recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Heruvim i Makarije Veliki
*Kerubini*, **kerubi** ili **heruvimi** (heb. כרובים) su bestelesne sile, duhovna bića koje se pominju u Bibliji. U hrišćanskoj ikonografiji prikazuju se kao krilata bića. Veruje se da su bića najbliža Bogu, nakon Serafima.

U Starom zavetu
---------------

U Knjizi postanja (3:24) pominju se heruvimi naoružani "plamenim mačem", koji su čuvali ulaz u Raj. Car David opisuje keruvime kao bića koja nose Boga. Tako u Knjizi o carevima stoji da "Gospod sedi na keruvima" na više mesta u stihovima (4:4), (6:2), (37:16) i drugim mestima. 

Pri izradi Kovčega zaveta Car Solomon je naredio da se iseče drvo masline od njega izrade ogromne heruvime i pokriju ih zlatom tako da budu veliki deset lakata (oko 5 m). Ti heruvimi čuvani su u jevrejskom hramu u Jerusalimu.

Slike heruvima su vezene na zavese koje su stajale na ulazu u Svetinju nad svetinjama (Knjiga Izlaska (26:31)).

U jevrejskoj tradiciji
----------------------

Prema Knjizi Postanja, heruvime je Bog stvorio trećeg dana. Prema drugom izvoru, oni su bili prvi živa bića, stvorena u svetu.

U Talmudu se pominju četiri stvorenja koja prorok Jezekilj video oko prestola Božijeg.

Jevrejasko predanje govori da kada je faraon gonio Jevrejski narod preko Crvenog mora, Bog je nošen keruvimima na prestolu uznet sa tog mesta.

U hrišćanstvu
-------------

Hrišćanska teologija prvobitno nije imala definitivan stav prema prirodi heruvima. Mišljenja su bila podeljena da li oni postoje kao bića ili su samo simboli i slike koje predstavljaju delovanje Boga. Tako je Filon Aleksandrijski video u heruvimima samo simboličku vrednost. Međutim, Kliment Aleksandrijski, počinje da odstupi od ovog stava i o heruvimima kao i o drugim anđelima govori kao o bićima.

Od 4. veka i počinje da dominira učenje da su heruvimi stvorenja, mada postoji izvesna odstupanja. 

Teodor Studit naziva heruvime *najviši od svih bića i najbliži Bogu*. Njegov stav je podržan od strane rimokatoličkih teologa počev od Tome Akvinskog i protestantskih počev od Karla Fridriha Kejla.

Heruvime je opisao Pseudo-Dionisije u svojoj knjizi "O nebeskoj hijerarhiji" kao: "Heruvimi su božanske sile - imaju sposobnost da prihvati svetlost i um Božiji u svim njegovim manifestacijama, imaju svoju mudrost i svoju umetnost - uče i informišu druge kako da se odobrena od strane obilje svoje mudrosti" 

U pravoslavnoj Liturgiji peva se molitva pod nazivom Heruvimska pesma:*Iže Heruvimi, tajno obrazujušče i životvorjaščej Trojicje...*

Eksterni linkovi
----------------

***Kerubin*** na Wikimedijinoj ostavi

* Cherub *Jewish Encyclopedia*
* Cherubim *Catholic Encyclopedia*
* Heruvimi: hikerarhija anđela
* Simbolika i tumačenja nebeskih bića
**Eugène Augustin Lauste** (Montmartre, Francuska, 17. januar 1857 - Montclair, New Jersey, SAD, 27. jun 1935) bio je francuski pronalazač koji je imao važnu ulogu u razvoju tehnologije na samim počecima filmske industrije. Već kao mladić se istakao kao talentiran pronalazač i, zahvaljujući brojnim patentima, privukao pažnju Thomasa Edisona koji ga je 1886. pozvao u SAD da radi u njegovom studiju. Kod Edisona je, zajedno sa W. K. Dicksonom, razvio sistem poznat kao *Kinetoscope*, prvotno namijenjen pojedinačnom gledanju filma kroz peep show uređaje. Kasnije je napustio Edisona da bi se 1896. priključio studiju American Biograph Company. Godine 1900. je otišao u Britaniju gdje je razvijao tehnologiju zvučnog filma; njegove pokušaje da svoje eksperimente komercijalizira je zaustavilo izbijanje prvog svjetskog rata.

Vanjske veze
------------

* Eugene Lauste Arhivirano 2005-02-14 na Wayback Machine-u
* PBS History Detectives episode on Lauste
* Stephen Herbert, *Who's Who of Victorian Cinema:Eugène Augustin Lauste*
**Franz Ritter von Hipper**, ili **Franz, vitez von Hipper** (Weilheim, 13. rujna 1863. – Othmarschen, 25. svibnja 1932.) je bio njemački admiral tijekom Prvog svjetskog rata. Najpoznatiji je po zapovijedanju njemačkim bojnim krstašima u bitci kod Jyllanda.

Životopis
---------

Rođen u Weilheimu u Bavarskoj, Franc von Hipper je pristupio Njemačkoj carskoj mornarici 1881. kao osamnaestogodišnji kadet, koji je služio na fregatama *SMS „Niobe"* i *SMS „Leipzig"*. U periodu od 1884. do 1903. zapovijedao je njemačkim torpednim brodovima sve dok mu nije dodijeljeno zapovjedništvo nad oklopnom krstašem *SMS „Friedrich Karl"*. U listopadu 1913. biva postavljen za zapovjednika izviđačkih snaga Flote visokog mora.

Po izbijanju Prvog svjetskog rata 1914. von Hipper je svojim bojnim krstašima izvrsio nekoliko prepada na britanske priobalne gradove, od kojih je najzapamćeniji napad na Scarborough u prosincu 1914. Zapovijedao je njemačkim bojnim krstašima u bitci kod Dogger Banka 24. siječnja 1915. i u bitci kod Jutlanda (31. svibnja – 1. lipnja 1916.) U ovoj posljednjoj je nanio ogromnu štetu Kraljevskoj mornarici potopivši tri britanskea bojna krstaša, što ga je proslavilo i u Njemačkoj i u Velikoj Britaniji. Zaista, od četvorice glavnih admirala koji su sudjelovali na obije strane (Jellicoe, Beatty, Scheer, i Hipper), jedino se za njega smatra da je obavio posao bez greške. Ubrzo nakon bitke kralj Ludwig III. ga je imenovao vitezom.

U kolovozu 1918. von Hipper je dobio titulu admirala i nasljedio je admirala Reinharda Scheera na mjestu zapovjednika Flote visokog mora. Po izbijanju pobune mornara u Kielu, 4. studenog 1918. obratio se mornarima, apelirajućii na njih , ali bez uspjeha. U posljednjim danima aktivne službe organizirao je prebacivanje flote u Scapa Flow.

Povukao se 30. studenog 1918. i proveo ostatak života u Othmarschenu, blizu Hamburga. Urna sa njegovim pepelom je vraćena u njegov rodni grad.

Po njemu je nazvana teška krstarica *„Admiral Hiper"* koja je sudjelovala u Drugom svjetskom ratu.



