**Junije Palmotić**
**Junije Palmotić (Džono)** bio je hrvatski barokni književnik (Dubrovnik, 7. XI. 1607 – Dubrovnik, između 29. VI. i 6. VII. 1657). Podrijetlom iz ugledne vlastelinske obitelji, obavljao je različite upravne dužnosti u rodnome gradu, bio je knez na Mljetu, u Konavlima i na Lastovu. God. 1656. bio je izabran u Vijeće umoljenih. Najplodniji dramatičar starije hrvatske književnosti, za života je tiskao samo jednu latinsku prigodnicu, posvećenu isusovcu Giovanniju Bargioccu (1633). Posmrtno mu je S. Gradić 1670. zauzimanjem piščeva brata Džore, objavio ep Kristijadu (Kristiade to jest život i djela Isukrstova), prepjev istoimenoga latinskog spjeva M. G. Vide, posvećen švedskoj kraljici Kristini, zagovarateljici katoličke obnove, pridodavši mu i iscrpan autorov životopis. No Palmotić je ponajprije autor tragikomedija, uspješno uprizorivanih za njegova života pred Kneževim dvorom, o čemu se podatci nalaze u rukopisima drama, a što svjedoči o bogatoj kazališnoj djelatnosti dubrovačkoga baroka. Izvodile su ih kazališne družine Orlovi, Smeteni i Isprazni, a sam je Palmotić u njihovoj izvedbi sugerirao niz scenskih efekata tipičnih za baroknu scensku fantastiku. Sve su napisane u stihu, u osmercima, a tematski se mogu podijeliti u tri kruga. Klasični tematski krug obuhvaća drame Došastje od Enee k Ankizu, njegovu ocu, Atalanta, Ipsipile, Andromeda, Elena ugrabljena, Akile, Natjecanje Ajača i Ulisa za oružje Akilovo i Lavinija. U pseudopovijesne tragikomedije panslavenske tematike ubrajaju se Pavlimir, Danica, Captislava i Bisernica, a Armida i Alčina nadahnute su talijanskim renesansnim epovima, Ariostovim Bijesnim Orlandom i Tassovim Oslobođenim Jeruzalemom. Služeći se iskustvima talijanske operne libretistike, Palmotić je u Atalanti, posljednjoj dubrovačkoj pastoralnoj drami, uprizorenoj 1629. godinu dana nakon Gundulićeve Dubravke, dramatizirao epizodu iz Ovidijevih Prijetvorbi. U Pavlimiru, prikazanome 1632. nadahnutom Orbinijevim Kraljevstvom Slavena, tj. Ljetopisom popa Dukljanina, prikazan je nastanak Dubrovnika, sa središnjom figurom navodnoga utemeljitelja Grada, Pavlimira. U toj se dramatizaciji dubrovačke političke doktrine glorificira postanak Dubrovnika i ističe opasnost od ugrožavanja njegove slobode. Osim mnogobrojnih dramskih tekstova Palmotić je napisao i više lirskih djela. U mladosti je pisao pjesme nadahnute usmenoknjiževnim izričajem, koje nisu sačuvane. Sačuvan je epitalamij Muza na piru, neke prigodnice, panegirici te pobožni stihovi, među kojima se izdvajaju poeme o sv. Kuzmi i Damjanu, zaštitnicima Lastova, te Sveta Katarina od Siene. Sačuvana je i polemična burleskna poema Gomnaida (Govnaida), kojom je u sestinama žestoko napao određenoga dubrovačkog vlastelina. Palmotić je bio jedan od najboljih oblikovatelja pjesničkoga jezika XVII. st. u njegovu je dramskome djelu barokno hrvatsko kazalište dosegnulo vrhunac pa mu pripada mjesto u krugu velike trojice baroknih dubrovačkih književnika, s I. Gundulićem i I. Bunićem Vučićem.

Izvori
------

* Marko Dragić: Književnost katoličke obnove i prvoga prosvjetiteljstva (hrvatska barokna književnost) Arhivirano 2011-12-18 na Wayback Machine-u, fakultetski priručnik, Split, 2006. ISBN 978-953-7395-02-5

Vanjske poveznice
-----------------

* Kristiada, izdanje 1853.

WikitekaWikitekaWikiteka ima originalan tekst povezan sa ovim člankom: ***Junije Palmotić*** 

| * p
* r
* u
Barokni književnici: 16. 17. i 18. stoljeće |
| --- |
| Hrvatski barokni književnici | Ivan Gundulić - Ivan Bunić Vučić - Ignjat Đurđević - Stijepan Đurđević - Junije Palmotić - Fran Krsto Frankopan - Petar Zrinski - Katarina Zrinska - Ivan Belostenec - Pavao Ritter Vitezović - Juraj Habdelić - Matija Divković - Bartol Kašić - Petar Kanavelić |
| Ostali barokni književnici | Luis de Góngora y Argote - Giambattista Marino - Pedro Calderón de la Barca - Torquato Tasso - Lope de Vega |
|  << Renesansa Prosvjetiteljstvo, Klasicizam >>  |

| * p
* r
* u
Hrvatska književnost |
| --- |
| Renesansa | Džore Držić - Šiško Menčetić - Dominko Zlatarić - Hanibal Lucić - Dinko Ranjina - Mikša Pelegrinović - Mavro Vetranović - Nikola Nalješković - Marko Marulić - Juraj Šižgorić - Petar Hektorović - Marin Držić - Brne Karnarutić - Petar Zoranić - Jeronim Vidulić - Marin Kaboga - Nikola Dimitrović |  |
| Barok | Ivan Gundulić - Ivan Bunić Vučić - Ignjat Đurđević - Stijepan Đurđević - Junije Palmotić - Fran Krsto Frankopan - Petar Zrinski - Katarina Zrinska - Ivan Belostenec - Pavao Ritter Vitezović - Juraj Habdelić - Matija Divković - Bartol Kašić - Petar Kanavelić - Antun Kanižlić - Katarina Patačić - Adam Žigmund Domjanić |
| Prosvjetiteljstvo | Matija Antun Reljković - Andrija Kačić Miošić - Filip Gotovac - Matija Petar Katančić - Tituš Brezovački |
| Romantizam | Dimitrija Demeter - Ljudevit Gaj - Ivan Mažuranić - Matija Mažuranić - Petar Preradović - Pavao Štoos - Stanko Vraz |
| Realizam | August Šenoa - Eugen Kumičić - Ante Kovačić - Ksaver Šandor Gjalski - Vjenceslav Novak - Josip Kozarac - Silvije Strahimir Kranjčević - Musa Ćazim Ćatić |
| Modernizam i postmodernizam | Ivo Vojnović - Antun Gustav Matoš - Vladimir Vidrić - Dragutin Domjanić - Milan Begović - Vladimir Nazor - Janko Polić Kamov - Fran Galović - Vladimir Čerina - Tin Ujević - Miroslav Krleža - Antun Branko Šimić - Ivan Goran Kovačić - Marija Jurić Zagorka - Vladan Desnica - Dragutin Tadijanović - Mak Dizdar - Ranko Marinković - Tomislav Ladan |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 18017540
* LCCN: n96120330
* ISNI: 0000 0001 1468 4608
* GND: 118739077
* SUDOC: 06104590X
* BNF: cb129924353 (podaci)
* NKC: js2008469422
* CONOR.SI: 49761635
* NSK: 000008813

 |