta tela koja imaju eliptičnu putanju sa velikim ekscentricitetom koji teži jedinici, pa se može reći da je njihova putanja parabolična. Recimo, dugoperiodične komete najčešće imaju ekcentricitete e > 0.95.

Objekti sa putanjom ekscentriciteta iznad jedinice (e > 1) imaju hiperboličnu putanju. Odnosno taj objekat nije gravitaciono vezan za sistem u odnosu na koji ima hiperboličnu putanju. Recimo, ako bi neko telo proletelo pored Zemlje velikom brzinom, dovoljnom da ga Zemlja ne zarobi u svoju orbitu, ono će imati hiperboličnu orbitu u odnosu na Zemlju (a ako pripada Sunčevom sistemu, imaće eliptičnu putanju u odnosu na Sunce)

Eksterni linkovi
----------------

* ekscentricitet na scienceworld.wolfram.com
* Orbitalne simulacije (2003) Arhivirano 2006-02-10 na Wayback Machine-u
Ovo je članak o navijačkoj skupini.  Za istoimenu životinju, v. Divlja svinja.  
**Divlje Svinje** (poznate i kao **Wild Pigs**) navijačka su skupina iz Zaprešića, koja podržava Inter Zaprešić.

Povijest
--------

Početci Divljih Svinja sežu u 1990-te, kada je skupina navijača koja je bila naoružana bakljama izašla u novinama. Te "Divlje Svinje" su većinom bili Bad Blue Boysi koji su tražili nove izazove. Uslijedile se utakmice protiv BSK-a, Neretve i Zagreba, a na tim utakmicama se skupini pridruživalo sve više i više ljudi.

Krajem 1990. počinje se s organiziranim navijanjem. Divlje Svinje dobivaju sve veću potporu grada Zaprešića, kao i građana. Godine 1991. Divlje Svinje registrirane su kao društvo građana u Zaprešiću.

Godine 1997. naslutivši da Interu nema spasa od ispadanja, ljudi su počeli izlaziti iz skupine, a oni koji su ostali su gubili strpljenje. Kada je Inter ispao iz Prve HNL, skupina se nedostatkom ljudi, volje i novaca raspala.

Novije vrijeme
--------------

Skupina se ponovno sastala 2003. kada se Inter vratio u Prvu HNL te se borio za prvo mjesto. Skupina je svakom utakmicom bila sve veća i veća, da bi se rekordan broj navijača okupio na domaćoj utakmici protiv Hajduka - više od 2.000 navijača.

Divlje Svinje su skupile novac za kupnju tiskarskog stroja. Išlo se na svaku utakmicu, bilo na domaćem stadionu, bilo na gostovanju. Osnovan je fan klub, koji je već u prvom mjesecu postojanja skupio oko 1.000 članova.

Godine 2006. Inter je ponovno ispao iz lige. Ovaj se put skupina nije raspala, već se uspjela uz poteškoće održati do Interova povratka u Prvu HNL, kada se pojačava te se održava sve do danas.

Vanjske poveznice
-----------------

* Povijest Divljih Svinja Arhivirano 2013-07-03 na Wayback Machine-u
**Divlje govedo** (lat. *Bos taurus*) u užem smislu je vrsta goveda koje je predak današnjeg domaćeg goveda. U širem smislu, naziv "divlje govedo" koristi se ponekad za sva goveda koja nisu domesticirana. 

Među najpoznatije podvrste divljeg goveda spadalo je pragovedo (*Bos taurus primigenius*), rasprostranjeno u Euroaziji, ali istrijebljeno još u 17. stoljeću. Njegovo ime ponekad se koristi kao sinonim za cijelu vrstu. Indijsko govedo zebu vodi porijeklo od jedne druge podvrste goveda, azijskog tura, (*Bos taurus namadicus*), koja se još prije oko 300.000 godina odvojila od bliskoistočnih i euroazijskih podvrsta. Prema mišljenju nekih stručnjaka, preci zebu goveda bi se mogli smatrati zasebnu vrstu, *Bos indicus*. Genetička istraživanja koja su provedena 1994. su dokazala, da domaća goveda ne potječu od jedne vrste predaka kao što se to do tada smatralo, nego da potječu od dvije različite linije. To bi značilo, da je divlje govedo dva puta domesticirano, nezavisno jedno od drugog, jednom u Indiji, i jednom u pordučju Sredozemlja.

Često se sreće, da se divljem govedu daje znanstveno ime *Bos primigenius*, a domaćem govedu *Bos taurus*. No obzirom da oba pripadaju jednoj te istoj vrsti, treba za jedne i druge koristiti stariji naziv, *Bos taurus*.

