recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Za film ponekad poznat kao Goodwin Sands, v. The Lady from the Sea (film).
Koordinate: 51°16′25″N 1°30′30″E﻿ / ﻿51.27361°N 1.50833°E﻿ / 51.27361; 1.50833

Goodwin Sands na karti EngleskaGoodwin SandsGoodwin Sands na karti Engleske
**Goodwin Sands** je 16 km dug pješčani sprud na engleskoj obali La Manchea, oko 9 km istočno od mjesta Deal u grofoviji Kent. Tzv. **Brake Bank** koji se nalazi nasuprot obali je dio iste geološke cjeline. S obzirom da leži u blizini prometnog morskog kanala, vjeruje se da su se na njemu nasukalo ili potonulo preko 2000 brodova, pa je zbog toga obilježen nizom brodova-svjetionika i bova. Najpoznatije olupine su VOC ship *Rooswijk*, HMS *Stirling Castle*, SS *Montrose* i South Goodwin Lightship. U blizini se vodilo nekoliko pomorskih bitaka, uključujući bitku kod Godwin Sandsa 1652. i Bitku u Doverskom prolazu 1917.

Izvori
------

1. ↑  Cloet, R. L. (1954). "Hydrographic Analysis of the Goodwin Sands and the Brake Bank". The Geographical Journal 120 (2): 203–215.
2. ↑  R. L. Cloet, "Hydrographic Analysis of the Goodwin Sands and the Brake Bank", *The Geographical Journal*, **120**.2 (June 1954:203-215). Cloet demolished the story that the Goodwin Sands had been a low-lying island, identifying its hydrofoil shape formed by currents, and charting its anti-clockwise drift.
3. ↑  Cloet, R. L. (1961). "Development of the Brake Bank". The Geographical Journal 127 (3): 335–339.

Vanjske veze
------------

* The Goodwin Sands 2009 survey. The United Kingdom Hydrographic Office.
* An historical sketch, including a map of the sands and their environs Arhivirano 2009-09-07 na Wayback Machine-u
* Historic Deal information on the Goodwin Sands Arhivirano 2012-01-02 na Wayback Machine-u
**Gimnazija Pula** mješovita je srednjoškolska ustanova u Puli. Smještena je u zgradi sa Strukovnom i Industrijsko-obrtničkom školom, broji oko 800 učenika te zapošljava oko 70 nastavnika. Sastoji od tri programa: opće, prirodoslovno-matematičke i jezične gimnazije.

Gimnazija obilježava Dan škole 5. svibnja, a datum je vezan uz Dan Grada Pule.

Povijest
--------

Pulska gimnazija je započela je s radom školske godine 1947./1948. pod nazivom Gimnazija Pula, a 1974./1975. se udružuje s Gimnazijom "Eugen Kumičić" Pula te mijenja ime u Gimnazija - Ginnasio "Branko Semelić" Pula, u čijem su sastavu bili i učenici s nastavom na talijanskom jeziku. Školske godine 1977. /1978. dolazi do ujedinjenja s Ekonomskom, Medicinskom i Srednjom radničkom školom pri Radničkom sveučilištu "Jurica Kalc" sa zajedničkim nazivom Centar odgoja i usmjerenog obrazovanja u društvenim djelatnostima "Branko Semelić" Pula. Takav ustroj pulskih srednjoškolskih ustanova prestaje s radom 31. kolovoza 1992. nakon čega Gimnazija Pula radi samostalno.

Izgradnja zgrade započela je na temelju odluke Općinskog vijeća Pule na čelu s podestatom Lodovicom Rizzijem donijete 1904. godine, a za potrebe gradske strukovne škole za naobrazbu industrijskih radnika, uglavnom arsenalaca, koja je osnovana u ožujku 1905. sredstvima pulske općine. Ustrojavanje i upravljanje školom povjereni su inženjeru Enei Nicolichu tada predstojniku i profesoru Srednje industrijske škole u Trstu. Pokrajinska vlada Istre iz Poreča i poglavarstvo Pule odlučili su o svom trošku, školske 1908./1909. otvoriti Gradsku realnu gimnaziju "Civico Ginnasio Reale" koja je 17. rujna iste godine započela upisom u dva razreda, u sadašnjoj zgradi Gimnazije Pula. Porast broja učenika nagnao je novog podestata, dr. Domenica Stanicha, na poticanje širenja školskog programa i povećanje broja učionica u tadašnjoj zgradi škole, u općinskom vlasništvu, te na poticanje izgradnje nove zgrade, na današnjoj lokaciji, koja je dovršena 1910. godine.

Vanjske veze
------------

* Službene stranice škole. pristupljeno 26. svibnja 2013.
* Gimnazija Pula na Istrapediji, pristupljeno 26. svibnja 2013.

 **Napomena:** Ovaj tekst ili jedan njegov dio preuzet je s internetskih stranica Istrapedije (www.istrapedia.hr). Vidi dopusnicu Istrapedije.
**Douce I** (također **Dulcia** ili **Dolça**, također poznata i kao Douce "od Rouerguea" ili "od Gévaudan"; francuski: ; c. 1090 – 1127) bila je francuska plemkinja i grofica Provanse od 1112. do smrti.

Rodila se kao kćer Gilberta I od Gevoudana i grofice Gerberge od Provanse. Roditelje je naslijedila nakon majčine smrti 1112. Iste se godine udala za grofa Ramona Berenguera III od Barcelone. On je već sljedeće godine od nje de facto preuzeo vlast nad Provansom. Zahvaljujući tom događaju katalonski jezik, a prema nekim tumačenjima i trubaduri, su postali dio kulture na provansalskom dvoru i Provansi općenito. Dolazak Kuće Barcelona, koja je proširila uticaj s obje strane Pirineja ju je doveo u oštar sukob s grofovima Toulousea, koji su 1125. uspjeli preuzeti dio Provanse. Sa Ramonom je imala petoro djece, uključujući sina Berenguera I koji je naslijedio Provansu i Ramona Berenguera IV koji je naslijedio Barcelonu.

Izvori
------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Gerberga** | **grofica Provanse**1112–1127 | Slijedi:**Berenguer Ramon I** |
**Cestna afera** (sh. *Cestovna afera*) je naziv za financijski spor do koga je 1969. godine došlo između Saveznog izvršnog vijeća, odnosno savezne vlade tadašnje SFR Jugoslavije na jednoj, te Republičkog izvršnog vijeća odnosno republičke vlade tadašnje SR Slovenije na drugoj strani. Povod za spor je bila odluka slovenske vlade na čelu sa Stanetom Kavčičem da sagradi autocestu od Šentilja do Nove Gorice i Kopra koji bi lakše povezao Sloveniju sa zapadnim zemljama, pri čemu je dio sredstava trebala dati sama SR Slovenija, a dio Međunarodna banka za obnovu i razvoj. Savezna vlada na čelu sa Mitjom Ribičičem se tome suprotstavila, smatrajući da međunarodna sredstva treba ulagati u južne nerazvijene republike i pokrajine, odnosno izgraditi Autocestu bratstva i jedinstva. Vijest o odbijanju je izazvala proteste u slovenskoj javnosti i demonstracije u nekoliko gradova, te je Kavčič Ribičiču poslao otvoreno pismo u kome se traži preispitivanje tog stava. Na kraju se u spor umiješao Josip Broz Tito pozvavši slovensko rukovodstvo na sastanak gdje ih je optužio za nacionalizam i podrivanje bratstva i jedinstva. Kavčič je pod pritiskom Francea Popita, tvrdolinijaškog vođe SK Slovenije popustio, prihvatio Titovu kritiku i javno se odrekao svojih stavova. Iako je afera time službeno okončano, u slovenskoj javnosti su ti događaji potakli preispitivanje položaja Slovenije u Jugoslaviji, odnosno raspravu koja će biti 1991. godine dovesti do nezavisnosti i raspada zajedničke države.

