recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jules Verne**. Fotograf: Félix Nadar (1820-1910)

**Jules Verne** (Nantes, 8. veljače 1828. - Amiens, 24. ožujka 1905.) francuski je pisac romana za djecu i odrasle, pionir znanstvene fantastike.

U mladosti ga je privlačilo kazalište i napisao je niz operetnih libreta. Zatim su njegovu maštu zaokupila znanstvena otkrića, daleke zemlje, smione plovidbe, istraživački podvizi. Znanstveno-fantastičnim romanom *"Pet tjedana u balonu"* stvorio je novu vrstu proze i osvojio milijune mladih čitatelja. Uskoro je napisao roman *"Pustolovine kapetana Hatersa"*, čiji su doživljaji odveli čitatelje u polarnu pustinju, a potom *"Putovanje u središte Zemlje"*. Preveden je na sve europske jezike. Svoje je junake Verne ispalio na Mjesec, pustio da plove pod morem u podmornici i natjerao da put oko svijeta prevale za samo osamdeset dana, što je u ono vrijeme bio fantastičan pothvat. Najzanimljivije je bilo to da je Jules Verne sam bio uvjeren da će se prije ili kasnije njegova maštanja ostvariti.

Njegovi likovi - kapetan Nemo i Phileas Fogg poznati su djeci širom svijeta, i danas se pojavljuju u djelima drugih autora, npr. filmu *League of Extraordinary Gentlemen* (2003).

Nelogičnosti
------------

U djelima Julesa Vernea ima i nekih vremenskih nedosljednosti. Radnja romana "20.000 milja pod morem" zbiva se 1868. tri godine nakon završetka Američkog građanskog rata i tom prilikom se čitatelji prvi put susreću sa kapetanom Nemom. Slijedeće pojavljivanje kapetana Nema se zbiva u romanu "Tajanstveni otok" na čijem početku američki građanski rat još traje (1864.) i kada kapetan Nemo umire pred završetak romana godina je 1866. Isto tako, radnja romana "Djeca kapetana Granta" zbiva se nakon američkog građanskog rata što se izričito naglašava kada se u jednoj rećenici spominje američkog predsjednika Abrahama Lincolna "*koji je ubijen u atentatu jednog luđaka*". Na završetku romana odmetnik Ayerton biva ostavljen na pustom otočiću Tabor u Tihom oceanu. Ayerton se slijedeći put ponovno pojavljuje u romanu "Tajanstveni otok" pred kraj američkog građanskog rata kada ga pronalaze glavni likovi romana.

Djela
-----

* "Pet tjedana u balonu" (1863)
* "Put u središte Zemlje" (1864.)
* "Djeca kapetana Granta" (1866-68)
* "20.000 milja pod morem" (1869.)
* "Put na Mjesec" (1870.)
* "Put oko svijeta u 80 dana" (1872.)
* "Tajanstveni otok" (1874.)
* "Carev glasnik" (1876.)
* "Crna Indija" (1877.)
* "Petnaestogodišnji kapetan" (1878.)
* "Škola za Robinsone" (1882.)
* "Arhipelag u plamenu" (1884.)
* "Putovanje na kometu"

Eksterni linkovi
----------------

***Jules Verne*** na Wikimedijinoj ostavi

* Jules Verne mobile ebooks

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 76323989
* LCCN: n79064013
* ISNI: 0000 0001 2140 0562
* GND: 118626620
* SELIBR: 99594
* SUDOC: 027181685
* BNF: cb11928016k (podaci)
* BIBSYS: 90056052
* ULAN: 500253402
* MusicBrainz: c547fc86-22c6-4056-ae83-ba976f510ec5
* NLA: 35580378
* NDL: 00459687
* NKC: jn19990008769
* The Léonore id LH//2692/1 is not valid.
* RSL: 000081006
* BNE: XX1719615
* CiNii: DA01098394
* CONOR.SI: 8915555
* NSK: 000095956

 |
Nikola Miljenić (Dubrovnik, 19.5.1998.) hrvatski je plivač čija su specijalnost sprinterske discipline slobodnim i delfin stilom. Član je plivačkog kluba Medveščak iz Zagreba.
Njegov otac je poznati hrvatski pravnik, bivši diplomat i ministar pravosuđa Orsat Miljenić.