Vanjske poveznice
-----------------

### Ostali projekti

SVI SUBCRIBE NA YT KANAL SaraHD

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Divljem govedu** |
Veselin Topalov
**Veselin Topalov** (bug. Веселин Александров Топалов) (rođen: Ruse, Bugarska, 15. ožujka 1975.) je bugarski šahist. Svjetski prvak u verziji FIDE od 2005. godine.

Karijera do 2005
----------------

Naučio je igrati šah s osam godina. Već sa 12 godina osvaja titulu nacionalnog majstora. Godine 1989. u Aguadilji, Portoriko postaje svjetski prvak u kategoriji muških do 14 godina. Slijedeće godine u Singapuru drugi je na svjetskom prvenstvu muških do 16 godina. Naslov velemajstora osvojio je 1992. godine, u dobi od 17 godina.

Već 1993. ulazi među deset najboljih na svijetu. Nakon toga donekle stagnira, ne uspijevajući se probiti u sam vrh.

Na meč-turniru FIDE svjetskog prvenstva u New Delhiju, Indija 2000. g. dolazi do četvrtfinala. Godine 2004. na turniru u Tripoliju, Libija dolazi do polufinala.

Godine 2002. igrao je finalni meč kandidata za prvaka svijeta u verziji PCA protiv Petera Leke i izgubio 1,5-2,5.

Vrhunac karijere postiže od polovice 2004, kada se penje na Rating listi FIDE. Na listi (objavljuje se svaka tri mjeseca) od 1. siječnja 2005. dolazi na 3. mjesto (iza Kasparova i Ananda).

Ožujka 2005. podijelio je prvo mjesto s Kasparovom na turniru u Linaresu (Španjolska), a nakon toga pobijedio (ispred Ananda) na najjačem turniru godine u Sofiji (Bugarska).

Svjetski prvak
--------------

U rujnu i listopadu 2005. FIDE je organizirala dvokružni turnir osmero ponajboljih svjetskih igrača za naslov svjetskog prvenstva u San Luisu, Argentina. Topalov je uvjerljivo osvojio prvo mjesto sa šest pobjeda i osam remija (u prvom krugu imao je šest pobjeda i jedan remi). 

Nakon ovog uspjeha, na rating listi od 1. siječnja 2006. bit će drugi na svijetu, iza Kasparova, koji je nakon spomenutog turnira u Linaresu objavio da više neće igrati. Topalov će također postati treći igrač u povijesti s ratingom većim od 2800 (nakon Kasparova i Kramnika).

Vode se pregovori za meč sa "klasičnim svjetskim prvakom" Vladimirom Kramnikom u kojem bi titule trebale biti ujedinjene.

Unutrašnje poveznice
--------------------

* Svjetsko prvenstvo u šahu

Vanjske poveznice
-----------------

* Topalovljeve partije na ChessGames.com
* Pozicije iz njegovih partija u obliku zagonetki
* Izvještaji sa svjetskog prvenstva u San Luisu
* Meč Topalov-Leko 2002

| * p
* r
* u
Svjetski prvaci u šahu |
| --- |
| 
* Spisak Svjetskih šahovskih prvenstava
* Interregnum
* Izbacivanje (1998–2004)

 |
| Pred-FIDE | 
* Wilhelm Steinitz
* Emanuel Lasker
* José Raúl Capablanca
* Aleksandar Aljehin
* Max Euwe
* Aleksandar Aljehin

 |
| FIDE | 
* Mihail Botvinjik
* Vasilij Smislov
* Mihail Botvinjik
* Mihail Talj
* Mihail Botvinjik
* Tigran Petrosjan
* Boris Spaski
* Bobby Fischer
* Anatolij Karpov
* Gari Kasparov

 |
| Podijeljena | 

|  |  |
| --- | --- |
| PCA/Klasični | 
* Gari Kasparov
* Vladimir Kramnjik

 |
| FIDE | 
* Anatolij Karpov
* Aleksandar Haljifman
* Višvanatan Anand
* Ruslan Ponomarjov
* Rustam Kasimdžanov
* Veselin Topalov

 |

 |
| FIDE | 
* Vladimir Kramnjik
* Višvanatan Anand
* Magnus Carlsen

 |
| 
* Category Kategorija

 |
**Divlji kupus** (*Brassica oleracea*) je dvogodišnja vrsta biljke iz familije kupusa (Brassicaceae). Genetički je veoma srodna sa nekoliko vrsta iz roda *Brassica*, a kao osnovna karakteristika sličnosti uzima se isti broj hromozoma (n = 9).

Prirodni areal rasprostranjenja divljeg kupusa i srodnih biljaka obuhvata krečnjačke stene na obalama Mediterana i zapadne Evrope. Sama vrsta *Brassica oleracea* rasprostranjena je na obalama severne Španije, zapadne Francuske i južne i jugoistočne Britanije. Usled duge istorije gajenja i kultivisanja ove vrste areal je proširen na teritorije svih kontinenata. Pojedine gajene sorte ove vrste su jednogodišnje ili višegodišnje.

