recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Srednjovjekovna muzika** predstavlja historijsko muzičko razdoblje kroz srednji vijek.

Jevrejska tradicija pjevanja psalama u sinagogama snažno utiče na kršćansko pjevanje. Ovdje ulaze brojni monofoni gregorijanski napjevi (ustanovio papa Gregur I) kao liturgijska muzika katoličke crkve, stariji od 800. dominatni oko 1100. godine. Polifono pjevanje razvija se pri kraju ovog perioda i u Renesansi.

Pojava trubadura u Zapadnoj Evropi, koji su pjevali i svirali. Otvaranje muzičkih škola za glasovno pjevanje. Poznati kompozitori su bili: Guillaume de Machaut i Francesco Landini, zatim Léonin, Pérotin, W. de Wycombe, Adam de St. Victor, Petrus de Cruce, Guillaume Dufay, itd.

Uglavnomckvjl o oe ittčn s ukpakpiut

Ovdje je sa balkanskih prostora potrebno spomenuti prije svega srpsku srednjovjekovnu muziku, koja se razvijala u ono doba po dvorovima, a i manastirima, vidimo Pavle Aksentijević je samo jedan od interpretatora sličnosti srpske muzike tog doba, sa zapadnim muziciranjem. Dolaskom Turaka došlo je do drastičnih promjena, samo su gusle, frula, možda tambura, praktične za uzeti, bile uzete i nosane, te u prigodama i uz vokalno pjevanje korištene.

Hrvatska je bila pod utjecajem zapadnih zbivanja i tokom renesanse.

Jovan Kukuzelis (1280. – 1360.) bio je srednjovjekovni skladatelj, pjevač i reformist Istoćne pravoslavne crkve. Rođen je na jadranskoj obali današnje Albanije, majka mu je bila Bugarka, otac mu umire u mladoj dobi. Kukuzelis je obrazovanje primio u Konsantinopolju u dvorskoj vokalnoj školi i bio je jedan od vodećih muzičara tog vremena. Bio je omiljen kod bizantskog cara i glavni pjevač hora, preselio se kasnije na goru Atos i vodio monaški način života u velikoj lavri. Zbog mogućnosti njegovog pjevanja, prozvan je *anđeoskim glasom*. Oko 90 njegovih djela je sačuvano do danas.

Kukuzelis je proglašen svecem od strane Istočne pravoslavne crkve.
**Željko pl. Reiner Brestovački** (Zagreb, 28. svibnja 1953.), hrvatski liječnik i političar. Član je Hrvatske demokratske zajednice. Bio je zamjenik ministra zdravstva i socijalne skrbi (1993–98) i zatim ministar (1998–2000). Ravnatelj Kliničkog bolničkog centra Rebro u Zagrebu bio je od 2004. do 2012. Potpredsjednik Hrvatskog sabora bio je od 2012. do 28. prosinca 2015. kada je izabran za novog predsjednika Hrvatskog sabora u osmom sazivu sa 88 glasova za, 62 suzdržanih glasova i jednim glasom protiv.

Član je Akademije medicinskih znanosti u Londonu, Evropskog kardiološkog društva i Američkog kardiološkog kolegija. Nositelj je nekoliko civilnih i vojnih odlikovanja: Red kneza Trpimira s ogrlicom i Danicom, Red bana Jelačića, Red Danice hrvatske s likom Katarine Zrinske, Red hrvatskog trolista, Red hrvatskog pletera, Spomenica Domovinskog rata, Medalja »Bljesak«, Medalja »Oluja«, Medalja »Ljeto ’95«, Spomen-medalja Vukovar. Pričuvni je pukovnik Hrvatske vojske. God. 2007. proglašen je počasnim građaninom Korčule. Dobitnik je nagrade »Ladislav Rakovac« Hrvatskog liječničkog zbora i nagrade grada Zagreba (2010). God. 2017. proglašen je vitezom Reda Svetog groba jeruzalemskog.

Izvori
------

1. ↑  „Tomislav Wittenberg: Pet generacija Reinera". . 306. Arhivirano iz originala na datum 2014-02-26. Pristupljeno 6. siječnja 2016.
2. ↑  „Potpredsjednici Hrvatskoga sabora: Životopis potpredsjednika Hrvatskoga sabora Željka Reinera". Arhivirano iz originala na datum 2016-04-28. Pristupljeno 14. svibnja 2017.
Vlak linija 3 do Sao Paulo metro
**Sao Paulo metro** (portugalski: ) je sustav javnog prijevoza željeznicom u gradu od Sao Paulo, te je prvi takav sustav u Brazilu. Relativno je mali u usporedbi sa sličnim takvim sustavima u većim gradovima diljem svijeta. Čini ga 61.3 km željeznica, od kojih su 34.6 km u potpunosti ispod zemlje. Sastoji se od pet linije, te 57 stanica (33 ispod zemlje). Sustav se spaja na 261,7 km CPTM-a (*Companhia de Trens Metropolitanos*) kojim se odvija promet u širem području São Paula. CPTM-om i metroom tjedno prođe oko 3.5 milijuna putnika. Trenutno je u izgradnji proširenje metro sustava.

Linije
------

| Linija | Smjer | Otvoreno | Dužina | Stanice |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Linija 1 | Jabaquara ↔ Tucuruvi | 1968. | 20,2 km | 23 |
| Linija 2 | Vila Prudente ↔ Vila Madalena | 1991. | 10,7 km | 14 |
| Linija 3 | Corinthians-Itaquera ↔ Barra Funda | 1979. | 22 km | 18 |
| Linija 4 | Luz ↔ Vila Sonia | 2010. | 12,8 km | 11 |
| Linija 5 | Capao Redondo ↔ Largo Treze | 2002. | 8,4 km | 6 |
|

Vanjske veze
------------

***Sao Paulo metro*** na Wikimedijinoj ostavi

Službene stranice
* Sao Paulo metro - Službena stranica (na portugalskom)
* Sao Paulo metro Arhivirano 2008-05-17 na Wayback Machine-u - Stranica stranica (na engleskom)
**Srednjovjekovni latinski** (orginalno *Latinitas medii aevi* ili *Media Latinitas* - lat-med) je izumrli oblik latinskog, koji se govorio tokom srednjeg vijeka.

Srednjovjekovni latinski prije svega bio je jezik malog broja učenih ljudi - lingua franca kojim su oni međusobno komunicirali. To je bio i liturgijski jezik kalcedonskog kršćanstva i katoličke crkve, ali i jezik nauke, literature, zakonodavstva i administracije. I pored toga što su većina njegovih govornika i korisnika bili svećenici ili ljudi stasali unutar crkve, srednjovjekovni latinski ne treba brkati sa crkvenolatinskim.

Ne postoji stvarni konsenzus o točnoj granici kad završava klasični latinski i započinje srednjovjekovni latinski. Pojedini lingvisti smatraju da se pojavio zajedno sa usponom ranocrkvenolatinskog sredinom 4. vijeka, a po drugima se to dogodilo tek početkom 5. vijeka, dok neki smatraju da se to desilo kad se počelo pisati romanskim jezicima umjesto latinskim dakle negdje tek početkom 10. vijeka.

