**Sintagma** (grč. *σύνταγμα*, prema syntássein od syn - zajedno i tássein - složiti) je uređena grupa reči spojena u jednu pojmovnu celinu, koja obavlja neku funkciju u rečenici. Može da se sastoji od imenica, prideva, priloga, neličnih glagolskih oblika i brojeva.

Nezavisne i zavisne sintagme
----------------------------

Odnos reči u sintagmi može biti nezavisan ili zavisan, pa se u skladu sa tim sintagme mogu podeliti na:

* nezavisne
* zavisne ili odredbene

Na primer, u rečenici:

*Dragan i Marina su otišli na sunčanu plažu.*
službu subjekta vrši sintagma Dragan i Marina, koju čine dve imenice, čiji je međusobni odnos u sintagmi nezavisan, a službu priloške odredbe za mesto vrši zavisna sintagma sastavljena od prideva i imenice, koji se međusobno nalaze u zavisnom odnosu, jer pridev ne može stajati bez imenice.

### Zavisne sintagme

Kod svih zavisnih sintagmi razlikuju se jedan glavni i jedan ili više zavisnih članova, gde vrsta reči glavnog člana određuje vrstu sintagme, pa se tako zavisne sintagme dele na:

* imeničke
* pridevske
* priloške
* glagolske
* partitativne
* paukalne

#### Imenička sintagma

Imenička sintagma je grupa reči koja obavlja neku funkciju u rečenici gde je glavni član imenica. Na primer:

*Zlatna jabuka*
je grupa reči koja obavlja funkciju imenskog predikata, gde je imenica „jabuka" glavni član sintagme.

#### Pridevska sintagma

Kod pridevske sintagme glavni član je pridev. Na primer, u rečenici 

*Devojka je veoma lepa.*
grupa reči „veoma lepa" obavlja funkciju imenskog predikata, koji se sastoji od priloške odredbe za meru (veoma), i prideva (lepa).

*Udarac mu je neverovatno jak.*
Gde se pridevska sintagma sastoji od prideva „jak" i priloške odredbe za način.

#### Priloška sintagma

Priloška sintagma sadrži prilog u funkciji glavnog člana. Na primer:

*Osećam se veoma loše*
priloška odredba za meru „veoma" i prilog „loše" predstavljaju prilošku sintagmu.

#### Glagolska sintagma

Glagolska sintagma kao glavnog člana može da ima nelične glagolske oblike u sebi, a najčešći glagolski oblici su:

* glagol u obliku infinitiva (sanjati, ići, jesti) na primer:

*Najbolje je pažljivo prostudirati rivale.*
gde se glagolska sintagma sastoji od priloga „pažljivo", glagola „prostudirati" i imenice „rivali".

* glagolski prilog sadašnji (plačući, sanjajući)). Na primer:

*Rastužila se čitajući knjigu.*
gde je „čitajući knjigu" glagolska sintagma koja se sastoji od sadašnjeg glagolskog priloga i imenice.

* glagolski prilog prošli (došavši, pročitavši)

#### Partitivna sintagma

Partitivne sintagme su grupe reči koje označavaju deo nečega, što je određeno količinom ili brojem. Ako je glavni član imenica, a zavisni član partitivna imenica onda je sintagma partitivna imenička:

* parče (glavni član) torte (zavisni član)
* čaša (glavni član) soka (zavisni član)
* komad (glavni član) hleba (zavisni član)

#### Paukalna sintagma

Paukalna (lat. *paucus - mali broj*) sintagma sadrži imenicu u paukalu uz koju stoje isključevo brojevi dva, tri, četiri i brojne reči dva, oba, obadva, odnosno mali broj reči (dva čoveka, obadva sina, četiri čaše).

Služba reči u rečenici
----------------------

Sintagme u rečenici mogu da obavljaju ulogu gotovo svih rečeničnih članova. Prema službi u rečenici sintagme se dele na:

* subjekatske, kada u rečenici obavljaju službu subjekta (*„Pametna Ana studira u Beogradu."*)
* objekatske, kada vrše funkciju:
	+ pravog objekta (*„Gledao je u sivkastoplavo nebo"*)
	+ nepravog objekta („Najeli su se voća i napili vode")
* atributske, kada stoje uz imenicu i bliže je određuju (*„Mirisalo je na dobar ručak"*)
* priloške sintagme, koje vrše ulogu priloških odredbi za
	+ vreme (*„Obećao je da će doći u prvi sumrak."*)
	+ način (*„Stalno je govorio tihim glasom."*)
	+ mesto (*„Tiho je stajao u uglu zagušljive omanje prostorije."*)
	+ uzrok (*„Plakao je tiho zbog svoje zle sudbine."*)
	+ količinu (*„Nije imao dovoljno novaca za užinu."*)
* apozitiv (*„Prelepa devojka, visoka i zgodna, ušla je u našu ulicu, okupanu suncem."*)

Šire i uže sintagme
-------------------

S obzirom da uz glavnu sintagmu može da stoji više zavisnih članova, sintagme mogu biti šire, koje u sebi mogu da sadrže više užih sintagmi, tako da prema sastavu sintagme mogu biti šire i uže.

Primeri:

*Došla je prelepa devojka plavih očiju.*
* šira sintagma je „prelepa devojka plavih očiju"

a uže sintagme su:

* prelepa devojka
* devojka plavih očiju
* plavih očiju

U rečenici:

*Dobio sam veoma zanimljivu knjigu.*
Šira sintagma je „veoma zanimljiva knjiga", dok bi uže sintagme bile: „veoma zanimljiva", „zanimljiva knjiga"

Naporedni odnosi
----------------

Reči i sintagme mogu stajati i u zavisnim i u naporednim odnosima. Naporedni odnosi među sintagmama mogu biti sastavni, rastavni i suprotni, dobijaju se upotrebom veznika:

* i, pa, te, ni, niti – sastavni odnos (*„Veoma užurbano i s velikom pažnjom pripremamo slano predjelo i slatko posluženje."* )
* ili – rastavni odnos - (*„Oni su pili gazirane sokove ili domaći sok od maline."*)
* a, ali, no, nego, već – suprotni odnos (*„Želeli su da se istaknu, ali nisu imali dobre adute."*)

Vidi još
--------

* Sintaksa

Literatura
----------

* Guido Gómez de Silva (January 1999). *Diccionario internacional de literatura y gramática: con tablas de latinización para diversos sistemas de escritura*. Fondo de Cultura Económica. str. 594-. ISBN 978-968-16-5741-3.