Opis biljke
-----------

Divlji kupus u prvoj godini formira „glavicu" — skraćeno stablo sa gustom rozetom izgrađenom od velikih i debelih listova, u kojima se skladišti velika količina vode. Tokom druge godine, uskladištena voda i hranljive materije iz glavice koriste se za dalji rast stabla. Donji listovi su široki, plavičastozeleni, gornji su duguljasti, po obodu naborani. Stablo u drugoj godini je u stvari drška cvasti (klasa), visine do 1,7 m, zadebljala pri osnovi. Cvetovi su brojni, žute boje.

Gajenje
-------

Iako se generalno smatra da se divlji kupus uzgaja više hiljada godina, o ovom uzgoju pre antičkog doba nema mnogo podataka. Teofrast je pisao o tri tada poznate sorte kupusa: divljem kupusu, kupusu sa glatkim listovima i kupusu sa naboranim listovima.

Do danas je uzgojen veliki broj sorti (kultivara) divljeg kupusa, koje se mogu razvrstati u sedam grupa (koje kod nekih autora imaju taksonomski status podvrste):

* grupa Acephala, ili *B. oleracea* var. *acephala*, u koju spada raštan (raštika)
* grupa Alboglabra, ili *B. alboglabra*, u koju spada kai-lan (kineski brokoli)
* grupa Botrytis, ili *B. oleracea* var. *botrytis*, u koju spadaju karfiol i romanesko
* grupa Capitata, ili *B. oleracea* var. *capitata*, *B. oleracea* var. *bullata* i *B. oleracea* var. *sabauda*, u koju spadaju kupus, crveni kupus, kelj
* grupa Gemmifera, ili *B. oleracea* var. *gemmifera*, u koju spada prokelj
* grupa Gongylodes, ili *B. oleracea* var. *gongylodes*, u koju spada keleraba
* grupa Italica, ili *B. oleracea* var. *italica*, u koju spada brokoli

Pojedini autori smatraju da nisu sve gajene sorte kupusa nastale od vrste *B. oleracea*, pa navode vrstu *B. montana* kao moguću roditeljsku vrstu za kelj i kupus, vrstu *B. rupestris* za kelerabu, a vrstu *B. montana* za karfiol i brokoli.

Galerija gajenih sorti
----------------------

* kupuskupus
* keljkelj
* karfiolkarfiol
* brokolibrokoli
* prokeljprokelj
* kelerabakeleraba
* kuvani raštankuvani raštan
* kai-lankai-lan

Literatura
----------

***Divlji kupus*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zohary, Daniel; Hopf, Maria (2000). *Domestication of Plants in the Old World: The Origin and Spread of Cultivated Plants in West Asia, Europe, and the Nile Valley*. Oxford University Press. str. 199-. ISBN 978-0-19-850357-6.
**Divna Đoković** (Livno, 6. jun 1915 — Beograd, 14. januar 2005) je bila jugoslovenska i srpska glumica.

Biografija
----------

Divna Đoković rođena Radić glumačku karijeru je počela u Narodnom pozorištu 1935. godine. Prvu ulogu je ostvarila u Ibzenovoj drami Divlja patka. Ubrzo je osvojila stipendiju kraljice Marije koja joj je omogućila školovanje u Beču, gde je završila opersko pevanje i majstorsku školu za dramsku umetnost na Državnoj muzičkoj akademiji i Akademiji pozorišne umetnosti. 

Najpoznatija je po ulozi Koštane u istoimenoj drami koju je tumačila od 1939. do 1960. godine u Narodnom pozorištu, a snimila je i ploču sa muzikom iz predstave Koštana. Bavila se i pedagoškim radom kao asistent i profesor dikcije. Napisala je knjigu Osnovi recitovanja za amatere. 

Njen suprug je bio Milan Đoković dramski pisac i upravnik beogradskog pozorišta.

Umrla je 14. januara 2005. u Beogradu. Komemoracija je održana u Narodnom pozorištu 19. januara 2005. godine.

Filmografija
------------

|  |
| --- |
| **Filmografija glumice Divne Đoković**  |
| God. | Naziv | Uloga |
| 1960.-te |
| 1967. | Jelena Ćetković |  |
| 1970.-te |
| 1971. | Od svakog koga sam volela |  |
| 1972. | Kiša | pevačica |
| 1972. | Izdanci iz opaljenog grma |  |
| 1976. | Vagon li | starija žena |
| 1980.-te |
| 1983. | Kakav deda takav unuk | supruga doktora Nedeljkovića |
| 1983. | Idi mi, dođi mi | supruga doktora Nedeljkovića |

Izvori
------

1. ↑  „Divna Đoković (Fond Milan Đoković)". Arhivirano iz originala na datum 2013-07-29. Pristupljeno 2016-02-02.
2. ↑  „Divna Radić Đoković (Riznica srpska - muzika)". Arhivirano iz originala na datum 2015-04-28. Pristupljeno 2016-02-02.
3. ↑  Umrla glumica Divna Đoković („Blic" 15. januar 2005.)

