recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Daniela Samantha Castro Rodriguez** (17. kolovoza, 1969. - Mexico City, Meksiko) meksička je glumica i pjevačica.

Biografija
----------

Daniela je od djetinjstva bila okružena umjetnicima s obzirom da je nećakinja članova ansambla Castro Brothers koji su utjecali na njenu odluku da se bavi glumom.

Također, privlačila ju je i glazba i to od malih nogu i zbog toga upisuje Centro de Estudios Artisticos de Televisia gdje je odlučila posvetiti svoj život glumi. Isprva nastupa u kazalištu, no ubrzo joj je ponuđena uloga Patricije u telenoveli Un Nuevo amanecer 1988. godine. Otada nastupa u brojnim telenovelama poput Un, Mi segunda madre, Dias sin luna, a 1997. godine osvaja nagradu TV y Novelas za najbolju glumicu. Uz nastupe u telenovelama, pojavljuje se i u hororu Viaje Directo al Infierno iz 1989. godine.

1998. godine se proslavila kao pjevačica u programu Cristina. Tada je ujedno otkrila svoj san o pjevanju pjesme sa ocem koju bi posvetila svojoj majci. 3. ožujka, 1999. godine snimila je glazbeni CD Junto A Ti.

Daniela je imala dvije romantične veze: prvu sa direktorom nogometnog programa Jorgeom Camposom, bivšim meksičkim nogometnim reprezentativcem,, a drugu sa glumcem Raulom Araizom. 19. lipnja 1999. godine udala se za Gustava Diaza Ordaza, unuka bivšeg meksičkog predsjednika, s kojim ima dvije kćeri.

Filmografija
------------

| **Godina** | **Naslov** | **Uloga** | **Vrsta** |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013. | Ukradena ljubav | Graciela |  |
| 2009. | Moj grijeh | Rosario Pedraza de Córdoba | telenovela |
| 2009. | Mujeres asesinas | Rosa, Heredera | televizijska serija |
| 2007. | Strast | Lisabeta de Salamanca | telenovela |
| 2001. | El noveno mandamiento | Ana Jiménez / Isabel Durán | telenovela |
| 1997. | Desencuentro | Victoria | telenovela |
| 1996. | Cañaveral de pasiones | Julia Santos | telenovela |
| 1996. | Mujer, casos de la vida real | - | televizijska serija |
| 1993. | Los temerarios | - | - |
| 1992. | Triángulo | Sara | telenovela |
| 1991. | Infamia | - | - telenovela |
| 1991. | Cadenas de amargura | Cecilia Vizcaíno | telenovela |
| 1990. | Días sin luna | Lorena | telenovela |
| 1990. | Balada por un amor | Simona Portugal | telenovela |
| 1989. | Mi segunda madre | Mónica | telenovela |
| 1989. | Viaje directo al infierno | María | horor |
| 1988. | Un nuevo amanecer | Patricia | telenovela |
| 1981. | ¡¡Cachún cachún ra ra!! | Debbie | televizijska serija |

Izvori
------

* Daniela Castro na sajtu IMDb
Poglavica Yellow Shirt
**Hunkpapa** (Unkpapa, Uncpapa; u njihovom jeziku Húŋkpapȟa) /postoje različiti prevodi značenja njihovog imena: 'at the entrance, 'at the head end of the circle,' 'those who camp by themselves,' `wanderers', "Gatekeepers"./ jedna od sedam skupina Teton Siouxa, u vrijeme Lewisa i Clarka naseljeni na obje obale Missourija, niže od Beaver creeka u Sjevernoj Dakoti. Hunkpape su sudjelovavali u manje-više svim pobunama Sijuksa, a 1891. smješteni su na rezervat Standing Rock u Sjevernoj i Južnoj Dakoti, gdje im i danas žive potomci. 

Hunkpape su se sastojali od više lokalnih bandi (J. O. Dorsey): Chankaokhan, Chegnakeokisela, Cheokhba, Hunskachantozhuha, Kiglashka, Shikshichela, Talonapin, Tinazipeshicha i Wakan. Culbertson u (Smithson. Rep. 1850, 141, 1851) navodi bande: Devil's medicine-man band (Wakan), Half breechclout people (Chegnakeokisela), Fresh meat necklace people (Talonapin), Sleepy Kettle band (Cheokhba), Sore backs (Chankaokhan), Bad bows (Tinazipeshicha) i Those that carry Fire-Heart's band (Chantaapeta's band).

Njihov njapoznatiji vođa, i sveti čovjek lakota bio je Bik koji sjedi ili Tatanka Iyotaka (Sitting Bull), a tu su i Black Moon (Wi Sapa), Running Antelope (Ta-To'-Ka-In'-Yan-Ka), Rain-in-the-Face (Ité Omáǧažu) (1835-1905) i Gall

Izvori
------

1. ↑  Definition: Hunkpapa
2. ↑  Hunkpapa Sioux Indian Tribe History

Vanjske poveznice
-----------------

* Treaty with The Hunkpapa Band of The Sioux Tribe
**Conrad Ecklie** je izmišljeni lik forenzičara i policijskog funkcionara u TV-seriji *CSI: Crime Scene Investigation*, a koga je tumačio Marc Vann.

Na početku serije se pojavljuje kao šef dnevne smjene Kriminalističke laboratorije Las Vegasa, gdje se iskazuje svojim drakonskim pridržavanjem propisa pri čemu izaziva antipatiju prema svom kolegi iz noćne smjene Gilu Grissomu, kao i članovima njegovog tima. Zahvaljujući spretnijem snalaženju u birokratskim strukturama, u 5. sezoni napreduje do mjesta direktora Kriminalističke laboratorije, a nakon čega se odnosi između Grissoma i njega poboljšavaju. Na početku 10. sezone postaje podšerif Okruga Nevada.

Ecklie je bio oženjen, a potom razveden, da bi se u kasnijim sezonama serije ispostavilo da je u tom braku imao kćer po imenu Morgan Brody. Iako ga se manje-više odrekla i uzela očuhovo prezime, Morgan, koja je i sama postala forenzičarka, dolazi raditi u Las Vegas.

Vanjske veze
------------

| * p
* r
* u
*CSI: Crime Scene Investigation* |
| --- |
| 
* Franšiza *CSI*

 |
| Sezone | 
* 1
* 2
* 3
* 4
* 5
* 6
* 7
* 8
* 9
* 10
* 11
* 12
* 13
* 14
* 15
* Završetak

 |
| Epizode | 
* "Početak"
* "Van Nadležnosti"
* "Ko i Šta"
* "Izgubljene Devojke"
* "U Vinu Je Istina"
* "Kiti"
* "Blizanački Paradoks"

 |
| Glavni ikovi | 
* Gil Grissom
* Catherine Willows
* Sara Sidle
* Warrick Brown
* Nick Stokes
* Jim Brass
* Greg Sanders
* Al Robbins
* Sofia Curtis
* David Hodges
* Riley Adams
* Raymond Langston
* Wendy Simms
* David Phillips
* D.B. Russell
* Morgan Brody
* Julie Finlay
* Henry Andrews

 |
| Povremeni likovi | 
* Conrad Ecklie
* Archie Johnson
* Lady Heather

 |
| Crossoveri | 
* "Van Nadležnosti"
* "Ko i Šta"
* "Izgubljene Devojke"
* "U Vinu Je Istina"
* "Kiti"
* "Blizanački Paradoks"
* *CSI Triologija*

 |
| Video-igre | 
* *CSI: Crime Scene Investigation (video igra)*
* *CSI: Dark Motives*
* *CSI: 3 Dimensions of Murder*
* *CSI: Hard Evidence*
* *CSI: Deadly Intent*
* *CSI: Fatal Conspiracy*
* *CSI: Unsolved*

 |
William Deakin i Tito u Jajcu, 1943.
**Sir William Deakin** (izgovor: Vilijem Dikin; 1913–2005) je bio britanski istoričar, i Čerčilov pomoćnik.