Sportska karijera
-----------------

Miljenić je debitirao na međunarodnoj sceni kao junior, prvo na Europskim igrama (Baku), a potom i na svijetskom prvenstvu za juniore u Singapuru. U Bakuu je Miljenić uspio da se plasira u polufinale trke na 50 slobodno (16. mjesto), dok je kao član štafete 4×100 slobodno zauzeo osmo mjesto u finalu. Najveći uspijeh u juniorskoj karijeri postigao je na europskom juniorskom prvenstvu u mađarskom Hódmezővásárhely-u 2016. osvojivši dva četvrta mjesta u trkama na 50 slobodno i 4×100 slobodno.
U ljeto 2017. odlazi na studij u Sjedinjene Države gde je dobio punu sportsku stipendiju za Sveučilište Indiana, odakle se godinu dana kasnije prebacio na Sveučilište Južne Kalifornije u Los Angelesu. Tijekom studija Miljenić je nastupao za plivačke ekipe oba fakulteta.
Prvo seniorsko takmičenje na kom je nastupio je bilo evropsko prvenstvo u Glasgow-u 2018, a godinu dana kasnije po prvi put je nastupio na nekom od svjetskih seniorskih prvenstava, u korejskom Kvangdžu 2019. godine. U Kvangdžuu je Miljenić plivao u kvalifikacijama na 50 delfin gde je zauzeo ukupno 35. mjesto, te u štafeti 4×100 mješovito koja je zauzela 19. mjesto.

Vanjski linkovi
---------------

* Šablon:FINA
* Sportska biografija na the-sports.org
* Profil na EuroSport.com
* Profil na CollegeSwimming.com
Pod **konvergentnom evolucijom** (nazvanom još i **paralelizam** i **konvergencija**) se u biologiji podrazumijeva razvoj sličnih osobina i sličnih organa s istim funkcijama kod vrsta koje nisu međusobno srodne do kojih dolazi tijekom evolucije kao posljedica prilagođavanju sličnim uvjetima života. Iz toga slijedi da se slični oblici koji se nađu kod raznih živih bića mogu povezati samo s njihovom funkcijom, a ne znače obavezno da su vrste međusobno srodne. Klasičan primjer su lubanje vuka i vuka tobolčara koje su za laike gotovo jednake. Slično je i s prednjim ekstremitetima krtice i jedne vrste cvrčka koji su kod obje vrste prilagođeni kopanju pod zemljom i zbog toga su se kod njih razvili slični oblici, iako međusobno doista nisu srodni. Krtica je sisavac dok je cvrčak kukac, što je više nego očito već na temelju njihovog osnovnog plana građe (egzoskelet kod kukca, unutrašnji skelet kod krtice). Razlog ovom konvergentnom razvoju su jednaki faktori selekcije koji su doveli do sličnih prilagodbi.

Drugi očigledan primjer su udovi kralježnjaka koji žive u vodi a prilagođeni su kretanju pod vodom. Tako, primjerice, ribe, kornjače, dupini, kitovi i pingvini odstupaju u pojedinostima od osnovnog plana građe tijela s pet ekstremiteta pa su prema tome u širem smislu homologni između sebe, ipak se, zbog različitog porijekla, može smatrati da su međusobno analogni. Dakle, kao prilagodbu na slične životne uvjete razvili su slične oblike za iste funkcije.
**Kontumacija** je termin vezan za šah.

To je kazna koju sudija izriče igraču za određene prekršaje Pravila igre FIDE. Ona može biti izrečena momentalno (zakašnjenje igrača na partiju veće od jednog sata, nedisciplina itd), ali i postupno - nakon dve opomene (npr. ako igrač ne zapisuje poteze ili ako ih zapisuje protivno Pravilima igre FIDE). Takođe se kontumacijom naziva i slučaj kada učesnik turnira ne dođe na neko kolo. Učesnik koji izgubi tri partije kontumacijom isključuje se sa turnira, ako turnirski pravilnik ne određuje drugačije.

U turnirsku tabelu, bod izgubljen kontumacijom upisuje se sa „-", a dobijen kontumacijom, odnosno bez igre, sa „+". Bodovi dobijeni kontumacijom ne računaju se za titule i kategorije. Međutim, ako neki igrač dobije partiju zato što mu je protivnik zakasnio više od jednog sata ili nije došao na partiju, računaće se kao odigrana partija.