* Divna Đoković na IMDb-u (`en`)
***Tuojiangosaurus*** ("gušter rijeke Tuo") bio je rod dinosaura stegosaurida iz perioda kasne jure, a koji je pronađen u gornjoj formaciji Shaximiao u provinciji Sichuan u Kini. Fizički sličan sjevernoameričkom rodu *Stegosaurus*, *Tuojiangosaurus* je najbolje istražen od svih kineskih stegosaurida. Bio je dug oko 7 m i visok oko 2 m, sa pretpostavljenom težinom od oko 4 tone.

Otkriće i vrste
---------------

Skelet
Rep skeleta
Tipična i jedina poznata vrsta, *T. multispinus*, dobila je naziv 1977. godine (tačno stotinu godina nakon roda *Stegosaurus*) na osnovu dva primjerka, od kojih je kod jednog očuvano više od pola kostiju. Naziv roda potječe od rijeke Tuo Jiang, pritoke rijeke Jangcekjang u Sichuanu.

Paleobiologija
--------------

*Tuojiangosaurus* je dostizao dužinu od sedam metara, što znači da je bio stegosaur srednje veličine.

Lubanja mu je bila izrazito ravna i izdužena, a u prednjem dijelu čeljusti nije imao zube. Također je karakterističan veliki broj zuba u ostatku čeljusti. Oni su bili maleni i otprilike trougaoni, pilagođeni ishrani biljem.

Kao i *Kentrosaurus*, *Tuojiangosaurus* je imao dva reda šiljastih ploča duž kičme, a one su bile više iznad predjela kuka, visine do 75 cm. Imao je 17 pari tih ploča, koje su bile okrugle na prednjoj polovini tijela, a trougaone na zadnjoj polovini i repu. Na repu je također imao i bodlje, koje su stršile prema van. Imao je i usku glavu, krupno tijelo i niske zube kao i većina stegosaurida.

Noge su mu bile snažne, a zadnje su bile znatno duže od prednjih. Budući da se na pršljene njegove kičme, iz anatomskih razloga, nisu mogli vezati mišići, vjerojatno se nije mogao uspraviti na zadnje noge kao što je to mogao *Stegosaurus*. To znači da se najvjerojatnije hranio niskom vegetacijom.

U popularnoj kulturi
--------------------

Skelet vrste *Tuojiangosaurus multispinus* može se naći u Općinskom muzeju Chongqinga. Uz to, u Natural History Museumu u Londonu se može naći odljev skeleta. *Tuojiangosaurus* je prikazan u specijalu *Bizarre Dinosaurs* National Geographic Channela.

Izvori
------

1. ↑  Palmer, D. ur. (1999). *The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals*. London: Marshall Editions. str. 156. ISBN 1-84028-152-9.

* Dong Zhiming (1988). *Dinosaurs from China*. China Ocean Press, Beijing & British Museum (Natural History). ISBN 0-565-01073-5.
* Dong Zhiming (1992). *Dinosaurian Faunas of China*. China Ocean Press, Beijing. ISBN 3-540-52084-8.

Vanjske poveznice
-----------------

***Tuojiangosaurus*** na Wikimedijinoj ostavi

* Natural History Museum o *Tuojiangosaurusu* Arhivirano 2006-09-25 na Wayback Machine-u
**Ekocid** je izraz koji u najširem smislu označava događaj ili proces koji rezultira naglom ili dramatičnom promjenom prirodne okoline na nekom području, te zajedno s njome vezano naglo izumiranje ili migraciju tamošnje flore i faune. U užem, i najčešće korištenom, smislu see pod time podrazumijevaju procesi koji su posljedica ljudske aktivnosti, prije svega kroz katastrofalno zagađenje, pretjerano korištenje prirodnih resursa ili namjerno uništavanje tokom rata ili etničkog čišćenja.

Izraz je neologizam koji potiče od grčke riječi *oikos* ("kuća") i latinske riječi *cedere*, a prvi put se počeo koristiti 1960-ih, čemu je poticaj dao vijetnamski rat, odnosno kontroverzna operacija Ranch Hand tokom koje su američke snage koristile Agent Orange i druge defolijante u nastojanju da kemijskim sredstvima "očiste" džunglu i tako oduzmu prirodni zaklon Vijetkongovim gerilcima.