Pre rata je bio profesor istorije na Oksfordskom univerzitetu. U II svetskom ratu je bio zamenik šefa britanske vojne misije pri Vrhovnom štabu NOVJ.

Maja 1943. se padobranom spustio u Crnu Goru kao predstavnik britanskog štaba za glavni štab jugoslovenskih partizana, koje je vodio Josip Broz Tito.

> Stigao je pravo od kancelarijskog stola iz Kaira i naleteo na nemačku petu ofanzivu u punom jeku i na partizane u pokretu. On se kretao zajedno sa njima brzo, pešice, sa malo hrane i u dugim marševima. Od tada je stalno bio u pokretu. U Crnoj Gori je glavnina partizanskih snaga opkoljena, prinuđena na defanzivu i gotovo istrebljena od daleko nadmoćnijeg neprijatelja, koji se sastojao od sedam nemačkih i četiri italijanske divizije, potpomognutih oklopnim snagama, artiljerijom i avijacijom. On i Tito bili su ranjeni istom bombom. (...) Dikin je svojim držanjem stekao poštovanje i divljenje partizana i izgradio čvrste temelje za naše dalje odnose sa njima.
> 
> – Fitzroy MacLean o Williamu Deakinu

U novembru 1943. sa Titom i Vrhovnim štabom, pripamao se, kao posmatrač britanske misije, na Drugom zasjedanju AVNOJ-a, na Petrovom polju, današnja općina Skender Vakuf. Briga o Vrhovnom štabu i Dikinu u tom periodu, bila je u zoni odgovornosti Narodnog odbora, Šiprage.

Nakon rata je napisao knjigu "Bojovna planina" (*The Embattled Mountain*) o događajima tokom drugog svetskog rata u Jugoslaviji.

Nosilac je Ordena za izuzetne zasluge.

U popularnoj kulturi
--------------------

Deakin se pojavljuje kao lik u jugoslavenskom filmu *Sutjeska* gde ga je tumačio crnogorski glumac Petar Banićević.

Izvori
------

1. ↑  Vladimir Krstulović: Koča Popović – komandant genijalne drskosti
2. ↑  Deakin, F.W.D. (1971). *The Embattled Mountain*. str. 1.
3. ↑
4. ↑  Deakin, F.W.D. (1971). *The Embattled Mountain*. str. 18.
5. ↑

Bibliografija
-------------

* Deakin, F.W.D. (1971). *The Embattled Mountain*. Oxford University Press, London. ISBN 0-19-215175-4.
* Deakin, F.W.D. (1962). *The Brutal Friendship: Mussolini, Hitler and the fall of Italian fascism*. Weidenfeld and Nicolson, London & Harper and Rowe, New York.

Vanjske veze
------------

* William Deakin: Bojovna planina (knjiga o II svetkom ratu u Jugoslaviji)
* Obituary in The Times
* In memoriam: Британац на Сутјесци и у Јајцу
42°38′32″N 18°06′44″E﻿ / ﻿42.6420940649279°N 18.1122359633446°E﻿ / 42.6420940649279; 18.1122359633446

Tvrđava Revelin.
Pogled sa Srđa na tvrđavu Revelin.
Ulaz u tvrđavu Revelin.
**Tvrđava Revelin** se nalazi sjeveroistočno od dubrovačkih gradskih zidina, od kojih je odijeljena dubokim jarkom i spojena mostom. Namijena joj je bila obrana Dubrovnika od Turaka.

Povijest
--------

Prvi spomen o potrebi gradnje utvrde na mjestu današnjeg Revelina datira iz 1449. godine, a utvrda se počela graditi 1463. godine. Današnju snagu i izgled duguje zamisli Antonia Ferramolina iz Bergama koji je 1538. godine na dotadašnjoj utvrdi zamislio i izgradio tvrđavu Revelin kao izdvojenu masivnu tvrđavu nepravilnog četverokutnog tlocrta sa sjeveroistočnim oštrim kutem. Gradnja Revelina je dovršena 1551. godine.

Nakon potresa 1667. godine tvrđava postaje upravno središte Dubrovačke Republike i u nju je prenesena državna riznica i riznica katedrale.

Zanimljivosti
-------------

U vrijeme gradnje tvrđave uveden je propis da svatko tko dolazi u Dubrovnik mora sa sobom donijeti jedan kamen koji je veličinom trebao biti primjeren tjelesnoj građi donositelja.

Prilikom arheoloških istraživanja unutar tvrđave Revelin 1983. - 1986. godine nađeni su brojni ostaci zidova i građevina iz doba prije Revelina od kojih je najzanimljivija peć vrsnog ljevača zvona i topova Ivana Krstitelja Rabljanina.

Danas se na terasi tvrđave odigravaju predstave Dubrovačkih ljetnih igara, a unutar tvrđave se organiziraju razni koncerti.

Vanjske veze
------------

***Tvrđava Revelin*** na Wikimedijinoj ostavi

* Tvrđava Revelin
* Jadranski UNESCO Arhivirano 2015-09-24 na Wayback Machine-u
Lincoln Perry Stepin Fetchit 1959
**Stepin Fetchit** je bilo umjetničko ime koje je koristio američki crni komičar i filmski glumac **Lincoln Theodore Monroe Andrew Perry** (30. maj 1902–19. novembar 1985), čija je uspješna karijera 1930-ih godina danas izvor brojnih kontroverzi.

Perry se rodio na Floridi kao dijete crnih imigranata iz Zapadne Indije. Od mladosti se počeo baviti show businessom te postupno razvio komični lik Stepin Fetchita kojeg je koristio u brodvejskim, a kasnije filmskim mjuziklima. Taj je lik, zamišljen kao svojevrsni *comic relief*, u mnogo čemu povlađivao rasističkim stereotipovima tadašnje američke publike prikazujući lik crnca kao osobe inferiornih mentalnih sposobnosti.

Perryju je taj lik donio uspjeh i učinio ga je prvim crnim glumcem - milijunašom. Međutim, 1950-ih su ga borci za građanska prava proskribirali zbog povlađivanja rasistima, a njegovi filmovi su danas predmet neslužbene cenzure - ili se ne prikazuju ili se iz njih izbacuju scene s Fetchitom.

Sam Perry je 1961. godine prešao na islam te postao blizak prijatelj Muhammada Alija

Izabrana filmografija
---------------------

* *Hearts in Dixie* (1929)
* *Show Boat* (1929)
* *The Ghost Talks* (1929)
* *Salute* (1929)
* *Big Time* (1929)
* *A Tough Winter* (1930)
* *Carolina* (1934)
* *Stand Up and Cheer!* (1934)
* *The World Moves On* (1934)
* *Judge Priest* (1934)
* *One More Spring* (1935)
* *Charlie Chan in Egypt* (1935)
* *Steamboat Round the Bend* (1935)
* *On the Avenue* (1937)
* *Zenobia* (1939)
* *Bend of the River* (1952)
* *Amazing Grace* (1974, cameo appearance with Moms Mabley)
* *Brother, Can You Spare a Dime?* (1975)

Eksterni linkovi
----------------

* Stepin Fetchit na sajtu IMDb
**Banská Bystrica** je grad u centralnom dijelu Slovačke republike, oko 160 km sjeveroistočno od glavnog grada Bratislave. Grad leži na površini od 103,4 km² i ima 79 670 stanovnika (2008).