***Franz von Hipper*** na Wikimedijinoj ostavi
**Lockheed U-2** (*Dragon Lady*) je strateški izviđač pravljen sredinom 50-ih godina. Ideja i konstrukcija su bili tajni i provedeni su u takozvanoj lisičjoj jazbini (*Skunk Works*) firme Lockheed. Njegove vrlo važne visinske i dužinske mogućnosti, ovaj avion zahvaljuje svojim mlaznim turbinama i konstrukciji krila, naslonjenoj na jedrilice. U-2 je napravljen za velike visine gdje je presretanje od strane lovačkih aviona i raketa manje vjerovatno. Ipak, 1. maja 1960 je jedan avion ovog tipa oboren od strane sovjetskog saveza jednom raketom. Pilot Gary Powers se uspjeva spasiti ali je od rusa zarobljen. Svoju vrijednost ovaj tip aviona pokazuje 1962 godine, kada jedan avion ovog tipa otkriva balističke nuklearne rakete stacionirane na Kubi.

Tehnički podaci (U-2S)
----------------------

| Podatci | Jedinice |
| --- | --- |
| Godina produkcije | 1955-1981 |
| Firma | Lockheed |
| Raspon krila | 31,39 m |
| Dužina | 19,20 m |
| Visina | 5,18 m |
| površina krila | 92,90 m² |
| Težina (prazan) | 8.074 kg |
| Mogući tovar |  |
| Težina (maksimalna pri startu) | 18.145 kg |
| Putnici | - |
| Posada | 1 |
| Brzina | 750 km/h |
| Visina leta | 27.400 m |
| Dužina leta | 7.050km |
| Pogon | 2x General Electric F118-GE-101 turbina |
| Snaga | 2x 8.626 kp potiska |

Eksterni linkovi
----------------

***Lockheed U-2*** na Wikimedijinoj ostavi

* Osjećaj pri startu jednog U-2 iz prve ruke en.
Koordinate: 41° 41′ 42" SGŠ, 20° 47′ 52" IGD

**Leunovo** (mak. *Leunovo*) je naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u severozapadnom delu države. Leunovo pripada opštini Mavrovo i Rostuša.

Danas je Leunovo važno turističko naselje u okviru veće visokoplaninske turističke oblasti Mavrova.

Geografski položaj
------------------

Naselje Leunovo je smešteno u severozapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Gostivara, naselje je udaljeno 25 km jugozapadno.

Leunovo se nalazi u okviru visokoplaninske oblasti Mavrovo. Naselje je položeno visoko, na severoistočnim visovima planine Bistre. Zapadno se protezala Mavrovska visoravan, koje 1947. godine, podizanjem brane, pretvoreno u Mavrovsko jezero. Nadmorska visina naselja je približno 1.260 metara.

Klima u naselju je oštra planinska.

Leunovo se danas nalazi u najvećem nacionalnom parku u Republici Makedoniji, Nacionalnom parku „Mavrovo".

Istorija
--------

Početkom 20. veka većina meštana Leunova su bili vernici Srpske pravoslavne crkve.

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Leunovo je imalo 6 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%). 

Većinska veroispovest u naselju je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Mavrovo i Rostuša
* Spisak sela u republici Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Leunovo*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.mavrovoirostuse.gov.mk Zvanična stranica Opštine Mavrovo i Rostuša

  


| * p
* r
* u
Naseljena mesta opštine Mavrovo i Rostuša |
| --- |
| Esencijalne aminokiseline | Rostuša  •  Adžijevci  •  Beličica  •  Bibanje  •  Bituše  •  Bogdevo  •  Boljetin  •  Velebrdo  •  Viduše  •  Volkovija  •  Vrben  •  Vrbljani  •  Galičnik  •  Grekanje  •  Duf  •  Žirovnica  •  Žužnje  •  Janče  •  Kičinica  •  Krakornica  •  Lazaropolje  •  Leunovo  •  Mavrovo  •  Mavrovski Hanovi  •  Nistrovo  •  Nićiforovo  •  Ničpur  •  Novo Selo  •  Njivište  •  Orćuše  •  Prisojnica  •  Ribnica  •  Rosoki  •  Rostuša  •  Selce  •  Sence  •  Skudrinje  •  Sretkovo  •  Sušica  •  Tanuše  •  Trebište  •  Tresonče  •  Cerovo |  |
**Metro-Goldwyn-Mayer** (skraćeno **MGM**), američka filmska kompanija za proizvodnju i distribuciju filmova i televizijskog programa. Kompaniju je osnovao Marcus Loew 1924. godine spajanjem studija *Metro Pictures*, *Goldwyn Pictures Corporation* i *Louis B. Mayer Pictures*.

Povijest
--------

Kompanija je osnovana 1924. godine kada je Marcus Loew udružio "Metro Pictures" (osnovan 1916.) s "Goldwyn Pictures Corporation" (osnovan 1917.) i "Louis B. Mayer Pictures". Novoutemeljena kompanija bila je zadužena za osiguravanje filmova za *Loew's Theatre* i bila je podređena tvrtci *Loew Inc.* Moto studija je *Ars Gratia Artis* što u prijevodu s latinskog znači "Umjetnost radi umjetnosti", dok je za logo uzeta maskota (*Leo Lav*) pridruženog studija *Goldwyn Pictures*.

Tijekom 30-ih i za vrijeme Drugog svjetskog rata (1939.-1945.), MGM je bio vodeći holivudski filmski studio, koji je u to vrijeme izdao dvije velike uspješnice, *Zameo ih vjetar* i *Čarobnjak iz Oza*, oba filma iz 1939. godine.

U 50-ima i 60-ima studio je izgubio vodeću ulogu u filmskoj industriji u vremenu restrukturiranja odnosa na filmskom tržištu. Ipak, i u tom vremenu studio je distribuirao nekoliko kasnijih filmskih klasika kao što su *Amerikanac u Parizu* (1951), *Pjevajmo na kiši* (1952.) i *Ben-Hur* (1959.) te *Doktor Živago* (1965.).

Godine 1981. tadašnji vlasnik MGM-a milijunaš Kirk Kerkorian kupio je studio *United Artists* i promijenio ime kompanije u *MGM/UA Entertainment Co.* Pet godina kasnije, kompaniju je kupio medijski mogul Ted Turner i preimenovao je u *MGM Entertainment Co.*, ali ju je uskoro opet prodao Kerkorianu koji je **MGM** i **UA** opet razdvojio kao dva branda.

Izabrana filmografija
---------------------

* *Zameo ih vjetar (1939.)*
* *Čarobnjak iz Oza* (1939.)
* *Amerikanac u Parizu* (1951.)
* *Pjevajmo na kiši* (1952.)
* *Ben-Hur* (1959.)
* *Devet i pol tjedana* (1986.)
* *Ruska kuća* (1990.)
* *Thelma i Louise* (1991.)
* *Sutra nikada ne umire* (1997.)
* *Svijet nije dovoljan* (1999.)
* *Prvi grijeh* (2001.)
* *Hannibal* (koprodukcija s Universal Studios) (2001.)
* *Hartov rat* (2002.)
* *Sirove strasti 2* (2006.)
* *Rocky Balboa* (koprodukcija s Columbia Pictures) (2006.)
* *Zrno utjehe* (koprodukcija s Columbia Pictures i EON Productions) (2009.)
* *Hobit: Neočekivano Putovanje* (koprodukcija sa Warner Bros i New Line Cinema) (2012.)
* *Hobit: Smaugova Pustošenja* (koprodukcija sa Warner Bros i New Line Cinema) (2013.)

