recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Corral** je lučki grad na jugu Čilea u kom živi 3,481 stanovnika

Geografske karakteristike
-------------------------

Corral se nalazi u Regiji Los Ríos - Provincija Valdivia.
Corral se prostire na lijevoj obali Zaljeva Corral, udaljen 15 km od Valdivije i 850 km od Santiaga.

Utvrda San Sebastián
Utvrde u zaljevu

Historija
---------

Corral je jedna od najstarijih luka u Čileu, koja je tokom 17. vijeka, postala izuzetno važna Španjolskom Imperiju, zbog tog je podignut čitav niz utvrda u gradu i oko njega, da spriječe ulaz u zaljev i u rijeku Valdiviju, i tako zaštite grad Valdiviju.

Grad je bio poprište pomorske bitke 1820. u vrijeme čileanske borbe za nezavisnost. U toj bitci je tek osnovana Čileanska ratna mornarica, kojom je komandirao unajmljeni britanski oficir Thomas Cochran, zauzela španjolske utvrde i sam grad, a nakon tog i Valdiviju, koja 
je u to vrijeme bila jedno od najačih španjolskih utvrda.

Grad je teško oštećen u Potresu kod Valdivije 1960 a još više u tsunamiju koji je uslijedio nakon njega.

Privreda
--------

Pored luke koja uglavnom služi gradu Valdiviji, za ekonomiju grada važni su šumarstvo, akvakultura, ribarstvo i turizam.

Njegove atrakcije su utvrde; San Sebastián de la Cruz, Pura y Limpia Concepción, San Pedro de Alcántara....

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Chile: Los Ríos*" (engleski). City population. Pristupljeno 18. 10 2020.
2. 1 2 3 4  „*Nuestra Comuna*" (španjolski). Municipalidad de Corral. Arhivirano iz originala na datum 2020-10-21. Pristupljeno 18.10. 2020.
3. ↑  „*Valdivia, Chile*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 18.10. 2020.

Vanjske veze
------------

***Corral (Čile)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Corral* (službene stranice) ()
| Kolumbijski Centralni Kordiljeri |
| --- |
| Dio Anda |
| Pozicija masivaPozicija masivaPozicija masiva |
| Dužina masiva: | 1,023 km |
| Širina masiva: | 449 km |
| Površina masiva: | 129,737 km² |
| Najviši vrh: | Nevado del Huila (5,390 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Kolumbija |

**Kolumbijski Centralni Kordiljeri** (španjolski: *Cordillera Central*) je planinski masiv u sredini Kolumbije, dio Anda, najviši od tri 
kolumbijskih kordiljera.

Geograske karakteristike
------------------------

Najviši vrh Nevado del Huila
Centralni Kordiljeri imaju površinu od 129,737 km², dugi su nekih 1,023 km u smjeru sjever-jug, i u široki 449 km (istok-zapad).

Masiv se prostire preko 11 departmana, od Putumaya (5%), preko Nariña (8%), Cauce (11%), Valle del Cauce (6%), Huile (7%), Tolime (15%), Caldasa (5%), Quindía (1%), Risaralda (1%), Antioquie (26%) do Bolivara (14%).

Omeđen je dolinama rijeka Cauce i Magdalene.

Najviša planina u masivu je Nevado del Huila visoka 5,390 metara. Ostali veći vrhovi su; Nevado del Ruiz (5,321 m), Nevado del Tolima (5,216 m), Nevado del Quindío (5,150 m), Nevado de Santa Isabel (4,965 m), Nevado el Cisne (4,800 m), vulkan Puracé (4,646 m) i vulkan Pan de Azúcar (4.670 m).

Klima u masivu varira od tropske prašumske (preko 27 °C sa puno vlage) u nizinama preko umjerene (17 °C-24 °C, 12 °C-17 °C), do alpske (- 6 °C) na najvišim snježnim vrhovima.

Zahvaljujući različitim visinama, cijelom dužinom planinskog masiva sade se i uspjevaju različiti usjevi, od banana, pamuka, riže, trputca, kakaa, šećerne trske do duhana koji uspjevaju do nadmorske visine od 1,000 m.

Paradajz, kruške, ananas, kukuruz i kava sade se u pojasu od 1,000 do 2,000 m. I na kraju krumpir, ječam, pšenica i cvijeće između 2,000 i 3,000 m.

Pored ratarstva i stočarstva u masivu je razvijeno i rudarstvo, od crpljenja nafte, iskapanja smaragda, zlata, srebra i platine (za izvoz), do soli, ugljena, pijeska, silicija, šljunka i gline za domaće potrebe.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Cordillera Central (Colombia)*" (engleski). Peakbagger. Pristupljeno 12.12.2022.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Cordillera Central en Colombia*" (engleski). Encolombia. Pristupljeno 12.12.2022.

Vanjske veze
------------

***Centralni Kordiljeri (Kolumbija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Cordillera Central en Colombia* ()


  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Domenico Fontana** (selo Melide (Lugano), 1543.. - Napulj, 1607), bio je talijanski arhitekt i kasne renesanse i baroka.

Biografija
----------

Domenico je u Rim došao sa dvadesetak godina i isprva radio kao štukater, zatim ga je od 1570.) angažirao kardinal Felice Peretti, (budući papa Siksto V.), da razradi novi urbanistički plan Rima. Tim planom trebalo je probijanjem novih ulica povezati važne vjerske objekte; Baziliku sv. Marije Velike, Trinità dei Monti, Baziliku sv. Ivana Lateranskog, Baziliku sv.Križa Jeruzalemskog i Baziliku Sv. Lovre izvan zidina.

Kvirinalska palača sa obeliskom
Kraljevska palača Napulj
Zatim ga je angažirao na velikim građevinskim i Inženjerskim podhvatima, kao što su premještanje i postavljanje velikih obeliska na Trgu sv. Petra 1586. kao i ispred bazilika Sv. Marije Velike (1587.), sv. Ivana Lateranskog (1588.) i na Piazza del Popolo (1589.) koji su trebali postati žarišne točke značajnih urbanih prostora. 
Nakon tog mu je povjerio izgradnju i uređenje vlastite kapele u Bazilici sv. Marije Velike.

Fontana je između 1585. i 1590. također bio angažiran na važnim arhitektonskim građevinama; Kvirinalska, Lateranska palača i Vatikanska biblioteka, a zajedno sa Giacomom della Porta radio je na završnim radovima na kupoli Bazilike sv. Petra.

Fontana je 1590. objavio knjigu o složenom Inženjerskim zahvatu premještanja vatikanskih obeliska, koja i danas oduševljava ingenioznim rješenjima, kojima se služio da riješi problem. Dok je radio u Rimu surađivao je sa bratom Giovannijem i nećakom Carlom Madernom.

Kad je umro papa Siksto V. ljubomorne i zavisne kolege toliko su ga ocrnili kod novog pape Klementa VIII. da ga ovaj više nije želio angažirati.

