recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Arapski brojevi
Dugmad za unos cifara kod telefona
**Arapski brojevi** (ili ***indo-arapski brojevi***) je naziv za sledećih deset cifara: 0 (nula), 1 (jedan), 2 (dva), 3 (tri), 4 (četiri), 5 (pet), 6 (šest), 7 (sedam), 8 (osam), 9 (devet). U brojevnom sistemu s bazom 10, s tih deset cifara se može predstaviti bilo koji željeni broj.

Nastanak
--------

Hinduskom naučniku Abu Mašaru (**abu-Mas’har**, + 886. rodom iz Balka u Kurasanu, a živeo je u Bagdadu) koji je doneo na Al Mensurov dvor astronomsko delo **Sindhind** pripisuje se uvođenje hinduske aritmetičke nauke sa njenim numeričkim sistemom (koji se na arapskom zove **Hindi**), kao i uvođenje oznake za nulu. **G. Coedès** -u *Bulletin School of Oriental Studies*, vol. VI (1931), str. 323—8, beleži pojavu arapskih brojeva i nule rano u sedmom veku u Indokini mnogo pre njihove pojave u pravoj Indiji. I **zero** (nula), koja je došla u engleski iz nekog talijanskog oblika, i **cipher** (nula), koja se pojavila u engleskom oko 200 godina ranije, dolaze od ar. **sifr**. To je prevod sanskritske reči koja znači prazan. Prema jednom sirijskom izvoru koji citira **F. Nau** u *Joyrnal asiatique*, ser. 10, viol. XVI (1910), str. 225. i d. brojevi su bili poznati nekom Sirijcu u manastiru u Kinasrinu god. 662.

Prema tome, **al-Fazârijy**, prevodiocu hinduskih dela, pripada zasluga što je arapski svet upoznao s hinduskim načinom označavanja brojeva. Tablice Muhameda Al Horezmija i **Habasha al-Hâsiba** (+ između 867. i 874) su proširile njihovu upotrebu svuda u arapskom svetu. 

Međutim, arapski matematičari i astronomi su bili spori u prihvatanju ovog ingenioznog hinduskog pronalaska. Još u jedanaestom veku nalazimo **abu-Bakra Myhammada al-Karajija** (nepravilno Karkhi, (+ između 1019. i 1029) da piše u svom delu *al-Kâfi fi al-Hisàb* (dovoljna količina u aritmetici) sve brojke slovima. Drugi, povodeći se za starom semitskom i grčkom praksom, upotrebljavali su slova alfabeta **hisab al-jymmal**. **Ahmad al-Nasawi** iz Nase u Kurasanu, (+ ca. 1040), čije delo *al-Myqnifi al-Hisâb al-Hindi* (dokazivač hinduskog računanja) objašnjava delenje razlomaka i vađenje kvadratnog i kubnog korena skoro na najsavremeniji način, upotrebljavao je indijske brojeve, kao što je pre njega učinio Muhamed Al Horezmi.

Vidi još
--------

* Račun

***Arapski brojevi*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ansprand** (657.-712.) je bio kralj Langobarda tokom 712. Pre toga bio je grof Astija i protektor Liuperta (700.-701.). Poražen je u Novari od strane Raginperta i proteran zbog njegovog učešća u ratu za tron, bežeći na dvor Teudberta, grofa Bavarije, 702. godine 

711. vratio se je sa velikom vojskom. Mnogi Austrijanci (ljudi iz Venecije i istoka) su se pridružili Ansrandu i bitka se je odigrala blizu Pavije, između njegove i armije kralja Ariperta II, koji je zauzeo tron. Kralj je pobegao prema glavnom gradu i tamo uzeo sve zlato u svome dvoru. Pokušao je da pobedne u Galiciju tokom noći, ali se je udavio u reku i time je Ansprand proglašen za naslednika.

Nasledio je tron u martu, a umro u junu, ostavljajući presto svome sinu Liutprandu.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 3153237705529211002
* GND: 1162900873

 |
Anuački dječaci
**Anuak** je naziv za riječni narod čija su sela raširena po obalama rijeka istočnog Južnog Sudana i zapadne Etiopije u regiji Gambeli. Južnosudanski Anuaci žive u travnatom području koje je ravno i u kome gotovo nema drveća. Tokom kišne sezone ovo područje je poplavljeno te postaje močvara s nešto kanala duboke vode. Anuaci govore nilotskim jezikom zvanim anyua. Njime govori 78.000 ljudi, od čega 52.000 u Južnom Sudanu i 26.000 u Etiopiji. 

Za razliku od drugih nilotskih naroda čija se ekonomija bazira na uzgajanju stoke, Anuaci su i stočari i ratari. Smatra se da imaju zajedničko porijeklo sa svojim sjevernim susjedima Šilucima. Također dijele sličan jezik sa svojim južnim susjedima Ačolijima.

Vanjske veze
------------

***Anuak*** na Wikimedijinoj ostavi

* Arhivirano 2006-01-08 na Wayback Machine-u
* 
* Arhivirano 2004-11-13 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85005813
* SUDOC: 035043628
* BNF: cb12572800f (podaci)

 |
*Za ostala značenja, v. Alvin and the Chipmunks (razvrstavanje).*

**Alvin and the Chipmunks** je američka animirana muzička grupa koju je stvorio Ross Bagdasarian, Sr. za novelty pjesmu 1958. Grupa se sastoji od tri antropomorfirane vjeverica (engleski: ): Al, sklon nevoljama, koji je postao zvijezda; Simon, visoki intelektualac sa naočalama ; i Theodore, debeljko. Trio je vodio njihov ljudski poočim i menadžer Alvin Seville. U stvarnosti je "Alvin Seville" bilo Bagdasarianovo umjetničko ime, a Chipmunks su imena dobili po direktorima originalne diskografske kuće. Likovi su predstavljali veliki uspjeh, te su Chipmunks dobili novi život u obliku animiranih filmova.

Sve glasove je davao Bagdasarian, koristeći playback kako bi manipulirao zvukom. Te je tehnike bio usavršio za prethodne novelty pjesme kao što su "Witch Doctor", a u slučaju Chipmunksa je postigao takav uspjeh, da je nagrađen s dva Grammyja za tehnička dostignuća. Bagdasarian, je poslije izdao niz albuma i singlica, pri čemu je "The Chipmunk Song" postala najprodavanija singlica u SAD. Nakon Bagdasarianove smrti 1972. godine, glasove likova su preuzeli njegov sin Ross Bagdasarian, Jr. i njegova supruga Janice Karman 1980-ih i 1990-ih.

Godine 2007. je snimljen igrano-animirani filčm Alvin and the Chipmunks, a 2009. nastavak Alvin and the Chipmunks: The Squeakquel, u kome su glasove u dijalozima imali Justin Long, Matthew Gray Gubler i Jesse McCartney, dok su Bagdasarian, Jr. i Karman nastavili pjevati. Godine 2011. je u kina došao i treći film *Alvin and the Chipmunks: Chipwrecked*.

