recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Referendum o gruzijskoj samostalnosti** održan je 31. ožujka 1991. godine. Na tom su referendumu građani Gruzije odlučivali o budućnosti Gruzije odgovarajući na ponuđeno pitanje.

Gruzija je postala četvrta sovjetska republika, nakon tri baltičke države (Litve, Latvije i Estonije), koja je organizirala referendum o pitanju neovisnosti.

Referendumsko pitanje
---------------------

Na referendumu su građani odgovarali na sljedeće pitanje:

 Wikiquote
*„Podržavate li obnovu neovisnosti Gruzije, u skladu sa Zakonom o Deklaraciji o neovisnosti Gruzije od 26. svibnja 1918.?"*
Na pitanje su građani odgovarali zaokruživanjem "ZA" ili "PROTIV".

Rezultati referenduma
---------------------

Prema službenim rezultatima 99,5% građana je glasovalo za neovisnost Gruzije, a odaziv birača je bio 90,6%. Zbog stalne etničke nesloge, ankete su uglavnom bojkotirali stanovnici Abhazije i Južne Osetije.

Referendum se poklopio sa privatnom posjetom bivšeg američkog predsjednika Richarda Nixona, koji je posjetio nekoliko biračkih mjesta u Tbilisiju.

---

Pitanje o suverenitetu i neovisnosti Gruzije

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  **99,50%** | **0,50%** |  |
| **Za** | **Protiv** |

| Izbor | Glasovi | % |
| --- | --- | --- |
| za | 3,295.493 | 99,5 |
| protiv | 16.917 | 0,5 |
| nevažeći listići | 13.690 | - |
| **Ukupno** | **3,326.100** | **100** |
| Izvor: Nohlen *et al.* |

Izvori
------

1. ↑  Cornell, Svante E. *Autonomy and Conflict: Ethnoterritoriality and Separatism in the South Caucasus – Case in Georgia* Arhivirano 2007-06-30 na Wayback Machine-u. Department of Peace and Conflict Research, Report No. 61. str. 163. University of Uppsala, ISBN 91-506-1600-5.
RNK sa svojim nukleobazana (levo) i DNK (desno).
**Analogne nukleinske kiseline** (ksenonukleinske kiseline, KNK) su jedinjenja koja su strukturno slična (analogna) prirodnim RNK i DNK molekulima. Ksenonukleinske kiseline se koriste u medicini i molekularno biološkim istraživanjima.

Nukleinske kiseline su lanci nukleotida, koji se sastoje od tri dela: fosfatne osnove, pentoznog šećera, bilo riboze ili dezoksiriboze, i četiri nuklobaze. Analog može da sadrži promene u bilo kojem od tih delova. Tipično analogne nukleobaze imeđu ostalog formiraju različite bazne parove i imaju različita svojstva stekovanja aromatičnih prstena. Primeri su univerzalne baze koje mogu da se upare sa sve četiri kanoničke baze, i analozi fosfatne šećerne osnove kao što su PNA, koji utiču na svojstva lanca (PNK može da formira i trostruki heliks).

Veštačke nukleinske kiseline su peptidna nukleinska kiselina (PNK), morfolino i zaključana nukleinska kiselina (LNK), kao i glikolna nukleinska kiselina (GNK) i treozna nukleinska kiselina (TNK). Svaka od njih se razlikuje od prirodne DNK i RNK po promenama osnove molekula.

Vidi još
--------

* Molekularna biologija
* Genetika
* Sintetička biologija
* Oligonukleotidna sinteza
* Prošireni genetički kod
* Nukleobaza, nukleozid, nukleotid, i nukleinska kiselina
* Biotin, fluorofor
* Ribozim
Canudos oko 1895. godine
**Canudos** je grad u brazilskoj provinciji (danas državi) Bahia koji je oko 1893. godine osnovao propovjednik Antônio Vicente Mendes Maciel zvani Antonio Conselhiero. Nastao je na mjestu napuštenog poljoprivrednog imanja gdje se Conselhiero zajedno s 8.000 svojih sljedbenika, zvanih *conselhisti*, sklonio poslije sukoba s poreznicima. Tamo je ubrzo nastao grad s dvije crkve i školom, a Conselhiero, koji nikada nije prihvatio novi republikanski režim, organizirao je vlast i donosio vlastite zakone. U grad su se slijevali siromašni bezemljaši, oslobođeni robovi, mestici i Indijanci kao i svi nezadovoljnici novim režimom. Do godine 1896. je grad narastao na 30.000 ljudi i postao drugi najveći grad u Bahiji.

Godine 1896. spor conselhista s lokalnim trgovcima u obližnjem gradu je eskalirao u oružani sukob s brazilskom vladom poznatiji kao rat Canudosa. Nakon tri bezuspješna pokušaja da porazi pobunjenike, gotovo cjelokupna brazilska vojska je u oktobru 1897. godine uspjela zauzeti Canudos, prilikom čega su masakrirani gotovo svi njegovi žitelji, a grad potpuno uništen. 

Ruševine Canudosa su 1970-ih poplavljene nakon izgradnje brane Cocorobo kojim je zaustavljena rijeka Rio Vazza-Baris i stvoreno umjetno jezero. Od godine 1984. se na obalama jezera održavaju komemoracije u znak sjećanja na poginule u najkrvavijem građanskom ratu u brazilskoj historiji. U blizini je sagrađeno naselje Nova Canudos koje ima 13.000 stanovnika.

Okolica Canudosa je posljednjih godina postala predmetom zanimanja brazilskih arheologa.

***Canudos*** na Wikimedijinoj ostavi
**Rionegro** službeno *Ciudad Santiago de Arma de Rionegro* je općina od 142,995 stanovnika i grad od 83,007 stan. na sjeveru Kolumbije u 
Departmanu Antioqua.

Geografija
----------

Rionegro se prostire u kotlini riječice Rio Negro (po njoj je dobio ime) među planinama Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, udaljen četrdesetak km jugoistočno od svog administrativnog centra Medellína.

Ponekad ga zovu *kolijevkom demokracije* jer je krajem 19. vijeka kad se Kolumbija borila za nezavisnost bio jedan o centara te borbe.
Bio je kandidat za administrativni centar Departama Antioqua, ali ga je zasjenio naglo izrasli Medellín.

Historija
---------

Prvi Evropljanin koji je 1541. došao do doline Río Negra bio je kapetan Álvaro de Mendoza, on je toj crnoj rječici navodno i dao ime.
Rionegro je osnovao *Juan de Marulanda y Londoño* 1542. kao kraljevski rudnik (Real de Minas de San Nicolás El Magno de Rionegro).

Mjesto je toliko naraslo, da je nakon posjeta biskupa od Popayána -1669. proglašeno župom - San Nicolás de Rionegro.

U februaru 1813. - Rionegro je bio prvi grad u Antioqui koji je proglasio nezavisnost od Španjolskog Carstva.

U Rionegru je u februaru 1863. održan je kongres liberala, na kom je usvojen novi Ustav koji je dao puno veća prava departmanima, pa je dotadašnja Granadinska Konfederacija prezvana u Sjedinjene Države Kolumbije.