Izraz je postepeno stekao veliku popularnost među ekološkim i drugim aktivistima, te se koristi u svrhu "senzibiliziranja" javnosti na probleme zaštite okoline, odnosno kritiziranje po okolinu štetnog djelovanja korporacija i država. Duže vremena traju pokušaji da ekocid, slično kao i genocid, uđe u međunarodno krivično pravo kao posebna vrsta zločina protiv mira, odnosno zločina protiv čovječanstva. Oni, međutim, nisu dali nekih značajnijih rezultata.

Povezano
--------

* Ekološka katastrofa
* Genocid
* Urbicid
* Spaljena zemlja
* Desertifikacija
* Holocensko masovno izumiranje

Literatura
----------

* Franz, Broswimmer (2002). *Ecocide: A Short History of Mass Extinction of Species*. Pluto Press. ISBN 0745319343.
* Diamond, Jared (2005). *Collapse: How Societies Choose to Fail or Succeed*. England: Penguin Books. str. 575. ISBN 0143036556.
* Cherson, Adam (2009). *Ecocide: Humanity’s Environmental Demons*. Greencore Books. str. 135. ISBN 9780595463183.
* Higgins, Polly (2010). *Eradicating Ecocide: Laws and Governance to Prevent the Destruction of our Planet*. Shepheard-Walwyn. str. 202. ISBN 9780856832758.
**Car Fei od Sjevernog Qija** ((北)齊廢帝) (545–561), osobno ime **Gao Yin** (高殷), kurtoazno ime **Zhengdao** (正道), posthumno **Princ Mindao od Ji'nan** (濟南閔悼王), bio je kratkotrajni car kineske dinastije Sjeverni Qi. Bio je najstariji sin njenog osnivača cara Wenxuana (Gao Yang), a carem je postao nakon njegove smrti 559. Međutim, bio je premlad da bi preuzeo stvarnu vlast, oko koje su se borili suparnički velikodostojnici. Godine 560. je njegov stric Gao Yan, princ od Changshana, ubio tadašnjeg premijera Yang Yina i preuzeo stvarnu vlast, a ubrzo nakon toga i formalnu vlast, svrgnuvši cara Feija i preuzevši prijestolje kao car Xiaozhao. Godine 561. je car Xiaozhao, uplašen zbog proročanstava po kojima će se car Fei vratiti na prijestolje, dao svog nećaka pogubiti.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  *Knjiga Sjevernog Qija*, vol. 5.
2. 1 2 3 4  Academia Sinica Chinese-Western Calendar Converter.
3. ↑  *Zizhi Tongjian*, vol. 168.

* *Knjiga Sjevernog Qija*, vol. 5.
* *Historija Sjevernih dinastija*, vol. 7.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 167, 168.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Car Wenxuan od Sjevernog Qija**  |  **Car Sjevernog Qija** 559–560 | Slijedi: **Car Xiaozhao od Sjevernog Qija**  |
| **(Bei) Wei Daowudi** ((北)魏道武帝) |
| --- |
| Porodično ime: | Tuoba (拓拔; tuò bá) |
| Osobno ime: | prvotno Shegui (涉珪, shè guī),kasnije Gui (珪, guī) |
| Hramsko ime: | prvotno Liezu (烈祖, liè zǔ),kasnije Taizu (太祖, taì zǔ) |
| Posthumno ime: | prvotno Xuanwu (宣武, xuān wǔ),doslovno:"odgovoran i ratnički",kasnije Daowu (道武, dào wǔ),doslovno:(Wu znači "ratnički", ali Dao je nejasno) |
|

**Car Daowu od Sjevernog Weija** ((北)魏道武帝) (371–409), osobno ime **Tuoba Gui** (拓拔珪), rođen kao **Tuoba Shegui** (拓拔渉珪), bio je car i osnivač kineske/Xianbei dinastije Sjeverni Wei. Bio je unuk Tuoba Shiyijiana, posljednjeg princa Daiha, a nakon što je ta država pala pod vlast Ranijeg Qina 376. je bio prezumptivni nasljednik prijestolja Daija. Nakon što je 383. Raniji Qin zapao u kaos poslije poraza od trupa dinastije dinastije Jin na rijeci Fei, Tuoba Gui je iskoristio priliku kako bi obnovio državu Dai 386. godine, ali je ubrzo nakon toga njeno ime promijenio u Wei a sebe proglasio princom. Ispočetka je bio vazal države Kasniji Yan. Kasnije se međutim pobunio protiv njenog cara Murong Bao 397. godine te osvojio najveći dio teritorije Kasnijeg Yana, proglasivši se carem 398.