Prirodni uslovi
---------------

Banska Bistrica je smeštena u središnjem delu države. Prestonica države, Bratislava, nalazi se 210 km jugozapadno.

**Reljef**: Banska Bistrica se razvila u kotlini reke Hron. Nadmorska visina grada je oko 360 metara. Obližnje planine pripadaju planinskom vencu Karpata. Južno od grada je izdiže Slovačko rudogorje, dok se severno izdižu Niske Tatre, koje su poznate po zimskim turističkim odredištima.

**Klima**: Klima u Banskoj Bistrici je umereno kontinentalna sa nešto oštrijom crtom zbog planinske okoline.

**Vode**: Kroz grad protiče reka Hron, u središnjem delu svog toka. Ona deli grad na dva dela.

Istorija
--------

Ljudska naselja na ovom prostoru datiraju još iz praistorije i oduvek su bila vezana za iskopavanje ruda, prvenstveno bakra. Naselje na ovom mestu prvi put se spominje početkom 13. veka, a status slobodnog grada dobija 1255. godine. Tokom sledećih vekova grad je bio u sastavu Ugarske, mada su glavno stanovništvo vekovima bili nemački Sasi, kao vrsni rudari. U drugoj polovini 19. veka grad je doživeo nagli razvoj i brojčano narastao.

Krajem 1918. godine grad je postao deo novoosnovane Čehoslovačke. U vreme komunizma grad je naglo industrijalizovan, pa je došlo do naglog povećanja stanovništva. Krajem Drugog svetskog rata grad je postao središte slovačkog narodnog ustanka. Posle osamostaljenja Slovačke grad je postao njeno značajno središte, ali je došlo i do problema vezanih za prestrukturiranje privrede i opadanje značaja rudarstva.

Stanovništvo
------------

Danas Banska Bistrica ima oko 80.000 stanovnika i poslednjih godina broj stanovnika opada.

**Etnički sastav**: Po popisu iz 2001. godine sastav je sledeći:

* Slovaci - 94,7%,
* Česi - 1,4%,
* ostali - 3,9%.

**Verski sastav**: Po popisu iz 2001. godine sastav je sledeći:

* rimokatolici - 46,6%,
* ateisti - 30,2%,
* luterani - 13,9%.

Partnerski gradovi
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Italija Alba, Italija
* Ujedinjeno Kraljevstvo Durham, Ujedinjeno Kraljevstvo
* Češka Hradec Králové, Češka
* Mađarska Salgótarján, Mađarska
* Rusija Tula, Rusija
* Izrael Herzliya, Izrael
* Grčka Larissa, Grčka
* Bugarska Montana, Bugarska
* Poljska Tarnobrzeg, Poljska
 | * Hrvatska - Zadar, Hrvatska
* Italija - Ascoli Piceno, Italija
* Njemačka - Halberstadt, Njemačka
* Mađarska - Dabas, Mađarska
* Crna Gora - Budva, Crna Gora
* Poljska - Radom, Poljska
* Srbija - Kovačica, Srbija
* Srbija - Vršac, Srbija
* Francuska - Saint Étienne, Francuska
 |

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2007-12-18. Pristupljeno 2010-07-02.
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2009-02-03. Pristupljeno 2010-07-02.

***Banská Bystrica*** na Wikimedijinoj ostavi
**Arapsko** ili **muslimansko osvajanje Egipta** označava seriju vojnih pohoda kojim su za vrijeme bizantsko-arapskih ratova od 639. do 642. muslimanske arapske snage Rašidunskog Kalifata zauzele područje tadašnje bizantske Egipta. Do njih je došlo neposredno nakon muslimanskog osvajanja Levanta s kojima su prekinute dotadašnje kopnene veze između bizantske Male Azije i Egipta. Arapsko-muslimanske vojske su relativno brzo i lako porazile bizantske snage, ali je Aleksandrija, tadašnje administrativno središte Egipta, u njihove ruke palo tek nakon osamnaestomjesečne opsade 641. Egipat je ubrzo nakon toga pripojen Kalifatu, čiji su vlastodršci uspostavili novi upravni sistem, kao i novo administrativno središte u Fustatu. Sa arapskim osvajanjem je završio grčko-rimski i započeo arapski, odnosno islamski period historije Egipta. Egipat je nakon toga postao jedna od najvažnijih i najbogatijih područja Kalifata, odnosno važa baza za dalje širenje islama na Zapad, odnosno Sjevernoj Africi; za Bizant i Evropu je taj događaj imao značajne ekonomske posljedice, s obzirom da je nestao dotada pouzdani izvor žita, pa se taj događaj ponekad navodi kao stvarni kraj (kasne) antike i početak "pravog" srednjeg vijeka.

Izvori
------

* Charles, R. H. *The Chronicle of John, Bishop of Nikiu: Translated from Zotenberg's Ethiopic Text*, 1916. Reprinted 2007. Evolution Publishing, ISBN 978-1-889758-87-9.

Vanjske veze
------------

* Edward Gibbon, *History of the Decline and Fall of the Roman Empire* Arhivirano 2005-07-21 na Wayback Machine-u Chapter 51
* Bishop John NIkiou *The Chronicle of John, Bishop of Nikiu* Chapters CXVI-CXXI
**Härad** (švedski), **herred** (danski i norveški bokmål), **herad** (norveški nynorsk), 
**hérað** (islandski), **harde** (njemački), **hundred** (engleski), **satakunta** ili **kihlakunta** 
(finski), **kihelkond** (estonski) je naziv za manje administrativne jedinice koje su se 
tokom historije koristile po nordijskim zemljama, ali i po nekim germanskim zemljama od 
Schleswiga, Engleske, Walesa, južne Australije i nekih dijelova Sjedinjenih Američkih Država.

Karakteristike i historija
--------------------------

Nejasno je što je *härad* (od hundred = sto) značio u najranija vremena, ali je o njemu pisao rimski historičar Tacit 98. - 
prevevši ga kao **centeni**, kao sistem organizacije germanskih plemena, koji su oni donijeli još na početku Seobe naroda na sjever Evrope.

On je imao veze sa vojničko-plemenskom organizacijom, jedan *härad* davao je po 100 vojno sposobnih muškaraca, vođenih vlastitim komandantom.

Häradi su po Švedskoj u najranija vremena vjerojatno bili u direktnoj vezi sa grupom stanovnika povezanih rodbinskim vezama, ili sa krajem koji je imao određenu geografsku granicu. U svakom slučaju - *häradi* su po Švedskoj imali od polovice 14. vijeka imali vezu sa sudovanjem. Sve Švedske pokrajine - Landskapi bili su podjeljeni na manje administrativne jedinice koje su se u centralnoj i južnoj Švedskoj zvale - *härad*, a po sjevernim krajevima *tingslag* ili *bergslag*, a uz obalu *skeppslag*.

Häradi su bili mjesta (tingplats) gdje su se donosile presude, u pojedinim slučajevima dva i više härada dijelila su isti - tingplats. Oni su nakraju evoluirali do lokalnih sudova (*häradsrätt*), koji se po gradovima zvao *rådhusrätt*.

