recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Murder in the Cathedral*** (sh. *Ubistvo u katedrali*) je historijska drama u stihu koju je napisao engleski pjesnik T.S. Eliot i koja je praizvedena u Canterburyjskoj katedrali 15. juna 1935. godine.

Radnja se temelji na stvarnim događajima, odnosno odigrava od 2. do 29. decembra 1170. godine te opisuje događaje koji će kulminirati ubistvom Thomasa Becketa, nadbiskupa Canterburyja koji je, zalažući se za primat crkvene nad svjetovnom vlašću došao u sukob sa engleskim kraljem Henryjem II.

*Murder in the Cathedral* je napisana na poticaj Georgea Bella, anglikanskog biskupa Chichestera koji je također uredio da se predstava odigra na autentičnom mjestu događaja koje prikazuje. Dio autora vjeruje da je Eliot djelomično bio inspiriran političkim zbivanjima u tadašnjoj Evropi, odnosno da je kroz motiv pojedinca koji se odupire tiranskoj vlasti i za svoje stavove spreman umrijeti mučeničkom smrću izrazio vlastite bojazni vezane uz rast fašizma i drugih totalitarnih pokreta. Eliot je, međutim, nekoliko godina kasnije izrazio nezadovoljstvo kvalitetom svog djela.

*Murder* je nakon Canteburyja bila prikazivana na pozornicama u Londonu, a već 1936. je dobila svoju prvu ekranizaciju u obliku televizijske drame prikazane na programu BBC Television Service. Godine 1951. je pak snimljena istoimena filmska ekranizacija u kojoj je jedan od glasova likovima posudio sam Eliot.

Vidi još
--------

* *Becket ou l'Honneur de Dieu*

Izvori
------



|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 176572920
* GND: 4218556-7
* SUDOC: 027575888
* BNF: cb11958652q (podaci)
* NLA: 36067476

 |
***The Devil*** (sh. *Đavo*) je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1921. u režiji Jamesa Younga. Predstavlja adaptaciju kazališnog komada *Az ördög* mađarskog književnika Ferenca Molnara. Naslovnu ulogu, tajanstvenog ljekara koji će manipulacijom i poticanjem pohote izazvati kaos u životima nekolicine prijatelja, tumači britanski glumac George Arliss, koji ju je prije toga više godina s uspjehom tumačio na pozornici. Arlissu je ovo bio prvi filmski nastup, a na njega je pristao manje iz financijskih razloga ili želje za slavom, a više zato što je, gledajući Chaplinove filmove, postao zaintrigiran mogućnostima novog medija za razvoj glumačkih tehnika. Iste godine je snimio i *Disraeli* te tako potvrdio karijeru u Hollywoodu gdje će postati poznat kao jedan od vodećih glumačkih pedagoga i mentora budućih zvijezda. Za *The Devil* se dugo vremena smatralo da je izgubljen, ali je kasnije otkriven. Kao statist se u njemu pojavljuje buduća filmska zvijezda Fredric March.

Vanjske veze
------------

* *The Devil* na sajtu IMDb
***Dicksonov eksperimentalni zvučni film*** (engleski: ) je kratki crno-bijeli film koga je 1894/95. snimio škotski inženjer William Kennedy Dickson tokom eksperimenata kojim se u Edisonovim laboratorijama nastojala razviti postupcima kojom bi se nedavno izumljenoj tehnologiji filma (pokretnih slika) dodao nasnimljeni zvuk. Film se sastoji od jednog kadra tokom kojeg Dickson na violini svira barkarolu *Song of the Cabin Boy* iz opere *Les cloches de Corneville* Roberta Planquettea nastojeći bilježiti zvuk preko roga spojenog sa fonografskim cilindrom izvan kadra; desno od njega na melodiju plešu dva tehničara. Ne postoje nikakvi podaci da je film - snimljen prije znamenitih filmova braće Lumiere - ikada bio prikazan u javnosti, barem u obliku koji sadrži i sliku i zvuk. Današnja je verzija restaurirana tek 2000. godine.

Godine 1981. je američki gej aktivist i historičar Vito Russo u svojoj knjizi *The Celluloid Closet* ustvrdio da film u stvari nosi naziv *The Gay Brothers* i da prikazuje dvojicu istospolnih ljubavnika, te da je predstavljao ne samo jedan od prvih filmova nego i prvi gej film uopće. Iako većina filmskih historičara nije pronašla nikakve potvrde za Russove navode, te smatra kako međusobno plesanje dvojice muškaraca krajem 19. vijeka nije imalo homoerotske konotacije vezane uz kasnije periode, Russovo tumačenje je prihvaćeno u široj javnosti. Dicksonov film je, zbog toga, između ostalog, poslužio i kao uvodni kadar *The Celluloid Closet*, dokumentarnog filma posvećenog američkim LGBT filmovima, iz 1995. godine.

Vanjske veze
------------

* The Dickson Experimental Sound Film brief discussion by Walter Murch, with variously formatted clips of the film (note the credits table gives the title of Planquette's opera incorrectly as *Les Cloches de Normandie* and misdates it 1878); part of the *FilmSound.org* website
* The Dickson Experimental Sound Film anonymously written discussion of film's recovery, with downloadable versions of the film; part of the Internet Archive
* The Dickson Experimental Sound Film soundless version on the Library of Congress's YouTube channel
* The Dickson Experimental Sound Film (1894) movie credits and additional details; part of the Internet Movie Database
* "The Pre-History of Sound Cinema, Part 1: Thomas Edison and W.K.L. Dickson" extensive discussion by Spencer Sundell, April 10, 2006; part of the *Mugu Brainpan* weblog

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 256818618
* LCCN: n2012046549

 |
***Where Are My Children?*** (sh. *Gdje su moja djeca?*) je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1916. u režiji Phillipsa Smalleya i Lois Weber. Po žanru je drama, a protagonist, čiji lik tumači Tyrone Power Senior je javni tužilac koji vodi proces protiv aktivistice uhapšene zbog kršenje zakona o javnom nemoralu nakon što je koja je dijelila brošure o kontroli rađanja. Radnja prikazuje kako otkriva kako mu je supruga (čiji lik tumači Helene Riaume, Powerova supruga u stvarnom životu), zajedno s mnogim ženama iz "dobrog društva" koristila usluge ljekara koji prakticira ilegalne abortuse. Inspiraciju za film je pružio stvarni slučaj aktivistice Margaret Sanger, čije je stavove dijelila Lois Weber, tada prilično sklona svojim ostvarenjim davati eksplicitni politički sadržaj. Film je izazvao velike kontroverze te bio zabranjen od strane cenzora u Pensilvaniji. Današnji kritičari mu, pak, zamjeraju izuzetno didaktički ton, kao i promoviranje danas kontroverznog koncepta eugenike.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Where Are My Children?* Arhivirano 2017-10-23 na Wayback Machine-u at the National Film Preservation Foundation
* *Where Are My Children?* na sajtu IMDb
* *Where Are My Children?* na AllMovie-u ()
***Podvig obavještajca*** (rus. *Подвиг разведчика*) je sovjetski crno-bijeli igrani film snimljen 1947. u režiji Borisa Barneta, poznat kao prvo ostvarenje špijunskog žanra, ali i jedno od najpopularnijih u historiji sovjetske kinematografije. 

