**Michael Scot** (lat. *Michael Scotus*) (Balwearie, o. 1175. - 1236.), škotski srednjovjekovni učenjak, filozof, astrolog i alkemičar, a moguće je da je bio i doktor teologije. Prevodio je djela s arapskog i hebrejskog, između ostalog, istaknuo se prijevodom Aristotela i Ibn Rušdovih komentara Aristotelovih djela.

Životopis
---------

Scot je isprva studirao u katedralnoj školi u Durhamu, pa u Oxfordu i Parizu, da bi potom nastavio školovanje, a zatim i djelovanje u Toledu, gdje se stekao ugled astrologa i prevoditelja. Tu prevodi arapske filozofe i priziva duh Averoesa, da bi mu objasnio zamršene misli iz njegovih knjiga.

Oko 1220. godine otišao je iz Toleda na Siciliju, gdje je djelovao u Palermu, kao prevoditelj, mag i astrolog na dvoru kralja Obaju Sicilija, Fridrika II. promicatelja znanosti i osnivača Napuljskog sveučilišta. Istovremeno, postao je svećenik i bio je ađutant dvojice papa, Honorija II. i Grgura IX.

Godine 1224. odbio je položaj biskupa Cashela u Irskoj koji mu je ponudio papa Honorije III. i ostao u Italiji na Fridrikovu dvoru.

Prevoditeljski rad
------------------

Godine 1217. preveo je Alpetragiusov *Liber astronomiae*, prvo djelo koje opisuje Aristotelov astronomski sustav, a u isto vrijeme preveo je i Aristotelovo djelo *De animalibus*.

Potom je otišao iz Toleda u Bolognu, a uskoro je njegov rad zapazio kralj Fridrik II. koji ga je angažirao kao kraljevskog astrologa i prevoditelja. Na kraljevskom dvoru je nastavio prevoditi Aristotelova djela, a upoznao se i s Aviceninim i Averroesovim izvornim djelima.

Djela
-----

* *Liber Introductorius sive Indicia Quaestionum*
* *Liber Particularis*
* *Physiognomia et de Hominis Procreatione*
* *Phisionomia*

U legendi
---------

Michael Scot je, još za života, došao na loš glas kao crni čarobnjak i vještac, tako da ga je Dante u svom *Paklu* (XX, 115), smjestio zajedno s vračevima i lažnim prorocima, a Boccaccio ga je u *Dekameronu* (8. dan, 9. priča) predstavio kao varalicu. Takvim optužbama je i sam pripomogao pričajući i čitajući knjige o magiji, iako je osobno bio protiv nekromancije i crne magije. Jednako tako, vjerovao je u djelotvornost metoda divinacije, mada su bile zabranjene i smatrane zlima, a ujedno je i pisao o alkemiji i magijskim vještina, predstavljajući ih kao istinite, uz ogradu kako se ipak protive kršćanskoj nauci.

Bilješke
--------

1. ↑  Thorndike, Lynn, str. 311.
2. ↑  Grdenić, Drago, str. 102.
3. 1 2  Bobrick, Benson, str. 100.
4. 1 2
5. ↑  Eliksir i kamen, str. 95.
6. ↑  Glavurtić, Miro, Satana, str. 141.
7. ↑  Dante, str. 111.
8. ↑  Grdenić, Drago, str. 111.
9. ↑  Thorndike, Lynn, str. 319.
10. ↑  Thorndike, Lynn, str. 320.-321.

Literatura
----------

* *Alighieri, Dante, Božanstvena komedija, Zagreb, 2004.* ISBN 953-7160-64-5
* *Baigent, Michael i Leigh, Richard, Eliksir i kamen: naslijeđe magije i alkemije, Stari Grad, Zagreb, 2000.* ISBN 953-6716-11-9
* *Bobrick, Benson, Sudbonosno nebo, Povijest astrologije, Naklada Ljevak, Zagreb, 2007.* ISBN 978-953-178-819-7 Uneseni ISBN nije važeći.
* *Glavurtić, Miro, Satana, Sion, Zagreb, 2002.* ISBN 953-96886-3-9
* *Grdenić, Drago, Naklada Jesenski i Turk, Alkemija, Zagreb, 2003.* ISBN 978-953-222-137-9 Uneseni ISBN nije važeći.
* *Thorndike, Lynn, A history of magic and experimental science, volume II, Columbia University Press, New York, 1923.* ISBN 0-231-08795-0

Vanjske poveznice
-----------------

* Michael Scot: Škotski čarobnjak (`en`)
* Catholic encyclopedia Arhivirano 2010-01-07 na Wayback Machine-u (`en`)
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. „Michael Scot by T.C. Scott and P. Marketos". *MacTutor History of Mathematics archive*.  (`en`)