recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Britanija cca. 540 godine; podjela na kraljevstva koje spominju kasnije srednjovjekovne kronike
**Post-rimska Britanija** (engleski: ) je izraz koji se u modernoj historiji koristi za period historije Britanskih Otoka od prestanka rimske vlasti početkom 5. vijeka do uspostave anglosaksonske vlasti u 6. vijeku. Pod time se u užem smislu podrazumijeva područja nekadašnje rimske provincije, odnosno gradovi, naselja ili politički entiteti koji su predstavljali ili pokušavali održati kulturni kontinuitet sa Rimskim Carstvom, odnosno zadržati raniji britski (keltski) identitet. Taj je period, zbog relativnih nedostatka pisanih izvora, poznat kao svojevrsno "mračno doba" Britanije, i historičari većinu podataka o njemu temelje na osnovu arheoloških nalaza; iz istog razloga je taj period vezan uz kasnije stvorene legende o kralju Arthuru.

Eksterni linkovi
----------------

***Post-rimska Britanija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Vortigern Studies website - while Vortigern-focused, it is an in-depth resource for navigating the issues in sub-Roman British history.
* The History Files - An extensive collection of information covering all historical states, including comprehensive features, highly detailed maps, and lists of rulers for each state.
Pogled na sjevernu stranu Mount Everesta. Sjeveroistočni greben je lijevo, a oznake "1st", "2nd", i "3rd" predstavljaju položaj Tri stepenika
**Tri stepenika** su tri zahtjevne stijene na Sjeveroistočnom grebenu Mount Everest. Nalaze se na visinama: 8.564 m, 8.610 m i 8.710 m. Svi penjači koji na vrh idu ovom rutom moraju savladati ovu fazu puta.

**Prvi stepenik** sastoji se od široke gromade čiji je položaj ozbiljna prepreka čak i za obučene penjače. Neki su i umrli u blizini Prvog stepenika (Tsewang Paljor, član ekspedicije indijsko-tibetanske granične policije) ili ispod stijene (David Sharp i Francys Arsentiev), a pravi razlozi nisu do kraja jasni.

**Drugi stepenik** je najpoznatiji, na visini 8.610 m. i visine oko 40 m. od kojih su posljednjih 5 m. potpuno vertikalni. Stepenik su prvi put 1960. godine prepenjali Wang Fuzhou, Gongbu i Qu Yinhua, dok je četvrti član kineske ekspedicije prema vrhu Liu Lianman, po zanimanju vatrogasac, poslužio kao *žive ljestve*. Teškoće pri savladavanju ovog mjesta smanjene su 1975. godine kada je tim iz Kineske ekspedicije iz 1975. godine pričvrstio aluminijske ljestve, koje su iza toga koristili svi penjači na vrh. Iz sigurnosnih razloga ljestve su skinute 2007. godine i zamijenjene novim. Originalne ljestve su sada u Mount Qomolangma (Everest) Muzeju u Tibetu.

**Treći stepenik**  je najlakši za penjanje jer je potrebno ispenjati oko 10 m, nakon čega do vrha slijedi put po snijegu.
Za istoimenu regiju, v. Betsiboka (regija).

**Betsiboka** je rijeka na sjeverozapadu Madagaskara, duga 525 km. Površina sliva rijeke iznosi oko 11.800 km².

Geografija
----------

Rijeka Betsiboka izvire na obroncima Angava (Falaise de l' Angavo), planine visoke 1755 m u središnjem Madagaskaru, potom teče u pravcu sjeverozapada do svog uvira u zaljev Bombetoku (Mozambički kanal) gdje formira veliku deltu. U svom donjem toku Betsiboka formira oko 150 malih jezera, među kojima su najveći Južna Amparihiba (12,5 km²), Ambania (9,1 km²), Amboromalandi (6,6 km²), Bondroni i Matsiabe (zajedno imaju 5,0 km²). Ukupna površina tih jezera je 80 km². Najveća pritoka *Betsiboke* je njena lijeva pritoka Ikopa na kojoj su podignute dvije velike brane Mantasoa i Tsiazompaniri.

Hidrologija
-----------

Karta rijeka Madagaskara (Betsiboka je na karti lijevo)
Betsiboka ima maksimalnu količine vode između januara i marta, kad na ušću istječe 12.000 m³/s. Prosječni istjek Betsiboke inače varira između 74,3 i 678 m³/s. Krčenje drevnih tropskih šuma u gornjem toku rijeke posljednjih 50 godina, zbog povećanja poljoprivrednih površina i pašnjaka, rezultiralo je velikim erozijama tla, koje iznosi približno oko 250 metričkih tona po hektaru, tako da su vode jako muljevite i gotovo crvene boje. Velik dio tog mulja pluta na ušću rijeke u zaljevu Bombetoki.

Nekoliko ribljih vrsta Betsiboke su endemi, uključujući i tri vrste ciklida: *Paretroplus petiti (Kotso)*, *Paretroplus tsimoly* i *Damba mipentina (Paretroplus maculatus)*.

Rijeka Betsiboka je plovna oko 130 km od svog ušća prema unutrašnjosti do mjesta Bernarivo (to je skoro kod ušća Ikope). Uz njeno korito u njenom donjem toku prostiru se brojna rižina polja.

Povezano
--------

* Rijeke Madagaskara

Bilješke
--------

1. 1 2 3 4 5  The Betsiboka River System, na portalu ramsar.wetlands (pristupljeno: 29. 8. 2011.) Arhivirano 2011-10-04 na Wayback Machine-u (PDF)
2. ↑  Tsilavo Raharimahefa and Timothy M. Kusky (2010). „Environmental monitoring of bombetoka bay and the Betsiboka estuary, Madagascar, using multi-temporal satellite data". Arhivirano iz originala na datum 2012-12-09. Pristupljeno 2011-08-29.

Vanjske veze
------------

***Betsiboka*** na Wikimedijinoj ostavi

* Fotografije Betsiboke snimljene iz svemira, sa portala solarviews.com

| * p
* r
* u
Rijeke Madagaskara |
| --- |
| Sliv Masiva Ambre | Irodo • Saharenana • Besokatra |  |
| Sliv Masiva Tsaratanana | Sjeverni Mahavavi • Sumbiruno • Maevarano • Bemarivo |
| Istočni sliv | Mananara • Mangoro (Onive) • Rianila • Maningori • Mananjari |
| Zapadni sliv | Sofia (Mangarahara • Anjoboni • Bemarivo) • Mahajamba • Betsiboka (Ikopa • Mananara) • Južni Mahavavi • Manambolo • Tsiribihina (Sakeni • Mania • Mahajilo) • Mangoki (Matsiatra • Mananantanana • Zomandao) • Onilahi |
| Južni sliv | Linta • Menarandra • Mandrare |
„Piton" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Piton (razvrstavanje).

**Pitoni** (*Pythoninae*) su potporodica zmija iz porodice kržljonoški (Boidae). Ponekad ih se izdvaja u zasebnu porodicu. Isto tako, pitonima se često nazivaju i pretstavnici roda pravih pitona (*Python*).