Film se temelji na scenariju Mihaila Makljarskog, koji je u vrijeme Drugog svjetskog rata služio kao pripadnik sovjetske tajne službe NKVD; sama radnja je, prema sovjetskim službenim tvrdnjama temeljena na pothvatima legendarnog obavještajca Nikolaja Kuznjecova, dok je kasnije na Zapadu prebjegli sovjetski obavještajac Nikolaj Hohlov tvrdio da je glavni lik temeljen na njemu. Radnja se događa za vrijeme rata na Istočnom frontu, a protagonist, čiji lik tumači Pavel Kadočnikov je sovjetski obavještajac Aleksej Fedotov koji preuzima identitet njemačkog oficira Heinza Eckerta te dolazi u okupiranu Vinicu kako bi se infiltirirao u štab njemačkog generala Kuhna (koga tumači sam Barnet). 

Film se snimao na autentičnim lokacijama u Vinici. Prije premijere su film pregledali čelnici NKVD te izrazili svoje nezadovoljstvo time što su njihove aktivnosti "prikazane na neprimjeren način", odnosno što se prikazuju metode koje bi kasnije mogao koristiti neprijatelj. U tome se najviše isticao ministar državne sigurnosti Viktor Abakumov. Barnet je, međutim, preko svog prijatelja Mihaila Roma uspio poslati kopiju filma Staljinu u njegovu daču. Staljinu se film dopao te je odobrio njegovo prikazivanje.

Iste je godine *Podvig obavještajca* postao najgledaniji film u sovjetskim kino-dvoranama. Tokom godina je uticao na niz sovjetskih ostvarenja istog žanra, uključujući kultnu TV-seriju *Sedamnaest trenutaka proljeća*.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *«Подвиг разведчика»* na sajtu IMDb
* Румынский постер фильма Arhivirano 2012-03-14 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Boris Barnet |
| --- |
| 
* Miss Mend (1926)
* Djevuška s korobkoj (1927)
* Moskva v Oktjabre (1927)
* Dom na Trubnoj (1928)
* Živje dela (1930)
* Proizvodstvo muzikaljnjih instrumentov (1930)
* Prividenija (1931)
* Ledolom (1931)
* Okrajina (1933)
* U samogo sinjego morja (1936)
* Noč v sentjabre (1939)
* Stariji najezdnik (1940)
* Bojevoj kinosbornik № 3 (dio «Mužestvo») (1941)
* Bojevoj kinosbornik № 10 (dio «Bescenaja golova») (1942)
* Novgorodci (1943)
* Odnažji nočju (1944)
* Podvig razvedčika (1947)
* Stranici žiznji (1948)
* Šedroe leto (1950)
* Koncert masterov ukrainskogo iskustva (1952)
* Ljana (1955)
* Poet (1956)
* Borec i kloun (1957)
* Anuška (1959)
* Aljonka (1961)
* Polustanok (1963)

 |
***Life of an American Fireman*** (sh. *Život američkog vatrogasca*) je američki kratki crno-bijeli nijemi film snimljen 1903. godine u režiji Edwina S. Portera. Traje oko šest minuta i prikazuje intervenciju grupe vatrogasaca u zgradu u plamenu, odakle izbavljaju ženu i dijete. Smatra se važnim za historiju filma s obzirom da je u njemu Porter prvi put koristio tehnike paralelne montaže odnosno koristio više scena kako bi što brže i "urednije" ostvario naraciju kroz film. Te tehnike, koje će iste godine iskoristiti u svom kasnijem i daleko poznatijem filmu *The Great Train Robbery* je, međutim, prema nekim historičarima pronašao slučajno, odnosno danas poznata verzija filma je tek naknadno umontirana, za razliku od prethodne, koja nije koristila paralelne montaže.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Life of an American Fireman* na sajtu IMDb
* *The Life of an American Fireman* at *YouTube*
* Scene-by-scene description, with screenshots. Arhivirano 2013-08-24 na Wayback Machine-u Telecommunication and Film Department, the University of Alabama.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 313578001
* LCCN: n2019072352
* SUDOC: 183352238

 |
***The Edge of Night*** (među fanovima poznata pod neformalnim nazivima *Edge* ili *EON*) je bila američka televizijska sapunica koju je producirala kompanija Procter & Gamble. Originalno se emitirala se na programu CBS-a od 2. aprila 1956. do 28. novembra 1975. da bi se na programu ABC-a emitirala od 1. decembra 1975. do 28. decembra 1984. Ukupno je napravljeno 7420 epizoda, od kojih je 1.800 dostupno za naknadnu distribuciju.

Početkom 1990-ih je emitirana u Hrvatskoj na programu HRT-a pod naslovom ***Priče iz Monticella***.

Serija je imala radnju smještenu u Monticello, fiktivni grad na američkom Srednjem Zapadu, a glavni protagonist, oko koga su se vrtili svi zapleti, bio je policajac, a potom javni tužilac Mark Karr. Edge of Night se od ostalih tadašnjih sapunica razlikovala po tome što su se zapleti manje bavili ljubavnim i privatnim problemima likova, a više kriminalom, odnosno nastojanjem Karra i njegovih kolega da riješe brojne komplicirane slučajeve. Zbog toga se *Edge of Night* ponekad naziva kriminalističkom serijom.

Razlog za to je neuobičajen nastanak, odnosno nastojanje CBS-a da sredinom 1950-ih snimi TV-seriju o Perryju Masonu, fiktivnom advokatu i junaku popularnih kriminalističkih romana Earla Stanleya Gardnera. Romani su već ranije bili adaptirani u popularnu radio-seriju koja se emitirala svakog dana, pa je mreža planirala sličan format koristiti za televiziju. Spor s autorom je, međutim, odgodio te planove, a Perry Mason je na kraju adaptiran kao redovna dramska serija u udarnom terminu. Neki od likova iz nesnimljene dnevne TV-serije su kasnije poslužili u *Edge of Night*.