Fontana se zbog tog preselio u Napulj, gdje je 1592. postavljen za glavnog Inženjera i arhitekta Napuljskog Kraljevstva. Tamo je izgradio ulice Chiaia i Santa Lucia, sagradio Neptunovu fontanu (Medina) i palaču Carafa della Spina. 
Svoje arhitektonsko remek-djelo - Kraljevsku palaču, započeo je graditi 1600. ona unatoč brojnih kasnijih restauracija još uvijek čuva i prezentira Fontanin veliki talent.

Domenico Fontana je u svom relativno dugom radnom vijeku, pokazao veliku sposobnost da organizira velike i složene građevinske radove, i tako trasirao put gradnje velikih građevina u Evropi tokom 18. vijeka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Fontana, Domenico*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 31. 01. 2018.

Vanjske veze
------------

***Domenico Fontana*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Fontana, Domenico* ()
**Dąbrowa Górnicza** (njemački: *Dombrowa*) je grad od 119,373 stanovnika na jugu Poljske u Šleskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Dąbrowa Górnicza leži u bazenu ugljena Zagłębie, duž lijeve obale rijeke Przemsze udaljen 16 km sjeveroistočno od centra Katowica, sa kojim je gotovo spojen u urbanu cjelinu. Ona je jedan od 29 gradova u Konurbaciji Katowice u kojoj živi 2 400 000 stanovnika.

Historija
---------

Željezara Katowice
Dąbrowa je prvi put dokumentirana 1726. kao selo u Kraljevini Pruskoj.
Nalazište kamenog ugljena otkriveno je 1785. pa je 1796. otvoren je prvi rudnik površinskog kopa Reden.

Od kad je 1815. postala dio Kongresne Poljske, počeo je i njen razvoj izgradnjom stambenog naselja za radnike rudnika *Reden*.
Novi rudnik *Bankowa* otvoren je 1839. zbog tog je otvorena i rudarska škola. Dąbrowa je toliko narasla da je 1916. dobila status grada.

Između 1972. - 1976. izgrađen je *Metalurški kombinat Katowice*, u to vrijeme jedna od najvećih željezara u Evropi (danas vlasništvo ArcelorMittala), koja je jako utjecala na razvoj Dąbrowa.

Posljednja tona ugljena iskopana je 1995. od tad grad pokušava izgraditi novi identitet.

Pobratimski gradovi
-------------------

Dąbrowa Górnicza ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

* Rumunija Câmpulung Moldovenesc, Rumunjska
* Ukrajina Alčevsk, Ukrajina
* Češka Studénka Češka
* Rumunija Mediaș, Rumunjska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Poland: Major Cities*" (engleski). City population. Pristupljeno 26.03. 2021.
2. ↑  „Katowice Conurbation" (engleski). Case Study Poland. Pristupljeno 26.03. 2021.
3. 1 2 3  „Historia" (poljski). Dąbrowa Górnicza. Pristupljeno 26.03. 2021.
4. ↑  „Miasta partnerskie" (poljski). Dąbrowa Górnicza. Pristupljeno 26.03. 2021.

Vanjske veze
------------

***Dąbrowa Górnicza*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Dąbrowa Górnicza* (službene stranice) ()
**Džemaa el-Fna** (arapski: ساحة جامع الفناء / *Sāḥat Jamāʾ al-Fanā*) je veliki trg i suk (tržnica) u medini grada Marakeša u Kraljevini Maroko.

Čitav dan od izlaska do zalaska sunca na trgu se ne prodaje samo voće, povrće i tradicionalna hrana, već se nude i razne usluge, od zubarskih, tetoviranja do tradicionalne medicine.

Pored tog on je i pozornica brojnih zabavljača od krotitelja majmuna do onih koji frulama umiruju opasne zmije, i muzičara, pjevača i plesača tradicionalnih berberskih pjesama.

Zabavljač i krotitelj zmija
UNESCO je 2008. uvrstio trg na listu Nematerijalne svjetske baštine.

Historija i karakteristike
--------------------------

Jemaa el-Fna datira iz vremena kad su Almoravidi osnovali Marakeš, a to je bilo negdje oko 1062. Značaj mu je porastao od kad su Almohadi 1147. zavladali gradom. Od tad funkcionira kao suk i gubilište na kom su se javno izvršavale smrtne kazne odsjecanjem glave.

Danas trg privlači ne samo lokalne stanovnike već i brojne turiste.
Ujutro vlasnici štandova postavljaju svoje štandove na kojima prodaju sokove od naranči, začine, tradicijske lijekove (listovi metvice) sve do 
puževa.

Nakon zalaska sunca *Džemaa el-Fna* zaživi kao veliki restoran na otvorenom, u kom mali kiosci nude raznovrsnu hranu, i kao velika pozornica raznoraznih zabavljača.

Iako se još od 1922. *Trg Džemaa el-Fna* štiti kao dio marokanske kulturne baštine, ipak je danas ugrožen naglom urbanizacijom i masovnim turizmom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Jemaa el-Fna Square*" (engleski). Atlas Obscura. Pristupljeno 4.6. 2020.
2. 1 2  „*Cultural space of Jemaa el-Fna Square*" (engleski). UNESCO. Pristupljeno 4.6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Džemaa el-Fna*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Jemaa el-Fnaa* (na portalu IntroducingMarrakech) ()
* *Jemaa el-Fna Square* (na portalu AtlasObscura) ()

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Maroku |
| --- |
|  | 
Ait Ben Haddou  • Medina Esauira  • Medina Fesa  • Medina Marakeša  • Portugalski grad Mazagan  • Medina Meknesa  • Rabat, moderna prijestolnica i historijski grad  • Medina Tétouana  • Arheološke iskopine Volubilisa 
 | Zastava Maroka |
| **Nematerijalna svjetska baština Maroka**
Mediteranska prehrana1)  • Anualno okupljanje stanovnika Sahare Musem u Tan-Tanu  • Kulturni prostor trga Džemaa el-Fna u Marakešu |
| 
1) Zajednička svjetska baština Italije, Grčke, Španije i Maroka
 |
**Dželfa** (arapski: المدية/ al-Ǧilfah) je sa svojih 265,833 stanovnika 7 grad po veličini u Alžiru koji se nalazi na sjeveru zemlje u Pokrajini Dželfa u kojoj je i administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Dželfa se prostire između posljednjih južnih obronaka Masiva Tel Atlas i po stepskoj visoravni koja na sjeveru prelazi u Saharu udaljena 300 km južno od glavnog grada Alžira.

Centralni trg sa džamijom
Grad je naširoko poznat po svom stočnom sajmu na kom se okupe brojna plemena nomadskih stočara u radiusu od 150 km.

Okolica je vijekovima bio kraj u kom živi berbersko pleme Nail, a poznata je i po brojnim nalazištima
neolitskih petroglifa datiranih od 7. do 5. milenija pne.. Zapadno od grada nalaze se megalitske nekropole.

Historija
---------

Dželfa je službeno osnovana 20. februara 1861. dekretom cara Napoleona III, iako je francuska vojska već pet godina prije tog podigla svoj garnizon. U tom trenutku je u naselju živilo pored vojnika samo 144 stanovnika.

Dželfa je urbanizirana za Francuske kolonijalne uprave kao tipični francuski grad sa ortogonalnim rasporedom ulica.

