***Dede Korkut*** (Starac Korkut) je turkijski ep iz 14./15. stoljeća. Djelo se sastoji od jednog glavnog uvoda i od dvanaest priča. Često se spominje i kao *Oğuz–nâme*, spjev o Oguzima ili »Oguzijada«. Zapravo *Dede Kurkut* je *dastan*, to jeste ep koji se u turkijskim plemenima usmeno prenosi. Riječ *dede* znači djed, u smislu iskusan starac ili mudrac koga valja poslušati, stoga bi naslov se mogao zvati »Starac Korkut«. Ovo djelo predstavlja najstariji pisani trag turkijskih jezika.

Uvod
----

Pripovjedač spominje ime Boga (Alaha) po islamskom obrascu Bismilah i s time počinje spjev. Dakle priča se stavlja pod Božijom zaštitom i moli se za Njegovu pomoć, što uvažava govor i daje mu podlogu vjerodostojnosti. Zatim tekst predstavlja Korkuta i na scenu stupa glavna uloga : u plemenu Bajat, ogranak Oguskog savezništva, ubrzo poslije Muhameda je se pojavio jedan starac, zvao je se Korkut, bio je strašno mudar, iskusan i božanski nadahnut, njegovi su savjeti uvijek bili jako cijenjeni. Prorokovao je uspon i slavu plemena Kayi, dakle Osmanlija, a mnoge su njegove čuvene pouke.

> Ništa ne ide dobro ako se prije ne spomene Božje ime.  
> Nitko ne napreduje bez volje Svemoćnog Boga.  
> Ništa se ne zbiva ako već nije zapisano.  
> Nitko ne umire prije suđenog dana.  
> Mrtvi se ne vraćaju u život.  
> Otišle duše ne vraćaju se nazad.
> 
> – *Dede Korkut*, iz Uvoda

Pjevanja
--------

1. Bugač-khanu, Dirse-khanov sin ;
2. Kako je opljačkana kuća Salura Kazana ;
3. Priča o Bamsi Bejreku ;
4. Kako je zarobljen knez Uruz, sin kneza Kazana ;
5. Priča o ludom Dumrulu ;
6. Priča o Turali-khanu ;
7. Priča o Jigeneku ;
8. Priča o Basatu ;
9. Priča o Emrenu ;
10. Priča o Segreku ;
11. Kako je Salur Kazan bio zarobljen i kako ga je njegov sin Uruz oslobodio ;
12. Kako su se vanjski Oghuz pobunili protiv unutarnjih Oghuza i kako je Beyrek umro ;
13. Mudrost Dede Korkuta ;

Rukopisi
--------

Postoje prijevodi *Dede Korkuta*  na francuskom, engleskom, mađarskom i na ruskom iz početka 18. stoljeća. Događaji ispričani u knjizi dugo su se prenosili u usmenoj tradiciji prije nego što su utisnuti na papir i obrađeni u suvremenom književnom stilu. Spjev je privukao pažnju europske javnosti 1815. godine, zahvaljujući djelomičnom prijevodu na njemački Heinricha Dieza, na temelju rukopisa pronađenog u Kraljevskoj biblioteci u Dresdenu. U Dresdenu je sačuvan cjelovit rukopis, tzv. Dresdenski rukopis a jednu kopiju rukopisa je napravio isti H. Diez i ona se čuva u Berlinu. Prvo izdanje (1916.) kao i prvo prepisano izdanje (1938.) se osnivaju na berlinskom primjerku rukopisa. 1950. je orijentalist Ettore Rossi otkrio drugi nepotpuni rukopis u Vatikanskoj biblioteci (Cod. Turc. 102) i objavio ga kao faksimil. Godine 1958. Muharrem Ergin objavio je cijeli tekst sa faksimilima oba rukopisa. Još jedna kopija ovog djela napravljena je u augustu 1972. za Akademiju znanosti Republike Azerbajdžana. Nedavno istraživanje koje su proveli turski učenjaci otkriva da postoji turkmenska varijanta djela, koja sadrži čak šesnaest priča, koje su prepisane i objavljene u knjizi 1998. godine.

Mjesto nastanka
---------------

Najstariji tragovi *Dede Korkuta* su pronađeni u Sibiru i u Mongoliji. Uglavnom događaji počinju u centralnoj Aziji, prelaze u Anatoliju i nastavljaju na istočnom Kavkazu (Azerbejdžan).

Datum nastanka
--------------

Djelo je napisano ne ranije od 13. stoljeća i ne kasnije od 15. stoljeće, mada prva pjevanja su nešto ranija.

Priznanja
---------

U Baku 9. aprila 2000. ravnatelj Unescoa Kōichirō Matsuura je proslavio i upisao *Dede Korkuta* u listu Nematerijalnih svjetskih baština.

Nematerijalna kulturna baština
------------------------------

Dede Korkut je na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog svjetskog naslijeđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog naslijeđa u Azerbejdžanu, Kazahstanu i Turskoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog naslijeđa na zasjedanju koje je održano od 26. novembra do 1. decembra 2018. u Port Louisu na Mauricijusu.

Spoljašne veze
--------------

* „Knjiga *Dede Korkuta* na azerskom jeziku". Pristupljeno 15. 09. 2021.  (PDF)
* „Knjiga *Dede Korkuta* na engleskom jeziku". Arhivirano iz originala na datum 2008-02-05. Pristupljeno 15. 09. 2021.

Bilješke
--------

1. ↑  Bismillâh ir–rahmân ir–rahîm ve bihî nestaîn (arap. ) što znači »Sve u ime Boga milostivog i samilosnog i tako neka bude«.
2. ↑  *Bayat* ili Bayaduri je bilo jedno od brojnih turkijskih plemena koja su bila u savezništvu s drugim plemenima i posebice sa Oguzima, od kojih se smatraju jedan ogranak. Spominje se u arapskim i u perzijskim izvorima. Bili su značajni u Ak–Kojunlu (tur. *Akkoyunlu*) tj. »Bijela Ovca« u smislu »Savezništvo Bijele Ovce« (1378–1503) na području zapadnog Irana i Iraka.
3. ↑  Poslije Muhameda, dakle od 632. nadalje. No valja svakako naglasiti kako vrijeme epa kao književnog žanra je uvijek u nekoj mjeri relativno.
4. ↑  Korkut, Qorqud ili Gorkut.
5. ↑  SLUB Sächsische Landesbibliothek – Staats- und Universitätsbibliothek Dresden.

Izvori
------

1. ↑  () „Celebration of the 1300th Anniversary of Kitab-i Dede Qorqud". Pristupljeno 20. 09. 2021.
2. ↑  UNESCO: Nematerijalna svjetska baština u Turskoj - ich.unesco.org - Pristupljeno 19.11.2021.()
3. ↑  UNESCO: Dede Korkut - ich.unesco.org, Pristupljeno, 7.01.2023()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* NKC: unn20191048762

 |

***Dede Korkut Kitabı*** na Wikimedijinoj ostavi