U ekipnim takmičenjima, kontumacirana ekipa gubi sa nula poena, a protivnička dobija poene u zavisnosti od sistema po kom se igra. Tako se npr. na turniru po švajcarskom sistemu ekipi koja je dobila meč kontumacijom dodeljuje pola boda više od 50% za meč do 6 tabli, bod više ako se igra na 7-12 tabli, a 1½ bod više ako se igra na 13 ili više tabli. Ekipa koja na takmičenju po švajcarskom sistemu izgubi jedan meč kontumacijom, isključuje se sa turnira. Kod Bergerovog sistema protivnik kontumacirane ekipe dobija najveći broj poena koji je protiv te ekipe do tog trenutka dobila bilo koja druga ekipa.

Postoji razlika između kontumacije i neodigrane partije. Ako neki igrač odustane sa turnira po Bergerovom sistemu tri kola pred kraj, njegovi protivnici će dobiti bodove koji će se računati za plasman, ali ne i za kategorije i titule. Ako, međutim, igrač bude kontumaciran zbog nepridržavanja Pravila igre FIDE, njegovom protivniku će se bod računati u svakom slučaju.

Vidi još
--------

* Pravila šaha
* Šahovski sudija
* Švajcarski sistem
* Bergerov sistem
* Šah

| * p
* r
* u
Šah |
| --- |
|  | Porijeklo • Pravila • Otvaranja • Strategija • Taktika • Završnice • Svjetski šampionat • Problemski šah |  |
**Konvencija Ujedinjenih nacija protiv torture i drugih surovih, neljudskih i ponižavajućih kazni ili postupaka (UNCAT)** je međunarodni instrument o ljudskim pravima legislativnog karaktera koji ima za cilj da spreči torturu u svetu. Odredbama te konvencije utvrđena su individualna i kolektivna prava, određene mere za nadzor nad njihovim poštovanjem i osnovan Komitet Ujedinjenih nacija protiv torture koji nastoji da se ugovornice pridržavaju preuzetih obaveza.

Mapa zemalja ugovornica Konvencije   potpisana i ratifikovana
  potpisana bez ratifikovanja
  nije potpisana
Prema Konvenciji, države ugovornice se obavezuju da će preduzeti sve zakonske mere da spreče torturu unutar svojih granica (član 2) i da neće proterati ili izručiti drugoj državi osobu za koju se sumnja da bi mogla biti izložena torturi (član 3).

Konvencija protiv torture i drugih surovih, neljudskih i ponižavajućih kazni ili postupaka je usvojena i otvorena za potpisivanje, ratifikaciju i pristupanje Rezolucijom Generalne skupštine UN br. 39/46 od 10. decembra 1984. godine, a stupila je na snagu 26. juna 1987. godine. U čast Konvencije, kao i Povelje Organizacije UN, 26. jun je određen kao Međunarodni dan podrške žrtvama torture.

Generalna skupština UN je 18. decembra 2002. usvojila Opcioni protokol uz Konvenciju protiv torture i drugih surovih, neljudskih i ponižavajućih kazni ili postupaka (OPCAT) kao važan dodatak Konvenciji, koji je usvojen sa ciljem prevencije torture u ustanovama u kojima se nalaze osobe lišene slobode.

SFRJ je Konvenciju ratifikovala 1991.godine  čime je između ostalog prihvatila obavezu da Komitetu protiv torture podnosi izveštaje o preduzetim merama i postignutom napretku u obezbeđivanju poštovanja prava priznatih u Konvenciji. Nakon promena oktobra 2000. godine Savezna Republika Jugoslavija je 12. marta 2001. godine dala sukcesorsku izjavu u Ujedinjenim nacijama koja se odnosila i na ponovno pristupanje Međunarodnom paktu o građanskim i političkim pravima. Državna zajednica Srbija i Crna Gora je ratifikovala Konvenciju Ujedinjenih nacija protiv torture i drugih surovih, neljudskih ili ponižavajućih kazni i postupaka 2003.godine

Izvori
------

1. ↑  „Tekst Konvencije UN protiv torture i drugih surovih, neljudskih i ponižavajućih kazni ili postupaka". Arhivirano iz originala na datum 2010-10-31. Pristupljeno 2012-01-21.
2. ↑  „Zvanični tekst Konvencije na sajtu Ujedinjenih nacija". Arhivirano iz originala na datum 2007-11-09. Pristupljeno 2012-01-21.
3. ↑  Povelja Organizacije ujedinjenih nacija je potpisana 26. juna 1945. u San Francisku od strane prvobitnih pedeset članica
4. ↑  Službeni list SFRJ - Međunarodni ugovori, br. 9/1991
5. ↑  Službeni list SCG - Međunarodni ugovori, br. 9/2003
**Kontroverza oko financiranja kampanje u SAD 1996. godine** je naziv za navodni pokušaj NR Kine da utječe na američku politiku prije i za vrijeme Clintonove administracije, odnosno način prikupljanja sredstava za izbornu kampanju od strane same Clintonove administracije.