Car Daowu se smatrao nadarenim vojskovođom, ali je kao vladar bio okrutan i kapriciozan, pogotovo pred kraj vladavine. Kada je godine 409. razmišljao o tome da ubije konkubinu Suprug Helan, njihov zajednički sin Tuoba Shao (拓拔紹), princ od Qinghea, ga je ubio. Tuoba Shao je odmah nakon toga uhvaćen i pogubljen od krunskog princa Tuoba Sija, koji je preuzeo prijestolje kao car Mingyuan.

| Kraljevske titule |
| --- |
|
| Prethodi:**Nema (dinastija osnovana)** | **Princ/car Sjevernog Weija**386–409 | Slijedi:**Car Mingyuan od Sjevernog Weija** |
| Prethodi:**Fu Pi od Ranijeg Qina** | **car Kine (Unutrašnja Mongolija)**386–409 |
| Prethodi:**Murong Bao od Kasnijeg Yana** | **car Kine (Shanxi)**396–409 |
| **car Kine (Hebei)**397–409 |
| Prethodi:**Murong De od Južnog Yana** | **car Kine (oblast Huatai)**399–409 |

Izvori
------

* *Knjiga Weija*, vol. 2.
* *Historija Sjevernih dinastija*, vol. 1.
* *Knjiga Jina*, vols. 113, 114.
* *Knjiga Songa*, vol. 95.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 104, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115.
*Za ostala značenja, v. Crni labud (razvrstavanje).*

 *Cygnus atratus*
**Crni labud** (*Cygnus atratus*) je velika vodena ptica koja je uglavnom rasprostranjena u području jugoistočne i jugozapadne Australije. Ranije su crni labudovi svrstavani u monotipski rod *Chenopis*. Mogu živjeti u grupama od više stotina ili čak tisuća jedinki.

Opis
----

Crni labudovi uglavnom imaju crno perje, sa crtama bijelih letači pera na krajevima krila koja se nekad mogu primjetiti kada miruju. Kljun je jarko crven, sa tamnim rubom i vrhom. Noge i stopala su sivo-crna. Mužjaci su neznatno veći od ženki. Mladunčad je sivo-smeđa sa perjem tamnijih rubova.

Odrasli crni labud može narasti od 1,1 do 1,4 metra a može biti težak 6-9 kg. Raspon krila u letu može iznositi od 1,6 do 2 metra.

Izvori
------

1. 1 2  Pizzey, G. *A Field Guide to the Birds of Australia*, Collins, Sydney 1984: 66

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Cygnus atratus** |

***Crni labud*** na Wikimedijinoj ostavi
**Savez cionista Jugoslavije** (SCJ), je bila organizacija jugoslavenskih Jevreja osnovana 1919 godine u Zagrebu uspostavom Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca tj. Kraljevine Jugoslavije.

Vođeni cionističkom idejom, jugoslavenski Jevreji su istupali sa zahtjevom da Jevreji budu priznati kao narodna manjina Kraljevine Jugoslavije u kontekstu zasjedanja Pariške mirovne konferencije. Pritom su jevrejske organizacije tražile da se zemljama nasljednicama Austro-Ugarske Monarhije nametne jednaka takva obveza. Glavne cionističke ideje na prostoru Jugoslavije nisu stvorene ovdje, već potječu izvana, donosili su ih studenti nakon završetka studiranja u europskim metropolama gdje su se susretali s cionističkim idejama. U Kraljevini Jugoslaviji rad su nastavila stara i nova socijalno–humanitarna i sportska društva, te organizacije. Ova društva su se razvijala pod snažnim uticajem cionističkih ideja. Krajnji, glavni i zajednički cilj ovih društava, bez obzira na njihov karakter, je bilo pripremanje omladinaca za odlazak u Palestinu, odnosno vaspitavanje i formiranje mladih ljudi koji će biti sposobni da u Palestini rade i izgradjuju novu zemlju. Dr. Aleksandar Licht, istaknuti zagrebački Jevrej, je uvelike pomogao osnivanje SCJ-a, gdje je u početku služio kao tajnik izvršnog odbora, a potom kao predsjednik. Među prvacima cionističkog pokreta na području hrvatskih zemalja unutar Kraljevine Jugoslavije su bili: dr. Hugo Spitzer, Aleksandar Licht, rabin Gavro Schwarz, dr. Lavoslav Šik, Hugo Bauer i dr. Jedan od članova Izvršnog odbora Saveza je bio David Albala, ugledni beogradski liječnik i političar. SCJ je prestao postojati okupacijom Kraljevine Jugoslavije tokom Drugog svjetskog rata. Nakon završetka rata u novoformiranoj FNR Jugoslaviji tj. SFR Jugoslaviji su bez uspjeha ostali napori da se oživi SCJ. Unatoč tome što su im vlasti SFR Jugoslavije pripomogle u obnovi Saveza jevrejskih opština Jugoslavije (SJOJ), jugoslovenskim Jevrejima je jedino bilo zabranjivano da održavaju kontakte sa Svetskom cionističkom organizacijom. Jugoslavenski Jevreji, pristalice cionističke ideje su se, pri organiziranju Alija, prvi osjetili pozvanim da se prijave za iseljenje, tako da je u SFR Jugoslaviji, poslije 1952 godine, ostao živjeti veoma mali broj pristalica cionističke ideje.