Prva crkva podignuta je 1862. a džamija 1877.
Prva škola osnovana je 1963. a mjesto je od 1869. općina. Gradska vijećnica podignuta je 1874. a nova općina 1908. ima 2.239 stanovnika.
Željeznica je došla do Dželfe 1927. tad je počeo period osnivanja firmi za eksploataciju obližnjih šuma i trave esparto.
Sve do 1933. grad je bio pod vojnom upravom.

U vrijeme kad je počeo Alžirske borbe za nezavisnost 1954. Dželfa je imala 10.070 stanovnika. U planina oko grada vodile odvijale su se brojne bitke između boraca FLN-a i francuske vojske.

Dželfa je od 2009. i univerzitetski grad sa 7 fakulteta u kom danas studira 38093 studenta.

Privreda
--------

Dželfa je prvenstveno trgovačko - administrativni centar stočarskog kraja.
Najveći industrijski objekt je cementara, pored tog ima nešto malih tvornica prehrambene industrije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Algeria, People's Democratic Republic of Algeria*" (engleski). City population. Pristupljeno 1.2. 2020.
2. 1 2 3  „*Djelfa, Algeria*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 31.1. 2020.
3. ↑  „*Wilaya de Djelfa*" (francuski). Invest in Algeria. Pristupljeno 30.1. 2020.
4. 1 2 3 4 5  „*Statistiques année universitaire 2018-2019*" (francuski). Université Ziane Achour -Djelfa. Arhivirano iz originala na datum 2020-02-02. Pristupljeno 31.1. 2020.
5. 1 2  „*La Creation de Djelfa*" (francuski). Djelfa. Pristupljeno 31. 1. 2020.

Vanjske veze
------------

***Dželfa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Bienvenue au Site de Djelfa, Capitale de la Steppe - Algérie* ()
**Diba al-Hisn** (arap. ) je ime enklave i lučkog gradića od 26.395 stanovnika u Emiratu Šardži (Ujedinjeni Arapski Emirati).

Geografija
----------

Enklava Diba al-Hisn leži sa istočne strane poluotoka Musandam, odmah do granice s Omanskom muhafazom Musandam. To je najsjeverniji grad na istočnoj obali Ujedinjenih Arapskih Emirata.

Diba al-Hisn leži u oazi i aglomeraciji Diba, u kojoj leže tri grada, podjeljena između tri države: najužnija Diba al-Fudžaira pripada Emiratu Fudžairi, odmah do nje je naslonjena Diba al-Hisn, a Diba al-Baja pripada Sultanatu Oman. Između tri Dibe nema nikakvih graničnih kontrole pa stanovnici rade i trguju gdje ih je volja.

Diba al-Hisn je teritorijem najmanja od sve tri Dibe, ima impresivnu džamiju, ribarnicu i drevnu tvrđava (arapski: *hisn*), po kojoj je i dobila ime.

Historija
---------

Pogled na tvornicu cementa
Diba je bila važno mjesto pomorske trgovine još iz predislamskih vremena. Grad je imao vrlo kompleksnu historiju, sve do dolaska islama bila je važan trgovački punkt, a jedno vrijeme bila je i prijestolnica Omana. Grad je najpoznatiji po pobuni koja je izbila 632. ubrzo nakon smrti proroka Muhameda. Pobuna je izbila kad su neki od stanovnika odbili zekat, jedan od aspekata islama, odnosno odbili dati postotak od svojih prihoda u dobrotvorne svrhe. Taj čin shvaćen je kao *rida* (otpadništvo) i on je 633. izazvao veliku bitku u kojoj je muslimanska vojska pobjedila pobunjenike, a ta godina se tradicionalno obilježava kao kraj islamskog osvajanja Arabije. Dva vijeka kasnije, u doba abasidskog kalifa Al-Mutadid (870. – 892.), odigrala se još jedna velika bitka kod Dibe. Ona je bila samo jedna od epizoda u osvajanju Omana, koje je poduzeo tadašnji abasidski guverner Iraka i Bahreina.

Između 1624. i 1648. Dibom su vladali Portugalci i vjeruje se da su oni izgradili prvu tvrđavu u gradu.

Privreda
--------

Pored luke, Diba ima i tvornicu cementa koja je najveći poslodavac za stanovnike sve tri Dibe.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Enclaves of the Emirate of Sharjah*" (engleski). Ozoutback. Pristupljeno 14. 09. 2012.

Vanjske veze
------------

* O Enklavi Diba na portalu Ozoutback ()
Hetitska dvokolica (crtež sa egipatskog reljefa)
**Dvokolica** u najširem smislu označava svako cestovno vozilo koje se pokreće pomoću dva kotača na istoj osovini.

U užem smislu se pod time podrazumijeva konjska zaprega na dva kotača. S obzirom da je bila popularno oružje za vrijeme brončanog i željeznog doba u Evropi i Aziji za njih ponekad se za njih koristi izraz **bojne dvokolice**, odnosno **bojne kočije**. Nakon što ih je na bojnom polju deklasirala pojava konjice, dvokolice su u pravilu dobile civilnu upotrebu - za prijevoz, procesije te za konjske utrke gdje se upotrebljavaju i danas.

Vanjske veze
------------

***Dvokolica*** na Wikimedijinoj ostavi

* The origin of the true chariot (pop-up adds) Arhivirano 2007-03-12 na Wayback Machine-u
* Ancient Egyptian chariots: history, design, use
* Celtic chariot Arhivirano 2005-06-19 na Wayback Machine-u
* Ancient Celtic Warfare Arhivirano 2012-02-27 na Wayback Machine-u
* Varieties of Carts and Chariots in prehistoric cave shelter paintings found in Central India
* coins (perseus.tufts.edu)
* vases (perseus.tufts.edu)
**Castellón de la Plana** (valecijanski: *Castelló de la Plana*) je grad od 169,498 stanovnika na istoku Španjolske u Autonomnoj zajednici Valencija.

Castellón je administrativni centar Provincije Castellón.

Geografske karakteristike
-------------------------

Castellón leži na obali Valencijskog zaljeva (dio Mediterana) udaljen 64 km sjeveroistočno od Valencije.

Trg mira (Plaza dela Paz)

Historija
---------

Nukleus današnjeg grada je izrastao kao castellum na brežuljku *La Magdalena*.
Sve do 1233. njime su vladali Mauri, tad ga je od njih preoteo aragonski kralj Jaime I. 
Nakon peticije stanovnika tadašnje naselje je 1251. preseljeno na današnju lokaciju - plodnu ravnicu pored Valencijskog zaljeva. 
Od 1833. je provincijski administrativni centar, a status grada dobio je 1873.

Znamenitosti i kultura
----------------------

Od historijskih znamenitosti Castellón ima gotičku crkvu sagrađenu tokom 14. vijeka, sa odvojenim zvonikom visokim 150 metara, podignutim između 1591.-1604. i gradsku vijećnicu iz 17. vijeka.

Castellón je i univerzitetski grad od 1991. a ima i nekoliko muzeja (umjetnički, vojni, pomorski) i planetarij.

