recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trlja kamenjarka** (*lat. Mullus surmuletus*) morska je riba iz porodice trlja (*Mullidae*). U Hrvatskoj je još poznata pod imenom trlja od kamena, tralja ili barbun.

Opis
----

Trlja kamenjarka ima vretenasto tijelo, neposredno iza glave najdeblje, koje se sužava od glave prema repu. Ima dvije leđne peraje, dvije bočne uz škrge i jednu trbušnu uz rep. Rep joj je žućkast i pravilnog oblika a čine ga dvije podjednako velike peraje. U sredini repa je urez. Trlja kamenjarka ima crvenkasto smeđkasta leđa sa uzdužnom tamnijom crveno smeđom prugom preko bokova i tanjom žućkastom ispod bočne pruge te sedefasto bijeli trbuh. Na podbratku ima dva duguljasta pipka kojima kopa po pijesku tražeći hranu. Može narasti do 1.5 kg težine, 50 cm dužine  i 10 godina starosti no takve su ipak rijetke.

Rasprostranjenost
-----------------

Trlja kamenjarka nastanjuje obale istočnog Atlantika od obala zapadne Norveške, Engleskog kanala do Dakara uz Senegalske obale i Kanarskog otočja. Može je se naći i u Sjevernom moru ali je tamo ipak rijetka. Nastanjuje i Sredozemno te Crno more.

Trlja je raprostranjena diljem Jadrana.

Način života i ishrana
----------------------

Kamenjarka kao i sve ostale trlje život provodi uz dno gdje pronalazi hranu. Dno je pjeskovito i kamenito. Trlja kamenjarka pomoću pipaka kopajući pronalazi crviće, račiće i manje ribe zakopane dublje u pijesku. Zimi se kamenjarke drže dubine zbog hladnoće a ljeti zalaze u plićak. Kreću se u jatima od više jedinki kao i najsordnije im trlje blatarice.

Razmnožavanje
-------------

Trlja spolnu zrelost dostiže kad naraste od 0.2 do 0.4 kg. Ženke su nešto veće od mužjaka. Pare se u proljeće, a ikra se brzo izleže i živi nektonski na pučini.

Gospodarska vrijednost
----------------------

Trlja kamenjarka je omanja riba, ali je izrazito cijenjena oborita riba zbog svog jedinstvenog ukusa. Spominje se i opjejevana je još od davnih antičkih vremena jer se tad vjerovalo u njenu ljekovitost. Kamenjarke imaju izrazito mekano meso (*mullus* na latinskom znači mekan) i velike ljuske koje se lako čiste. Meso joj je najukusnije u ljetnim mjesecima i to od svibnja do rujna.

Izvori
------

1. ↑  Ribe - Barbun
2. ↑  Fish base - Striped red mullet (eng.)

Vanjski linkovi
---------------

* Riblje oko - Pretraživači pijeska[*mrtav link*]

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Trlja kamenjarka** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Trlja kamenjarka** |

***Trlja kamenjarka*** na Wikimedijinoj ostavi
**Usulután** (španjolski: *Departamento de Usulután*) je jedan od 14 departmana na koji je Salvador administrativno podjeljen.

Karakteristike
--------------

Usulután čije ime znači *Mjesto ocelota* nalazi se na jugoistoku zemlje. Sa sjevera graniči sa departmanima San Vicente i San Miguelom. 
Na istoku sa San Miguelom, na jugu sa Pacifikom i sa zapada sa Departmanom San Vicente.

Departman ima površinu od 2,130 km², na kojoj je 2022. živilo 386,322 stanovnika.

Administrativna podjela
-----------------------

Usulután je podjeljen na 23 općine (španjolski: *municipalities*), a to su; Alegría, Berlín, California, Concepción Batres, El Triunfo, Ereguayquín, Estanzuelas, Jiquilisco, Jucuapa, Jucuarán, Mercedes, Umaña, Nueva Granada, Ozatlán, Puerto El Triunfo, San Agustín, San Buenaventura, San Dionisio, San Francisco Javier, Santa Elena, Santa María, Santiago de María, Tecapán i Usulután.

Administrativni centar departmana je grad Usulután koji ima 51,496 stanovnika

Historija
---------

Departman Usulután je osnovan u junu 1865.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Departamento de Usulután*" (španjolski). Municipios de El Salvador. Pristupljeno 28.3.2023.
2. ↑  „*Usulután Department in El Salvador*" (engleski). City population. Pristupljeno 28.3.2023.
3. ↑  „*Usulután in Usulután*" (engleski). City population. Pristupljeno 28.3.2023.

Vanjske veze
------------

***Usulután (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía Municipal Usulután* (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani Salvadora |
| --- |
| Zastava SalvadoraZastava Salvadora | 
Ahuachapán • Cabañas • Chalatenango • Cuscatlán • La Libertad • La Paz • La Unión • Morazán • San Miguel • San Salvador • San Vicente • Santa Ana • Sonsonate • Usulután
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Ovo je članak o galicijskom biskupu.  Za jevrejskog bankara iz 7. vijeka, v. Armentarije (7. vijek).  
**Armentarije** (španski: ; latinski: ; ? - 1011/1018/1025) bio je biskup Mondoñedoa u srednjovjekovnoj Španiji, čije je sjedište bilo Dumium, a koji je stolovao od najkasnije 984. pa do svoje smrti.

Spominje se kao potpisnik povelje iz 984. kojom je kralj Bermudo II od Leona dao povlastice samostanu San Salvador de Celanova. Godine 1007. je službeno potvrdio ukaz kojim kralj Alfons V naređuje vraćanja opljačkane imovine samostanu. Posljednji put se spominje kao potpisnik ukaza iz 1018. kojim je kralj Alfonso V izvjesnom Ossoriju Fróilazu naređuje da stvari posuđene od pokojne kraljice Terese Ansurez vrati njenim kćerima Sanchi i Teresi.

Datum njegove smrti je nepoznat, odnosno predmet spora među historičarima. Pretpostavlja se da nije mogao biti živ 1025. kada se prvi put spominje njegov nasljednik biskup Nuño I. Dio historičara kao njegovog nasljednika navodi Suarija I koji je stolovao od 1015. do 1022. ali dio smatra da je riječ o zabuni, odnosno zamjeni za kasnijeg Suarija II koji je stolovao od 1058. do 1070.

Literatura
----------

* Enrique Cal Pardo. *Episcopologio Mindoniense*. 2003. ISBN 84-933023-1-7

Vanjske veze
------------

* (`es`) Službena web-stranica Biskupije Mondoñedo-Ferrol

| Rimokatoličke crkvene titule |
| --- |
| Prethodi: **Theodomir**  |  **biskup Dumiuma** 984–1018 | Slijedi: **Nuño I**  |
**Valera** je grad od 161,600 stanovnika. u saveznoj državi Trujillo, na zapadu Venecuele.

Geografske karakteristike
-------------------------

Valera leži na rijeci Motatán, u sjevernom kraku planinskog masiva Cordillera de Mérida, na 650 metara nadmorske visine.

Historija
---------

Osnovan 1820. grad nije doživio značajan rast sve do završetka Transandske ceste 1925. Valera je tokom 20. vijeka pretekla kako brojem stanovnika tako i po ekonomskoj snazi, svoj administrativni centar - Trujillo, koji leži udaljen svega 19 kilometara sjeveroistočno.