Govorio se do početka 14. vijeka kad ga je istisnuo renesansni latinski.

Izvori
------

1. ↑   „*Medieval Latin*" (engleski). Multitree. Pristupljeno 29. 01. 2018.
2. 1 2 3 4   „*A Brief History of the Latin Language: Medieval Latin*" (engleski). Bright Hub Education. Pristupljeno 29. 1. 2018.

Vanjske veze
------------

* *A Brief History of the Latin Language: Medieval Latin* (`en`)

| * p
* r
* u
Latinski jezik |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|     | 
*do 75. pne.*Arhajski
 | 
*75. pne. – 1. vijek*Klasični
 | 
*2. – 8. vijek*Vulgarni
 | 
*9. – 15. vijek*Srednjovjekovni
 | 
*15. – 17. vijek*Humanistički
 | 
*17. vijek – danas*Neolatinski
 |

 |
Republika Malta je mala ostrvska država u središnjem Sredozemlju, što je uticalo na razvijenost određenih vidova saobraćaja. Posebno se naglašava razvijenost pomorskog saobraćaja, koji je vekovima bio jedina veza sa ostatkom sveta. Glavni saobraćajni čvor je gradsko područje La Valete.

Malta ima razvijen drumski, vazdušni i pomorski saobraćaj. U unutrašnjem prometu najavažniju ulogu imaju drumska vozila.

Železnički saobraćaj
--------------------

Malta je nekada imala železničku prugu, koja je povezivala državne luke i kasarne u unutrašnjosti ostrva, ali je ona ukinuta zbog neisplativosti 1931. godine.

Drumski saobraćaj
-----------------

Ukupna dužina puteva na Malti je 2.254 km (2003. godine), od čega je 88% sa tvrdom podlogom. Pravih autoputeva nema, ali su putevi u zemlji savremeni. Glavno sredstvo javnog prevoza su autobusi (500 vozila).

Vodeni saobraćaj
----------------

Zaliv Velika luka kod La Valete
Malta je izrazita ostrvska zemlja i pomorski saobraćaj je veoma razvijen. Najbolja prirodna luka tzv. Velika Luka nalazi na istočnoj obali i u okviru gradskog područja La Valete, što je i bio glavni razlog obrazovanja grada na ovom mestu. Pored ove luke postoje i manje luke - Marsamhet luka (i marina za jahte) i Marsahlok luka, namenjena kargo prevozu. Manje ostrvo Goco takođe poseduje luku.

Postoji razvijen putnički prevoz feribotima između mesta na Malti i Malte i okolnih država (najviše Italije).

Gasovodi i naftovodi
--------------------

Na Malti ne postoje gasovodi i naftovodi.

Vazdušni transport
------------------

Glavna zgrada Međunarodnog aerodroma na Malti
Na Malti postoje 2 zvanično upisana aerodroma, ali samo je samo jedan sa IATA kodom (IATA Airport Code). To je Malteški međunarodni aerodrom kod naselja Lika, u okviru gradskog područja La Valete. Drugi aerodrom je aerodrom na manjem ostrvu Goco, sa kojim postoji svakodnevna avio-veza. Oba aerdroma su posebno uposlena leti, tokom glavne turističke sezone

  

Saobraćaj Evropskih zemalja

 **Saobraćaj:** Azerbejdžan • Albanija • Andora • Austrija • Belgija • Belorusija • Bosna i Hercegovina • Bugarska • Vatikan • Gruzija • Grčka • Danska • Estonija • Irska • Island • Italija • Jermenija • Kazahstan • Kipar • Letonija • Litvanija • Lihtenštajn • Luksemburg • Mađarska • Malta • Moldavija • Monako • Nemačka • Norveška • Poljska • Portugalija • Makedonija • Rumunija • Rusija • San Marino • Slovačka • Slovenija • Srbija • Turska • Ujedinjeno Kraljevstvo • Ukrajina • Finska • Francuska • Holandija • Hrvatska • Crna Gora • Češka • Švajcarska • Švedska • Španija - Evropska unija

**Teritorije:** Akrotiri i Dekelija • Grenland • Gernzi • Gibraltar • Jan Majen • Džersi • Olandska Ostrva • Ostrvo Man • Svalbard • Farska Ostrva
**Zacateco** (Zacateca, Zacatec), indijansko pleme iz grupe Nahua iz sjevernog Zacatecasa i sjeveroistočnog Duranga u Meksiku. Po jeziku su najsrodniji plemenu Cazcan. Pleme dolazi u kontakt s bijelcima 1546. godine kada u ovaj kraj počinju pristizati Španjolci u potrazi za srebrom kojega je bilo u ovim krajevima. Zacatecos su opisani kao hrabri i ratoborni ljudi i veoma vješti strijelci. Kroz povijest oni i susjedni Cazcán i Guachichile Indijanci nazivani su kolektivno pod imenom Chichimecas. Većina Chichimeca bijahu nomadi, ali su neki Zacatecasi bili naseljeni po permanentnim naseljima uz šumovitu 'sierru' čije su kuće podignute od ćerpiča i kamena. Kuće su bile jednosobne, spavalo se na podu, dok je vatra gorila na sredini sobe. Uzgajali su kukuruz i grah i sakupljali divlje bilje i voće. Što se lova tiče, hvatali su tek manje životinje, zeca, ptice i zmije i jelene. Dolaskom bijelaca Zacatecasi su svoj lov proširili i na krađu njihovih mula, konja, goveda i druge stoke. Peter Masten Dunne, autor 'Pioneer Jesuits in Northern Mexico' opisuje Zacatecose kao visoke ljude, lijepo građene i mišićave, ovalne glave, crnih očiju, valikih ustiju, tankih usana i malenog pljosnatog nosa. Muškarci su nosili pregače a žene haljinice od kože ili ispletene od magveja (Maguey). Kod oba spola kosa se nosila duga, često do pasa. Vjenčavali su se mladi, djevojke obično do petnaeste godine, ali su bili monogamni. Svoja tijela su mazali glinom različitih boja i oslikavali u formama reptila. Po istom autoru glina ih je štitila od sunčanih zraka i neugodnih kukaca.

Izvori
------

1. ↑  Swanton
**Catharina Pieternella (Ella) Vogelaar** (Steenbergen, 23. 12. 1949. – Utrecht, 7. 10. 2019), nizozemska političarka i ministrica integracije i stanovanja od 2007. do 2008. godine. Ranije je obnašala i dužnost potpredsjednice Nizozemskog saveza sindikata (FNV). Između 1967. i 1972. pohađala je društvenu akademiju u Driebergen, nakon čega je počela raditi s mladima. Sredinom 1980-ih priključila se sindikatu obrazovanja i započela studij edukacije na Univerzitetu u Amsterdamu, specijaliziravši se za politiku i pravo. Diplomirala je 1987. i sljedeće godine postala je predsjednica Sindikata prosvjete. Od 1994. bila je potpredsjednicom Federacije nizozemskog radničkog pokreta, a između 1997. i 2000. radila je i kao voditeljica projekta pri Ministarstvu za socijalna pitanja i zapošljavanje. Nakon toga radila je kao samostalni savjetnik i sudjelovala je u operativnoj grupi za integraciju pri Ministarstvu unutarnjih poslova i odnosa Kraljevine. Radila je i za VNO-NCW, najveći savez nizozemskih poslodavaca. Ministricom je postala 22. februara 2007. i obnašala je tu dužnost sve do 13. novembra 2008. kada ju je zamijenio Eberhard van der Laan.

