***Katilina*** (nor.: *Catilina*) je prva drama norveškog dramatičara Henrika Ibsena, napisana između 1848. i 1849. kada je Ibsen imao oko dvadeset godina, ali prvi put izvedena tek 3. decembra 1881. u Stockholmu u Nya Teatern (Novo kazalište). Prva izvedba Katiline u Norveškoj bila je u Det Nye Teater u Oslu 24. augusta 1935.

Historija djela
---------------

Prisiljen sam sebe uzdržavati nakon očeve ekonomske propasti tijekom nacionalne ekonomske krize, Ibsen je odselio u Grimstad gdje je bio kao šegrt jednog ljekara. Ondje se pripremao za sveučilišne studije i eksperimentirao s raznim oblicima poezije. Dok je studirao, pripremao je Cicerona i Salustija i bio je strastveno uvučen u Katilinine govore (*Orationes in Catilinam*), poznate Ciceronove govore protiv izabranog kvestora Katiline i njegovu urotu da sruši republiku. Ibsen je odabrao ovog zavjerenika kao temu za svoj početni pokušaj, završivši Katilinu 1849.

Prvo izdanje *Katiline* datira iz 1850. godine, o trošku njegovog prijatelja Olea Careliusa Schuleruda, studenta prava, koji je dao objaviti djelo o svom trošku dok je ime autora bilo skriveno pod pseudonimom *Brynjolf Bjarme*. Djelo je napisano u slobodnim stihovima po uzoru na Adama Oehlenschlägera, ima jasnu schillerovsku inspiraciju i predstavlja neobičan prikaz Katilininog lika: ozloglašeni senator nije prikazan u isključivo negativnom ključu kao što je po tradiciji, već kao složen lik čija se idealistička duša bori sa svojom najnemoralnijom i najrazuzdanijom stranom.

Ibsenov Katilina vodi borbu koja nije politička (njegovi protivnici za vlast nikad se ne pojavljuju na pozornici), već za kontrolu njegove duše i ispravnost njegovih postupaka. *Katilina* se ne ubraja među Ibsenova najbolja djela, no drama predstavlja teme i karakterizacije koje će se ponovno pojaviti u njegovoj zrelijoj i umjetnički relevantnijoj produkciji: sukob između ljubavi i dužnosti, u ovom slučaju predstavljen u izboru koji Katilina mora napraviti između svoje žene Aurelije i vestalke Furije. Sličnu radnju ćemo naći u djelima kao što su *John Gabriel Borkman* i *Graditelj Solness*, dok će se elementi svećenice Veste vratiti kako bi karakterizirali junakinju Hedde Gabler.

Ibsen izražava u prologu drugog izdanja (1875) da je bio duboko nadahnut suvremenom političkom situacijom u Europi i da je bio naklonjen mađarskom ustanku protiv Habsburškog carstva. Objašnjava da ga je slučaj Katiline posebno zanimao, jer «je malo primjera osoba čije je sjećanje bilo u potpunom posjedu njihovih osvajača kao što je u slučaju Katiline». Stoga se Katilina može čitati kao jedan od Ibsenovih problematičnih (i zabrinjavajućih) junaka, uz Branda i Gregersa Werlea.

Upitan kasnije što je čitao kad je pisao *Katilinu*, Ibsen je odgovorio da je čitao samo romantičnog tragičara Adama Oehlenschlägera i Ludviga Holberga, «skandinavskog Molièrea».

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 205798453

 |

| * p
* r
* u
Henrik Ibsen |
| --- |
| Drame | 
* *Catilina*
* *Kjæmpehøjen*
* *Norma ili Ljubav jednog političara*
* *Ivanjska večer*
* *Gospođa Inger iz Estrota*
* *Gozba u Solhougu*
* *Olaf Liljekrans*
* *Hærmændene paa Helgeland*
* *Fjeldfuglen*
* *Komedija ljubavi*
* *Pretendenti na prijestolje*
* *Brand*
* *Peer Gynt*
* *Savez mladih*
* *Cezar i Galilejci*
* *Samfundets Støtter*
* *Et dukkehjem*
* *Gengangere*
* *En folkefiende*
* *Vildanden*
* *Rosmersholm*
* *Gospođa s mora*
* *Hedda Gabler*
* *Graditelj Solness*
* *Mali Eyolf*
* *John Gabriel Borkman*
* *Når vi døde vågner*

 |  |
| Poezija | 
* *Digte*
* *Terje Vigen*

 |
| Povezaneteme | 
* Suzannah Ibsen
* Ibsenovi citati u Oslu
* *The Oxford Ibsen*
* Centar za Ibsenove studije
	+ *Ibsenove studije*
* Ibsenov muzej u Oslu
* Park Peer Gynt u Oslu
* Norveška Ibsenova nagrada
* Međunarodna Ibsenova nagrada
* Ibsenova godina
* Drama *The Death of Little Ibsen*

 |