Eksterni linkovi
----------------

***The Edge of Night*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Edge of Night* Home Page
* Classic TV Hits: *The Edge of Night* Arhivirano 2017-01-09 na Wayback Machine-u
* AOL Video: *Edge of Night* Episode #6380
* *Soapworld Classic Soaps* discussion forum: *The Edge of Night*
* *The Edge of Night* na sajtu IMDb
* *EW.com*: "Photo Gallery: 12 Soap Operas We've Loved, Lost": *The Edge of Night* Arhivirano 2009-04-05 na Wayback Machine-u
***Little Fugitive*** (sh. *Mali bjegunac*) je američki crno-bijeli igrani film snimljen 1953. godine u režiji Raya Ashleya, Morrisa Engela i Ruth Orkin. Naslovni protagonist, koga tumači Richie Andrusco, je sedmogodišnji brooklynski dječak koga je majka privremeno ostavila zajedno sa njegovim 12-godišnjim bratom. Radnja prikazuje kako zbog bratove neslane šale postane uvjeren kako ga je ubio, te bježi na Coney Island prije nego što će ga brat pokušavati tražiti na plaži i u zabavnim parkovima. Autori, koji su po struci bili fotografi, su Little Fugitive snimili sa izuzetno niskim budžetom na autentičnim lokacijama u New Yorku; pri tome su se koristili raznim trikovima i tehničkim inovacijama kako bi kamere od 35 mm koristili "iz ruke", ali i skrivali od javnosti kako bi mogli uštediti na statistima. *Little Fugitive* je premijerno prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je podijelio Srebrni lav sa nizom zapaženih ostvarenja. Kasniji kritičari su hvalili korištenje naturščika i neprofesionalnih glumaca, kao i dočaravanje načina na koji djeca gledaju svijet odraslih. François Truffaut ga je kasnije naveo kao jedan od uzora za svoj znameniti film *400 udaraca* snimljen nekoliko godina kasnije.

Godine 2006. je snimljen istoimeni remake u režiji Joanne Lipper.

Uloge
-----

* Richie Andrusco ... Joey Norton
* Richard Brewster ... Lennie Norton
* Winifred Cushing ... Majka
* Jay Williams ... Jay
* Will Lee ... Fotograf
* Charlie Moss ... Harry
* Tommy DeCanio ... Charley

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Little Fugitive* na sajtu IMDb
* *Little Fugitive* na AllRovi-u
* *Little Fugitive* na filmskoj bazi podataka TCM
* *Little Fugitive* trailer na YouTube

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 223423778
* SUDOC: 18451875X
* BNF: cb16921554h (podaci)

 |
|  |
| --- |
| ***Napoleon u svojoj radnoj sobi*** |
|  |
| **Jacques-Louis David**, 1812. |
| ulje na platnu , 203.9 × 125.1 cm |
| Nacionalna galerija umjetnosti, Washington, DC |

***Napoleon u svojoj radnoj sobi*** (francuski: *Napoléon dans son cabinet de travail*) jest ulje na platnu Jacquesa-Louisa Davida iz 1812. godine. Slika prikazuje cara Napoleona I u njegovoj studiji u palači Tuileries. Unatoč nevjerojatno detaljnom prikazu, historičari umjetnosti smatraju kako je malo vjerojatno da je Napoleon doista pozirao za portret.

Slika je bila privatna narudžba škotskog plemića i pobornika Napoleona, Alexandra Hamiltona, poslana 1811. godine, a dovršena je 1812. godine. Izvorno je izložena u palači Hamilton, ali je 1882. godine prodana Archibaldu Primroseu, earlu od Roseberyja. Zaklada Samuela H. Kressa otkupila je sliku 1954. godine te ju je pohranila u Nacionalnoj galeriji umjetnosti u Washingtonu.

David je naslikao i drugu verziju portreta, koja prikazuje potpuno identičnu scenu, ali je Napoleon u drugačijoj, odnosno uobičajenijoj odjeći. Ta verzija se od 1979. godine nalazi u Versaillesu.

* Druga verzija portreta*Druga verzija portreta*
***Nasser Asphalt*** (sh. *Vlažni asfalt*) je zapadnonjemački crno-bijeli igrani film snimljen 1958. godiune u režiji Franka Wisbara. Po žanru je drama, a scenario je inspiraciju pronašao u stvarnim događajima, odnosno urbanim legendama i medijskom cirkusu o tzv. "Bunkerašima iz Gdinje" koje je nekoliko godina ranije u tadašnjoj Zapadnoj Njemačkoj izazvala nikada potvrđena američka agencijska vijest. Protagonist filma, koga tumači Horst Buchholz, je mladi istraživački novinar koji je zbog pokušaja da intervjuira nacističke ratne zločince zatvorene u zatvoru Spandau sam završio u zatvoru, odakle je pušten na poticaj uglednog novinara (čiji lik tumači Martin Held), koji ga, impresioniran njegovom vještinom, angažira za pomoćnika. Radnja pokazuje kako se mladić razočara u svog mentora kada otkrije da je, suočen sa rokovima, umjesto prave vijesti izmislio lažnu vijest o vojnicima Wehrmachta koji su na kraju Drugog svjetskog rata ostali zarobljeni u srušenom bunkeru u Poljskoj i tamo preživjeli, a što izaziva medijsku senzaciju, ali i negativne reakcije vlasti Istočnog bloka. Nasser Asphalt je izazvao veliku pažnju i uglavnom povoljne kritike, s obzirom da je shvaćen kao ozbiljna kritika senzacionalizma i žutog novinarstva u tadašnjim zapadnonjemačkim medijima.

Uloge
-----

* Horst Buchholz ... Greg Bachmann
* Martin Held ... Cesar Boyd
* Maria Perschy ... Bettina
* Gert Fröbe ... Jupp
* Heinz Reincke ... Der Blinde
* Inge Meysel ... Gustl
* Peter Capell ... Donnagan
* Renate Schacht ... Wanda
* Richard Münch ... Dr. Wolf

Vidi još
--------

* *Ace in the Hole*

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Nasser Asphalt* na sajtu IMDb
* Die Legende von Babie DoIy članak o filmu i navodnim događajima koji su ga inspirirali u *Der Spiegelu* 1958. godine
***The Eternal City*** (sh. *Vječni grad*) je roman britanskog književnika Halla Cainea napisan 1900. i originalno objavljen 1901. godine. Po žanru predstavlja svojevrsnu kombinaciju politički angažiranog SF-a i melodrame, a radnja je smještena u Italiju u (tada) bliskoj budućnosti. Protagonist je Davide Rossi, mladi parlamentarni zastupnik koji se sa svojim nenasilnim pokretom "Republike Čovjeka" suprotstavlja tiranskom premijeru barunu Gabrieleu Bonelliju, kao i Katoličkoj crkvi. Roman je doživio veliki uspjeh i imao niz kazališnih adaptacija, uključujući one za koje je muziku komponirao Pietro Mascagni. Po njemu su u Hollywoodu snimljena dva istoimena nijema filma - 1915 i 1923 - ali se oba smatraju izgubljenim.

Kritičari su pronašli određene sličnosti sa romanom *The Gadfly* Ethel Lilian Voynich iz 1897. Pažnju među historičarima je, pak, privuklo to da je autor predvidio kako će se sljedeći papa zvati Pio X, kao i neke događaje italijanske historije koji će se zbiti kasnije u 20. vijeku.

