recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinate: 42° 21' 32" SG Š, 71° 5' 34" ZGD

**Massachusetts Institute of Technology** ili skraćeno **MIT** je privatni istraživački univerzitet u Kembridžu (deo Bostona) u američkoj državi Massachusetts. MIT se sastoji iz 5 škola i jednog koledža sa 32 akademska odseka. Rad univerziteta se bazira na naučnom i tehničkom istraživanju. 

MIT je osnovao Vilijam Barton Rodžers 1861. kao prirodnu podršku nagloj industrijalizaciji SAD. Institut je podsećao na nemačke i francuske politehničke akademije, ali se MIT isticao upotrebom eksperimenata u nastavi (princip: „nauči radeći"). 

Za vreme Drugog svetskog rata stručnjaci MIT-a su doprineli razvoju računara, radara i inercijalnog navođenja za vojne svrhe. Posle rata MIT je proširio svoje delatnosti na društvene nauke (ekonomija, lingvistika, menadžment). 

Količina novca koju MIT dobija i troši na naučna istraživanja je među najvećima od svih univerziteta u SAD (9,98 milijardi dolara 2007.).

Na MIT-u trenutno radi 998 predavača, a studira 4.127 studenata i 6.126 poslediplomaca. 

Nobelovu nagradu je osvojilo 26 bivših studenata MIT-a, 26 profesora i 15 drugih istraživača (ukupno 64 - neki profesori su bili i studenti MIT-a).

Galerija
--------

* Studentski domStudentski dom
* Auditorijum KresgeAuditorijum Kresge
* Studentski centarStudentski centar

Otkirća i inovacije na MIT-ju
-----------------------------

Važnija otkrića i inovacije na MIT-ju uključuju i onkogen, RSA algoritam u kriptografiji, elektronički papir, Emacs, crna kutija, Lisp, litij-ionske baterije, VisiCalc, World Wide Web Consortium, X Window System...

Vidi još
--------

* Visoko obrazovanje u Sjedinjenim Američkim Državama
* Akreditacija institucija za visoko obrazovanje u SAD-u

Izvori
------

1. ↑  „TheCenter Research University Data". 2005. Arhivirano iz originala na datum 2006-12-13. Pristupljeno 15. 12. 2006.

Vanjske veze
------------

***Massachusetts Institute of Technology*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanični sajt MIT-a

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 150025207
* LCCN: n79006591
* ISNI: 0000 0001 2341 2786
* GND: 2179-9
* SUDOC: 026460254
* BNF: cb118704634 (podaci)
* ULAN: 500263221
* NLA: 35333171
* NDL: 00629270
* NKC: ko2002149458
* BNE: XX126469
* CiNii: DA00048903

 |
**Kitzimgaylum** / =*people on the upper part of the river.* — Boas/ (danas poznati kao Kitsumkalum), jedna od skupina Tsimshian Indijanaca i njihov istoimeni grad na sjevernoj obali rijeke Skeena u Britanskoj Kolumbiji, Kanada. Njihovo porijeklo nije cimšijansko, nego od Tongass Indijanaca, jednog od plemena šire skupine Tlingit, porodica Koluschan, iz južne Aljaske, koji su ovamo izbjegli pred neprekidnim ratovima. 

Danas se služe cimšijanskim jezikom. Populacija im je iznosila 69 (1902.); a 1904. zajedno s Kitzilasima i stanovnicima grada Port Essington, 191.

Ostali nazivi koji su se koristili za njih su Gyits'umrä'lon (Boas, 1889), Kee-chum-a-kai-lo (Kane, 1859), Kee-chum akarlo (Schoolcraft, 1855), Kitchemkalem, (Can. Ind. Aff, 271, 1889), Kitchimkale (Howard), Kitsumkalem (Can. Ind. Aff, 271, 1898), Kitsumkalum (Horetzky, 1874), Kit-zim-gay-lum (Dorsey, 1897).

Izvori
------

1. ↑  Hodge

Vanjske poveznice
-----------------

* Kitsumkalum First Nation Arhivirano 2012-11-08 na Wayback Machine-u
| **Wu Di** (吳帝) |
| --- |
| Porodično ime: | Li (李, lǐ) |
| Osobno ime: | Zitong (子通, zǐ tōng) |
| Posthumno ime: | Nema |

**Li Zitong** (李子通) (? - 622) je bio kineski ustanički vođa iz doba kolapsa dinastije Sui. Kada su se zaredali ustanci protiv cara cara Yanga, Li Zitong se 615. priključio ustaničkoj vojsci pod Zuo Caixiangom (左才相); od nje se brzo odmetnuo sa sljedbenicima i kreuno na jug. Kada je general Yuwen Huaji godine 618. napustio Jiangdu (江都, današnji Yangzhou u Jiangsuu), Li Zitong je tamo postepeno preuzeo vlast i godine 619. osnovao novu državu Wu. Godine 620. ga je porazio Li Fuwei, general u službi novoosnovane dinastije Tang. Tada je krenuo na jug i porazio suparničkog ustaničkog vođu Shen Faxinga, samozvanog princa od Lianga te zauzeo njegovu teritoriju - današnji Zhejiang. Godine 621. ga je Li Fuwei ponovno napao te prisilio na predaju. Li Zitong je doveden u prijestolnicu Chang'an, ali ga je car Gaozu od Tanga odlučio poštediti. Sljedeće godine je pokušao obnoviti svoju državu te pobjegao iz Chang'ana. Na putu je uhvaćen i pogubljen.

| Kraljevske titule |
| --- |
|
| Prethodi:**Yang Tong od Suija** | **car Kine (Centralni Jiangsu)**619–620 | Slijedi:**Car Gaozu od Tanga** |
| Prethodi:**Shen Faxing (princ od Lianga)** | **car Kine (Južni Jiangsu)**620 |
| **car Kine (Zhejiang)**620–621 |
**Maružini** su malo selo istarske općine Kanfanar koje broji 80-ak stanovnika. Poznato je po veoma staroj crkvi sv. Marije Snježne čije nedavno otkrivene freske i trostruki pleter svjedoče o dugoj povijesti te crkve. Posljednjih godina Maružini bilježe sve veći demografski prirast stanovništva.

Događaji
--------

Stanovništvo Maružini svake godine početkom ljeta organizira **malonogometni turnir** koji je već poznat kao mjesto dobre zabave i nogometa. 

Također, u sklopu obilježavanja dana općine Kanfanar, već se tradicionalno u Maružinima održava i **skup pjesnikinja Istre** koje nose ime Marija. Simbolično, skup se zove Marijada, a iz godine u godinu bilježi sve više posjetitelja koji uživaju u čarima poezije istarske (domoljubne), ljubavne i slične tematike a ti se elementi poezije idealno uklapaju u pejzaš Maružini koji na melankoličan i poseban način prezentira duh nekadašnjeg života u Istri.

Maružinci, kao pravi primjer solidarnih i povezanih sumještana, duži su niz godina organizirali i dočeke Nove Godine, u prostoru nekadašnje talijanske škole u Maružinima.