Vidi još
--------

* MGM Animation

Bilješke
--------

1. ↑  MGM History Page
2. ↑  MGM History Page

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene stranice (`en`)
* Metro-Goldwyn-Mayer na Internet Movie Databaseu (`en`)
* MGM History Page (`en`)
**Metropolitanski Madrid** službeno španjolski *Área metropolitana de Madrid* je konurbacija u kojoj danas živi 7,300,000 stanovnikau centru 
Španjolske, koja administrativno podpada pod Autonomnu zajednicu Madrid.

Karakteristike
--------------

Metropolitanski Madrid formira 330 općina koje ne leže sve samo u Zajednici Madrid već i na terenu susjednih provincija; Ávila, 
Cuenca, Guadalajara, Segovia i Toledo.

Metropolitanski Madrid karakterizira radijalna shema širenja, slična načinu kako su se širili Pariz i London, a različita od formiranja 
velikih konurbacija kao što je Ruhr u Njemačkoj i Randstad u Nizozemskoj.

Veći gradovi metropolitanskog Madrida, su pored samog Madrida; Las Rozas de Madrid, Majadahonda, Pozuelo de Alarcón, San Sebastián de los Reyes, Alcobendas, Coslada, San Fernando de Henares, Rivas-Vaciamadrid, Alcorcón, Leganés, Getafe, Móstoles, Fuenlabrada i Parla.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Madrid, una metrópoli de 7,3 millones de habitantes*" (španjolski). Ayuntamiento de Madrid. Pristupljeno 22.09.2018.
2. ↑  „*Conurbación de Madrid*" (španjolski). Instituto Nacional de Estadistica. Pristupljeno 22.09.2018.

Vanjske veze
------------

* *Conurbación de Madrid* (`es`)
**Franz grof Conrad von Hötzendorf** (Penzing, 11. studenog 1852. - 25. kolovoza 1925.), austro-ugarski general i načelnik generalštaba austro-ugarske vojske na početku Prvog svjetskog rata.

Rani život
----------

Rođen je u predgrađu Beča u obitelji umirovljenog časnika, koji je potjecao iz Moravske. Njegov pradjeda je stekao titulu plemića. Vojnik je postao jako mlad, a u vojnoj hijerarhiji napredovao je vrlo brzo. U vojsci je ostao do kraja Prvog svjetskog rata.

Načelnik generalštaba
---------------------

Načelnik generalštaba austrougarske vojske postao je 1906. Neumorno se zalagao za modernizaciju oružanih snaga Austro-Ugarske. Vjerovao je u sukob germanske i slavenske civilizacije. Bio je zabrinut snagom mađarske elite unutar Austro-Ugarske. Smatrao je Austro-Ugarsku prvenstveno njemačkim carstvom i vjerovao je u potrebu slabljenja mađarskog utjecaja u carstvu. Osim toga bio je zabrinut i zbog talijanskih ambicija na Balkanu.

Njegova najveća preokupacija i želja bila je preventivni rat protiv Srbije, da bi se smanjila opasnost za koju je on vjerovao da postoji. U isto vrijeme imao je namjeru promijeniti političku ravnotežu unutar Austro-Ugarske smanjujući značaj Mađara, a povećavajući značaj Slavena. Prvi put je rat protiv Srbije predložio 1906. te u mnogo navrata do samog izbijanja prvog svjetskog rata 1914. godine.

Prvi svjetski rat
-----------------

Nakon sarajevskog atentata na prijestolonasljednika Franju Ferdinanda njegova zagovaranja rata protiv Srbije naišla su na plodno tlo. No otpočinjanjem ratnih operacija pokazalo se da austro-ugarska vojska nije pripremljena i nije se naročito istakla u vođenju rata.

Conrad von Hötzendorf je predlagao nerealne i grandiozne planove, ne uzimajući u obzir teren i klimu. Planovi mu često nisu uzimali u obzir snagu neprijatelja. Srpska vojska se pokazala mnogo efikasnijom nego što je on predviđao. Njegove prve ofenzive protiv Italije isto tako su bile loše vođene i završavale su velikim ljudskim gubicima. Njegovim greškama austro-ugarska vojska je prvu godinu rata završila vojno značajno oslabljena. Najkatastrofalniji poraz je bio tokom Brusilovljeve ofenzive, kada je austro-ugarska vojska izgubila 1,5 milijuna vojnika. Poslije toga austro-ugarska vojska više nije bila značajna vojna sila. Više nije mogla da izvodi ofenzive bez njemačke pomoći. Većina austrijskih pobjeda je bila moguća samo zajedno sa njemačkom vojskom, od koje su postali jako ovisni. Postoji i suprotno mišljenje britanskog povjesničara Cyrila Fallsa koji o Von Hötzendorfu ima mišljenje da je bio najbolji strateg i da su njemački generali pravili ofenzive po Von Hötzendorfovim planovima.

Krajem 1917. smijenio ga je novi car Karlo sa mjesta načelnika generalštaba. 1918. stekao je titulu grofa.

***Franz Conrad von Hötzendorf*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 32041224
* LCCN: n84127765
* ISNI: 0000 0001 1023 7341
* GND: 118676768
* SELIBR: 313850
* SUDOC: 050613375
* BNF: cb121861647 (podaci)
* BIBSYS: 90734658
* ULAN: 500112764
* NKC: pna2005292395
* RKD: 39928
* NSK: 000751936

 |
Koordinate: 41° 37′ 25" SGŠ, 21° 49′ 16" IGD

**Grnčište** (mak. *Grnčište*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Grnčište upravno pripada opštini Gradsko.

Prirodni uslovi
---------------

Grnčište je smešteno u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Velesa, naselje je udaljeno 15 kilometara južno.

**Reljef**: Naselje Grnčište se nalazi u istorijskoj oblasti Povardarje. Selo je položeno iznad doline Vardara, na mestu gde se izdižu prva brda, koja dalje na jugozapadu prelaze u planinu Klepu. Naselje je položeno na približno 440 metara nadmorske visine. 

Mesna klima je kontinentalna.

Stanovništvo
------------

Grnčište je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 1 stanovnika. Početkom 20. veka 1/3 naseljskog stanovništva bili su Turci, koji su posle Prvog svetskog rata mahom iselili u maticu. 

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.gradsko.gov.mk Zvanična stranica opštine Gradsko

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Gradsko |
| --- |
| **Gradsko** • 
Viničani •
Vodovrati •
Gornje Čičevo •
Grnčište •
Dvorište •
Donje Čičevo •
Zgropoljci •
Kočilari •
Kuridere •
Nogajevci •
Podles •
Svećani •
Skačinci •
Ubogo •
Ulanci |  |
Karta antičkih naselja i putova na području Bosne i Hercegovine
**Leusaba** je naziv naselja iz rimskog perioda, na užem području današnjeg Mrkonjić Gradaa, Bosna i Hercegovona. Nalazilo se uz putnu komunikaciju Salona – Servicij.