Vanjske veze
------------

* Articolo su *Sintesi Dialettica* Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
***Made in Sweden*** (sh. *Proizvedeno u Švedskoj*) je švedski igrani film snimljen 1969. godine u režiji Johana Bergenstråhlea. Protagonistica, čiji lik tumači Lena Granhagen, je novinarka koja zajedno sa svojim kolegom (čiji lik tumači Per Myrberg) odlazi u Tajland istraživati ilegalnu trgovinu oružjem. Radnja prikazuje kako joj kolega pri tome, da bi je motivirao, stalno prikazuje jedne te iste dokumentarne snimke djece kako umiru od gladi u Indiji, te kako te snimke kod nje sa vremenom izazivaju apatiju i ravnodušnost. *Made in Sweden* je, kao i mnogi tadašnji filmovi, imao snažan politički naboj, odnosno nastojao ukazati na problem eksploatacije Trećeg svijeta od strane Zapada, ali i pokazati kako se zapadna javnost lako može manipulirati. *Made in Sweden* je prikazan na berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio Srebrni medvjed.

Uloge
-----

* Lena Granhagen - Kristina
* Per Myrberg - Jörgen Stenberg
* Max von Sydow - Magnus Rud
* Karl-Birger Blomdahl - Olof Myhre
* Börje Ahlstedt - Jesper Rud
* Ingvar Kjellson - Niklas Hedström
* Fred Hjelm - Jonas Myhre
* Lars Amble - Martin
* Toivo Pawlo - Man at Solvalla
* Olof Bergström - Grönroos
* Gunnar Arvidson - Editor at newspaper
* Achit Unhanandana - Monk in Bangkok
* Cecilia Bjurström - Jörgens flickvän
* Irma Gustafsson - Irma, poslovna žena u Bangkoku
* Sigvard Olsson - Sigvard, umjetnik i pjesnik

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Made in Sweden* na sajtu IMDb
|  |
| --- |
| ***Nedjeljno poslijepodne na otoku La Grande Jatte*** |
|  |
| **Georges Seurat**, 1884. - 1886. |
| ulje na platnu , 207.6 × 308 cm |
| Umjetnički institut, Chicago |

***Nedjeljno poslijepodne na otoku La Grande Jatte - 1884.*** (francuski: ***Un dimanche après-midi à l'Île de la Grande Jatte - 1884***) je najpoznatija slika francuskog poentilista Georgesa Seurata koju mnogi kritičari smatraju jednom od najznačajnijih slika XIX. stoljeća iz perioda postimpresionizma.

Otok la Grande Jatte, koji se nalazi u naslovu slike, nalazi se na rijeci Seinei u Parizu. Iako je prije bio industrijsko zemljište, danas je otok javni vrt. Godine 1884. otok je bio bukoličko mjesto za odmor od gradskog života.

Seurat je proveo dvije godine slikajući sliku, najviše se fokusirajući na krajolik. Preradio je original, a napravio je mnoge skice i uljane crteže. Seurat je znao satima sjediti u parku i skicirati posjetitelje kako bi im savršeno uhvatio formu. Ponajviše se bavio problemima boje, svjetline i forme. Slika je visoka otprilike 2 (207,6 cm), a široka 3 metra (308 cm).

Motiviran svojom studijom o optičkoj teoriji i teoriji boje, Seurat je kontrastirao minijaturne točkice koje, pomoću optičke unifikacije, u oku gledatelja stvaraju jedinstven lik. Vjerovao je da će taj način slikanja, danas znan kao poentilizam, boje učiniti ljepšima nego što ih čine obični potezi kistom. Kako bi doživljaj slike bio živopisniji, Seurat je slici dodao okvir napravljen od točkica, a na koncu je takvu sliku uokvirio bijelim drvenim okvirom. Slika se danas nalazi na izložbi u Chicagu.

***Nedjeljno poslijepodne na otoku La Grande Jatte*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 199739479
* LCCN: no99078107
* BNF: cb119504589 (podaci)

 |
***The Ghost Train*** (sh. *Vlak duhova*) je kazališni komad britanskog glumca i književnika Arnolda Ridleya, napisan 1923. godine i premijerno izveden u Londonu 1925. godine. Po žanru pripada trileru, a radnja je smještena na izoliranu provincijsku željezničku stanicu u olujnoj noći, gdje su se sticajem okolnosti našlo nekoliko putnika. Zaplet pokazuje kako ih upravitelj stanice pokušava nagovoriti da napuste stanicu tvrdeći da nju posjećuje ukleti vlak duhova i da će svatko tko ga ugleda umrijeti. *The Ghost Train*, za koga je Ridley inspiraciju dobio ostavši jedne noći "zagljavljen" na željezničkoj stanici Mangotsfield, je nakon premijere doživio ogroman uspjeh te se bez prekida prikazivao dvije godine. Već 1927. godine je snimljena prva nijema filmska adaptacija, nakon koje je sljedećih desetljeća napravljeno još nekoliko u Britaniji, SAD, Nizozemskoj i Danskoj.

Vanjske veze
------------

* Britmovie — Locations: Ghost train[*mrtav link*]
* *The Ghost Train* na sajtu IMDb
* The Missing Link: Full Steam Ahead Arhivirano 2008-05-31 na Wayback Machine-u
* The Ghost Train on BBC Radio 4 Extra
* Arnold Ridley's The Ghost Train on BBC iPlayer
|  |
| --- |
| ***Malena ulica*** |
|  |
| **Johannes Vermeer**, 1657. - 1658. |
| ulje na platnu , 54,3 × 44 cm |
| Rijksmuseum, Amsterdam |

**Mala ulica** (niz. Het Straatje) je ulje na platnu nizozemskog slikara Johannesa Vermeera koji je obilježio nizozemsko slikarstvo u 17. vijeku. Riječ je o djelu poput Pogleda na Delft koje je nastalo kada prikazi grada nisu bili uobičajena pojava u slikarstvu, dok je slikar u njegovom stvaranju koristio poentilistički stil. Mala ulica je poznata i pod nazivom **Pogled na kuće u Delftu** (niz. *Gezicht op huizen in Delft*) a njen autor se potpisao u donjem lijevom uglu kao *I V MEER*.

Točna lokacija mjesta koja je Vermeeru poslužila za nastanak ovog djela nije poznata. Međutim, provedeno istraživanje je tvrdilo da se radi o Voldersgrachtu ili Nieuwe Langendijku.

Djelo je 1921. godine kupio Henri Deterding za 625.000 guldena te ga je donirao amsterdamskom državnom muzeju Rijksmuseum u kojem se i danas nalazi.

Veze
----

* Pogled na Delft

Izvori
------

1. ↑  The Little Street by VERMEER
2. ↑  Članak o Malenoj ulici na web stranici Rijksmuseuma
3. ↑  Johannes Vermeer, Delft Artists & Patrons, Delft Blue, Vincent van Gogh, Kees Kaldenbach, holistic massage, art tours

Vanjske veze
------------

* Johannes Vermeer's The Little Street - Was it Located in Delft at Nieuwe Langendijk 22-26?