Vanjske veze
------------

***Ella Vogelaar*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`nl`) Drs. C.P. (Ella) Vogelaar, Parlement & Politiek

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 81924283
* LCCN: n2009072701
* ISNI: 0000 0000 7884 8037
* GND: 137787618

 |
Curia Julia danas
**Kurija Julija** ili **Curia Julia** (latinski: , italijanski: ) je treća po redu Kurija, odnosno sjedište Senata u drevnom Rimu. Sagrađena je godine 44. pne. kada je Julije Cezar zamijenio dotadašnju od strane Fausta Kornelija Sule podignutu Kuriju Korneliju, koja je pak bila zamijenila prvotnu Kuriju Hostiliju. Cezar je to učinio kako bi preuredio prostor u Comitiumu odnosno Forum Romanum. Izmjene unutar Comitiuma su simbolički umanjile važnost Senata i otvorile više prostore. Radovi na izgradnji su, međutim, opbustavljeni zbog Cezarovog ubistva u Pompejevom teatru gdje su se tada privremeno sastajali senatori. Projekt je, međutim, godine 29. pne. dovršio Cezarov nasljednik August.

Curia Julia predstavlja jednu od rijetkih rimskih građevina koja je do današnjih dana očuvana manje-više netaknutom, i to zahvaljujući tome što je u 7. vijeku prenamijenjena u baziliku Sant'Adriano al Foro.

Izvori
------

1. ↑  Claridge 1998, str. 70

Literatura
----------

* Claridge, Amanda. *Rome: An Oxford Archaeological Guide*. New York: Oxford University Press, 1998.

Eksterni linkovi
----------------

***Curia Julia*** na Wikimedijinoj ostavi

* 
* Livius.org: Curia Julia Arhivirano 2015-12-19 na Wayback Machine-u
* VR panorama of Curia Julia

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 236156105
* GND: 4301036-2

 |
Ventil obične slavine, pomicanjem diska dolje ili gore se zatvara ili otvara tok vode.
Ventil sa pokretačem u obliku točka.
**Ventil** je uređaj koji regulira protok tekućina ili plinova. Radi tako da parcijalno ili potpuno zatvara prolaz kroz cijev. Postoje razne konstrukcije za različite primjene.

Uz to, postoje i takozvani kontrolni ventili, koji se ne aktiviraju ručno, već akcijom kontrolnog sistema, obično električnom strujom ili pneumatskim ili hidrauličkim sistemom.

Sigurnosni ventil je posebna vrsta ventila. Njegova namjena je da spriječi eksploziju kotla ako pritisak pare ili drugog medijuma prijeđe određeni nivo. Nalaze se po propisu na svim uređajima sa plinovima i tekućinama pod povišenom temperaturom i/ili pritiskom. U kući se može naći u bojleru (grijaču vode). Pri prevelikom pritisku se sam otvara, čime pritisak pare kotla pada na dozvoljeni nivo, a sigurnosni ventil se tada ponovno sam zatvara.

Ventili su izuzetno česti. U kućama se nalaze na slavinama za vodu, u vodokotlićima, radijatorima, bocama za plin i drugdje.

Tipovi ventila
--------------

Unutrašnjost gigantskog leptir-ventila.
Mogu se klasificirati na razne načine. Osnovni tipovi ventila su ventili sa:

* diskom
* vratima
* čepom
* dijafragmom
* loptom
* iglom
* nepovratni ventil
* leptir-ventil

Po načinu pokretanja ventili mogu biti:

* ručno pokretani
* električno pokretani (sa solenoidom)
* hidraulički
* pneumatički (pneumatski)

Dijelovi ventila
----------------

Osnovni dijelovi su:

* tijelo ili kućište ventila,
* ulaz(i) i izlaz(i), koji dopuštaju ulaz i izlaz medijumu čiji se protok kontrolira,
* prekidač toka (rotor, disk, kugla, vrata...), koji preprečava i omogućuje protok medijuma,
* sjedište, koje sa prekidačem toka obrazuje nepropusan spoj pri zatvorenom stanju. Može biti integrirano sa tijelom,
* pokretač, kojim se ručno ili indirektno pokreće prekidač toka.

Literatura
----------

* Robert N. Bateson, Introduction to Control System Technology, 6th edition, Prentice Hall, str. 336-343. ISBN 0-13-895483-6

Vanjske veze
------------

***Ventil*** na Wikimedijinoj ostavi

* Animacije rada raznih ventila
**Grofovija Värmland** (švedski: *Värmland län*) je jedna od 21 
grofovije na koji je Švedska administrativno podjeljena, koja se prostire na zapadu zemlje.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grofovija Värmland proteže se sjeverno od Jezera Vänern sve do norveške granice na zapadu, gotovo u 
potpunosti po tradicionalnoj pokrajini Värmland. Taj vrlo šumoviti kraj, presjeca nekoliko rijeka i 
jezera sa svojim kanjonima. Farmi ima samo po nižemu jugu, gdje ima puno jezera sa svojim dolinama.

Velik dio njezina teritorija formira visoravan, koja kod Granbergeta na sjeveru dosiže visinu od 701 metara.

Värmland ima površinu od 17,591 km² u kojoj živi 273,265 stanovnika.

Värmland graniči sa grofovijama Dalarna, Örebro, 
Västra Götaland i Norveškom. 

Grofovija Värmland osnovana je 1779. odvajanjem od Närke.

Privreda
--------

Ekonomija grofovije bazira se na drvnoprerađivačkoj industriji, rudarstvu (željezna ruda) i 
proizvodnji papira. Industrija je koncentrirana u administrativnom centru grofovije - Karlstadu.

Znamenitosti
------------

Värmland je bio pozornica romana Gösta Berlings iz 1891. nobelovke Selme Lagerlöf. 
Njena kuća - Mårbacka u kojoj je rođena, napisala većinu svojih djela i umrla, danas pretvorena u muzej, ona leži južno od gradića
Sunne.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Värmland*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 21. 04. 2015.
2. ↑  „*Värmland*" (švedski). Johmenvisst. Pristupljeno 21. 04. 2015.
3. 1 2  „Sweden: Värmland" (engleski). City population. Pristupljeno 21. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

***Värmland (grofovija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Grofovije Värmland (`sv`)
* *Värmland* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

 p • r • u  **Švedske grofovije** 

Zastava ŠvedskeZastava Švedske
Blekinge • Dalarna • Gävleborg • Gotland • 
Halland • Jämtland • Jönköping • Kalmar • Kronoberg • 
Norrbotten • Örebro • Östergötland • Skåne • 
Södermanland • Stockholm • Uppsala • Värmland • 
Västerbotten • Västernorrland • Västmanland • 
Västra Götaland
**Grofovija Västerbotten** je jedna od 21 grofovije (švedski: *Västerbotten län*) 
na koji je Švedska administrativno podjeljena, koja se prostire na sjeveru zemlje.