Privreda
--------

Po ruralnoj okolici se uzgajaju agrumi i bademi.
Castellón je industrijski grad sa rafinerijom nafte, termoelektranom i kemijskim kombinatom.

Iz luke - *El Grao de Castellón* udaljene 2 km od centra grada izvoze se naranče, konoplja i keramičke pločice, pa ima promet od oko 15 milijuna tona godišnje. Pored toga luka je baza snažne ribarske flote.

Za privredu grada sve su značajniji turizam i sektor usluga.

Gradovi pobratimi
-----------------

* Francuska Châtellerault, Francuska
* Rumunija Târgoviște, Rumunjska
* Mađarska Esztergom, Mađarska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Comunitat Valenciana (Comunidad Valenciana)*" (engleski). City population. Pristupljeno 4. 07. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Castellón de la Plana*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 4. 7. 2018.
3. 1 2 3 4  „*Castellón de la Plana*" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija. Pristupljeno 4. 7. 2018.

Vanjske veze
------------

***Castellón de la Plana*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ajuntament de Castelló* Arhivirano 2013-10-05 na Wayback Machine-u ()


  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Hill Cove** je treće naselje po veličini na otoku Zapadni Falkland, nakon Port Howarda i Fox Baya, u kom živi 14 stalnih stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Hill Cove* leži na sjeveru Zapadnog Falklanda pored Zaljeva Byron, točno preko puta Port Egmonta na otoku Saunders , prvog britanskog naselja na Falklandskom arhipelagu. Iza naselja prostire se Planina Adam (Mount Adam), koja ga štiti od hladnih južnih vjetrova.

*Hill Cove* su zapravo dva mala naselja (farme ovaca) udaljena jedno od drugog oko 1.8 km, jedno naselje nalazi se na platou u zavrijetini ispod brda, a drugo na poluotoku, gdje se nalazi lukobran i malena lučica naselja.
*Hill Cove* ima jednu malu trgovinu i aerodrom za manje avione.

Pogled na Hill Cove i jedinu šumu na otoku Zapadni Falkland

Historija nasalja
-----------------

Naselje *Hill Cove* osnovao je 1882. *Robert Blake*, koji se tu doselio iz Zaljeva Shallow. On je 1886. zasadio prva stabla bora i bukve iz koje je iznikla jedina šuma na čitavom arhipelagu u to vrijeme. Njegove namjere podržala je i vlada Falklanda koja je 1925. poslala šumara Jamesa Reida da zasadi jele.

Falkland Islands Company koja je stekla vlasništvo nad Hill Coveom, podjelila je ga je 1988. na 8 manjih farmi i prodala novim vlasnicima.
Današnji stanovnici *Hill Covea* bave se ovčarstvom i u novije vrijeme turizmom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*The Picturesque settlement of Hill Cove*" (engleski). Falklands Advertiser. Arhivirano iz originala na datum 2013-05-01. Pristupljeno 9. 04. 2012.
2. 1 2 3  „*A Chronology of events in the history of the Falkland Islands*" (engleski). Falkland Info. Pristupljeno 3. 04. 2012.

Vanjske veze
------------

* *The Picturesque settlement of Hill Cove* na portalu Falklands Advertiser Arhivirano 2013-05-01 na Wayback Machine-u ()
* Hill Cove na portalu Falkland Islands Tourist Board Stanley

***Hill Cove*** na Wikimedijinoj ostavi
**Milorad Diskić** je bio istaknuti nogometaš sredinom 20 stoljeća.

Igračka karijera
----------------

### Mlade godine

Diskić je svoju igračku karijeru započeo još prije 2. svjetskog rata igrajući za matični klub Momčilo iz Leskovca. Od početka pa do završetka karijere igrao je na poziciji braniča i centarhalfa. 

### Od Mornara do Radničkog

Odlaskom na odsluženje vojnog roka nastupa u redovima tadašnjeg splitskog vojno-mornaričkog nogometnog kluba Mornar. Odigravši zapažene utakmice, nakon raspuštanja Mornara 1949. godine, prelazi u splitski Hajduk.   
 U dresu Hajduka od 1950.-1952. g. odigrao je tri prvenstvene i 21 prijateljsku utakmicu i proslavio osvajanje prve Hajdukove poslijeratne titule prvaka države. U Splitu ipak ne ostaje dugo. Već slijedeće godine odlazi u beogradsku Crvenu zvezdu i te sezone osvaja još jednu titulu prvaka države. U redovima *Zvezde* ostaje tri godine i potom odlazi u drugi, "stari" beogradski klub - Radnički. I u njemu Diskić nastupa sa uspjehom. Igrao je u finalu Kupa maršala Tita 1957. godine na utakmici Partizan - Radnički 5:3. U Radničkom Diskić nastupa do kraja sezone 1957/58.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 3 | 0 |
| Kup | 0 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 0 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **3** | **0**
 |
| Prijateljske | 21 | 0 |
| ***Sveukupno*** | **24** | **0** |

Diskićeva prva službena utakmica je ona u kojoj je Hajduk igrao **2:2** sa Crvenom Zvezdom u Beogradu 23. travnja 1950. za prvenstvo Jugoslavije. Obadva gola tada je dao F. Matošić. Druga utakmica koju je odigrao bila je protiv Budućnosti u Titogradu 30. travnja 1950. koja je golovima Luštice i Andrijaševiča završila sa **1:2**, pobjedom Hajduka. Hajduk je te sezone postao prvak bez ijednog poraza. Treću, svoju posljednju službenu utakmicu odigrao je 24. svibnja 1952. protiv Crvene Zvezde u Beogradu, završilo sa 1:0. Hajuk je ipak i te 1952. godine postao prvak Jugoslavije sa legendarnim Bearom na vratima.

### Reprezentativna karijera

Poziv u reprezentaciju Diskić dobiva 1952. uoči Olimpijskih igara u Helsinkiju. Na svih šest utakmica koje je odigrala reprezentacija Jugoslavije na Olimpijadi, Diskić je bio rezerva.

Ostalo
------

Operni pjevač Nikola Diskić (bariton) njegov je unuk.

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
2. ↑  „Srpski Pavaroti u Nemačkoj". Arhivirano iz originala na datum 2013-07-14. Pristupljeno 2014-07-26.
**Covent Garden** je ime londonskog kvarta i istoimenog trga u Boroughu City of Westminster

Covent Garden je dugo vremena bio trbuh Londona, mjesto gdje se nabavlja hrana i vrlo opskuran kvart, danas je poznat po brojnim restoranima, barovima i Royal Operi.

Historija
---------

Taj teren je bio vlasništvo Westminsterske opatije po kom su redovnici sadili povrće. Nakon što je Henry VIII - 1536. ukinuo samostane, oduzeo im je tu zemlju.

Kad je Charles I došao na vlast 1625. odobrio je Earlu od Bedforda da na tom terenu izgradi trg, a ovaj je angažirao Inigo Jonesa da mu izradi projekt.

Trg sredinom 18. vijeka na slici Balthazara Nebota
Taj klasicistički trg nije dugo uživao svoj mir, jer se 1670. na njegovu parteru smjestila tržnica koja se ubrzo proširila i na okolne ulice privlačeći svakim danom sve više trgovaca što je zauvijek promijenilo ušminkani izgled Covent Gardena. Pa su se iz njega iselili bogati aristokrati, ustupivši svoje mjesto sitnim uličnim trgovcima.