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 180125787
* LCCN: no2009205942
* GND: 7685249-0
* SUDOC: 139604030

 |
**„Nikadorski hodočasnik"** je zbirka kratkih fantastičnih priča srpskog pisca Zorana Jakšića.

U knjizi su sabrane priče koje je Jakšić tokom 1980-ih i ranih 1990-ih objavljivao u listovima *Politikin Zabavnik*, *Pančevac*, *RS Magazin*, *Tehničke novine*, *Emitor* itd. Priče pripadaju naučnoj fantastici, spekulativnoj fikciji i fantaziji, a u knjizi su objavljene dorađene verzije. Neke priče su prevedene i na španski, poput „Prodavca kiše" u argentinskom časopisu *Axxón*.

Zbirka je objavljena kao 29. knjiga u ediciji „Znak Sagite" 1992. godine. Pisac pogovora je Miodrag Milovanović, recenzent Zoran Živković, urednik Boban Knežević.

Prijem kod kritike
------------------

Ističući maštovist i izgrađenost Jakšićevog književnog sveta, istoričar i kritičar fantastike Miodrag Milovanović naglašava: „Možda najveći kvalitet ove zbirke predstavlja jedna nota blage ironije u odnosu na svet i čovekovo mesto u njegovom ustrojstvu. Nije slučajno da se na dva mesta u zbirci javlja varijacija jedne iste rečenice; na kraju priče O zebri i ibisu stoji: 'Da bi bili uspešni, demoni moraju imati ljudski lik', a u priči Pakao svitanja: 'Samo najstrašnija čudovišta mogu imati ljudski lik'. Međutim, u Jakšićevim pričama ta provejavajuća nota ironije ne isključuje toplinu u pristupu ličnostima, i kada su one tragični gubitnici, kao Avram u predivnoj priči 'Nikolajev detektor snova', ili Starac u pomalo patetičnoj 'Stormberry Fields Forever', i kada su simpatični mudraci, kao Nuamvegi u već pomenutoj priči O zebri i ibisu. Jakšićeve priče su pre svega okrenute čoveku, a čudesni, pomereni svetovi u kojima se njegovi junaci zatiču, samo još više ističu njihovu ljudskost."

Sadržaj zbirke
--------------

* Gospodin Čempres
* O zebri i ibisu
* V.R.T.
* Upomoć, blago!
* „Stormberry Fields Forever"
* Nikolajev detektor snova
* Teratogenija
* Haj Ho
* Folden Vas
* Paragraf sedmi
* Ugasite mesec
* Moj Ti Ja Kaže
* Avioni, dirižabli, rakete
* Veliki kavez
* Grethen je iza vrata
* Pakao svitanja
* Praznici u gradu
* Ja sakupljam sate
* Ko uzjaše dugu
* Prodavac kiše
* Dijamantina
* Dani pod brestom
* Muharem i kvantne mačke
* Gde je Artur
* Paukova tužbalica
* Afrika
* Ljubimac
* Uz Anđeliju
* Raj, navigatore
* Ljudi i vukovi
* Držite Viljema!

Izvori
------

1. ↑  Jakšić, Zoran. „El vendedor de lluvia", *Axxón*, No 168, noviembre de 2006. Traducción del serbio por Darko Miletic. Corregido por Claudio Biondino.
2. ↑  Milovanović, Miodrag. „Pogovor Nikadorskom hodočasniku", 1992.

Spoljašnje veze
---------------

* Zoran Jakšić. *Nikadorski hodočasnik*, kompletno elektronsko izdanje knjige, „Projekat Rastko"
***The Golden Bough: A Study in Comparative Religion*** (sh. *Zlatna grana: Studija komparativne religije*), u drugom izdanju pod naslovom *The Golden Bough: A Study in Magic and Religion* (sh. *Zlatna grana: Studija magije i religije*) je knjiga koju je napisao i originalno objavio škotski antropolog James George Frazer. Nastala je na temelju detaljnog proučavanja svjetskih religija i mitova s posebnim naglaskom na rituale plodnosti, žrtvovanje ljudi i žrtvenog jarca, i u njoj je Fraser nastojao pronaći i objasniti zajedničke elemente svih religija u svijetu. Fraserova je osnovna teza da se religija razvila od magije te da je sa vremenom evoluirala do moderne nauke. *The Golden Bough* je poznata kao jedno od prvih djela koje je fenomenu religije pristupala na naučni način; u svoje je vrijeme izazvala skandal i zbog nastojanja da se pojedini elemeti kršćanstva objasne kroz njihovo pagansko porijeklo. Zbog toga su pojedina od izdanja bila cenzurirana. Fraser je knjigu nastavao prerađivati i nadopunjavati tokom nekoliko decenija, sve do konačnog izdanja 1915. godine.

*The Golden Bough* je s vremenom stekla status jedne od najuticajnijih i najvažnijih knjiga u historiji antropologije, iako su kasniji antropolozi uglavnom odbacili njene glavne teze. Imala je i izuzetan uticaj na književnike i umjetnike, među kojima se ističu Robert Graves, William Butler Yeats, Joseph Campbell, Jim Morrison i Roger Zelazny.

Vanjske veze
------------

* The Golden Bough Arhivirano 2015-09-05 na Wayback Machine-u from eBooks @ Adelaide
* HTML version of *The Golden Bough*
* Besplatna e-knjiga: *The Golden Bough* na Projektu Gutenberg
* Download MP3 of this audio book for free at LibriVox

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4356417-3
* BNF: cb12233955w (podaci)
* BNE: XX1977928

 |
***Start the Revolution without Me*** (sh. ***Počnite revoluciju bez mene***) je američka filmska komedija snimljena u režiji Buda Yorkina i premijerno prikazana početkom 1970. godine. Originalno je zamišljen kao parodija historijskih filmova, a kao inspiracija je poslužio i osnovni zaplet romana *Korzikanska braća* Alexandrea Dumasa. Protagonisti, koje u dvostrukim ulogama tumače Gene Wilder i Donald Sutherland, su dva para blizanaca koji su u predrevolucionarnoj Francuskoj bili zamijenjeni pri porodu, tako da je po jedan brat greškom završio kod plemićkih, a drugi kod siromašnih pučkih roditelja. Radnja prikazuje kako to dovodi do niza nesporazuma i apsurdnih situacija kada se 1789. godine za vrijeme izbijanja Francuske revolucije braća nađu na suprotnim stranama. Iako se film prilično ležerno odnosio prema historijskim činjenicama i koristio brojne anakronističke detalje, dio kritičara ga je shvatio kao svojevrsni ironični komentar, odnosno odraz burnih zbivanja u svijetu dvije godine ranije. U filmu je posebne pohvale dobio Sutherland, dotada specijaliziran za karakterne i uloge negativaca, a koji je dobio rijetku priliku da iskaže vlastite komičarske talente.