Dok su prve sumnje u način na koji Demokratska stranka prikuplja novac za kampanju izrečene u članku *Los Angeles Timesa* od 21.9. 1996.  navodna uloga NR Kine u cijeoj aferi je došla do oka javnosti kada su Bob Woodward i Brian Duffy objavili članak u *The Washington Postu* ustvrdivši kako je istraga Ministarstva pravde oko financiranja kampanje otkrila dokaze da su agenti NR Kine nastojali usmjeravati direktne donacije iz stranih izvora prema Demokratskom nacionalnom komitetu (DNC) prije predsjedničkih izbora 1996. godine. Novinari su pisali kako je ambasada NR Kine u Washingtonu korištena za koordinaciju donacija prema DNC čime su se kršili američki zakoni koji zabranjuju neameričkim državljanima da daju financijske donacije američkim političarima i političkim strankama. Republikanski istražitelj je ustvrdio da je plan NR Kine uključivao i predsjedničke i kongresne izbore, dok su demokratski senatori tvrdili da dokazi ukazuju da je NR Kina na meti imala jedino kongresne izbore. Kineska vlada je odbacila sve optužbe.

Na kraju je dvadesetdvoje ljudi osuđeno za prevaru kao i ilegalno slanje azijskih fondova u američke izbore. Dobar dio osuđenih su bili dugogodišnji prijatelji i politički saveznici Clintona i Ala Gorea.

Bilješke
--------

1. ↑  Miller, Alan C. "Democrats Return Illegal Contribution" Arhivirano 2012-09-12 na Wayback Machine-u, *Los Angeles Times*, 21.9. 1996.
2. ↑  Woodward, Bob and Duffy, Brian, "Chinese Embassy Role In Contributions Probed", *Washington Post*, 13.2. 1997.

Vanjske veze
------------

* 1997 (U.S. Senate) Special Investigation in Connection with 1996 Federal Election Campaigns: Final Report (PDF files)
* Central Intelligence Agency (CIA)
* Clinton Presidential Materials Project Arhivirano 2013-07-26 na Wayback Machine-u Archive of press releases and transcripts of speeches from the administration.
* Copy of official Charles La Bella memo to Janet Reno Arhivirano 2005-09-14 na Wayback Machine-u
* Copy of official Louis Freeh memo to Janet Reno Arhivirano 2007-03-11 na Wayback Machine-u
* Democratic National Committee (DNC)
* Federal Bureau of Investigation (FBI)
* Federal Election Commission (FEC)
* Federation of American Scientists Archive of articles, government reports and transcripts of speeches from members of Congress.
* Open Secrets Website archives lists from the FEC of who donated how much to whom in United States political campaigns.
* U. S. Department of Justice
* U.S. House Committee on Government Reform Arhivirano 2006-04-28 na Wayback Machine-u
* U.S. Senate Committee on Homeland Security and Governmental Affairs
* Washington Post Special Report: Campaign Finance Archive of articles, editorials, and op-eds related to the controversy.
**Loud and Queer** (poznat i kao L&Q) je brend žurki namenjenih LGBT osobama nastao 2004. godine. Vlasnik ovog brenda je nekadašnji aktivista za ljudska prava, a sada član glavnog odbora Socijalističke partije Srbije Boris Milićević.

Osnovna ideja **Loud and Queer** žurki bila je da se potpomogne formiranje queer klupske scene koja u trenutku nastanka ovog brenda faktički nije ni postojala. L&Q je uspešno povezao LGBT osobe iz celog regiona bivše Jugoslavije.

Izmedju ostalih, na **Loud and Queer** žurkama do sada su nastupali: VIS Lollobrigida, Nipplepeople, Inje, Maja Uzelac, Una Senić, Nemanja Kostić, Markiza de Sadda, Mornar i Margarita, Vanja Bursać, Tijana T i mnogi drugi regionalni di-džejevi, bendovi i drugi izvodjači.