Privreda i transport
--------------------

Najveći privredni objekt je Slobodna ekonomska zona otvorena 1993.

Pored grada prema Medellínu, nalazi se "Internacionalni aerodrom José María Córdova", drugi najveći aerodrom u Kolumbiji po broju putnika i tereta, kao i po broju linija..

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Nuestra historia*" (španjolski). Alcaldía de Rionegro. Pristupljeno 11.1.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Rionegro Municipality in Colombia*" (engleski). City population. Pristupljeno 11.1.2023.
3. 1 2 3 4 5   „Rionegro, Colombia" (engleski). International living. Pristupljeno 11.1. 2023.

Vanjske veze
------------

***Rionegro*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía de Rionegro* (Službene stranice grada) (`es`)
**Alessandro Scarlatti** (Palermo, 2. maj 1660 - Napulj, 1725) bio je barokni kompozitor, poznat po svojim operama i kantatama, koji se također smatra i osnivačem Napolitanske škole opere.

Rođen je u Palermu na Siciliji 2. maja 1660. godine. Kaže se da je bio učenik Giakoma Carissinia. Postoje teorije da je imao veze sa severnom Italijom, jer njegovi rani radovi su prepuni uticaja Stradella i Legrenzi. Nakon izvođenja opere *Gli Equivoci nell sembiante* 1679. godine u Rimu, dobio je podršku od švedske kraljice Kristine i postao njen Maestro di Capella. 

1684.' postao je Maestro di Capella na dvoru u Napulju, verovatno pod uticajem svoje sestre koja je bila operska pevačica, a moguće i ljubavnica nekom od uticajnih napolitanskih plemića. Tu je napisao veliki niz opera, kao i drugih muzičkih dela za državne prilike.

1702. godine Scarlatti je napustio Napulj i nije se vratio sve dok španska dominacija nije potisnuta austrijanskom. Za to vreme bio je pod pokroviteljstvom Ferdinanda de Medicija za čije je privatno pozorište blizu Firence komponovao opere.
Nakon posete Veneciji i Urbinu 1707.' godine, vratio se u Napulj, preuzeo svoje dužnosti i ostao tamo do **1717.**. Do tada, ljudi iz Napulja su se na neki način umorili od njegove muzike, ali su ga zato Rimljani i dalje mnogo cenili. Baš u pozorištu Capranica u Rimu su izvedene njegove najbolje opere (npr. Telemaco, Marco Attilio Regolo i La Griselda), ali i dosta primeraka crkvene muzike uključujući i one za hor i orkestar sastavljenih u čast Sv. Ceciliji 1721. godine. Njegov poslednji rad bio je nezavršena serenada za venčanje princa Stigliana 1723.. Umro je u Napulju 1725.

Vanjske veze
------------

***Alessandro Scarlatti*** na Wikimedijinoj ostavi

* Istituto Internazionale per lo studio del '700 musicale napoletano
* Besplatne partiture čiji je autor Alessandro Scarlatti na stranici International Music Score Library Project
* 

* Free scores by Alessandro Scarlatti na Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
* BBC Radio 3 *Early Music Show*
* The Madrigals of Alessandro Scarlatti Arhivirano 2015-09-27 na Wayback Machine-u Lecture/performance at the University of Minnesota, February 2009
* „Alessandro Scarlatti". *Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton Company. 1913.
**Jezero Ossiach** (njemački:*Ossiacher See*, slovenski: *Osojsko jezero*) je treće po veličini jezero u Koruškoj, na jugu Austrije.

Karakteristike
--------------

Ossiach je protočno jezero iz kog istječu vode potokom Seebach u Dravu, ono leži sjeveroistočno od Villacha na nadmorskoj visini od 502 metra.

Jezero Ossiach je maksimalno duboko 52 m, prosječno 19.6 m, a površina mu iznosi 10,6 km², dugo je 10,8, a široko 1,5 km.

Sjeverozapadno od jezera uzdiže se planina Gerlitzen visoka 1909 m. Na planinu od jezera kod mjesta Annenheim vodi žičara do opservatorija Kanzelhöhe na visini 1.524 m.

Na jugozapadnoj obali na brdu visokom 676 m leže ruševine zamka Landskron.

Duž sjeverne obale nižu se turistička naselja Sattendorf, Bodensdorf, Steindorf, Ossiach, a Ostriach se smjestio na jugu. Tu leži i željeznička pruga Villach - Sankt Veit an der Glan i cesta.

Sva veća mjesta na jezeru povezana su brodskim linijama.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Ossiacher See*" (njemački). Austria-Forum. Pristupljeno 14. 01. 2016.

Vanjske veze
------------

***Ossiach*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ossiacher See* (`de`)
**Robby Sandrock** (Williams Lake, Britanska Kolumbija, 10. ožujka 1978.) kanadski je profesionalni hokejaš na ledu. Igra na poziciji desnog beka, a trenutačno je član njemačkog Schwenningen ERCa.

Karijera
--------

Od 1994./1996. godine igra za Spokane Chiefs, zatim za Swift Current Broncos, Medicine Hats, Kelowna Rockets, San Angelo Outlaws, Macon Whoopee, sve klubovi WHL-a (Western Hockey League). 2001. godine odlazi u ECHL (East Coast Hockey League) gdje igra za Greensboro Generals i Johnstown Chiefs. U engleski EIHL (Elite Ice Hockey League) prelazi 2002. godine gdje s klubom Belfast Giants postaje prvak. Kvalitetnim igrama prinukao je pažnju brojnih klubova, pa je to iskoristio za prelazak u njemački DEL u klub Iserlohn Roosters. U DEL-u ostaje do 2008. godine. Igrao je još i za klubove Hannover Indians, EHC Munchen, EHC Wolfsburg, te VSV Villach u EBEL-u. U pripremama za nadolazeću sezonu 2009./10. potpisao je ugovor s hrvatskim Medveščakom. U sezoni 2009./10. za zagrebačke Medvjede je prije ozbiljne povrede koljena odigrao 30 utakmica, postigao osam golova te ostvario 11 asistencija. Ipak, njegove dobre igre prije ozljede bile su dovoljne da produži ugovor s Medveščakom, potpisavši ugovor na osnovi 1 + 1 sezone igranja i mogućnosti ostanka.

Statistika karijere
-------------------

*Bilješka: OU = odigrane utakmice, G = gol, A = asistencija, Bod = bodovi, +/- = plus/minus, KM = kaznene minute, GV = gol s igračem više, GM = gol s igračem manje, GO = gol odluke*

| Sezona | Klub | Liga |   | Regularna sezona |   | Doigravanje |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| OU | G | A | Bod | +/- | KM | GV | GM | GO | OU | G | A | Bod | +/- | KM | GV | GM | GO |
| 2009./10. | KHL Medveščak | EBEL | 24 | 8 | 15 | 23 | -9 | 44 | 4 | 0 | 2
 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

Privatni život
--------------

Gizmo
Robby je u bračnoj zajednici sa Kari. Sandrock je u Zagreb, osim sa suprugom, došao i sa svojim psom po imenu Gizmo. Njegovog kućnog ljubimca, prigodno odjevenog u posebnoj klupskoj majici, obožavatelji Medveščaka mogli su upoznati 16. prosinca 2009. godine na druženju i klizanju s momčadi koje je bilo dio humanitarne akcije za udrugu "Hrabri medo", odnosno, njihov projekt "Dom daleko od doma".