**Crkva BDM od Snjega** nakon dovršetka obnove

Crkva BDM od Snijega
--------------------

Pokraj sela se nalazi crkva Sv. Marija od Snijega. Crkva ima upisanu četverokutnu apsidu. U novije vrijeme crkva je obnovljena pa i ožbukana iznutra tako da je nova žbuka prekrila tragove koji bi mogli olakšati precizniju dataciju crkve. 

No u doba kada je prof. Fučić istraživao crkvu te nove žbuke nije bilo i prof. Fučić je bio u mogućnosti evidentirani ono danas skriveno oku. Prof. Fučić je tada otkrio i ostatke freske iz 12.st. u apsidi.

U njegovoj dokumentaciji ostalo je zabilježeno niz spolija s pleterom ugrađenih u crkvu te postojanje polukružnih prozora koji su kasnije zazidani.

S vanjske strane crkve i danas je vidljivo niz spolija s pleterom. Smatra se da je crkva izgrađena u 11. ili 12.st.

Poznate osobe
-------------

* Edi Maružin - vođa rock-benda Gustafi.

Fotogalerija
------------

* Crkva BDM od Snjega obnovljena je prije nekoliko godinaCrkva BDM od Snjega obnovljena je prije nekoliko godina
* 

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Maružini** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Kanfanar |
| --- |
| Barat • Brajkovići • Bubani • Burići • Červari • Dubravci • Jural • Kanfanar • Korenići • Kurili • Ladići • Marići • Maružini • Matohanci • Mrgani • Okreti • Putini • Sošići • Šorići • Žuntići |
Koljenasta osovina (crveno) trkaćih automobila se izrađuju od maraging čelika. Klipovi (sivo) u njihovim cilindrima (plavo), zamašnjak (crno) i koljenasta osovina su dijelovi četverotaktnog motora s unutarnjim izgaranjem
**Maraging čelik** je nazvan prema postupku toplinske obrade koje se naziva martenzitno starenje (engl. ***mar**tenzit **aging***). Po sastavu su niskougljični, jer imaju manje od 0,03% ugljika. Osim klasičnih maraging čelika na osnovi Ni-Co-Mo u novije vrijeme započinje razvoj i korozijski postojanih Cr-Ni-Co-Mo (>12% Cr) maraging čelika. Uobičajeni maraging čelici sadrže ∼ 18% nikla, 7 - 14% kroma, 3 - 6% molibdena, 0,15 - 2% titanija, 0,05 - 0,2% aluminija. Budući da je ugljik u tim legurama izuzetno nizak, martenzit nije ugljični već Ni-martenzit. 

Nakon žarenja, čelik se intenzivno gasi u vodi ili na zraku čime se dobije prezasićeni Ni-martenzit. Nakon toga slijedi oblikovanje na konačni oblik i dimenziju. Starenjem u Ni-martenzitu dolazi do precipitacije fino dispergiranih intermetalnih spojeva (npr. Ni3Al, Ni3Ti, Ni3(Ti, Al), Ni3Mo, Fe2Mo, FeCr, Fe7Mo6 itd.). Navedeni intermetalni spojevi spriječavaju gibanje dislokacija i tako povisuju granicu razvlačenja (> 2200 N/mm2) i vlačnu čvrstoću (1900 - 2900 N/mm2). Za razliku od ugljičnog martenzita prezasićenog ugljikovim atomima, Ni-martenzit nije tako tvrd niti krhak. Njegova tvrdoća nakon gašenja iznosi svega 280 – 320 HV za čelike koji sadrže 18 % Ni.

Maraging čelici se najčešće primjenjuju za izradu: 

* zrakoplova i helikoptera (pogonska osovina, okvir pilotskog sjedala, hidraulični odbojnici i sl.),
* automobila (koljenaste osovine trkaćih automobila, kardanske zglobne glave itd.),
* kalupa, ukovnja i kokila (alatna primjena).

Neki primjeri maraging čelika:

* X2 NiCoMo 18 8 3 (0,2 Ti), vlačne čvrstoće 1150 - 1300 N/mm2, granice razvlačenja 1050 - 1200 N/mm2, istezljivosti do 8 - 15%, žarenje 820 – 860 ºC, starenje 3 do 5 sati na 470 – 490 ºC.
* X2 NiCoMo 18 12 4 (0,2 Al, 1,75 Ti), vlačne čvrstoće 2350 N/mm2, granice razvlačenja 2260 N/mm2, istezljivosti do 6%, žarenje 820 ºC na zraku, starenje 6 sati na 500 ºC.

Izvori
------

1. ↑   "Specijalni čelici", skripta - Sveučilište u Zagrebu, www.simet.unizg.hr, 2011.
2. ↑   "Strojarski priručnik", Bojan Kraut, Tehnička knjiga Zagreb 2009.
**Lawrence Francis O'Donnell Jr.** (7. novembar 1951 -) je američki televizijski voditelj, politički komentator i bivši glumac, najpoznatiji kao voditelj TV-emisije *The Last Word with Lawrence O'Donnell* na programu kablovskog TV-kanala MSNBC. O'Donnell, koji se politički izjašnjava kao "socijaldemokrat evropskog tipa" je 1980-ih biio jedan od bliskih suradnika uticajnog demokratskog senatora Daniela Patricka Moynihana, a poznat je i kao scenarist i producent TV-serije *The West Wing*.

Biografija
----------

Lawrence Francis O'Donnell Junior se rodio u Bostonu kao dijete službenice Frances Marie (rođ. Buckley) i advokata Lawrencea O'Donnella Seniora. Odgojen je kao katolik, a školovao se u katoličkoj gimnaziji Saint Sebastian's School gdje se istakao kao kapetan bejzbolskog tima. Upisao se na Harvard gdje se istakao uređivanjem satiričkog studentskog lista *The Harvard Lampoon*. Godine 1976. je diplomirao ekonomiju.

Godine 1975. je njegov otac postao umiješan u slučaj mladog Afroamerikanca koga su ubila dva pripadnika bostonske policije tvrdeći da je bio naoružan; zastupajući njegovu majku na sudu, Lawrence Senior je uspio dokazati zataškavanje, odnosno da je bio nenaoružan. Lawrence O'Donnell je također sudjelovao u parnici i ta iskustva su ga potakla da se 1977. godine počne baviti književnim radom. Godine 1983. je slučaj opisao u knjizi *A Case of Deadly Force*, koja je tri godine kasnije adaptiran kao istoimeni televizijski film gdje je njegov lik tumačio Tate Donovan.

Godine 1989. se O'Donnell priključio osoblju senatora Daniela Patricka Moynihana, u čijoj će službi ostati do 1995. godine. Od 1993. do 1995. godine je bio direktor osoblja senatskog odbora za financije.

Godine 1999. je O'Donnell počeo rad na TV-seriji *The West Wing*, na kojoj će ostati do njenog kraja 2006. godine. Godine 2009. je postao jednim od redovnih gostiju na TV-emisiji *Morning Joe* Joea Scarborougha, gdje se istakao žestokom kritikom konzervativnih gostiju. Godine 2011. je dobio vlastitu emisiju *The Last Word with Lawrence O'Donnell*.