U dolini Crne rijeke su se sastajale dvije itinerarske ceste, ona Antoninova itinerara i ona Tabule, od kojih je prva vodila od Glamočkog polja (Halapić, Salviae), a druga preko Šipova i Mrkonjić Grada. Tu je u dolini Crne rijeke bio njihov spoj, pa otuda i prometni značaj Leusabe.

### Arheologija

Prva istraživanja obavljena su sredinom XIX stoljeća. Arheolozi su zabilježili da se radi o velikim rimskim ostacima kod Mrkonjić Grada. Artur Evans je iznio podatke o velikom blagu sa novcima rimskih careva iz III. stoljeća. U Sarajevo je donio 18 novčića koji se danas nalaze u numizmatičkoj zbirci Zemaljskog muzeja. Nije dao podatke o mjestu nalaza. U međuvremenu, nalazišta su bila devastirana, nalazi nezbrinuti i neobjavljeni, ili ugrađeni u puteve, pruge i stanbene objekte i vremenom zaboravljeni.

Krajem XIX stoljeća istraživanja su obnovili Karl Pač i Ćiro Truhelka. Za novčiće je naveo da su sa lokaliteta Bjelajci. U Donjem polju umjesto razvalina koje su se „nekada nadaleko prostirale", Ćiro Truhelka je vidio samo dva dobro očuvana mauzoleja (grobnice na svod sa sarkofazima) i natpis djevojčice, koji je očuvan do danas. Natpis je nađen ugrađen u ćošak jedne kuće.

Rezultat njihovih istraživanja je postojanje tri rimska naselja: u Majdanu, Mrkonjić Gradu i Bjelajcima. Sva tri naselja su se razvila zbog prerade željeza. Koje od njih je Leusaba nije utvrđeno.

Na Gradini u Majdanu su otkriveni tragovi starog rudarstva i metalurgije iz ilirskog perioda, a u samom naselju ostaci kasnoantičke bazilike sa dijelovima rimskog naselja u kojem su bile dvije talionice željeza. Iz Majdana potječu i dva kamena ulomka sa natpisom.

I u samom Mrkonjić Gradu pronađeni su rimski građevinski materijal i željezna troska, ali nikad nisu registrovani i valorizovani.

U arealu Gornjeg polja u Bjelajcu, uz dvije još uvijek vidljive gradine, u ilirskom dobu bilo je epihorsko naselje koje je bilo središte domaće župe (civitas Maeziorum). U rimsko doba na istom mjestu se razvio gradić municipalnog tipa. Jedini pisani dokument je nadgrobni spomenik u obliku kocke koji su objavili Karl Pač i Ćiro Truhelka. Natpis je rimskog građanina Elije Tertule i ukazuje da su se građani tog naselja nazivali Aeli (gentilno ime po rimskoj dinastiji koja je ime dodijelila), ali se o statusu naselja ništa ne navodi. Bilo je to naselje uzputnog tipa, sa raskrsnicom, sa obe strane Crne rijeke, koje je ležalo na raskrsnici javne ceste koja je dolazila od Majdana i ceste koja je dolazila od Polja iz Mrkonjić Grada i nastavljala na sjever prema Serviciju na Savi.

Područje Mrkonjića istraživao je i Ivo Bojanovski. Njegov zaključak je da se u Bjelajcima (Donje polje) nalazila značajna etapna stanica i raskrsnica na putu Salona - Servicij i da je to Leusaba. Danas više nije moguće provjeravati ovaj zaključak jer je naselje u Donjem polju, dakle po drugi put, i arheološki umrlo.

Literatura
----------
**Gnej Flavije** (lat. *Gnaeus Flavius*) bio je isprva pomoćnik rimskog državnika Apija Klaudija Ceka, možda čak i njegov oslobođenik. Uprkos njegovom skromnom poreklu i nepopularnosti u senatorskim krugovima, kao štićenik Apija Klaudija postao je članom rimskog senata, a 304. god. st. e. bio je kurulni edil. Na toj dužnosti Gnej je, uznemirivši konzervativne duhove ali čineći značajnu uslugu građanima, izložio na Forumu natpis koji je regulisao pravila sudskog postupka u Rimu. 

Od najranijeg je vremena rimsko privatno pravo i pravnu proceduru kontrolisao i razvijao patricijski sveštenički kolegij pontifika (*pontifices*), koji su svakoga meseca objavljivali popis dana tokom kojih su se mogli obavljati pojedini pravni poslovi. Gnejev je natpis sadržavao pravila stalnog kalendara koja su određivala koji se pravni poslovi mogu preduzimati kojim danima, a popisao je i pravne formule koje je građanin morao upotrebljavati pred rimskim magistratom da bi se njegov zahtev ili odbrana prihvatili kao validni. Objavljivanje stalnog kalendara i utvrđenih pravnih formula, koje je najverovatnije potpomagao, ako ne i inicirao, Apije Klaudije, umanjilo je donekle u sudsko-pravnim poslovima patricijsku samovolju prema plebejcima.
**Korijandar** (lat. *Coriandrum sativum*), od grčkog *coris* -*buba* i *amon* - *anis*, je jednogodišnja biljka iz porodice apiaceae.

Rasprostranjenost
-----------------

Potječe iz sjeverne Afrike i jugozapadne Azije

Karakteristike
--------------

Biljka je visoka između 30 i 90 cm.Čitava biljka neugodno miriše po stjenicama,ali osušeni zreli plodovi su ugodna i jaka aromatična mirisa te ljutkasta sladunjava okusa.Listovi podsjećaju na listove peršina.

Uzgoj
-----

Na otvorenom, a može se uzgajati i u zatvorenom, no neugodna je mirisa.

Kemijski sastav
---------------

Korijander sadrži eterična ulja, proteine, šećer, vitamin C i dijelom organske kiseline.
Eterično ulje se dobiva destilacijom iz sjemena i čine ga 70% monoterpenole, 10% monoterpene, ketoni, ester i kumarin.

Vrijeme cvatnje
---------------

Sitni bijeli ili bjeloružičasti cvjetovi javljaju se od lipnja do srpnja.

Skupljanje
----------

Posve zrele sjemenke skupljati početkom jeseni kada posmeđe, jer nezrele imaju neugodan miris i nakon sušenja.

Ljekovito djelovanje
--------------------

Pospješuje probavu, ublažava grčeve želuca i crijeva, sprječava nadutost, te pomaže kod kašlja, prehlade i bronhitisa.

Upotreba
--------

U evropskoj kuhinji uglavnom se upotrebljava sjeme, dok su u južnoameričkoj i azijskoj kuhinji bitni listovi, koji se pripremaju kao zelje. Svježi listovi imaju snažnu aromu mošusa i limuna. Ukusom su jako gorki i koriste se za garniranje jela i kao dodatak umacima, salatama i siru.

Svježe mljeveni plodovi dodatak su pecivu, jelima od kupusa, mahunastom povrću i tikvi. Zreli osušeni plodovi daju aromatični ukus i upotrebljavaju se u pripremi mnogih jela, posebno pečenih, a jedan je od sastojaka curry praška i začina za medenjake. Upotrebljava se i za dopunjavanje piva, likera, kompota, marinada i kolača.

Eterično ulje korijandera upotrebljava se u proizvodnji parfema. Ima i ljekovita svojstva te budi apetit, poboljšava probavu i ublažava grčeve i želučane tegobe. Korijander je u današnje vrijeme poznat po tome što potpomaže izlučivanje u nervima i ćelijama nagomilanu živu i otrove.