Filmovi
-------

*Glavni članak: Alvin and the Chipmunks (filmska serija)*

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* Chipmunks.com, Bagdasarian Productions' official site
* Alvin Seville Official Website Arhivirano 2012-03-26 na Wayback Machine-u
* Cinema.ch Trailer Arhivirano 2008-03-01 na Wayback Machine-u
* "The History of the Chipmunks"[*mrtav link*], Animation.Archive.org
* *Alvin and the Chipmunks*" at Don Markstein's Toonopedia. Archived from the original on April 4, 2012.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* MusicBrainz: 14553432-e492-420d-99ed-6e2fd6b4543f

 |
**Andy Knote** (München, 1962.), njemački muzički producent i kompozitor popularne muzike.

Nakon studija na muzičkoj akademiji (klavir i solo pjevanje) i daljnjeg obrazovanja, Knote je 1984. zajedno s Armandom Presserom osnovao firmu Toyco Studios. Ubrzo je započeo producirati filmsku i TV glazbu, kao i onu za reklame, a producirao je i nekoliko pop pjesama. 

Prva velika filmska produkcija bila je ona za soundtrack filma *Manta, Manta* s Tilom Schweigerom. Ipak, najveći uspjeh postižu njegove platinaste i zlatne produkcije (i prijevodi) pjesama za anime serijale Digimon, Dragonball Z i Pokémon, koje je pisao zajedno s Noelom Pixom, Henkom Flemmingom i nekolicinom drugih suradnika. Ove produkcije učinile su ga poznatim među mlađom publikom koja je pratile anime. 

Njegovi recentniji uratci uključuju muziku za film *Avedis* (s njim je surađivao Sarkis Gazaryan) i jinglove za *Pokito*, dječji program kanala RTL II (na kojem su prikazivani Digimoni i ostali anime serijali na kojima je surađivao). 

Godine 1998. ime firme promijenjeno je u Edition Arts of Toyco.
Stup s antenama (radio, TV UHF i VHF, te satelitska)
**Antena** je naprava koja služi za slanje (emitiranje) i prijem radiovalova (elektromagnetske energije). 

Odašiljačka antena pretvara jednodimenzionalni val iz prijenosne strukture (koaksijalne linije ili valovoda) u trodimenzionalni prostorni val, usmjeravajući pri tome energiju u željenom smjeru. Prijemna antena prima elektromagnetsku energiju ovisno o jačini polja koje dolazi do antene.

Parametri antena
----------------

* **Polarizacija** - opisuje krivulju vektora električnog polja kojeg antena zrači, odnosno prima. Antena ne može primati ortogonalnu polarizaciju. Za istovjetne polarizacije vala i prijemne antene postiže se maksimalni prijenos energije.
* **Dijagram zračenja** - opisuje raspodjelu gustoće snage na površini kugle (u dalekoj zoni), odnosno smjerove glavnih i sekundarnih latica.
* **Kut usmjerenosti** - kut oko glavnog smjera zračenja unutar kojeg zračena snaga ne pada ispod polovice snage zračenja u glavnom smjeru.
* **Širina snopa** - kut koji omeđuje glavnu laticu (kut između prvih nul-točaka u dijagramu zračenja).
* **Usmjerenost** - opisuje kolika je količina energije usmjerena unutar nekog kuta u smjeru najjačeg zračenja u odnosu na sve druge smjerove.
* **Dobitak** - govori koliko više snage treba izračiti iz izotropnog radijatora da bi na istoj udaljenosti postigli jednaku gustoću snage kao kod promatrane antene.
* **Potiskivanje sekundarnih latica** - omjer jakosti polja u smjeru maksimalnog zračenja i jakosti polja u smjeru maksimuma najveće sekundarne latice.
* **Impedancija** - omjer napona i struje na priključnicama antene. Ako se antena nalazi u slobodnom prostoru daleko od bliskih objekata, radi se o vlastitoj impedanciji antene.

Vrste antena
------------

Pasivne antene su napravljene od recipročnih elemenata i mogu se koristiti i kao prijemne i kao odašiljačke. Aktivne antene ("pametne", adaptivne antene) sadrže elektroničke elemente koje im omogućuju da mijenjaju dijagram zračenja, smjer snopa, itd.

Linearne antene su najčešće žičane, zanemarivog presjeka pa ih promatramo kao jednodimenzionalne. Koriste se u nižem frekvencijskom području (ugrubo, ispod 1 GHz). Površinske antene zrače svojom površinom, promatramo ih kao dvodimenzionalne i koriste se u mikrovalnom frekvencijskom području (ugrubo, iznad 1 GHz).

Uskopojasne antene su rezonatne, s malom širinom frekvencijskog područja koje pokrivaju (do 10% frekvencijske nosioca). Širokopojasne antene pokrivaju široko frekvencijsko područje te su stoga najčešće prijemne. 

***Antena*** na Wikimedijinoj ostavi
Baptisterij u Firenci
**Krstionica** ili **baptisterij** izvorno je krsni zdenac, to jest mali bazen u kojem su se obavljala krštenja.

Postoje ostaci takvih krstionica iz 4. stoljeća, a obično su imale križni tlocrt s dva niza stuba kojima se silazilo u krstionicu i iz nje izlazilo. Prve krstionice razvile su se iz židovskih bazena za obredno pranje, o kojima na Bliskom istoku postoje arheološki dokazi barem iz 1. stoljeća. Postoje naznake da su takve krstionice postojale već u samim počecima kršćanstva.

Kasnije, u kršćanskom graditeljstvu od 4. do 14. stoljeća naziv „krstionica" označavat će i posebnu građevinu vezanu uz biskupsku crkvu, a namijenjenu obredu krštenja. Redovito kružna ili poligonalna tlocrta s udubljenim bazenom za uranjanje, poslije samo za polijevanje krštenika. Rani primjer pomičnog bazena krstionice je Višeslavova krstionica iz Nina, s početka 9. stoljeća.

Od 12. stoljeća i u svim župnim crkvama grade se kamene ili metalne posude, često na jednoj nozi ili postolju (školjka) koje zamjenjuju bazen; smještena u brodu, kapeli ili sakristiji crkve.

Također pogledajte
------------------

* Ranokršćanska arhitektura

***Baptisterium*** na Wikimedijinoj ostavi
**Alfonso VI. Hrabri**
**Alfons VI. Hrabri**, izvorno: *Alfonso el Bravo*, (lipanj, 1040. - Toledo, 30. lipnja 1109.), bio je kralj Leóna od 1065. i Kastilje od 1072. godine.

Osvajač
-------

U borbi s braćom preuzeo je svu baštinu svog oca Ferdinanda i tako sjedinio León s Kastiljom. Njegova se majka zvala Sanča.

Godine 1085. zauzeo je Toledo, dotada pod vlašću Maura i proglasio ga glavnim gradom Kastilije. U tim se borbama istakao El Cid, kasnije junak brojnih legendi. Taj se događaj označava kao početak rekonkviste, ponovnog kršćanskog osvajanja Pirenejskog poluotoka.