Tokom vijekova se nadležnost härada mijenjala, od brige za zajedničku zemlju (pašnjake i vode) do svratišta uz puteve, pošte, zatvora, da bi se na kraju bavili prikupljanjem poreza, preko ureda - *häradsskrivare*, i brinuli se za provođenje zakona preko ureda - *kronofogden*, i služili kao izborna jedinica za parlamentarne izbore.

Na njihovom kraju 1970. bilo je ukupno 226 härada, od kojih se 6 bili skeppslag, i 1 bergslag.

Povezano
--------

* Lista švedskih härada

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Swedish Härad*" (engleski). FamilySearch. Arhivirano iz originala na datum 2015-04-07. Pristupljeno 27. 05. 2015.
2. 1 2 3  „*Härad*" (švedski). Svenska Akademiens ordbok. Pristupljeno 27. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

* *Härader i Skåne län* Arhivirano 2015-05-06 na Wayback Machine-u ()



  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Härad** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
*Za ostale upotrebe, v. Desaguadero (razvrstavanje).*

**Desaguadero** je grad od 2,788 i općina od 7,093 stanovnikana zapadu Bolivije u Departmanu La Paz i Provinciji Ingavi.

Karakteristike
--------------

Desaguadero se prostire na jugu Jezera Titicaca na mjestu gdje izvire [rijeka|rijeke]] Desaguadero, udaljen 90 km od svog administrativnog centra Viache i 112 km od La Paza.

On je pogranički grad, s druge strane rijeke nalazi se njegov peruanski pandan - Desaguadero, sa kojim je spojen sa dva mosta.
U oba se istovremeno u utorak i petak održavaju sajmovi, od koje živi većina stanovnika i oboje su nastradali za velike poplave 1986.

Historija
---------

I historija ta dva grada je povezana, nastali su kao naselje za Pretkolumbovskih vremena. Još su Inke na tom mjestu podigle viseći most, koji je zamjenio stari pontonski od splavi.

Desaguadero je danas jedan od najfrekventnijih graničnih prelaza prema Peruu, pa se i njegova privreda bazira na trgovini i uslugama (hoteli, restorani).

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Desaguadero Municipality in Bolivia*" (engleski). City population. Pristupljeno 30.09.2023.
2. 1 2 3  „*Desaguadero in Ingavi (La Paz*" (engleski). City population. Pristupljeno 30.09.2023.
3. 1 2  „*Desaguadero - Municipio de Ingavi*" (španjolski). Educa. Pristupljeno 30.09.2023.
4. 1 2  „*Diagnóstico socioeconómico distrito Desaguadero-Perú*" (španjolski). PIGARS Desaguadero. Pristupljeno 30.09.2023.

Vanjske veze
------------

***Desaguadero (Bolivija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobierno Autónomo Municipal de Desaguadero* (na Facebooku) ()
Za ostale ličnosti imenom James Williamson, v. James Williamson (razvrstavanje).
James Williamson, britanski filmski pionir
Odlomak iz filma *Fire!* koji je režirao Williamson.
**James Williamson** (Kirkcaldy, Fife, 8. novembar 1855 – Richmond, 18. august 1933) bio je britanski pronalazač i filmski režiser koji se smatra jednim od britanskih pionira filma.

Po struci je bio farmaceut, ali se zbog prijateljstva s nekim od istaknutih britanskih filmskih pionira rano dobio zanimanje za novi medij, te je već 1894. počeo eksperimentirati s izradom nove kamere. Nju je konačno napravio 1898. nakon čega je počeo intenzivno proizvoditi filmske naslove, za koje je karakteristično da su bili među prvima koji su koristili montažu kao sredstvo filmske naracije. Iz proizvodnje filma se povukao 1908. kako bi se preorijentirao na proizvodnju fotografske opreme za vojne i naučne svrhe.

Izabrana filmografija
---------------------

* *The Clown Barber* (1898)
* *Attack on a China Mission* (1900)
* *The Big Swallow* (1901)
* *Fire!* (1901)
* *Stop Thief!* (1901)
* *The Little Match Seller* (1902)
* *An Interesting Story* (1905)
* *Our New Errand Boy* (1905)
* *Flying the Foam and Some Fancy Diving* (1906)

Izvori
------

* National museum photography film & TV biography Arhivirano 2006-09-26 na Wayback Machine-u
* James Williamson (I) na sajtu IMDb
* history of film industry in Brighton Arhivirano 2013-05-06 na Wayback Machine-u

Vanjske veze
------------

* Short biography
**Desanka Dugalić-Nedeljković** (Čačak, 28. 11. 1897 — Beograd 22. 4. 1972) je bila srpska glumica.

Biografija
----------

Rođena je u Čačku od oca Stevana, okružnog nadzornika monopola duvana, i majke Drage. Osnovnu školu je završila u Valjevu, a potom šest razreda gimnazije u Valjevu i Beogradu gde je zatiče Prvi svetski rat. Završila je glumačku školu kod prof. Laršea u Parizu. Prvi put je nastupila 3. marta 1921. kao Mimi u „Čergarskom životu" u Narodnom pozorištu u Beogradu. U Narodnom pozorištu je ostvarila 115 uloga, bila je prvakinja drame i angažovana do 1944. godine.

Napisala je dramski komad „Na drugoj obali" koji je premijerno izveden 1935. godine. U rukopisu su ostale dve drame „Tako ćaskajući" i „Dva ostrva". Napisala je i putopis „Kroz Srbiju, Palestinu i Egipat". Tokom Drugog svetskog rata je režirala „Večitog mladoženju" Jakova Ignjatovića.

Udata je 1931. za ekonomistu Milorada Nedeljkovića sa kojim je imala sina Božidara-Boška (1933). Njena sestra Leposava (1904-1985), udata Petrović, je takođe bila glumica.

Posle rata igrala je u nekoliko filmskih uloga, među kojima su Koktel i Deca vojvode Smita iz 1967. godine.

Umrla je 1972. godine u Beogradu. Njoj u čast je Muzej pozorišne umetnosti Srbije priredio izložbu 2003. godine, autor izložbe i kataloga bila je kustos Aleksandra Milošević.

Literatura
----------

* Simo C. Ćirković: Ko je ko u Nedićevoj Srbiji 1941-1944, izd. Prosveta, Beograd 2009.(COBISS)
* Borivoje S. Stojković: „Velikani srpskog pozorišta", Beograd - Valjevo 1983, 365 strana. (članak „Desanka Dugalić-Nedeljković" str. 261-275.)

Vanjske veze
------------

* Desa Dugalić na sajtu IMDb
* Muzej pozorišne umetnosti Srbije - izložba Desa Dugalić i katalog (COBISS)
* Plakat „Večitog mladoženje" iz 1942. godine[*mrtav link*]
**Wallace Reid** (15. april 1891 – 18. januar 1923.) bio je američki glumac iz doba nijemog filma, poznat kao jedan od prvih idola matineja, ali i prvih značajnijih žrtava droge u historiji Hollywooda.

Biografija
----------

Wallace Reid je rođen u zabavljačkoj porodici - otac Hal Reid (1860-1920) je vodio kazališta, a majka Bertha Westbrook je bila glumica. Prvi put je na pozornici nastupao s četiri godine, a godine boravka u vojnoj školi su mu dale atletske vještine.

Zajedno s ocem se iz teatra preorijentirao na film, pri čemu ga je više zanimala režija i pisanje scenarija od glume. Međutim, kada je te usluge ponudio tvrtki Vitagraph Studios, njenim direktorima je odmah u oči zapao Reidov markantni izgled, te su ga angažirali za ulogu glavnog junaka u nizu filmova. Reid je brzo stvorio bazu fanova, uglavnom među ženskim gledateljstvom, a tumačio je atletske junake. Od njegovih uloga je danas najpoznatija ona u D.W. Griffithovom filmu *Rađanje nacije* te u *Netrpeljivosti*.