Literatura
----------

* Nećak, Aleksandar (2011). *Znameniti Jevreji Srbije*, Beograd: Savez jevrejskih opština Srbije. ISBN 978-86-915145-0-1
| **Jin Chengdi** (晉成帝) |
| --- |
| Pprodično ime: | Sima (司馬; sī mǎ) |
| Osobno ime: | Yan (衍, yǎn) |
| Hramsko ime: | Xianzong (顯宗, xiǎng zōng) |
| Posthumno ime: | Cheng (成, chéng),doslovno: "uspješan" |
|

**Car Cheng od Jina** (晋成帝/晉成帝, pinyin Jìn Chéngdì, Wade-Giles Chin Ch'eng-ti) (321 – 26. jul 342), osobno ime **Sima Yan** (司馬衍), kurtoazno ime **Shigen** (世根), bio je kineski car iz dinastije Jin. Bio je najstariji sin cara Minga a krunskim princom postao 1. aprila 325. Na prijestolje je stupio sljedeće godine kao 4-godišnje dijete, pa je njegovu vladavinu obilježila dominacija regenata — prvo njegov ujak Yu Liang, pa Wang Dao, te zajednička uprava He Chonga (何充) i ujaka Yu Binga (庾冰). Nedugo nakon dolaska na prijestolje je državu pogodio katastrofalni ustanak Su Juna, koji će je, iako brzo ugušen, oslabiti za nekoliko decenija. To se ubrzo vidjelo i teškim porazima koje je kineska država pretrpila u sukobu sa sjevernom državom Kasniji Zhao. Kada se u ljeto 342. smrtno razbolio, pristao je, da umjesto njegovih malodobnih sinova Sima Pija i Sima Yija - prijestolje prepusti svom mlađem bratu Sima Yueu, koji ga je naslijedio kao car Kang.

Izvori
------



|  |
| --- |
| Car Cheng od Jina**Kuća Sima****Rođen/a:** 321  **Umro/la:** 26. jul 342 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Car Ming od Jina** | **car Kine**326–342*Carica majka Yu*  *(326–328)**Wang Dao*  *(329–339)* | Slijedi:**Car Kang od Jina** |
*Ukoliko ste tražili drugo značenje, v. Savez komunista (razvrstavanje).*

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Karl Marks i Fridrih Engels |

**Savez komunista** (nem. *Bund der Kommunisten*) je bio prva komunistička organizacija radničke klase koja je stvorena 1847. godine u Londonu, pod rukovodstvom Karla Marksa i Fridriha Engelsa, reorganizacijom dotadašnje tajne revolucionarne organizacije „Saveza pravednih". Prestao je da postoji 1852. godine, ali je uprkos tome bio preteča kasnijih međunarodnih komunističkih organizacija. Na njegovim osnovama je 1864. godine osnovano Međunarodno udruženje radnika.

Istorijat
---------

Borbu za osnivanje komunističke organizacije Karl Marks i Fridrih Engels su otpočeli organizovanjem mreže komunističkih dopisničkih komiteta za vezu, povezivanjem s radnicima i revolucionarima toga doba, propagiranjem svoga učenja među nemačkim, francuskim i belgijskim radnicima i borbom da pridobiju „Savez pravednih", tj da ga oslobode zavereničkog karaktera i raznih maglovitih predstava o komunizmu. Ocenivši da su uslovi ispunjeni Marks i Engels su početkom 1847. godine stupili u „Savez pravednih", pripremili njegovu reorganizaciju i na Prvom kongresu, juna 1847. godine u Londonu, osnovali Savez komunista.

Na Kongresu Savez komunista je dobio svoj naziv i usvojena su načela organizacije, koja je definisao Projekat statuta. Njime su utvrđena i ostala načela za izgradnju partije radničke klase. Na Drugom kongresu U Londonu, potvrđen je Statut, koji je prethodno bio prodiskutovan u svim osnovnim organizacijama Saveza; usvojena su programska načela i doneta odluka da Marks i Engels, koji su učestvovali u radu Kongresa, napišu manifest kao program Saveza komunista (Manifest komunističke partije). 

Iako Savez komunista nije uspeo da se osnaži i omasovi, jer je odmah bio uvučen u revolucionarnu borbu 1848. godine, njegovi članovi su odigrali značajnu ulogu u revoluciji u Nemačkoj, boreći se na njenom levom, proletersko-plebejskom krilu, a mnogi od njih su bili osnovna snaga kasnije stvorene Prve internacionale. Savez je predstavljao prvu međunarodnu organizaciju radničke klase (članovi su osim Nemaca, bili i Francuzi, Belgijanci, Englezi, Česi, Južni Sloveni, Rusi, Skandinavci i dr.); njegov organ u toku revolucionarne 1848. godine bile su „Nove Rajnske novine".