Vidi još
--------

* MASPOK
* Čistka liberala u Srbiji

Vanjske veze
------------

* Moč in nemoč slovenskega liberalizma
| **centrozom** |
| --- |
| Elektronska mikrografija citokineze u mitozi: centrozom označen strelicomElektronska mikrografija citokineze u mitozi: centrozom označen strelicom |
| **Karakteristike organele** |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| prisutna u: | pojedinim eukariotskim ćelijama |
|
|
|
| membrane: | bez membrana |
| funkcija: | organizacija mikrotubula |

 |

**Centrozom** je deo citoplazme blizu jezgre koji sadrži par centriola, postavljenih međusobno pod pravim uglom. Centrozom je organela koja nema membranu i nije prisutan u ćelijama biljaka (osim nekih algi i rastavića) i jajnim ćelijama sisara (čoveka). Centriole imaju oblik cilindra čiji je zid izgrađen od 9 grupa po 3 mikrotubule (mikroskopski sitne cevčice). Uloga centriola je u organizaciji deobnog vretena koje omogućava kretanje kromosoma za vreme ćelijske deobe.

Građu sličnu centriolama imaju treplje (cilije) i bičevi (flagele) – dugačke, tanke strukture koje polaze sa površine mnogih eukariotskih ćelija i pokrivene su ćelijskom membranom. Građa im je ista, a razlikuju se samo u dužini – flagele su duže. (Prokariote takođe imaju flagele, ali drugačije strukture. Pomoću njih se kreću jednoćelijski organizmi (bičari i trepljari među protozoama) kao i spermatozoidi mnogih životinja pa i čoveka. 

U osnovi svake cilije i flagele je **bazalno telašce** koje ima isti prečnik kao i cilija ili flagela. Treplje i bičevi izrastaju iz bazalnog telašca tako što se mikrotubule slažu jedna na drugu, ali se po jedna mikrotubula u svakoj grupi gubi. Tako se cilije i flagele sastoje od 9 grupa po 2 mikrotubule koje formiraju cilindar, a u njegovom centru se nalazi još dodatni par mikrotubula.

Literatura:
-----------

* Šerban, M, Nada: Ćelija - strukture i oblici, ZUNS, Beograd, 2001
* Grozdanović-Radovanović, Jelena: Citologija, ZUNS, Beograd, 2000
* Pantić, R, V: Biologija ćelije, Univerzitet u Beogradu, beograd, 1997
* Diklić, Vukosava, Kosanović, Marija, Dukić, Smiljka, Nikoliš, Jovanka: Biologija sa humanom genetikom, Grafopan, Beograd, 2001
* Petrović, N, Đorđe: Osnovi enzimologije, ZUNS, Beograd, 1998
* New update site for news update Centro Zoom

Vanjske veze
------------

* BioNet Skola
* Bioskolos Arhivirano 2005-12-14 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Stanične ili ćelijske strukture i organele |
| --- |
| 
Akrozom • Apoptozom • Bičevi/Treplje • Blefaroplast • Centrozom (MTOC) • Citoplazma • Citoskelet • Ćelijska membrana • Ćelijske depozicije i inkluzije • Ćelijski zid • Endoplazmatični retikulum • Endozom • Goldžijev aparat • Hloroplast • Hromatofor • Jedarce • Jedro • Lizozom • Mezozom • Mitohondrija • Nukleoid • Nukleomorf • Peroksizom • Pirenoid • Plastid • Plazmid • Proteazom • Pseudopodije • Rezidualna tela • Ribozom • Tilakoidi • Vakuola • Vezikula
 |
*Za ostale upotrebe, v. Godivlje (Ohrid).*

  
Koordinate: 41° 22′ 07" SGŠ, 21° 19′ 03" IGD

**Godivlje** (mak. *Годивле*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Godivlje pripada opštini Krivogaštani.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Godivlje je smešteno u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Prilepa, naselje je udaljeno 22 km zapadno.

Godivlje se nalazi u zapadnom delu Pelagonije, najveće visoravni Republike Makedonije. Naseljski atar je na istoku ravničarski, bez većih vodotoka, dok se ka zapadu izdižu prva brda planine Baba. Nadmorska visina naselja je približno 630 metara.

Klima u naselju je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine, Godivlje je imalo 166 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u etnički Makedonci (99%), a ostalo su Srbi.

Većinska veroispovest u naselju je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Krivogaštani

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Godivlje (Prilep)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.krivogastani.gov.mk Zvanična stranica opštine Krivogaštani Arhivirano 2015-03-21 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Krivogaštani |
| --- |
| **Krivogaštani** • 
Bela Crkva • 
Borotino • 
Vođani • 
Vrbljani • 
Godivlje • 
Korenica • 
Krušejani • 
Mirče Acev • 
Obršani • 
Pašini Ruvci • 
Podvis • 
Slavej |  |
Katon Stariji (234–149. pr. n. e.), u rimskom Senatu najustrajniji zagovornik totalne destrukcije Kartage.
Ruševine Kartage.
**Ceterum censeo Carthaginem esse delendam** (klasičnolat. izg. [ˈkeːtɛrũː ˈkẽːsɛɔ karˈtʰaːgɪnẽː ˈɛssɛ deːˈlɛndãː], kasnolat. izg. [ˈtseːtɛrʊm ˈtseːnsɛɔ karˈtʰaːgɪnɛm ˈɛssɛ deːˈlɛndam], lat.: uostalom mislim da Kartagu treba razoriti), latinska oratorska fraza popularno korištena u Rimskoj Republici tokom posljednjih godina punskih ratova (2. st. pr. n. e.), obično izrečena od strane koja je zagovarala vanjsku politiku kojom se zahtijevala eliminacija ikakve daljnje prijetnje Rimskoj Republici od njezina starog rivala Kartage, koja je dotad bila dvaput poražena i imala tendenciju da nakon svakog poraza brzo obnovi svoju snagu i upusti se u daljnje ratovanje. Katkad se pojavljuje i kao *Ceterum autem censeo Carthaginem esse delendam* (lat.: Uostalom pak mislim da Kartagu treba razoriti), a često se skraćuje samo na *ceterum censeo* (lat.: uostalom mislim), *Carthago delenda est* ili *delenda est Carthago* (lat.: Kartagu treba razoriti). Predstavljala je politiku eliminacije neprijateljâ Rima koji su se upuštali u agresiju i odbacivali mirovni ugovor kao sredstvo okončanja sukoba. Fraza je glasovita po tome što ju je u svojim govorima često koristio Katon Stariji (234–149. pr. n. e.).