Usprkos slavi, Reid je živio uzornim porodičnim životom. Sve se promijenilo kada se 1919. godine ozlijedio na snimanju jednog filma te počeo uzimati morfij kako bi nastavio snimati. Vrlo brzo je postao ovisnik, a njegov organizam je s godinama oslabio te je pao kao žrtva infekcije. Reidova smrt je izazvala šok u američkoj javnosti.

Reidova udovica je godinu dana nakon smrti financirala film *Human Wreckage* čiji je cilj bio upoznati javnost s opasnostima konzumiranja droge.

Izabrana filmografija
---------------------

* *Indian Romeo and Juliet* (1912)
* *Jean Intervenes* (1912)
* *His Only Son* (1912)
* *The Ways of Fate* (1913)
* *The Picture of Dorian Gray* (1913)
* *The Deerslayer* (1913)
* *Carmen* (1915)
* *Old Heidelberg* (1915)
* *Enoch Arden* (1915)
* *The Lost House* (1915)
* *The Birth of a Nation* (1915)
* *The Golden Chance* (1915)
* *Maria Rosa* (1916)
* *Intolerance* (1916)
* *Joan the Woman* (1917)
* *Big Timber*  (1917)
* *The Prison Without Walls*  (1917)
* *The Woman God Forgot* (1917)
* *Nan of Music Mountain* (1917)
* *The Devil-Stone* (1917)
* *The House of Silence* (1918)
* *Hawthorne of the USA* (1919)
* *Forever* (1921)
* *The Affairs of Anatol* (1921)
* *Across the Continent* (1922)

Eksterni linkovi
----------------

* Wallace Reid na sajtu IMDb
* Wallace Reid's Gravesite

***Wallace Reid*** na Wikimedijinoj ostavi
**Antun Fabris** (Dubrovnik, 5. travnja 1864. - Dubrovnik, 14. listopada 1904.), dubrovački filolog, slavist i novinar, podrijetlom Korčulanin, član srbokatoličkog pokreta.

Godine 1885. završio je gimnaziju u Dubrovniku. Bio se oduševio srbokatoličkim idejama svojih profesora Luka Zore i Pera Budmanija, pa je aktivno sudjelovao u radu srpske dubrovačke mladeži, a u zrelim godinama postao je jednim od najutjecajnijih dubrovačkih Srba katolika s jako izraženim smislom za hrvatsko-srpsku suradnju. Studirao je filologiju i slavistiku u Beču. U razdoblju od 1889. do 1895. radio je kao suplent (pomoćni učitelj) u Splitskoj gimnaziji, a potom u Talijanskoj gimnaziji u Zadru. Bio je iznimno cijenjen novinar, pa je 1895. postavljen za urednika srpskoga lista *Dubrovnik*. Nakon pokretanja časopisa *Srđ* (1902.) postao je, sve do smrti, njegovim vlasnikom, izdavateljem i odgovornim urednikom. Nekoliko godina pred smrt bio je tajnik Srpske narodne stranke u Dalmaciji. Vjeruje se da je umro radi posljedica pedesetodnevnog tamnovanja zbog u *Srđu* objavljene pjesme *Bokeška noć* Uroša Trojanovića.

U pjesmi *Bokeška noć* s puno se epiteta opjevavaju ljepote Boke kotorske, ali ju mladi Trojanović stavlja u srpsko-crnogorski kontekst, zbog čega objavljenu pjesmu zaplijenjuju austrijske vlasti.

> S Lovćena će zora ružičnijeh zraka osvijetlit boje srpskoga barjaka, što no se ponosno na vrh broda vije, kao da se onoj zori divnoj milo smije... Omladino, braćo mila, ti naroda snago prva, složno, snažno, silno, srpski, da strvemo gadnog crva. Nametnice, gamad ljutu, da tr'jebimo do istrage, da ko sunce čisto sine, lice Boke - majke drage. Omladino, grabi žurno, prije nego zora sine, da imade što obasjat, borbu srpske omladine. Ta bez truda i bez borbe duša klone i mlitavi, živ je umro, ko ne zađe u života boj krvavi.
> 
> – *Bokeška noć*

Izvori
------

* Tolja, N: Dubrovački Srbi katolici - istine i zablude, Dubrovnik, 2011.
**Šenin Sosamon** (engl. ) je američka glumica, rođena 3. oktobar 1978. godine. Poznata je po glavnim ulogama u filmovima *Pravila privlačnosti*, *40 dana i 40 noći*, *Katakombe* i *Propušten poziv*.

Karijera
--------

Krajem devedesetih, Šenin se preselila u Los Anđeles sa željom da postane profesionalna plesačica. U početku radila je kao DJ u lokalnim klubovima. Nakon što su je primetili agenti modne agencije, potpisala je ugovor i dobila prve poslove. Ubrzo, pojavila se u spotovima od Daft Punk, The Goo Goo Dolls, Mika Džegera i Šer.

Njena prva uloga bila je u filmu *Priča o vitezu* u kom je igrao i pokojni glumac Hit Ledžer. Iako joj je pravo ime Šenon, kasnije ga je promenila u Šenin i pod tim imenom glumi.

Usledile su i uloge u filmovima *40 dana i 40 noći* u kom je igrao i Džoš Hartnet kao i film koji je Šenin proslavio, *Pravila privlačnosti* u kom su igrali Džejms Van Der Bik, Džesika Bil i Ijan Samerhalder. Ekranizacija istoimenog romana imala je veliki komercijalni uspeh i dobre kritike. I pored kontroverznih scena silovanja, samoubistva, korišćenja droge i scenama seksa, film je gotovo utrostručio svoj budžet i zaradio 11.819.244 dolara.

Nakon ovog hita, Šenin je igrala i u filmovima *Katakombe* sa Pink, TV-seriji *Bruka* sa Kortni Koks Arket i mnogim niskobudžetnik filmovima i serijama.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Shannyn Sossamon*** na Wikimedijinoj ostavi

* Shannyn Sossamon na sajtu IMDb
**La Paz** (španjolski: *Departamento de La Paz*) je jedan od 14 departmana na koji je Salvador administrativno podjeljen.

Karakteristike
--------------

La Paz se nalazi na jugu zemlje, sa sjevera graniči sa Deparmanom Cuscatlán, sa istoka sa Departmanom San Vicente, sa zapada sa Deparmanom San Salvador i sa juga sa Pacifikom.

Departman ima površinu od 1,224 km², na kojoj je 2022. živilo 375,457 stanovnika.

Administrativna podjela
-----------------------

La Paz je podjeljen na 22 općina (španjolski: *municipalities*), a to su; Cuyultitán, El Rosario, Jerusalén, Mercedes La Ceiba, Olocuilta, Paraíso de Osorio, San Antonio, Masahuat, San Emigdio, San Francisco Chinameca, San Juan Nonualco, San Juan Talpa, San Juan Tepezontes, San Luis Talpa, San Luis La Herradura, San Miguel Tepezontes, San Pedro Masahuat, San Pedro Nonualco, San Rafael Obrajuelo, Santa María Ostuma , Santiago Nonualco, Tapalhuaca i Zacatecoluca.