Alfons je oženio Ines, dok je sa ženom Izabelom imao kćer Elviru.

Promicatelj tolerancije i učenosti
----------------------------------

U svojim zemljama snažno je promicao toleranciju i suživot kršćana, muslimana (maura) i Židova. Proglasio se "carem triju vjera" i uspostavio srdačne odnose sa seviljskim emirom. Poticao je trgovinu i međusobni kulturne utjecaje.

Time je omogućeno prenošenje tekovina naprednije arapske kulture na zapad. U knjižnici u Toledu pronađeni su mnogi dragocjeni spisi; protivno ranijim običajima, sačuvali su ih, proučavali i prevodili. Više o tome: Pirinejski poluotok: Kulturno prožimanje i reakcija.

Njegovi nasljednici, kao Alfons X. Mudri u XIII. st. usprkos stalnim ratovima nastavili su sličnu politiku kulturnog prožimanja. Jačanje fanatizma na obje strane učinilo je u XIV.-XV. st. ta nastojanja uzaludnim.


***Alfonso VI od Kastilje*** na Wikimedijinoj ostavi
**Arapska poezija** (arapski, **الشِعْر العَرَبي** *ash-shi`r(u) 'l-`arabiyu(u)*) je najstariji oblik arapske književnosti. Najstarija sačuvana djela arapske poezije datiraju iz 6. vijeka, ali se vjeruje da je prije toga postojala daleko duža i starija tradicija poezije prenošene usmenom predajom. Arapska poezija se tradicionalno dijeli u dva osnovna tipa - u rimi i u prozi. 

Poezija u rimi se dijeli u petnaest osnovnih metara koje je sakupio i objasnio Al-Farahidi u djelu "علم العروض" (Nauka Aruza). Al-Akhfash, njegov učenik, je kasnije dodao i šesanesti metar. Metri koje koriste arapski pjesnici su poznati kao "بحور" ili "Mora". Osnovna mjerna jedinica "mora" je "تفعيلة" (taf’ila) pri čemu svako "more" sadrži određeni broj taf’ila koje pjesnik mora pratiti u svakom stihu (*bayt*) pjesme. Brojanje metara u pjesama je vrlo rigorozno, pa uklanjanje vokala ili konsonanta može transformirati *bayt*. U poeziji u rimi *bayt* mora završiti sa istom rimom (*qafiya*) u pjesmi.

Nakon ekspanzije islama u Perziju, arapski jezik su obogatili gramatičari i pisci perzijskog porijekla, ali i pjesnici. U 20. vijeku se bilježi preporod arapske poezije, posebno u Alžiru, Egiptu, Sjevernom Sudanu, Iraku, Siriji, Jordanu, Libanonu i Palestini.

Vanjske veze
------------

***Arapska poezija*** na Wikimedijinoj ostavi

* The canonical meters of Arabic poetry
* Princeton Online Arabic Poetry (read and listen) Vocalised Arabic with Audio.
* Arabic poetry in arabic by era Arhivirano 2012-05-21 na Wayback Machine-u
* Arhivirano 2008-05-09 na Wayback Machine-u Arabic poetry
* Arabic Poets at Poet Seers
* Islamic Poetry
**Anlamani** je bio kralj Nubije, odnosno Kuša, koji je vladao od oko 620. pne. do oko 600. pne. Smatra se jednim od sposobnijih vladara, pod kojim je Nubija ponovno počela sticati moć izgubljenu nakon izbacivanja njenih vladara iz Drevnog Egipta.

Anlamani je bio sin svog prethodnika Senkamaniskena, a naslijedio ga je mlađi brat Aspelta.

Kartuš Anlamanija u Nuriju (Britanski muzej)
Anlamani je dao sagraditi stelu u hramu Kawa, gdje se bilježi posjet majke Nasalse koja je došla gledati njegovu krunidbu. Također je zabilježena odluka da četiri sestre postanu "sviračice sistruma" u hramu Amuna u Gebel Barkalu. te se spominje pohod protiv nomada koji su ugrpžavali Kawu. 

Postoje dvije granitne statue kralja pronađene u Gebel Barkalu. Jedna od njih je nacionalnom muzeju u Khartoumu dok je druga u Bostonskom muzeju lijepih umjetnosti.

Anlamani je sahranjen u piramidi Nu. 6 u Nuriju. Grobnica mu sadrži veliku kriptu, ukrašenu s vjerskim tekstovima i sarkofagom.

Eksterni likovi
---------------

* Anlamani Arhivirano 2011-07-20 na Wayback Machine-u
* Kushite king Anlamani

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Preceded by:Senkamanisken | Vladari Kuša | Succeeded by:Aspelta |

***Anlamani*** na Wikimedijinoj ostavi
range 44°6′11.51″N 10°8′5.8″E﻿ / ﻿44.1031972°N 10.134944°E﻿ / 44.1031972; 10.134944

| Apuanske Alpe |
| --- |
| Dio Sjevernih Apenina |
| Pogled na planine masivaPogled na planine masivaPogled na planine masiva |
| Dužina masiva: | 60 km km |
| Širina masiva: | km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | Monte Pisanino (1,946 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Italija |

**Apuanske Alpe** (talijanski: *Alpi Apuane*) je planinski masiv na zapadu Toskane, koji se proteže u dužinu od nekih 60 km paralelno sa ligurskom obalom u smjeru jugoistok-sjeverozapad.

Geografske karakteristike
-------------------------

Masiv se prostire po provincijama; La Spezia, Massa e Carrara, Lucca i Pisa.

Sa istoka je omeđen dolinom rijeke Serchio, na jugozapadu kotlinom Aulelle (pritoka Magre), na sjeveru se spaja sa Apeninima prijevojem (842 m) kod Carpinella.

Apuanske Alpe se uglavnom sastoje od paleozoičkih škriljavaca, gnajsa i vapnenca, sa preklapajućim metamorfnim trijaskim vapnencima (mramori). 
Po masivu ima puno kraških fenomena, kao što su pećine i jame, najdublja je Olivifer (1,215 metara).

Geomorfologija je po mnogo čemu slična alpskoj (zato se i zovu *Alpe*), i vrlo je neujednačena u centralnom dijelu masiva. On je karakterističan po dubokim uskim kotlinama, oštrim grebenima i strmim padinama. U tom se dijelu nalaze najviše planine; Monte Pisanino (1,946 m), Pizzo d'Uccello (1,781 m), Monte Sagro (1,749 m), Monte Tambura (1,890 m), Monte Sumbra (1,765 m), Pania della Croce (1,859 m). Interesantno je da one za razliku od ostalog dijela, imaju poprilično blage padine i ne toliko oštar reljef.

Zapadna strana, izložena vlažnim vjetrovima sa mora, prima puno padalina, pa ima i blažu klimu. 

Vegetacija je prilično oskudna, i koncentrirana na zapadnoj strani, gdje do 700 m nadmorske visine, rastu vinova loza, masline i kesten.
U zonama od 1,000 do 1,500 m bukve, a iznad te nadmorske visine prostiru se pašnjaci.