Rodovi
------

Potporodica Pythoninae se dijeli na 8 rodova 

* *Aspidites*
* *Antaresia*
* *Apodora*
* *Bothrochilus*
* *Leiopython*
* *Liasis*
* *Morelia*
* Pravi pitoni (*Python*)

i ukupno 33 vrsta.

Rodovi *Morelia* i *Python* imaju najveći broj vrsta, dok su rodovi *Apodora*, *Bothrochilus* i *Leopython* monotipični.

Osobine
-------

Pitoni su dio porodice kržljonoški. Osobine navedene u članku o njima odnose se i na pitone.

Rasprostranjenost
-----------------

Zmije iz roda *Python*, pravih pitona, nastanjuju stari svijet, no prije svega Afriku, južnu i jugoistočnu Aziju. Zmije iz drugih rodova potporodice Pythoninae nastanjuju i Australiju. U zadnje vrijeme pitoni kao bioinvazori osvajaju dijelove Novog svijeta (Florida). Europu u prirodi pitoni ne nastanjuju.

Razmnožavanje
-------------

Pitoni su oviparni. Ženke legu od 15 pa do i više od 100 jaja, a oblik je od vrste do vrste različit. Za razliku od većine drugih reptila koji legu jaja, ženke pitona provode poseban oblik brige o leglu. Kako bi zaštitile svoja jaja, omotaju se oko legla, štiteći ih na taj način dva do tri mjeseca, dok se mladi ne izvale iz jaja. Jedna ili možda i više vrsta mogu regulirati temperaturu unutar legla povisujući vlastitu temperaturu treperenjem mišića, ili ju snižavaju labaveći omatanje oko jaja i puštajući zrak u leglo.

Veličina
--------

Iako se porodica u koju spadaju pitoni u nekim jezicima čak naziva "divovske zmije", nisu sve vrste ove potporodice doista velike. Jedna vrsta iz roda *Antaresia* (vrsta *A. perthensis*) naraste jedva do 70 centimetara. Ali su zato u rodu pravih pitona (*Python*) najveće zmije na svijetu, koje mogu doseći duljinu blizu 10 metara.

Izvori
------

1. ↑  "Životinje, velika ilustrirana enciklopedija", Mozaik knjiga, Zagreb, 2. izdanje, ISBN 953-196-088-7, naslov originala "Animal", Copiright 2001. Dorling kindersley Limited, London

Vanjske poveznice
-----------------

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Pythoninae** |
**Varmijska nadbiskupija** (latinski: *Archidioecesis Varmiensis*, njemački: *Erzdiözese Ermland*, poljski: *Archidiecezja warmińska*) je nadbiskupija katoličke crkve koja se prostire po poljskom Varminsko-mazurskom vojvodstvu na površini od 12,000 km².
Osnovana je 25. marta 1992.

Historija
---------

Historijsku Varmijsku biskupiju osnovao je kao jednu od četiri katoličke biskupije u Pruskoj 1243. papinski legat Vilim iz Modene. Prostirala se na površini od 4249 km² po Warmiji kao sufraganska biskupija Riške nadbiskupije.

U početku je biskupsko sjedište bilo Braniewo (1341. nakratko je preseljeno u Ornetu), a od 1350. do 1445 to je bio Lidzbark Warmiński. 
Drugo sjedište biskupije od 1260. bio je Frombork, sa katedralom podignutom između 1329-1388.

I Varmijska biskupija bila je pod vlašću Redovničke teutonske države do 1466. 
Međutim za razliku od ostalih pruskih biskupija Varmijska biskupija zadržala je nezavisnost, jer njeni kanonici nisu istovremeno bili i članovi Teutonskog viteškog reda, kao što je to bio slučaj u drugim pruskim biskupijama.
Od 1466. je dio Kraljevine Poljske, ali je poljskoj pripao samo onaj dio biskupije oko Elbląga 

Najveće promjene u biskupiji izazvala je reformacija, kad je sekularizirana Teutonska država 1525. prešla na luteranizam, katoličanstvo se zadržalo samo u krajevima pod direktnom vlašću Kraljevine Poljske oko Elbląga.
Takvo stanje potrajalo je sve do 1772. i Prve podjele Poljske kad je područje biskupije pripalo Kraljevini Pruskoj.

Biskupija je 1821. dobila teritorij Kelmske i Sambijske biskupije, ali je već 1822. i 1826. izgubila dobar dio teritorija na račun Gdańska i Klaipėde.

Izvori
------

1. ↑  „*Archdiocese of Warmia*" (engleski). Catholic Hierarchy. Pristupljeno 12.01.2022.
2. 1 2  „*Metropolitan Archdiocese of Warmia*" (engleski). GCatholic. Pristupljeno 12.01.2022.
3. 1 2 3 4 5   „Historia Archidiecezji Warmińskiej" (poljski). Archidiecezja Warmińska. Pristupljeno 12.01.2022.

Vanjske veze
------------

***Varmijska nadbiskupija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Metropolitan Archdiocese of Warmia* (`en`)
* *Archidiecezja Warmińska* (`pl`)
Primjer trifore na četvrtoj etaži zvonika hvarske katedrale sv. Stjepana
**Trifora** (od talijanskog: *trifora*) je tip prozorskog otvora.

To je prozorski otvor okomito podijeljen u tri jednaka dijela. Uobičajeno je razdvojen s dva stupa ili pilona (ili na neki drugi način). Stupovi su povezani u arkadu s tri luka. Ponekad su unutar tih lukova bili kojekakvi dekorativni elementi, djeteline s tri ili četiri lista.

Trifore su se koristile manje od bifora ili monofora, njihova uporaba krenula je od romanike, naročito su se koristile u gotici a vrlo malo u renesansi. Nakon toga trifore su gotovo zaboravljene, ponovno su se vratile u arhitekturu u 19. stoljeću, za vrijeme eklekticizma i ponovnog otkrića starih stilova (gotike i romanike)

Ovaj tip prozorskog okvira obično se koristio za veće otvore, gornjih katova. Trifore se najviše koristilo na završnim katovima tornjeva zvonika, veliki otvori trifora su na taj način olakšavali masu tornja, on je ugradnjom trifora postao lakši i prozračniji, i mogao doseći veće visine.

Povezano
--------

* Monofora
* Bifora
* Kvadrifora

***Trifora*** na Wikimedijinoj ostavi
**Velo Selo** ili **Podselje** je nekada bilo centar otoka Visa. Neke predaje govore da je područje od Galije preko Podselja prema Humu bilo gusto naseljeno. Jedna priča kaže da se, kada se vol pekao na Galiji, u Podmirju to nije znalo iako je udaljenost veoma mala. Povijesno stradanje Velog Sela počelo je u drugoj polovici 15. stoljeća.

U međusobnom sukobu Venecije, koja je imala vlast nad otokom i napuljsko-aragonskog kralja Feranta 1483. godine stradala su naselja Velo Selo, Luka i Kut (u Viškoj luci). Stanovništvo Velog Sela posakrivalo se u šumu i špilje, najviše u špilju il Forte, a sklonili su i sliku Majke Božje. Aragonski vojnici spalili su Velo Selo, a prema nekim zapisima stradalo je i dosta ljudi. O utjecaju Majke Božje postoji legenda da je svojom moći poslala mušicu na Aragonce i tako djelomično uspjela spasiti selo. Postoji i narodna pjesma koja je zabilježila propast Velog Sela. 