Kako leži na svega nekoliko kilometara od Panameričkog autoputa na raskršću važnih autoputeva koji vode prema brzo rastućim gradovima oko Jezera Maracaibo i po Masivu Cordillera de Mérida, izrasla je u najveći grad Države Trujillo.

Valera je preuzela ulogu glavnog trgovačkog centra te ratarske države, koja proizvodi oko 1 / 4 pšenice u Venezueli. Pored tog okolica je poznata po proizvodnji šećerne trske, kakaa, kave, voća i žitarica. 
Od Industrijskih pogona grad ima mlinove.

Grad ima i aerodrom Antonio Nicolás Briceño (IATA: VLV, ICAO: SVVL).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Valera*" (engleski). Encyclopedia Britannica. Pristupljeno 03. 11. 2017.
2. 1 2 3 4  „*Venezuela*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 03. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

***Valera, Venezuela*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Valera* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)
* *Valera* (`es`)
**Robert Boyle** (Lismore, 25. siječnja 1627. – London, 30. prosinca 1691.), irski kemičar, fizičar i izumitelj. Jedan od utemeljitelja moderne kemije. Uveo mnoge eksperimentalne metode za prepoznavanje kemijskih elemenata i spojeva. Svojim radovima dokazivao da voda, vatra, zemlja i zrak nisu temeljni elementi sveukupne tvari. Smatrao da fizikalna svojstva potječu od gibanja atoma, koje je nazvao korpuskulama; istraživao širenje zvuka, hidrostatički paradoks, svojstva plinova i drugo. Najpoznatiji je po plinskom zakonu (Boyle-Mariotteov zakon). Bio jedan od osnivača Kraljevskog društva za poboljšanje znanja o prirodi (eng. *Royal Society*). Glavno djelo: *Skeptični kemičar* (eng. *The Sceptical Chymis*t, 1661.).  Izolirao je metilni alkohol i aceton.

Boyle-Mariotteov zakon
----------------------

*Glavni članak: Boyle-Mariotteov zakon*
Boyle-Mariotteov zakon.
**Boyle-Mariotteov zakon** opisuje istodobnu izotermnu (*T* = konstantno) promjenu tlaka i volumena plina. Volumen plina mijenja se s tlakom prema jednakosti: 

{\displaystyle \qquad p\_{1}\cdot V\_{1}=p\_{2}\cdot V\_{2}=...=p\_{i}\cdot V\_{i}}
odnosno:

{\displaystyle \qquad p\cdot V=konstanta}
za stalnu temperaturu (*T* = konstantno). Vrijednost konstante ovisi o temperaturi i količini plina. Dakle, na stalnoj temperaturi tlak i volumen plina obrnuto su razmjerni u zatvorenom plinskom sustavu. U p-V dijagramu Boyle-Mariotteov zakon prikazuje se izotermama. Ovdje su to hiperbole s temperaturom *T* kao parametrom. Boyle-Mariotteov zakon vrijedi u potpunosti za idealni plin, dok za realne plinove pri visokim tlakovima nastaju manji otkloni.

Izvori
------

1. ↑   **Boyle, Robert**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
2. ↑   **Boyle-Mariotteov zakon**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
**Armija Kraljevine Italije** (italijanski: *Regio Esercito*, točnije *Esercito Italiano*) bila je kopnena vojska oružanih snaga Kraljevine Italije, od 4. maja 1861. do 18. juna 1946. godine.

Historija
---------

Armija Kraljevine Italije osnovana je nakon Ujedinjenja Italije 4. maja 1861. dekretom ministra rata Manfreda Fantija, kojim je istovremeno objavljeno i prestajanje postojanja armija Kraljevine Sardinije i Kraljevine dviju Sicilija. Na samom početku armija se bazirala na pet korpusa od kojih su četiri imala po od tri divizije, a one po dvije pješadijske brigade, dva bataljona bersegliera i tri artiljerijske baterije, uz to i po jednu konjičku brigadu sa po 3 pukovnije. Izvan armijskog korpusa postojala je još jedna konjička divizija sastavljena od četiri pukovnije i dvije konjičke baterije. Pješadijske i konjičke pukovnije uobičajeno su imali oko četiri bataljona.

Izvori
------

1. ↑  „*Nascita dell'Esercito Italiano* "(talijanski). Esercito. Pristupljeno 1. 12. 2010.
2. 1 2 3 4  „*The History of the Italian Army* "(engleski). Esercito. Pristupljeno 1. 12. 2010.

Vanjske veze
------------

***Armija Kraljevine Italije*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The History of the Italian Army* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* NKC: ko2008438642

 |
**Rober Delone** (Pariz, 1885— Monpelje, 1941) je bio francuski slikar i utemeljivač orfizma. Od 1907. priklonjen je kubizmu. Godine 1910. otpočinje seriju slika Ajfelove kule koju je u nizu varijacija razložio u prizmatične forme. Učestvovao je na prvoj izložbi Plavog jahača. Bio je prijatelj Franca Marka i Paula Klea. Naredne 1911. godine otpočeo je ciklus *Prozori* na kojima je prikazivao otvorene prozore obasjane sunčevom svetlošću. Nakon toga slikao je potpuno apstraktne serijske slike koje se zasnivaju na kontrakstu boja. U poslednjim godinama života posvetio se monumentalnoj dekorativnoj umetnosti. Ove radove izlagao je na svetskoj izložbi u Parizu 1937. godine. Bio je oženjen umetnicom apstraktnog sliakrstva Sonjom Terk koja je zajedno sa njim bila jedan od začetnika apstraktnog slikarstva. 

Njegov sin sa Sonjom Terk je Šarl Delone, stručnjak za džez.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **umjetniku** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |



***Robert Delaunay*** na Wikimedijinoj ostavi
**CarPlay** je Appleov sustav koji omogućuje upravljanje iPhone 5 i novijim uređajima (s iOS inačicama 7.1 i novijim) pomoću upravljačke ploče automobila. Najavljen je na Appleovoj WWDC 2013 konferenciji kao *iOS in the Car*. Predstavljen je na Ženevskom moto showu u ožujku 2014. a prvi proizvođači automobila koji su ponudili automobile s podrškom za CarPlay su Ferrari, Mercedes-Benz i Volvo. iOS uređaj spaja se pomoću USB kabla na USB utor na upravljačkoj ploči automobila.

Softver
-------

CarPlay omogućuje pristup Appleovim aplikacijama kao što su Telefon, Glazba, Apple Maps, iMessage, iBooks i Podcasts, kao i aplikacijama razvijatelja treće strane - iHeartRadio, At Bat, Spotify, CBS Radio, Rdio, Overcast, Audiobooks.com i Audible. Razvijatelji se moraju prijaviti kako bi razvijali aplikacije za CarPlay.

Partneri proizvođači
--------------------

Proizvođači automobila koji nude automobile s podrškom za Apple CarPlay su: Acura, Audi, BMW, Bentley, Buick, Cadillac, Chevrolet, Citroën, DS Automobiles, Ferrari, Ford, GMC, Holden, Honda, Hyundai, Kia, Lamborghini, Lincoln, Mercedes-Benz, Mitsubishi, Nissan, Opel, Peugeot, Porsche, SEAT, Škoda, Subaru, Suzuki, Vauxhall, Volkswagen i Volvo.

