**Jackson Richardson** (Saint-Pierre, Réunion, 14. lipnja 1969.), umirovljeni francuski rukometaš i bivši reprezentativac, rođen na Réunionu i jedan od najboljih rukometaša svih vremena. Kao kapetan Francuske rukometne reprezentacije, Richardson je bio nosioc zastave Francuske tijekom ceremonije otvaranja Olimpijskih igara u Ateni. Kao kapetan te iste reprezentacije osvojio je jednu olimpijsku broncu (Barcelona 1992.), tri svjetske (Japan 1997. Portugal 2003. Tunis 2005.), jedno svjetsko srebro (Švedska 1993.) i dva zlata (Island 1995. Francuska 2001.). Nakon nekoliko godina provedenih u Njemačkoj i Španjolskoj, 2005. se vraća u Francusku i igra za Chambéry Savoie HB sve do umirovljena 2008. No, unatoč toj činjenici, Richardson se aktivnom rukometu vratio 12. travnja 2009. kada je potpisao za njemački klub Rhein-Neckar Löwen. Tijekom 2010. igra za manji klub u Francuskoj, Buquet Handball.

Godine 2014. posvetio se trenerskoj karijeri te je dosad vodio Chambéry SH i Dijon BHB. Od 2017. godine je i izbornik Gabona, s kojim je 2018. godine osvojio peto mjesto na Afričkom prvenstvu.

Biografija
----------

Rođen je 14. lipnja 1969. na Réunionu, a rukometom se počeo baviti već sa šest godina. Već sa 8 godina postaje junior kluba Saint-Pierre HBC, a profesionalna karijera započinjem mu potpisivanjem ugovora s klubom Paris HB 1989. godine. Naime, 1988. ga je, u finalu niže lige uočio tadašnji francuski izbornik, Daniel Costantini, koji je tada tražio jednog igrača s Réuniona za igru u Bataillon de Joinville.

Dana 19. siječnja 1990. samo nekoliko mjeseci nakon prvog profesionalnog ugovora, Richardson je imao premijerni reprezentativni nastup protiv Alžira. Nakon dvije godine u Parizu, potpisuje za OM Vitrolles, klub s kojim je osvojio prvenstvo 1994. i 1996. kup 1993. i 1995. i Kup pobjednika kupova 1993. godine. Godine 1997. nakon šest godina u Francuskoj, prelazi u Njemačku gdje će tri godine igrati za TV Großwallstadt, s kojim će osvojiti Kup europskih gradova 2000. Sljedeće sezone odlazi u Pamplonu gdje će u klubu Portland San Antonio doživjevi apoteozu svoje karijere. Naime, s Portlandom je, osim vrhunskih partija koje je prezentirao, osvojio i EHF-ovu Ligu prvaka i prvenstvo (kojim je dominirala Barcelona), a bio je i dio slavnog finala Lige prvaka 2003. kada je, doduše, njegov klub izgububio od Montpelliera (postavši tako prvi francuski klub kojemu je to uspjelo), u kojem su igrali njegovi reprezentativni kolege kao Bruno Martini i Grégory Anquetil. Iako izvrstan i u napadu, Richardson je u Španjolskoj demonstrirao i odličnu igru u klupskoj 5-1 obranu u kojoj je bio poznat i po brojim "ukradenim loptama".

Njegova reprezentativna karijera bila je, također, iznimno uspješna. Na Olimpijskim igrama 1992. u Barceloni osvojio je brončanu medalju, a dva svjetska zlata osvojio je na Islandu 1995. i u Francuskoj 2001. godine (uz to je još četiri puta bio na postolju). Godine 1995. proglašen je, kao prvi francuski rukometaš, najboljim igračem godine od strane IHF-a, a časopis *L'Équipe* mu je 2001. dodijelio titulu Prvaka među prvacima za područje Francuske. Tijekom 15 godina karijere u reprezentaciji, skupio je 417 nastupa i tako postavio rekord po broju nastupa, a postigao je, sveukupno, 787 pogodaka.

Njegove maštovite improvizacije i igrački stil baziran na kombinaciji kvalitete i instinkta učinili su ga jednim od najboljih igrača svoje generacije, a trud kojeg je ulagao rezultirao je činjenicom da je i s 39 godina (kada se vratio rukometu), još uvijek pokazivao izvrsnu igru i neosporivu kvalitetu.

Nakon Španjolske, 2005. godine vraća se u Francusku gdje potpisuje sa klubom Chambéry Savoie HB. Tamo je igrao za jedno s reprezentativnim kolegama i legendama francuskog rukometa, Stéphaneom Stoecklinom i Laurentom Munierom. Iako je 2007. najavio umirovljenje, produžio je još jednu godinu sa Chambéryjem i imao priliku igrati jednu sezonu s izvrsnim Danielom Narcisseom, koji je također rođen na Réunionu.