Apuanske Alpe svijetski su poznate po svojim bijelim, sivim i polikromnim mramorima, koji se vade od antike u brojnim kamenolomima rasutih oko Carrare, Masse i Seravezza. Oni su i centri kraja sa najviše stanovnika.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Apuane, Alpi-*" (talijanski). Sapere. Pristupljeno 22.02.2022.

Vanjske veze
------------

***Apuanske Alpe*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Apuane, Alpi-* (`it`)
**Oblici vladavine**  
Serija članaka iz političkih nauka

|  |  |
| --- | --- |
|  | Spisak društvenih uređenja* anarhija
* aristokracija
* autoritarizam
* autokracija
* demokracija

direktna demokracija
predstavnička demokracija* despotizam
* diktatura
* jednopartijska država
* kleptokracija
* komunistička država
* kritarhija
* kritokracija
* meritokracija
* monarhija

apsolutna monarhija
ustavna monarhija* oligarhija
* ohlokracija
* plutokracija
* republika

kapitalistička republika
mješovita vlada
parlamentarna republika
socijalistička republika
ustavna republika* pleme
* teokracija
* timokracija
* tiranija
* totalitarizam
* fašizam
* feudalizam
 |


**Apsolutna monarhija** je naziv za monarhijski oblik vladavine gdje monarh ima svu izvršnu, zakonodavnu i sudsku vlast koja nije ograničena nikakvim ustavom ili drugim institucijama. Jedini izuzetak u nekim slučajevima mogu predstavljati vjerske doktrine ili običaji.

U apsolutnim monarhijama mogu postojati neke institucije koje nisu direktno potčinjene državnom poglavaru, kao što su parlamenti, ali oni imaju isključivo savjetodavnu funkciju, a pravo na donošenje odluka u pravilu pripada vladaru.

U današnjem svijetu kod apsolutnih monarhija razlikujemo tzv. *prave apsolutne monarhije* koje nemaju ustav i ustavne monarhije s apsolutističkim ovlastima vladara.

V. također
----------

* Božansko pravo kraljeva
* Prosvijećeni apsolutizam
* Ustavna monarhija
Koordinate: 45° 5′ 30″ SGŠ, 21° 51′ 12″ IGD


**Anina** (rum. *Anina*, nem. *Steierdorf-Anina*, mađ. *Stájerlakanina*) je grad u Rumuniji. On se nalazi u zapadnom delu zemlje, u istorijskoj pokrajini Banat i blizu granice sa Srbijom. Anina se nalazi u okviru okruga Karaš-Severin.

Anina je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 9.167 stanovnika.

Grad Anina je poslednjih godina privukao svetsku pažnju po najstarijim ostacima praistorijskog čoveka na tlu Evrope koji su do sada nađeni. Ovi ostaci, stari 40.000 godina, nađeni su obližnjoj pećini Peštera ću Oaze.

Prirodni uslovi
---------------

Grad Anina nalazi se u istočnom delu istorijske pokrajine Banat, oko 140  južno do Temišvara.

Anina se nalazi u istočnom, planinskom delu istorijske pokrajine Banat. Grad je smešten u uzanoj dolini, iznad koje se strmo izdižu planine iz sistema Karpata.

Stanovništvo
------------

Matični Rumuni čine većinu gradskog stanovništva Anine, a od manjina prisutni su Mađari i Romi. Do sredine 20. veka u gradu su bili znatno brojniji Jevreji i Nemci.

Vanjske veze
------------

***Anina*** na Wikimedijinoj ostavi

* Country Profile from BBC News.
* Romania Article and Country Profile from Encyclopaedia Britannica
* Romania Profile from Balkan Insight.
* Romania entry at *The World Factbook*
* Romania information from the United States Department of State.
* Portals to the World from the United States Library of Congress.www\.loc\.gov
* Romania Arhivirano 2008-08-21 na Wayback Machine-u at *UCB Libraries GovPubs*.
* Anina na Projektu Open Directory
* Wikimedia Atlas of Romania
* Key Development Forecasts for Romania from International Futures.
* Romanian Law and Miscellaneous – English
* Službene stranice okruga (`ro`)
* Istoria numelor județelor din România (`ro`)
* www.anina.ro Zvanična stranica grada Anine Arhivirano 2016-12-17 na Wayback Machine-u

Šablon:Klica-grad-Rumunija
Koordinate: 41° 23′ 60" SGŠ, 22° 28′ 60" IGD

**Baraklija** (mak. *Barakli*, tur. *Baraklı*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Baraklija je naselje u okviru opštine Valandovo.

Prirodni uslovi
---------------

Baraklija je smeštena u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Valandova, naselje je udaljeno 20 kilometara severno.

Naselje Baraklija se nalazi u istorijskoj oblasti Bojmija. Naselje je položeno na južnim padinama planine Plavuš, na približno 450 metara nadmorske visine.

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Baraklija je prema poslednjem popisu iz 2002. godine bila bez stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju bili su Turci (spontano se iselili u maticu posle Drugog svetskog rata), a pretežna veroispovest mesnog stanovništva islam.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.valandovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Valandovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Valandovo |
| --- |
| **Valandovo** • 
Ajranlija • 
Arazlija • 
Bajrambos • 
Balinci • 
Baraklija • 
Bašalija • 
Bašibos • 
Brajkovci • 
Buluntulija • 
Vejselija • 
Gradec • 
Grčište • 
Dedeli • 
Đulelija • 
Josifovo • 
Kazandol • 
Kočulija • 
Marvinci • 
Pirava • 
Plavuš • 
Prsten • 
Rabrovo • 
Sobrija • 
Tatarlija • 
Terzelija • 
Udovo • 
Čalaklija • 
Čestevo |  |
**Amortizer** je uređaj koji se najčešće ugrađuje; motornim vozilima, avionima i mašinama. On služi da se ublaže vibracije i udaraci kod vožnje preko neravnina ili kod slijetanja aviona. .

Kod motornih vozila - amortizer je dio sistema vesanja tockova, koji sprečava nekontrolisane vibracije opruge i odvajanje tocka od podloge puta, pa tako utieče na sigurnost vožnje.

Karakteristike i tipovi
-----------------------

Općenito rečeno amortizeri su uređaji za kontrolu i ublažavanje neželjenih vibracija, a postoji više tipova;

### Opružni amortizer

Radi na principu sabijanja opruge, ali ima kratak vijek trajanja i vrlo je tvrd.

### Gumeni amortizer

Funkcionira na principu deformacije gumenih blokova ili traka, najviše se koriste se ublažavanje vibracija mašina, kod montaže na podlogu.

### Mehanički (frikcioni) amortizer

Radi na principu trenja metalnih ploča priljubljenih pomoću posebne opruge s vijkom za podešavanje. Sve do sredine 1920-ih to je bio najčešći amortizer kod motornih vozila, ali je kratko trajao.