Proizvođači koji trenutno ne nude CarPlay automobile, ali planiraju su: Infiniti, Abarth, Alfa Romeo, Chrysler, Dodge, Fiat, Jeep, RAM Trucks, Jaguar, Land Rover, Mazda, Toyota.

Vanjske veze
------------

* Službene stranice

Vidi još
--------

* Android Auto

Izvori
------

1. ↑  TechRadar Tuan Huynh: "Apple CarPlay: everything you need to know about iOS in the car", 5. srpnja 2016. (pristupljeno 26. kolovoza 2016.)
2. 1 2  tom's guide John R. Quaint: "Apple CarPlay FAQ: Everything You Need to Know", 14. lipnja 2016. (pristupljeno 26. kolovoza 2016.)
3. ↑  The Verge Matt Brian: "Apple announces 'iOS in the Car,' offers access to Maps, messages, and more", 10. lipnja 2013. (pristupljeno 26. kolovoza 2016.)
4. ↑  Apple: "CarPlay" (pristupljeno 26. kolovoza 2016.)
5. ↑  Apple Developer: "CarPlay for Developers" (pristupljeno 26. kolovoza 2016.)
6. ↑  Apple Developer: "MPPlayableContentManager" (pristupljeno 26. kolovoza 2016.)
7. ↑  Apple: "More than 100 models to choose from. - CarPlay - Available Models" (pristupljeno 26. kolovoza 2016.)
**Ustrine** su naselje na južnom dijelu otoka Cresa. Administrativno, naselje pripada gradu Malom Lošinju.

Zemljopisni položaj
-------------------

Smješteno je na rubu vrleti, koja se s visine od 180 m strmo spušta k moru.

Najbliže naselje je Belej (4 km sjeveroistočno).

Stanovništvo
------------

Prema popisu iz 2001. godine, naselje ima 27 stanovnika. Po popisu iz 1991. bilo je 34 stanovnika.

Povijest
--------

Naselje je rimskog podrijetla o čemu svjedoče ostaci antičke vile i velika količina antičkih crijepova, žara i keramike. Nedaleko naselja nalazi se romanička crkvica Sv. Martina koja je do 1887. g. bila župna crkva, a do šezdesetih godina 20. st. služila kao grobna kapela. U blizini se nalaze zaseoci Pizin i Gradiška koji su odavno depopulirali, te su sada nastanjeni samo u ljetnim mjesecima.

Gospodarstvo
------------

Danas je Ustrine selo ovčara i ribara.

Galerija
--------

* Ustrine, sjeverni dio uvaleUstrine, sjeverni dio uvale
* Ustrine, južni dio uvaleUstrine, južni dio uvale
* Ustrine, zalazak SuncaUstrine, zalazak Sunca

Vanjske poveznice
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Ustrine** |

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Ustrine** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Američki univerzitet u Bejrutu** (engleski: *American University of Beirut*, arapski:الجامعة الأميركية في بيروت‎) je privatni sekularni univerzitet u Libanonu osnovan 1866. godine pod imenom **Sirijski protestantski koledž**. Prema međunarodnom rangiranju univerziteta *QS World University Rankings* u 2014. godini, Američki univerzitet u Bejrutu je prvi na listi univerziteta u Libanonu. Jedan je od najprestižnijih obrazovnih institucija i u široj regiji Levanta. Ime institucije je promenjeno u Američki univerzitet 1920. godine. Univerzitet pohađa oko 8,300 studenata, od čega preko 6,600 na osnovnim studijama. Oko jedne petine studenata dolazi van Libanona, a bivši studenti univerziteta dolaze iz više od 100 zemalja sveta. Univerzitet ostvaruje saradnju sa brojnim institucijama u svetu, a među njima i sa Univerzitetom Columbia, Univerzitetom Johnsa Hopkinsa i Univerzitetom u Parizu. Jezik nastave je engleski. Uz akreditaciju nadležnog lokalnog ministarstva prosvete, univerzitet je akreditovan i od strane Asocijacije koledža i škola saveznih država srednjeg Atlantika iz SAD-a.

Vidi još
--------

* Libanonski univerzitet
Nekoliko pijavica
**Pijavica, vrtložni vjetar, vijar ili tromba** je atmosferski vrtlog manjeg razmjera i kratkog trajanja koji se pri izrazito nestabilnoj atmosferi pojavljuje ispod olujnog kumulonimbusa. Može nastati iznad vodene površine (vodena, ili ako nastane nad morem, morska pijavica) te nad kopnom. Mnogi smatraju da je vodena pijavica ustvari manji tornado nad vodom te da takvu pijavicu kad prijeđe s vodene površine nad kopno valja smatrati tornadom. Rotacija u vrtlogu pijavice češće je u ciklonalnom smjeru.

Često se može vidjeti više morskih pijavica istovremeno. Lomljiva cijev pijavice ljevkastog je oblika te je često nagnuta. Proteže se od oblaka do morske površine. Promjera je od dvadesetak do stotinu metara. Donji dio (svega nekoliko metara visine) sastoji se od usisane morske vode, a gornji od kapljica nastalih kondenzacijom pri dizanju vlažnoga zraka.

Pijavice obično kratko traju, od pet do deset minuta, ali katkad mogu trajati i preko sat vremena. Brzine kojima zrak kruži oko područja sniženog tlaka u središtu vrtloga iznose od nekoliko km/h pa do 80 km/h u izuzetnim slučajevima. Pijavica silno uzburkava morsku vodu te može potopiti čamce. Prijeđe li na kopno, duž uske putanje kojom prolazi, može nanijeti veliku štetu drveću, građevinama, vozilima i drugim predmetima.

Ruđer Bošković je opisao tu pojavu (1749) u svom djelu *O vihoru koji je noću između 11. i 12. lipnja 1749. opustošio veliki dio Rima*. U tumačenju uzroka pojave tvrdio je *da pijavice stvaraju isparavanja koja se dižu iz Zemlje pomiješana s vodenom parom te podzemni oganj*. Boškovićevo tumačenje nije daleko od današnjega shvaćanja nastanka pijavica: nužna je vlaga i razmjerno visoka temperatura.

Izvori
------
Primjer phishinga
**Phishing** ili **mrežna krađa identiteta** je vrsta prijevare putem e-maila odnosno elektroničke poruke. Pošiljatelj navodi žrtvu da na lažnoj web stranici, čija je hiperveza data u poruci, otkrije osobne ili financijske informacije.

Phishing se može iskoristiti tako da se osobi ukrade novac ili nanese neka druga šteta (primjerice, provala u e-mail račun žrtve).

Opis poruke
-----------

Poruka može izgledati kao obavijest iz banke, internetske trgovine i sl. no žrtvu se navodi da klikne na hipervezu s lažnom internetskom stranicom te da na njoj upiše osobne informacije (u poruci se često navodi da korisnik treba potvrditi ili promijeniti podatke). Kad korisnik upiše podatke na lažnoj stranici, informacije dolaze do vlasnika lažne stranice.