Uskoro je čitav kvart vrvio bordelima, točionica pića i kriminalcima svih vrsta. Kroz Covent Garden sprovođeni su kažnjenici do Tyburna na vješanje. Za viktorijanskih vremena - Covent Garden je bio na glasu kao najgori slam, kao što je opisao Dickens u brojnim romanima.

Da se riješi kriminala vlasti su 1751. osnovale prvu policijsku jedinicu - kolokvijalno zvanu Bow Street Runners, jer nisu imale povjerenja u postojeće stražare koji su se slizali sa kriminalcima. Ta jedinica je raspuštena 1839. deset godina nakon stvaranja metropolitanske policije.

Početkom 19. vijeka podignut je zatvoreni paviljon (kog danas zovu "Piazza"), sa nizom malih trgovina i pubovima. Danas je njegovo prizemlje pozornica brojnih uličnih zabavljača, od akrobata, pantomimičara do svirača svih vrsta muzike.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Covent Garden*" (engleski). London Drum. Pristupljeno 01. 02. 2017.

Vanjske veze
------------

***Covent Garden*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Covent Garden* ()
'*Cistercitski samostan Kostanjevica **(lokalno** Grad Kostanjevica**, službeno** Studenec svete Marije*, latinski: *Fons sanctae Mariae*) je bivši samostan u slovenskom gradiću Kostanjevica na Krki. Samostan se nalazi oko 2 km od centra Kostanjevice, kod izvora potoka Obrha.

Historija
---------

Samostan je 1234. dao izgraditi koruški vojvoda Bernard Spanheim. Nova ustanova mu je trebala poslužiti da učvrsti svoju ekonomsku moć, ali i da služi kao porodična grobnica. Zbog toga ga je obdario velikim zemljištem i dugo vremena je bio jedan od najbogatijih subjekata u Kranjskoj. Na vrhuncu je u njemu živjelo do 86 redovnika.

Pogled na Grad Kostanjevica
Samostan je temeljno obnovljen u prvoj polovici 18. vijeka u baroknom stilu, kada su mu izgrađene brojne arkade u klaustru, a oslikao ga je Franc Jelovšek. Cistercite je zajedno s drugim redovima 1786. ukinuo car Joseph II. Tada je ugašen i njihov samostan, arhiva je predana državi, inventar prodan na dražbi, a u njegove prostorije se uselio lokalni sud, uprava šumarije i škola, a od 1929. i novoosnovana vinarska zadruga. Samostan je najgore stradao za Drugog svjetskog rata 1942. i 1943. kad je popaljen i djelomično razrušen. Nakon Drugog svjetskog rata prostorije samostana su koristila brojna poduzeća, između ostalog i Agrokombinat, Labod i Iskra. Prvi pokušaj obnove samostana izvršen je 1930-ih, ali je prava restauracija započela tek od 1957. jer se je tad urušio crkveni zvonik. Od 1974. u samostanu stalno djeluje Galerija Božidar Jakac, a od 1989. samostan ima status republičkog spomenika kulture, čiji se rad i održavanje financira iz državnog budžeta. Pored galerije, samostan je poznat i po kiparskom simpoziju Forma Viva koji se održavao u samostanskom parku.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Nekdanji cistercijanski samostan - FONS BEATAE MARIAE" (slovenski). Galerije Božidar Jakac. Pristupljeno 14. 4. 2014.
2. ↑  „*Zgodovina Kostanjevice na Krki*" (slovenski). Občina Kostanjevica na Krki. Pristupljeno 14. 4. 2014.

Vanjske veze
------------

***Cistercitski samostan Kostanjevica*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Galerije Božidar Jakac ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 156397975
* LCCN: nr98031360
* GND: 4494011-7
* NKC: ko2016917837

 |
**Ante Erceg** (Split, 12. prosinca 1989.) je hrvatski nogometaš koji trenutačno nastupa za RNK Split.

Omladinske godine
-----------------

Ante Erceg je u Splitovoj omladinskoj nogometnoj školi prošao sve uzraste, od početnika do juniora. 
Kao junior, u sezoni 2007./08. bio je proglašen za najboljeg igrača, te je brzo prekomandiran u Splitovu seniorsku momčad.

Igračka karijera
----------------

U svojoj prvoj seniorskoj sezoni odmah je odigrao zapaženu ulogu. Nije trebalo dugo da Erceg postane najveći miljenik Splitovih poklonika, pa mu je Udruga navijača Splita Crveni đavoli dodijelila tada novoustanovljenu nagradu za najborbenijeg igrača Splitski dišpet. Također, svojevrsno navijačko priznanje Ercegu na zalaganju i borbenosti je bio i intervju sa njim u drugom broju navijačkih novina **Crveni đavoli**. Uglavnom igra na mjestu veznog igrača.

U dijelu sezone 2009./10. nakratko je otišao na posudbu u sinjskog Junaka, gdje se zadržao vrlo kratko. Već na početku priprema za sezonu 2010./11. našao se opet među splitskim "Crvenima" sa Parka mledeži.

Izvori
------

1. ↑   Navijački list **Crveni đavoli** br. 1; članak "Splitski dišpet Anti Ercegu", stranica 1.
2. ↑   Navijački list **Crveni đavoli** br. 2; članak "Erca - Splitski dišpet", stranica 4.
**Juta** je ime za materijal od biljnih vlakana istoimene biljke - jute, porijeklom iz Bengala (današnji Bangladeš).

Svuda gdje su potrebna gruba, čvrsta platna otporna na istezanje, koristi se juta zbog svoje niske cijene.

Karakteristike i historija
--------------------------

Vlakna jute nalaze se ispod kore i okružuju drvenkasti centralni dio stabljike. 
Juta se obično žanje nakon što biljka odcvjeta, ali prije nego što joj sjeme potpuno sazri. Ako se juta ožanje prije toga, ima slabo vlakno, a ako se ostavi da joj sjeme sazri, vlakno je čvršće ali i grublje i nema karakterističan sjaj.

Kako su nakon žetve, vlakna u stabljici još čvrsto sljepljena, jutu se mora kao i konoplju, držati potopljenu 
u vodi 10 do 30 dana, da za to vrijeme bakterije razgrade ljepljivljivo tkivo. Nakon faze močenja, stabljike se tuku drvenim
veslima pored korijena da se odvoje vlakna. Iza tog se vlakna ispiru, suše, sortiraju i baliraju za daljnju obradu u
predionicama.

Sušenje jutenih vlakana
Juta se kao materijal koristi u raznim proizvodima, tepisi i molitvene prostirke od jute su uobičajene na Orijentu, a po 
čitavom svijetu se koristi za izradu dna tepiha od drugih materijala. Ipak se juta najviše koristi za izradu vreća kojima se transportira i skladišti poljoprivredne proizvode. Pored tog još i danas se od njih pravi gruba 
užad. 
Tanko uže od jute naziva se špaga.
Izvoz sirove jute iz indijskog potkontinenta na zapad počeo je krajem 18. vijeka. U to vrijeme juteno vlakno se prvenstveno 
koristilo za proizvodnju užadi, ta era završila je 1822. kad je proizvodnja jutene pređe otpočela u škotskom Dundeeu, koji je ubrzo postao centar za tu vrstu industrije.