Godine 1994. se oženio za glumicu Kathryn Harrold sa kojom ima kćer Elizabeth. Par se razveo 2013. godine.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* Lawrence O'Donnell na IMDb-u (`en`)
* The Last Word with Lawrence O'Donnell on MSNBC
* Lawrence O'Donnell na Twitteru
* O Donnell Nastupi na kanalu *C-SPAN*

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 91553993
* LCCN: n83159526

 |
**Kaštel Štafilić** naselje je u sastavu grada Kaštela i jedan je od sedam dalmatinskih Kaštela u nizu uz Kaštelanski zaljev. Nalazi se na samom kraju niza, prema Trogiru. 

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine imao je 2.650 stanovnika.

U blizini se nalazi jedan od većih hotela u Kaštelima, mjesto koje je ujedno i najveći turistički centar s pješčanim i kamenim plažama.

Povijest
--------

Na području Kaštel Štafilića nailazimo na tragove neandertalca u Mujinoj pećini. Svoj trag su ostavili i Iliri koji su sagradili gradine na području Bijaća. U predjelu Resnik nalazila se helenistička luka, na istom mjestu rimljani su sagradili svoju luku i osnovali naselje rimskih veterana Sikuli. Nakon propasti Rimskog Carstva u polju su se naselili Hrvati, osnivaju svoja sela: Baba, Veliki i Mali Bijać. Hrvatski vladar, knez Trpimir na svom posjedu u Bijaćima izdaju darovnicu gdje se prvi put spominje ime Hrvat.Pred Turskim osvajačima stanovništvo je pobjeglo u zaklon kaštela. U Kaštel Štafiliću su sagrađena četiri: Dragač, Quarko, Lodi i Štafileo.
Prvu povijest Kaštel Štafilića napisao je Janko Pera.

Kaštel Štafilić je utemeljio trogirski plemić Stjepan Štafilić 1508. godine.

Izvori
------

1. ↑  Frano Baras: Ujak krstio francuskog kralja, nećak dovršio katedralu, Slobodna Dalmacija, prilog Forum, 13. ožujka 2001. str. 4.-5.

| * p
* r
* u
7 Kaštela |
| --- |
| Kaštel Štafilić | Kaštel Novi | Kaštel Stari | Kaštel Lukšić | Kaštel Kambelovac | Kaštel Gomilica | Kaštel Sućurac |

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Kaštel Štafilić** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Hutu** je ime koje je dano jednoj od tri etničke grupe koje žive u Burundiju i Ruandi. Hutu su među njima najveća etnička grupa. 85% Ruanđana i 85% Burundijaca su Hutu. U kulturnom smislu, to se smatra pomalo umjetnom podjelom, koja daleko više temelja ima u klasnoj podjeli nego etnicitetu, jer nema značajnih jezičkih ili kulturnih razlika između Hutua i drugih etničkih grupa u regiji, posebno Tutsija. Kroz historiju su pak postojale fizičke razlike, posebno po pitanju prosječne visine i fizičkog izgleda. Hutu i Tutsi dijele istu religiju i jezik. Mnogi naučnici ukazuju na važnu ulogu belgijskih kolonizatora u stvaranju ideje o Hutu i Tutsi rasi. To se odnosi na kontroverznu teoriju o hamitskom porijeklu naroda Tutsi. 

Hutu su u regiju Velikih jezera došli oko 1. vijeka n.e. pokorivši narod Twa. Hutu su dominirali regijom kroz niz malih kraljevina sve do 15. vijeka. Smatra se da su u to doba Tutsi došli iz Etiopije i pokorili Hutue. Monarhija Tutsi preživjela je do kraja kolonijalne ere 1950-ih, a belgijski vlastodršci su kodificirali etničke podjele kako bi se održali na vlasti. Tutsi monarhija je ubrzo svrgnuto i oblast je podijeljena na Ruandu i Burundi godine 1962. Tutsi su bez obzira na sve dominirali Burundijem, dok su Hutu imali dominaciju nad Ruandom do 1994.

Povezano
--------

* Ruandski genocid
* Tutsi - sadrži usporedbe između Hutua i Tutsija

Eksterni linkovi
----------------

***Hutu*** na Wikimedijinoj ostavi

* Arhivirano 2008-06-12 na Wayback Machine-u
* Arhivirano 2008-05-09 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85011016
* SUDOC: 02820400X
* BNF: cb12008668n (podaci)
* NKC: ph285155

 |
**Kaštel Štafileo** je utvrda u Kaštelima.

Trogirski plemić Stjepan Staphileo (Štafilić), porijeklom s Krete 1508. godine sagradio je na hridima u moru kaštel. Utvrda je nalik Koriolanovu kaštelu, utvrđena kuća s dvorištem, ulaz brani kula s pokretnim mostom. 

Planski gradi selo nasipajući prostor izmeđe stare rimske ceste i kaštela. Selo je bilo opasano s tri strane bedemima koji se pružaju u more, na uglovima su kule. Selo su naselili izbjeglice iz Bijaća. Stjepan je umro 1519. svoje imanje ostavlja sinovima Petru koji pogiba braneći kaštel od Turaka, Ivanu šibenskom biskupu i diplomati Vatikana, koji u Štafilić donosi sliku Čudotvorne Gospe, dar poljskog kralja Sigmunda. Jakov je imao četiri kćeri koje su se udale u obitelji: Andreis, Kažotić, Ferro i Zavoreo. 

Ivan Ferro je 1693. godine na mjestu sjeverozapadne obrambene kulu sela sagradio vlastitim troškom kaštel i ostavio svom sinovcu Ivanu,o čemu svjedoči natpis na kamenoj ploči.

* kaštel Štafileokaštel Štafileo
* Maketa kaštela Štafileo: pogled odozgoMaketa kaštela Štafileo: pogled odozgo
* Maketa kaštela Štafileo: pogled s kopnaMaketa kaštela Štafileo: pogled s kopna
* Maketa kaštela Štafileo: pogled s moraMaketa kaštela Štafileo: pogled s mora
* Kaštel FerroKaštel Ferro

Izvori
------

* Vjeko Omašić, Kaštela od prapovijesti do početka XX.stoljeća, Kaštela, 2001.
Jan Masaryk
Masarykov spomenik u Pragu
**Jan Masaryk** (\* 14. rujna 1886 u Pragu; † 10. ožuljka 1948 u Pragu) bio je čehoslovački političar.

Masaryk je bio sin Tomáša Masaryka koji je bio prvi predsjednik Čehoslovačke. U Prvom svjetskom ratu (1914 - 1918) bio je časnik austro-ugarskih oružanih snaga te je u listopadu 1918 bio promaknut zbog posebnih zasluga.

Od 1919. radio je u diplomatskoj službi i među ostalim 1925-1938 bio čehoslovački veleposlanik u Velikoj Britaniji.

Od 1940 bio je je ministar vanjskih poslova čehoslovačke vlade u progonstvu i stekao zbog prijenosa njegovih govora u radijskim emisijama BBCa veliku popularnost.

Nakon povratka 1945. preuzeo je dužnost ministra vanjskih poslova. U vrijeme komunističkog puča u veljači 1948 zauzeo je nejasne stavove. Malo kasnije pronađen je mrtav ispred prozora svog prebivališta. Unatoč nekoliko sudskih istraga dugo je bilo nejasno da li je počinio samoubojstvo ili je ubijen defenestracijom. Praška policija je 2004 izjavila da ne smatra da je počinio samoubojstvo.