Loud and Queer žurke se osim u Beogradu održavaju i u Novom Sadu, a poslednjih godina mnogo pažnje privukla je i *Loud and Queer Cruising point* bina na EXIT festivalu.

Organizacija je sa Inicijativom za demokratsku tranziciju vodila kampanju "Biće bolje" u januaru i februaru 2017. godine.
**Livingston** (škotsko-gelski: *Baile Dhùn Lèibhe*, škotski: *Leivinstoun*) je grad u sredini
Škotske od 56,269 stanovnika, on je i administrativni centar područnog savjeta
Zapadni Lothian.

Geografske karakteristike
-------------------------

Livingston leži na trasi autoputa Edinburgh - Glasgow , od Edinburgh je udaljen 25 km zapadno, a od 
Glasgowa 50 km istočno.

Historija
---------

Livingston je novi grad, čija je izgradnja započela 1962. radi smanjenja pritiska doseljavanja u Glasgow, uz namjeru da se i na taj način 
pomogne ekonomskom i industrijskom oporavku Zapadnog Lothiana u kom je propala teška industrija.

Privreda
--------

Livingston je nekada ovisio o rudnicima ugljena i eksploataciji uljnog škriljca, danas je grad u kom se proizvode kompjutori i 
software u šest industrijskih zona.

Gradovi prijatelji
------------------

* SAD, Grapevine, Texas
* Njemačka, Hochsauerlandkreis

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Scotland" (engleski). City population. Pristupljeno 3. 12. 2014.
2. 1 2 3   „*Livingston*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 3. 12. 2014.

Vanjske veze
------------

***Livingston, Škotska*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Livingston* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Katalitički perfektan enzim** (*kinetički perfektan enzim*) je enzim koji katalizuje toliko efikasno, da skoro svaki put kad enzim dođe u kontakt sa supstratom dolazi do reakcije. Konstanta specifičnosti, *k*cat/*K*m, takvog enzima je reda veličine 108 do 109 M-1 s-1, što je indikator visoke efikasnosti. Katalitički perfektne reakcije su jedino ograničene brzinom difuzije supstrata.

Primeri katalitički perfektnih enzima su: trioza-fosfat izomeraza, karbonatna anhidraza, acetilholin esteraza, katalaza, fumaraza, β-laktamaza, i superoksid dismutaza.

Neki enzimi deluju sa kinetikom koja nadmašuje brzinu difuzije. Nekoliko mehanizama je predloženo kao objašnjenje tog fenomena. Smatra se da neki proteini ubrzavaju katalizu tako što privlače svoj supstrat i preorijentišu ga koristeći dipolarna električna polja. Neki izvori koriste kao objašnjenje kvantno-mehaničko tunelski efekat, pri čemu proton ili elektron izbegavaju aktivacione barijere. Protonski tunelski efekat je donekle kontroverzna ideja.
Drone video Kohila 2022
**Kohila** je naselje od 3,210 stanovnika na sjeverozapadu Estonije u Okrugu Rapla.

Geografske karakteristike
-------------------------

Kohila leži duž rijeke Keile, na trasi željezničke pruge Tallinn-Viljandi i ceste Tallinn-Rapla.

Historija
---------

Selo Kohila je prvi put dokumentirano 1241. pod imenom *Koil* (Koylse). Nakon tog ponovno 1438. kao feud Kohila na riječnom otoku. Selo je razoreno krajem 17. vijeka. 
Mala tvornica kartona podignuta je 1893. (današnja Tvornica papira Kohila). Početkom 20. vijeka uz tvornicu i željezničku stanicu izraslo je naselje koje je 1945. dobilo status gradića.

U vrijeme Estonske Sovjetske Socijalističke Republike, tvornici papira Kohila i lokalnoj državnoj farmi bilo je potrebno mnogo radnika, zbog čega su se u grad doselili brojni stanovnici iz drugih republika SSSR -a.
Tako da je u Kohili još početkom 21. vijeka živilo čak 21 nacionalnosti, a sami Estonci čine oko 80% stanovnika.

Privreda
--------

Nakon 1989. došlo je do velikog porasta nezaposlenosti, - 2000. za trećinu manje. 
I danas je najveći poslodavac *Tvornica papira Alevovo*. 
Pored tog Kohila ima tvornice; tekstila, metala i kožne galanterije.