Lažna web stranica izgleda skoro identična pravoj, ali URL u adresnoj traci joj je drukčiji

Korisniku koji je postao žrtva krađe identiteta može pomoći mijenjanje lozinke ili PIN-ova na svojim računima, kontaktiranje banke čije usluge koristi te, ako sazna da mu je netko pristupio podacima, zatvaranje računa.

Stanje
------

Phishing je narastao za 42% u siječnju 2005. godine: u prosincu 2004. poslano je 8,829 phishing e-mailova, ali broj je u siječnju 2005. narastao na 12,845.

Broj lažnih web stranica u istom periodu je porastao s 1,740 na 2,560.

Izvor
-----

* urednica Ana Rutar, *Internet i rad na mreži*, nakladnik Algebra d.o.o. 2008. ISBN 978-953-7390-26-6

***Phishing*** na Wikimedijinoj ostavi
**Pikado klub Romano** iz Rijeke službeno je pravno registriran 2. veljače 2002. godine, ali se okupljanje svojih članova i aktivnosti oko organizacije lokalnih turnira u pikadu i sudjelovanja na tada rijetko organiziranim regionalnim natjecanjima odvija od 1996. godine. 

Klub je svojim aktivnim sudjelovanjem pridonio razvoju športskog pikada u Rijeci, koja ima jednu od najjačih liga u Hrvatskoj.

Najveći je uspjeh kluba osvajanje titule europskog ekipnog prvaka u disciplini 301 MA u Poreču 2004. godine. 

U sezoni 2001./02. ekipa PK Romano osvojila je 2. mjesto u B ligi, nakon čega nastavlja natjecanja u A ligi do danas.

Novoosnovana C ekipa privukla je i najviše pažnje u klubu, pa je tako sam predsjednik, Neil Turkanović preuzeo vodstvo novaka.

Klub Romano danas ima i žensku ekipu.

Od 2002. godine klub redovito sredinom srpnja, povodom svoje godišnjice, na dan Gospe Karmelske zaštitnice Drenove, organizira veliki otvoreni turnir: KUP ROMANO. Pored ovog turnira, klub često organizira i lokalne turnire.

Članovi treniraju u klupskim prostorijama na 2 elektronička pikada.

Izvori
------

* Arhivirano 2009-09-03 na Wayback Machine-u
**Trelleborg** je lučki grad od 28,290 stanovnika na krajnjem jugu Švedske, on je i administrativni centar Općine Trelleborg od 42,219 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Trelleborg leži u Grofoviji Skåne u malom zaljevu Baltičkog mora, udaljen oko 30 km južno od Malmöa.

Historija
---------

Za Trelleborg se zna od sredine 13. vijeka, kad je bio centralna ribarska luka Skanije za lov na haringe, i 
trgovinu sa hanzeatskim gradovima. Tokom 16. vijeka nastupio je krizni period pa je 1619. izgubio status grada, pa mu je i važnost i broj stanovnika opao.

Vremenom se oporavio, tako da je 1843. dobio status trgovišta kao naselje od 1200 stanovnika. Nakon tog mu je 1867. obnovljen status grada.

Krajem 19. vijeka - Trelleborg se snažno razvio kao lučki i industrijski, od 1897. uspostavljena je redovna parobrodska 
veza između Trelleborga i Sassnitza u Njemačkoj, koja je 1909. ojačana trajektom i vlakom, pa je luka postala jedna od najprometnijih u zemlji. U to vrijeme osnivane su brojne brodarske kompanije od kojih je najveća bila *Trelleborgs Ångfartygs AB* osnovana 1870.

Istovremeno su osnivana i industrijska poduzeća, od kojih je najveće bilo Trelleborgs Gummifabriks AB, osnovano 1905. tako da je više od polovice radno sposobnog stanovništva radilo po tvornicama.

Privreda
--------

Trelleborg je i danas velika trajektna luka, sa linijama prema Rostocku, Sassnitzu, Lübecku i Travemündeu u Njemačkoj.

Tvornica Trelleborgs Gummifabriks AB, koja je u međuvremenu izrasla u multinacionalnu kompaniju *Trelleborg AB*, i danas ima sjedište u gradu, ali se danas više bavi polimerima nego gumom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Skåne" (engleski). City population. Pristupljeno 25. 05. 2015.
2. 1 2 3 4  „*Trelleborgs historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 25. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Trelleborg*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Trelleborg* (`sv`)
Velika porodica Penutian, Sjeverna Amerika.Velika porodica Penutian, Sjeverna Amerika.
Govorno područje jezika plemena Plateau PenutianGovorno područje jezika plemena Plateau Penutian
**Penutian**.- /Ime Penuti nastalo je po nazivu za brojku 2, na prijednog Roland B. Dixona i Alfred L. Kroebera, i to od *pen* (Maidu), *pan-* (Wintun); *ōtta*, *ōtī* (Miwok), *uti-s* (Costanoan), etc./ Velika porodica indijanskih jezika u zapadnim predjelima Sjeverne Amerike koju obuhvaća porodice: Chimmesyan, Copehan, Costanoan, Kalapooian, Kusan, Lutuamian, Mariposan, Moquelumnan, Pujunan, Shahaptian, Takilman, Waiilatpuan, Yakonan. -Jezici ove porodice govore se po državama Kalifornija, Oregon, Washington, otoku Annette u Aljaski i susjednom dijelu Britanske kolumbije u Kanadi.

Klasifikacija
-------------

Jezičke porodice koje pripadaju Penutijskoj makro-porodici jezika:

* Činučki jezici
* Platopenutijski jezici
	+ Molalski jezik
	+ Klamatskomodočki jezik
	+ Šahaptijski jezici
		- Šahaptinski jezik
		- Nezperski jezik
* Oregonskoprimorski penutijski jezici
	+ Alski jezik
	+ Sajusloski jezik
	+ Kuski jezik
* Majduski jezici
* Jok-utijski jezici
	+ Jokatski jezici
	+ Utijski jezici
		- Mivočki jezici
		- Olonski jezici (ili kostanoanski jezici)
* Cimšianski jezici
* Vintunski jezici
* Takelmski jezik
* Kalapujski jezici

Vanjski linkovi
---------------

* Penutian Language Family
* Language Family Trees: Penutian

| * p
* r
* u
Indijanci :: Penutski narodi i jezici |
| --- |
| 
Chimmesyan • Copehan • Costanoan • Kalapooian • Kusan • Lutuamian • Mariposan • Moquelumnan • Pujunan • Shahaptian • Takilman • Waiilatpuan • Yakonan
 |
**San Bernardino** (talijanski: *Passo del San Bernardino*, njemački: *Bernhardinpass*) je planinski prijevoj u Lepontinskim Alpama na jugoistoku Švicarske.

Historija i karakteristike
--------------------------

Prijevoj San Bernardino nalazi se u kantonu Graubünden, leži na nadmorskoj visini od 2065 metara. Iako je prijevoj prvi put dokumentiran 941. godine, vjeruje se da je bio korišten još od prahistorije. Cesta preko prijevoja povezuje sela Splügen i Hinterrhein u dolini rijeke Hinterrhein na sjeveru s gradovima Mezocco i Bellinzona u dolini rijeke Moese na jugu. Selo San Bernardino, koje leži nešto južnije od prijevoja popularna je turistička destinacija tokom cijele godine. Ispod prijevoja prokopan je tunel dug 6 kilometara i svečano otvoren 1967. godine, nakon tog je promet u tom kraju znatno olakšan. Prijevoj je dobio ime po franjevačkom fratru sv. Bernardinu iz Siene, koji je djelovao u tom kraju početkom 15. vijeka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*San Bernardino Pass*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 8. 12. 2018.