Prvi dio ove izreke, *ceterum censeo*, danas se koristi kao zaključak neke misli koja se u toku nekog dokazivanja često ponavlja ili za isticanje stajališta što ga netko uporno zastupa i što se po njegovu uvjerenju mora izvršiti (npr. »To je njegov vječni ceterum censeo«).

Vidi još
--------

* punski ratovi

Izvori
------

1. ↑  Klaić, Bratoljub (1987). *Rječnik stranih riječi*. Zagreb: Nakladni zavod Matice hrvatske. str. 220.
**Gornjogradska gimnazija u Zagrebu** je javna opća gimnazija u Zagrebu. Nalazi se na Trgu Katarine Zrinske 5. Ravnatelj gimnazije je prof. Nenad Polondak, a u gimnaziji radi 68 profesora. Gornjogradska gimnazija je jedna od rijetkih koja ima profesora Američke kulture i civilizacije, problemske fizike i Talijanske kulture i civilizacije.

Povijest
--------

Od 1945. u zgradi djeluje VI. (ženska) gimnazija. Škola 1954. postaje VI. Mješovita gimnazija koja je 1977. godine ukinuta i ulazi u sastav Ugostiteljsko - hotelijerskog centra. 1990. godine formirana je gimnazija, a od 1991. škola nosi naziv *Gornjogradska gimnazija*. Školska zgrada je više puta pregrađivana jer je tijekom godina ovdje bila Klasična gimnazija, Kraljevska akademija i Kraljevsko sveučilište. Od 1969. godine zgrada škole je zaštićeni spomenik kulture.

Program
-------

| Nastavni predmet | **Jezična gimnazija** |
| --- | --- |
| **I.** | **II.** | **III.** | **IV.**
 |
| **Hrvatski jezik** | 4 | 4 | 4 | 4 |
| **1. strani jezik** | 3 | 3 | 3 | 3 |
| **2. strani jezik** | 2 | 2 | 2 | 2 |
| **Latinski jezik** | 2 | 2 | - | - |
| **Glazbena umjetnost** | 1 | 1 | 1 | 1 |
| **Likovna umjetnost** | 1 | 1 | 1 | 1 |
| **Psihologija** | - | 1 | 1 | - |
| **Logika** | - | - | - | 2 |
| **Filozofija** | - | - | - | 2 |
| **Sociologija** | - | - | 2 | - |
| **Povijest** | 2 | 2 | 2 | 2 |
| **Zemljopis** | 2 | 2 | 2 | 2 |
| **Matematika** | 4 | 4 | 4 | 4 |
| **Fizika** | 2 | 2 | 2 | 2 |
| **Kemija** | 2 | 2 | 2 | 2 |
| **Biologija** | 2 | 2 | 2 | 2 |
| **Informatika** | 2 | - | - | - |
| **Politika i gospodarstvo** | - | - | - | 1 |
| **TZK** | 2 | 2 | 2 | 2 |
| **Izborni predmet (vjeronauk ili etika)** | 1 | 1 | 1 | 1 |

Poznati bivši učenici
---------------------

Izvori
------

1. ↑  Gornjogradska gimnazija - informacije Arhivirano 2015-09-01 na Wayback Machine-u, pristupljeno 1. rujna 2015.
2. ↑  „Gornjogradska gimnazija - profesori". Arhivirano iz originala na datum 2015-07-03. Pristupljeno 2015-11-05.
3. ↑  „Povijest Gonjogradkse gimnazije u Zagrebu". Arhivirano iz originala na datum 2015-07-03. Pristupljeno 2015-11-05.
Koordinate: 41° 41′ 09" SGŠ, 21° 44′ 01" IGD

**Gornji Orizari** (mak. *Gorno Orizari*) su naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Gornji Orizari su naselje u okviru opštine Veles.

Prirodni uslovi
---------------

Gornji Orizari su smešteni u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Velesa, selo je udaljeno 8 kilometara jugozapadno.

Selo Gornji Orizari se nalazi u istorijskoj oblasti Povardarje. Selo se smestilo u južnom delu Veleške kotline, na približno 310 metara nadmorske visine. Zapadno od sela izdiže se planina Jakupica, a južno Babuna. Istočno od sela protiče rečica Topolka.

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Gornji Orizari su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 2.262 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su Bošnjaci (90%), a ostatak su mahom politički Makedonci. Turci su ranije činili celokupno seosko stanovništvo, a potom su se spontano iselili u maticu. Do 1953. godine selo je bilo u potpunosti naseljeno Turcima, koji su se masovno iseljavali u Tursku, a na njihovo mesto su se doseljavali Bošnjaci iz Sandzaka.

|  |  |
| --- | --- |
| **Nacionalnost** | **Ukupno** |
| Bošnjaci | 2.032 (89,8%) |
| Makedonci | 113 (5,0%) |
| Albanci | 66 (2,9%) |
| Srbi | 1 (1,0%) |
| ostali | 29 (1,3%) |
|

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je islam, a manjinska pravoslavlje.

Znamenitosti
------------

U selu se održava manifestacija „Bošnjački sredbi".

Selo ima zemljoradničko-stočarsku funkciju, ali veliki broj stanovništva učestvuje u dnevnim industrijskim migracijama. U selu se nalazi osmogodišnja osnovna škola, ambulanta, pošta, prodavnice i ugostiteljski objekti. Selo ima urbanistički plan.

Vidi još
--------

* Spisak sela u Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

1. ↑  „Ministerstvo za Lokalna Samouprava. Baza na opštinski urbanistički planovi". Arhivirano iz originala na datum 2008-09-15. Pristupljeno 2014-07-15.

Spoljašnje veze
---------------

* www.veles.gov.mk Zvanična stranica opštine Veles

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Veles |
| --- |
| **Veles** • 
Babuna •
Bašino Selo •
Beleštevica •
Buzalkovo •
Vetersko •
Gornji Kalaslari •
Gornji Orizari •
Donji Kalaslari •
Donji Orizari •
Ivankovci •
Karabunjište •
Klukovec •
Krušje •
Kumarino •
Lugunci •
Mamutčevo •
Novačani •
Novo Selo •
Oraovec •
Otovica •
Raštani •
Rlevci •
Rudnik •
Slp •
Slivnik •
Sojaklari •
Sopot •
Crkvino •
Čaloševo •
Džidimirci |  |
**Goran Alar** ( 1. svibnja 1962.), Nekadašnji Hajdukov nogometaš. za Hajduk je odigrao je 16 prvenstvenih utakmica i okitio ih sa dva gola. Svoj prvi službeni nastup ima protiv Čelika u Splitu u 7. kolovoza 1988. odigrao je i jednu utakmicu za kup. U 12 prijateljskih utakmica dao je dva gola.