Vanjske veze
------------

***Jan Masaryk*** na Wikimedijinoj ostavi

* Članak iz 2005.  (češki)
* radio cz, engleski



1. ↑  PRECLÍK, Vratislav. Masaryk a legie (TGM and legions, Macapик и Легии), váz. kniha, 219 str. vydalo nakladatelství Paris Karviná, Žižkova 2379 (734 01 Karviná-Mizerov, CZ) ve spolupráci s Masarykovým demokratickým hnutím (Masaryk democratic movement in Prague), 2019, ISBN 978-80-87173-47-3, page 19 - 25, 87, 169
**Ivo Miro Jović** (Čapljina, 15. 7. 1950) bosanskohercegovački je političar koji je 9. 5. 2005. od strane Parlamenta Federacije BiH imenovan za hrvatskog člana Predsjedništva BiH, nakon što je Visoki predstavnik za Bosnu i Hercegovinu smijenio Dragana Čovića zbog optužbi za korupciju. 

Pred predsjedničke izbore 2006. Jovićeva stranka HDZ BiH se raskolila na njegove i pristaše Bože Ljubića, koji su kasnije osnovali novu stranku HDZ BiH 1990 i istakli Ljubićevu kandidaturu. Iako je Jović u područjima s hrvatskom većinom dobio najviše glasova na izborima za hrvatskog člana Predsjedništva, zahvaljujući glasovima iz urbanih i većinski bošnjačkih područja ga je porazio Željko Komšić iz SDP BiH.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * p
* r
* u
Predsjednici Bosne i Hercegovine |
| --- |
|  |
| 
**Predsjednici  Socijalističke republike Bosne i Hercegovine** |
|  |
| 
Vojislav Kecmanović  •  Đuro Pucar  •  Vlado Šegrt  •  Rato Dugonjić  •  Džemal Bijedić  •  Hamdija Pozderac  •  Raif Dizdarević  •  Branko Mikulić  •  Milanko Renovica |
|  |
| 
**Predsjednici Bosna i Hercegovina Bosne i Hercegovine** |
|  |
| 
Alija Izetbegović  •  Živko Radišić  •  Ante Jelavić  •  Jozo Križanović  •  Beriz Belkić  •  Mirko Šarović  •  Borislav Paravac  •  Dragan Čović  •  Sulejman Tihić  •  Ivo Miro Jović  •  Haris Silajdžić  •  Željko Komšić  •  Nebojša Radmanović  •  Bakir Izetbegović |

 |
Ivo Protulipac
**Ivo Protulipac** (Karlovac, 4. lipnja 1899. - Trst 31. siječnja 1946.) bio je hrvatski liječnik, odvjetnik i važan katolički aktivist kojeg je u Trstu 31. siječnja 1946. godine ubio Gino Benčić iz Sušaka pripadnik UDBA-e. 

Kao odvjetnik branio je Marka Hranilovića u suđenju nekolicini članova Hrvatske pravaške omladine (HPO), koju je Kraljevina Jugoslavija proglasila terorističkom organizacijom, a sam Hranilović je bio optužen za ubojstvo novinara Tonija Schlegela, zbog čega je 25. prosinca 1931. godine na smrt obješen zajedno s Matijom Soldinom. 

Bio je predsjednik "Hrvatskog orlovskog saveza"  u trenutku, kada ga je kralj Aleksandar I. za vrijeme diktature zabranio kao organizaciju što je Protulipca i Ivana Merza ponukalo na reformiranje saveza pod ime "Križari". Zbog tog svog djelovanja 
Protulipac je u više navrata uhićivan, a biskupi Akšamović i Bonefačić su privođeni na ispitivanja od istražnih organa. 

Protulipac je napustio Zagreb 6. svibnja 1945. godine, u nadi spasa pred progonom od strane partizanskih snaga iz Hrvatske. Premda je stigao do Rima odlučio se vratiti u Trst i pomagati izbjeglim Hrvatima na granici. Uz velečasnog Stanislava Golika srčano je pomagao hrvatskim izbjeglicama, pomagao organizirati svete mise i vjeronauk i tim se bavio sve do kobnog 31. siječnja 1946. godine kada ga je likvidirao pripadnik UDBA-e Gino Benčić s metkom u glavu. Za tijelo Ive Protulipca pobrinuo se velečasni Stanislav Golik koji mu je pronašao primjeren grob u kojem je počivao sve do prenošenja tijela u Hrvatsku u Zagreb na Mirogoj nakon stjecanja neovisnosti devedesetih godina.

Tijelo je ekshumirano 24. lipnja 1993. godine sa tršćanskog groblja svete Ane te nakon što je prevezeno u Zagreb 25. lipnja je održana prigodna misa zadušnica i oproštaj od pokojnika, 26. lipnja je pokopano na Mirogoju u grobnicu gdje je za vrijeme svoga života dr. Protulipac često dolazio, dok je u njoj počivao njegov prijatelj Ivan Merz. (Tijelo Ivana Merza preneseno je 1977.g. u Baziliku Srca Isusova u Zagrebu).

Vidi i:
-------

  

* Ivan Merz
* Marica Stanković
* Alojzije Stepinac
* Ljubomir Maraković
* Antun Mahnić
* Marija Petković
* Josip Stadler
* Miroslav Bulešić

Izvori
------

1. ↑  U spomen dr. Ivana Protulipca[*mrtav link*] Pristupljeno 4. srpnja 2013.
2. ↑  Akademikova Neuspjela Maturalna Radnja
3. ↑  „Association of Croatian Eagles". Arhivirano iz originala na datum 2007-06-09. Pristupljeno 2014-07-26.
4. 1 2  „Diktatura kralja Aleksandra i Rimokatolička Crkva". Arhivirano iz originala na datum 2013-10-19. Pristupljeno 2014-07-26.
5. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2007-06-09. Pristupljeno 2014-07-26.
6. ↑  „Ivo Protulipac u Domovini". Arhivirano iz originala na datum 2008-12-06. Pristupljeno 2014-07-26.

Literatura
----------

Gordan Akrap: Specijalni rat, sv. 2, Zagreb, 2012. str. 52
**Komitet Ujedinjenih nacija protiv torture (CAT)** je telo Visokog komesarijata OUN za ljudska prava koje čine eksperti za ljudska prava sa zadatkom da prate primenu Konvencije protiv torture i drugih surovih, neljudskih i ponižavajućih kazni ili postupaka od strane zemalja ugovornica. Sačinjen je od deset članova koji su priznati u oblasti ljudskih prava i koji zasedaju u ličnom svojstvu. 

Prema Konvenciji, sve zemlje ugovornice su obavezne da podnesu izveštaje o ispunjavanju svojih obaveza Komitetu u roku od godinu dana, računajući od dana stupanja na snagu Konvencije za zainteresovanu državu članicu. Zatim, države članice redovno svake četvrte godine podnose dopunski izveštaj o svim novim preduzetim merama i druge izveštaje koje Komitet zatraži.