Poslije stradavanja stanovnici uglavnom sele u Višku luku jer zaštite u unutrašnjosti otoka više nije bilo. Kako vremenom jača štovanje Gospe ilustrira priča o ribolovu. Naime, sedam godina u moru oko otoka Visa nije bilo srdele - hraniteljice naroda. Nakon sedmogodišnjeg razdoblja opet se počelo obilato loviti, što narod pripisuje njenim zaslugama. Ckrvi je zavjetno darovana srdela od srebra kao znak ribarske i viške zahvalnosti. U crkvi Gospe od Velog Sela postoji slika broda u oluji koju su darovala braća Teodoro i Rudolfo Puhalović (zvani Rakovi). Oni su doživjeli tešku oluju pored Senja sa svojim brodom "Sv. Frančesko" te su se, moleći Gospu od Velog Sela, uspjeli spasiti. Zanimljivo je i da je štovanje Vele Gospe od svih srednjodalmatinskih otoka bilo na Visu. Tako su nekad Bračani i Hvarani po zavjet dolazili na Vis. Prema legendi, kad se planirala graditi crkva, Gospinu sliku su stavili na planirano mjesto, ali su je dan poslije našli premještenu što je objašnjeno kao njena želja da se sagradi baš tu. Danas je Gospino svetište jako posjećeno za blagdan Vele Gospe koja se slavi 15. kolovoza (Uznesenje Blažene Djevice Marije) tzv. Voćnica (zapovjedni blagdan).

Priča vezana u dogradnju crkve 1920. godine kaže da su ljudi iz uvale Srebrna nosili kamenje za dogradnju crkve i gradnju zvonika. Kamenje su prenosili na magarcima. U temelje zvonika ljudi su stavljali zlatnike za sreću. U to vrijeme župnik je bio Bračanin don Petar Rudan.

Crkva Svete Marije i Margarite datira iz 14. stoljeća, a nadograđena je u 15. stoljeću. Crkkva je posvećena sv. Mariji te se još naziva "Gospa Velog sela". Uz nju se prostiralo najveće viško naselje, dok ga 1483. godine nisu srušili i opljačkali vojnici napuljsko-aragonskog kralja Feranta. Ova je crkva nacionalno svetište pa Višani do nje hodočaste za blagdana Vele Gospe. Tada svi koji idu na svetu Misu bosonogi pješače nekoliko kilometara za pokoru do crkve Gospe od Velog Sela.

Crkvica Sveti Kuzma i Damjan, nalazi se sjeverno poviše Podselja. Osamljena crkvica zaštitnika od bolesti svetih Kuzme i Damjana vjerojatno je izgrađena u 15. stoljeću. Prema Antunu Matijaševiću Karamaneu, podigao je crkvicu Franjo Vukašinović de Lupis i to u drugoj polovici 17. stoljeća.
BBC News logo (2008-2019)
**BBC News** je odjel BBC-a odgovorna za prikupljanje i emitiranje vijesti i informativnog programa uopće. Taj odjel je najveća svjetska organizacija za emitiranje vijesti te generiše 120 sati radijskog i televizijskog programa svakog dana, te redovito objavljuje vijesti na internetu. Servis održava 44 strana ureda, a dopisnike ima u skoro svakoj državi. James Harding, bivši urednik časopisa *The Times*, postavljen je 16. aprila 2013. za ravnatelja vesti.

Godišnji proračun odjela je £350 miliona; ima 3.500 zaposlenika, od kojih je 2.000 novinara. BBC News ima regionalne centre po Sjevernoj Irskoj, Engleskoj, Škotskoj i Walesu, a svaka regija ima punu autonomiju u stvaranju programa.

Izvještavanje o radu parlamenta odvija se iz studija u Millbanku, u Londonu. BBC je pseudo-autonomno poduzeće ustanovljeno Kraljevskom poveljom *(Royal Charter)*, pa je formalno nezavisno o vladi i odgovorno samo novinarskoj etici i svojem osoblju. Ipak, BBC su povremeno optuživali za pristranost, pri čemu su optužbe dolazile sa svih strana političkog spektra. S druge strane, u nekim državama BBC News je čak zabranjen zbog optužbi da "radi na destabilizaciji njihovih vlada".

Godine 2004. BBC je proslavio 50. godišnjicu TV emitiranja. Tijekom godina novinari, kamermani i pojedine emisije BBC Newsa dobijali su nagrade za izvrsnost u novinarskoj profesiji, osobito od Kraljevskog televizijskog društva. BBC je i osnivač sveučilišta novinarstva 2005. kao djela akademije BBC-ja, te su slijedili preporuke nastale nakon Huttonovog izvještaja.

Izvori
------

1. ↑  „Operational Areas of the BBC". *26 July 2013*. BBC. Pristupljeno 26.07.2013.
2. 1 2  Boaden, Helen (18 November 2004). „NewsWatch – About BBC News – This is BBC News". Pristupljeno 3.04.2007.
3. ↑  „Content". Arhivirano iz originala na datum 2007-02-27. Pristupljeno 3 April 2007.
4. ↑  *Former Times editor James Harding to be news boss at BBC*, Gordon MacMillan, MediaWeek, London, 16 April 2013. Pristupljeno 16.04.2013.
5. ↑  BBC. „What is the college?". BBC. Arhivirano iz originala na datum 2010-07-27. Pristupljeno 28.07.2010.

Vanjske veze
------------

***BBC News*** na Wikimedijinoj ostavi

* BBC News


  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **televiziji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Armin Muzaferija** (Visoko, 1. 12. 1988), bosanskohercegovački pjevač.

Biografija
----------

Armin Muzaferija je rođen 1. 12. 1988 u Visokom. Potječe iz bošnjačke muzičke porodice. Armin svira instrumente-klavijature. 2000 godine dobio je nagradu za najperspektivnijeg mladog interpretatora na tradicionalnom muzičkom Festivalu u Zenici. 2001 godine Armin je pobjedio na istom Festivalu, nakon čega su uslijedile mnoge nagrade na lokalnim i regionalnim takmičenjima mladih talenata. Krajem ljeta 2007 Armin je otišao na usavršavanje engleskog jezika u Veliku Britaniju, gdje je pohađao prestižni Univerzitet u Cambridgeu. Po povratku upisao je Ekonomski fakultet Univerziteta u Sarajevu. Armin je 2007 godine surađivao sa bosanskohercegovačkom pjevačkom zvijezdom Hajrudinom Harijem Varešanovićem koji je autor i aranžer kompozicije "Još te volim", a sa kojom je Armin nastupio na festivalu Melodije Mostara 2007 i osvojio drugu nagradu stručnog žirija. Nastupom na Sunčanim Skalama 2007 u Herceg Novom sa pjesmom "Povedi me", koju potpisuju Varešanović i Fahrudin Pecikoza, osvojio je visoko peto mjesto u snažnoj konkurenciji. U Hrvatskoj je Armin nastupio na turneji "Veče sevdaha" u Zagrebu, Rijeci i Puli. Također je bio dio velike turneje u čast legendarnim Indexima, gdje je nastupao sa muzičkim veteranima: Harijem Varešanovićem, Akijem Rahimovskim, Mladenom Vojičićem Tifom, Željkom Bebekom, Teškom industrijom i drugim velikim imenima. Armin je 2008 nastupao na 12. Hrvatskom radijskom festivalu gdje je u izuzetno velikoj konkurenciji nagrađen sa dvije nagrade za pjesmu "Gdje mi ljubav spava". Osim muzičke karijere Armin je ostvario prvu glumačku ulogu u kratkom dokumentarno-igranom filmu Marimaga, premijerno prikazanom u okviru manifestacije "Sarajevo kojeg više nema". Osim pojavljivanja u filmu, Armin je pjevao sevdalinku "Kad ja pođoh na Bendbašu", koja je ujedno i "sound-track" filma.