Geografske karakteristike
-------------------------

Norrbotten je svojom površinom od 59,284 km² je jedna od većih švedska grofovija, jer zauzima 
13,2 % švedskog teritorija. Proteže se od Botnijskog zaljeva na istoku do norveške granice na 
zapadu.

Teren pokrajine postepeno se uzdiže od zaljeva preko šumovite visoravni a kulminira 
sa planinom Norra Stor visokom 1767 metara, pored norveške granice. 

Grofovija Västerbotten prostire se najvećim dijelom po teritoriju historijske pokrajine Västerbotten (istok), ali i po 
dijelovima Lapplanda i Ångermanlanda u njoj živi 259,286 stanovnika.

Privreda
--------

U prošlosti je glavna privredna aktivnost bila sječa drva koje se splavarenjem spuštalo rijekama do pilana u obalnim centrima Umeå (administrativni centar) i Skellefteå.

Danas se ekonomija pokrajine bazira na poljoprivredi i rudarstvu, na eksploataciji bakra, olova, zlata, srebra i bizmuta koji se kopaju u Bolidenu, 
Rävlidenu i Kristinebergu a prerađuju u Rönnskär.

Izvori
------

1. 1 2  „Sweden: Västerbotten" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 04. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Västerbotten*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

* Službene stranice Grofovije Västerbotten (`sv`)
* *Västerbotten* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

 p • r • u  **Švedske grofovije** 

Zastava ŠvedskeZastava Švedske
Blekinge • Dalarna • Gävleborg • Gotland • 
Halland • Jämtland • Jönköping • Kalmar • Kronoberg • 
Norrbotten • Örebro • Östergötland • Skåne • 
Södermanland • Stockholm • Uppsala • Värmland • 
Västerbotten • Västernorrland • Västmanland • 
Västra Götaland
**Värnamo** čita se **Vernamo** je grad od 18,696 stanovnika u sredini južne Švedske, on je i 
administrativni centar Općine Värnamo od 32,833 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Värnamo leži u Grofoviji Jönköping, nedaleko od ušća rijeke Lagan u 
Jezero Vidöstern, udaljen sedamdesetak km južno od administrativnog centra
grofovije - Jönköpinga.

Historija
---------

Värnamo je već za ranog srednjeg vijeka bio sjedište härada Östbo i trgovište, vjerojatno 
zato jer u to vrijeme nije bilo gradova po zapadnom Smålandu. Nakon tog sjajnog perioda podpao je pod vlast Jönköpinga, i postao 
njegovo trgovište - 1620. Nakon tog je dobio status nezavisnog trgovišta 1859.

Izgradnja željezničkih pruga 1877. - 1902. prema Halmstadu, Nässju, Alvesti i Boråsu potakla je razvoj 
industrije, pa je 1920. Värnamo dobio status grada.

U tom razdoblju se broj njegovih stanovnika povećao od 300 na 3 664 stanovnika. Od 1947. Värnamo je postao općina i 
nastavio dinamično rasti tako da je 1970 broj njegovih stanovnika porastao na 16 789.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Jönköping" (engleski). City population. Pristupljeno 25. 05. 2015.
2. 1 2 3  „*Värnamos historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 25. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Värnamo*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Värnamo* (`sv`)
**Vlada u egzilu** ili **izbjeglička vlada** je naziv za grupu ljudi ili organizaciju koje za sebe tvrdi da predstavlja legitimnu ili *de iure* vlast neke države, iako na njenoj teritoriji *de facto* vlast vrši neka druga vlada ili država. Vlade u egzilu obično nastaju uslijed ratova, revolucija, građanskih ratova ili pučeva, kada predstavnici ili pristaše poražene strane odlaze u egzil u inozemstvo odakle pokušavaju ishoditi svoj povratak na vlast. U tome vlade u egzilu mogu, ukoliko za to postoje politički, vojni, ekonomski ili drugi uvjeti, steći podršku, odnosno formalno priznanje drugih vlada, koji njihovim predstavnicima daju diplomatske i druge povlastice kao da je riječ o "pravoj" vladi suverene države. Vlade u egzilu, ovisno o mogućnostima, mogu obavljati cijeli niz aktivnosti koje inače obavlja "prava vlada", a to uključuje osnivanje i održavanje vlastite oružane snage, potpisivanje međunarodnih sporazuma, izdavati isprave (pasoše, identifikacijske oznake), održavati izbora i sl.

Suvremeni primjer predstavlja Nacionalna koalicija sirijskih revolucionarnih i opozicionih snaga koja okuplja protivnike režima predsjednika Bašara al-Asada u sirijskom građanskom ratu, a koje je krajem 2012. Evropska unija priznala kao "jedinog legitimnog predstavnika sirijskog naroda". 

Najdugovječnija od danas postojećih vlada u egzilu je Rada Bjeloruske Narodne Republike sa sjedištem u Torontu, osnovana 1920. godine nakon što su boljševici za vrijeme ruskog građanskog rata uništili kratkotrajnu Bjelorusku Narodnu Republiku.

Vidi još
--------

* Privremena vlada
* Vlada Kraljevine Jugoslavije u egzilu
**Sauer** njfrancuski: *Sûre*) je rijeka u Belgiji, Luksemburgu i Njemačkoj duga 206 kilometara, lijeva pritoka rijeke Mosel.

Karakteristike
--------------

Sauer izvire na jugoistoku Belgije kod sela Vaux-lez-Rosières u Ardenima, od tamo teče prema istoku, na teritorij Luksemburga ulazi kod sela Rombach.

Preko Velikog vojvodstva Luksemburg teče nekih 136 km uz velike meandre prema istoku. U donjem toku skreće prema jugu i teče duž luksemburško njemačke granice do ušća kod Oberbilliga.

U Luksemburgu je na rijeci nedaleko belgijske granice, podignuto akumulaciono jezero - Haute-Sûre površine 380 hektara, zbog hidroelektrane, regulacije vodotoka i snabdjevanja stanovništva vodom. 
Jezero je ljeti popularna rekreacijska destinacija, a tu se nalazi i istoimeni Park prirode.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*La Sûre*" (francuski). Luxembourg for Tourism. Arhivirano iz originala na datum 2017-08-01. Pristupljeno 22. 5. 2018.