Izvori
------

1. ↑  Novi Kanađani u Medvešćaku[*mrtav link*]
2. ↑  „I Prpich u Medveščaku". Arhivirano iz originala na datum 2021-03-06. Pristupljeno 2014-07-26.
3. ↑  Ledeni trio ostaje u Medveščaku

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na The Internet Hockey Database
* Profil na Eurohockey.net

| * p
* r
* u
Trenutačni sastav Medveščak Zagreba |
| --- |
| 
Robert Kristan |
Michael Ouzas |
Andrej Vasiljević |
Vjačeslav Truhno |
David Brine |
Alan Letang |
Kenneth MacAulay |
Andy Sertich |
Dario Kostović |
Ivan Šijan |
Saša Martinović |
Frank Banham |
Sasha Pokulok |
Joel Prpic |
Mislav Blagus |
Ryan Kinasewich |
Geoff Waugh |
Greg Day |
Dominik Kanaet |
Donald MacLean |
Matt Siddall |
Tom Zanoški |
Mario Sertić |
Pascal Morency |
Sašo Rajsar |
Gal Koren |
trener: Marty Raymond
 |
**Aliakmon** (grčki: *Ἁλιάκμων*, Haliákmōn, na modernom grčkom: *Αλιάκμονας*, Aliákmonas, na makedonskom: *Bistrica*) najduža je grčka rijeka sa svojih 297 km. 

Englezi nazivaju tu rijeku *Haliacmon* ( po novogrčkom demotičkom izgovoru- Aliákmonas), za rijeku je često ime i *Aliákmon* ( po starijem novogrčkom načinu izgovora - *katharevousa*), u srpskohrvatskom kao i kod ostalih slavenskih geografa (Čeha, Poljaka, Rusa) udomaćio se stariji način izgovora - *Aliakmon*.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rijeka izvire na planini Gramos u Pindskom gorju blizu granice s Albanijim na sjeveru Grčke, zatim teče u pravcu jugoistoka. Zatim mjenja smjer te teče sjeveroistočno kroz grčke periferije Zapadnu i Centralnu Makedoniju, zatim pored jezera Orestijada. Tu rijeka mijenja smjer i teče u pravcu juga pa zatim opet sjeveroistoka kroz Solunsku nizinu i ulijeva se u Egejsko more u *Termajskom zaljevu*. Tu tvori veliku deltu na zapadnom dijelu Solunskog zaljeva, zajedno sa rijekom Vardar i rijekom *Ludias*. 

Rijeka Aliakmon izuzetno je važna za navodnjavanje, njome služe brojni poljoprivrednici u prefekturama; Florina, Kastorija, Grevena, Kozani, Imatija i Pijerija, korito rijeke je izrazito poljoprivredni kraj. Na rijeci se nalazi kanjon kod grada Verija.
Kod grada Kozanija napravljeno je umjetno jezero - Polifitos ( 20 km dugo i 4 do 5 km široko) zbog navodnjavanja.

Mogući antički spoj rijeka
U doba antike, Klaudije Ptolomej naziva planinski masiv u kojima izvire rijeka sjeverni Pind) *Canalovii*. Po Juliju Cezaru rijeka je formirala granicu između Makedonije i Tesalije, danas to nije tako. Ali je moguće da su rijeke Aliakmon i Ludias imale zajednički tok u antičko vrijeme, slika gore pokazuje mogući spoj rijeka.

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Aliakmon** |

Satelitska snimka toka rijeke Aliakmon (rijeka je posvijetljena)

  


***Aliakmon*** na Wikimedijinoj ostavi
**Robinson Cruso** (španjolski: *Isla Robinson Crusoe*) je drugi po veličini otok arhipelaga Juan Fernández, ali je brojem stanovnika najveći jer na njemu živi većina od 600 stanovnika arhipelaga. Otok administrativno podpada pod čileansku regiju Valparaíso i provinciju Valparaíso. Sve do 1966. otok se zvao **Masatierra** (Otok bliži kopnu), a potom ga je čileanska vlada iz komercijalnih razloga prezvala u otok Robinsona Crusoa.

Karakteristike
--------------

Otok Robinson Cruso ima površinu od 47,9 km², izdužen je smjeru istok-zapad i vrlo brdovit, najviši vrh Cerro El Yunque ima 915 metara, tako da ima samo dva poštena sidrišta i to na sjevernoj strani. To su zaljev Cumberland (Bahia Cumberland) i zaljev Padre (Bahía Padre) na krajnjem zapadu. Otok je udaljen oko 610 km od čileanskog kopna. Par kilometara jugozapadno leži nenaseljeni otok Santa Clara, velik 2,2 km². Otok je kao i čitav arhipelag vulkanskog porijekla, rezultat erupcije iz podmorske litosferne ploče Juan Fernández.

### Klima

Otok kao i cijeli arhipelag ima mediteransku klimu, sa sušnom sezonom od 4 do 5 mjeseci. U najsušnijem mjesecu januaru padne oko 28 mm kiše, a u najkišovitijem junu 173 mm. Prosječna godišnja temperatura je 15 °C, ljeti se temperature penju do prosječnih 18,7 °C, a a zimi padnu do 7,3 °C. Maksimalne temperature ljeti ne prelaze 25 °C u februaru i ne padnu ispod 3 °C u augustu.

Historija
---------

Otok kao i čitav arhipelag otkrio je 1564. španjolski pomorac Juan Fernández koji je čak neko vrijeme živio na njima, bavivši se uzgojem koza i svinja. Nakon njega ponovno je napušten, pa su ga posjećivali samo rijetki moreplovci i pirati. Otok je postao slavan zbog škotskog mornara Alexandra Selkirka koji je nakon svađe sa svojim 
kapetanom 1704. kao kaznu prihvatio da ga iskrcaju i ostave samog u zaljevu Cumberland na otoku Mástierri. Selkirk je sam poput brodolomca uspio preživiti do 1709. kad je pronađen i spašen. Pretpostavlja se da je on poslužio Danielu Defou kao prototip za roman Robinson Crusoe. Otok je trajno naseljen tek od 1877. godine, većina od njegovih 600 stanovnika danas živi u naselju San Juan Bautista u zaljevu Cumberland (Bahía Cumberland) koje je i glavna luka. Malobrojni stanovnici bave se turizmom i ribolovom na jastoge.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Ubicación del Archipiélago*" (španjolski). Pristupljeno 14. 2. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Juan Fernández Islands*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 2. 2015.
3. 1 2  „*Clima*" (španjolski). Pristupljeno 14. 2. 2015.

Vanjske veze
------------

***Robinson Crusoe (otok)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Parque Nacional Archipiélago de Juan Fernández (`es`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 23145067013566631274
* GND: 4050206-5
* NKC: ge684073

 |
**Tiberije Korunkanije**, (lat. *Tiberius Coruncanius*, ? - 241. pne.) bio je poznati rimski pravnik i prvi čovek koji je iz redova plebejaca postao pontifex maximus. Smatra se prvim učiteljem rimskog prava.
280.godine.pne. komandovao je kao konzul rimskom vojskom u ratovima vođenim protiv Etruraca i epirskog kralja Pira. Umro je 243. godine.pne.