Administrativni centar departmana je grad Zacatecoluca koji ima 42,127 stanovnika

Historija
---------

Departman La Paz je osnovan u februaru 1852.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Departamento de La Paz*" (španjolski). Municipios de El Salvador. Pristupljeno 26.3.2023.
2. ↑  „*La Paz Department in El Salvador*" (engleski). City population. Pristupljeno 26.3.2023.
3. ↑  „*Zacatecoluca in La Paz*" (engleski). City population. Pristupljeno 26.3.2023.

Vanjske veze
------------

***La Paz (departman, Salvador)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía Municipal La Paz* ()

| * p
* r
* u
Departmani Salvadora |
| --- |
| Zastava SalvadoraZastava Salvadora | 
Ahuachapán • Cabañas • Chalatenango • Cuscatlán • La Libertad • La Paz • La Unión • Morazán • San Miguel • San Salvador • San Vicente • Santa Ana • Sonsonate • Usulután
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

Alcaldía Municipal de Jerusalén
**Farafangana** je gradić od 25.046 stanovnika  na jugoistoku Madagaskara, administrativni centar Regije Atsimo-Atsinanana  i Distrinkta Farafangana u Provinciji Fianarantsoa.

Grad je sjedište *rimokatoličke dijeceze Fianarantsoa* koji vodi biskup Benjamin Marc Ramaroson.

Većina stanovništvo *Farafangane* su pripadnici malagaških naroda Antefasi, Bara i Zafisoro.

Geografske i klimatske karakteristike
-------------------------------------

*Farafangana* se nalazi na jugoistoku Madagaskara na obali Indijskog oceana, leži južno od ušća rijeke Manampatrana na raskršću nacionalnih puteva 12 i 27.

*Farafangana* je udaljena oko 853 km od glavnog grada Antananarivo.
*Farafangana* ima oceansku klimu, sa primjesama tropske, prosječna dnevna temperatura je oko 27 °C ali može varirati od 10 °C do 32 °C.

Transport, Privreda
-------------------

*Farafangana* ima malu luku na umjetnom *Kanalu Pangalanes* dugom oko 600 km koji je plovni put za manje brodove duž istočne obale Madagaskara, po kojem je moguće doploviti do luke Toamasina na sjever.

Grad ima i mali *Aerodrom Farafangana* (IATA: RVA ICAO: FMSG) koji ima liniju sa glavnim gradom Antananarivo. Sa ostalim gradovima na istočnoj obali povezan je nacionalnim putem 12, a sa unutrašnjošću putem 27.

Najveća atrakcija *Farafangana* je Nacionalni park Manonbo, jedna od posljednjih očuvanih tropskih šuma na jugoistoku Mdagaskara, udaljen oko 30 km južno od grada, sa brojnim lemurima.

Bilješke
--------

1. 1 2  2005 population estimates for cities in Madagascar, mongabay.com (pristupljeno: 25. 8. 2011.)
2. ↑  Farafangana na portalu MadaCamp.com, pristupljeno 29. 08. 2011.
3. ↑  Tusk Trust - Manombo Lemur Project, pristupljeno 29. 08. 2011.

Povezano
--------

* Madagaskar
* Popis gradova na Madagaskaru

Eksterni linkovi
----------------

* Farafangana na portalu MadaCamp.com ()
**Drhtulja šarulja** (lat. *Torpedo marmorata*) riba je iz roda drhtulja. Kod nas se naziva još i mramorna drhtulja, trn, trnjevača, tresnavka, banjača, pjegava drhtulja, renjok. Ima plosnato tijelo, okruglog oblika, debeli rep i veliku repnu peraju. Ima glatku kožu odozgo smeđe boje s tamnijim smeđim šarama, dok joj je trbuh bijel. Živi na muljevitom i pjeskovitom dnu, na dubinama 10-40 m, iako zna zaći i na veće dubine , do 370 m. Danju je većinom ukopana, a samo joj oči vire iz pijeska ili mulja,a anoću je aktivna. Hrani se manjim ribama i račićima, hvatajući ih tako da ih paralizira elektricitetom koji ispušta. Električna pražnjenja mogu imati napon i do 200 V.

Rasprostranjena je u Mediteranu i Atlantiku oko južnih obala Velike Britanije i Irske, a ponekad i u Sjevernom moru, oko obala Danske. Također je prisutna i oko Rta dobre nade. Kako ova vrsta izbjegava temperature iznad 20 °C, i prisutna je oko Velike Britanije i Irske samo ljeti, smatra se da tamo stiže iz Mediterana gdje zimi obitava i gdje se mrijesti u zimskim mjesecima ( od studenog do siječnja). Ženka leže 5-32 mlada, duljine 10-14 cm, koji se legu živi i sposobni za samostalan život, njihovi električni organi su funkcionalni i prije rođenja. Drhtulja šarulja može narasti do 100 cm i do 10 kg težine.

Izvori
------

1. ↑  () Marbled Electric Ray Arhivirano 2013-12-02 na Wayback Machine-u (habitas.org.uk)
2. ↑  () Marbled Electric Ray (fishbase.org)
3. ↑  () Ribe Jadrana - Drhtulja[*mrtav link*] (nemo-hr)

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Drhtulja šarulja** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Drhtulja šarulja** |

***Drhtulja šarulja*** na Wikimedijinoj ostavi
Grb Gruzijske SSR
**Grb Gruzijske SSR** je usvojen 28. veljače 1922. od strane vlade Gruzijske SSR. Za razliku od grbova ostalih sovjetskih republika, ovaj grb se ne bazira na grbu SSSR-a. Na grbu su prikazani simboli poljoprivrede, grožđe i pšenica. U sredini grba je prikazan Kavkaz, iznad njega crvena zvijezda, a najdominantniji dio grba čini srp i čekić, simbol komunizma. U sklopu grba se nalazi i moto SSSR-a "*Proleteri svih zemalja, ujedinite se!*" napisan na gruzijskom i ruskom jeziku.

Grb je bio na snazi do 11. prosinca 1990. kada je zamjenjen današnjim grbom Gruzije.

Povezano
--------

* Grb Gruzije
* Zastava Gruzijske SSR

| * p
* r
* u
Grbovi saveznih republika Sovjetskog Saveza |
| --- |
| **Grb Sovjetskog Saveza** |
| Glavne | 
* Armenska SSR
* Azerbejdžanska SSR
* Beloruska SSR
* Estonska SSR
* Gruzijska SSR
* Kazaška SSR
* Kirgiska SSR
* Latvijska SSR
* Litvanska SSR
* Moldavska SSR
* Ruska SFSR
* Tadžička SSR
* Turkmenska SSR
* Ukrajinska SSR
* Uzbečka SSR

 |
| Kratkotrajne | 
* Karelo-Finska SSR (1940–1956)
* Zakavkaska SFSR (1922–1936)

 |
| Nesavezne republike | 
* SSR Abhazija (1921–1931)
* Buharska NSR (1920–1925)
* Horezmanska NSR (1920–1925)
* Nahičevska ASSR (1920–1923)
* Pridnjestrovska Moldavska SSR (1990–1991)

 |
Detalj slike *Religion*, Charles Sprague Pearce (1896).
**Žrtvenik** ili **oltar** (latinski: *altare*) je svako mesto na kome se obavlja žrtveni obred. Obično se nalaze na posvećenim mjestima ili građevinama (hram, crkva, i sl.). Na njemu sveštenik prinosi žrtvu božanstvu.