Komitet razmatra svaki izveštaj i može da daje uopštene komentare o izveštaju koje oceni potrebnim i dostavlja ih svakoj zainteresovanoj državi članici. Ta država članica može da dostavi opaske i komentare kao odgovor na sve primedbe koje smatra korisnim. Pored toga Komitet podnosi redovne godišnje izveštaje 

Komitet pod određenim uslovima može razmatrati i slučajeve pojedinaca koji tvrde da su im povređena prava zagarantovana Konvencijom. 

Sedište Komiteta je u Ženevi.

Povezano
--------

* Tortura
* Istanbulski protokol
* Opcioni protokol uz Konvenciju UN protiv torture

Izvori
------

1. ↑  „Tekst Konvencije UN protiv torture i drugih surovih, neljudskih i ponižavajućih kazni ili postupaka". Arhivirano iz originala na datum 2010-10-31. Pristupljeno 2012-01-21.
2. ↑  „Godišnji izveštaji Komiteta protiv torture". Arhivirano iz originala na datum 2011-12-20. Pristupljeno 2012-01-21.
3. ↑  Komitet Ujedinjenih nacija protiv torture na sajtu UN-a
Bista Komoda
**Komod**, punim imenom **Marko Aurelije Komod Antonin** (lat. *Marcus Aurelius Commodus Antoninus*, rođen 161. godine n. e. stupio na presto 180. godine, ubijen 192. godine), bio je rimski car, sin i naslednik Marka Aurelija, poslednji pripadnik antoninske dinastije i car koji je prekinuo niz tzv. "petorice dobrih careva".

Komod je rođen u latinskom gradiću Lanuviju *(Lanuvium)* kao sin tadašnjeg cara Marka Aurelija. Imao je brata blizanca, Aurelija Fulva Antonina *(Marcus Fulvus Antoninus)*, koji je umro u dobi od pet godina. Marko Aurelije je 166. godine Komoda proglasio za cezara, zajedno s njegovim mlađim bratom Markom Anijem Verom *(Marcus Annius Verus)*. Kada je Anije Ver 169. godine umro prirodnom smrću, Komod je ostao kao jedini Aurelijev sin. 

Godine 176. Marko Aurelije je Komoda proglasio za imperatora, a 177. godine za avgusta, čime je Komod formalno postao očev savladar. Iste, 177. godine, dva avgusta su zajedno proslavili trijumf, a Komodu su dodeljena tribunska ovlašćenja *(tribunicia potestas)*. Marko Aurelije je umro 180. godine tokom pohoda protiv Kvada i Markomana, a Komod je stupio na presto kao samovladar.

Komod se, kao pre njega Kaligula i Neron, carevi koji su veoma mladi stupili na presto, pokazao nesposobnim, sujetnim i ćudljivim. Srećom, granice carstva ostale su bezbedne, zahvaljujući sposobnim namesnicima provincija i varvarskim saveznicima, kojima je darovana zemlja duž Dunava i koji su zauzvrat pružali vojne usluge. Ali Komod je napustio Aurelijev plan o osnivanju provincija preko Dunava, i više je voleo da se posveti lagodnom životu i uživanju, posebno borbama u rimskoj areni, gde je paradirao kao "rimski Herkul" *(Hercules Romanus)*. Od senata je zahtevao da prizna njegovo božansko poreklo. Ozbiljne je poslove prepustio svojim miljenicima, čije su ambicije i intrige dovodile do zavera, suđenja za izdaju, konfiskacija i ubistava. 

Poslednjeg dana 192. godine Komoda je ubio njegov oslobođenik Narcis *(Narcissus)*, u zaveri koju su organizovali neki senatori, pretorijanski prefekt i Komodova ljubavnica Marcija *(Marcia)*. Ovaj atentat stavio je tačku na jednu pogubnu vladavinu; tako su Antonini, kao Julijevci-Klaudijevci, neslavno završili. I dalji razvoj događaja bio je sličan: senat je Komoda osudio na *damnatio memoriae*, tj. naredio je brisanje njegovog imena iz spiska vladara i poništavanje njegovih naređenja. Zatim je, kao i posle Nerona, usledila nova "godina četiri cara".

Vanjske veze
------------

***Komod*** na Wikimedijinoj ostavi

### Primarni izvori

=

* Historia Augusta: Life of Commodus
* Book 73 of Cassius Dio's History

### Sekundarni izvori

* Commodus entry at De Imperatoribus Romanis


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Rimski car180. - 192.** | Nasljednik: |
| **Marko Aurelije161. - 180.** | **Pertinaks193.** |
**Fran Lhotka** (Mladá Vožice, 25. prosinca 1883. – Zagreb, 26. siječnja 1962.), skladatelj i dirigent češkog porijekla.

U Zagreb dolazi 1909. i postaje korepetitor i prvi kornist opere, a zatim i nastavnik glazbene škole *Hrvatskog glazbenog zavoda*. Kao nastavnik harmonije odgojio je gotovo sve hrvatske suvremene skladatelje. Fran Lhotka stvara djela po formi, jednostavna i pregledna, ritmički bogata i puna velikih zvučnih kontrasta. Melodika mu se oslanja na hrvatski folklor, koji je spretno motivički razrađen. Skladao je orkestralna, komorna i klavirska djela, zatim scenska djela: operu *"Minka i more"*, balete *"Đavo u selu"* i *"Balada o jednoj srednjovjekovnoj ljubavi"*, te zborove i pjesme. Također je po njemu nazvana i glazbena škola u Sisku.


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 52118333
* LCCN: n89631095
* ISNI: 0000 0000 5528 6182
* GND: 1068719907
* MusicBrainz: f209efec-105d-4070-bcc2-9baf39f1f2f3
* NKC: jo2002104699
* CONOR.SI: 37476963

 |
| **(Qian) Qin Aipingdi** ((前)秦哀平帝) |
| --- |
| Porodično ime: | Fu (苻; fú) |
| Osobno ime: | Pi (丕, pī) |
| Posthumno ime: | Aiping (哀平, aī píng),doslovno:"žaljenja vrijedan i miran" |
|

**Fu Pi** (苻丕) (? -386), kurtoazno ime **Yongshu** (永叔), formalno **Car Aiping od (Ranijeg) Qina** ((前)秦哀平帝), bio je car kineske/Di države Raniji Qin. Bio je najstariji sin cara Fu Jiāna, iako ne i krunski princ, s obzirom da je tu titulu imao brat Fu Hong (苻宏). Historijski izvori ga opisuju kao solidnog vojskovođu. Nije sudjelovao u katastrofalnoj bitci na rijeci Fei 383. nakon koje su 384. počeli ustanci pokorenih naroda širom sjeverne Kine. Zbog tih je ustanaka je njegov brat Fu Hong bio prisiljen pronaći utočište na teritoriji južne kineske dinastije Jin, učinivši tako Fu Pija *de facto* prijestonasljednikom. Fu Pi se carem proglasio 385. nakon što mu je otac Fu Jiān ubijen u sukobu sa Yao Changom, osnivačem države Kasniji Qin. Zajedno sa svojim pristašama je nastojao sačuvati jezgro države u današnjoj provinciji Shanxi. Tamo se, međutim, sukobio sa novostvorenom državom Zapadni Yan i njenim vladarom Murong Yongom. U tom je sukobu poražen, te je, u nastojanju da nadoknadi izgubljene teritorije, krenuo u sukob sa dinastijom Jin. Tada je ubijen od generala Feng Gaija (馮該). Na čelu države ga je naslijedio daleki rođak Fu Deng.