Uloge
-----

* Gene Wilder ... Phillipe/Claude
* Donald Sutherland ... Pierre/Charles
* Hugh Griffith ... Kralj Louis
* Jack MacGowran ... Jacques
* Billie Whitelaw ... Marie
* Victor Spinetti ... Vojvoda d'Escargot
* Ewa Aulin ... Princeza Christina
* Helen Fraser ... Mimi Montage
* Rosalind Knight ... Helene de Sisi
* Harry Fowler ... Marcel
* Murray Melvin ... Slijepac
* Graham Stark ... Andre Coupe
* Orson Welles ... Narator

Vanjske veze
------------

***Počnite revoluciju bez mene*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Počnite revoluciju bez mene* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Bud Yorkin |
| --- |
| 
* *Come Blow Your Horn* (1963)
* *Never Too Late* (1965)
* *Divorce American Style* (1967)
* *Inspector Clouseau* (1968)
* *Start the Revolution Without Me* (1970)
* *The Thief Who Came to Dinner* (1973)
* *Twice in a Lifetime* (1985)
* *Arthur 2: On the Rocks* (1988)
* *Love Hurts* (1990)

 |
***The King of the White Elephant*** (tajlandski:  ili *Prajao Changpeuk*; RTGS: Phrachao Chang Phueak) je tajlandski crno-bijeli historijski film snimljen 1940. godine u režiji Sunha Vasudhare. Napravljen je uz potporu tadašnjeg tajlandskog ministra financija Pridija Banomyonga, koji je također napisao i scenario. Radnja je smještena u 16. vijek u Kraljevstvo Ayutthaya, i prikazuje kako se njegov vladar, usprkos nastojanja da spor riješi mirnim putem, mora ići u rat kako bi zaustavio napadače iz susjednog burmanskog kraljevstva Honsa. *The King of the White Elephant* je nastao u kontekstu eskalirajućeg drugog svjetskog rata, kao dio nastojanja Pridija, koji je, za razliku od pro-osovinskog premijera Plaeka Phibunsongkhrama simpatizirao zapadne saveznike, nastojao je preko filma svjetskoj javnosti predstaviti tada još uvijek neutralni Tajland kao miroljubivu budističku zemlju. Zbog toga je film napravljen na engleskom jeziku. Danas se smatra prvim potpuno očuvanim cjelovečernjim ostvarenjem u historiji tajlandske kinematografije.

Vanjske veze
------------

* *The King of the White Elephant* na sajtu IMDb
* *The King of the White Elephant* na Rotten Tomatoes-u ()
* *The King of the White Elephant* at SiamZone ()
* The King of the White Elephant (1080HD) na YouTube
Ovo je članak o romanu.  Za filmske i TV adaptacije, vidi The Great Gatsby (razvrstavanje).  

***The Great Gatsby*** (na srpskohrvatskom području prevođen kao ***Veliki Gatsby*** ili ***Veliki Getsbi***) je roman američkog književnika F. Scotta Fitzgeralda. Prvi put je objavljen 10.4. 1925. Radnja je smještena na sjevernu obalu Long Islanda i New York u ljeto 1922.

Roman dopisuje doba koje je sam Fitzgerald nazvao "Doba jazza." Nakon šoka i kaosa prvog svjetskog rata, američko društvo je uživalo dotad nezapamćenu razinu prosperiteta u "Burnim" Dvadesetim dok je ekonomija cvala. Istovremeno je prohibicija, odnosno zabrana proizvodnje i distrubucije alkohola naložena Osamnaestim amandmanom, od *bootleggera* (krijumčara) napravila milionare i dovela do procvata organiziranog kriminala. Iako je Fitzgerald, poput svog junaka Nicka Carrawaya u romanu, slavio bogatstvo i sjaj svog doba, osjećao je nelagodu zbog neobuzdanog materijalizma i nedostatka morala svojih suvremenika.

Iako je godinu dana nakon objavljivanja adaptiran u brodvjeski kazališni komad i holivudski film, roman nije bio naročito popularan, te je prodano tek 25.000 primjeraka u preostalih petnaest godina Fitzgeraldovog života. Knjiga je bila gotovo zaboravljena za vrijeme Velike depresije i drugog svjetskog rata. Nakon što je ponovno izdana 1945. i 1953. godine, brzo je pronašla široku publiku i danas se smatra primjerom Velikog američkog romana. *The Great Gatsby* je otada postao dio obavezne lektire u američkim srednjim školama i tečajevima američke književnosti na univerzitetima.

Vanjski linkovi
---------------

**Izvori**

* *The Great Gatsby*, from Project Gutenberg Australia, plain text.
* *The Great Gatsby Arhivirano 2009-02-09 na Wayback Machine-u* online.
* *Three Novels* (1953). Scanned book from Internet Archive, includes *The Great Gatsby*.
* Index to The Great Gatsby Arhivirano 2016-05-23 na Wayback Machine-u

**Filmovi**

* *The Great Gatsby (1926)* na sajtu IMDb
* *The Great Gatsby (1949)* na sajtu IMDb
* *The Great Gatsby (1974)* na sajtu IMDb
* *The Great Gatsby (2000) (TV)* na sajtu IMDb
* *G (2002)* na sajtu IMDb

**Ostalo**

* AP: Page Ivey: "Professor, private investigator team up in search of the real 'Great Gatsby'" Arhivirano 2007-06-15 na Wayback Machine-u
* Washington Post - 'Gatsby': The Greatest Of Them All
* Ray C. Fair - "Where did Fitzgerald get the idea of having Clay's Economics reside in Nick Carraway's library?"

Šablon:Fitzgerald
**Prekobrojna** je jugoslovenski film iz 1962. godine, koji je režirao Branko Bauer.

Film opisuje život mladih na radnim akcijama i bio je veoma popularan u SFRJ. Na festivalu u Puli nagrađen je trećom nagradom za najbolji film, a Milena Dravić je dobila Zlatnu arenu za najbolju žensku ulogu.

Kratak sadržaj
--------------

*Da bi bio što bliže studentkinji Nadi, Mikailo napušta seljačku brigadu i Malenu, devojku koja je za njim kao prekobrojna, krenula na radnu akciju. Ne uspevši u svom udvaranju, koje izaziva opšti smeh, Mikailo se vraća svojoj brigadi i Maleni koja je u međuvremenu završila krojački kurs. Kada Mikailo završi obuku za traktoristu vratiće se u selo, gde ga čeka Malena.*

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Ljubiša Samardžić | Mikajlo |
| Milena Dravić | Ranka |
| Boris Dvornik | Dane |
| Dragomir Felba | inženjer Žile |
| Molotov Jovanović | Fića |

Izvori
------

1. ↑  Prekobrojna (filmski-programi.hr), Pristupljeno 24. 4. 2013.