Vanjske veze
------------

***San Bernardino (prijevoj)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *San Bernardino Pass* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* HDS: 008810

 |
**Područje škriljca sjeverozapadnog Velsu** proteže se od vrha planine Snowdon do morske obale. Industrija škriljca u Velsu je grana velške privrede, čiji počeci sežu u vrijeme rimske vladavine na tim područjima, kada je počela njegova upotreba za izgradnju krovova tvrđave u Segontiumu (sada Carnarvon).

Početkom osamnaestog stoljeća, proizvodnja se počela brzo razvijati sve do kraja 19. stoljeća. Poljoprivredni krajolik preoblikovan je u industrijski centar za proizvodnju tokom Industrijska revolucija (1780-1914). Najvažnija središta bila su: 

* kamenolom Penrhyn u blizini Bedesde,
* kamenolom Dinorvig u blizini Llanberisa, dva najveća kamenoloma škriljca na svijetu
* kamenolom i naslage doline Nantle u blizini grada Blainay Festiniog, gdje je škriljac vađen i u podzemnim rudnicima,
* rudnik Okely u Blaignay Festiniogu bio je najveći rudnik škriljca na svijetu.

Koristio se uglavnom za krovove, ali su proizvedene i debele ploče koje su korištene za izradu raznih drugih predmeta, uključujući podove, radne površine i nadgrobne spomenike.

Utovar škriljca u vagone, 1913. god.
Izvađeni škriljevac zatim je prevezen na leđima konja ili u kolicima u luke, odakle su slani u Englesku, Irsku, a ponekad i Francusku. Nakon što je britanska vlada ukinula porez na naftni škriljac 1831. godine, započela je brza ekspanzija ove industrije, što je također bilo posljedica izgradnje uskotračnih željeznica za prevoz u luke. 

Godine 1898. izvađeno je pola milijuna tona škriljca. Nakon brojnih i dugotrajnih štrajkova od 1903. do 1960. godine, ova je industrija počela opadati. Nakon izbijanja Prvog svjetskog rata, mnogi radnici bili su prisiljeni ići na front. Velika ekonomska kriza tridesetih godina 20-og vijeka i Drugi svjetski rat doveli su do zatvaranja mnogih malih kamenoloma, a većina velikih zatvorena je šezdesetih i sedamdesetih godina prošlog stoljeća zbog široke upotrebe drugih materijala, prvenstveno keramičkih pločica. U Walesu se i danas kopa škriljac, ali u mnogo manjem opsegu.

Svjetska baština
----------------

Područje škriljca u Velsu uvršteno je 2021. god na listu UNESCO-ove svjetske baštine.

Izvori
------

1. ↑  „Ujedinjeno Kraljevstvo, spomenici upisani na listu svjetske baštine". *UNESCO: Svjetska baština*. Pristupljeno 19. 1. 2023.
2. ↑  „Područje škriljca u Velsu - ID 1633". *UNESCO: Svjetska baština*. Pristupljeno 19. 1. 2023.

***Područje škriljca u sjeverozapadnom Walesu*** na Wikimedijinoj ostavi
Ahilej ubija Pentesileju, atički crvenofiguralni kiliks, 470–460. pne. Vulci
**Pentesileja** (starogrčki: ) bila je, u grčkoj mitologiji, kraljica Amazonki, kći Aresa i Otrere. U trojanskom ratu borila se na strani Trojanaca, kojima je stigla u pomoć sa svojim Amazonkama nakon Hektorove smrti. Prema drugoj verziji, Pentesileja je stigla u Troju bežeći od Erinija, koje su je progonile jer je u lovu nehotice ubila svoju sestru Hipolitu, pa ju je u Troji kralj Prijam očistio od greha. Amazonke su se mogle udati samo ako su se prvo istakle u borbi, pa je zato Pentesileja krenula u trojanski rat.

U trojanskom ratu Pentesileja se hrabro borila pogubivši mnoge ahejske junake, među njima i Asklepijevog sina Mahaona. Naposletku je pala od Ahilejeve ruke, no grčki je junak, opčinjen Amazonkinom lepotom, poštedeo njeno telo i hteo ga prepustiti Trojancima da ga dostojno sahrane. Tersit je to protumačio kao Ahilejevu slabost i podsmevao se Ahilejevoj tobožnjoj ljubavi prema amazonskoj kraljici, na šta se Ahilej razgnevio i ubio Tersita. Diomed, rođak Tersitov, tad je bacio njeno telo u reku Skamandar; premd drugima, sam Ahilej pokopao je Pentesilejevo telo na obali reke Ksanta. Neki su pripovedali i da Pentesileju uopšte nije ubio Ahilej, već njegov sin Pir, odnosno da je prvo Pentesileja pogubila Ahileja, a ovaj je, kad ga je Zevs na Tetidinu molbu vratio u život, ubio Amazonku.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867). „Penthesilea". u: Smith, William. *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. **1**. Boston. str. 21.
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.

Vanjske veze
------------

***Pentesileja*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Hipolita**  |  **Kraljica Amazonki**  | Slijedi: **Antijanira**  |

| * p
* r
* u
Trojanski ciklus |
| --- |
| Epopeje | 
* *Kiparska pesma*
* *Ilijada*
* *Etiopida*
* *Mala Ilijada*
* *Razorenje Ilija*
* *Povratak*
* *Odiseja*
* *Telegonija*

 |
| Autori | 
* Homer
* Kiklički pesnici

 |
| Lokaliteti | 
* Troja
* Sparta
* Mikena
* Ida
* Aulida
* Taurida
* Itaka

 |
| Glavne ličnosti | 

|  |  |
| --- | --- |
| Božanstva | 
* Olimpska božanstva
* Erida

 |
| Ahejci | 
* Helena
* Menelaj
* Agamemnon
* Klitemnestra
* Ifigenija
* Ahilej
* Patroklo
* Neoptolem
* Kalhant
* Nestor
* Diomed
* Ajant
* Mali Ajant
* Odisej
* Penelopa
* Telemah

 |
| Trojanci i njihovi saveznici | 
* Prijam
* Hekuba
* Paris
* Hektor
* Andromaha
* Kasandra
* Sarpedon
* Glauk (Hipolohov sin)
* Res Tračanin
* Eneja
* Memnon
* Pentesileja i Amazonke
* Laokoont

 |

 |
Ovo je članak o građevinarskom/arhitektonskom pojmu.  Za časopis, v. Penthouse.  
Penthaus sa bazenom na vrhu stambene zgrade u New Yorku.
**Penthaus** (engleski: ) je stan koji zauzima najviši kat neke stambene zgrade te korisniku osim soba na raspolaganje pruža i krov sa dodatnim sadržajem. U užem smislu se pod time podrazumijeva i manja struktura, odnosno "kućica" na krovu koju koristi vlasnik. Penthaus se u pravilu smatra luksuznim, odnosno najluksuznijim dijelom neke stambene zgrade namijenjen za stanovanje i uživanje najbogatijim stanarima, koji na njemu mogu postaviti vrtove, bazene, minijaturna igrališta za sportove i sl. 