| Kraljevske titule |
| --- |
|
| Prethodi:**Fu Jiān (Car Xuanzhao)** | **car Ranijeg Qina**385–386 | Slijedi:**Fu Deng (Car Gao)** |
| **car Kine (Istočni Gansu)**385–386 |
| **car Kine (Centralni/Južni Shanxi)**385–386 | Slijedi:**Murong Yong od Zapadnog Yana** |
| **car Kine (Sjeverni Shanxi/Unutrašnja Mongolija)**385–386 | Slijedi:**Car Daowu od Sjevernog Weija** |
| **car Kine (Centralni/Zapadni Gansu)**385–386 | Slijedi:**Lü Guang od Kasnijeg Lianga** |
| **car Kine (Jugozapadni Gansu/Jugoistočni Qinghai)**385 | Slijedi:**Qifu Guoren od Zapadnog Qina** |
**Liz Rajt** (engl. ; rođena 22. januara 1980.) je američka džez pevačica i kompozitor.

Rođena je u malom gradu Hahira, Džordžija, kao jedno od troje dece i jedina ćerka lokalnog sveštenika. Kao dete peva crkvenu muziku i svira klavir u crkvi. Takođe se interesovala i za džez i bluz. Pohađa *Houston County* srednju školu, gde uz velike problema biva primljena u hor, da bi kasnije dobila nagradu za horsko pevanje (National Choral Award). Zatim odlazi na Državni Univerzitet Džordžija u Atlantu na studije pevanja. Takođe je studirala u Njujorku (New York New School) i Vankuveru.

Liz Rajt se u Atlanti 2000. godine pridružila vokalnom kvartetu *In the Spirit*, koji ubrzo dobija pozitivne kritike, a već 2002. potpisuje ugovor sa izdavačkom kućom *Verve Records*. Njen prvi album *Salt* izlazi u proleće 2003. godine (dostiže drugo mesto top liste modernog džeza u 2004. (Billboard Top Contemporary Jazz chart)), a prati ga *Dreaming Wide Awake*, juna 2005. (dostiže prvo mesto na pomenutoj listi u 2005. i 2006. godini).

Liz Rajt je prepozantljiva po tome što na koncertima često nastupa bosa, kao i što se koncertne pesme često dosta razlikuju od pesama sa nosača zvuka. Instrumentalna podrška na koncertima je takođe promenljiva.

Diskografija
------------

* *Salt* – 2003.
* *Dreaming Wide Awake* – 2005.
* *The Orchard* – 2008.
* *Fellowship* – 2010.

Spoljašnje veze
---------------

***Lizz Wright*** na Wikimedijinoj ostavi

* Lizz Wright - Zvanični vebsajt
* Verve Rekords
**Franc (Fran) Šbül** (mađarski: *Sbüll Ferenc*) (Turnišče, 26. srpnja 1825. – Velikih Dolenci, 12. kolovoza 1864.) bio je slovenski pjesnik i rimokatolički svećenik u Mađarskoj.

U njegovu rodnu mjestu Turnišću u Slovenskoj krajini (Prekmurje, danas Slovenija). Roditelji su bili Franc Šül i Magdalena Barbarič. Završio je osnovnu školu, a dodatno se obrazovao u Kisegu *(Kőszeg)* i Sambotelu *(Szombathely).* Do 1848. godina proučava teologiju u Beču u seminaru Pazmaneum (utemeljio kardinal Péter Pázmány u 17. stoljeću). Bio je tajnik jednoga književnoga društva gdje je upoznao hrvatske, mađarske, njemačke, slovačke i slovenske umjetnike.

1858.-1864. godine svećenik je u Dolencima (danas Slovenija, mađarski *Nagy-Dolincz* kasnije *Dolány*). Umro je u 39. godini života.

Šbül je pisao pjesme na prekomurskom jeziku te čitao francusku, njemačku, grčku i latinsku književnost te sastavljao mađarske novine *Religio.*

Literatura
----------

* **Anton Trstenjak:** *Slovenci na Ogrskem,* Narodopisna in književna črtica, OBJAVA ARHIVSKIH VIROV, Maribor 2006.
Giuseppe Zanardelli.
**Giuseppe Zanardelli**, (Brescia, 29. listopada 1826 — 26. prosinca 1903.), bio je talijanski političar i nacionalist. Obnašao je dužnost premijera Italije od 15. veljače 1901. do 3. studenog 1903.

Zanardelli je postao pravnik 1859. a iste godine izabran je u parlament. Bio je kraljevski komesar 1866. u pokrajini Belluno. U vladi Agostina Depretisa bio je ministar javnih poslova 1876.–1877. u vladi Benedetta Cairolija bio je ministar unutarnjih poslova 1878.–1881. i ministar pravosuđa u Depretisovoj novoj vladi 1881.–83. u kojoj je imao zasluge za prihvatanje pravičnijeg izbornog zakona. Iz te vlade istupa, jer je bio liberalnih stajališta i anti-iredentist, kada se Depertis približio političkoj desnici i Silama Osovine. 

Zanerdelli je zajedno s ostalim članova "pentarhije" (5 članova) (Francescom Crispijem, Benedettom Cairolijem, Giovannijem Nicoterom i Alfredom Baccarinijem) predstavljao jaku opoziciju protiv Depretisa. Kada je Depretis prekinuo veze s desnicom, Zanardelli ponovo ulazi u Depretisovu vladu kao ministar pravosuđa, a kasnije je tu dužnost obnašao i u Crispijevoj vladi sve do veljače 1891. 

U periodu 1891.–94. bio je predsjedavajuči zastupničkog doma a kasnije ministar pravosuđa u vladi Antonia di Rudinìja 1897.–98. Kasnije je bio predsjednik vlade Italije od 1901. no tu dužnost napušta 1903. zbog bolesti.

***Giuseppe Zanardelli*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Premijeri Italije |
| --- |
| Kraljevina Italija | 
* Cavour
* Ricasoli
* Rattazzi
* Farini
* Minghetti
* La Marmora
* Ricasoli
* Rattazzi
* Menabrea
* Lanza
* Minghetti
* Depretis
* Cairoli
* Depretis
* Cairoli
* Depretis
* Crispi
* Starabba
* Giolitti
* Crispi
* Starabba
* Pelloux
* Saracco
* Zanardelli
* Giolitti
* Tittoni
* Fortis
* Sonnino
* Giolitti
* Sonnino
* Luzzatti
* Giolitti
* Salandra
* Boselli
* Orlando
* Nitti
* Giolitti
* Bonomi
* Facta
* Mussolini
* Badoglio
* Bonomi
* Parri
* De Gasperi
 |
| Republika Italija | 

* De Gasperi
* Pella
* Fanfani
* Scelba
* Segni
* Zoli
* Fanfani
* Segni
* Tambroni
* Fanfani
* Leone
* Moro
* Leone
* Rumor
* Colombo
* Andreotti
* Rumor
* Moro
* Andreotti
* Cossiga
* Forlani
* Spadolini
* Fanfani
* Craxi
* Fanfani
* Goria
* De Mita
* Andreotti
* Amato
* Ciampi
* Berlusconi
* Dini
* Prodi
* D'Alema
* Amato
* Berlusconi
* Prodi
* Berlusconi
* Monti
* Letta
* Renzi
* Gentiloni
* Conte
* Draghi

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 51739333
* LCCN: n84179072
* ISNI: 0000 0000 8129 9913
* GND: 119394162
* SUDOC: 033485178
* BNF: cb12214630j (podaci)
* CONOR.SI: 183398755

 |
Fotoni emitovani u koherentnom zraku iz lasera
**Fotoelektrohemijski proces** je proces koji obično obuhvata transformaciju svetlositi u druge forme energije. Ti procesi nalaze primenu u fotohemiji, optičkim laserima, solarnim ćelijama, luminiscenciji, i fotohromizmu.