Vanjske veze
------------

***Sauer*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Réseau fluvial* (karta toka) Arhivirano 2018-05-15 na Wayback Machine-u (`fr`)
Ovo je članak o generalu u službi dinastija Liang i Sjeverni Qi. Za kancelara dinastije Tang v. Wang Fangqing.
**Wang Lin** (王琳) (526–573), kurtoazno ime **Ziheng** (子珩), formalno **Princ Zhongwu od Balinga** (巴陵忠武王), bio je kineski vojskovođa u službi dinastija Liang i Sjeverni Qi. Prvi put se istakao za vrijeme cara Yuana i njegovog pohoda protiv pobunjenog generala Hou Jinga. Nakon što su godine 554. cara Yuana porazile i pogubile snage države Zapadni Wei, Wang Lin je stvorio teritoriju na kojoj je nastojao održati vlast dinastije Liang, ali zasebno od suparničkog generala Chen Baxiana. Nakon što je Chen Baxian 557. preuzeo prijestolje i osnovao dinastiju Chen (kao car Wu), Wang Lin je uz podršku države Sjeverni Qi za legitimnog vladara 558. proglasio princa Xiao Zhuanga iz dinastije Liang; tako je Xiao Zhuang postao jedan od tri pretendenta na prijestolje Južne dinastije - uz Chen Baxiana i Xuana od Zapadnog Lianga (koga je podržavao Zapadni Wei). Kada je 560. pokušao napasti Chen Baxianovog nećaka i nasljednika cara Wena, Wang Lin je poražen te su on i Xiao Zhuang pobjegli na teritoriju Sjevernog Qija. Wang Lin je poslije toga služio kao general države Sjeverni Qi. U tom svojstvu je 573. poražen i zarobljen od strane trupa dinastije Chen pod generalom Wu Mingcheom. Ubrzo nakon toga je pogubljen.
**Scott Reynolds** (Kerrobert, Saskatchewan, 17. ožujka 1981.) kanadski je profesionalni hokejaš na ledu. Igra na poziciji napadača, a trenutačno je član slobodan igrač nakon što je prije početka sezone 2010. raskinuo ugovor s KHL Medveščak koji se natječe u EBEL-u

Karijera
--------

Tijekom studentskih dana igrao je na sveučilištu Merchurst College NCAA ligu od 2002. do 2006. Godine 2006. potpisuje profesionalni ugovor s momčadi Cincinnati Cyclones u čijim je redovima ostao do 2008. S Cyclonesima je osvojio i EHCL ligu, tj. Kellys Cup u sezoni 2007./08.

U talijanski HC Fassa dolazi u sezoni 2008./09. no odmah sezonu iza (2009./10.) ponovno se vraća u Cincinnati Cyclonese s kojim ponovno osvaja Kellys Cup pri čemu je u 70 odigranih utakmica zabilježio 23 gola i 33 asistencije. 31. svibnja 2010. Reynolds je kao novo pojačanje potpisao za zagrebački KHL Medveščak koji nastupa u EBEL-u. Međutim, Reynolds nije zadovoljio očekivanja kluba te mu je ugovor raskinut prije početka sezone.

Izvori
------

1. ↑  „Napadač Scott Reynolds novo je pojačanje Medveščaka". Arhivirano iz originala na datum 2021-03-20. Pristupljeno 2014-07-26.
2. ↑  Scott Reynolds iz Cincinnatija prešao u Medveščak!
3. ↑  „MacLean ostaje u Zagrebu, Reynolds odlazi". Arhivirano iz originala na datum 2021-03-20. Pristupljeno 2014-07-26.

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na The Internet Hockey Database
Kovanica Seleuka IV Filopatora, na njoj grčki natpis: *(Β)ΑΣΙΛΕΩΣ (ΣΕ)ΛΕΥΚΟΥ*
**Seleuk IV Filopator** (grčki: *Σέλευκος Δ' Φιλοπάτωρ*) je bio vladar Seleukidskog Carstva od 187. do 175. pne. 

Na prijestolje je došao nakon pogibije oca Antioha III, a vladavinu su mu obilježili napori da što prije otplati odštetu Rimljanima na koju se njegov otac obavezao mirom u Apameji. Zbog toga je, između ostalog, u Jeruzalem poslao svog ministra Heliodora kako bi prikupio zlato i druga blaga koja su se držala u Hramu. Pri povratku iz misije, Heliodor je ubio Seleuka kako bi sam pokušao osvojiti prijestolje. Iako je Demetrije I Soter trebao naslijediti prijestolje, tada se nalazio u Rimu kao talac, pa je prijestolje prigrabio mlađi Seleukov brat [[Antioh IV Epifan]

Eksterni linkovi
----------------

* Seleucus IV Philopator entry in historical sourcebook by Mahlon H. Smith

  



|  |
| --- |
| Seleuk IV Filopator **Seleukidska dinastija****Rođen/a:** nepoznato  **Umro/la:** 175. pne. |
| Prethodi:**Antioh III Veliki** | **Seleukidski kralj**187–175. pne. | Slijedi:**Antioh IV Epifan** |
**Luce Caponegro**, poznatija po umjetničkom imenu **Selen** (Rim, 12. decembar 1966. – ) je italijanska glumica i TV-voditeljica, koja je 1990-ih uživala popularnost kao pornografska glumica.

Odrasla je u porodici bogatog industrijalca, ali je iz kuće pobjegla u dobi od 18 godina, te je neko vrijeme živjela u komuni. Karijeru je započela 1993. godine, prema vlastitim riječima, motivirana egzibicionizmom i pobunom protiv establišmenta. Tokom sljedećih pet godina je imala zapažene nastupe u filmovima Marija Salierija, Joea d'Amata i Luce Damianoa, a partneri su joj bili Rocco Siffredi, Zenza Raggi, Frank Gunn i Djolt Walton. Dobila je 17 nagrada prije nego što je 1998. prekinula porno-karijeru, objasnivši "da joj više ne pruža zadovoljstvo". Otada nastupa na radiju, televiziji i povremeno u mainstream filmovima.

Vanjske veze
------------

* Selen na IMDb-u (`en`)
* Selen na Internet Adult Film Database
* Selen na Adult Film Database
* Selen na European Girls Adult Film Database

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 5132219
* ISNI: 0000 0000 1082 0775
* BNF: cb14034729z (podaci)
* BNE: XX1076603

 |
**Tenerife** je španjolski otok i najveći u Kanarskom arhipelagu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Taj pretežno planinski otok vulkanskog porijekla, leži nasuprot Afrike i prostire se na površini od 2,034 km². Na otoku živi 886.033 ljudi što ga čini najgušće naseljenim kanarskim otokom. Najviši vrh otoka je Pico de Teyde (Pico de Tenerife) sa 3,718 metara.

Privreda
--------

Na vrlo plodnom tlu uzgajaju se banane, šećerna trska, citrusi, bademi, paradajz, duhan, vinova loza i žitarice. U stočarstvu se na otoku mogu najviše susresti ovce i koze. Razvijeno je i ribarstvo i turizam, koji danas donosi najviše novaca.

Glavni grad i ujedno najveća luka na otoku je Santa Cruz de Tenerife sa 203,692 stanovnika. Ostali veći gradovi su La Laguna, Arona, La Orotava, Puerto de la Cruz i Candelaria. Tenerife je poznat i po najvećoj avionskoj nesreći u historiji civilne avijacije. To se dogodilo kada se KLM-ov Boeing 747 sudario u sa Pan Americanovim-Boeingom 747.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Tenerife*" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 06. 2018.
2. ↑  „*Spain: Canarias*" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 06. 2018.