U indiji je proizvodnja počela 1855. a Kalkuta je postala glavni centar. Nakon podjele Britanske Indije - 1947. velik dio proizvodnje jute ostao je u 
Istočnom Pakistanu (današnji Bangladeš), u kom su podignuti brojni objekti za preradu.

Juta kao biljno vlakno zauzima drugo mjesto, odmah iza pamuka, a svijetska proizvodnja iznosi nekoliko miliona tona.
Pored Indijskog potkontinenta, juta se uzgaja u Kini i Brazilu. Najveći uvoznici jutenih vlakana su Japan, Njemačka, Ujedinjeno Kraljevstvo, Belgija i Francuska.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Jute*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 08. 09. 2016.
2. ↑  „*juta*" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija. Pristupljeno 08. 09. 2016.

Vanjske veze
------------

***Juta (materijal)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *juta* ()
* *Jute* ()
**Belice** (čita se **Beliče**, grčki:*Υψας*, sicilijanski: *Bèlici*) je treća po veličini rijeka na Siciliji, duga 76,5 km.

Hidrografija
------------

Rijeka Belice nastaje spojem dva vodotoka: Belice Destro dugog 45,5 km i Belice Sinistro dugog 42 km.

Belice Destro izvire u brdima Provincije Palermo kod gradića Piana degli Albanesi, a Belice Sinistro na obroncima planine Rocca Busambra u masivu Monti Sicani također u Provinciji Palermo.

Karta Sicilije sa slivom rijeke Belice
Od spoja Belice teče nekih 31 km u pravcu jugozapada sve do svog ušća u Sredozemno more, kod antičkog Selinunta.

Belice sa svojim pritokama ima sliv velik oko 964 km², koji obuhvaća dobar dio zapadne Sicilije, jer protječe kroz tri provincije; Agrigento, Palermo i Trapani.

Zbog regulacije vodotoka i za potrebe navodnjavanja, opskrbe stanovništva pitkom vodom, na Beliceu i njegovim sastavnicama podignute su 2 brane sa akumulacionim jezerima u gornjem planinskom dijelu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Belice*" (talijanski). Trecani enciclopedia Italiana. Pristupljeno 12. 06. 2013.

Vanjske veze
------------

* *Belice* na portalu Trecani enciclopedia Italiana ()

***Belice*** na Wikimedijinoj ostavi

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Muhafaza Ismailia** (arapski: محافظة الإسماعيلية / *Muḥāfāzah Al Ismāʿīliya*) je jedna od 27 muhafaza na koje je Egipat administrativno podjeljen.

Geografske karakteristike
-------------------------

Muhafaza se nalazi u Donjem Egiptu na sjeveroistočnom rubu Delte Nila. Ima formau kvadrata suženog prema sjeveru uz Sueski kanal, koji završava kod Port Saida. Velik dio muhafaze je pustinja, osim dijela na sjeveru, gdje padne nešto kiše.

Prostire se na površini od 5,067 km², na kojoj živi 1,338,217 stanovnika.

### Administrativna podjela

Muhafaza Ismailia je administrativno podjeljena na 10 distrikta; Abu Suvir, Ismailia, Ismailia 1 (urbani), Ismailia 2 (urbani), Ismailia 3 (urbani), El Kantara, El Kantara Šarkija, Novi Kasaseen, Tel El Kebir i Fajid.
Administrativni centar provincije je grad Ismailia, na Jezeru Timsah.

Muhafaza Ismailia živi zahvaljući Sueskom kanalu, za čiju je gradnju između 1858 - 63 prokopan Kanal Ismailia, od Nila do Jezera Timsah, a odatle krakovima duž zapadne strane kanala sve do Sueza i Port Saida. Duž njegovog glavnog kraka (Nil-Timsah) danas ima navodnjavanih oranica koje daju dobar prinos žitarica.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Al-Ismāʿīliyyah governorate, Egypt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 7.07.2020.
2. ↑  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 7. 07. 2020.

Vanjske veze
------------

***Ismailia (muhafaza)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice* Arhivirano 2022-02-14 na Wayback Machine-u ()
* *Al-Ismāʿīliyyah governorate, Egypt* ()

| * p
* r
* u
Egipat Egipatske muhafaze |
| --- |
| Urbane | 
* Kairo
* Aleksandrija
* Port Said
* Suez

 | Flag of Egypt |
| Donji Egipat | 
* Ismailia
* Kafr eš Šejk
* Garbija
* Dakahlija
* Šarkija
* Minufija
* Kaljubija
* Dumjat
* Beheira

 |
| Gornji Egipat | 
* Giza
* Fajum
* Beni Suejf
* Minja
* Asjut
* Sohag
* Kena
* Asuan
* Luksor

 |
| Pogranične | 
* Crveno more
* Vadi al Džadid
* Matruh
* Sjeverni Sinaj
* Južni Sinaj

 |
*Za ostala značenja, v. Jaffna (razvrstavanje).*

**Jaffna** (tamilski: , Šablon:Lang-si) ili Grad Jaffna je sjedište Sjeverne provincije na Šri Lanki. Predstavlja administrativno sjedište distrikta Jaffna smještenog na istoimenom poluotoku. Jaffna se nalazi oko deset kilometara od grada Kandarodai koji je služio kao znamenito trgovište još Starog vijeka. Jaffnino predgrađe Nallur je bilo poznato kao prijestolnica srednjovjekovnog Kraljevstva Jaffna. Prije izbijanja šrilanakanskog građanskog rata, bio je drugi po veličini grad Šri Lanke, iza Colomba. Od 1980-ih su ustanak, vojne okupacije, razaranja i protjerivanja dovela do depopulacije. Nakon što je građanski rat završio 2009. godine, izbjeglice i interno raseljene osobe su se u njega počele vraćati, te je započela i obnova.

Jaffna je kroz historiju bila predmetom oružanih sukoba. Za vrijeme portugalskog osvajanja poluotoka Jaffna 1619. je postala kolonijalna luka. Kasnije su je preuzeli nizozemski kolonisti, koji su je morali predati Britancima 1796. Nakon što je Šri Lanka stekla nezavisnost 1948, politički odnosi između manjinskih šrilanakanskih Tamila i većinskih Sinhaleza su se pogoršali, i pogrom poznat kao Crni jul je doveo do izbijanja građanskog rata 1983. Jaffnu su ustanički Oslobodilački tigrovi Tamilskog Eelama (LTTE) pod svojom vlašću držali 1986. te od 1989. do 1995. Grad je nakratko bio pod okupacijom indijskih mirovnih snaga (IPKF) 1987. Šrilankanska vojska je grad konačno zauzela 1995.