Elektronska ekscitacija
-----------------------

Nakon što absorbuje energiju, elektron može da pređe iz osnovnog stanja u pobuđeno stanje sa višom energijom.
**Elektronska ekscitacija** je kretanje elektrona do višeg energetskog nivoa. Do toga može da dođe bilo putem fotoekscitacije (PE), pri čemu electron apsorbuje foton i stiče energiju fotona, ili putem električne ekscitacije (EE), pri čemu elektron apsorbuje energiju drugog energijom-bogatijeg elektrona. U poluprovodničkim kristalnim rešetkama, termalna ekscitacija je proces pri kome vibracije rešetke pružaju dovoljno energije za prelaz elektrona na viši energetski novo. Kad se pobuđeni elektron ponovo vrati u stanje s nižom energijom, to se naziva elektronskom relaksacijom. Pri tome može doći do radijacije fotona ili davanja energije nekoj trećoj čestici.

U fizici postoji specifična tehnička definicija za energetski nivo, koja se često vezuje za atom u pobuđenom stanju. Pobuđeno stanje se generalno definiše u odnosu na osnovno stane, tako da je pobuđeno stanje na višem energetskom nivou od osnovnog stanja.

Vidi još
--------

* Energija jonizacije
* Izomerizacija
* Fotojonizacioni mod
* Fotohromizam
* Fotoelektrični efekt
* Fotojonizacioni detektor
Fotomultiplikator
**Fotomultiplikator** je vrlo osjetljivi detektor u području vidljivog, ultraljubičastog i bliskog infracrvenog zračenja. Električni signal koji nastaje na fotosjetljivom sloju pojačava se do 100 milijuna puta, što omogućava registriranje pojedinačnih fotona. Zahvaljujući svojim svojstvima još uvijek se koristi u fizici, astronomiji, medicini i filmskoj tehnici (telekino), iako je u nekim primjenama zamijenjen s poluvodičkim elementima kao što je lavinska fotodioda.

Princip rada
------------

Fotomultiplikator je elektronska cijev koja se sastoji od fotokatode, više dinoda i anode. Na fotokatodi se nalazi materijal niskog ionizacijskog potencijala iz kojeg elektromagnetsko zračenje koje pada na fotokatodu izbija elektrone. Nastali elektroni se usmjeravaju prema umnožaču elektrona koji radi na principu sekundarne emisije.

Umnožač se sastoji od više elektroda koje se zovu dinode, a priključene su na električni izvor tako da je svaka na većem pozitivnom naponu u odnosu na prethodnu. Elektroni se ubrzavaju u električnom polju i kad dođu do dinode imaju dovoljno energije da iz nje izbiju dodatne elektrone. Proces se nastavlja između sljedećih parova dinoda. Kad snop elektrona stigne do anode on sadrži veliki broj elektrona (više milijuna), pa se električni impuls koji naprave dolaskom na anodu može detektirati elektroničkim sklopom.

***Fotomultiplikator*** na Wikimedijinoj ostavi
**Gravesend** (izgovor: [Grejvsend]) je lučki grad od 58,067 stanovnika na jugoistoku Engleske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Gravesend leži u Grofoviji Kent, na južnoj obali estuarija rijeke Temze, točno nasuprot Tilburya udaljen četrdesetak km nizvodno od Londonskog mosta.

Historija
---------

Gravesend je prvi put dokumentiran u Domesday Booku 1086. kao - *Gravesham*, mjesto sa lukom na rijeci.

Njegovi stanovnici su živjeli kao riječni brodari, prevozivši putnike do Londona, prava na taj posao znatno su im povećana u 14. vijeku, pa su brojne poznate ličnosti prošle kroz Gravesend na putu do glavnog grada. Jedna od njih bila je i indijanska princeza Pocahontas, koja je i umrla u Gravesendu 1617. pa je i pokopana u crkvi sv. Georgija.

Gravesend i danas ima nekoliko administrativnih pozicija, koja genezu imaju u davno stečenom brodarskom monopolu. U njemu se nalazi nekoliko institucija i bratovština vezanih uz brodarstvo po Temzi i Londonsku luku. Grad je znatno narastao u 19. vijeku kao pomorsko mjesto, kad su podignuti kraljevski dokovi.

Znamenitosti
------------

U obližnjem naselju Swanscombe pronađena je fosilizirana lubanja Homo heidelbergensisa stara otprilike 200 000 godina.

Privreda
--------

Privreda današnjeg Gravesenda je i dalje usko povezana sa Temzom, od brodogradilišta, mašinogradnje, tvornice papira do cementare.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska, Cambrai, Francuska
* Sjedinjene Američke Države, Chesterfield Court House, Sjedinjene Američke Države
* Njemačka, Neumünster, Njemačka
* Australija, Brunswick, Australija

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Counties, Unitary Districts and Major Cities in England" (engleski). City population. Pristupljeno 19. 02. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Gravesend*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 19. 02. 2017.

Vanjske veze
------------

***Gravesend*** na Wikimedijinoj ostavi

* Port of Gravesend[*mrtav link*] (`en`)
**Lazare Nicolas Marguerite, *comte* Carnot** (Nolay, 13. svibnja 1753. – Magdeburg, 2. kolovoza 1823.) je bio francuski političar, državnik, matematičar, fizičar i inženjer. Lazare Carnot je bio jedan od najutjecajnijih političara Francuske revolucije te je držao cijelu seriju političkih funkcija u tom periodu. Bio je predsjednik Nacionalnog konventa, jedan od prvih pet Direktora, član Komiteta javnoga spasa te nosilac nekoliko ministarskih funkcija. Carnot je imao i važnu ulogu u Revolucionarnim ratovima, u sklopu kojega je organizirao vojsku i vodio operacije. Vojni uspjeh mu je donio nadimak *Organizator pobjede*. Iako se nije aktivno usprotivio Jakobinskom teroru, zajedno s nekolicinom članova Komiteta se otvoreno usprotivio Robespierreu tokom Termidorske reakcije. 