Prema pravniku Pomponiju poznat je u istoriji rimskog prava po tome što je prvi počeo davati javne savete građanima koji su se odnosili na pravne sporove. Sve do tada znanje o pravu nalazilo se u rukama pontifa koji su imali primat u tumačenju i čuvano je kao velika tajna.

| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi: **Lucius Aemilius Barbula i Quintus Marcius Philippus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Publijem Valerijem Levinom* 280. pne. | Slijedi: **Publius Sulpicius Saverrio i Publius Decius Mus**  |
| Religijske titule |
| Prethodi: **nepoznat**  |  **Pontifex Maximus Rimske Republike** 254. pne.-241. pne. | Slijedi: **Lucius Caecilius Metellus**  |
**Aegirin** ili *akmit* je inosilikatni član grupe klinopiroksena. Aegirin je natrijski krajnji član serije čvrstih otopina koju čini s augitom. Kemijska mu je formula NaFe[Si2O6], u kojoj se željezo javlja u trovalentnom obliku. U seriji aegirin-augit natrij može djelomično biti zamijenjen kalcijem i dvovalentnim željezom, a magnezij može zamijeniti dio trovalentnog željeza kako bi se neutralizirao naboj. Aluminij također može doći umjesto Fe3+.

Pojavljuje se kao tamnozeleni do smeđi monoklinski dugoprizmatični kristal. Ima staklast sjaj i savršenu kalavost. Tvrdoća mu varira od 5 do 6, a specifična gustoća je 3.2-3.4.

Pojavljuje se u alkalijskim magmatskim stijenama poput alkalijskih sijenita, trahita i alkalijkih granita. Aegirin-augit javlja se i alkalijskim bazaltima i alkalijskim gabrima.

Nalazišta su u Quebecu, Kanada (Mont Saint-Hilaire), zatim u Norveškoj (Kongsberg), na Grenlandu (Narsarssuk), poluotoku Koli u Rusiji, u Arkansasu (Magnet Cove), u Keniji, Škotskoj i Nigeriji, a kod nas na Papuku kod Voćina postoji aegirinski albitni riolit.

Aegirin je dobio ime po Ægiru, germanskom bogu mora. Sinonim za mineral je *akmit*, što je izvedenica iz grčkog jezika, a ukazuje izduženost njwgovih kristala kristala.

Aegirin pokazuje izrazit pleokroizam, što inače nije tipično za piroksene.

Vidi još:
---------

* Silikati
* Pirokseni
* Kristal

***Aegirin*** na Wikimedijinoj ostavi
Solid Tiberija III.
**Tiberije III. Apsimar** (grč. Τιβέριος Γ') (? – Carigrad, 15. veljače 706.), poznat i kao Tiberios III. ili Tiberius III. bio je bizantski car od 698. do 705. godine.

Tiberije je bio germanski vojni časnik čije je pravo ime bilo Apsimar. Nakon povratka admirala Ivana Patricija iz Kartage na Kretu 697. godine, njegova flota se pobunila, svrgnula ga s vlasti i zamijenila ga Apsimarom. Apsimar je tada otplovio prema Carigradu i opsjeo ga. Izdvojeni vojnici, pješadija i carska straža su mu otvorili gradska vrata i proglasili ga carem. Svrgnutom caru Leontiju odrezan je nos, što znači da je bio kažnjen istom kaznom kojom je on kaznio svoga prethodnika, Justinijana II.

Kao car, Tiberije je ignorirao stanje u Africi, gdje je Kartaga bila definitivno izgubljena, ali je napao kalifa Abd al-Malika, te je pobjeđivao u mnogim manjim vojnim sukobima dok je napredovao prema Siriji, koji je napao 701. godine. Arapi su 703. i 704. godine pretrpjeli poraz na Siciliji.

U međuvremenu, Justinijan II. je pobjegao iz progonstva i vratio se u Carigrad uz pomoć bugarskog kana Tervela 705. godine.

Dok je pokušavao ući u Carigrad sa svojim pristašama, Justinijan je lako ponovno stekao kontrolu, te je dao uhititi i pogubiti Tiberija III. Apsimara. Nešto kasnije, jednaka je kazna stigla i Tiberijevog brata Heraklija, kojeg je Tiberije imenovao upraviteljem teme Anatolije.
Etničke grupe u antičkoj Italiji.   Liguri
  Veneti
  Etrurci
  Picenum
  Umbri
  Latini
  Oski
  Messapijci
  Grci
**Umbri** su italski narod po kome je ime dobila Umbrija, oblast u koja se u drevno doba prostirala od rijeka Tiber i Nar do jadranske obale. Umbrijski jezik je pripadao oskansko-umbrijskog grupi jezika, srodnoj latinskom. Umbri su između 9. i 4. vijeka pne. gradili naselja gradskog tipa, u čijim su ruševinama arheolozi pronašli tragove trgovine s Etrurcima i Grcima.

Plinije Stariji je Umbre nazvao najstarijim narodom Italije.

Rimljani su u kontakt s Umbrima došli 310. pne. Nakon toga su počeli osnivati kolonije na umbrijskim teritorijama, koje su potpuno osvojili oko 260. pne. Umbri su postepeno dobili rimsko građanstvo te su se asimilirali u Rimljane, iako ih je dio sudjelovao u Savezničkom ratu.

Izvori
------

* Bradley, Guy. "Ancient Umbria. State, culture, and identity in central Italy from the Iron Age to the Augustan era." Oxford: Oxford University Press, 2000.
* Buck, Carl Darling. "A Grammar of Oscan and Umbrian." Boston: Ginn and Company Publishers, 1904.
* Domenico, Roy P. *Regions of Italy: A Reference Guide to History and Culture*. Greenwood Publishing Group, 2001. pp. 367-371.
* Pliny."Natural History with an English translation in ten volumes by H. Rackham." Cambridge: Harvard University Press, 1961.
* Poultney, James Wilson. "The Bronze Tables of Iguvium." American Philological Association, Number XVIII. 1959.
Umberto Boccioni 1914.
Umberto Boccioni: *Ulica ulazi u kuću*
**Umberto Boccioni** (Reggio di Calabria, 19. listopada 1882. – Verona, 16. kolovoza 1916.), talijanski slikar i kipar.

Jedan je od inicijatora futurizma i njegov glavni teoretičar u slikarstvu. Uz Carla Carrà, Luigija Russola, Giacoma Ballu i Gina Severinija, supotpisnik je *Manifesta slikara futurista* (*Manifesto dei pittori futuristi*, 1910). Bio je antitradicionalist, njegove slike i kipovi izražavaju novu estetiku prostornog dinamizma, pokreta i brzine.

Motivi i teme njegovih radova su grad, stroj, kaos svakodnevice.