### Hidraulični amortizer

Princip njegova rada bazira se na pritiskivanju ulja (ili druge slične tekućine) iz prostora niskog u prostor visokog pritiska u cilindru. To kretanje uzrokuje unutrašnje trenje tekućine koje se zbog viskoznosti ulja ne može izvesti trenutno, pa se tako postiže ublažavanje udara. Najčešći tipovi takvih amortizera su krilni, polužni i teleskopski. 

### Pneumatski amortizer

Djeluje na istom principu kao i hidraulični jedina mu je razlika što koristi plin umjesto ulja. Često se ugrađuju na motocikle i stajne trapove malih avione.

### Hidropneumatski amortizer

On pretvara kinetičku u toplinsku energiju, koristi se kod ovjesa težih automobila, aviona, kamiona, željezničkih vagona i sličnih vozila.

### Opružno-hidraulični amortizer

Je kombinacija opružnog i hidrauličnog amortizera.

U novije vrijeme istražuje se mogućnost da elektromagnetski uređaji spriječe neželjene vibracije.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Amortizer*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 15.02.2017.
2. 1 2  „*Shock absorber*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 15.02.2017.

Vidi još
--------

* August F. Meyer
* Monroe amortizeri

Vanjske veze
------------

***Amortizer*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Shock absorber* (`en`)
**Andrej Aleksandrovič Ždanov** (Андре́й Алекса́ндрович Жда́нов) (26.2. 1896. — 31.8. 1948.) bio je sovjetski političar.

Ždanov je pristupio boljševicima 1915. godine i probio se kroz partijske redove, postajući vođa komunističke partije Lenjingrada nakon atentata na Sergeja Kirova 1934. godine. Tokom drugog svetskog rata, Ždanov je bio zadužen za odbranu Lenjingrada, a sam Staljin ga je držao kao svog potencijalnog zamjenika tako da je pred kraj život Ždanov postao predsjednik parlamenta Sovjetskog Saveza.

Njegova ideologija, poznata kao Ždanovizam, definisala je ranu kulturu Sovjetskog Saveza. Promovisao je socijalni realizam i naučni pristup umetnosti.

Ždanov je prema službenoj verziji umro u Moskvi od bolesti srca 31.8.1948. Mnogo godina kasnije je Nikita Hruščov u svojim memoarima tvrdio kako je Ždanov bio alkoholičar te da je Staljin nedugo pred njegovu smrt na njega vikao "da prestane piti išta osim voćnih sokova". S obzirom da je Staljin više puta davao do znanja kako Ždanova smatra za jednog od svojih potencijalnih nasljednika, među historičarima postoje špekulacije o tome da su njegovi suparnici Lavrentij Berija i Georgij Maljenkov nastojali koristiti njegovo loše zdravlje kako bi ga posredno ili neposredno eliminirali. Ždanovljeva smrt je bila jedno od obrazloženja za čistku jevrejskih kadrova u tzv. ljekarskoj aferi nedugo pred Staljinovu smrt.

Ždanovljev sin Jurij se godinu dana nakon očeve smrti oženio za Staljinovu kćer Svetlanu, s kojom je bio u braku do 1960.

Izvori
------

1. ↑  Simon Sebag Montefiore, in "*Stalin: The Court of the Red Tsar*", ISBN 1-4000-4230-5



***Andrej Ždanov*** na Wikimedijinoj ostavi
**Barak Tame Sopé Mautamata** (1955 -) je vanuatuanski političar koji trenutno vodi Melanezijsku progresivnu partiju i koji je od 1999. do 2001. služio kao premijer.

Barak Sope je nećak prvog vanuatuanskog predsjednika Atija Georgea Sokomanua. Na vlast je došao nakon smjene Donalda Kapolkasa. U aprilu 2001. mu je izglasano nepovjerenje. Godine 2002. je osuđen na dvije godine zatvora zbog krivotvorenja vladnih isprava. Godine 2004. ga je predsjednik pomilovao, a što je izazvalo proteste australijske i novozelandske vlade. U ljeto 2004. se priključio koaliciji Sergea Vohora kao ministar vanjskih poslova, ali je nekoliko mjeseci kasnije dao ostavku u znak protesta zbog Vohorove odluke da se prizna Tajvan. Kada je nekoliko mjeseci kasnije novu vladu formirao Ham Lini, Sope je u njoj služio kao ministar poljoprivrede, šumarstva i ribarstva.

Na izborima 2008. godine Sope je izgubio svoje parlamentarno mjesto.

Izvori
------

1. ↑  Élise Huffer, *Grands hommes et petites îles: la politique extérieure de Fidji, de Tonga et du Vanuatu*, Paris: Orstom, 1993, ISBN 2-7099-1125-6, p.99.

| * p
* r
* u
Premijer Vanuatua |
| --- |
| W. Lini • Kalpokas • Korman • Vohor • Korman • Vohor • Kalpokas • Sopé • Natapei • Vohor • H. Lini • Natapei | Zastava Vanuatua |
**Arabela** (Chiripuno, Tapweyokwaka, Tapueyocuaca).- Pleme američkih Indijanaca porodice Zaparoan nastanjeno u peruanskom departmanu Loreto, u provinciji Maynas (distrikt Napo), na rijeci Arabela. Arabela sami sebe nazivaju Tapueyocuaca. U ovim krajevima prije su obitavala i sada nestale Záparo grupe Oa, Gaye ili Gae i Shimigae. Godine 1993. bilo ih je 302. Pleme je agrikulturno, uzgajaju juku (yuca), kukuruz, papaju i drugo, a bave se i klasičnim zanimanjima za tropsku kišnu šumu, lovom, ribolovom i sakupljanjem. 
Tihuacuno i Chiripuno podgrupe su Sabela.

Jezik
-----

Jezik arabela ili chiripuno član je porodice Zaparoan, a od njekih 300 etničkih Arabela govori ga oko 150 duša (1989. SIL), a ostali se služe sa španjolskim ili quechua.

Agrikultura, lov i ribolov
--------------------------

Agrikultura je je najvažniija aktivnost Arabela (posijeci-i-spali). Glavne kulture su yucca, banane, kukuruz, sachapapa, papaya i citrusi. Lov i ribolov također je zastupljen. Sakupljaju i voće palmi pijuayo, sitne životinjice, poput larvi, račića i puževa, koji također ulaze u njihovu prehranu.

Povijest
--------

Regija na kojoj danas žive Arabele, originalno je pripadala plemenima Oa, Gaye i Semigaye ili Shimigaye, a njihovo porijeklo je od Oa Indijanaca. Prvi misionarski kontakt sa njima imao je Agustino Samuel Barrio. Njima pripada i jedna manja gupa koja se prije nekih stotinu godina odcijepila od matice Arabela ali nije poznato njihova kasnija sudbina, ni dali su nestali. Ova Arabela skupina poznata je pod imenom Pananuyuri.

Vanjske poveznice
-----------------

* Arabela
**Alfonso XIII od Španjolske** (Madrid, 17. maj 1886. - Rim, 1941.) zvan **Afrički** (španjolski: *Africano*) bio je španjolski kralj od 
1902. do 1931.