Pobratimski gradovi
-------------------

Kohila ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima;

|  |  |
| --- | --- |
| * Finska Loviisa, Finska
* Finska Lapinjärvi, Finska
* Latvija Ergli, Latvija
 | * Italija Montopoli di Sabina, Italija
* Moldavija Răzeni, Moldavija
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Kohila (alevik)" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 9.10. 2021.
2. 1 2 3 4  „*Estonia: Counties, Cities and Towns*" (engleski). City population. Pristupljeno 9.10. 2021.
3. ↑  „Partner municipalities" (engleski). Kohila Vald. Pristupljeno 9.10. 2021.

Vanjske veze
------------

***Kohila*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Kohila Vald* (`en`)
**Loch Tay** prevedeno **Jezero Tay** (škotsko-gelski: *Loch Tatha*) je protočno jezero Rijeke Tay u centru Highlandsa u Škotskoj.

Geografske karakteristike
-------------------------

Jezero Tay leži najvećim dijelom u Perth i Kinrossu, a manjim na zapadu u Stirlingu.

Jezero je dugo 23.42 km, široko 1.1, ima površinu od 26.4 km². Prosječno je duboko 60.66 a maksimalno 154.8 metara.

Jezero puni vodama Rijeka Tay koja se uzvodno od jezera zove Dochart, ali i brojni manji vodotoci, vode jezera otječu na istočnom kraju jezera Rijekom Tay do zaljeva Firth of Tay.

Jezero Tay je površinom sedmo po veličini u Škotskoj, poznato je među ribičima po lososima i omiljena je destinacija 
rekreativaca za sportove na vodi.

Na jezeru je pronađeno 20 obrambenih sojenica zvanih Crannog , iz kasnog brončanog doba

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Lochs of the Tay Basin*" (engleski). National Library of Scotland. Pristupljeno 26. 1. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Tay, Loch*" (engleski). The Gazetteer for Scotland. Pristupljeno 26. 1. 2015.

Vanjske veze
------------

***Loch Tay*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Tay, Loch* na portalu The Gazetteer for Scotland (`en`)
**Louis-Charles de Flers** (12. jun 1754 - 22. jul 1794) bio je francuski vojskovođa, najpoznatiji kao zapovjednik republikanske Istočnopirinejske armije na početku Pirinejskog rata.

Rodio se u plemićkoj porodici kao sin grofa de Flersa, te se u ranoj mladosti priključio kraljevskoj vojsci, gdje ga je zatekla Francuska revolucija, čije je ideale prihvatio. Godine 1791. je postao potčinjeni generala Dumourieza i zajedno sa njim nakon izbijanja Rata Prve koalicije sudjelovao u kampanjama u Belgiji i Nizozemskoj gdje je po propasti Dumourizebve ofanzive u proljeće 1793. godine prisiljen Nizozemcima predati grad Bredu; de Flers je nakon toga poslan na jug, gdje je 14. maja postao zapovjednik Istočnopirinejske armije sa zadatkom da spriječi španski prodor u Rousillon. Nedugo potom je poražen u bitci kod Mas Deusa, ali je nakon toga uspio konsolidirati svoje snage i Špance uspješno odbiti u bitci kod Perpignaan u julu iste godine. Nevoljkost da eksploatira taj uspjeh, ali i tada stvorena opća sumnjičavost republikansog režima prema bivšim kraljevskim oficirima je 6. augusta dovela do njegove smjene i hapšenja pod optužbom za izdaju. Nedugo pred kraj Terora je izveden pred sud i giljotiniran.

Literatura
----------

* „Louis Charles, vicomte (branche cadette des vicomtes de Flers)". GeneaNet. Pristupljeno 20 July 2012.
* Michaud, M (1856) (fr). *Biographie Universelle Ancienne et Moderne, Tome 14*. Paris: Chez Madame Desplaces.
* Prats, Bernard. „1793-1795 La Convention Contre L'Espagne: Bataille du Mas Deu" (fr). prats.fr. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-03. Pristupljeno 18 July 2012.
* Rickard, J. „Battle of Perpignan". historyofwar.org. Pristupljeno 20 July 2012.
* Rothenberg, Gunther E. (1980). *The Art of Warfare in the Age of Napoleon*. Bloomington, Ind.: Indiana University Press. ISBN 0-253-31076-8.
* Smith, Digby (1998). *The Napoleonic Wars Data Book*. London: Greenhill. ISBN 1-85367-276-9.
**Obični ruj** (latinski: *Cotinus coggygria*) kog neki narodi zovu *magličasto stablo* je listopadna biljka iz porodice
vonjača (Anacardiaceae).