Spoljašnje veze
---------------

* *Prekobrojna* na sajtu IMDb
* Prekobrojna - filmska banka
*Za ostala značenja, vidi The Great Train Robbery.*

Vođa razbojnika (koga glumi Justus D. Barnes) puca u publiku.
***The Great Train Robbery*** (sh. *Velika pljačka vlaka*) je američki kratki crno-bijeli nijemi film snimljen 1903. godine u režiji Edwina S. Portera. Traje 12 minuta i smatra se jednim od najvažnijih naslova u historiji filma s obzirom da su u njemu prvi put korištene filmske tehnike paralelne montaže i snimanja na lokaciji umjesto u studiju. Radnja je smještena na Divlji Zapad i prikazuje kako banda razbojnika pljačka vlak prije nego što ih uhvati i likvidira potjera koju čine dobrovoljci-kauboji. Smatra se jednim od najranijih primjera vesterna u historiji filma. Poznat je i po znamenitom završnom kadru u kome razbojnik ispaljuje hitac iz revolvera na publiku.

Dvije godine kasnije je Porter snimio svojevrsni parodijski nastavak pod naslovnom *The Little Train Robbery* ("Mala pljačka vlaka") gdje razbojnike glume djeca.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***The Great Train Robbery (film)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Download from the Library of Congress (in MPEG-1, RealVideo or QuickTime format)
* *The Great Train Robbery* na sajtu IMDb
* The short film *The Great Train Robbery* is available for free download at the Internet Archive [*more*]
* *The Great Train Robbery* na filmskoj bazi podataka TCM
* *The Great Train Robbery* na AllRovi-u
* Great Films: *The Great Train Robbery*
**Yes Boss** je 1997 Bollywood film koji je režisirao Aziz Mirza i proucirao Ratan Jain. Muzički režiser je Jatin-Lalit. Takođe je napravljen na tamilskom kao Guru En Aalu. Tekstopisac u filmu je legendarni Fahad Hussain

Sadržaj
-------

Rahul (Shahrukh Khan), čovjek iz srednje klase, sanja o tome da jednoga dana ima svoju kancelariju i postane bogat. On radi za gazdu, đe jako dobro zarađuje, a posao mu je i to da prikriva svoga gazdu i da riješava stvari za njega. Njegov gazda Siddharth, je oženio đevojku iz visoke klase, kako bi postao bogat i poštovan čovjek.

Seema (Juhi Chawla), je amciozna đevojka i model. Rahul je upoznao Seemu i zaljubio se u nju. Njegov gazda takođe je upoznao i nudi mu posao da radi za njega, dok Rahul treba da se postara da ona izađe sa njegovim gazdom. Isprva, Rahul udovoljava željama gazdinim, tako da se Seema počinje zaljubljivati u Siddharthu. Kada sazna da je on oženjen, ona krivi Rahula, ali Siddharth uspijeva da joj stavi do znanja, kako je njegov brak propast i da ga njegova žena vara. Ona u to vjeruje i uskoro Rahul mora da glumi muža Seemi, kako Siddarthina žena ne bi ništa posumnjala. Međutim njen rođak joj pokušava otvoriti oči, tako što je vodi u Švajcarsku, đe Siddharthina ekipa snima film, govoreći joj da će tu Siddartha biti sa Seemom. Rahul je tu, tako da i tu oni izigravaju srećno zaljubljeni par.

Laž ide toliko daleko, da Rahul čak mora i pred svojom majkom da igra muža Seemi, što njemu i prija, jer je on sve više i više voli. Njegova majka je oduševljena sa Seemom, ali tu postoji problem, jer je Rahulova majka srčani bolesnik, i jako je osjetljiva na nepovoljne vijesti. Oni strahuju, da ako ona dozna za prevaru, to može biti fatalno za nju.

Siddharth počinje da sumnja da Rahul i Seema, počinju osjećati jedno prema drugom ljubav, i on daje Rahulu ključeve od kancelarije, a on odlazi sa Seemom. Međutim Rahul ostavlja i kancelariju i posao i ide da traži Seemu. U Siddharthinoj kući počinje bitka između Siddharthe i Rahula, i tu se sve saznaje. Ipak ljubav na kraju pobjeđuje i Rahul i Seema ostaju zajedno.

Uloge
-----

* Shahrukh Khan...rahul
* Juhi Chawla...seema
* Aditya Pancholi
* Gulshan Grover
* Johnny Lever
* Reema Lagoo...srk'ova majka
* Ashok Saraf
* Kashmira shah..boss-ova žena
|  |
| --- |
| ***Nokturno u crnom i zlatnom: raketa u padu*** |
|  |
| **James McNeill Whistler**, 1875. |
| ulje na platnu , 60,3 × 46,6 cm |
| Umjetnički institut, Detroit, Michigan |

**Nokturno u crnom i zlatnom: raketa u padu**, slika Jamesa McNeilla Whistlera iz 1875. g. koja se smatra vrhuncem Whistlerove umjetnosti i jednom od prvih slika moderne umjetnosti.

Opis
----

Whistler je na slici prenio boje londonskih magli koje snažno kuju neuredne terase Chelsea, kod mosta Battersea, te stvaraju jedinstvenu sliku Londona. Odabran je trenutak noćnog vatrometa iznad vrtova Cremornea s konfetama zlatnih i crvenih mrlja preko tamnih tonova ultramarin plave, bjelokosno bijele, smeđe i zelene. Whistler je smatrao prodorne uljene boje analogne glazbenim tonovima, i otuda joj potječe naziv.

Kritike
-------

Britanski kritičar John Ruskin, autor petoknjižnog djela „Moderni umjetnici" koje zastupa umjetničko vjerno prikazivanje prirode, izdao je negativnu analizu Whistlerove slike opisavši umjetnika kao prevaranta koji naplatio 200 gvineja za "bacanje kante boja u lice publike".
Uslijedila je građanska tužba za klevetu koja je završila na sudu i gdje je Whistler morao braniti sliku tvrdeći kako je ona djelo dugogodišnjeg rada i razvoja umjetnika. Iako je pobjedio, proces ga je financijski uništio, ali je Whistler postao umjetničkim herojem. Slika je inspirirala tzv. *estetski pokret* u Engleskoj i jako su je cijenili francuski impresionisti.

Izvori
------

1. ↑  Natasha Wallace, *Whistler's Nocturne in Black and Gold The Falling Rocket Arhivirano 2016-07-30 na Wayback Machine-u*, 31. marta 2005.