Biografija
----------

Alfonso je rođen nakon što mu je umro otac, od tad pa sve do 1902. umjesto njega vladala je majka kao regent. 
Proglašen je punoljetnim sa šesnaest godina i preuzeo tron u prilično teškim vremenima za naciju, jer još nisu bile zalječene rane od poraza u ratu protiv Sjedinjenih Američkih Država i raspada španjolskog kolonijalnog carstva, koje se desilo kao posljedica tog poraza.

Kako ga je majka školovala u skladu sa monarhističkom tradicijom za vojnika - Alfonso se tako i ponašao - previše kao komandant, a ne kao ustavni monarh, iako se kod preuzimanja krune zakleo na ustav iz 1876.

Nakon izbora održanih 1931. pobjedili su republikanci i proglasili Republiku, - Alfonso je mirno prihvatio gubitak trona i otišao u egzil.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Alfonso XIII*" (španjolski). Biografías y Vidas. Pristupljeno 30.10. 2018.

Vanjske veze
------------

***Alfonso XIII od Španije*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alfonso XIII* (`es`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Španjolski kralj (1902. - 1931.)** | Nasljednik: |
| **Alfonso XII** | **Juan Carlos I** |


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Granica Migdonije i Halkidika
**Aretusa** (starogrčki: ) ime je drevnog grčkog grada koji se nalazio u oblasti Migdoniji.
Prema jednoj tradiciji, u tom je gradu umro i bio pokopan slavni grčki tragičar Euripid. Međutim, u drugim izvorima kao mesto njegove smrti navode se Bormisk i Pela.

Aretusa se spominje u Pseudo-Skilakovom *putopisu* kao jedan od gradova koje su naseljavali Grci iznad ostrva Palene. U tom je putopisu Aretusa spomenuta uz gradove Alaptu i Apoloniju. Strabon smešta Aretusu u Migdoniju, na obali jezera Bolbe. Plinije Stariji kaže da se i Aretusa i Apolonija nalaze u Migdoniji i dodaje da su oba grada daleko od mora.

Grad su najverovatnije u 7. veku pne. osnovali kolonisti iz Halkide na Eubeji i nazvali ga po izvoru Aretusi koji se nalazio u blizini njihovog rodnog grada. U 5. veku pne. Perikle je tamo poslao dve hiljade kleruha jer je ta oblast bila bogata rudama i drvnom građom. Početkom 4. veka grad ulazi u Drugi atinski pomorski savez, a kasnije ga zauzima Filip II Makedonski. U Aretusi je bio posebno razvijen kult orfičkih misterija. Na akropoli u Aretusi Justinijan I podigao je jedno utvrđenje.

Ostaci grada, za koji se veruje da je nekadašnja Aretusa, pronađeni su u blizini današnjeg sela Rendine.

Literatura
----------

* Hansen, Mogens Herman; Nielsen, Thomas Heine (2004). *An inventory of archaic and classical poleis*. New York: = Oxford University Press. ISBN 0-19-814099-1.
* Smith, William (1854), „Arethusa (5)", *Dictionary of Greek and Roman Geography*, London
**Anote Tong** (na kineskom, 湯安諾; pinyin: Tāng Ānnuò, 11. jun 1952 -) je predsjednik Republike Kiribati. Na mjesto predsjednika je stupio 2003. godine nakon što je na izborima tijesno porazio svog brata dr. Harryja Tonga.

Mandat mu je obilježilo sklapanje diplomatskih odnosa s Tajvanom, nakon čega je s Kiribatijem diplomatske odnose prekinula NR Kina, te napustila špijunsko-satelitsku bazu izgrađenu na otočju. U posljednje vrijeme Tong izaziva pažnju međunarodne javnosti tvrdnjama kako će zbog globalnog zatopljenja Kiribati nestati, a svo njegovo stanovništvo postati izbjeglicama.

Vanjske veze
------------

***Anote Tong*** na Wikimedijinoj ostavi

* NOW on PBS: 'Paradise Lost'
* ABC News: President of Kiribati: 'Our Very Lives Are At Stake'
* Address to the 63rd Session of the United Nations General Assembly, September 25, 2008

| * p
* r
* u
Predsjednici Kiribatija |
| --- |
| Ieremia Tabai • Rota Onorio\* • Ieremia Tabai • Teatao Teannaki • Tekiree Tamuera\* • Ata Teaotai\* • Teburoro Tito • Tion Otang\* • Anote Tong\*v.d. | Flag of Kiribati |
Ilustracija navodnog događaja u Harper's Weeklyju.
**Catherine O'Leary**, također poznata i kao **Cate O'Leary** (o. 1827 - 3. jul 1895), bila je irska doseljenica u SAD, najpoznatija po urbanoj legendi prema kojoj je njena krava izazvala katastrofalni požar u Chicagu 1871.

Požar je izbio 8. oktobra 1871. godine i u njemu je stradala šupa koju je držala Catherine O'Leary. Nakon požara je Michael Ahern, novinar Chicago Tribunea, napisao članak u kome se tvrdilo da je požar izbio tako što je O'Leary muzla kravu, koja se pri tom ritnula stražnjom nogama i bacila svjetiljku na sijeno. Iako Ahern nije naveo ime žene, njeni susjedi i šira javnost su je lako identificirali. Ahern je 1893. priznao da je cijelu priču izmislio.

O'Leary je umrla 1895. godine. Do kraja života su je optuživali da je izazvala požar, bilo zbog pijanstva, bilo zbog nepažnje. Iza sebe je ostavila dvoje kćeri i sina Jamesa Patricka O'Learyja, koji je početkom 20. vijeka bio neslužbeni "kralj kocke" u gradu. 

Godinama kasnije je Catherine O'Leary postala predmetom referenci u popularnoj kulturi. Godine 1937. je snimljen hollywoodski film *In Old Chicago*, gdje je njen lik prikazan herojski, a za tu ulogu je Alice Brady osvojila Oscar za najbolju sporednu glumicu.

Vanjske veze
------------

* Patrick & Catherine O'Leary's grave
* Mrs O'Leary and her cows Arhivirano 2007-01-08 na Wayback Machine-u
* "Madam O'Leary" song by Welcome To Ashley

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 287598549

 |
**Arhidam II** (grč. Ἀρχίδαμος) bio je spartanski kralj iz dinastije Euripontida, koji je vladao od oko 469. pne. do 427. pne.. Njegov otac Zeuksidam, sin kralja Leotihide, umro je pre svoga oca, nakon što je dobio sina Arhidama.

Nakon Zeuksidamove smrti Leotihida se ponovo oženio, i to Euridamom, Menijevom sestrom i Dijaktorida. S njom nije imao muških potomaka, već samo kćerku Lampitu, koju je udao za svog unuka Arhidama. Arhidam je stupio na presto nakon što je njegov deda Leotihida bio svrgnut i izgnan zbog optužbe za mito.