Diskografija
------------

* 2009. - *Još te volim*
**Pitoma metvica** (pepermint) lat. *Mentha x piperita*, je ekonomski važnija od svih drugih vrsta metvice (rod Mentha), jer je sa najvećim sadržajem aktivnih ljekovitih materija.

Opis biljke
-----------

Stabljika je visoka oko 50 cm, razgranata i četrovouglasta. Stabljika, lisne drške i nervi su modri ili su ljubičasto-crvenkasti, naročito u proljeće kad metvica niče iz zemlje. Listovi su dugački 3–9 cm, jajasto-kopljasti, tanki, s gornje strane tamnozeleni, a s donje bljeđi, pri dnu se sužavaju u drške dugačke do 1 cm. Po obodu su nejednako zupčasti. Glavni nerv je vrlo istaknut. Cvjetovi su sitni, ljubičasto-crveni i udruženi u višespratne pršljenove na gornjem dijelu stabljike i ogranka.

Metvica je vrlo mirisna, osobito list, jer u njemu ima najviše etarskog ulja, od čega uglavnom i potiču ljekovitost i prijatan miris ove korisne biljke. Osim isparljivog (etarskog) ulja svojstvenog prijatnog mirisa koji osvježava i hladi (zbog prisutnog mentola), u listu ima i malo tanina (oporih, štavskih materija), gorkih i drugih korisnih sastojaka, zbog čega je djelovanje ove biljke višestruko, raznovrsno, pa joj je i primjena tako široka.

### Uzgajanje

Za uzgajivača ljekovitog bilja metvica je jedna od najkorisnijih biljaka. Ona je ljekovita, mirisna, medonosna, začinska i industrijska biljka. Kao i ostali hibridi, i pitoma metvica se ne razmnožava sjemenom, nego samo vegetativnim putem: stalonima. Kad se jednom primi, metvica se, slično jagodi, brzo širi i pokrije zemlju mnogobrojnim izdancima izraslim iz razgranatih podzemnih stabala, rizoma. Svake godine metvicu obavezno treba presaditi na drugu njivu da se ne bi degenerisala i ulivadila. 

Metvica traži najbolju vrtnu zemlju. Rasađuje se u martu. Berbu metvice za destilaciju etarskog ulja treba vršiti po najljepšem vremenu. Suviše mlada metvica daje ulje slabog kvaliteta s malo mentola, a mnogo mentona. Precvjetala biljka daje manje ulja i lošijeg kvaliteta.

### Upotreba

Metvica se upotrebljava kao prijatan, blag i neškodljiv lijek za umirivanje, protiv grčeva, teškog probavljanja i za liječenje žuči. Metvičino ulje ima slaba anestetička svojstva i prijatan miris koji osvježava, zbog čega se upotrebljava i protiv gađenja i povraćanja. Rastvor ulja u alkoholu koristi izvana protiv bolova od neuralgije, reumatizma i nazeba.

Mentol, naime, draži nerve u koži, lako isparava i zbog toga hladi. Metvica se ne smije kuhati, već samo preliti ključalom vodom. Pitoma metvica je potpuno neškodljiva, korisna je protiv mučnine tokom putovanja, ovo je od posebnog značaja za osobe s poremećenim probavljanjem, grčevima itd.
Fotografija lokaliteta iz 1915. godine.
**Jermensko groblje u Džulfi** bilo je drevno groblje u blizini grada Džulfe u autonomnoj republici Nahčivan u Azerbejdžanu na kojemu se nalazilo približno 10,000 kamenih grobnih spomenika od kojih je oko 5,000 ostalo neoštećeno do sredine XX vijeka. Nadgrobni spomenici bili su *hačkari*, jedinstveni jermenski hrišćanski spomenici srednjeg vijeka izrađeni od crvenkastog ili narandžastog kamena slični stećcima. U kasnim 1990-ima, nakon završetka Rata za Nagorno-Karabah, groblje je i dalje bilo na svome mjestu, ali su tada azerbejdžanske vlasti započele sistematsku kampanju uništavanja spomenika.

1648. godine Alexandre de Rhodes opisao je svoju posjetu Jermenskom groblju u Džulfi pobrojavši na njemu oko 10,000 spomenika. Manji broj spomenika spašen je prije uništavanja i danas se nalaze u Jermeniji.

Reakcije
--------

Jermenske vlasti i međunarodne organizacije uložile su više protesta osuđujući azerbejdžansku vladu i pozivajući ju da obustavi uništavanje spomenika. 2006. godine Azerbejdžan je onemogućio poslanicima Evropskog parlamenta posjetu lokaciji sa namjerom da se utvrdi stanje u kojem se kulturno naslijeđe nalazi. Vlasti su prozvale poslanike zbog „pristranog i histeričnog pristupa" slučaju i izjavile da će dozvoliti misiji posjetu jedino ukoliko posjeti i lokacije na teritorijima pod jermenskom okupacijom. 2007. delegacija Parlamentarne skupštine Savjeta Evrope ponovo je pokušala posjetiti lokaciju sa namjerom da posjeti i Baku, Jerevan, Tbilisi i Nagorno-Karabah (de facto Azerbajdžan, pod kontrolom jermenskih snaga). Vlada Azerbejdžana ovoga je puta uložila prigovor na namjeru misije da uđe na teritoriju Nagorno-Karabaha sa teritorija Jermenije i zatražila da u regiju uđu iz Azerbejdžana. Zbog zatvorene linije razdvajanja i azerbejdžanske potpune zabrane posjera rigiji do eventualne reintegracije, u Nagorno-Karabah se ne može ući iz Azerbejdžana. Jermenska je vlada ovom prilikom dala izjavu kojom osuđuje azerbejdžansku opstrukciju misije izazvanu „jedino namjerom misije da razotkrije uništavanje jermenskih spomenika u Nahčivanu." Uz predstavnike evropskih institucija, zabrinutost zbog uništavanja spomenika izrazila je i Vlada Islamske Republike Iran. Lokalitet se nalazi na samoj granici sa Iranom, i vidljiv je sa druge obale rijeke sa koje je snimljena akcija uništavanja spomenika od strane azerbejdžanskih vojnika. U aprilu 2011. američki ambasador u Azerbejdžanu Matthew Bryza je posjetio Nahčivan, ali su ga azerbejdžanske vlasti spriječile da posjeti i Džulfu.