Penthausi su u svom današnjem obliku nastali u SAD za vrijeme Burnih dvadesetih, kada se veliki broj stanovnika velikih gradova naglo obogatio, a takve građevine predstavljale idealan način da se razmeću svojim luksuzom ili organiziraju raskošne zabave. Jedan od najpoznatijih penthausa iz tog perioda je 1923. godine dao sagraditi izdavač Condé Montrose Nast.

***Penthaus*** na Wikimedijinoj ostavi
**Piteå** je lučki grad od 12,810 stanovnika na sjeveroistoku Švedske, on je i 
administrativni centar Općine Piteå od 40,892 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Piteå leži na ušću rijeke Pite u Botnijski zaljev u Grofoviji Norrbotten, 
udaljena oko pedesetak km južno od administrativnog centra grofovije - Luleje.

Piteå ima Subarktičku klimu, po Köppenovoj klasifikaciji klime tip - **Dfc**.

Najtopliji su ljetni mjeseci jun, jul i august, kad se temperature kreću između 17 - 30 °C. Najhladniji su 
decembar, januar i februar, sa temperaturama od −22 do −10 °C .

Historija
---------

Piteå je povelju o statusa grada dobila od kralja Gustava Adolfa II - 1621. 
Cilj osnivanja tog Grad je osnovan sa ciljem da unaprijedi trgovinu između novodoseljenog švedskog stanovništva i lokalnih Laponaca i na taj način učvrsti vlast monarha na sjeveru.

Stara Piteå nalazila se na lokaciji - *Öjebyn*, oko parohijske crkve, to je nekih 5 km od današnjeg centra.

Nakon velikog požara 1666. grad je preseljen 1668. na bolju lokaciju zbog luke na otočić - Häggholmen. Rani razvoj Piteje 
stimuliralo je iskapanje srebra na lokalitetu - Nasafjäll u periodu 1634. - 1659.

Stanovnici Piteje teško su patili za masovne gladi 1697. - 1698. a i za Velikog sjevernog rata, za ruskih napada 1716. i 1721.
Zahvaljujući dobroj ekonomskoj klimi, grad se brzo oporavio - pa se broj njegovih stanovnika - 1805. popeo na 900.

Tako da je sredinom 19. vijeka - Piteå bila jedan od administrativnih centara gornjeg Norrlanda, a između 1810. - 1856. bila je i prijestolnica Grofovije Norrbotten.

Nakon toga sve do 1950. usporio se rast grada, naročito u usporedbi s drugim gradovima u sjevernog Norrlanda.

Piteå ima relativno malo industrijskih pogona, ali ih zato ima puno u neposrednoj okolici, naročito drvoprerađivačke industrije.

Gradovi prijatelji
------------------

* Rusija, Kandalakša
* Island, Grindavík
* Francuska, Saint Barthélemy

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Norrbotten" (engleski). City population. Pristupljeno 23. 05. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Piteås historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 23. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Piteå*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Piteå* (`sv`)
**ʻAlī az-Zāhir** (20. jun 1005 – 13. jun 1036) (arapski: الظاهر بالله‎) bio je sedmi po redu fatimidski kalif koji je vladao od 1021. do 1036. Bio je sin kalifa Tāriqu l-Ḥakīm bi Amr al-Lāha i preuzeo prijestolje nakon njegovog tajanstvenog nestanka 1021. S obzirom na njegovu mladost, kao regent je stvarnu vlast imala njegova tetka Sitt al-Mulk. Nakon njegove smrti 1023. su počeli dominirati dvorski favoriti. Pet godina kasnije se među njima kao vezir nametnuo Ali bin Ahmad Jarjarai. Vladavinu su mu na početku obilježili sukobi s Bizantskim Carstvom, pri čemu je Alep prelazio iz ruke u ruku. Kasnije je s Bizantincima, ali i sa svojim kršćanskim podanicima. Zbog toga je sa bizantskim carem Romanom III sklopio sporazum koji je, između ostalog, omogućio obnovu bazilike Svetoga groba koju je bio srušio njegov otac. Umro je 1036. od kuge, a naslijedio ga je maloljetni sin, kasnije poznat kao kalif al-Mustansir.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Al-Ḥakīm**  |  **Fatimidska dinastija** 1021–1036 | Slijedi: **Al-Mustansir**  |

| * p
* r
* u
Fatimidski kalifi |
| --- |
| Abadullah al-Mahdi • al-Qa'im • al-Mansur • al-Muizz • al-Aziz • al-Hakim • az-Zahir • al-Mustansir • al-Musta'li • al-Amir • al-Hafiz • az-Zafir • al-Faiz • al-Adid |
Ovo je članak o britanskom časopisu.  Za druga značenja, v. Prospect (razvrstavanje).  

***Prospect*** je britanski mjesečni časopis specijaliziran za politiku, ekonomiju i vijesti. Teme uključuju britansku, evropsku i američku politiku, društvena pitanja, umjetnost, književnost, film, nauku, medije, historiju, filozofiju i psihologiju. Časopis objavljuje dugačke analitičke članke, reportaže, debate, diskusije, intervjue, kolumne i kratke vijesti. *Prospect* je utemeljen u oktobru 1995. od strane Davida Goodharta i gaji raznolikost političkog spektra. Za časopis su pisali Lionel Shriver, A. C. Grayling, Gordon Brown, Mohamed ElBaradei, Michael Lind, Andrew Brown, Michael Ignatieff, Geoff Dyer, Francis Fukuyama, Roger Scruton, Andrew Marr, John Kay i John Maxwell Coetzee, a među intervjuiranima su Orhan Pamuk, Adair Turner, Paul Wolfowitz i Hilary Mantel. *Prospect* je stekao svjetski publicitet kada je u oktobru 2005. počeo objavljivati listu "100 vodećih svjetskih intelektualaca", temeljenu na internetskoj anketi.

Vanjske veze
------------

* (`en`) Prospect Magazine
**Proslava 1. marta** je tradicija iz davne prošlosti kojom se obilježava početak proljeća, na području država: Sjeverna Makedonija, Bugarska, Rumunija i Moldavija. Proglašena je za UNESCO-ovu nematerijalnu svjetsku baštinu na prijedlog navedenih zemalja.

Osnovna tradicija se sastoji u izradi martenice, prinošenju i nošenju crvenog i bijelog konca, koji se potom odvezuje kada se vidi prvi cvijet, lasta ili roda. Osim osnovne tradicije, postoje i drugi lokalni običaji, kao što su običaji pročišćavanja u Moldaviji.

Martenica (bugarski: mартеница; makedonski: мартинка; ; rumunjski: mărțișor; grčki: μάρτης) je rukotvorina izrađena od crvenih i bijelih vunenih niti kao simbola poruke dobrih i pozitivnih osjećaja i očekivanja. U nekim se područjima Bugarske koristi samo crveni konac, u nekima ima više boja, ali uvijek dominira crvena; ponegdje se koncu dofaje zlatni ili srebrni metalni novčić. Izgledu martenice, ljepoti izrade, bogatstvu oblika, u narodnome se stvaralaštvu kasnije pridavao veći značaj, pa su se počele izrađivati od vune, svilenog ili pamučnog konca i bile su različitih oblika: u obliku kovanica, zviždaljki itd. a to je posebno vidljivo današnjih dana. 