Literatura
----------

* 30,000 Years of Art: The story of human creativity across time and space, Phaidon Press Inc. 2007. New York, str. 895. ISBN 978-0-7148-4789-4
***Nothing But a Man*** (sh. *Ništa osim čovjeka*) je američki crno-bijeli igrani film snimljen 1964. godine u režiji Michaela Roemera. Po žanru je drama, a protagonist, koga tumači Ivan Dixon, je mladi crni željeznički radnik sklon buntovništvu i izazivanju autoriteta. Radnja prikazuje kako će se zaljubiti i oženiti za mladu učiteljicu (koju tumači Abbey Lincoln), a što će ga natjerati da pokuša proimijeniti svoj život. *Nothing But a Man* je snimljen s niskim budžetom u nezavisnoj produkciji u jeku pokreta za građanska prava američkih crnaca. Autori, koji su kao jevrejska djeca izbjegli u SAD pred Holokaustom su u položaju američkih crnaca na jugu vidjeli odraz vlastitih stradanja. Film je snimljen u stilu italijanskog neorealizma. Prikazan je na Venecijanskom festivalu gdje je dobio nagradu San Giorgio "za doprinos napretku civilizacije".

Uloge
-----

* Ivan Dixon: Duff Anderson
* Abbey Lincoln: Josie Dawson
* Yaphet Kotto: Jocko
* Leonard Parker: Frankie
* Stanley Green: Reverend Dawson
* Eugene Wood: Johnson
* Helen Lounck: Effie Simms
* Julius Harris: Will Anderson
* Gloria Foster: Lee
* Gertrude Jeanette: Mrs. Dawson
* Tom Ligon: Tinejdžer

Vanjske veze
------------

* *Nothing But a Man* na sajtu IMDb
*Za ostala značenja, vidi The Hound of the Baskervilles (razvrstavanje).*

***Baskervilski pas*** (eng. *The Hound of the Baskervilles*) je kriminalistički roman Arthura Conana Doylea, postuono izdavan u magazinu *Strand* 1901. i 1902. Radnja se događa u Dartmooru 1889. Za vrijeme pisanja Doyle je imao vremena istražiti pustopoljinu i potpuno je opisati. U romanu Holmes i Dr. Watson istražuju kletvu koja je povezana s Baskervilskim psom.

Inspiracija
-----------

Močvara oko Fox Tora je bila glavna inspiracija za "Grimpenski ugođaj" romana. Imanje Baskerville je ili imanje Hayford ili Brook, koji su u blizini Buckfastleigha.

Misli se da je zbog Doyleovog stanovanja u Birminghamu ime Baskerville došlo od Birminghamskog tiskara Johna Baskervillea. Ideje novinara pod imenom Bertram Fletcher Robinson bile su jako važnje u tumačenju ovod Doyleovog djela i doživjele su veliku slavu. Baskervillski pas je zasigurno jedno od Doyleovih najznačajnijih djela.

Ovoje je ujedno i djelo gdje se ponovno pojavio Sherlock Holmes koji je dosadio Doyleu. Razlog povratka je najvjerojatnije želja protagonista i Holmesov veliki uspjeh.

Radnja
------

Holmes i Watson dobili su zadatak od Mortimera da pomognu u rjašavanju slučaja obitelji Baskerville. Mladi Sir Henry Baskerville bio je novi nasljednik i došao je u London. Otišao je na imanje, a s njim je išao Watson. Watson je istraživao pustopoljinu i tu upoznao mještane. No neznano za Watsona tu je došao i Holmes. Kada je Watson to otkrio naljutio se, no pomogao mu je i skupa su ubili pas koji je ubio Charlesa Baskervillea i njegovog gospodara i tako uništili kletvu.

Utjecaj
-------

Glavni lik Ecovog romana *Ime ruže*, William od Baskervillea, nazvan je po plemićkoj obitelji koja se spominje u naslovu ovog romana. Bila je to Ecova referenca na Doyleov roman, a William od Baskervillea je fratar i detektiv koji koristi metode vrlo slične onima koje je koristio Sherlock Holmes. Daljnja referenca na Doyleov opus je i lik Adsona iz Melka, koju u kontekstu detektivskog zapleta romana zauzima ulogu vrlo slično onoj doktora Watsona.

Vanjske poveznice
-----------------

***The Hound of the Baskervilles*** na Wikimedijinoj ostavi

* Knjiga s Audio CDom: Beskervilski Pas Arhivirano 2005-08-30 na Wayback Machine-u at Voice Book Arhivirano 2005-08-30 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Serija knjiga o Sherlocku Holmesu Arthura Conana Doylea |
| --- |
| Romani | 
* *A Study in Scarlet* (1887)
* *The Sign of the Four* (1890)
* *The Hound of the Baskervilles* (1902)
* *The Valley of Fear* (1915)

 |  |
| Zbirke kratkih priča | 
* *The Adventures of Sherlock Holmes* (1892)
* *The Memoirs of Sherlock Holmes* (1894)
* *The Return of Sherlock Holmes* (1905)
* *His Last Bow* (1917)
* *The Case-Book of Sherlock Holmes* (1927)

 |
| Glavni likovi | 
* Sherlock Holmes
* Doktor Watson
* Profesor Moriarty
* Sebastian Moran
* Irene Adler
* Inspektor Lestrade
* Mycroft Holmes
* Baker Street Irregulars
* Sporedni likovi

 |
| Povezani članci | 
* Kanon Sherlocka Holmesa
* 221B Baker Street
* Adaptacije djela o Sherlocku Holmesu
* Sherlockiana
* *The New Annotated Sherlock Holmes*
* "How Watson Learned the Trick"
* Klub Diogenes

 |
***Zavjera prokletih*** (rus. *Заговор обречённых*}) je sovjetski igrani film snimljen 1950. u režiji Mihaila Kalatozova. Predstavlja kombinaciju političke drame i propagandnog filma, a temelji se na istoimenoj drami Nikolaja Virte. Radnja se događa u neimenovanoj istočnoevropskoj zemlji koju američke vlasti nakon Drugog svjetskog rata po svaku cijenu žele pridobiti u Zapadni blok, te su u tu svrhu spremni organizirati ne samo široku koaliciju kojoj pripadaju nacionalisti, socijaldemokrati i Katolička crkva, nego i puč i vojnu intervenciju iz susjedne Jugoslavije, ali kako se zavjerenicima na kraju, uz pomoć radničkih i seljačkih masa, uspješno suprotstave lokalni komunisti, organizirajući narodnu frontu i uspostavljajući pro-sovjetsku vlast. *Zavjera prokletih* je bila napravljena u jeku Hladnog rata, ali i sovjetsko-jugoslavenskog raskola te su predstavnici tadašnje Jugoslavije, u skladu sa službenim sovjetskim stavom, prikazani kao fašistički zlikovci.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Zavjera prokletih* na sajtu IMDb
* Рецензия А. В. Фёдорова

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Mihail Kalatozov |
| --- |
| 
* *Their Empire*
* *The Blind Woman*
* *Sol Svanetija*
* *Čavao u čizmi*
* *Hrabrost*
* *Valerij Čkalov*
* *Invincible*
* *Zavjera prokletih*
* *Neprijateljski vihori*
* *Vjerni prijatelji*
* *Prvi ešalon*
* *Ždralovi lete*
* *Neposlano pismo*
* *Ja, Kuba*
* *Crveni šator*

 |