Očuvani spomenici
-----------------

* c. 1576c. 1576
* c. 1602c. 1602
* XVI vijekXVI vijek
* XVI vijekXVI vijek
* c. 1602c. 1602

Vidi još
--------

* Bude iz Bamijana
* Lista ugroženih mjesta svjetske baštine
* Timbuktu
* Palmira
* Stari most
* Opsada Dubrovnika
* Crkva Bogorodice Ljeviške

***Armensko groblje u Džulfi*** na Wikimedijinoj ostavi
| Element | radijus ({\displaystyle \mathrm {\AA} }) |
| --- | --- |
| Vodonik | 1.20 |
| Ugljenik | 1.7 |
| Azot | 1.55 |
| Kiseonik | 1.4 |
| Fluor | 1.35 |
| Fosfor | 1.9 |
| Sumpor | 1.85 |
| Hlor | 1.8 |
| Jod | 2.15 |

**Van der Valsov radijus** predstavlja rastojanje između elektrona najudaljenijih od atomskog jezgra i tog atomskog jezgra slobodnih atoma, ili najudaljenijih elektrona i geometričke sredine celih molekula.

Van der Valsov radijus je dobio ime po Johaneu Dideriku van der Valsu, dobitnikom Nobelove nagrade za fiziku 1910. godine.

Zamišljajući atome i molekule kao lopte, čiju površinu grade od centra najudaljeniji elektroni, Van der Valsovi radujusi predstavljaju u stvari poluprečnike tih lopti. Koliko god je zamišljanje molekula i atoma kao loptica pogrešno i naivno sa tačke gledišta kvantne mehanike, u mnogim praktičnim slučajevima to ima svrhe. Na primer, u kristalima koji se sastoje od neke vrste molekula (ukoliko nisu jonski kristali) rastojanje između posebnih molekula koji grade kristalnu rešetku, odgovara poznatim Van der Valsovim radijusima. Ti isti molekuli u tečnom agregatnom stanju takođe zauzimaju prostor koji odgovara Van der Valsovom radijusu. 

Na Van der Valsove radijuse može da se gleda i kao na granično rastojanje na koje međusobno mogu da se približe dva atoma bez međusobnog odbijanja, ili građenja hemijskih veza. Van der Valsovi radijusi su atome su 25 do 50% veći od kovalentnih radijusa istih atoma

Vidi još
--------

* Atomski radijus
* Kovalentni radijus
Za satrapa Indije, v. Piton (sin Agenorov).
**Piton** (grčki: *Πείθων* or *Πίθων*, cca. 355 - 314. pne.) bio je makedonski plemić, sin Krateja iz Eordaje na zapadu Makedonije. Bio je jedan od tjelohranitelja Aleksandra Velikog, a kasnije satrap Medije te jedan od dijadoha.

Tjelohraniteljem je imenovan 325. pne. a satrapom Medije je postao podjelom u Babilonu nakon Aleksandrove smrti 323. pne. Znajući koliko je Medija strateški važna, regent Perdika je tu satrapiju podijelio, tako da je Piton dobio južni dio, a sjeverni dio je preuzeo Atropat po kome će kasnije ime dobiti država Azerbejdžan. Perdika je na samom početku vladavine morao gušiti pobunu makedonskih veterana u istočnim satrapijama koji su, nezadovoljni životom u udaljenim kolonijama, htjeli na silu da se vrate u domovinu. Piton je to uspio, ali su njegovi vojnici masakrirali pobunjenike, oslabivši tako makedonsku vlast. Zbog toga je Piton pao u Perdikinu nemilost.

Za vrijeme Prvog rata dijadoha Piton je sudjelovao u Perdikinom pohodu na Ptolemejev Egipat. Nakon neuspjelih pokušaja da se forsira Nil, Piton je zajedno s još nekoliko oficira u ljeto 320. pne. ubio Perdiku. Tada mu je ponuđeno da postane regent, ali su ostali dijadosi odlučili da regentom postane Antipater.

Kada je nakon Antipaterove smrti 319. pne. izbio Drugi rat dijadoha, Piton se morao boriti protiv istočnih satrapa koji su stali na stranu Eumena i Poliperhona. U tom se ratu stavio na stranu pobjedničkog Antigona i postao jedan od najmoćnijih satrapa među dijadosima. Uplašen da bi se Piton mogao okrenuti protiv njega, Antigon je Pitona pozvao na svoj dvor i tamo ga mučki dao ubiti.

Eksterni linkovi
----------------

* Livius, Peithon (1) Arhivirano 2014-04-23 na Wayback Machine-u by Jona Lendering
**Apache** je naziv platforme web servera (ali isto tako i team-a open source koji razvija sofware servera, tipa multi-platform tj. koji radi na različitim operacijskim sustavima UNIX-Linux, 
Windows.

Povijest
--------

Projekt Apache nastaje 1995. godine, inačica 1.0 izlazi 1. prosinca 1995. U razdoblju samo jedne godine njegova popularnost nadilazi onu NCSA (National Center for Supercomputing Application) odnosno servera iz kojeg proizlazi i sam Apache. Inačica 2.0 Apache izlazi tijekom conferencije ApacheCon, odrzana u ožujku 2000. u Orlandu, Florida.
Velika popularnost ovog softwera je dokaz njegove kvalitete iako spada u open-source, prema istrazivanjima Netcrafta 2005. od 75 milijuna web stranica, oko 52 mulijuna koriste Apache web-server, u listopadu 2006. godine brojke rastu na 60 milijuna odnosno (60,32%) ukupno postojećih web stranica.

Postoje "paketi" sofwera kao sto je Xampp koji se osnivaju na Apache serveru koji objedinjuju aplikacije potrebne za razvoj dinamičnih web stranica razvijene u PHP programskom jeziku. 

Xampp sadrži:

* Apache webserver
* MySQL database managment system (baza podataka)
* Perl, PHP, i Python (programski jezik)

Vanjske poveznice
-----------------

* Apache službena web stranica
* Xampp službena web stranica Arhivirano 2011-06-28 na Wayback Machine-u

***Apache (webserver)*** na Wikimedijinoj ostavi
Za satrapa Medije, v. Piton (satrap).
Piton je vladao južnim dijelom porječja Inda, od ušća Akesina u u Ind do mora.
**Piton, sin Agenorov** (? - 312. pne.) bio je oficir u vojsci Aleksandra Velikog koji je sudjelovao u njegovom pohodu na Indiju. Godine 325. pne. se kao komandant falange istakao u borbi protiv plemena Malijaca u današnjem južnom Punjabu. Zbog toga ga je Aleksandar, prije odlaska iz Indije, imenovao satrapom novoosvojenih teritorija u južnoj dolini Inda. Taj mu je položaj priznat godine 323. pne. nakon Aleksandrove smrti i podjele u Babilonu, a dvije godine kasnije i podjelom u Triparadisu.

Godine 317. pne. Pitonov imenjak, satrap Medije, jke pokušao pod svoju vlast staviti istočne provincije bivšeg Aleksandrovog carstva. Piton je godine 316. pne. protiv njega pokrenuo vojsku ns zapad, oslabivši makedonske pozicije. Godine 315. pne. ga je Antigon I Monoftalmos imenovao satrapom Babilona. Na tom je mjestu 314. pne. sudjelovao u ratu protiv Kasandra i Ptolemeja. Pridruživši se Antigonovom sinu Demetriju, sudjelovao je u bitci kod Gaze u kojoj je poginuo.