Eksterni linkovi
----------------

***Korijandar*** na Wikimedijinoj ostavi
***Gnathosaurus*** ("gušter s čeljusti") je rod pterosaura iz porodice Ctenochasmatidae koji sadrži dvije vrste: ***Gnathosaurus subulatus***, koja je pronađena u solnhofenskom krečnjaku u Njemačkoj i koja je dobila naziv 1833. godine, i ***Gnathosaurus macrurus***, koja je pronađena u purbeckskom krečnjaku u UK-u.

Fragmenti čeljusti *Gnathosaurusa* prvi put su otkriveni 1832. u solnhofenskom krečnjaku u južnoj Njemačkoj, ali ih je Georg zu Münster pogrešno identificirao kao komad čeljusti teleosauridskog krokodila; on je te iste godine također nazvao tu vrstu *Crocodilus multidens*. Malo kasnije Hermann von Meyer je klasificirao isti primjerak kao novi rod i vrstu *Gnathosaurus subulatus*, naziv koji je uskoro postao općeprihvaćen. Naučnici poput Alberta Oppela su tokom 1860-ih usporedili komadić čeljusti *G. subulatus* sa pterosaurima iz tog istog perioda, kao što su *Pterodactylus* i *Ctenochasma*, i zaključili da je vjerovatno također bio "leteći gmaz", a ne krokodil. Potpunija lubanja odraslog pterosaura pronašena je 1951. i klasificirana kao *Gnathosaurus subulatus*. Ta tanka, 28 cm duga lubanja imala je do 130 iglastih zuba raspoređenih na vrhu čeljusti, koji je imao oblik kašike. Raspon krila tog primjerka procijenjen je na oko 1,7 m.

Rekonstrukcija *Gnathosaurusa* u svom staništu
Moguće mlade jedinke *G. subulatus* mogle bi biti poznate iz nekoliko potpunih skeleta koji su prethodno klasificirani kao zasebna vrsta *Pterodactylus micronyx*. Ti primjerci također su priključeni rodu *Aurorazhdarcho*, koji bi sam mogao biti sinonim za *Gnathosaurus*. Međutim, budući da je *Gnathosaurus subulatus* sada poznat samo na osnovu lučanje i čeljusti, a odrasli *Aurorazhdarcho micronyx* poznat samo na osnovu skeleta bez lubanje, oni se ne mogu sa sigurnošću svrstati u istu vrstu.

Još jedan veliki primjerak, prvobitno nazvan *Pterodactylus macrurus*, poznat je iz purbeckskog krečnjaka u Engleskoj. Budući da sadrži samo nepotpunu donju čeljust i vratne pršljenove, smatra se bližim rodu *Gnathosaurus*, a dvoimeni naziv promijenjen mu je u *G. macrurus*.

Izvori
------

1. ↑  Oppel, A. (1862). *Paleontologische Mittheilungen aus dem museum der Koenigl, Paleontologische Mittheilungen aus dem museum der Koenigl*. Ebner & Seubert.
2. ↑  Bennett, S.C. (2002). "Soft tissue preservation of the cranial crest of the pterosaur *Germanodactylus* from Solnhofen." *Journal of Vertebrate Paleontology*, **22**(1): 43-48.
3. ↑  S. Christopher Bennett (2013). „New information on body size and cranial display structures of *Pterodactylus antiquus*, with a revision of the genus". *Paläontologische Zeitschrift* **87** (2): 269–289. DOI:10.1007/s12542-012-0159-8.
4. ↑  Howse S. C. B. and Milner A. R. 1995, The Pterodactyloids from the Purbeck Limestone Formation of Dorset. Bull. Nat. Hist. Mus. London. (Geol) 51(1): 73-88.
**Jadran Beljo** (Greater Sudbury, Ontario, 25. veljače 1987.) hrvatski je profesionalni hokejaš na ledu. Igra na poziciji lijevog krila.

Karijera
--------

Beljo je pet sezona odradio u jednoj od najjačih juniorskih liga na svijetu OHL-u (Ontario Hockey League). Prvo za Peterborough Petes, onda za Mississauga IceDogse, te zadnju sezonu za London Knightse. Najveći uspjeh u OHL-u mu je bio u sezoni 2004./05. kada je s Peterborough Petesima stigao do konferencijskog finala. Statistički najbolju sezonu imao je 2006./07. kada je u 63 utakmice postigao 36 golova i dodao 43 asistencije. Ukupno je u juniorskoj konkurenciji u 267 utakmica postigao 101 gol i 120 asistencija.

Sezonu 2008./09. propustio je zbog ozlijede ramena, koju je zadobio u kampu NHL momčadi Toronto Maple Leafsa. Morao je na operaciju, a doktori mi nisu dali igrati dok se nije potpuno oporavio. U pripremama za nadolazeću sezonu 2009./10. htio je igrati u AHL-u (rang ispod NHL-a), a kada mu je ta mogućnost propala, sljedeća opcija bio mu je Medveščak. Iz nepoznatih razloga Beljo u studenom 2009. godine napušta klub pri tome zaigravši tek nekoliko puta za KHL Medveščak II.

Izvori
------

1. ↑  Medveščak pojačao napad
2. ↑  Najveća mi je želja zaigrati za Hrvatsku!

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na The Internet Hockey Database
* Profil Arhivirano 2010-01-13 na Wayback Machine-u na Ontario Hockey League.com
Taktovi 1-9 iz Fuge br. 2 u ce-molu u tri glasa J. S. Baha
**Fuga** (od lat. *-{fuga}-* = „bijeg") je kompozicioni princip u muzici, koji se ostvaruje nizanjem muzičkih imitacija. Fuga može biti jedini kompozicioni princip u muzičkom delu, ali strukture rađene po ovom principu se mogu nalaziti i u drugim muzičkim formama, poput kantata, misi, koncerata ili uvertira. 

Termin *fuga* se koristio još u 14. veku da označi muzički kanon, a kasnije i imitacije. Svoje današnje značenje ovaj izraz je dobio u toku 17. veka. U doba visokog Baroka, fuga je postala zaseban muzički oblik. 

Karakteristika fuge je kompleksna razrada muzičkog motiva. Ona počinje ekspozicijom u prvom glasu, koji drugi glas ponavlja za kvintu više ili kvartu niže. Ostali glasovi se uvode po sličnom principu. Najčešće ih ima 3 ili 4. Fuge sa dva muzička motiva se nazivaju *dvostruke fuge* (postoje i trostruke, četvorostruke). 

Najveći majstor komponovanja fuga bio je Johan Sebastijan Bah. 

U vreme posle Baroka, fuga je smatrana zastarelim muzičkim oblikom. Neki od kompozitora novijeg doba koji su komponovali fuge su: Feliks Mendelson Bartoldi (prelidi i fuge, opus 37), Žorž Bize (šest fuga), Dmitri Šostakovič (24 prelida i fuge za klavir, opus 87).