U svojim slikama koristio se komplementarnim bojama i izbjegavao ravne linije, isti motiv prikazivao je u susljednim točkama vremena, efektno sugerirajući njegovo kretanje u prostoru (npr. *Dinamizam biciklista*, *Dinamismo di un ciclista*, 1913).

Kao kipar, radio je u drvetu, željezu, staklu. Malobroje skulpture koje su danas preostale ilustriraju predmete u pokretu u interakciji s okolnim prostorom.

Kao sudionik 1. svjetskog rata, razuvjerio se u Marinettijev moto '"rat je jedina higijena svijeta'", te skovao glasovitu jednadžbu *rat=kukci+dosada*. Poginuo je na ratištu pokraj Verone.

Slike
-----

* *Crveni automobil* (*Automobile rossa*, 1904-1905)
* *Grad koji se uspinje* (*La città che sale*, 1910)
* *Snaga jedne ulice* (*Forze di una strada*, 1911)
* *Ulica ulazi u kuću* (*La strada entra nella casa*, 1911)
* Ciklus *Duševna stanja* (*Stati d'animo*, 1911-1912)
* *Elastičnost* (*Elasticità*, 1912)
* *Dinamizam biciklista* (*Dinamismo di un ciclista, 1913)*
* *Dinamizam nogometaša* (*Dinamismo di un giocatore di calcio*, 1913)

Skulpture
---------

* *Razvijanje boce u prostoru* (*Sviluppo di una bottiglia nello spazio*, 1913)
* *Dinamizam konja u trku + kuće* (*Dinamismo di un cavallo in corsa + case*, 1914-1915)

***Umberto Boccioni*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 51685971
* LCCN: n79054518
* ISNI: 0000 0001 0900 1745
* GND: 118512188
* SELIBR: 213572
* SUDOC: 026734192
* BNF: cb118924840 (podaci)
* BIBSYS: 90377670
* ULAN: 500012624
* NLA: 35744412
* NDL: 00433649
* NKC: ola2002153912
* BNE: XX859960
* CiNii: DA03272029
* RKD: 9451
* CONOR.SI: 123136355
* NSK: 000079967

 |
**Adžamovci** su naseljeno mjesto u Republici Hrvatskoj u općini Rešetari u Brodsko-posavskoj županiji.

O naselju
---------

U Adžamovcima se nalazi kapela Uznesenja Blažene Djevice koja pripada župi Mučeništva sv. Ivana Krstitelja iz Zapolja, te je dio Novogradiškog dekanata Požeške biskupije. U naselju djeluje nogometni klub, Dobovoljno vatrogasno društvo i lovna udruga.

Zemljopis
---------

Adžamovci se nalazi istočno od Nove Gradiške, 3 km udaljeni od Rešetara, susjedna naselja su Gunjavci na sjeveru, Brđani i Godinjak na istoku, te Zapolje na jugu.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Adžamovci su imali 612 stanovnika. 

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

* Napomena: Naselje Adžamovci 1981. smanjeno izdvajanjem dijela naselja u samostalno naselje Zapolje, za koje sadrži podatke u 1890.

Šport
-----

* NK Polet Adžamovci

Poznate osobe
-------------

* Krsto Cviić (1930.-2010.) novinar i publicist

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑  Popis stanovništva Republik Hrvatske 2011. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Adžamovci** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Rešetari |
| --- |
| Adžamovci • Brđani • Bukovica • Drežnik • Gunjavci • Rešetari • Zapolje |
**Pistolet Automatique de 7 millim.65 genre "Ruby"** (sh. *Automatski pištolj 7,65 mm modela "Ruby"*) je bio poluautomatski pištolj koji je dizajniran 1914. godine u Španiji za potrebe francuske vojske u Prvom svjetskom ratu. Dizajn je bio temeljen na Browningovom modelu FN M1903, ali je glavna modifikacija bila u municiji 7,65 mm, kao i za tadašnje standarde neobičnom okviru sa devet metaka. Ruby je dizajniran prije svega zbog toga što su razmjere i priroda rata postale takve da francuska industrija oružja jednostavno nije imala kapacitete za opskrbu ljudstva revolverima MAS M1892 koji su tada bili standardno oružje francuske vojske. Španska kompanija Gabilondo y Cia je Francuzima ponudila svoj model kako bi riješili taj problem. Iako je municija bila prilično slaba, a sam pištolj sklon samoopaljivanju, pokazao se kao prilično jednostavno oružje za obučavanje ljudstva, te je 1915. ušao u upotrebu. Ubrzo se pokazalo da ni Gabiondo y Cia nemaju kapacitete kako bi zadovoljili francuske potrebe, te je bila prisiljena koristiti druge proizvođače po licenci. Ruby se također proizvodio i kroz niz neslužbenih varijanti, vrlo često sumnjive kvalitete; zbog svega toga je postao jedan od najraširenijih pištolja svoh vremena. U samoj Francuskoj je njegova upotreba završila sa Prvim svjetskim ratom, ali se zato često koristio i u Drugom svjetskom ratu od strane višijske vlasti i pokreta otpora.

Korisnici
---------

  

 Belgija  

 Francuska  

 Finska  

 Treći Reich  

 Grčka  

 Italija  

 Litvanija  

 Poljska  

 Rumunija  

 Španija  

 Jugoslavija

Izvori
------

1. ↑  „Automaticas Eibareses en la Gran Guerra". *Catalogacion de Armas Juan L Calvo website*. 2008-10-01. Pristupljeno 2009-07-01.
**Robert Fleming & Co.** je bila komercijalna banka osnovana u škotskom gradu Dundeeju 1873. godine. Njen osnivač je bio Robert Fleming, škotski poduzetnik koji se obogao prodajući jutu na američkom tržištu za vrijeme velike potražnje tokom građanskog rata. Fleming, koji je tih godina stekao iskustvo, ali i poslovne veze s druge strane Atlantika, ju je započeo kao investicijski fond koji bi omogućio škotskim poslovnim ljudima ulaganja u različite projekte širom svijeta. Robert Fleming & Co. je do kraja 19. vijeka imala značajnu ulogu u razvoju željeznice u SAD, da bi se od početka 20. vijeka počela orijentirati na druge dijelove svijeta. Tvrtka je uspješno poslovala usprkos ratova i drugih burnih događaja, da bi se 1970. godine udružila sa kompanijom Jardine Matheson i nastavila ekspanziju na azijska i afrička tržišta. Svoj je vrhunac imala 1997. godine, ali ju je sljedećih godina teško pogodila azijska ekonomska kriza. Godine 2000. je prodana američkoj banci Chase Manhattan.

Vanjske veze
------------

* The Fleming Art Foundation
* Spinprofiles Robert Fleming and Co. Arhivirano 2016-03-17 na Wayback Machine-u
**Alcázar de San Juan** (*prevedeno: Utvrda Svetog Ivana Evanđelista*) kog njegovi stanovnici jednostavno zovu *Alcázar* ili *Alcázar de Consuegra*
je grad i općina od 30,686 stanovnika u centru Španjolske u Autonomnoj pokrajini Kastilja-La Mancha (Provincija Ciudad Real).

Geografske karakteristike
-------------------------

Alcázar de San Juan se nalazi na sjeveroistoku Provincije Ciudad Real, udaljen 150 km južno od Madrida, prostire se na jugu Visoravni Meseta..