Njegove je teritorije na istoku nedugo nakon odlaska osvojio indijski vladar Chandragupta Mauriya.

Eksterni linkovi
----------------

* Peithon, son of Agenor Arhivirano 2012-11-19 na Wayback Machine-u
**Vijetnamski otadžbinski front** (vij. *Mặt Trận Tổ Quốc Việt Nam*) osnovan je februara 1977. godine spajanjem Vijetnamskog otadžbinskog fronta Severnog Vijetnama, Narodnog fronta za oslobođenje Južnog Vijetnama i Saveza nacionalnih, demokratskih i mirovnih snaga Vijetnama u Južnom Vijetnamu. Front je masovna organizacija koja okuplja provladine snage u Vijetnamu i blisko sarađuje s Komunističkom partijom Vijetnama i vladom Vijetnama. Partija-predvodnica fronta je Komunistička partija Vijetnama.

U osnivanju Vijetnamskog otadžbinskog fronta takođe su učestvovale frakcije Vijetkonga, Vijetnamska opšta federacija rada, Omladinski savez vijetnamskih pionira i Savez komunističke omladine *Ho Ši Min*. Bivše članice fronta su Demokratska partija Vijetnama i Socijalistička partija Vijetnama, koje su raspuštene 1988. godine.

Unutar fronta deluju i neke zvanično priznate religijske grupacije.

Vijatnamska vlada mnoge socijalne programe sprovodi kroz front. Jedan od poslednjih programa dodeljenih frontu bila je kampanja za smanjenje gladi. Front je takođe zadužen i za sprovođenje zanične vladine politike prema religiji, te odlučuje o podobnosti pojedinih verskih zajednica.

Budući da je front baziran na masovnom učešću naroda u njegovoj aktivnosti i narodnoj mobilizaciji, na njega se gleda kao na predstavnika naroda, te mu sam vijetnamski ustav i mnogi zakoni garantuju tu ulogu. Poželjno je i da što više kandidata na izborima budu članovi fronta.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanični veb-sajt

***Vijetnamski otadžbinski front*** na Wikimedijinoj ostavi
Južnoafrička Republika uživa reputaciju najotvorenije i najtolerantnije zemlje po pitanju prava LGBT populacije u Africi, kao i jedne od najotvorenijih u celom svetu.

Zakonske zabrane homoseksualnosti u Južnoj Africi, koje datiraju od uspostave nizozemskih, a potom britanskih kolonija, a koje su vrhunac dobile pod režimom apartheida u 20. veku, koji je bio pod snažnim uticajem konzervativiznih shvatanja bele afrikanerske manjine, su postale predmetom ukidanja nakon dolaska na vlast Afričkog nacionalnog kongresa, koji je, pre toga, 1993. godine, prava za LGBT populaciju izrekom učinio jednim od ključnih elemenata svog programa. Novi južnoafrički ustav iz 1996. godine je bio prvi u svetu koji je izričito zabranio diskriminaciju na osnovu seksualne orijentacije, a 1998. homoseksualnost postala zvanično legalna. Godine 2005. je Južna Afrika legalizovala istopolni brak, postavši peta zemlja u svetu i zasad jedina zemlja u Africi, koja je donela tu meru.

LGBT osobama je dozvoljeno usvajanje dece, a lezbijkama veštačka oplodnja. LGBT takođe mogu služiti vojsku, a dozvoljena je i korekcija pola.

Najveća LGBT udruzenja su Queer Johanesburg, Gay Love, Lesbian Congress i Trans Logos.

Spoljašnje veze
---------------

***Položaj LGBT osoba u Južnoj Africi*** na Wikimedijinoj ostavi

* Triangle Project
* Durban Lesbian and Gay Community Health Centre Arhivirano 2016-01-14 na Wayback Machine-u
* Constitutional Court- "Gay and lesbian rights"
* Lesbian & Gay Equality Project
* Gay and Lesbian Archives of South Africa

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Položaj LGBT osoba u Africi** |
| Suverene države | Angola • Alžir • Benin • Burkina Faso • Burundi • Centralnoafrička Republika • Čad • Demokratska Republika Kongo • Džibuti • Egipat\*  • Ekvatorijalna Gvineja • Eritreja • Etiopija • Gambija • Gana • Gvineja  • Gvineja Bisau • Južnoafrička Republika  • Kenija • Komori • Lesoto • Liberiji • Libija • Madagaskar • Malavi • Mali • Maroko  • Mauricijus • Mauritanija • Mozambik • Nambija • Niger • Nigeriji • Obala Slonovače • Republika Kongo  • Ruanda  • Sao Tome i Principe • Senegal • Sejšeli • Sijera Leone • Somalija • Sudan • Svazilendu • Tanzanija • Togo • Tunis • Uganda • Zambiji • Zelenortska Ostrva  • Zimbabve |
| \* Interkontinentalna država. |
| Položaj LGBT osoba u svetu**Svet** | **Položaj LGBT osoba u Južnoj AmericiJužna Amerika** | **Položaj LGBT osoba u Severnoj AmericiSeverna Amerika** | **Položaj LGBT osoba u AzijiAzija** | **Položaj LGBT osoba u EvropiEvropa** | Položaj LGBT osoba u Okeaniji**Okeanija** |
| Ova kutijica: pogledaj • razgovor • uredi |
Koordinate: 41°50′N 12°30′E﻿ / ﻿41.833°N 12.500°E﻿ / 41.833; 12.500

 *Za ostale upotrebe, v. Pljačka Rima.*

**Pljačka Rima** (italijanski: ) je događaje koji su se zbili za vrijeme i neposredno nakon što je 6. maja 1527. godine vojska rimsko-njemačkog cara i španskog kralja Karla V zauzela Rim tokom sukoba sa Papskom Državom u Ratu Cognačke lige. Do njega je došlo u kontekstu Italijanskih ratova, odnosno zbog odluke pape Klementa VII da prethodne godine stvori tzv. Cognačku ligu sa ciljem da okonča habsburšku dominaciju nad Italijom poslije pobjede Karla V nad Francuzima kod Pavije 1525. godine. Habsburška vojska, sastavljena od najamnika je uspjela poraziti Klementove francuske saveznike u sjevernoj Italiji, ali su se njeni pripadnici na proljeće 1527. zbog neisplate plaća pobunili i natjerali svog komandanta Charlesa de Bourbona da maršira na Rim. Carska vojska je pred zidine Rima došla 5. maja, a sljedeći dan ih uspjela probiti na juriš. Tada je, međutim, poginuo Charles i više nitko nije imao autoriteta da kontrolira vojnike koji su se odali strahovitoj pljački, ubistvima i silovanjima. Klement se uspio skloniti u Anđeosku tvrđavu, ali je gotovo cijela Švicarska garda izginula braneći mu odstupnicu. Klement je iz Anđeoske tvrđave izašao nakon plaćanja otkupnine carskim trupama, koje su u gradu ostale još nekoliko mjeseci, bez prestanka ga pljačkajući. Grad su napustile tek na proljeće sljedeće godine, a na što ih je potakla epidemija izazvana hiljadama nesahranjenih leševa. Iako je Klement formano postao slobodan, više se nije usudio suprotstavljati Karlu V, a što je za posljedicu imalo odbijanje da engleskom kralju Henryju VIII dozvoli razvod od Katarine Aragonske, a što će dovesti do Engleske reformacije. Vjeruje se da je pljačka dovela do strahovite depopulacije, odnosno da je od prethodnih 55.000 stanovnika nakon odlaska carskih trupa ostalo tek 10.000 ljudi. Za suvremenike je pljačka Rima - prvi takav događaj nakon gotovo pola milenijuma - predstavljala izuzetnu traumu; kasniji historičari su ga smatrali simboličkim krajem renesanse u Italiji.