Nakon pada Jakobinaca, Carnot je postao jedan od Direktora. U tom razdoblju postaje nešto umjereniji, mada u duši i dalje uvjereni republikanac. Njegova uloga tokom Konzulata bila je minorna, a bio je jedan od zastupnika koji su glasali protiv dodjeljivanja doživotnog mandata Napoleonu i nasljednog reda za njegove potomke. Nakon uspostave Prvog Carstva se povlači iz javnog života zbog sukoba ideala te se posvećuje znanstvenom radu, formiravši nekoliko važnih zaključaka na polju fizike i matematike. 

Nakon Napoleonovog katastrofalnog kraha u Rusiji, Carnot se vraća u politički i vojni život kako bi stao u Napoleonovu obranu. Tokom Stotinu dana je bio ministar rata, a nakon Napoleonova konačnog kraha je protjeran iz zemlje. Jedno je vrijeme boravio u Varšavi, a onda je otišao u Magdeburg gdje je i umro. Njegovi ostaci su 1889. preneseni u pariški *Panthéon*. 

Lazare Carnot je otac Sadija Carnota, fizičara koji je utemeljio termodinamiku i državnika Hippolytea Carnota te djed predsjednika Marieja Françoisa Sadija Carnota.
*Za ostale upotrebe, v. Film (razvrstavanje).*
Nerazvijeni crno-bijeli film Arista ISO 125/22°
**Fotografski film** ili **film** u kontekstu fotografije označava tanki komad plastike (poliester, PET, nitroceluloza ili acetatna vlakna) presvučen na svjetlo osjetljivim (fotosenzitivnim) solima srebrnih halida (vezanih želatinom) različite veličine kristala (koja određuje osjetljivost, kontrast i rezoluciju slike). Kada je emulzija dovoljno izložena (eksponirana) svjetlu (ili drugim vrstama elektromagnetske radijacije kao što su X-zrake) stvara latentnu (skrivenu) sliku. Poslije se na nju mogu primijeniti kemijski procesi kako bi se stvorila vidljiva slika, a što se naziva razvijanje filma.

Kod crno-bijele fotografije se obično koristi jedan sloj srebrnih soli. Kada se eksponirana zrna razviju, srebrne soli se obično pretvore u metalno srebro, koje blokira svjetlost i postaje crni dio filmskog negativa.

Filmovi u boji obično koriste tri razine. Boje koje adsorbiraju površinu srebrnih soli, čine kristale osjetljivima na različite boje. Obično je na plavo osjetljivi sloj na vrhu, te ga slijede zeleni i crveni sloj. Za vrijeme razvijanja srebrne soli se pretvaraju u metalno srebro, kao i kod crno-bijelog filma. Kod filma u boji, međutim, sporedni produkti razvijanja se istovremeno kombiniraju sa posebnim kemikalijama - na samom filmu ili dodanim tokom procesa razvijanja - kako bi se stvorila boja. Sporedni produkti se stvaraju proporcionalno ekspoziciji i razvijanju, te se oblaci boje stvaraju također stvaraju u tom omjeru. Nakon razvijanja se srebro ponovno pretvara u srebrne soli, da bi ono bilo na kraju potpuno uklonjeno i ostavilo samo obojanu površinu.

Vanjske veze
------------

***Fotografski film*** na Wikimedijinoj ostavi

* APUG Arhivirano 2006-10-02 na Wayback Machine-u (traditional photography 'analog' forums)
* British Journal of Photography Arhivirano 2008-08-10 na Wayback Machine-u
* „Film". *Collier's New Encyclopedia*. 1921.
**Gstaad** je naselje u općini Saanen koja ukupno ima 6,901 stanovnika, od tog sam Gstaad kao najveće ima nekih 3,600

Po nekim procjenama Gstaad zajedno sa susjednim naseljima ima 7600 stanovnika i gotovo isto toliko (7,000) krava koje se čuvaju na 200 farmi. Iako je naizgled još uvijek pravo selo - on je poznati turistički
resort kako zimi tako i ljeti kog rado posjećuju bogati i slavni, filmske zvijezde i monarsi.

Geografske karakteristike
-------------------------

Gstaad leži na na sjeverozapadnim obroncima Bernskih Alpi u kotlini rijeke Saane (Sarine). 
Pored samog Gstaada u neposrednoj blizini leži još devet alpskih sela smještenih na nadmorskoj visini između 1.000 - 1.400 metara; Saanen, Schönried, Saanenmöser, Zweisimmen, Lauenen, Turbach, Feutersoey, Gsteig, Abländschen.

U svakom od tih povezanih mjestašca ima razbacanih vila, malih 
luksuznih hotela i eksluzivnih restorana, a u okolici jezera, glečera, šuma i visokih planina. 
Pored toga tu su brojni objekti za sport i rekreaciju, od skijališta teniskih - golf terena, bazena, hipodroma...do brojne manifestacije sportske i 
kulturne.

Historija
---------

Gstaad je veći dio svoje historije bio malo alpsko selo poznato jedino po kapeli sv. Nikole podignutoj 1402.

Skijalište
Prvi putnici namjernici koji su bili oduševljeni ljepotama Gstaada pojavili su se krajem 18. vijeka, ali je izrastao u ljetovalište tek krajem 19. vijeka. Završetak 
željezničke pruge Montreux-Bern 1905. osigurao je vezu Gstaada s vanjskim svijetom.Odmah nakon tog 1906. osnovano je 
prvo turističko udruženje.

Nakon tog je uslijedila dekada izgradnje hotela, najeksluzivniji *Gstaad Palace* otvoren je u decembru 1913. on je i danas zaštitni znak Gstaada. U 
zlatnim dvadesetim radilo se puno na infrastrukturi, prva uspinjača izgrađena je Wispileu 1934. a prva žičara sedežnica za 
skijaše 1946. u Wasserngratu.

Reputaciji Gstaada kao idealnog mjesta za elitu, pomogle su i privatne internacionalne škole za djecu bogataša, - *Institut le Rosey* još od 1917. svake zime seli svoju školu
na deset sedmica u Gstaad, pored njega tu je i škola *John F Kennedy* iz Saanena i *Gstaad International School*. 
Učenici tih škola, zajedno sa roditeljima, rođacima i prijateljima postali su najbolji ambasadori i propagandisti Gstaada.

Današnji Gstaad je cestom i željeznicom povezan je sa Lausannom i Thunom , pored toga ima i aerodrom u Saanenu.

Izvori
------

1. 1 2  „*Gschweich (Auf dem) - Gsteig*" (njemački). "Geographisches Lexikon der Schweiz". Pristupljeno 18. 12. 2018.
2. ↑  „*Switzerland: Bern*" (engleski). City population. Pristupljeno 18. 12. 2018.
3. ↑  „*Gstaad*" (engleski). Lonely planet. Pristupljeno 18. 12. 2018.
4. ↑  „*Hollywood, the West End and royalty come to Gstaad*" (engleski). Swissinfo. Pristupljeno 18. 11. 2018. [*mrtav link*]
5. 1 2 3 4  „*Portrait*" (engleski). Gstaad Saanenland Tourismus. Pristupljeno 18. 12. 2018.
6. 1 2 3 4 5  „*Gstaad*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 12. 2018.
7. 1 2 3  „*Historical*" (engleski). Gstaad Saanenland Tourismus. Pristupljeno 18. 12. 2018.

Vanjske veze
------------

***Gstaad*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gstaad* (`en`)