Većina stanovnika su šrilankanski Tamili, iako postoje značajne zajednice šrilankanskih Maura, indijskih Tamila i drugih etničkih grupa; većina Tamiula su hindusi uz značajnu kršćansku, muslimansku i manju budističku zajednicu. U gradu postoje brojne kulturne i obrazovne institucije, a među njima je i klinika. Važna institucija je i biblioteka koja je bila spaljena i obnovljena. U gradu se nalazi i tvrđava sagrađena od strane Nizozemaca.

Eksterni linkovi
----------------

***Jaffna*** na Wikimedijinoj ostavi

* Jaffna District - Jaffna Traveler Information
* Yarl Mann - Jaffna Culture, Tradition & Heritage Arhivirano 2020-10-25 na Wayback Machine-u
Ulaz u Mirogoj
Arkade
**Mirogoj**, centralno zagrebačko groblje, je smješteno na obroncima Medvednice i smatra se jednim od najljepših groblja u Europi. Međutim, Mirogoj je također predivan park i umjetnička galerija na otvorenom. Zbog velikog broja sahranjenih znamenitih osoba Mirogoj se naziva *hrvatskim Panteonom*.

Povijest
--------

Nedaleko od mrtvačnice, u periodu između 1852. i 1873. godine nalazio se ljetnikovac Ljudevita Gaja, predvodnika Ilirskog preporoda. Nakon njegove smrti vlasti su 1873. otkupile cijelo imanje i rekonstruirali centralno zagrebačko groblje prema tome. Groblje je službeno otvoreno 6. studenog 1876. prvi ukop izvršen je dan kasnije. Prvi je na Mirogoju pokopan sportaš Friedrich Miroslav Singer, koji se ugušio plinom jer je zaboravio zatvoriti ventil. Na taj je pogreb došlo jako mnogo ljudi budući da je bio vrlo popularan.

Poznati arhitekt Hermann Bollé dizajnirao je oblik groblja, upotrijebivši monumentalnu kompoziciju arkada, paviljona i kupola, isprepletenu s bogatom vegetacijom, dodavajući galeriju skulptura.

Značajne osobe
--------------

Značajne osobe pokopane na Mirogoju su:

* Vladimir Bakarić
* Gjuro Basariček
* Vladimir Becić
* Ena Begović
* Mirko Bogović
* Hermann Bolle
* Bruno Bušić
* Krešimir Ćosić
* Janko Drašković
* Robert Frangeš-Mihanović
* Ljudevit Gaj
* Branko Gavella
* Siniša Glavašević
* Janko Gredelj
* Pavao Hatz
* Većeslav Holjevac
* Rade Končar
* Dragutin Gorjanović Kramberger
* Josip Kraš
* Miroslav Krleža
* Matko Laginja
* Vatroslav Lisinski
* Matija Ljubek
* Vladko Maček
* Ivan Mažuranić
* Edo Murtić
* Vladimir Nazor
* Dražen Petrović
* Petar Preradović
* Franjo Rački
* Pavle Radić
* Stjepan Radić
* Ivan Ribar
* Đuro Salaj
* Ivan Kukuljević Sakcinski
* August Šenoa
* Bogoslav Šulek
* Gojko Šušak
* Ivo Tijardović
* Ivan Trnski
* Franjo Tuđman
* Stanko Vraz
* Marija Jurić Zagorka

Umjetnine
---------

Na groblju Mirogoj nalaze se i vrijedni spomenici nekih umjetnika:

* Antuna Augustinčića
* Dušana Džamonje
* Roberta Frangeša-Mihanovića
* Đure Kavurića
* Ivana Meštrovića
* Ede Murtića
* Vanje Radauša
* Ivana Rendića

Vidi još
--------

* Zagrebački krematorij

Vanjske veze
------------

***Mirogoj*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica Gradskih groblja Zagreb
**Chavín de Huántar** (španjolski: *Sitio arqueológico de Chavín de Huántar*) je arheološko nalazište na zapadu Peruu, u Departmanu Áncash, koje je 1985. uvršteno na UNESCO-vu Listu svjetske baštine.

Karakteristike
--------------

Skulptura sa nalazišta
Nalazište se prostire na površini od 14.79 hektara, na nadmorskoj visini od 3,177 metara, u kotlini Anda, nedaleko od grada Huaraza. 

Po tom nalazištu je ime dobila i Kultura Chavín koja je ezistirala između 15. i 5. vijeka pne. u peruanskim Andama. 
Chavin je bio ceremonijalni i hodočasnički centar u Andama, koji je okupljao vjernike od Pacifika, do peruanskih tdžungli.

Chavin je jedno od najranijih i najpoznatijih pretkolumbovskih nalazišta i predstavlja važan spomenik dekorativnih i građevinskih tehnika 
svog vremena. 
Ceremonijalna priroda mjesta vidi se u njegovoj arhitekturi, koju karakteriziraju građevine od lomljenog kamena i umjetne terase oko trgova, koje sadrže 
unutarnji sistem galerija sa zamršenom mrežom otvora i odvoda, jedinstvenih u Južnoj Americi.
Zgrade i trgovi bili su ukrašeni raskošnom antropomorfnom i zoomorfnom simboličkom
ikonografijom, isklesanom u plitkom reljefu na nadgrobnim spomenicima, stupovima, gredama i monolitnim skulpturama; 
Chavin Lanzón, Raimondi Stela, Tello Obelisk, Falconidae Portico i Circular Plaza.

Centralna građevina je masivni hramski kompleks (Castillo), izgrađen od pravokutnih kamenih blokova.

Arheološko nalazište Chavin se štiti zakonom od 1929. poprilično je stradalo za poplave 1945. od tad se provode se radovi na zaštiti, čišćenju i preventivnom očuvanju.

Izvori
------

1. 1 2 3 4   „Chavin (Archaeological Site)" (engleski). Unesco. Pristupljeno 28.08.2023.
2. ↑  „*Chavín de Huántar archaeological site, Peru*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 28.08.2023.

Vanjske veze
------------

***Chavín de Huántar*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Exploring Chavín de Huántar* ()

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Peruu |
| --- |
|  | 
Historijski centar grada Arequipa  • Sveti grad Caral-Supe  • Arheološki lokalitet Chavín de Huántar  • Cusco  • Ruševine grada Chan Chana  • Nacionalni park Huascarán  • Historijski centar Lime  • Historijsko svetište Inka Machu Picchu  • Nacionalni park Manú  • Linije i geoglifi u Nazci i Pampas de Jumani  • Nacionalni park Río Abiseo
 | Peruanska zastava |
| **Peruanska nematerijalna svjetska baština**
Folklorna baština naroda Aymara  • Tekstilna umjetnost naroda Taquile  • Usmena baština i festivali naroda Zápara
 |
Ulična prodaja krivotvorenog softvera, muzike i filmova.
**Falsificiranje** ili **krivotvorenje**, je imitiranje, oponašanje, koje je obično napravljeno sa namjerom prevare, odnosno da se proslijedi (ili proda, ako je roba) nekome, kao da je original. Krivotvoreni proizvodi se više puta prave sa ciljem da se da prednost vrijednosti imitiranog proizvoda. 