Svoj prvi prvenstveni zgoditak dao je FK Slobodi u Tuzli 26. ožujka 1989. a drugi Radu u Splitu 7 svibnja 1989. Otac je austrijskog nogometaša Deni Alara.

Alaru je prvi prvoligaški klub Osijek u kojem igra od 7. mjeseca 1984 pa do 6. mjeseca 1988. kada prelazi u Hajduk u kojem je ostao do 1989. a u 7. mjesecu iste godine prelazi u banjalučki Borac i nakon toga u DSV Leoben u 7. mjesecu 1991, u kojemzavršava igračku karijeru 6. mjeseca iduče godine.

Statistika u Hajduku 

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 16 | 2 |
| Kup | 1 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 0 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **17** | **2**
 |
| Prijateljske | 12 | 2 |
| ***Sveukupno*** | **29** | **4** |

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduka
**Goran Selanec** (Zagreb, 20. listopada 1976.), hrvatski pravnik.

Biografija
----------

Završio Pravni fakultet u Zagrebu (2000). Magistrirao (2002) i doktorirao (2012) na University of Michigan Law School. Znanstvenik novak na Katedri za ustavno pravo (2001–04) i predavač na Katedri za europsko javno pravo Pravnog fakulteta u Zagrebu (2004–09). Predavač na stručnom studiju Konferencijsko prevođenje Sveučilišta u Zagrebu (2009–11) i vanjski suradnik Katedre za pravo Ekonomskog fakulteta u Zagrebu (2013–14). Od 2012. gostujući predavač na Europskoj pravnoj akademiji.

Nacionalni stručnjak za ravnopravnost spolova (2009–12), gdje je sudjelovao u Mreži nacionalnih pravnih stručnjaka za ravnopravnost spolova Europske komisije. Viši pravni savjetnik (2010–12) i zamjenik pravobraniteljice za ravnopravnost spolova (od 2012). Od 2017. sudac Ustavnog suda Republike Hrvatske.

Pravni stručnjak na više projekata u okviru EU PROGRESS i EU PHARE. Međunarodni pravni stručnjak misije OESS-a u Bosni i Hercegovini (2013). Objavio više stručnih i znanstvenih radova s područja ustavnoga i građanskog prava.

Priznanja
---------

* 1998. Rektorova nagrada Sveučilišta u Zagrebu
* 2002. Potvrda za zasluge za »Europski pravni poredak« (fakultetska nagrada za najboljeg studenta na predmetu)
* 2003. Handlerova istraživačka stipendija za studij europskih integracija

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „dr.sc. Goran Selanec". Hrvatski sabor. Pristupljeno 12. listopada 2017. [*mrtav link*]

Eksterni linkovi
----------------

* Zašto ovaj tip s briljantnim CV-jem u Hrvatskoj nema nikakve šanse da uđe u Ustavni sud (a prijavio se), *Telegram*, 19. svibnja 2016.
**Gornje Dubrave** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Ogulina, Karlovačka županija. Nalaze se oko 10 km od tzv. Jozefinske ceste koja povezuje Dugu Resu sa Senjom. Kroz mjesto prolazi željeznička pruga koja spaja Zagreb i Rijeku. Najbliži grad je Ogulin koji je udaljen oko 20 km, dok do Karlovca ima oko 40 km.

U mjestu se nalazi osnovna škola koja je zatvorena krajem 60-tih godina 20. st. Također se u mjestu nalazi i pravoslavna crkva Sv. Petke koja je sagrađena 1730.g. a obnovljena 70-tih godina prošlog stoljeća.

Zaseoci Gornjih Dubrava su Višnjić Brdo, Perići, Janjani, Mikašinovići, Kaluđerovići, Jusići, Tutorovići, Karapandže, Šepelji, Panjići, Kukići, Vucelići, Škerići, Rebić Glavica, Barići i Mišćevići.  Željeznička stanica je u zaseoku Višnjić Brdo, a odmorište „Dobra" na autocesti A1 pored zaseoka Karapandže.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 119 stanovnika te 55 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Povijest
--------

Prostor koji je bio pust, naseljen je kroz 17. i 18. stoljeće pravoslavnim stanovništvom pretežno iz Bosne koja je tada bila pod turskom okupacijom. 1641. dolaze prve skupine sa turske strane Korane, a 1658. Vuk Mandić dovodi doseljenike sa Usore. Ispočetka, svi su bili kmetovi Frankopana do 1672. kada posredovanjem grofa Herbersteina postaju slobodnjaci sa povlasticama carskih vojnika kakve su dobili raniji uskoci.  Muškarci su većinom bili vojnici. U vrijeme Vojne Krajine u G.D. nalazilo se sjedište 12. Dubravske kumpanije.

Znamenitosti i zanimljivosti
----------------------------

Kroz Gornje Dubrave protječu rijeke Dobra i Bistrica. Bistrica se ulijeva u Dobru na tzv. Sastavcima. Sastavci su također i atrakcija za raftere koji se spuštaju niz Dobru.  

Sa druge strane je potok Globornica koji dijeli Gornje od Donjih Dubrava.  

U kanjonu Bistraca je spilja Zala ili Mikašinovića pećina, ovdje je 1977. prvi put otkrivena jedinstvena i endemična ogulinska spužvica *(Eunapius subterraneus)*, a spilja se pokazala i kao nalazište najstarijih kamenodobnih artefakata u Karlovačkoj županiji datiranih u zadnje ledeno doba.

Izvori
------

1. ↑  Eparhija Gornjokarlovacka Arhivirano 2011-01-13 na Wayback Machine-u Parohije
2. 1 2   Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
3. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
4. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
5. ↑   MO Vrebac Adam Pribičević: Do 1683 godine
6. ↑  Kameleon - udruga za etiku i kretivnost medija Arhivirano 2011-02-15 na Wayback Machine-u Otkrića iz spilje Zala

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Ogulina |
| --- |
| Desmerice • Donje Dubrave • Donje Zagorje • Drežnica • Dujmić Selo • Gornje Dubrave • Gornje Zagorje • Hreljin Ogulinski • Jasenak • Marković Selo • Ogulin • Otok Oštarijski • Ponikve • Popovo Selo • Potok Musulinski • Puškarići • Ribarići • Sabljak Selo • Salopek Selo • Sveti Petar • Trošmarija • Turkovići Ogulinski • Vitunj • Zagorje |
**Chiloé** (španjolski: *Isla Grande de Chiloé*) je najveći otok u Ahipelagu Chiloé u Čileanskoj regiji Los Lagos.

Geografske karakteristike
-------------------------

Otok je od južnoameričkog kontinenta udaljen 5 km, ima površinu od 8477.5 km², obala mu je duga 904.4 km, a najviša planina visoka je 829 metara.

Chiloé je dug 180 km i maksimalno širok 62 km, u njemu živi oko 140 000 stanovnika.
Čitav otok administrativno podpada pod istoimenu provinciju Chiloé, sa administrativnom centrom Castrom.