Vanjske veze
------------

***Tenerife*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice
|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **književnosti** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

  

Suzi Çelebi iz Prizrena (Pürzerrin, 15. vijek – 1524.) je bio osmanski pjesnik i historičar.

Život
-----

Vrlo malo se zna o njegovom životu. Pravo ime mu je bilo «Muhammad-Effendi, sin Mahmuda, sin Abdullaha», Suzi je bio pseudonim i znači «plamteći». Zna se da je rođen u Prizrenu između 1455. i 1465. 
Osnovao je vakuf u Prizrenu. Jedan dio svog života je proveo u Beogradu a po jednom nazivu u kojem se spominje (*Naqshbandi Suzi*) i po drugim podacima možemo pretpostaviti da je pripadao Nakšibendijama, jednom sufiskom redu.  

Suzi Čelebi je služio kao katib osmanskog vojskovođe i eksploatatora Alije Mihaloğlua i svjedočio je mnogim pohodima i bitkama. Po povratku u Prizren napisao je *Gazavatnam Mihaloğlu*, epsku pjesmu od oko 15.000 stihova od kojih je 2.000 sačuvano i čuva se u Berlinskoj knjižnici i u «Orijentalnoj zbirci» (bivše) Jugoslavenske akademije u Zagrebu. Premda je pjesma trebala biti epska vojna kronika, pjesnik joj je unio blistavi jezik kako bi ju učinio privlačnom poput lirskog djela.  

Suzi Çelebi je umro u Prizrenu i pokopan je u maloj džamiji u centru Prizrena, na lijevoj strani rijeke Bistrice. Džamija je izgrađena 1513. godine i najstarija je u gradu. Grob je ograđen malim zidom i na njemu je uklesana pjesnikova godina smrti.  

Po Suzi Çelebiji je nazvana jedna ulica u Prizrenu.

Vanjske veze
------------

Bilješke
--------

Izvori
------

1. ↑  Kātib (ar. ﻛﺎﺗﺐ‎): pisar, sekretar.
2. ↑  Mihaloğlu Gazi Alâaddin Ali Bey (1425–1507). Bio je subaša Güvercinlika a 1462/1463. je postao sandžakbeg Smederevskog sandžaka. Bio je vojvoda i vodio je između 1459. i 1492. mnoge osmanske pohode u Rumeliji.

Bibliografija
-------------
*Ukoliko ste tražili drugo značenje, v. Sunčanica (višeznačna odrednica).*
**Sunčanica** (lat.  *Lepomis gibbosus, Lepomus aututus, Lepomus cyanellus*) je slatkovodna, mala riba, danas vrlo brojna u mnogim našim vodama iz familije Centrarchidae

* **Latinski naziv**: Lepomis gibbosus

* **Lokalni nazivi**: sunčani karaš, japanski karaš, žutajac, japek, japić, japanac, svilenac.

* **Maks. dužina**: 15 cm

* **Maks. težina**: 200 – 400 g

* **Vreme mresta**: krajem proleća i tokom leta

Opis i građa
------------

**Sunčanica** ima zlatno nijansirane narandžaste bokove, svetlozelenkasti trbuh i svetlozelena leđa sa plavičastim prelivima, a po celom telu je prošarana bronzano braonkastim i ružičastim prugama. Na obrazima, raspoređene u poprečnom nizu, ima tamne tačkice. na perifernom delu škržnih poklopaca ženka ima crnu i narandžastu, a mužjak ima svetlocrvenu i crnu pegu, koje su još izraženija za vreme mresta

Navike, stanište, rasprostranjenost
-----------------------------------

Postojbina sunčice je Severne Amerike i to južni delovi. U Evropu je prenesena kao akvarijska riba zbog svog neobično lepog izgleda. Raširila se po rekama i jezerima, nepažnjom ljudi, veoma se brzo prilagodila novim uslovima i zahvaljujući brzom razmnožavanju, ozbiljno je ugrozila mnoge autohtone evropske vrste. Najbolje se snašla u toplim, plitkim stajaćim vodama sa puno bilja, ali se uspela održati i u pojedinim hladnim salmonidnim vodama. Mada je mala rastom veoma je agresivne naravi i grabljivog ponašanja. Kao i mnoge vrste riba koje su iz Severne Amerike prenesene u Evropu, i sunčanica se hrani svim vodenim životinjicama koje uspe da ulovi i proguta uključujući i mlađ drugih vrsta riba i ikru, tako da je zovu „ribljim korovom". Sunčanica požrtvovano čuva svoju ikru i mlađ, i zahvaljujući tome, za razliku od većine evropskih vrsta, vrlo se brzo množi u vodama gde je smanjen broj grabljivih riba (štuka, som). 
U Srbiji se nalazi se u Dunavu i njegovim pritokama, a može se naći i u nekim kanalima i jezerima.

Razmnožavanje
-------------

Mresti se krajem proleća i tokom leta, kada ženka položi oko 50 000 jajašaca ikre u plićacima pored obale. Za razliku od postojbine gde je mnogo veća, u Evropi može da naraste do 15 cm.
**Comayagua** je grad i općina (municipio) od 163,914 stanovnika na jugu Hondurasa.

Ona je i administrativni centar Departmana Comayagua.

Geografske karakteristike
-------------------------

Comayagua leži na ušću potoka Chiquito u rijeku Humuyu.

Od industrijskog centra San Pedro Sule udaljena je 140 km jugozapadno, od luke Puerto Cortés i Karipskog mora 157 km, a od glavnog grada Tegucigalpe 62 km.

Njegovo ime - Comayagua na jeziku autohtonih Lenka znači *Tresetište puno vode*.

Poznata je po zgradama iz kolonijalnih vremena zbog tog je 19. oktobra 1972. proglašena - Nacionalnom spomenikom Hondurasa.

Historija
---------

Comayagua je osnovana 8. decembra 1537. po nalogu Francisca de Monteja, koji je od 1535. bio guverner. On je na zadatak osnivanja novog naselja poslao kapetana Alonsa de Cáceresa, sa preciznim uputama da ono mora biti podjednako udaljeno od oba oceana i između gradova Gvatemale i Leóna. Naselje je u ime španjolskog kralja i Carlosa I i Djevice Marije nazvano *Villa de Santa Maria de Concepción de Comayagua*.

Comayagua je bila prijestolnica Hondurasa između 1824. - 1880. sve dok predsjednik Marco Aurelio Soto nije odlučio 30. oktobra da se preseli u Tegucigalpu.

U želji da potakne ekonomski razvoj vlada Nikaragve lansirala je projekt suhog koridora između dva oceana, u sklopu tog trebalo bi izgraditi međunarodni aerodrom Palmerola.