Muzički primer
--------------

* O ovom zvuku Fuga br. 2 za 3 glasa u ce-molu (7 KB)?/i (Johan Sebastijan Bah)

Spoljašnje veze
---------------

***Fuga (muzika)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Primeri fuga iz „Dobro temperovanog klavira" Arhivirano 2014-03-27 na Wayback Machine-u
* O fugama
**Gnej Julije Agrikola** (*Gnaeus Julius Agricola*, 13. jul 40 – 23. august 93) bio je rimski vojskovođa poznat po tome što je značajno proširio i učvrstio rimsku vlast nad Britanijom. Poznat je i po biografskoj knjizi *De vita et moribus Iulii Agricolae* - prvom objavljenom djelu njegovog zeta, znamenitog historičara Tacita.

Rodom iz ugledne porodice, Agrikola je vojničku karijeru započeo u Britaniji služeći pod guvernerom Gajem Svetonijem Paulinom. Nakon toga je vršio niz dužnosti; imenovan je za kvestora u Aziji godine 64, zatim za plebejskog tribuna 66. i pretor 68. U Godini četiri cara (69) je podržao Vespazijana, te je nakon njegovog dolaska na carsko prijestolje imenovan za guvernera u Britaniji. Kada mu je komanda završila godine 73. službeno je dobio status patricija u Rimu te je imenovan guveenerom provincije Gallia Aquitania. Godine 77. je imenovan za konzula i guvernera Britanije. Na potonjoj dužnosti je osvojio najveći dio današnjeg Walesa i sjeverne Engleske, te poduzeo pohode na škotske nizine, gdje je na neko vrijeme uspostavio rimsku vlast. Historičari špekuliraju kako je poduzeo i kratkotrajnu ekspediciju na Irsku. Godine 85. je opozvan iz Britanije nakon neočekivano duge službe, te se poslije toga povukao iz javnog života.

Literatura
----------

* Anthony Birley (1996), "Iulius Agricola, Cn.", in Hornblower, Simon, Oxford Classical Dictionary, Oxford: Oxford University Press
* Duncan B Campbell, *Mons Graupius AD 83*, Oxford: Osprey Publishing, 2010. 96pp.
* "Agricola's Campaigns", special issue of *Ancient Warfare*, 1/1 (2007)
* Wolfson, Stan. *Tacitus, Thule and Caledonia: the achievements of Agricola's navy in their true perspective*. Oxford, England: Archaeopress, 2008. 118pp. (BAR British series; 459).

Izvori
------

1. ↑  Tacitus, *Agricola*; Dio Cassius (*Roman History* 66.20); također natpisi kao Natpis na Verulamium Forumu).

Eksterni linkovi
----------------

* Gnaeus Julius Agricola Arhivirano 2015-09-21 na Wayback Machine-u at Roman-Britain.org
* Germania and Agricola at Project Gutenberg

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Sextus Julius Frontinus**  |  **Rimski guverneri Britanije** 78–85 | Slijedi: **Sallustius Lucullus**  |
**Gaj Sosije** (*Gaius Sosius*, ? - poslije 17. n.e.) je bio rimski političar i vojskovođa poznat kao jedan od posljednjih konzula Republike.

Političku karijeru je započeo još 66. pne. kada je izabran za kvestora. Pripadao je stranci optimata i kao takav je izabran za pretora godine 49. pne. Na početku građanskog rata je, međutim, odbio pratiti Pompeja u Grčku te tako stekao Cezarovu naklonost. Ostavši vjeran cezarovcima i nakon Cezarovog ubistva, postao je pristaša Marka Antonija. On ga je za vrijeme rata s Partima imenovao guvernerom Sirije i Kilikije, te je na tom mjestu godine 37. pne. zauzeo Jeruzalem i postavio Heroda Velikog za kralja Judeje. Godine 34. pne. je zbog toga dobio trijumf.

Godine 32. pne. je preuzeo dužnost konzula zajedno sa Gnejem Domicijem Ahenobarbom. Tamo se istakao žestokim kritikama Oktavijana u Senatu. Zbog njih je bio prisiljen bježati iz Rima, a nakon početka neprijateljstava između Oktavijana i Augusta je postao komandant Antonijeve flote. U bitci kod Akcijuma 31. pne. je komandirao lijevim krilom. Uspio je pobjeći, ali je kasnije uhvaćen i doveden pred Oktavijana. Oktavijan ga je na Lucija Aruncija pomilovao.

Sosije je u znak zahvalnosti sagradio Apolonov hram posvećen Oktavijanu, danas poznat kao Hram Apolona Sosijana. Godine 17. n.e. je zabilježeno kako je bio prisutan na svečanostima Terentinskih igara, što znači da je doživio neuobičajeno duboku starost.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Imperator Caesar Augustus i Lucius Volcatius Tullus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno sa Gnejem Domicijem Ahenobarbom*32. pne. | Slijedi: **Imperator Caesar Augustus i Marcus Valerius Messalla Corvinus**  |
**Gnej Servilije Gemin** (*Gnaeus Servilius Geminus*, ? - 2. august 216. pne.) bio je rimski vojskovođa i političar iz doba drugog punskog rata. 

Bio je sin Publija Servilija Gemina, a početkom 217. pne. je izabran za konzula. S dijelom vojske je poslan u područje Ariminuma kako bi pokušao zaustaviti Hanibala. Nakon što je u Trazimenskog jezera uništena vojska njegovog kolege Gaja Flaminija, Senat mu je oduzeo vlast i povjerio ga diktatoru Fabiju Maksimu. Gemin je tada imenovan komandantom mornarice koja je trebala braniti zapadnu obalu Italije, Siciliju, Sardiniju i Korziku.

U novembru iste godine Gemin je proglašen prokonzulom te mu je opet povjerena komanda nad kopnenim snagama u Italiji. U bitci kod Kane je komandirao centrom rimske vojske te je tada poginuo.

V. također
----------

* Servilia (gens)

Izvori
------

* Broughton, T.R.S. and M.L. Patterson. *The Magistrates of the Roman Republic*. London, 1951-60.
* Polybius. *Histories*.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Publius Cornelius Scipio i Tiberius Sempronius Longus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Gajem Flaminijem Nepotom* 217. pne. | Slijedi: **Gaius Terentius Varro i Lucius Aemilius Paullus**  |
**Herman Cyril McNeile**, MC (28. septembar 1888 – 14. august 1937), poznat i kao **Cyril McNeile** ili **H. C. McNeile** te pseudonimu **Sapper**, bio je britanski književnik najpoznatiji kao tvorac serije popularnih kriminalističko-pustolovnih romana o Bulldogu Drummondu.

Odrastao je u uglednoj vojničkoj porodici, te se školovao za profesionalnog oficira i 1907. priključio britanskim inženjerijskim jedinicama. 1914. ga je u činu kapetana zatekao Prvi svjetski rat, u kome je sudjelovao na Zapadnom frontu; bio je ranjen nekoliko puta, uključujući napade bojnim otrovima, ali također primio brojna odlikovanja, te napredovao do čina potpukovnika. Ratna iskustva su velikim dijelom uticala na njegov opus, ali bila zaslužna i za početak književne karijere, s obzirom da je 1915. pod pseudonimom u *Daily Mailu* počeo objavljivati priče iz vojničkog života, a koje su stekle pohvale zbog svog realizma.