Riječ falsificiranje frekventno opisuje, kako krivotvorenje novčanica i dokumenata, tako i imitaciju odjeće, softvera, lijekova, satova, elektronike i logoa i brendova raznih kompanija. U slučaju robe, to rezultira u kršenju prava patenata i kršenju prava zaštitinih znakova.

Falsificiranje novca se obično strogo sprječava, od strane vlasti.

Lažni novac [sr] je valuta koja je nelegalno napravljena, bez odobrenja vlade ili države. Lažne vladine obveznice su instrumenti javnog duga, napravljeni bez zakonske dozvole, sa namjerom da se "unovče" za pravi novac, ili da posluže posredno kao osiguranje za dobivanje kredita.

Krivotvorenje dokumenata je proces pravljenja ili prepravke dokumenata sa namjerom obmane. To je oblik prevare, i često je ključna tehnika u izvršenju krađe nečijeg identiteta.

Krivotvoreni novac, dokumenti i roba se mogu otkriti istragom različitih karakteristika. Novac ima različite vrste zaštite od krivotvorenja, koje su nekad vidljive, a nekad su skrivene. 

Krivotvorenje robe je kriminal koji donosi gubitak u svjetskoj privredi od 400 milijardi US dolara, godišnje. Nove tehnlogije, poput holografije, pomažu da se označi originalna roba.

Eksterni linkovi
----------------

***Falsificiranje*** na Wikimedijinoj ostavi

* Međunarodno udruženje proizvođača holografije
* Kanadska izložba o prevarama, krivotvorenjima i trikovima
**Rezervat divljine Okapi** je rezervat prirode na sjeveroistoku DR Kongo, u prašumi Iturija, u blizini granice sa Sudanom i Ugandom.

Rezervat divljine Okapi, osnovan 1992. godine, ima površinu od oko 14.000 km² i upisan je 1996. godine na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi kao jedno od posljednjih utočišta Okapija (*Okapia johnstoni*), po kojima je rezervat i dobio ime. God. 1996. procjenjivalo se kako ih u parku ima oko 39000 do 6350 primjeraka, od ukupne afričke populacije od 10,000-20,000. Pored okapija u parku obitavaju i druge ugrožene životinje kao što su: Šumski slon i Čovjekoliki majmuni (13 vrsta).

No, zbog posijeci-i-spali poljoprivrede, i oružanih sukoba koji su od 1990-ih poharali ovo područje, tj. zbog pljačkanja prostorija uprave i ubojstva slonova tijekom oružanih sukoba u okolici, park je upisan na popis ugroženih mjesta svjetske baštine 1997. godine. 
Premda autohtono stanovništvo Mbuti pigmeja i Bantu farmera poštuje i čuva prašumu, veliki broj izbjeglica koji se naselio u ovom području to ne čini.

Izvori
------

1. ↑  UNESCO Okapi Wildlife Reserve Site () Posjećeno 28. ožujka 2011.

* Susan Lyndaker Lindsey; Mary Neel Green; Cynthia L. Bennett (1999). The Okapi. University of Texas Press. ISBN 0-292-74707-1

Vanjske poveznice
-----------------

* CENADEP (Centre National d’Appui au Développement et à la Participation populaire) Arhivirano 2005-08-30 na Wayback Machine-u Udruga za zaštitu okoliša DR Kongo () Posjećeno 30. ožujka 2011.
* Blogs from the Rangers of the Okapi Wildlife Reserve () Posjećeno 30. ožujka 2011.
* Gilman International Conservation Arhivirano 2007-07-19 na Wayback Machine-u () Posjećeno 30. ožujka 2011.

| * p
* r
* u
Svjetska baština u DR Kongu |
| --- |
|  | 
Nacionalni park Garamba  • Nacionalni park Kahuzi-Biéga  • Rezervat prirode Okapi  • Nacionalni park Salonga  • Nacionalni park Virunga
 | Zastava DR Konga |
| 
Svih pet lokaliteta u DR Kongu su na popisu ugroženih mjesta svjetske baštine
 |

Koordinate: 02°00′00″S 28°30′00″E﻿ / ﻿2.00000°S 28.50000°E﻿ / -2.00000; 28.50000
**Razboj** je gimnastičarska sprava koju je početkom 19. vijeka uveo Njemac Friedrich Ludwig Jahn, kog se smatra ocem gimnastike. Ta sprava naročito je korisna za jačanje mišića torza.

Karakteristike
--------------

Orginalno to su bile dvije horizontalne paralelne drvene šipke eliptoidnog dijametra od 5 cm, duge 3,5 m. Postavljene pomoću četiri stupa na visinu od 2 m, međusobno razmaknute 42 cm. 
Visina i razmak između šipki je najčešće podesiv.Danas se izrađuje od čelika.

U tog discplini takmiče se samo muškarci, pokretima koji kombiniraju zamahe, preskoke, elemente leta, snagu i ravnotežu uz otpuštanje i ponovno hvatanje šipki. 
Na razboju se zahtjeva vježbanje zamasima, velikim amplitudama u uporu, potporu i visu, uz izvođenje elemenata koji zahtjevaju snagu i izdržljivost. Gimnastičar mora izvoditi vježbu cijelom dužinom razboja ispod i iznad šipki. U vježbi trebaju dominirati okreti oko uzdužne i poprečne osi. Kontrola tijela i pokreta trebaju biti harmonični i prirodni, svi elementi vježbe ujedinjeni u skladnu cijelinu, Vježba završava skokom sa sprave i kontroliranim doskokom.

Historija
---------

Razboj je olimpijska disciplina u gimnastici još od prvih modernih Olimpijskih igara 1896.

Vanjske veze
------------

***Razboj (gimnastika)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Parallel bars sports* ()
* *Razboj* ()

| * p
* r
* u
Gimnastičke sprave |
| --- |
| Sportska gimnastika muškarci | 
* Krugovi
* Konj sa hvataljkama
* Parter
* Konj za preskoke
* Gimnastički razboj
* Vratilo

 |
| Sportska gimnastika žene | 
* Dvovisinski razboj
* Greda
* Parter
* Konj za preskoke

 |

1. 1 2 3 4   „Parallel bars sports" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 23.01.2022.
2. 1 2   „Razboj" (hrvatskosrpski). Znanje. Pristupljeno 23.01.2022.
Koordinate: 41° 30′ 58" SGŠ, 22° 32′ 46" IGD

**Trebičino** (mak. *Trebičino*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Trebičino je u sastavu opštine Vasiljevo.

Prirodni uslovi
---------------

Trebičino je smešteno u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 16 kilometara severno.

Naselje Trebičino se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno na zapadnim padinama planine Smrdeš, zapadno od Strumičkog polja. Nadmorska visina naselja je približno 520 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Trebičino je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 19 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%). 

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinavasilevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Vasiljevo Arhivirano 2021-12-19 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Vasiljevo |
| --- |
| **Vasiljevo** • 
Angelci • 
Varvarica • 
Visoka Mahala • 
Vladijevci • 
Gradošorci • 
Dobrošinci • 
Dukatino • 
Edrenikovo • 
Kuškulija • 
Nova Mahala • 
Njivičino • 
Piperevo • 
Radičevo • 
Sedlarci • 
Suševo • 
Trebičino • 
Čanaklija |  |