Grad ima aerodrom Soto Cano (IATA: XPL, ICAO: MHSC) koji leži osam km južno od centra grada. To je zapravo vojni aerodrom, kojim se koristi honduraška vojska za obuku svojih pilota, u njemu je stalno stacioniran i kontigent Američke vojske od 500-600 vojnika.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Španija, Valladolid, Španjolska
* Portugal, Lisabon, Portugal
* Brazil, Rio de Janeiro, Brazil
 | * Gvatemala, Guatemala, Gvatemala
* Španija, Madrid, Španjolska
* Njemačka, Hamburg, Njemačka
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Honduras: Administrative Division*" (engleski). City population. Pristupljeno 25. 3. 2019.
2. 1 2 3  „*Municipios de Comayagua*" (španjolski). Xplorhonduras. Pristupljeno 25. 03. 2019.
3. ↑  „*Comayagua"* (španjolski). DB-City. Pristupljeno 25. 03. 2019.
4. 1 2 3  „*Comayagua Ciudad Histórica Colonial y Señorial de Honduras*" (španjolski). Alcaldía Municipal de Comayagua. Arhivirano iz originala na datum 2019-03-26. Pristupljeno 25. 03. 2019.

Vanjske veze
------------

***Comayagua*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía Municipal de Comayagua* (`es`)
Za ostale osobe s istim imenom, v. Zhu Yu.
**Zhu Yu** (kineski: ; Wade-Giles: **Chu Yü**; 1111 - 1117fl. 1111 - 1117) je bio kineski pisac iz doba dinastije Song, najpoznatiji kao autor knjige *Razgovori za stolom u Pingzhouu* (*Pingzhou Ketan*; 萍洲可談) objavljene 1119. koja se danas smatra najvrijedniji izvor o kineskom pomorstvu i pomorskoj tehnologiji Kine njegovog doba. Zhu Yu je svoje djelo temeljio na iskustvima oca Zhu Yua, vrhovnog nadglednika luke (1094-1099), a od 1102. i guvernera grada Guangzhou.  Knjiga je također poznata kao prvo svjedočanstvo o praktičnom korištenju magnetskog kompasa u navigacijske svrhe, iako je teoretski koncept bio opisao Shen Kuo u knjizi *Eseji potoka snova* godine 1086. Također je opisivao praksu pregrađivanja brodskog trupa kako bi se spriječilo njegovo potapanje u slučaju bušenja oplate.

Izvori
------

1. ↑  Needham, Volume 4, Part 3, 381.
2. ↑  Needham, Volume 4, Part 1, 279.

Literatura
----------

* Ebrey, Walthall, Palais, (2006). *East Asia: A Cultural, Social, and Political History*. Boston: Houghton Mifflin Company.
* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China: Volume 4, Physics and Physical Technology, Part 1, Physics*. Taipei: Caves Books Ltd.
* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China: Volume 4, Physics and Physical Technology, Part 3, Civil Engineering and Nautics*. Taipei: Caves Books Ltd.
* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China, Volume 5, Chemistry and Chemical Technology, Part 4, Spagyrical Discovery and Invention: Apparatus, Theories and Gifts*. Taipei: Caves Books Ltd.
* Sivin, Nathan (1995). *Science in Ancient China: Researches and Reflections*. Brookfield, Vermont: VARIORUM, Ashgate Publishing.
**Zia** (Sia).- /od domorodačkog *tseja* ili *tsia* =*sunce*/ Pleme iz grupe Istočnih Keresa, porodica Keresan, nastanjeno na sjevernoj obali rijeke Jemez, oko 25 kilometara (16 milja) sjeverozapadno od Bernalilla u Novom Meksiku. Zia Indijanci zajedno sa plemenima San Felipe, Santa Ana, Cochiti i Santo Domingo (sve Istočni Keresi) i Laguna i Acoma (Zapadni Keresi) čine porodicu Keresan, unutar koje nalazimo dva jezika, istočni i zapadni keres. Pueblo i rezervat Zia smješteni su u vrletnim planinskim obroncima i kanjonima planina Sierra Nacimiento. 

Kultura Zia je tipa pueblo, slična ostalim pueblo-društvima u Novom Meksiku. Ime Zia označava Sunce, i njihov je stari plemenski simbol, koji se danas nalazi na državnoj zastavi Novog Meksika.

Na sjevernoj obali Jemeza Zie žive najmanje od 1300. godine. U vremenima prvih španjolskih istraživača zauzimali su središnje mjesto među selima Keresa. za vrijeme rekonkviste pretrpjeli su nekoliko teških poraza od Španjolaca, nakon čega više nikada nisu uspjeli vratiti nekadašnju snagu. Zie pogađa i veliki problem nedostatka zemljišta za obradu, kao i nedostatak vode za irigaciju svojih polja. Pošto su poznati po lončarstvu, Zie često puta u kriznim vremenima trguju svojim proizvodom zbog nedostatka hrane, kako bi si obezbjedili opstanak. Godišnje održavaju fiestu Green Corn Dance, svakog petnaestog dana mjeseca kolovoza.

Vanjske poveznice
-----------------

* Where did you get the name Zia? (sa slikama) Arhivirano 2007-04-01 na Wayback Machine-u
* Zia Pueblo Sun symbol
* Zia Pueblo Arhivirano 2007-04-20 na Wayback Machine-u
**Zarilac**, staro slavonsko selo u istočnom dijelu Požeško-slavonske županije, između Pleternice i Kutjeva. U sastavu je grada Pleternica.

Povijest
--------

Spominje se 1314. godine kao posjed plemića Vrbovskih (Sesvete). U srednjem vijeku mjesto je podijeljeno na dva dijela. Za vrijeme Turaka ovdje su najvjerojatnije živjeli katolici starosjedioci koji su se islamizirali i 1687. godine odselili u Bosnu i Hercegovinu. Iz Bosne i Hercegovine su se 1697. doselili Hrvati. Većina brzo izumire i nestaje, a noviji doseljenici potječu iz Gorskog kotara i drugih krajeva Hrvatske, zatim iz Češke i Slovačke.

Gospodarstvo
------------

Zarilac se nalazi na jednom od područja sa najkvalitenijim tlom za bavljenje poljodjelstvom u Požeškoj kotlini pa se i stanovnici bave najviše poljodjelstvom.

Stanovništvo
------------

Na žalost, kako je poljodjeljstvo postala slabo profitabilna grana gospodarstva,
stanovnici su se počeli iseljavati i odlaziti. Iako ovo mjesto nije zahvatila *bijela kuga* (većina obitelji ima po troje ili četvoro djece), broj stanovnika se u zadnjih 50 godina prepolovio. Tako je, prema popisu stanovništva, 1948. godine bilo 437 stanovnika, a 2001. godine 212 stanovnika, sa tendencijom daljnjeg smanjivanja. 

**Godine popisa i broj stanovnika**:

* 1746. - 154;
* 1760. - 175;
* 1780. - 238;
* 1802. - 200;
* 1849. - 184;

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Izvor
-----

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑  Popis stanovništva Republike Hrvatske 2011. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Zarilac** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Pleternice |
| --- |
| Ašikovci • Bilice • Blacko • Brđani • Bresnica • Brodski Drenovac • Bučje • Buk • Bzenica • Ćosinac • Frkljevci • Gradac • Kadanovci • Kalinić • Knežci • Komorica • Koprivnica • Kuzmica • Lakušija • Mali Bilač • Mihaljevići • Novoselci • Pleternica • Pleternički Mihaljevci • Poloje • Ratkovica • Resnik • Sesvete • Srednje Selo • Sulkovci • Svilna • Trapari • Tulnik • Vesela • Viškovci • Vrčin Dol • Zagrađe • Zarilac |

Literatura
----------

1. *Požeški leksikon*, Požega, 1977. godine.
2. Josip Buturac: *Stanovništvo Požege i okolice*, Zagreb 1967. godine.
3. Tomislav Wittenberg: *Sesvetački kraj u srcu Poljadije*, Požega 2002. godine
4. *Popis stanovništva 2001. godine*, Državni zavod za statistiku.
**Socijaldemokratska unija** (SDU) je lijevo orijentirana politička stranka u Hrvatskoj.