Otok je poznat po šareno obojanim kućama - *palafitos*, izgrađenim poput sojenica na stupovima na vodi. 
Još su poznatije drvene crkve podizane između 18. - 19. vijeka, od njih je šesnaest uvršteno na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Americi.

Najveći urbani centri na otoku su Ancud, Castro i Quellón.

Jugozapadna polovica otoka je divlja, to je pojas neprohodnih močvara i šuma. Pitomi dio otoka je sjeveroistok u kom dominiraju valovita brda, na kojima se redaju oranice, pašnjaci i šume.

Od sjeverozapada do jugoistočnog kuta otoka proteže se masiv Piuchén, koji je produžetak Obalnih Kordiljera.

Zapadna (pacifička) obala je ravna i stjenovita, za razliku od tog istočna i sjeverna obala je puno razvedenija, zaljevima i poluotocima. Duž tih obala leže svi gradovi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Isla Grande de Chiloé (Chile)*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 22.10. 2020.
2. ↑  „*Islands of Chile* "(engleski). UN System Wide-Earthwatch. Arhivirano iz originala na datum 2020-02-22. Pristupljeno 22.10.2020.

Vanjske veze
------------

***Chiloé*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Cape Horn* (`en`)
**Država Guárico** (španjolski: *Estado Guárico*) je jedna od 23 savezne države Venecuele, koja se nalazi u sredini zemlje. 

Ime je dobila po istoimenoj rijeci Guárico.

Karakteristike
--------------

U državi Guárico živi 747,739 stanovnika na površini od 64,986 km²

Guárico sa sjevera graniči sa Karipskim Andama, a sa juga sa Rijekom Orinoco.

Sve do kraja šesdesetih godina prošlog vijeka, život u Guáricu bio je određen stočarstvom po Llanosu. 
Nakon završetka velikih melioracijskih radova na Rijeci Guárico pored grada Calaboza, dobijeno je više od 20.000 hektara plodnih oranica. 
Tako da je danas Guárico jedan od najvećih proizvođača riže, siraka i kukuruza u Venezueli. Također se uzgaja pamuk, manioka, grah, paradajz, duhan i krmno bilje. Istraživanje nafte također ima značajnu ulogu u ekonomiji te države.

Preko Guárica prolazi autoput koji povezuje glavni grad države San Juan de los Morros sa najvećim urbanim centrima sjeverne Venezuele.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Guárico*" (engleski). Encyclopedia Britannica. Pristupljeno 08. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

***Guárico*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobernación Bolivariana de Guárico* (`es`)
* *Guárico* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)

| * p
* r
* u
Administrativna podjela Venezuele |
| --- |
| Savezne države | 
* Amazonas
* Anzoátegui
* Apure
* Aragua
* Barinas
* Bolívar
* Carabobo
* Cojedes
* Delta Amacuro
* Falcón
* Guárico
* Lara
* Mérida
* Miranda
* Monagas
* Nueva Esparta
* Portuguesa
* Sucre
* Táchira
* Trujillo
* Vargas
* Yaracuy
* Zulia

 |  |
| Teritoriji posebne uprave | 
* Savezni teritoriji
* Distrikt glavnog grada

 |
**Guárico** (španjolski: *Río Guárico*) je rijeka na sjeveru Venecuele, duga 525 km, važna pritoka Rijeke Apure i najveća rijeka savezne države Guárico, po kojoj je ta država i dobila ime.

Rijeka Guárico je važna za centralni Llanos, zbog sistema akumulacionih jezera, koja služe za navodnjavanje Države Guárico, kao i za snabdjevanje Caracasa pitkom vodom.

Karakteristike
--------------

Guárico izvire na južnim padinama Karipskih Anda, na nadmorskoj visini od 770 metara u Državi Aragua. Od izvora teče prema jugoistoku, u gornjem dijelu svog toka prima pritoke Pao i Caramacate prije formiranja akumulacionog jezera Camatagua, čijim se vodama snabdjeva Caracas.

Na svom toku prema jugu preko Llanosa, prima pritoke Taguay i Payu, prije akumulacionog jezera Guárico. Nakon što napusti jezero kod grada Calabozo, počinje jako meandrirati jer protiče terenom ispod 100 m nadmorske visine, tu prima pritoku Orituco. U zadnjem dijelu svog toka prije ušća u Rijeku Apure mijenja ime u Apurito.

Sliv rijeke Guárico koji iznosi 8000.00 km².

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   „*Río Guárico*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 10. 10. 2017.
2. 1 2   „*El Río Guárico*" (španjolski). Historiografias. Pristupljeno 10. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

***Guárico (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Río Guárico* na portalu EcuRed (`es`)
**Coclé** (španjolski: *Provincia de Coclé*) je jedna od 10 provincija na koji je Panama administrativno podjeljena.

Karakteristike
--------------

Provincija se nalazi u sredini Panamske prevlake. Sa sjevera graniči sa Provincijom Colón, sa istoka sa Provincijom Zapadnom Panamom, sa
zapada sa Provincijom Veraguas, i sa juga sa Provincijom Herrera i Zaljevom Parita.

Coclé ima površinu od 4,947 km², na kojoj je 2020. živilo 266,969 stanovnika.

Provincija je administrativno podjeljena na 6 okruga (distrikta); Aguadulce, Antón, La Pintada, Natá, Olá i Penonomé. 
Administrativni centar provincije je grad Penonomé.

Historija
---------

Provincija je osnovana 1855. za Republike Nove Granade, a svoj konačni oblik i ime dobila je 1886. za 
Sjedinjenih Država Kolumbije.

Izvori
------

1. 1 2  „*Panama: Administrative Division*" (engleski). City population. Pristupljeno 6.2.2023.
2. 1 2 3  „*Historia*" (španjolski). Gobernación de Provincia de Coclé. Pristupljeno 6.2.2023.

Vanjske veze
------------

***Coclé*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobernación de Provincia de Coclé* (`es`)
Za španskog proizvođača kamiona, v. Ebro kamioni.
 Za grad u SAD, v. Ebro (Florida).

**Ebro** je velika rijeka na sjeveroistoku Španjolske duga 930 km, ona je druga po dužini nakon Taja i druga po količini vode nakon Doura na Iberijskom poluotoku.

Karakteristike
--------------

Sve do 1987. se mislilo da Ebro izvire kod sela Fontibra na 880 metara nadmorske visine u Španjolskoj autonomnoj zajednici Kantabriji.
Tad su izvršena istraživanja koje je proveo španjolski geološko-rudarski institut, pa je ustanovljeno da je pravi izvor rijeka ponornica **Hijar** koja izvire dvadesetak km zapadnije na obroncima planine Tresmares u Kantabrijskom gorju na nadmorskoj visini 1,880 
m.

Ebro od tamo teče gotovo pravolinijski prema jugoistoku preko teritorija španjolskih autonomnih zajednica Navarra, Kastilja i Leon, La Rioja, Aragon do Katalonije, gdje nešto južnije od grada Tarragone formira veliku deltu.