Raste kao grm ili manje stablo do pet metara visine, raširen po Južnoj i Centralnoj. Europi, Centralnoj Aziji i 
centralnoj Kini.

Karakteristike
--------------

Jaki dobro razgranati korjen dopire do dubine od 1,5 m. Grane su ispočetka zelene, kasnije postanu sivkastocrvene - smeđe sa sitnim ljuskama. Šiljati spiralni pupoljci su crvenosmeđi. 
Jednostavni, naizmjenični, eliptoidni listovi rastu na peteljci dugoj do 4 cm, dugi su 3-7 cm, a široki 4-7 cm. Avers (lice) im je svijetlozeleno, a revers (naličje) plavkasti, u jesen postanu crvenkastosmeđi. 
cvjetovi su sitni, grupirani u cvastove duge 15-20 cm, na istoj biljci nalaze se dvospolni i sterilni cvjetovi. Cvatu u maju i junu, a plodovi dozrijevaju u julu i augustu.

Plod je koštunica duga 3-5 mm, puna sivo]smeđih sjemenki.

Obični ruj raste do visine do 1600 m nadmorske visine, kako ima vrlo jak korjen, često se koristi za sanaciju klizišta 

Ekonomski je važan, jer se koristi za proizvodnju tanina.

Korisna svojstva rujevine
-------------------------

* čišćenje organizma
* zaštita od štetnih bakterija i infekcija
* protiv parandentoze
* hemoroida
* prostate
* čira na želucu
* bolesti mjehura
* bubrega
* bakterija u urinarnom traktu

Izvori
------

1. 1 2  „*Smoke tree*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 02.09.2018.
2. 1 2 3  „*Ruj*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 02.09.2018.
3. 1 2 3 4  „*Obična rujevina*" (hrvatski). Plantea. Pristupljeno 02.09.2018.

Vanjske veze
------------

***Obični ruj*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Obična rujevina* (`sh`)
* *Ruj* (`sh`)
* *Smoke tree* (`en`)
* Rujevina
**Komarča** (lat. *Sparus aurata*), pripada obitelji ljuskavki (*Sparidae*). Naziv komarča nije jedinstven za čitavu obalu Jadrana. U upotrebi je čak tridesetak imena, od kojih su češće upotrebljavani: orada, podlanica, dinigla, lovrata, ovrata, zlatva, sekulica, štrigavica i dr.

Komarča se ističe velikom i robusnom glavom s razvijenim čeljustima i krupnim usnama. Gornja vilica je malo isturena nad donjom. Tijelo joj je čvrste građe ovalnog oblika a u boku je stisnuta. Boje je na gornjem dijelu tijela modrikastozelenkastosive, a postrance je sivosrebrnaste boje, s uzdužnim smeđim ili smeđezelenkastim prugama. Donji dio tijela je srebrnastobijel. Na gornjem dijelu škržnog otvora nalazi se živozlatna do narančasta mrlja, a gornji kut škržnih otvora obuhvaćen je ljubičastocrnom mrljom. Između očiju je svijetlozlatni most. 

Komarča (latinski Sparus aurata),  
kod sjeverozapadne obale Sardinije.
U Jadranu se mrijest komarča odvija u prosincu i djelomice u siječnju, na pješčanim terenima. Komarča je dvospolac. U prvom razdoblju spolne zrelosti je mužjak, a čim pređe težinu od 0,50 do 0,60 kg, pretvara se u ženku i tako ostaje do kraja života. Naraste do 60 cm u duljinu a dostigne težinu do 10 kg. Rasprostranjena je uzduž cijelog uzobalnog dijela primorja i to bez obzira na vrstu dna. Ipak prava su joj staništa pjeskovita i šljunkovita dna. Preferira dubine od 5 do 10 metara, dublje od 50 metara se ne spušta. Zimi se udaljuje od obale i povlači se u duboku vodu jer je osjetljiva na hladnoću. Ako je veće zahlađenje zatekne u plićim i zatvorenijim vodama, često ugiba. Hrani se svim vrstama školjaka i puževa. Hrani se i glavonošcima, racima i sl.