Slavu i uspjeh mu je pružio roman *Bulldog Drummond*, objavljen 1920. godine. Naslovni lik, koji je, poput autora bio ratni veteran, ali i koristio ratne vještine kako bi Britanski Imperij branio od komunista i drugih zlikovaca u mirnodopsko doba, je prihvaćen od velikog dijela britanske publike. McNeile je napisao niz nastavaka, kao i teatarskih adaptacija, ali i filmskih scenarija. Kada mu je 1937. godine dijagnosticiran rak, pisanje nastavaka serije o Bulldogu Drummondu je prepustio svom prijatelju Gerard Fairlieu.

Vanjske veze
------------

* Djela čiji je autor H. C. McNeile na Projektu Gutenberg
* Works by or about H. C. McNeile at Internet Archive
* Works by H. C. McNeile at LibriVox (public domain audiobooks)
* Djela čiji je autor H. C. McNeile na Open Libraryju Internet Archivea (`en`)
* Images of the original dust jackets on McNeile's books.
* Portraits of McNeile at the National Portrait Gallery, London.
* H. C. McNeile na IMDb-u (`en`)

| * p
* r
* u
H. C. McNeileova serija Bulldog Drummond |
| --- |
| Romani | 
* *Bulldog Drummond*
* *The Black Gang*
* *The Third Round*
* *The Final Count*
* *The Female of the Species*
* *Temple Tower*
* *The Return of Bulldog Drummond*
* *Knock-Out*
* *Bulldog Drummond at Bay*
* *Challenge*

 |
| Filmovi | 
* *Bulldog Drummond* (1922)
* *The Third Round* (1925)
* *Bulldog Drummond* (1929)
* *Temple Tower* (1930)
* *The Return of Bulldog Drummond* (1934)
* *Bulldog Drummond Strikes Back* (1934)
* *Bulldog Jack* (1935)
* *Bulldog Drummond Escapes* (1937)
* *Bulldog Drummond at Bay* (1937)
* *Bulldog Drummond Comes Back* (1937)
* *Bulldog Drummond's Revenge* (1937)
* *Bulldog Drummond's Peril* (1938)
* *Bulldog Drummond in Africa* (1938)
* *Arrest Bulldog Drummond* (1939)
* *Bulldog Drummond's Secret Police* (1939)
* *Bulldog Drummond's Bride* (1939)
* *Bulldog Drummond at Bay* (1947)
* *Bulldog Drummond Strikes Back* (1947)
* *The Challenge* (1948)
* *13 Lead Soldiers* (1948)
* *Calling Bulldog Drummond* (1951)
* *Deadlier Than the Male* (1967)
* *Some Girls Do* (1969)

 |
**Liberalna stranka** (kmerski: គណបក្សសេរីនិយម), inicijalno znana kao **Konstitucionalistička stranka**, bila je konzervativna, profrancuska politička stranka u Kambodži. Osnovana je 1946. godine za vrijeme francuske uprave u Kambodži, a nakon što je Pariz odobrio osnivanje političkih stranaka i organiziranje izbora u svom protektoratu. Njezin vođa bio je princ Norodom Norindeth. 

Stranka se zalagala za umjeren pristup problematici kambodžanske nezavisnosti, a uživala je podršku među Francuzima i kmerskim plemstvom. Iako nikada nije pobijedila na izborima, Liberalna stranka je bila druga politička opcija u zemlji, iza dominantne Demokratske stranke, koja se zalagala za radikalan pristup problematici nezavisnosti. 

Stranka je ugašena nakon izbora 1955. godine te je pripojena pokretu *Sangkum*, čiji je predvodnik bio Norodom Sihanouk.

Izborni rezultati
-----------------

| Izbori | Glasova |  % | Mandata | +/– | Pozicija | Vlada |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1946. | N/A | N/A | 14 / 67 | - | 2. mjesto | Oporba |
| 1947. | N/A | N/A | 21 / 75 |  7 | Steady 2. mjesto | Oporba |
| 1951. | N/A | N/A | 18 / 78 |  3 | Steady 2. mjesto | Oporba |
| 1955. | 5,488 | 0.7 | 0 / 91 |  18 |  Van parlamenta | Bez mandata |
|
**Liberalni demokrati** (engleski *Liberal Democrats*, skraćeno *Lib Dems*) je naziv za britansku političku stranku lijevog centra.

Osnovana je godine 1988. godine spajanjem bivše Liberalne stranke i Socijaldemokratske stranke. Ispočetka je nastojala zastupati interese i ideologiju političkog centra, ali je njena platforma i ideologija s vremenom, pogotovo nakon dolaska Tonyja Blaira na vlast počela skretati ulijevo, pa su tako Liberalni demokrati bili najžešći kritičari rata u Iraku i protivili se mnogim inicijativama njegove vlade usmjerenim na gaženje osobnih sloboda. 

Liberalni demokrati se također zalažu za potpunu integraciju Velike Britanije u EU, kao i za uvođenje proporcionalnog izbornog sistema, tvrdeći da u trenutnom većinskom sistemu njihovi glasači - kojih ima oko 25 % - ne dobijaju adekvatnu zastupljenost u Parlamentu kojim dominiraju laburisti i konzervativci.

Nakon izbora 2010. godine su pod vodstvom Nicka Clegga došli na vlast sklopivši koaliciju s Konzervativnom strankom.

Eksterni linkovi
----------------

***Liberalni demokrati (UK)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Liberal Democrats official site
* Gloucester Liberal Democrats Arhivirano 2013-09-17 na Wayback Machine-u
|  |
| --- |
| **Feminizam** |
| 

---

**Koncepti**
Pokret  Teorija
Filmska teorija  Ekonomija
Feministička seksologija
Ženska prava
Profeminizam
Antifeminizam

---

**Historija**
Ženska historija
Feministička historija
Historija feminizma

---

**Pravo glasa**
Žensko pravo glasa
Kronologija  Sufražetkinja
Novi Zeland  U.K.  SAD

---

**Valovi feminizma**
Prvi  Drugi  Treći

---

**Pod-tipovi**

Amazonski
Anarhistički
Chicana
Crni
Diferencijalni
Ekofeminizam
Gojazni
Individualistički
Islamski
Jednakost
Jevrejski
Kršćanski
Kulturni
Lezbijski
Liberalni
Marksistički
Novi
Postkolonijalni
Postmoderni
Pravičnost
Pro-life
Radikalni
Rodni
Seks-pozitivni
Separatistički
Socijalistički
Treći svijet
Vjerski
Trans
Ženizam

---

**Prema državi ili regiji**

Francuska
Indonezija
Iran
Latinska Amerika
Nikaragva
Norveška
U.K.
SAD

---

**Popis**
Feministkinje  Literatura
Teme |
|  p • r • u  |

**Liberalni feminizam**, za koga se ponekad koristi izraz "feminizam srednje struje", je ogranak feminističkog pokreta koji nastoji postići jednakost muškaraca i žena u društvu kroz političku i pravnu reformu. Prema liberalnim feministkinjama sve žene su u stanju vlastitim naporima postići jednakost s muškarcima, pa se ona može dogoditi bez da se promijeni društvena struktura. Liberalne feminstkinje se, kao i druge feministkinje, zalažu za reproduktivna prava, pravo glasa, pravo na obrazovanje, jednakost u plaćama, porodiljne dopuste, dječje doplatke, posebno zdravstveno osiguranje te borbu protiv porodčnog nasilja.