Vanjske veze
------------

***Pljačka Rima (1527)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Pope's guards celebrate 500 years, BBC News Online; dated and retrieved 22 January 2006
* Vatican's honour to Swiss Guards, BBC News Online; dated and retrieved 6 May 2006

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh95002163
* GND: 4178819-9
* SUDOC: 027558517
* BNF: cb119573201 (podaci)
* HDS: 048404
* BNE: XX489880

 |
**BASF SE** je velika diversifikovana hemijska kompanija sa sedištem u Nemačkoj. Akronim *BASF* je originalno značio *Badenska fabrika anilina i sode* (nem. *Badische Anilin- und Soda-Fabrik*). Danas je to registrovani brand ove međunarodne kompanije. Deonice BASF-a su u prometu na Frankfurtskoj, Londonskoj, i Ciriškoj berzi. Od 2007 ova kompanije nije više na Njujorkškoj berzi.

BASF grupa se sastoji od podružnica i zajedničkih poduhvata u više od 80 zemalja. Ona posluje sa šest integrisanih proizvodnih lokacija i 390 drugih proizvodnih mesta u Evropi, Aziji, Australiji, Amerikama i Africi. Njeno sedište je locirano u Ludvigshafenu na Rajni u Nemačkoj). BASF grupa snabdeva tržišta u preko 200 zemalja. Njeni proizvodi su plasirani u mnoštvu industrija.

Na kraju 2010, kompanija je zapošljavala više od 109,000 ljudi, sa preko 50,800 zaposlenih u Nemačkoj. Te godine BASF-ov prihod je bio €63.87 milijardi a zarada oko €8.1 milijardi. Kompanija proširuje svoje internacionalne aktivnosti, sa posebnim interesom u privredu Azije. Između 1990. i 2005. kompanija je investirala €5.6 biliona u Aziji na lokacijama u Kini i Indiji.

Literatura
----------

* Abelshauser, Werner. *German History and Global Enterprise: BASF: The History of a Company* (2004) covers 1865 to 2000
* Beer, John J. *The Emergence of the German Dye Industry* (1959)

Spoljašnje veze
---------------

* Službena stranica

***BASF*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostale upotrebe, v. Pljačka Rima.*
**Pljačka Rima 1084. godine** (italijanski: ) je bio incident koji se zbio u Rimu za vrijeme Borbe za investituru, odnosno sukoba pape Grgura VII sa rimsko-njemačkim carem Heinrichom IV. Heinrich je prethodne godine, nakon što je u Njemačkoj bio porazio protivkralja i papinog pristašu Rudolfa od Rheinfeldena, odlučio sukob okončati vojnim putem. Sa svojim je trupama ušao u Rim i instalirao vlastitog antipapu Klementa III. Grgur se povukao u Anđeosku tvrđavu, što je dovelo do višemjesečne opsade i pregovora. U međuvremenu je, na Grgurov poziv, na Rim krenuo normanski vođa Robert Guiscard sa svojim vitezovima. To je Heinricha prisililo na povlačenje. Ulazak normanskih trupa u grad je 21. maja 1084. godine doveo do trodnevne pljačke, prilikom koje su opustošeni mnogi dijelovi grada. Nakon što su se Normani povukli, građani Rima su bili toliko bijesni na Grgura da su ga prisilili da pobjegne u Salerno, gdje je umro sljedeće godine.

Povezano
--------

* Normansko osvajanje Južne Italije
**Pohod cara Taizonga protiv Tuyuhuna** je predstavljao oružani sukob koji se od 634. do 635. vodio između Kine pod dinastijom Tang na jednoj, i države Tuyuhun na drugoj strani. Povod je bilo neprijateljstvo tuyuhunskog vladara Murong Fuyuna prema novoosnovanoj dinastiji Tang, koji su se odražavali kroz učestale pljačkaške prepade Tuyuhuna na tadašnje zapadne provincije Kine. Dinastija Tang, zaokupljena vlastitom konsolidacijom, ispočetka nije imala uvjeta da na to adekvatno reagira. Nakon što je car Taizong učvrstio svoju vlast, a potom godine 630. uklonio najozbiljniju vanjsku prijetnju u obliku države Istočni Tujue, dobio je priliku da riješi tuyuhunski problem. Ispočetka je to pokušao riješiti mirnim putem, ali je nakon učestalog odbijanja Tuyuhuna da prekine napade u jesen 634. pokrenuo veliki pohod na čelu sa proslavljenim generalom Li Jingom. Kineska vojska, u kojoj su se nalazili i daroviti vojskovođe Hou Junjijem i Li Daozongom, uspjela je poraziti Tuyuhune, a pomogli su im i Tufani (Tibetanci), južni tuyuhunski susjedi, čija je država naglo ojačala pod Songtsän Gampom. Godine 635. je Murong Fuyun ubijen, a njegov nasljednik Murong Shun se predao i pristao postati vazal kineskih careva.
***Program plus*** je bio kasnovečernja televizijska kolaž-emisija koga je od 1985. do 1989. Radiotelevizija Zagreb emitirala na programu Prvog kanala jugoslavenske TV-mreže JRT kao dio ljetne programske sheme. Uvedena je kako bi učinila što atraktivnijim i ugodnima boravak stranim turistima, odnosno domaćim turistima u situacijama kada zbog lošeg vremena i drugih razloga nisu mogli izlaziti u klubove i restorane; ljetno emitiranje je također omogućilo da se emitira svakdodnevno, jer domaća publika zbog godišnjih odmora i školskih raspusta nije morala brinuti da će morati rano ustajati. Program plus se sastojao od igranih, i u manjoj mjeri, dokumentarnih televizijska serija, uglavnom britanske, te u manjoj mjeri australijske, američke i francuske produkcije, pri čemu su se preferirale kraće forme kao što su miniserije ili sitkomi. Najpopularnijima su se pokazale BBC-jeve serije kao *Hi-De-Hi!* (prikazana pod naslovom *Žuta laguna*) te *Allo! Allo!*. Program plus je postigao izuzetnu gledanost, i ubrzo potakao druge TV-studije u Jugoslaviji da pokrenu slične programe koji su se počeli emitirati na JRT u drugim dijelovima godine - pa je tako Radiotelevizija Beograd pokrenula kolaž-program pod naslovom *Uvek sa vama*, a Televizija Sarajevo kolaž-program pod naslovom *Noć i dan*. Televizija Titograd pridružila se s noćnim programom *Besane noći*, a Televizija Novi Sad s *Bojama noći*.
Pogubljenje francuskog kralja Luja
**Pogubljenje Luja XVI** izvršeno je 21. januara 1793. godine na Trgu revolucije (nekada Trg kralja Luja, danas Trg Konkord). Predstavlja događaj iz Francuske revolucije tokom vladavine žirondinaca. Nakon revolucije od 10. avgusta 1792. godine, kralj Luj je zbačen sa prestola i zatvoren u tvrđavi Templ. Pogubljen je početkom sledeće godine. Njegova supruga, Marija Antoaneta, je pogubljena 16. oktobra 1793. godine. Luj predstavlja prvu žrtvu revolucionarnog terora jakobinaca.