Posle izvesnog kolebanja, koje je nastalo zbog poraza revolucije, došlo je do rascepa u Savezu, na pitanju ocene dalje revolucionarne perspektive. Pošto je uz pomoć provokatora, pruska vlada organizovala u jesen 1852. godine tzv. „Kelnski proces protiv komunista", na predlog Karla Marksa doneta je odluka o raspuštanju Saveza komunista - 17. novembra 1852. godine.

Literatura
----------

* **Mala enciklopedija Prosveta** (knjiga druga). „Prosveta", Beograd 1959. godina.
**Dom Marina Držića** najmanji je muzej u Dubrovniku. Nalazi se u *Širokoj ulici 7*.
Po naravi je kazališni muzej, znanstveno-dokumentaristički institut i izložbeni prostor. Zbog uklopljenosti u urbano okružje, primjer je ambijentalnog muzeja. 

Osmišljen je 1989. godine. Ustanovljen kao memorijalni muzej Marina Držića, jednog od najvećih hrvatskih dramatičara. Sinteza je svih iskustava iz oblasti kazališne znanosti, konceptualne umjetnosti, scenografije, kostimografije i informatike. 

U izloške ovog muzeja spada kazališna zbirka. Čine ju kazališni materijali u svezi s izvedbama Držićevih djela u Hrvatskoj i inozemstvu: plakati, programi i fotografije. Muzej dokumentira kazališni život protekle polovice stoljeća u okviru Dubrovačkih ljetnih igara, ali i inih hrvatskih kazališnih pozornica.

Izvori
------

1. ↑  SEEbiz Ante Gotovina počasni građanin Dubrovnika, objavljeno 29. siječnja 2013. pristupljeno 7. lipnja 2014.

* MDC Arhivirano 2013-10-03 na Wayback Machine-u
* Dom Marina Držića

| * p
* r
* u
Dubrovački muzeji |
| --- |
| Akvarij i Institut za more i priobalje • Arheološki muzej • Dom Marina Držića • Etnografski muzej • Kulturno-povijesni muzej • Memorijalna kuća Ronalda Browna • Muzej Dominikanskog samostana • Muzej Domovinskog rata • Muzej Franjevačkog samostana • Muzej samostana Sigurata • Muzej Sinagoge • Muzej suvremene povijesti • Pomorski muzej • Prirodoslovni muzej • Riznica dubrovačke Katedrale • Spomen soba • Visia Dubrovnik 5D Theatrum |  |
**Canterbury** (maorski: *Waitaha*) je najveća od 16 regija na Novom Zelandu.

Geografija
----------

S ukupnom površinom od 44,508 km2, Canterbury je daleko najveća regija na Novom Zelandu. Proteže se istočnom obalom Južnog otoka, a uglavnom ju se djeli na Sjeverni Canterbury, Središnji Canterbury i Južni Canterbury, mada je ta podjela čisto geografske prirode i nije nigdje formalizirana. Graniči sa svim regijama Južnog otoka osim s Nelsonom i Southlandom.

Administrativna podjela
-----------------------

Središte regije, gdje zasjeda i Regionalno vijeće je u Christchurchu, koji je ujedno i najveći grad. Canterbury je podijeljen na devet distrikta i upravno područje grada Christchurcha.

Stanovništvo
------------

Prema procjeni broja stanovnika iz 2015. godine u regiji živi 586,500 stanovnika, po čemu je Canterbury druga regija na Novom Zelandu, odmah iza Aucklanda i ispred Wellingtona; ta brojka predstavlja 13% ukupne populacije Novog Zelanda. Najviše stanovnika, 381,800, živi u Christchurchu, dok su ostala urbana područja s preko 10,000 stanovnika Timaru, Ashburton, Rangiora i Rolleston; ostala naselja imaju preko 1,000, ali manje od 10,000 stanovnika. 

Velik broj stanovnika ove regije je stranog porijekla, mahom britanskog i australskog, mada ima i velik broj stanovnika azijskog porijekla (Kina, Filipini, Indija, Južna Koreja).

Vanjske poveznice
-----------------

***Canterbury (regija, Novi Zeland)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica regije

| * p
* r
* u
Regije Novog Zelanda |
| --- |
| Sjeverni otok | 
* Northland
* Auckland\*
* Waikato
* Bay of Plenty
* Gisborne\*
* Hawke's Bay
* Taranaki
* Manawatu-Wanganui
* Wellington

 |  |
| Južni otok | 
* Tasman\*
* Marlborough\*
* Nelson\*
* West Coast
* Canterbury
* Otago
* Southland

 |
| \* Regijom upravlja unitarno tijelo, a ne regionalno vijeće. |