Arhidam je bio jedan od spartanskih kraljeva koji su vladali u periodu prvog peloponeskog rata i prve faze velikog peloponeskog rata, koja je po njemu i nazvana Arhidamovim ratom. Prema jednoj antičkoj priči, na koju se ipak mora gledati sa sumnjom, Arhidamova prisebnost spasila je Spartu katastrofe nakon velikog zemljotresa koji ju je pogodio 464. pne.

Tokom pregovora koji su prethodili peloponeskom ratu Arhidam je učinio sve što je mogao da bi sprečio, ili bar odložio, neizbežni rat, ali ga je nadglasala grupacija koja se zalagala za rat. Na čelu snaga Peloponeskog saveza upadao je u Atiku u leto 431. pne. 430. pne. i 428. pne. a 429. pne. predvodio je vojne operacije protiv Plateje. Umro je verovatno 427. pne. a svakako pre leta 426. pne. kada se na njegovom prestolu već nalazio njegov sin Agis II.

Vanjske veze
------------

* Archidamus II from Livius.Org


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Leotihida**  |  **Euripontidski kralj Sparte** 469. pne.– 427. pne. | Slijedi: **Agis II**  |
**Alfonso VIII od Kastilje** zvan *od Navasa* (el de las Navas) ili *Plemeniti* (?, oko 1155. - Burgos, 6. oktobar 1214.) bio je od 1158. do smrti kralj
Kastilje i Toleda.

Biografija
----------

Alfonso VIII je rođen kao sin kralja Sancha III, oca je naslijedio kad je imao samo tri godine.

Još i prije nego što je Alfonso stupio na tron, vladavina mu je bila ugrožena unutarnjim sukobima i uplitanjem Kraljevine Navare u kastiljske poslove. 
Tokom svoje vladavine održao je savezništvo sa Kraljevinom Aragon, pa je s njom 1179. sklopio pakt u Soriji. Njime je utvrđena buduća granica između Kastilje i Aragona kad se dovrši rekonkvista nad maurskom Španjolskom.

Od 1172. do 1212. borio se protiv invazije islamskih Almohadida, koji su ga porazili 1195. Te iste godine kraljevi Leona i Navare napali su Kastilju, ali se Alfonso uz pomoć aragonskog kralja Pedra II uspio odbraniti.

Kulminacija njegove vladavine bila je 1212. tad je Alfonso u Bitci kod Navas de Tolose pobjedio u almohadidskog sultana i time dokinuo njihovu vlast po Španjolskoj.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Alfonso VIII*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 16.7. 2018.

Vanjske veze
------------

***Alfonso VIII od Kastilje*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alfonso VIII* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Kastilje i Toleda (1158. - 1214.)** | Nasljednik: |
| **Sancho III od Kastilje** | **Enrique I od Kastilje** |
**Alfred Bernhard Nobel** (Stockholm, 21. listopada 1833. - San Remo, 10. prosinca 1896.), švedski hemičar, inovator, dramski pisac i donator. Alfred Nobel je jedno od šestero djece Immanuela Nobela (1801-1872), švedskog arhitekte, inžinjera i inovatora.

Biografija
----------

Alfred Nobel je sa familijom preselio iz rodnog Stockholma u Sankt Peterburg 1842. godine nakon što je očeva radionica bankrotirala. U to vrijeme familija je bila na rubu siromaštva, a mladi Alfred je radio kao prodavač šibica na ulici. 1859 familija se vraća u Švedsku gdje Alfred počinje studirati eksplozive, posebno nitroglicerin, eksplozivni element koga je otkrio Ascanio Sobrero 1847. U toku tih studija desilo se nekoliko eksplozija u laboratoriju, a jedna od njih je usmrtila Alfredovog mlađeg brata Emila 1864.godine.
Na osnovama nitroglicerina Nobel je izumio i patentirao dinamit 1867. godine. 

Alfred Nobel je također bio dramski pisac. Napisao je dvojezičnu (švedski i esperanto jezik) dramu *Nemesis*, baziranu na stvarnom događaju. Glavni lik drame, Beatrice Cenci je stvarna osoba, osuđena na smrt i pogubljena 11.septembra 1599 u Rimu. Nobelova knjiga daje njegovo viđenje događaja koji su prethodili toj kazni. Drama Nemesis je prvi put objavljena 1896 u Parizu, malo prije Nobelove smrti.

Nobelova nagrada
----------------

*Glavni članak: Nobelova nagrada*
Alfred Nobel je u svom testamentu donirao dio svog novca Švedskoj državi i osnovao fond iz kojeg će se svake godine dodijeljivati nagrade u više kategorija (hemija, fizika, književnost, medicina, mir itd.).

Nobel je bio zaprepašten i šokiran načinom na koji je svijet upotrebljavao njegov izum – dinamit i u toj činjenici leži razlog njegove odluke da se nagrade dodjeljuju onima koji svojim sposobnostima najviše doprinose čovječanstvu.

Prva svečanost dodjele Nobelovih nagrada za književnost, fiziku, hemiju i medicinu je održana na Kraljevskoj Muzičkoj Akademiji u Stockholmu, 1901. godine.

***Alfred Nobel*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 241927177
* LCCN: n81147736
* ISNI: 0000 0001 2129 0017
* GND: 118588370
* SELIBR: 196150
* SUDOC: 034326340
* BNF: cb125092450 (podaci)
* BIBSYS: 90094214
* MusicBrainz: c13a0f24-c61b-476d-8565-0350505c320c
* NLA: 35389036
* NDL: 00621216
* NKC: jn20000720196
* BNE: XX1049083
* KulturNav: id
* CONOR.SI: 25265251

 |
**Areometar** je instrument kojim se brzo određuje gustina tečnosti. Konstrukcija areometra je zasnovana na zakonima ravnoteže u hidrostatici. 

Areometar To je u stvari zatvorena staklena cev, proširena u osnovi. U prošireni deo se stavi olovna sačma ili živa, što omogućava areometru da vertikalno plovi u tečnosti. Gornji, uži deo areometra sadrži skalu, fabrički obeleženu sa jedinicama za gustinu.

Pri merenju sa areometrom on se potopi u tečnost čija se gustina meri. U zavisnosti od gustine tečnosti areometar tone. Što je gustina veća areometar manje tone, i obratno. Čitanje gustine se vrši tako što se na skalai čita podeljak koji se poklapa sa nivoom tečnosti. Pri tom areometar daje najtačniju vrednost kada se merenje vrši na temperaturi koja je ubeležena na njegovoj skali. Ova temperatura je označena na svakom areometru.

Pronalaženje areometra se pripisuje Hipati, grčkoj filozofkinji i matematičarci koja je živela u IV veku naše ere.

Različiti specijalni areometri upotrevljavaju se za određivanje gustoće pojedinih vrsta tekućina npr. alkoholometar, laktometar, urinometar, saharometar,bomrometar i dr.