Historija
---------

Historija *Alcázara* seže do neolita, za rimskih vremena postao je kastrum pod imenom **Alces**. Kad su ga zauzeli Mauri prezvali su ga u **Al-kasar**, što je značilo nešto kao *palača* ili *zamak*. Kad su ga 1189. zauzeli borci Viteškog reda svetog Ivana (španjolski: *Orden de San Juan*) prezvali su ga po svom u *Alcázar de San Juan*.
Kastiljski kralj Sancho IV preoteo im je grad 1292. ali je on ostao centar Viteškog reda svetog Ivana u 14. 15. i 16. vijeku.

Privreda
--------

Privreda Alcázara bazira se na ponajviše na preradi poljoprivrednih proizvoda; žita, maslina, grožđa, mlijeka... Grad je poznat po dobrim sirevima, specijalno po ovčjem. Uz to ima štavionicu kože, tvornicu sapuna, nešto metalurških pogona i radionice za popravak željezničkih vagona.

Znamenitosti
------------

Od historijskih znamenitosti Alcázar ima toranj Don Juana od Austrije iz 14. vijeka i crkvu *Santa María la Mayor* podignutu 1226. na mjestu antičkog hrama posvećenog Herkulu. Iako je nakon tog više puta modificirana, još uvijek ima vidljiv svoj orginalni romanički izgled.

Regionalni arheološki muzej ima vrijednu kolekciju rimskih mozaika iz 2. i 3. vijeka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Castilla-La Mancha*" (engleski). City population. Pristupljeno 4. 9. 2019.
2. 1 2 3 4  „*Alcazar de San Juan (Ciudad Real)*" (španjolski). Turismo y cultura en Ciudad-Real. Pristupljeno 5. 9. 2019.
3. 1 2 3 4 5  „*Alcázar de San Juan*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 5. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

***Alcázar de San Juan*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ajuntament de Alcázar de San Juan* Arhivirano 2019-10-10 na Wayback Machine-u (`ca`)
**Ælfgar** (? - cca. 1062) bio je engleski (anglosaksonski) plemić i velikodostojnik u doba kralja Edwarda Ispovjednika. Rodio se kao sin earla Leofrica od Mercije i njegove supruge Godgifu (Lady Godiva).

Njegova porodica je svoj položaj dugovala vjernosti kralju Edwardu, te je zbog toga razvila suparništvo sa moćnim klanom čiji je predvodnik bio earl Godwin od Wessexa. Godine 1051. su Godwin i njegovi sinovi nakratko prognani iz Engleske. Aelfgaru je tada imenovan earlom Istočne Anglije, preuzevši mjesto Godwinovog sina Harolda Godwinsona. Međutim, već sljedeće godine su se Godwin i kralj pomirili, pa je Haroldu vraćena Istočna Anglija. Na Uskrs 1053. je, pak, Godwin umro, pa je Harold preuzeo Wessex, dok se Aelfgar vratio u Istočnu Angliju. 

Dvije godine kasnije je iz nikada razjašnjenih razloga sam Ælfgar prognan. Došao je u Irsku gdje je unajmio 18 brodova te s njima doplovio u Wales i nagovorio kralja Gruffydda da mu se pridruži u pohodu protiv kralja. 24. oktobra 1055. se Aelfgarova i Gruffyddova vojska blizu Hereforda suprotstavila engleskim trupama na čelu sa Ralphom Plahim, earlom Herefordshirea. Okršaj je završen bijegom Ralphai njegove vojske, a pobunjenici su opljačkali i spalili grad. Edward je protiv njih poslao još jednu vojsku, zbog čega su se povukli u Južni Wales. Međutim, nakon nekog vremena je spor između kralja i Aelfgara riješen diplomatski, te je Aelfgar preuzeo mjesto earla.

Ælfgar je imao najmanje četvoro djece. Sin po imenu Burgheard je umro u Rimu početkom 1061. te je sahranjen u Reimsu. Zbog toga je Ælfgar Opatiji Reims dao zemlju u Staffordshireu i Shropshireu, a od čega je nastala zaklada Lapley Priory. Nadživjela su ga dva sina - Edwin, kasniji earl Mercije, i Morcar, kasniji earl Northumbrije, te kćer Ealdgyth, koja se prvo udala za velškog kralja Gruffydd ap Llywelyna a potom za Harolda, koji je poslije postao kralj Engleske.

Izvori
------

1. ↑  Patrick W. Montague-Smith *Letters: Godiva's family tree* The Times, 25 January 1983
2. 1 2  Ann Williams, ‘Ælfgar, earl of Mercia (d. 1062?)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 , accessed 18 April 2008
3. ↑  *The Anglo-Saxon Chronicle*.
4. ↑  *The Chronicle of John of Worcester* ed. and trans. R. R. Darlington, P. McGurk and J. Bray (Clarendon Press: Oxford 1995), pp.576-79; *The Anglo-Saxon Chronicle*.
5. ↑  Baxter, Stephen (2008), „The death of Burgheard son of Ælfgar and its context",  Fouracre, Paul; Ganz, David, *Frankland. The Franks and the world of the Early Middle Ages. Essays in honour of Dame Jinty Nelson*, Manchester University Press, pp. 266–284, ISBN 978-0-7190-7669-5

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Leofric**  |  **earl Mercije** 1057–1062 | Slijedi: **Edwin**  |
| Prethodi: **Harold Godwinson**  |  **earl Istočne Anglije** 1053–1057 | Slijedi: **Gyrth Godwinson**  |
*Za ostala značenja, v. Romuald (razvrstavanje).*

**Sveti Romuald** (c. 950– tradicionalno 19. jun cca. 1025/27) bio je katolički redovnik i pustinjak, poznat kao osnivač kamaldolijanskog reda. 

Prema navodima Petra Damjana, rodio se u aristokratskoj porodici Onesti u italijanskom gradu Ravenna. Mladost je proveo odajući se brojnim grešnim užicima, ali je tome došao kraj kada je kao 20-godišnjak vidio oca Sergija kako u dvoboju ubija čovjeka. Romuald je, zgrožen, pobjegao u Opatiju Svetog Apolinarija u Classi i tamo postao redovnik. Sa vremenom je sticao reputaciju kreposti i "svetosti", pa je, između ostalog, uspio nagovoriti mletačkog dužda Pietra I Orseola da podnese ostavku i postane pustinjak. Sa vremenom je osnivao niz eremitorija od kojih je najpoznatiji Calmadoli u Toskani po kome su njegovi sljedbenici dobili ime.

Izvori
------

1. ↑  Tradicionalna godina smrti - 1027. - se temelji isključivo na svjedočenju Guida Grandija (u. 1742), hagiografskog falsifikatora koji tvrdi da je datum vidio u dokumentima; v. Tabacco 1942, preface:liv.