Vjeruje se da izrađevine iz tradicije pružaju simboličku zaštitu od opasnosti kao što je loše vrijeme, a običaj obezbjeđuje siguran prijelaz iz zime u proljeće za pojedince, grupe i zajednice. Sudjeluju svi članovi dotičnih zajednica, bez obzira na njihovu starost, a običaj doprinosi društvenoj koheziji, međugeneracijskoj razmjeni i interakciji s prirodom, potičući raznolikost i kreativnost.
Neformalno obrazovanje najčešći je način prijenosa: u ruralnim područjima mlade djevojke uče izraditi konac od strane starijih žena, dok u urbanim područjima uči se od učitelja, zanatlija i radionica, u organizaciji etnografskih muzeja. 

Dotične zajednice aktivno su uključene u napore za inventarizaciju, istraživanje, dokumentiranje i afirmaciju manifestacije, a postoje i brojni kulturni projekti usmjereni na očuvanje tradicije.
***Travolti da un insolito destino nell'azzurro mare d'agosto*** (sh. *Odnešeni neobičnom sudbinom na plavo more augusta*) je italijanski igrani film snimljen 1974. godine u režiji Line Wertmüller. Po žanru predstavlja kombinaciju drame, komedije i pustolovnog filma. Protagonist, koga tumači Giancarlo Giannini, je Gennarino siromašni pomorac koji radi na bogataškoj jahti i sticajem okolnosti završi na pustom otoku sa Rafaellom, jednom od bogatih buržujskih putnica (čiji lik tumači Mariangela Melato. Radnja prikazuje kako se praktičnim vještinama obdareni Gennarino, koji kao komunist mrzi buržuje, nametne svojoj partnerici kao gazda na otoku, ali i kako također ne može odoljeti njenoj seksualnoj manipulaciji.

*Travolti* predstavlja jedno od nekoliko ostvarenja koje je režirala Wertmüller, a u kome su zajedno nastupili Giannini i Melato, te u kojima su se kroz groteskne scene i situacije nastojalo govoriti kako o seksualnosti tako i o politici. *Travolti* je izazvao kontroverze, prije svega u dijelu feminističkih krugova koji su ga shvatili kao veličanje dominacije muškarca nad ženom, odnosno opravdavanje silovanja i drugih oblika seksualnog zlostavljanja. Sa druge strane, Wertmüller je zbog svoje režijske vještine, kao i glume dvoje svojih suradnika, uspjela zadržati naklonost kritike, te su *Travolti* osvojili prestižne nagrade, a danas se smatraju jednim od najboljih ostvarenja u Wertmüllerinoj filmografiji.

Godine 2002. je snimljen hollywoodski remake pod naslovom *Swept Away* sa Madonnom i Gianninijevim sinom Adrianom, ali je neslavno propao i kod publike i kod kritike.

Glavne uloge
------------

* Giancarlo Giannini ... Gennarino Carunchio
* Mariangela Melato ... Raffaella Pavone Lanzetti
* Riccardo Salvino ... Signor Pavone Lanzetti
* Isa Danieli ... Anna
* Eros Pagni ... Pippe
* Aldo Puglisi ... Gennarinov drug
Velika porodica Penutian, Sjeverna Amerika.
Govorno područje jezika plemena Plateau Penutian
**Penutian**.- /Ime Penuti nastalo je po nazivu za brojku 2, na prijednog Roland B. Dixona i Alfred L. Kroebera, i to od *pen* (Maidu), *pan-* (Wintun); *ōtta*, *ōtī* (Miwok), *uti-s* (Costanoan), etc./ Velika porodica indijanskih jezika u zapadnim predjelima Sjeverne Amerike koju obuhvaća porodice: Chimmesyan, Copehan, Costanoan, Kalapooian, Kusan, Lutuamian, Mariposan, Moquelumnan, Pujunan, Shahaptian, Takilman, Waiilatpuan, Yakonan. -Jezici ove porodice govore se po državama Kalifornija, Oregon, Washington, otoku Annette u Aljaski i susjednom dijelu Britanske kolumbije u Kanadi.

Vanjski linkovi
---------------

* Penutian Language Family
* Language Family Trees: Penutian

| * p
* r
* u
Indijanci :: Penutski narodi i jezici |
| --- |
| 
Chimmesyan • Copehan • Costanoan • Kalapooian • Kusan • Lutuamian • Mariposan • Moquelumnan • Pujunan • Shahaptian • Takilman • Waiilatpuan • Yakonan
 |
| Stari zavjet |
| --- |
| *Judaizam, Protestantizam,Katoličanstvo, Pravoslavlje** Knjiga Postanka
* Knjiga Izlaska
* Knjiga Levitska
* Knjiga Brojeva
* Ponovljeni zakon
* Jošua/Isus Navin
* Knjiga o Sucima
* Ruta
* Prva knjiga o Samuelu
* Druga knjiga o Samuelu
* Prva knjiga o Kraljevima
* Druga knjiga o Kraljevima
* Prva knjiga Ljetopisa
* Druga knjiga Ljetopisa
* Ezra
* Nehemija
* Estera
* Job
* Psalmi
* Mudre izreke
* Propovjednik (Kohelet)
* Pjesma nad pjesmama
* Izaija
* Jeremija
* Tužaljke
* Ezekiel
* Daniel
* Hošea
* Joel
* Amos
* Obadija
* Jona
* Mihej
* Nahum
* Habakuk
* Sefanija
* Hagaj
* Zaharija
* Malahija
 |
| *Deuterokanonske knjige** Tobija
* Judita
* Prva knjiga o Makabejcima
* Druga knjiga o Makabejcima
* Knjiga Mudrosti
* Knjiga Sirahova
* Baruh
* Pismo Jeremije proroka
 |
| *Pravoslavlje** Ezra
* Treća knjiga o Makabejcima
* Ode
* Psalm 151
 |
| *Istočno i rusko pravoslavlje** Ezra
 |
| *Istočno pravoslavlje** Jubileji
* Henok
 |
| uredi |

**Tužaljke**, **Lamentacije** ili **Plač Jeremijin** su jedna od knjiga Biblije, dio Staroga zavjeta. Prema tradiciji autorstvo se pripisuje proroku Jeremiji. Biblijska kratica knjige je Tuž, odnosno Plač.

Prema židovskoj, kršćanskoj i muslimanskoj tradiciji, pisac Tužaljki je prorok Jeremija, premda se u knjizi ne spominje njegovo ime ni ime nekog drugoga autora. Postoje stilske sličnosti s proročkom Jeremijinom knjigom. Tužaljke su nastale nakon razorenja Jeruzalema od strane Babilonaca 586. g. pne. Jeremija je svjedočio tome.