Liberalni feminizam se obično vezuje uz širu ideologiju liberalizma, ali i uz tzv. feminizam drugog vala i radikalni centar.

Liberalni feminizam je od 1970-ih pod udarom drugih feminističkih pravaca, najčešće radikalnog feministkinja kojim im spočitavaju *de facto* zalaganje za *status quo*, odnosno činjenicu da su žene u SAD i drugim državama u podređenom položaju usprkos *de iure* jednakosti. Radikalne feministkinje drže da se žene mogu osloboditi jedino radikalnim preobražajem društva, odnosno ukidanjem patrijarhalnih institucija uključujući državu.

Liberalni feminizam je i pod udarom od strane feminizma trećeg vala koji mu spočitava zanemarivanje interesa žena koje pripadaju manjinskim grupama, kao i socijalističkog feminizma koji smatra kako žene neće biti slobodne dok bude klasne nejednakosti.

Ličnosti i organizacije
-----------------------

### Ličnosti

* Betty Friedan
* Gloria Steinem
* Rebecca Walker
* Naomi Wolf

### Organizacije

#### SAD

* National Organization for Women
* Feminist Majority Foundation
* Ms. Magazine

Bilješke
--------

1. ↑  hooks, bell. "Feminist Theory: From Margin to Center" Cambridge, MA: South End Press 1984
Sunčev spektar sa Fraunhoferovim linijama
Spektar plavog neba, u blizini obzora, oko 3 do 4 sata poslijepodne, na čistom nebu
**Fraunhoferove linije** su spektralne linije, nazvane prema njemačkom fizičaru Joseph von Fraunhoferu, koje se vide kao tamne apsorpcione linije, u vidljivom Sunčevom spektru.

Godine 1802. su prvi puta primjećene tamne linije u vidljivom Sunčevom spektru i 1814. Fraunhofer je počeo sistematski ih studirati i mjeriti valne duljine. Na kraju ih je uspio označiti 570 linija, označivši ih sa slovima od A do K, a neke slabije linije sa malim slovima. Današnja promatranja otkrivaju nekoliko tisuća linija u Sunčevom spektru.

Oko 45 godina kasnije, Kirchhoff i Bunsen su primijetili da se neke Fraunhoferove linije podudaraju sa svojstvenim emisionim linijama nekih elemenata. Zaključili su da tamne linije u Sunčevom spektru nastaju apsorpcijom ili upijanjem kemijskih elemenata u Sunčevoj atmosferi. Neke linije nastaju, kao na primjer linije kisikovih molekula, u Zemljinoj atmosferi.

Glavne Fraunhoferove linije i kemijski elementi su prikazani u slijedećoj tablici:

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Oznaka** | **Element** | **Valna duljina (nm)** | **Oznaka** | **Element** | **Valna duljina (nm)** |
| y | O2 | 898,765 | c | Fe | 495,761 |
| Z | O2 | 822,696 | F | Hβ | 486,134 |
| A | O2 | 759,370 | d | Fe | 466,814 |
| B | O2 | 686,719 | e | Fe | 438,355 |
| C | Hα | 656,281 | G' | Hγ | 434,047 |
| a | O2 | 627,661 | G | Fe | 430,790 |
| D1 | Na | 589,592 | G | Ca | 430,774 |
| D2 | Na | 588,995 | h | Hδ | 410,175 |
| D3 or d | He | 587,5618 | H | Ca+ | 396,847 |
| e | Hg | 546,073 | K | Ca+ | 393,368 |
| E2 | Fe | 527,039 | L | Fe | 382,044 |
| b1 | Mg | 518,362 | N | Fe | 358,121 |
| b2 | Mg | 517,270 | P | Ti+ | 336,112 |
| b3 | Fe | 516,891 | T | Fe | 302,108 |
| b4 | Fe | 516,891 | t | Ni | 299,444 |
| b4 | Mg | 516,733 |  |  |  |
|

Fraunhoferove linije C, F, G’ i h su linije koje odgovaraju Balmerovoj seriji, i to su H-alfa, H-beta, H-gama i H-delta. D1 i D2 su linije koje odgovaraju natriju. Fraunhoferove linije se često koriste za označavanje indeksa prelamanja i raspršenja svjetlosti kod optičkih materijala.

Izvori
------

1. ↑   Jenkins Francis A. White Harvey E.: "Fundamentals of Optics", McGraw-Hill, 1981.
2. ↑   G. Kirchhoff; "Ueber die Fraunhofer'schen Linien", journal=Annalen der Physik, 1860.
3. ↑   G. Kirchhoff: "Ueber das Verhältniss zwischen dem Emissionsvermögen und dem Absorptionsvermögen der Körper für Wärme und Licht", Annalen der Physik, 1860.
**Frutillar** je danas ljetovališni grad od 12,952 i općina od 20,223 stanovnika na jugu Čilea u Regiji Los Lagos, Provincija Llanquihue.

Geografske karakteristike
-------------------------

Frutillar leži na zapadnoj obali Jezera Llanquihue, udaljen 28 km sjeverno od provincijskog centra Puerto Varasa sa 
kojim je povezan Panameričkim autoputom i željezničkom prugom, a od Santiaga je udaljen 1010 km južno.

Grad je podjeljen na dva naselja *Frutillar Bajo* (Donji Frutillar) uz samo jezero i *Frutillar Alto* (Gornji) koji se prostire duž trase autoputa.

Historija
---------

Historija Frutilara počela je 1856. kad se doselilo 50 njemačkih porodica, tad je i osnovan pod imenom - *Villa de Frutillar*.
I nakon tog je bio cilj njemačkih kolonista koji su dolazili iz Prusije i Austro-Ugarske. Ti kolonisti su ostavili veliki trag na život tog kraja, od gastronomije do arhitekture i jezika.
Oni su osnivali i svoja kulturna društva, kao što je *Deutscher Verein* iz 1882. do pjevačkog zbora *Liederkranz* 1894.

Ispočetka su se bavili šumarstvom, dok nisu iskrčili dovoljno oranica za ratarstvo, tad su sa znanjem koje su donjeli iz svojih zemalja znatno unaprijedili proizvodnju žitarica.
Robert Klenner i Hermann Winkler su 1884. podigli prvu štavionicu kože u tom dijelu zemlje.

Željeznička pruga od Frutillar Alta do Puerto Montta podignuta je od 1906. do 1913.
To je ubrzalo razvoj mjesta dolaskom novih kolonista.

Znamenitosti
------------

Pored Vulkana Osorno koji leži na istočnoj obali Jezera Llanquihue, najveće atrakcije su muzej na otvorenom - Staro njemačko selo sa pilanama i mlinovima i teatar na jezeru poznat po koncertima.

Privreda
--------

Pored turizma za ekonomiju grada važna je poljoprivreda.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Chile: Los Lagos*" (engleski). City population. Pristupljeno 20.12.2020.
2. 1 2 3 4  „*Llanquihue Municipality in Chile*" (engleski). City population. Pristupljeno 20.12.2020.
3. 1 2 3 4 5  „*Frutillar*" (španjolski). Municipalidad de Frutillar. Pristupljeno 20.12.2020.

Vanjske veze
------------

***Frutillar*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Frutillar* (službene stranice) (`es`)