Eksterni linkovi
----------------

* *Catholic Encyclopedia*: "Saint Romuald"
* Catholic Online Saints
* Camaldolese Benedictine Monks Arhivirano 2007-12-15 na Wayback Machine-u
**Tela** je lučki grad od 36,780i općina (municipio) od 103,392 stanovnika na sjeverozapadu Hondurasa u Departmanu Atlántida.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tela leži na obali Honduraškog zaljeva na površini od 1,163 km².
Od svog administrativnog centra i luke La Ceiba udaljena je 73 km zapadno, a od glavnog grada Tegucigalpe 188 km.

Historija
---------

Općina Tela osnovana je dekretom predsjednika Marca Aurelia Sota 2. juna 1876.
Za uspjeh novog naselja bila je važna 1912. kad je američka kompanija *United Fruit* odlučila imati svoje regionalno sjedište u Teli. Za nju je u to vrijeme radilo čak 80% svih zaposlenih. Kriza je nastupila 1930. kad se United Fruit preselio u dolinu Valle de Sula, odnosno u La Limu, tad je puno ljudi ostalo bez posla.

Kompanija se 1976. vratila u Telu, po novom ugovoru kompanija svoju robu dostavlja željeznicom do luke u Teli, a slično radi i kompanija *Standard Fruit*.
Pored luke za ekonomiju grada od 1990-ih je sve značajniji i turizam.

Privreda
--------

Okolica Tele (krajnji sjever Valle de Sula) bogat je poljoprivredno - stočarski kraj, poznat po proizvodnji mlijeka i palmi uljarica. 

U općini je 2000. bilo čak 10.000 farmi sa ukupno 37.000 grla stoke. Iste te godine proizvedeno je 1,440,000 tona palmi uljarica (oko 80 % nacionalne proizvodnje) od tog je 25% izvezeno.

Izvori
------

1. 1 2  „*Tela*" (španjolski). DB city. Pristupljeno 29. 04. 2019.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Municipalidad de Tela*" (španjolski). EPYPSA. Pristupljeno 29. 04. 2019.
3. 1 2 3  „*Honduras*" (engleski). City population. Pristupljeno 29. 4. 2019.
4. 1 2 3  „*Honduras: Administrative Division*" (engleski). City population. Pristupljeno 29. 4. 2019.

Vanjske veze
------------

***Tela*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Tela* (`es`)
**Opsada Condéa** se odigrala za vrijeme Rata Prve koalicije od 8. aprila do 12. jula 1793. kada su austrijske trupe pod vodstvom vojvode od Württemberga nastojale zauzeti Condé-sur-l'Escaut, strateški važan grad na sjeveru Francuske, koji je branio francuski republikanski garnizon pod vodstvom generala Chancela. Do opsade je došlo nekoliko tjedana nakon što je francuska vojska poražena u bitci kod Neerwindena i prisiljena na povlačenje iz Austrijske Nizozemske (današnja Belgija), a njen zapovjednik, general Dumouriez, započeo pregovore sa Austrijancima o prelasku na stranu saveznika i maršu na Pariz gdje je za njihov račun trebao srušiti republikanski režim; iako oni nisu uspjeli i iako je francuska vojska, za razliku od svog zapovjednika ostala vjerna Republici, ti su događaji izazvali kaos u francuskim redovima, a što su saveznici pokušali iskoristiti i prodrijeti na francusku teritoriju. 

Jedan od prvih ciljeva je bio Condé, smješten na ušću Haine u Scheldt (fr. *Escaut*), grad koji je vijek ranije bio izuzetno kvalitetno utvrđen od strane znamenitog vojnog inženjera Vaubana. Austrijske trupe, iako tek neznatno nadmoćnije od branitelja, opkolile su grad čijim je garnizonom zapovijedao general de Chancel. Tromjesečna opsada, u kojoj su branitelji koristili balone u svrhu komunikacije sa ostatkom francuskih snaga, je 8. maja dovela dovela do bitke kod Raismesa u kojoj su Austrijanci zaustavili francuski pokušaj deblokade. 

Nakon bitke kod Famarsa su saveznici, sada dodatno ojačani britanskim i nizozemskim kontigentima opsjeli opsadu obližnjeg Valenciennesa. De Chauncelovi branitelji su zbog nedodstatka hrane kapitulirali, a ubrzo nakon toga je pao i Valenciennes. Saveznici, međutim, nisu bili u stanju iskoristiti te uspjehe, stvorivši uvjete da Francuzi dodatno konsolidiraju svoje redove i nastave obrambenu kampanju na sjeveru zemlje.

Vanjske veze
------------

* Rickard, J. (2009). „Siege of Condé, April-10 July 1793". historyofwar.org. Pristupljeno 18 May 2014.

Koordinate: 50°27′00″N 3°35′29″E﻿ / ﻿50.45000°N 3.59139°E﻿ / 50.45000; 3.59139
*Phaseolus vulgaris"*
**Pasulj** ili **grah** (*Phaseolus vulgaris*) jednogodišnja biljka iz porodice mahunarki je poreklom iz Južne Amerike. U Evropi se spominje 1542. Kultivisanjem je odnegovano 70 vrsta pasulja, sa vegetacijom od 70-90 dana, spada u red povrtnog bilja visoke biološke vrednosti.

* 
* 
* 
* 
*

Opis
----

### Hranljiva vrijednost

Pasulj ima izuzetnu kaloričnu vrednost (100 grama pasulja ima 143 kilokalorija) ali i sve druge neophodne biološke materije: belančevine (26%), ugljene hidrate (52%), masti (2,1%), lecitin, kalijum, kalcijum, fosfor, gvožđe. 

Ljuska pasulja je bogata pektinom i drugim teško probavljivim sadržajima te se ne preporučuje osobama sa želudačnim, crevnim i drugim smetnjama.

### Ljekovito djelovanje

Pasulj
, a naročito njegove mahune imaju i lekovita svojstva. Mahune bez semena su oprobano sredstvo za smanjivanje šećera u krvi, a dobre su i protiv upale bubrega i mokraćnog mehura. Stablo, list i cvet su pouzdan diuretik. Zahvaljujući kombinaciji vlakana i folne kiseline štiti od moždanog udara i bolesti srca i debelog creva.

Sazreva u jesen. U vegetarijanskoj kuhinji pasulj je veoma popularan, jer se njegovom upotrebom nadoknađuje nedostatak belančevina.
Koordinate: 41° 45′ 37" SGŠ, 21° 59′ 07" IGD

**Adžibegovo** (mak. *Adžibegovo*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Adžibegovo je selo u sastavu opštine Lozovo.

Prirodni uslovi
---------------

Adžibegovo je smešteno u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Velesa, naselje je udaljeno 25 kilometara istočno.

Naselje Adžibegovo se nalazi u jugozapadnom delu istorijske oblasti Ovče polje. Ono smešteno na mestu gde polje prelazi u gorje, koje se pruža južno, ka reci Bregalnici. Nadmorska visina naselja je približno 220 metara.

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Adžibegovo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 5 stanovnika.

Većinsko stanovništvo su etnički Makedonci (100%). Do početka 20. veka isključivo stanovništvo u selu bili su Turci.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinalozovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Lozovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Lozovo |
| --- |
| **Lozovo** • 
Adžibegovo •
Adžimatovo •
Bekirlija •
Dorfulija •
Đuzemelci •
Karatmanovo •
Kišino •
Milino •
Saramzalino •
Ćoselari |
**Onfroy II od Torona** (1117 - 1179) bio je feudalni gospodar (francuski: ) Torona i konstabl križarskog Jeruzalemskog Kraljevstva.