Vlada Katalonije je 1983. 20% površine Delte Ebra (odnosno 7.802 hektara močvare) proglasila *Rezervatom prirode Delta del Ebro*.
Na preostalih 80% površine delte prostiru se naselja i oranice, naročito rižina polja koja zauzimaju preko 21.000 hektara.

Sliv rijeke ima površinu od 85.362 km² i proteže se najvećim dijelom po Španjolskoj - 98,8% ili 84.414 km², 0,58% po Francuskoj i 0,52% u 
Andori.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*¡¡¡Ríos de España!!!* "(španjolski). Listas de 20minutos. Pristupljeno 24. 6. 2018.

Vanjske veze
------------

***Ebro*** na Wikimedijinoj ostavi

* *¡¡¡Ríos de España!!!*  (`es`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
*Ebroin se također može odnositi na Ebroin (biskup), biskupa iz 9. vijeka.*
**Ebroin** (? - 680/681) je bio franački majordom Neustrije u dva navrata - od 658. do 673. godine te od 675. do svoje smrti. Historijski izvori ga opisuju kao nasilnika i despota koji je svoju vlast pokušavao nametnuti na preostala franačka kraljevstva - Burgundiju i Austraziju.

Ebroin je bio franački plemić, izabran na mjesto majordoma od drugih neustrijskih plemića 658. nakon smrti svog prethodnika Erhinoalda. Godine 673. su njegovi pokušaji da pokori Burgundiju doveli do pobune burgundskih plemića koji su za svog vođu izabrali biskupa Leodegara. Ebroin je tada poražen i prisilno zaređen, odnosno zatvoren u opatiju Luxeil. Iste godine je, međutim, Leodegar poražen od austrazijskog vođe Wulfoalda te prisilno odveden u Luxeil. 

Smrt kralja Hilderika je stvorila konfuziju i obojici zatvorenika omogućila da pobjegnu iz samostana, okupe pristaše i preuzmu vlast u svojim kraljevstvima. Ebroin je tada napao Leodegara u Autunu, zarobio ga i dao mu iskopati oči. Potom ga je lažno optužio za Hilderikovo ubistvo i dao pogubiti 12. oktobra 678.

Nedugo nakon što je porazio Austrazijance, godine 681. je ubijen u atentatu.

Izvori
------

### Primarni izvori

* *Liber historiae Francorum*, edited by B. Krusch, in *Monumenta Germaniae historica script. rer. Merov.* vol. ii.
* *Vita sancti Leodegarii*, by Ursinus, then a monk of St Maixent (Migne, *Patrologia Latina*, vol. xcvi.)
* *Vita metrica* in *Poetae Latini aevi Carolini*, vol. iii. (*Mod. Germ. Hist.*)

### Sekundarni izviori

* J. B. Pitra, *Histoire de Saint Léger* (Paris, 1846)
* J. Friedrich, *Zur Geschichte des Hausmeiers Ebroin*, in the *Proceedings of the Academy of Munich* (1887, pp. 42–61)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Erchinoald** | **Majordom Neustraije**658–673 | Slijedi:**Wulfoald** |
| Prethodi:**Leudesius** | **Majordom Neustrije**675–680 | Slijedi:**Waratton** |
**Cenwalh**, također **Cenwealh** ili **Coenwalh** (? - cca. 672), bio je kralj Wessexa u dva navrata - od oko 643. do cca. 645 te od cca. 648 do smrti.

Prema Bedi Uvaženom je bio sin prethodnog kralja Cynegilsa. Iako mu se otac bio preobratio na kršćanstvo, mladi princ je to odbio, ostavši vjeran paganstvu. Bio je oženjen za kćer Pende, kralja susjedne Mercije; kada mu je dosadila, jednostavno ju je otjerao, a što je njegov tast shvatio kao povod za invaziju. Mercijanci su zauzeli Wessex, a Cenwalh je bio prisiljen bježati na istok, gdje je pronašao utočište kod Anne, kršćanskog kralja Istočne Anglije.

Prilikom izgnanstva, koje je trajalo najkasnije do 648. godine, Cenwalh se konačno pokrstio te vratio na prijestolje. Oskudni i često proturječni podaci ne navode detalje njegovog povratka na vlast. Najvažniji događaji njegove druge vladavine su bili osnivanje biskupije Winchester, kao i pohodi Wulfhherea od Mercije. 

Nakon smrti je nakratko vladala njegova udovica, kraljica Seaxburh. Nije imao sinova.

V. također
----------

* Porodično stablo Kuće Wessex

Izvori
------

Eksterni linkovi
----------------

* Cenwealh 2 Arhivirano 2011-09-28 na Wayback Machine-u at the Prosopography of Anglo-Saxon England
* Anglo-Saxons.net has a chronology and the texts of charters attributed to Cenwealh

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Cynegils** | **Kralj Wessexa**643–645 | Slijedi:**Penda** |
| Prethodi:**Penda** | **Kralj Wessexa**648–674*Seaxburh*  *(672–674)* | Slijedi:**Seaxburh** |

| * p
* r
* u
Monarsi Wessexa |
| --- |
| Dinastija Wessex • Porodično stablo |
| 
Cerdic •
Cynric •
Ceawlin •
Ceol •
Ceolwulf •
Cynegils •
Cwichelm •
Cenwalh •
Penda od Mercije •
Cenwalh *vraćen na prijestolje* •
Seaxburh •
Æscwine •
Centwine •
Cædwalla •
Ine •
Æthelheard •
Cuthred •
Sigeberht •
Cynewulf •
Beorhtric •
Egbert •
Æthelwulf •
Æthelbald •
Æthelberht •
Æthelred •
Alfred •
Edward •
Ælfweard •
*Kraljevina Engleska*
 |
Gitksan muškarac iz Kispioxa, 1909
**Gitksan** (Kitksan, Gitxsan), pleme američkih Indijanaca porodice Chimmesyan sa gornjeg i srednjeg toka rijeke Skeena u kanadskoj provinciji Britanska Kolumbija. Ime Gitksan, u značenju "people of Skeena River," dolazi po imenu rijeke Skeena.
Gitksani su se izvorno sastojali od sedam lokalnih skupina ili plemena a prema Swantonu to su: Kispiox, Kitanmaiksh, Kitgargas, Kitsegukla, Kitwancool, Kitwanga i Kuldo. Kulturno oni pripadaju području Sjeverozapadne obale, uključujući razvijeno drvorezbarstvo (gradnju totema, kanua i drvenih kuća), instituciju potlatcha, orijentiranost prema moru.
Prisnije kontakte sa Europljanima imaju tek nakon što počnu nicati utvrda dvadesetih i tridesetih godina 19. stoljeća: Fort Kilmaurs 1822, Fort Connolly, 1826, Fort Stager, Fort Simpson 1831 i Fort Essington 1835. Rana populacija nije poznata, a 1904. bilo ih je 1,120; u suvremeno doba oko 10,000. Današnja su im naselja (5) Gitwangak, Gitsegukla, Gitanmaax, Glen Vowell i Kispiox.