Oltar vuče korene iz davnih verskih iskustava čovečanstva, ali je prisutan i u savremenim religijama. Nekada su oltari bili centralna mjesta drevnih vjerovanja (Stare Grčke, Egipta, Skandinavije, itd.). Danas su u uporabi oltari velikih svjetskih religija (kršćanstvo, hinduizam, budizam, judaizam, šintoizam, taoizam), ali i drugih vjerovanja (sotonizam, paganizam, i sl.).

Oltarski prostor u hrišćanskoj crkvi
------------------------------------

Oltar ruske pravoslavne crkve
**Oltar** je najvažniji deo hrišćanske crkve. U hrišćanstvu se zove "časna trpeza" i nalazi se u oltarskom prostoru. On je uzdignutiji od ostalog dela hrama i od središnjeg dela (naosa) odvojen je ikonostasom. Reč *oltar* je latinskog porekla i znači *uzvišeni žrtvenik*, *svetilište*.

U pravoslavlju mora biti okrenut prema istoku, dok se u katoličanstvu nalazi na zapadu. U oltaru se na sredini nalazi sveti presto (časna trpeza).

> Oltar simbolično predstavlja nebo gde po preimućstvu obitava Bog; smatra se najsvetijim mestom u hramu, pa u njega mogu ulaziti samo lica posvećena crkvenoj službi.
> 
>

Izvori
------

1. ↑  Ljiljana Stošić, *"Rečnik crkvenih pojmova"*, Zavod za udžbenike i nastavna sredstva, Beograd

Eksterni linkovi
----------------

***Oltar*** na Wikimedijinoj ostavi

* Moskovska patrijaršija
* Oltar (na ruskom) Arhivirano 2007-06-29 na Wayback Machine-u
**Vojača** je bila bosanska kraljica kao prva supruga bosanskog kralja Stjepana Tomaša.

Vojača je bila patarenka i nije bila plemenitog roda, a neki smatraju da je porijeklom bila Ramkinja.

Brak
----

Za Stjepana Tomaša se udala prije njegovog dolaska na prijestolje i to po bogumilskom obredu (takozvanom "*običaju domovine*"), što znači se Tomaš obavezao da će joj biti vjeran sve dok mu ona bude "dobra i vjerna". Sa Stjepanom Tomašem Vojača je imala sina, Stjepana Tomaševića.

### Kraljica

Nakon što je Stjepan Tomaš proglašen kraljem Bosne, Vojača je postala kraljica Bosne. Međutim, nije bila smatrana podobnom za titulu bosanske kraljice pošto je moćno plemstvo nije željelo prihvatiti kao takvu, pa je Stjepan Tomaš stoga tražio ženu višeg roda. Iako je Vojačin brak sa Stjepanom Tomašem u Katoličkoj crkvi, kojoj je Stjepan Tomaš sada pripadao, smatran nevažećim, ipak se smatrao nekom vrstom predbračnog ugovora, te je papa Eugen IV morao poništiti taj "ugovor" kako bi se Stjepan Tomaš mogao ponovo oženiti. Poništenje je izdato 29. maja 1445. godine. Stjepan Tomaš je zatim oženio Katarinu Kosaču, kćer herceg Stjepana Vukčića Kosače.

Po poništenju braka
-------------------

Po poništenju braka Vojača se vjerovatno sklonila u samostan  kao što su to često radile i bivše kraljice u ostatku Evrope.

Vojačin sin, Stjepan Tomašević, je nakon smrti Stjepana Tomaša postao posljednji bosanski kralj. Prema Dominiku Mandiću, Vojača je umrla prije nego što je njen sin postao kralj.

Povezano
--------

* Vitača
**Stjepan Vuk Vladislavić Kotromanić** poznat kao Stefan Vuk III Kotromanić i kao samo Stjepan kako ga je tada nazvao papa u pismu ugarskog kralja Luovika 1366. godine. ( Srebrenik 1345 - nepoznato, 1375 ) je bio vladar samostalne Bosanske države. Bio je sin Vladislava Kotromanića i Jelene Šubić. Postavljen je na vlast nakon pobune protiv njegovog starijeg brata, bana Tvrtka, 1366. godine. Već sljedeće godine njegov brat je vraćen na vlast.

Biografija
----------

Vuk je rođen 1345. godine najvjerovatnije u Bobovcu ili Srebreniku. Pored Vuka Vladislav i Jelena su imali još jedno sigurno djete :

* Tvrtko I , kralj Bosne

Vuk je bio mlađi sin što bi značilo da j Tvrtko bio stariji. Ali neki Vladislavu i Jeleni pripisuju još dvije kćerke :

* Katarinu Celjsku
* Mariju Helfenštajnsku

Treba navest da je Vuk možda imao vanbračnog polubrata Dabišu Starog .
Vuk je 1366.godine uz pomoć bosanskog plemstva zabacio svog starijeg brata Tvrtka s položaja bana Tvrtko i njegova majka Jelena pobijegli na ugarski dvor kod kralja Ludovika Velikog. Već sljedeće godine Tvrtko je vraćen na vlast zahvljujući Ludoviku. 
Vuk se posljedni put spominje 8. decembra 1374. godine na vjenčanju Tvrtka I njegove buduće supruge Droteje Doroslave Bdinsko - Bugarske
Neki smatarju da je Vuk Banić bio sin Vuka , dok neki misle da je taj Vuk vanbračni sin Tvrtka .

Povezano
--------

* Spisak bosanskih vladara

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Prethodnik:**Tvrtko I Kotromanić | **Ban Bosne**1366 - 1367 | **Nasljednik:**Tvrtko I Kotromanić |

| * p
* r
* u
Kotromanići |
| --- |
| Banovi(1254–1377) | Prijezda I • Prijezda II • Stjepan I • Stjepan II • Tvrtko I • Stjepan Vuk Kotromanić |
| Banice | Elizabeta Nemanjić  • Elizabeta Pjast  • Doroteja Šišman |
| Kraljevi/kraljice(1377–1463) | Stjepan Tvrtko I  • Stjepan Dabiša • Jelena Gruba  •Stjepan Ostoja • Stjepan Ostojić • Stjepan Tvrtko II • Stjepan Tomaš  • Stjepan Tomašević |
| Kraljice (supruge) | Doroteja Bdinska  • Jelena Gruba  • Vitača • Kujava Radenović • Jelena Nelipčić • Doroteja Gorjanska  • Vojača  • Katarina Kosača  • Jelena Branković (Mara) |
| Ostali značajni Kotromanići | Vladislav Kotromanić  • Jelena Šubić  • Marija, helfenštajnska grofica  • Elizabeta, kraljica Ugarske i Poljske • Katarina, celjska grofica • Jelena, opavska vojvotkinja • Radivoj Ostojić  • Žigmund Kotromanić (Ishak-beg Kraljević)  • Katarina Kotromanić |
**Hegesip** (Ἡγήσιππος *Hegesippos*) (oko 110 — 180) je bio ranohrišćanski hroničar iz 2. vijeka.

Rođen u Siriji ili Palestini, znao je hebrejski, i najvjerojatnije je bio Židov. Hegesip je prvi kršćanin za kojega znamo da je poduzeo da utvrdi pravu kršćansku predaju, pomoću suglasnosti u crkvama osnovanim od apostola. On je to poduzeo izazvan širenjem gnostičkih učenja, u želji da utvrdi pravu apostolsku tradiciju. U tu je svrhu pošao na putovanje sve do Rima i tijekom putovanja susretao se s mnogim biskupima te je posvuda, u svakom gradu, nailazio na ispravno naučavanje. Euzebije Cezarejski navodi, u vezi s time, iz Hegesipa posebno fragmenat u kojem se govori o njegovu boravku u Korintu i u Rimu.