Reprezentativnu karijeru završio je još 2005. godine, a FFHB mu je, u čast vrhunskih partija koje je pružio, organizirao veliku proslavu tijekom turnira Paris-Bercy, nakon njegove posljednje utakmice za reprezentaciju (posljednja službena utakmica bila je protiv Hrvatske u Tunisu 2005.). Na velebnoj proslavi bio je prisutan velik broj sportaša, a među posebnim gostima bila je i Richardsonova majka koja je došla čak s Réuniona kako bi prisustvovala proslavi. Dana 10. svibnja 2008. nakon velebne pobjede 34:33 nad US Ivryjem, najavio je kraj aktivne rukometne karijere. Godine 2007. inaugurirao je i dvije sportske dvorane otovorene u njegovu čast. Nakon što je 2008. godine Francuska postala olimpijski prvak, igrači koji su sačinjavali pobjedničku momčad (dobar dio njih igrao je s Richardsonom u reprezentaciji par godina ranije) nakon utakmice su odaslali službenu zahvalu Richardsonovoj i njegovoj ostavštini.

Dana 12. travnja 2009. godine, unatoč umirovljenju, vratio se profesionalnom rukometu potpisavši polusezonski ugovor s klubom biznismena Dietmara Hoppa, Rhein-Neckar Löwen. Naime, Rhein-Neckar Löwenu je trebala privremena zamjena za ozlijeđene Sergija Šeljmenka i Grzegorza Tkaczyka. U sedam odigranih utakmica postigao je četiri podotka, nakon čega je okončao profesionalnu karijeru. Oženjen je i ima dvoje djece. Nositelj je ordena Legije časti. Pred Svjetsko rukometno prvenstvo 2011. u Švedskoj, sudjelovao je u revijalnoj utakmici stranih i domaćih igrača Bundeslige održanoj u New Yorku.

Vanjske veze
------------

***Jackson Richardson*** na Wikimedijinoj ostavi

* „Legendary players - Jackson Richardson: The perfect mix between raw talent and physical condition" (en). 2 janvier 2013. Arhivirano iz originala na datum 2013-06-17. Pristupljeno 2019-01-02. .

| * p
* r
* u
IHF-ov igrač godine |
| --- |
| 

1988. Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija Veselin Vujović  **•** 
1989. Južna Koreja Gang Jae-won  **•** 
1990. Švedska Magnus Wislander  **•** 
1991. – 1993. *Bez izbora*  **•** 
1994. Rusija Talant Dujšebajev  **•** 
1995. Francuska Jackson Richardson  **•** 
1996. Španija Talant Dujšebajev  **•** 
1997. Francuska Stéphane Stoecklin  **•** 
1998. Njemačka Daniel Stephan  **•** 
1999. Španija Rafael Guijosa  **•** 
2000. Srbija i Crna Gora Dragan Škrbić  **•** 
2001. Južna Koreja Yun Gyeong-shin  **•** 
2002. Francuska Bertrand Gille  **•** 
2003. Hrvatska Ivano Balić  **•** 
2004. Njemačka Henning Fritz  **•** 
2005. Srbija Arpad Šterbik  **•** 
2006. Hrvatska Ivano Balić  **•** 
2007. Francuska Nikola Karabatić  **•** 
2008. Francuska Thierry Omeyer  **•** 
2009. Poljska Sławomir Szmal  **•** 
2010. Češka Filip Jícha  **•** 
2011. Danska Mikkel Hansen  **•** 
2012. Francuska Daniel Narcisse  **•** 
2013. Hrvatska Domagoj Duvnjak  **•** 
2014. Francuska Nikola Karabatić  **•** 
2015. Danska Mikkel Hansen  **•** 
2016. Francuska Nikola Karabatić  **•** 
2017. *Bez izbora*  **•** 
2018. Danska Mikkel Hansen  **•** 
2019. Danska Niklas Landin
 |

| * p
* r
* u
Sastav Francuske  na  IHF Svjetskom prvenstvu 2001. – 1. mjesto |
| --- |
| 
* 1 Gaudin
* 2 Fernandez
* 4 Dinart
* 5 G. Gille
* 6 B. Gille
* 8 Narcisse
* 9 Anquetil
* 10 Golić
* 11 Girault
* 12 Martini
* 13 Puigségur
* 16 Omeyer
* 17 Richardson
* 18 Abati
* 19 Cazal
* 20 Plantin
* Izbornik: Costantini

 | Francuska |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 69107753
* LCCN: no2007090541
* ISNI: 0000 0000 5191 3206
* SUDOC: 067127452
* BNF: cb137377450 (podaci)

 |