Vlast nad Toronom je stako oko 1140. godine. Iste je godine zahvaljujući braku za kćer Reinera Brusa stekao i njegov posjed Banias. Godine 1149. je postao kaštelan Hebrona. Godine 1153. je dobio titulu konstabla i zajedno s kraljem Balduinom sudjelovao u opsadi Askalona. 

Godine 1157. je Onfroya u Baniasu opsjeo Nur ad-Din Zangi prije nego što mu je Balduin došao u pomoć. Iste je godine Banias i zamak Chastel Neuf prodao Ivanovcima; potom je posredovao u sklapanju braka između Balduina III i Teodore, nećake bizantskog cara Manuela I. Onfroy se sam kasnije oženio za Philippu, nećaku antiohijskog kneza Bohemonda III. Prije toga je bio oženjen i imao sina po imenu Onfroy, ali ime supruge nije poznato.

Godine 1173. je Onfroy razbio Nur ad-Dinovu opsadu zamka Kerak u Transjordaniji. Njegov uticaj na dvoru je, međutim, 1170-ih počeo slabiti zahvaljujući Agnes od Courtenay. Godine 1177. je Hebron predan Raynaldu od Chatillona. Onfroy se u dvorskim borbama svrstao uz frakciju regenta Raymonda III od Tripolija. Godine 1179. je smrtno ranjen u napadu na muslimansko uporište kraj Baniasa, kada je spasio Raymondov život.

Naslijedio ga je unuk Onfroy IV.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Onfroy I**  |  **Gospodar Torona** o. 1140–1179 | Slijedi: **Onfroy IV**  |
**Rakovi** su zglavkari za koje je karakteristično da imaju dva para antena dvograne ekstrmitete , da dišu na škrge i da su, sa malim izuzecima, vodene životinje.

Vanjska građa rakova:
---------------------

Telo im je heteronomno i najčešće podjeeljeno na dva regiona :

* glavenogrudni , nastao srastanjem 6 glavenih i različitog broja, zavisno od vrste rakova, grudnih segmenata
* trbušni, koji se sastoji od različitog broja segmenata.

Na glavi se nalaze:

* oči
* usni otvor
* 5 pari usnih ekstremiteta:

1. par su antene 1 koje najčešće primaju hemijske draži:
2. par su antene 2 koje mogu da imaju različite uloge: taktilnih čulnih organa, plivanje, pridržavanje ženke prilikom parenja i dr.
3. par su mandibule kao par jakih hitinskih i nazubljenih ploča kojima se drobi hrana;
4. dva para maksila, nežni, listoliki ektremiteti koji dodatno sitne hranu.
Broj grudnih ekstremiteta je usaglašen sa brojem segmenata koji grade ovaj region:

1. jedan od prva tri para su vilične noge (maksilopede) kojima se hrana pridržava i pomera ka usnom otvoru;
2. ostali grudni ekstremiteti služe za kretanje i nazivaju se pereipode. One mogu kod pojedinih predstavnika, kakvi su desetonogi rkovi, da budu jako snažne i u obliku kliješta kojima hvata plijen.
Trbušni ekstremiteti se nazivaju pleopode i prisutni su samo kod viših rakova. Najčešće imaju ulogu u kretanju, plivanju, a mogu služiti i za nošenje jaja, kod ženki, ili kao organi mužjaka.

Spoljašnji skelet je dobro razvijen i izgrađen od kutikule koju izlučuje jednoslojni epidermis. Na spojevima segmenata i članaka nogu kutikula je tanka što omogućava dobru pokretljivost tih delova.

Unutrašnja građa:
-----------------

**CRIJEVNI SISTEM:**

* prednjeg crijeva , koje je poreklom od ektoderma i o

Galerija
--------

* Hyalella azteca*Hyalella azteca*
* krabakraba
* Stenopus hispidus*Stenopus hispidus*
* Macrobrachium formosense*Macrobrachium formosense*
* JastogJastog
* Jastog (Jadransko more)Jastog (Jadransko more)
* Rakovi samciRakovi samci

Literatura
----------

* Blesić, B: Artikulata, PMF - Kragujevac,2002
* Dogelj, V,A: Zoologija beskičmenjaka, Naučna knjiga, Beograd, 1971
* Krunić, M: Zoologija invertebrata 1, Naučna knjiga, Beograd, 1977.
* Krunić, M: Zoologija invertebrata 2, Nau LLALALLALALLALAL LLX|AKS|}OFK]podlmk, v;lsvkjewhjčna knjiga, Beograd
* NISTA NOVIogija nižih avertebrata, Školska knjiga, Zagreb, 1998.
* Marcon, E, Mongini, M: Sve životinje sveta, IRO *Vuk Karadžić*, Beograd, 1986.
* Petrov, I: Sakupljanje, preparovanje i čuvanje insekata u zbirkama, Biološki fakultet, Beograd, 2000.
* Radović, I, Petrov, Brigita: Raznovrsnost života 1 - struktura i funkcija, Biološki fakultet Beograd i Stylos Novi Sad, Beograd, 2001.

Spoljašnje veze
---------------

***Rakovi*** na Wikimedijinoj ostavi

* BioNet Škola
* ITIS Arhivirano 2006-02-17 na Wayback Machine-u
* Crustacea.net
* *Cyclops*
* Martin, J. W. & Davis, G. E. 2001. An Updated Classification of the Recent Crustacea. Arhivirano 2006-05-25 na Bibliotheca Alexandrina-u
**Operacija Ljetne kiše** (njemački *Operation Sommerregen*) bila je kodno ime za tajnu operaciju koju je provela zapadnonjemačka Savezna obavještajna služba Njemačke (BND) tijekom afgansko-sovjetskog rata. 2013. je otkriveno da se u događaje u Afganistanu uključila i BND koja je 1981. poslala agente u Pakistan koji su djelovali pod krinkom djelatnika humanitarne pomoći u "operaciji Ljetne kiše". Njemački agenti su potom otišli u Afganistan i kontaktirali mudžahedine, kojima bi bogato plaćali za svaki dio zaplijenjenog sovjetskog oružja, od oklopnih vozila do borbenih zrakoplova, kako bi ih potom transportirali u Njemačku i tamo pruočili.

Smatra se da su informacije o sovjetskoj vojnoj opremi iskorištene kako bi se podebljalo mudžahedinsko oružje specijalizirano za slabosti opreme Crvene armije.

Vidi još
--------

* Operacija Ljetne kiše - izraelska vojna operacija ljeta 2006. protiv palestinskih militanata

Izvori
------

1. ↑  Die Welt (6.10. 2013). „Operation "Sommerregen"".  (`de`)
2. ↑  Focus (6.10. 2013). „BND-Agenten waren im Afghanistan-Krieg gegen die Sowjets aktiv".  (`de`)
3. ↑  Die Zeit (6.10. 2013). „BND arbeitete mit Mudschahedin gegen Sowjets".  (`de`)