Rembrandt: Jeremija oplakuje razorenje Jeruzalema
Sastoje se od pet poglavlja, svaki je jedna poema, pisane su pjesnički. Prva četiri poglavlja pisana su u akrostihu. U originalu na hebrejskom jeziku, početna slova stihova odgovaraju redoslijedu hebrejske abecede. Prva poema je tužaljka zbog razorenja Jeruzalema: "Kako osamljena sjedi prijestolnica, nekoć naroda puna; postade kao udovica, nekoć velika među narodima (Tuž 1,1) ." Stanovnici su u izgnanstvu i gladni, neprijatelji likuju. Slijedeća poema je o Božjem gnjevu nad Jeruzalemom. Bog je upozoravao narod preko proroka i poticao ih na pokoru i obraćenje, budući da nisu poslušali, neprijatelji su ih napali, razorili gradove i odveli ih u zatočeništvo: "U uličnoj prašini leže djeca i starci; moje djevice i moji mladići od mača padoše (Tuž 2,21)." U trećoj poemi, prorok piše o svojoj bijedi i patnjama te otvara prostor nadi i boljim danima: "Jer Gospod ne odbacuje nikoga zauvijek: jer ako i rastuži, on se smiluje po svojoj velikoj ljubavi (Tuž 3,31-32)." U slijedećoj poemi, prorok tuguje nad gladi i lošim prilikama u gradu i vjeruje da je grijeh iskupljen pa neće biti novih progona. U posljednjoj poemi, nabrajaju se zli događaji koji su se dogodili i moli se Boga za milosrđe: "Vrati nas k sebi, Jahve, obratit ćemo se, obnovi dane naše kao što nekoć bijahu (Tuž 5,21)." 

Židovi čitaju Tužaljke na Tisha B'Av - dan sjećanja na razorenje jeruzalemskog hrama, koji je pomični blagdan u srpnju ili kolovozu. Također petkom popodne dolaze do ostataka jeruzalemskog hrama, oplakuju ga, ljube kamen i čitaju Tužaljke i prikladne Psalme.

Izvori
------

1. ↑  www.hbk.hr/biblija
Prvo poslijeratno prvenstvo grada Splita u nogometu započelo je 10. veljače 1946. Sudjelovale su samo dvije momčadi: Hajduk i Split. Tim Jugoslavenske mornarice je bio planiran kao treća momčad, ali se odustalo od te ideje uoči prve utakmice kvalifikacija.   

  

**Prvenstvo grada Splita**

*Finale:*

10.02.1946.  

Hajduk (Split) - Split 2:0 (0:0)

17.02.1946   

Hajduk (Split) - Split 6:1 (2:0)

* Hajduk stječe službeni naslov nogometnog prvaka grada Splita za 1946. godinu i ide izravno u Hrvatsku ligu.

* Split ide u dodatne kvalifikacije po Dalmaciji i sastaje se s pobjednicima prvenstava okruga Zadra, Šibenika, Biokova, Neretve i Dubrovnika.

  

**Završnica kvalifikacijskih utakmica Dalmatinske oblasti**

  

24.02.1946.  

Narona (Metković) - Split 1:3 (1:1)  

Zadar - Šibenik 1:0 (0:0)

10.03.1946.  

Split - Narona (Metković) 6:2 (1:1)  

Šibenik - Zadar 1:0 (0:0)

  

17.03.1946.  

Split - Jedinstvo (Dubrovnik) 4:0 (1:0)  

Šibenik - Zadar 1:1 (1:1), nastavak 2x15 min 1:1 (0:1), ždrijebom dalje ide Šibenik 

  

24.03.1946.  

Jedinstvo (Dubrovnik) - Split 0:3 (0:1)  

Šibenik - Naprijed (Vis) 11:2 (5:0)

  

*Finale*

7.04.1946.  

Šibenik - Split 1:2 (1:0)

14.04.1946.  

Split - Šibenik 4:0 (2:0)

* Split ulazi u Hrvatsku ligu.

  

**Prvenstvo Dalmatinske oblasti**

Prvo prvenstvo Dalmatinske oblasti započelo je u kolovozu 1946. Igralo se po dvostrukom bod - sustavu.

*Finale prvenstva Dalmacije:*

Narona (Metković) - Zadar 2:3 i 4:3
**Uvertira** (francuski *ouverture* = otvorenje, otvaranje) je orkestralna kompozicija koja služi kao uvod u neko vokalno-
instrumentalno djelo, najčešće muzičko-scensko kao što su opera, balet, oratorij ili samo u pojedini čin takvih djela..

Historija
---------

Na samom početku uvertire su bile tek kratki instrumentalni odsjek, da bi tokom 17. vijeka u Veneciji poprimile dualnu formu.
Barokne uvertire 17. vijeka su bile snažni uvod isprekidana ritma u suite.

Francusku uvertiru zvanu **Standarde**, koja dominirala do polovice 18. vijeka, formirao je Jean-Baptiste Lully u formi dva, a nakon tog tri stavka kontrastnoga tempa (u shemi: *polagani–brzi–polagani*).

Za razliku od tog kod talijanske uvertire, koje je prvi počeo pisati Alessandro Scarlatti, izmjenjuju se stavci u shemi tempa *brzi–polagani–brzi*, pa ona postaje važna za razvoj simfonije i sonatnih muzičkih formi.

Od polovice 18. vijeka uvertira je jednostavačka i povezanija sa samim muzičko-scenskim djelom kojemu prethodi, anticipiranjem tematskoga materijala koji će se čuti za vrijeme izvođenja djela. Naglašena je sklonost dočaravanju atmosfere ili radnje (kod opere), zbog čega uvertira poprima slobodnije forme.

U 19. vijeka formirala se i koncertna uvertira, koja se izvodi samostalno i najčešće nema Inspiraciju u nekom drugom muzičkom djelu kao preteča simfonijske pjesme. 

Pojedini kompozitori 19. i 20. vijeka, su čak potpuno izostavljali uvertiru.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Suita*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 25. 9. 2019.
2. ↑  „*Ouverture*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 25. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

***Uvertira*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Uvertira* (`sh`)
**Opsada Rima 546. godine** je predstavljala drugi pokušaj Ostrogota da od Bizantinaca preotmu Rim, glavni grad Italije, koga su bili izgubili na samom početku gotskog rata. Do nje je došlo osam godina nakon prve neuspješne opsade. Ostrogotima je ovaj put komandirao novi i sposobni kralj Totila, dok je komandant gradskog garnizona bio Besas. Prema navodima Prokopija, Besas je uskladištio žito za dugu opsadu, ali je, za razliku od Belizara u prethodnoj opsadi, odbio dozvoliti civilima da napuste grad, zbog čega je zavladala masovna glad i kanibalizam. Pokušaj pape Vigilija, sklonjenog u Sirakuzu, da gradu dostavi žito iz Sicilije, spriječila je ostrogotska mornarica, isto kao i pokušaj pojačanja pod Belizarom da razbiju opsadu. Na kraju je grad pao 17. decembra 546. godine, a što se tumači izdajom izaurijskih vojnika, koji su pustili Ostrogote kroz kapiju *Porta Asinaria*. Većina branitelja i građana se uspjela izvući; 500 je pronašlo sigurno utočište u crkvama, dok su Ostrogoti, po Prokopiju, ubili 26 vojnika i 60 civila. Totila je nakon toga odlučio potpuno uništiti grad i "pretvoriti ga u pašnjak". Međutim, umjesto toga se zadovoljio time da sruši oko trećine bedema, te je sa vojskom krenuo na bizantske posjede u Apuliji. U proljeće 547. je Belizar ponovno zauzeo grad. Totila će Rim zauzeti tek nakon nešto duže opsade 550. godine.

Izvori
------