Osnovana je 1992. godine od strane poznatog lijevo orijentiranog ekonomista Branka Horvata. Tada je bila jedna od rijetkih stranaka lijevog predznaka i jedina koja se neposredno nakon raspada Jugoslavije i trajanja rata javno zalagala za obnovu ekonomskih, kulturnih i drugih veza s bivšim republikama SFRJ. 

Usprkos marginalizacije i usprkos toga što nije uspjela probiti plafon od 2 %, SDU je imala razloga očekivati ulazak u Sabor nakon izbora 1992. godine, s obzirom da su njeni kandidati ispunjavali etničku kvotu Srba, predviđenu tadašnjim Ustavnim zakonom o pravu manjina. Međutim, Ustavni sud je posebnim mišljenjem ta mjesta prepustio Srpskoj narodnoj stranci zaključivši da ona, kao "etnička stranka" na to polaže veće pravo.

Taj neuspjeh nije obeshrabrio SDU, koja je 1993. uspjela osvojiti nekoliko mjesta na lokalnim izborima. Iste je godine toj stranci pristupio i živopisni saborski zastupnik Vladimir Bebić te joj na izborima 1995. uspio udvostručiti broj glasova. Međutim, tada je izborna kvota povišena na 5 % te je SDU ostala van Sabora.

Nakon toga je SDU postepeno marginalizirana, a 2007. se zajedno s još nekoliko manjih ljevičarskih stranaka ujedinila u Ljevicu Hrvatske.
*Ne treba mešati sa Socijaldemokratska partija (Srbija) i Srpska socijaldemokratska partija.*

**Socijaldemokratska partija Srbije** (skraćeno: "**SDP Srbije**") je većinska registrovana politička stranka u Republici Srbiji. Ona je na izborima 2012. osvojila 9 mandata u Narodnoj skupštini na listi „Izbor za bolji život". Njen osnivač i predsednik je trenutni potpredsednik vlade, ministar unutrašnje i spoljne trgovine i telekomunikacija i šef Koordinacionih timova za saradnju sa Haškim tribunalom i za Jug Srbije, osnivač i dugogodišnji lider Sandžačke demokratske partije, Rasim Ljajić.

Nakon vanrednih parlamentarnih izbora martu 2014. godine Socijaldemokratska partija Srbije u kolaiciji *ALEKSANDAR VUČIĆ - **BUDUĆNOST U KOJU VERUJEMO** (Srpska napredna stranka, Socijaldemokratska partija Srbije, Nova Srbija, Srpski pokret obnove, Pokret socijalista)* osvaja deset poslaničkih mesta u Skupštini Srbije, predsednik SDP-a Srbije Rasim Ljajić postaje potpredsednik vlade i Ministar trgovine, turizma i telekomunikacija u Vladi Srbije.

Ideje i zalaganja
-----------------

Socijaldemokratska partija Srbije zalaže se za socijalnu pravdu i humanije društvo jednakih šansi uz angažovanje razumnih, poštenih i radnih ljudi. Društvo socijalne prave mogu da stvaraju oni koji razumeju i poštuju njen značaj i koji istrajavaju u radu i opštem dobru stav je partije.

SDP Srbije smatra da se socijalna pravda postiže odgovornošću u javnim poslovima i brigom za ljude. Zbog toga u Srbiji zalaganje za socijalnu pravdu znači i zalaganje za politku sa ljudskim likom, odnosno SDP Srbije se zalaže za prava radnika, u ostvarivanju socijalne sigurnosti i brige o nezaposlenima, uvažavanje penzionera, dostojanstveniji status srednje klase, ravnopravniji položaj žena i participiranju marginalnih i ranjivih grupa i procesa odlučivanja.

Odgovornošću u javnim poslovima stvaraju se uslovi koji omogućavaju zaposlenost, razvoj mera socijalne zaštite ljudi koji ne rade, širenje socijalne sigurnosti i garantovanje pravične zarade i sigurne uslove rada.

SDP Srbije želi da ispravi nepravdu koju čini velika razlika između „imati" i „nemati", SDP Srbije se zalaže za takvu redistribuciju uloge države koja će obezbediti jednakost šansi. SDP Srbije smatra da čak i siromašna država poput naše mora da nađe mehanizme kojima će regulisati da i oni lošestojeći dobijaju svoju šansu i pomognu i sebi i društvu.

U osnovi ostvarivanja socijalne pravde u Srbiji leži uvažavanje i kompromis koje omogućava socijalni dijalog. SDP Srbije stoji na stanovištu da je socijalni dijalog svih društvenih faktora od ključne važnosti za izgradnju boljeg i humanijeg društva.

Vidi još
--------

* Spisak levičarskih partija u Srbiji

Spoljašnje veze
---------------

* Socijaldemokratska partija Srbije (zvanični sajt)
* Izvod iz registra političkih stranaka nakome se nalazi i Socijaldemokratska partija Srbije Arhivirano 2015-02-05 na Wayback Machine-u
* "Blic" Rasim Ljajić u kolaiciji sa SNS-om predaje izbornu listu
* RIK saopštenje rezultata izbora
* RIK konačan rezultat izbora
**Socijaldemokratska stranka Hrvatske** (SDSH), kasnije poznata kao **Socijaldemokrati Hrvatske** (SDH) je politička stranka lijevog centra u Hrvatskoj koja je djelovala od 1990. do 1994. godine.

Formirana je prije prvih višestranačkih izbora 1990. godine, a među osnivačima je, osim predsjednika Antuna Vujića, su bili i Zvonko Lerotić i Miroslav Tuđman, sin Franje Tuđmana. Pred izbore se priključila centrističkoj Koaliciji narodnog sporazuma i loše prošla na izborima.

U ljeto 1991. njen predstavnik Lerotić je postao dijelom Vlade demokratskog jedinstva, ali je odmah nakon toga prešao u HDZ.

Stranka je još teži udarac doživjela sljedeće godine na parlamentarnim i predsjedničkim izborima u ljeto 1992. godine. Kampanja, temeljena na borbi protiv bivšeg Saveza komunista Hrvatske, za koga su tvrdili da im je transformacijom u SDP ukrao ime, nije ostavila naročit utisak na birače. Njeni kandidati nisu ušli u Sabor, a Vujić je kao predsjednički kandidat završio na posljednjem mjestu.

Na izborima se SDP pokazao daleko jačim, te je SDSH pristala da se 30.4. 1994. s njom ujedini.