> I ostala je Crkva Korinćana u ispravnom nauku sve do biskupovanja Prima u Korintu: s njima sam razgovarao ploveći u Rim; s Korinćanima sam proveo zajedno dosta dana, tijekom kojih sam se skupa radovao pravom učenju. A kad sam se našao u Rimu, načinio sam »nasljedstvo« sve do Aniceta, čiji je đakon bio Eleuteros; Aniceta je naslijedio Soter, a iza njega Eleuteros. A u svakom nasljedstvu (diadochei) i u svakom gradu stvari stoje onako kako navješćuju Zakon i Proroci i Gospodin.
> 
> 

Ovaj fragment je prva poznata lista biskupa, pismeno fiksirana, u svrhu potvrđivanja nepretrgnutog slijeda nasljedstva od apostola. Danas se općenito zaključuje da je Hegesip došao u Rim za vrijeme Anicetovo (154—165) i ostao do Eleuterija (174—189). Otišavši natrag na Istok, on je, prvenstveno na temelju saznanja što ih je stekao na putovanju, napisao djelo »Uspomene« (*Hypomnemata*), u 5 knjiga, u kojima je iznio »besprijekornu predaju apostolskog navješćivanja« (Hist. eccl. 4, 8, 2). Euzebije citira više mjesta iz Hegesipa, ali su citirana mjesta uglavnom povijesnog karaktera, naročito se tiču povijesti Crkve u Jeruzalemu.

Za teološki razvitak Hegesip je veoma važan po tome što je postavio načelo tradicije, i to suglasne tradicije u Crkvama na temelju nepretrgnutog apostolskog nasljedstva. To će načelo preuzeti i Irenej.

Izvori
------

1. ↑  The *Chronicon Paschale* places the death of Hegesippus in the reign of the Roman Emperor Commodus.
2. 1 2 3  Tomislav J. Šagi-Bunić - Povijest kršćanske literature (svezak I) (scribd)
3. ↑  Euzebije, Hist, eccl. 4, 22, 2—3

Vidi još
--------

* Rano hrišćanstvo
* Ranohrišćanski spisi

Eksterni linkovi
----------------

* Catholic Encyclopedia: *St. Hegesippus*
* Early Christian Writings: Hegesippus fragments
**Sinŭiju** (korejski: 신의주시) je grad u Sjevernoj Koreji, središte provincije Sjeverni Pyongan. Radi se o planski izgrađenom gradu, čiji je dio uključen u istoimenu specijalnu administrativnu regiju, koja je oformljena 2002. kao mjesto eksperimentiranja s tržišnom ekonomijom.

Historija
---------

Sinŭiju je planski izgrađen za vrijeme japanske uprave na mjestu željezničkog mosta preko rijeke Jalu. Nalazi se sedam milja od grada Ŭijua, starog grada iz čijeg naziva Sinŭiju (srpskohrvatski: "Novi Ŭiju") derivira svoj. Kako je bio otvorena luka, Sinŭiju se razvijao zajedno s porastom drvne industrije, čiji je transportni dio išao preko rijeke Jalu. Tokom kasnijeg perioda razvila se i kemijska industrija. 

Grad je pretrpio teška razaranja tokom Korejskog rata za vrijeme američkih zračnih napada, međutim u poratnom razdoblju je obnovljen.

Geografija
----------

Sinŭiju se nalazi tik uz granicu s NR Kinom, koja leži na rijeci Jalu. S druge strane rijeke nalazi se grad Dāndōng, s kojim je Sinŭiju spojen preko Sino-korejskog mosta prijateljstva. To je ujedno i jedan od malobrojnih graničnih prijelaza koji vode u Sjevernu Koreju. Grad se nalazi na nadmorskoj visini od oko jednog metra, a smješten je 40-ak kilometara od ušća rijeke Jalu.

### Klima

| **Klimatološki medijani za Sinŭiju** |
| --- |
| Mjesec | jan-sij | feb-velj | mar-ožu | apr-tra | maj-svi | jun-lip | jul-srp | aug-kol | sep-ruj | okt-lis | nov-stu | dec-pro | godina |
| Srednji maksimum (°C) | −4,1 | −0,4 | 6,2 | 14,7 | 20,6 | 25,2 | 28,1 | 28,8 | 25 | 18 | 8,4 | −1,3 | **14,1** |
| Srednji minimum (°C) | −14,2 | −10,8 | −3,6 | 3,5 | 9,9 | 15,8 | 20,8 | 20,7 | 13,9 | 6,2 | −2,2 | −10,4 | **4,1** |
| Precipitacija (mm) | 8 | 8 | 29 | 52 | 87 | 115 | 265 | 280 | 105 | 53 | 31 | 19 | **1052** |

Gospodarstvo
------------

Sinŭiju je izrazito važno industrijsko središte u Sjevernoj Koreji. U gradu se nalaze željezara, tvornice tekstila i papira te pogon za drvnu industriju. Velik dio trgovine između Sjeverne Koreje i Kine odvija se upravo kroz Sinŭiju. Jugozapadna luka u gradu ima i brodogradilište, no čini se kako je njegova glavna funkcija razmontiranje brodova i njihova konverzija u staro željezo, a ne izgradnja novih brodova. Na području se nalazi i tvornica za reciklažu koja reciklira brojne materijale, uključujući i neke čija je reciklaža zabranjena u Kini.

Promet
------

Sinŭiju je dobro prometno povezan s glavnim gradom, Pjongjangom, iz kojega se može doći avionom, električnim vlakom ili automobilom. Također, direktno je povezan s kineskim gradom Dāndōngom, a preko Mandžurije se nadovezuje i na Transsibirsku željeznicu. Gradom je moguće doći i brodicama iz Kine, međutim turisti koji su bili na tim brodicama nisu smjeli kročiti na sjevernokorejsko tlo.

Vanjske poveznice
-----------------

* City profile of Sinuiju
* North Korea Uncovered Arhivirano 2008-12-22 na Wayback Machine-u, (North Korea Google Earth) see a mapping of Sinuiju's main infrastructure, power lines, railroad, detention center, and Kim Jong Il residence, plus a whole lot more.
* (Trip-city.com: Sinuiju)
**Agripin** (latinski: , fl. druga polovica 2. - prva polovica 3. vijeka) je bio kršćanski biskup Kartagine. Za vrijeme njegovog stolovanja se među kršćanima Sjeverne Afrike postavilo pitanje kako se odnositi prema hereticima i raskolnicima. Agripin je u tu svrhu sazvao sinod biskupa Numidije i Afrike 215. na kojem je odlučeno da se oni trebaju nanovo krstiti.

Tertulijan iz Kartage se žestoko obarao na edikt biskupa, najvjerojatnije Agripina Kartaškog, zbog toga što otpušta grijehe preljuba i bluda onima koji obave pokoru. Rasprava se kreće prvenstveno oko preljuba, ali Tertulijan jasno govori i o drugim grijesima, naročito o grijehu otpada od Boga i o ubistvu. Tertulijan kaže svome biskupu u Kartagi:

> Ako si, dakle, dobio samo službu discipline, ne da predsjedaš vlašću nego služenjem, tko si ti ili koliko velik da daješ oproštenje, kad — budući da nisi ni prorok ni apostol — ne posjeduješ one moći kojoj pripada opraštati?«
> 
> 

Jedan od njegovih nasljednika, Sveti Ciprijan, opisuje Agripina u dobrom svjetlu, odnosno da je bio "u dobrom sjećanju" (*bonæ memoriæ vir*).