Vanjske poveznice
-----------------

* Who We Are

<gallery>
Datoteka:Githaz.jpg|Gitksani u Hazeltonu
</gallery>
**Gornji Humac** je naselje na otoku Braču. Nalazi se u unutarnjem, brdskom dijelu otoka.

Upravno pripada Pučišćima.

Povijest
--------

Gornji Humac je s istočnim bračkim naseljima (Selcima, Novim Selom, Povljima i Sumartinom) brojio 1608. godine 370 stanovnika. Kasnije pak 1702. sva su ta naselja imala oko 400 stanovnika, a 1708. godine 470 stanovnika. Crkveni vizitatori bilježe 1760. broj stanovnika 320 u Gornjemu Humcu, a 1763. 350 ljudi. Građevna djelatnost i razvitak naselja stagnirali su jer je ovo pastirsko naselje sačuvalo ruralnu narav. Nova župna crkva u stilu punoga baroka podignuta je na temeljima stare mjesne crkve.

Promet
------

Nalazi se na državnoj cestovnoj prometnici D113. Zapadno cesta ide do Pražnice.   

Državna cesta D115 počinje u Gornjem Humcu. Počinje na križanju sa D113. Cesta iz G. Humca ide prema jugu, da bi nakon 2 km prešla u serpentine i polako se spuštala prema Bolu. Oko 1 km od G. Humca je skretanje za Zračnu luku Brač.

Literatura
----------

* Brački zbornik br. 6, Dasen Vrsalović-Povijest otoka Brača, Skupština općine Brač, Supetar 1968.

Izvori
------

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Gornji Humac** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja na Braču |
| --- |
| Grad Supetar (4233) | Supetar (3326) • Mirca (327) • Splitska (398) • Škrip (172) |
| Općina Bol (1693) | Bol (1671) • Murvica (22) |
| Općina Milna (1042) | Bobovišća (70) • Ložišća (139) • Milna (833) |
| Općina Nerežišća (892) | Donji Humac (165) • Dračevica (93) • Nerežišća (634) |
| Općina Postira (1611) | Dol (130) • Postira (1481) |
| Općina Pučišća (2263) | Gornji Humac (275) • Pražnica (377) • Pučišća (1611) |
| Općina Selca (1860) | Novo Selo (153) • Povlja (344) • Selca (872) • Sumartin (491) |
| Općina Sutivan (850) | Sutivan (850) |
*Za ostala značenja, v. Go (razvrstavanje).*
Detalj partije goa
Go je drevna dalekoistočna misaona igra. Prema legendi, Go je nastao u Kini prije 4000 godina, ali među povjesničarima ne postoji konsenzus oko starosti. U svakom slučaju, činjenica je da je to najastarija igra na tabli koja se igra s više-manje nepromijenjenim pravilima. Zanimljivo je da je Pula bila jedan od prvih evropskih gradova u kojemu se je igralo Go - tokom XIX stoljeća u mornaričkom klubu. Naime, moreplovci su igru donijeli iz Japana i aktivno igrali nekoliko godina.

Go se igra na drvenoj tabli ("goban") na kojoj se nalazi mreža 19 vodoravnih i 19 vertikalnih crta. Figure se zovu "kamenovi", a sve sve se jednake i ponašaju se prema istim pravilima. Za razliku od dame i šaha gdje su figure na početku postavljene i tokom partije se pomiču po tabli - partija Go-a počinje s praznom tablom. Svaki potez se sastoji u tome da se figura stavi na određeno mjesto i nakon toga ona ostaje na tom mjestu do kraja partije ili biva zarobljena ("pojedena") tokom partije od suigrača. Prosječna partija traje oko 250 poteza. Vremenski može trajati od 15minuta pa do više mjeseci.

Go je danas najpopularniji u Kini pod imenom "weiqi", Koreji ("baduk") i Japanu ("igo"). Na dalekom istoku postoji i razvijena liga profesionalnih Go igrača koji se kategoriziraju prema jačini od 1dan (najslabiji) do 9dan. Amaterski igrači imaju svoju izdvojenu kategorizaciju: igrač koji je tek upoznao pravila igre je 25kyu (u nekim kategorizacijama počinje se s 30kyu), nakon njega je 24kyu i dalje (silaznim brojevima) do 1kyu (najjači kyu). Nakon 1kyu po snazi dolazi 1dan (najniža amaterska majstorska kategorija), 2dan, itd. do 7dan-a.

Budući da u prosječnoj poziciji u jednoj partiji igrač ima vrlo velik broj mogućih poteza - igrači nemaju dovoljno vremena razmišljati o svakome od njih i zato se često igra intuitivno - "na osjećaj". Zbog toga je Go izuzetno težak problem programerima koji pokušavaju isprogramirati program koji dobro igra Go. Najjači računalni programi danas po snazi igranja imaju kategoriju od oko 7kyu.

Eksterni linkovi
----------------

***Go*** na Wikimedijinoj ostavi

* Gobooks Arhivirano 2006-11-15 na Wayback Machine-u contains an sophisticated database of Go books including sample pages, reviews, blurb, contents and availability.
* GoDiscussions.com Arhivirano 2006-11-21 na Wayback Machine-u Large Go community with an active forum
* Learn to play interactively
* Go Base
* Sensei's Library
* Go4Go database Large collection of Go game records, daily updates, commentaries by A.Dinerchtein and Go forum

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85055468
* GND: 4071909-1
* BNF: cb11965266s (podaci)
* NDL: 00564000
* NKC: ph114636

 |
Koordinate: 41° 52′ 48" SGŠ, 21° 28′ 19" IGD

**Gornji Količani** (mak. *Gorno Količani*) su naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Gornji Količani pripadaju opštini Studeničani, koja okuplja južna predgrađa Grada Skoplja.

Prirodni uslovi
---------------

Gornji Količani su smešteni u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 20 km jugoistočno.

Naselje Gornji Količani je u okviru istorijske oblasti Torbešija, koja se obuhvata južni obod Skopskog polja. Naselje je smešteno na severnim padinama planine Kitka. Južno od naselja izdiže se planina Kitka. Nadmorska visina naselja je približno 630 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Gornji Količani su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 309 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (99%).

Većinska veroispovest je islam.

Vidi još
--------

* Opština Studeničani

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.studenicani.gov.mk Zvanična stranica opštine Studeničani
* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Studeničani |
| --- |
| **Studeničani** •
Aldinci •
Batinci •
Vrtekica •
Gornji Količani •
Donji Količani •
Dračevica •
Elovo •
Kaldirec •
Malčište •
Markova Sušica •
Morani •
Osinčani •
Pagaruša •
Ramni Gaber •
Umovo •
Cvetovo •
‎Crvena Voda •
Crni Vrh |  |
Ovo je članak o Kraljevstvu Goryeo (Koryŏ) koje je postojalo od 918. do 1392..  Za drevno korejsko kraljevstvo koje je promijenilo ime od Goguryeo (Koguryŏ) u Goryeo (Koryŏ) u 5. vijeku, v. Goguryeo.  