Istorija
--------

Proces francuskom kralju pojačao je neslogu u Konventu između Montanje i Žironde. Žironda nije pokazivala žurbu da pokrene proces; potajno je želela da ga odgodi. Danton je govorio da, bude li se sudilo kralju, biće pogubljen. Žironda ga je mogla optužiti što se protivio 10. avgustu. Sen Žist je u svom govoru nazivao kralja neprijateljem i strancem. Tajne veze kralja sa Austrijom potvrdilo je otkriće „gvozdenog ormara" ugrađenom u zidu dvorca po naređenju Luja i dokumenata koji su se u njemu nalazili. To je onemogućilo odgađanje procesa. On je otpočeo 11. decembra 1792. godine čitanjem optužnice koju je pripremio Linde. Žirondinci nisu mogli sprečiti proces. Suđenje kralju održano je na sednici 14. januara 1793. godine. Kralj je jednoglasno proglašen krivim, izuzev nekoliko suzdržanih glasova. Za smrtnu kaznu izjasnilo se 387 nasuprot 334 poslanika. Kralj je pogubljen 21. januara 1793. godine giljotinom. Presudu je izvršio Šarl Anri Sanson, zvanični dželat Kraljevine Francuske tokom Lujeve vladavine; sada dželat francuskih revolucionara. Ubistvo kralja pogodila je drevni božanski karakter vlasti. Luj je ubijen kao običan čovek. Konvent je porušio mostove iza sebe. Evropa je započela rat protiv revolucionarne Francuske.

Literatura
----------

* Albert Soboul; Francuska revolucija, Naprijed, Zagreb (1966)
Ovo je članak o tipu muškarca ili životnom stilu.  Za časopis, v. Playboy.  Za ostalo, v. Plejboj (razvrstavanje).  

  

**Plejboj** (engleski: ) je izraz koji koriste žene, u pravilu bogate, odnosno pripadnike više klase, otmjenog društva ili džet seta čiji životni stil uključuje bonvivansko upražnjavanje luksuza s posebnim naglaskom na zavođenje ili uživanju u društvu, u pravilu, najljepših i najglamuroznijih žena. Iako su fenomeni poput plejboja postojali kroz cijelu historiju, novu dimenziju su im dali masovni mediji tokom 20. vijeka, zahvaljujući kojima su brojni muškarci postali celebrityji velikim dijelom zahvaljujući spremnosti da takav životni stil daju na uvid javnosti. Posljednjih decenija je, pod uticajem feminizma, izraz "plejboj" dobio negativne konotacije, odnosno pod njime se podrazumijevaju "razmaženi" i "neodgovorni" muškarci koji svoje vrijeme, resurse i talente troše na vlastito zadovoljstvo umjesto na nešto korisnije.

Plejboji se često koriste kao tipski likovi u fikciji, a za što su najbolji primjeri Bruce Wayne, odnosno "javni" lik Batmana, te Tony Stark, protagonist stripova o Iron Manu.

Neke od poznatih ličnosti koje uživaju ili su uživale reputaciju plejboja
-------------------------------------------------------------------------

* John F. Kennedy
* Dodi Fayed
* Albert od Monaka
* David Frost
* Imran Khan

Vanjske veze
------------

* Sandra Ballentine's 2001 Time line of rakes and playboys
**Salish duhovi** su izmišljeni likovi u znanstveno fantastičnoj američkoj TV seriji Zvjezdana vrata SG-1. Oni su izvanzemaljska rasa koja je pomogla Salish indijancima na planetu označenom kao PX4-887 da se oslobode Goa'ulda. Salish indijancima se oni pokazuju uzimajući obličje, ponašanje i zaštitnu ulogu božanskih životinja. Na taj način se uklapaju u religijski opis Salish bogova kako da bi mogli živjeti sa njima u harmoniji bez da utječu na njihovu prirodnu evoluciju. Pored toga što mogu poprimati različita obličja posjeduju sposobnost da ljude učine nevidljivima i to tako što ih dodirnu.

Prvo pojavljivanje u seriji
---------------------------

Pojavljuju se u epizodi *Duhovi* u drugoj sezoni. Ekipa SG-1 odlazi na planet označen kao PX4-887 gdje pronalazi trinij. Međutim, lokalno stanovništvo ima strogu i jasnu politiku po pitanju upotrebe trinija: od prirode se uzima samo ono što ona sama da ljudima. Svako kopanje ruda je zabranjeno. Unatoč upozorenjima da bogovi neće dozvoliti da se na silu uzme trinij, Pentagon naređuje daljnje kopanje ruda i pokuša prevariti jednog od Salish indijanaca kojeg su pozvali na pregovore. Tada na scenu stupaju Salish duhovi, odlučni da zaštite Salish indijance kao što su to radili i stoljećima prije toga - pod svaku cijenu.

| * p
* r
* u
*Stargate* |
| --- |
| Franšiza | *Stargate* • *SG-1* • *Atlantis* • *Universe* • *Infinity* • *Worlds* • Stripovi • Književnost • Audioknjige • GateWorld |
| *SG-1* | 

|  |
| --- |
| Nagrade • Likovi • Epizode (Sezona 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10) • *The Ark of Truth* • *Continuum* |
| Samantha Carter • George Hammond • Daniel Jackson • Hank Landry • Vala Mal Doran • Cameron Mitchell • Jack O'Neill • Jonas Quinn • Teal'c |

 |
| *Atlantis* | 

|  |
| --- |
| Likovi • Epizode (Sezona 1 • 2 • 3 • 4 • 5) |
| Carson Beckett • Samantha Carter • Ronon Dex • Teyla Emmagan • Aiden Ford • Jennifer Keller • Rodney McKay • John Sheppard • Elizabeth Weir • Richard Woolsey |

 |
| *Universe* | 

|  |
| --- |
| Likovi • Epizode |
| Chloe Armstrong • Ronald Greer • Tamara Johansen • Nicholas Rush • Matthew Scott • Eli Wallace • Everett Young |

 |
| Mitologija | Stargate Program • Drevni (likovi) • Asgard • Asurani • Genii • Goa'uld (likovi) • Jaffa (likovi) • Kull ratnici • Ori • Replikatori • Tok'ra • Sablast |
| Tehnologija | Stargate • Drevna tehnologija • Zemaljska tehnologija • Goa'uld tehnologija • Zvjezdani brodovi (Atlantis • Zemaljski brodovi) |