Šablon:Klica-fiz

Ljestvice na areometrima su različite:

* Bauméova - korištena kemijskoj industriji i farmakologiji
* Brixova - za mjerenje voćnih sokova, u dobivanju vina i u industriji šećera
* Oechsleova - za mjerenje gustoće vinskog mošta
* Platonova - za mjerenje gustoće prilikom raznih fermentacija
* Twaddellova - korištena u industriji izbjeljivača i bojila
**Ara Pacis Augustae** *(Oltar božanskog mira)*, muzej Ara Pacis, Rim.
Centralni reljef s prikazom božice mira.
Detalj svečanog mimohoda.
**Ara Pacis Augustae** (lat. Oltar veličanstvenog mira) je monumentalni oltar koji je napravljen po naredbi senata, od 13. pne. - 9. g. kako bi se proslavio Augustov pobjednički povratak iz Galije i Španjolske.

Na reljefima koji ispunjavaju cijelu površinu kvadratnog svetišta prikazana je carska obitelj sa simbolima vjerske pobožnosti i plodonosne zemljoradnje. Oltarni ukrasi naglašavaju Augustovu važnost u održavanju mira i blagostanja u Rimu, tzv. "Pax Romana" ili stogodišnji mir.

Ovaj zavjetni objekt najšire izražava carsku koncepciju portreta. Na licima iz **svečanog mimohoda** prevladava realistični naglasak bez insistiranja na pojedinostima, samo jednostavan ritam nabora koji su pokrenuti svečanim hodom.

Poveznice
---------

* Rim
* Umjetnost starog Rima
* Rimsko Carstvo

Izvori
------

1. ↑  Crow, Charlotte (2006). „The Ara Pacis". *History Today* **56** (6): 5.

Vanjske veze
------------

***Ara Pacis*** na Wikimedijinoj ostavi

* Samuel Ball Platner, *Topografski rječnik starog Rima*: Ara Pacis (engleski).
* Službena web stranica Ara Pacis muzeja na engleskom.[*mrtav link*]
* Nekoliko stranica s fotografijama.
* Članak iz New York Times, 25. rujna 2006. "Nagovještaj modenrizma u starom Rimu", Nicolai Ouroussoff.
* *Opis s Richardmeier.com*: Ara Pacis. Arhivirano 2007-08-12 na Wayback Machine-u
* Ara Pacis Museum.com

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 235178654
* GND: 4310287-6

 |
**Case-Churchov amandman** (engl. ) je zakon koji je godine 1973. donio američki Kongres i kojim je predsjedniku zabranjeno vršenje bilo kakve vojne akcije na području Vijetnama, Kambodže i Laosa bez prethodnog odborenja tog tijela. Donešen je nekoliko mjeseci nakon Pariških mirovnih sporazuma kojim je formalno okončano neposredno učešće američkih oružanih snaga u vijetnamskom ratu, a svrha mu je bila spriječiti administraciju predsjednika Nixona da pod izgovorom pružanja pomoći svojim južnovijetnamskim saveznicima ponovno eskaliraju sukob kao što su to učinili vojnim ofenzivama u Kambodži 1970. i Laosu 1971. godine. Ime je dobio po svojim sponzorima - republikanskom senatoru Cliffordu P. Caseu i demokratskom senatoru Franku Churchu - koji su ga predložili još prethodne godine, prije predsjedničkih izbora i sklapanja Pariških sporazuma. Amandman je tada bio tijesno poražen u Senatu, ali je 26. januara 1973. ponovno pušten u proceduru. 13. maja 1973. ga je odobrio odbor Senata za vanjsku politiku. Nixon se protivio amandmanu, držeći da bi njime američkoj diplomaciji bile vezane ruke, odnosno da komunistički Sjeverni Vijetnam i njegovi saveznici iz Vietconga ne bi imali razloga da se plaše američke vojne intervencije u slučaju da prekrše sporazume. Sve veća nepopularnost rata, ali i oslabljenost Nixonove administracije skandaloznim otkrićima u aferi Watergate, su doveli da u Kongresu naraste podrška amandamnu do preko dvije trećine kongresnika i senatora, čime je postalo jasno da njegovo izglasavanje i primjenu neće zaustaviti ni Nixonov predsjednički veto. Amandman je izglasan 30. juna, a sljedeći dan je Nixonovim postupkom stupio na snagu. Ostao je na snazi i 1975. godine, kada su Sjevernovijetnamci pokrenuli konačnu ofenzivu kojom je srušen južnovijetnamski pro-američki režim.
„Aretej" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Aretej (razvrstavanje).
Aretej iz Kapadokije, ulje na platnu; Mahmut Karatoprak, 2015 (osobna zbirka Halila Tekinera, Kayseri)
**Aretaeus** (starogrčki: ) je bio antički grčki ljekar iz rimskog doba, ali koji je autor jednog od najznačajnijih danas sačuvanih medicinskih tekstova iz starog vijeka. O njegovom se životu vrlo malo zna, osim da je živio u 1. ili 2. vijeku n.e. odnosno bio žitelj ili rodom iz Kapadokije.

Dijagnostički metod
-------------------

Aretej je na jonskom grčkom napisao opći traktat o bolestima, a koji je do danas sačuvan. Ova vrijedna knjiga pruža priličnu preciznost u opisu simptoma, odnosno dijagnostičkog karaktera bolesti. Aretej je u svojoj praksi uglavnom pratio Hipokratovu metodu, ali je obraćao manje pažnje na tzv. "prirodne sekcije" sistema, te se ponekad otvoreno proturječio "Ocu medicine". 

Aretej je pružio klasične dijagnoze bolesti među kojima su astma, epilepsija, pneumonija, tetanus, rak materice i razni oblici duševnih poremećaja. Razlikovao je nervne od duševnih bolesti te opisao histeriju, glavobolju, maniju i melankliju. Pružio je prvi poznati opis celijaklije, imenovavši je bolešću trbuha, *koliakos*.

Terapije koje predlaže se opisuju kao jednostavan sistem, koji se temelji na purgativima, kao i korištenju narkotika; Aretej je također bbio manje sklon puštanju krvi od većine antičkih ljekara. Ponekad se klasificira kao pripadnik tzv. pneumetakse škole, dok ga dio autora smatra pripadnikom ekletičke škole antičke medicine.

Izvori
------

1. ↑  „Founding Physicians of Celiac - Aretaeus" (engleski). *Celiac, Simply*. Arhivirano iz originala na datum 2017-04-09. Pristupljeno 8. 4. 2017.

Vanjske veze
------------

***Aretej iz Kapadokije*** na Wikimedijinoj ostavi

* Aretaeus' complete works in Greek and English (edition of Francis Adams, 1856) at the Digital Hippocrates project
* The extant works of Aretaeus, the Cappadocian, edited and translated by Francis Adams, London, printed for the Sydenham Society, 1856
* Works at Open Library

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 60528301
* LCCN: n85229153
* ISNI: 0000 0000 8140 0030
* GND: 118650009
* SELIBR: 212833
* SUDOC: 027206645
* BNF: cb13091706p (podaci)
* BIBSYS: 94010409
* NKC: nlk20000079981
* BNE: XX831690
* CiNii: DA1266070X

 |