**Dinastija Goryeo** ili **Koryŏ** (918–1392) bila je korejska dinastija koju je godine 918. osnovao car Taejo, zajedno sa državom čiji će se naziv kasnije izgovarati kao "Koreja". Godine 936. je ujedinila tadašnja Kasnija tri kraljevstva i vladala najvećim dijelom Korejskog poluotoka sve dok 1392. nije zbačena od strane nove dinastije Joseon. Goryeo je svoje granice proširila do današnjeg Wonsana na sjeveroistoku (936–943) i rijeke Amnok (993) te konačno cijelog Korejskog poluotoka (1374).

Period Goryeo u korejskoj historiji je najpoznatiji po *Tripitaka Koreana* — znamenitim budističkim spisima (*Tripitaka*) , kao i prvimpokretnim slovima 1234. koje su poslužile za izradu najstarije danas sačuvane štampane knjige na svijetu *Jikjija*, godine 1377.

Dinastija Goryeo je nastala u procesu slabljenja države Silla, koja je od oko 668. do 900. dominirala najvećim dijelom Koreje. Godine 900. se protiv Sille pobunio Gyeon Hwon u oblasti Jeolla i obnovio državu Hubaekje, a Gung Ye je u sjevernim dijelovima stvorio državu Hugoguryeo (Taebong). U službu potonje je kao vojskovođa ušao Wang Geon, sin lokalnog velmože. On je 918. digao ustanak protiv Gung Yea i ubio ga, osnovavši Goryeo. Godine 935. je pokorio državu Silla, a godine 936. Hubaekje čime je Koreja postala ujedinjena pod dinastijom koja će vladati sljedećih 474 godina.

Međutim, do 14. vijeka je Goyeo pala pod uticaj mongolske dinastije Yuan koja je zavladala susjednom Kinom. Iako je kralj Gongmin uspio osloboditi svoju državu mongolske vlasti, godine 1392. je posljednjeg Goryeo kralja Gongyanga svrgnuo njegov general Yi Seonggye i osnovao novu dinastiju; Gonyang je ubijen 1394.

Ime "Goryeo" je došlo od imena "Goguryeo", koje je koristilo jedno od drevnih Tri kraljevstva Koreje, a koje je promijenilo ime u "Goryeo" pod kraljem Jangsuom u 5. vijeku. Naziv **"Koreja"** koji se koristi u mnogim svjetskim jezicima potiče od riječi "Goryeo."

Izvori
------

1. ↑  *Encyclopedia of World History*, Vol II, P238 Koryo Dynasty

Literatura
----------

* Vermeersch, Sem. (2008). *The Power of the Buddhas: the Politics of Buddhism during the Koryǒ Dynasty (918-1392).* Cambridge: Harvard University Press. ISBN 978-0-674-03188-3. OCLC 213407432
Koordinate: 42° 03′ 36" SGŠ, 21° 24′ 33" IGD

**Gornji Orizari** (mak. *Gorno Orizari*) su naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Gornji Orizari pripadaju gradskoj opštini Šuto Orizari grada Skoplja. Naselje je severno predgrađe glavnog grada.

Prirodni uslovi
---------------

Gornji Orizari su smešteni u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 10 km severno.

Naselje Gornji Orizari je u okviru istorijske oblasti Skopsko polje i položeno je u južnom podnožju Skopske Crne Gore. Severno od naselja izdiže se planina, a južno se pruža polje, koje je plodno i gusto naseljeno. Nadmorska visina naselja je približno 350 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Gornji Orizari su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 454 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (98%). Ostalo su mahom Srbi.

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Grad Skoplje
* Gradska opština Šuto Orizari

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.sutoorizari.org.mk Zvanična prezentacija opštine Šuto Orizari Arhivirano 2013-05-20 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Šuto Orizari |
| --- |
| **Četvrti Skoplja** (**Šuto Orizari**), **Prigradska naselja** (Gornji Orizari  • Donji Orizari) |  |
**Granična bitka** (polj. *Bitwa graniczna*) je izraz kojim se opisuju početne operacije, odnosno kopnene bitke do kojih je došlo između njemačkih i slovačkih snaga na jednoj, i poljskih snaga na drugoj strani u prva četiri dana njemačke invazije Poljske, od 1. do 4. septembra 1939. godine.

Do njih je došlo nakon što su njemačke snage otpočele invaziju, odnosno prešle poljsku granicu na širokoj fronti od Istočne Pruske na sjeveru, do Karpata na jugu; pri čemu je, u skladu sa planom Fall Weiss, glavni cilj bilo probijanje poljskih linija, odnosno nastojanje da se, koristeći veću mobilnost oklopnih snaga u dva oklopna "klina" što prije dopre do Varšave, odnosno likvidiraju poljske snage u Pomeraniji ili tzv. Koridoru na obali Baltičkog mora. To je odmah izazvalo niz intenzivnih sukoba, jer je upravo na zapadnoj granici prema Njemačkoj bila raspoređena glavnina poljskih snaga; njihov cilj je bio zaustaviti, odbiti ili usporiti njemačko napredovanje, ali je glavni razlog za takav raspored bio političke prirode, odnosno demonstracija svjetskoj javnosti, ali prije svega zapadnim saveznicima da se Poljska spremna oružjem suprotstaviti Njemačkoj, odnosno braniti teritorije čiji je sporni status bio povodom za izbijanje sukoba sa Njemačkom.

Takav je raspored, sa druge strane, savršeno odgovorao njemačkim planerima, jer je omogućio da se, koristeći lokalnu brojčanu nadmoć, kao i novu taktiku *blitzkriega* izvede tzv. dvostruki obuhvat poljskih snaga, odnosno probiju se duboko u njihovu pozadinu i tako ih opkole. Tome je pridonijelo i to što su poljske snage bile kordonski raspoređene na samoj granici, a sa malim i neadekvatnim rezervama koje bi mogle intervenirati.

Iako su poljske snage na granici pružile žestok otpor, a u nekim rijetkim slučajevima, kao što je bitka kod Mokre, čak uspjele privremeno zaustaviti njemačke napade, njemačko korištenje avijacije i oklopnih jedinica je dalo rezultata, te su poljske linije obrane gotovo svuda probijene, a poljske snage razbijene, dezorganizirane i natjerane na povlačenje. Iako je poljski otpor ostvario svoj politički cilj, te su tako 3. septembra Britanija i Francuska objavile Njemačkoj rat, u vojničkom smislu je Granična bitka za poljske snage završila katastrofalno. Već 6. septembra je vrhovni poljski zapovjednik Edward Rydz-Smigly naredio da se poljske snage povuku sa granica sa liniju Visla-San, ali se ta zapovijed u nastalom kaosu nije mogla adekvatno izvršiti, te je ogroman broj poljskih trupa na granici završio u njemačkom obruču i vrlo brzo bio uništen.

Literatura
----------

* (`pl`) Kampania Wrześniowa