Osim u Jadranu rasprotranjena je po čitavom Mediteranu i istočnom Atlantiku. Vrlo je cijenjena u gastronomiji jer ima najukusnije meso od svih vrsta bijele ribe.

Izvori
------

* Aldo Ivanišević, *Sportski ribolov na moru*, Zagreb: Mladost, 1987. ISBN 86-05-00152-6
* Neven Milišić, *Sva riba Jadranskoga mora (prvi dio)*, Split: Marijan tisak, 2007. ISBN 978-953-214-406-2 (sv. 1)

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Komarča** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Komarča** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Komarča** |

***Komarča*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kapara** (latinski: *Capparis spinosa*), je višegodišnja grmolika biljka iz roda *Capparis* (porodica *Capparaceae*), čiji su neotvoreni cvijetni pupoljci upotrebljavju kao začin. 

*Kapara* raste po cijelom Mediteranu, pa se i pretpostavlja da joj je Mediteran bio i domovina, premda postoje i druge teorije o njenom porijeklu, između ostalog da potječe iz Tropa.

Karakteristike
--------------

*Kapara* je bodljikava grmolika biljka, s mnogo grančica, listovi joj rastu naizmjenično na granama. Oni su debeli i sjajni, ovalnog oblika, lagano uvijeni. Cvjetovi su bijeli ili svijetlo rozi, slatkastog mirisa, s četiri latice i mnogo ljubičastih prašnika. *Kaparama* odgovara polusuha i vruća klima, sa srednjim godišnjim temperaturama od preko 14 °C i godišnjom količinom padalina od 200 do 600 mm. Najviše im odgovara kišno proljeće i dugo sušno ljeto. Rastu praktički svuda, čak i po naizgled potpuno jalovom zemljištu, i na najneobičnijim mjestima; fasadama kamenih kuća, spojevima stepenica. Osjetljiva je na hladnoću, posebno tokom vegetacije. Za ljetnih mjeseci pupoljci izbijaju iz stabljike, a beru se kada lagano potamne, i postanu plavi ili ljubičasti.

Primjena
--------

Na cijeni su manje, ne suviše izrasle biljke. *Kapara* se najčešće koristi kao začin, ili usoljena u salamuri ili ukiseljena i tako pripremljena za jelo.

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Caper*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 02. 2013.

Vanjske veze
------------

***Kapar*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Caper* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
* *Caper factsheet* na portalu Purdue University (`en`)
**Običajno pravo** je kodeks običaja koji ima karakter neformalnog prava. Antropologija i etnologija pokazuju da je običajno pravo nastalo pre pojave države i državnog prava. Prema istraživanjima i životnoj praksi snaga običajnog prava izvire iz tradicije i spremnosti zajednice da sankcioniše svako ponašanje koje odstupa od običajnih normi, kao i da podrži ona ponašanja koja su s njima u skladu. U savremenom društvu uočava se konzervativnost običajnog prava u mnogim socijalnim zajednicama.

Običaj je dugotrajno i ustaljeno ljudsko ponašanje koje prati svest o njegovom poštovanju (lat. *Mores sunt tacitus consensus populi longa consuetudine inveteratus*). Među pravnim piscima postoji saglasnost o konstitutivnim elementima običaja. Prvi element je psihički (unutrašnji) i nazvan je pravnom svešću ili svešću o nužnosti (*opinio iuris ili opinio necessitatis*). Radi se o tome da postoji neko pravilo koje se redovno poštuje i koje ima snagu pravnog pravila. Drugi konstitutivni element običajnog prava je materijalne prirode i zasniva se na samoj dugotrajnosti ponašanja (*longa consuetudo*). Ta praksa je spoljni izraz prvog elementa (pravne svesti) i ima istu ulogu kod običaja koju ima objavljivanje kod pisanog prava. U slučaju da nedostaje jedan od ta dva elementa, može da postoji samo jedna vrsta društvenog običaja, ali ne i običajno pravo. 

Neki pravni pisci vrše podelu običaja na faktički i pravni. Faktički običaj je „obični", društveni običaj, dok je pravni običaj onaj faktički običaj na koji se poziva zakon. Međutim ova podela je isuviše veštačka i nategnuta. Naime, ovako shvaćen faktički običaj ne bi bio relevantan za pravo, jer takvom običaju nedostaje jedan od konstitutivnih elemenata. S druge strane, ni pravni običaj nije relevantan za pravo, jer, kada unesemo sadržinu nekog običaja u zakonsku normu, on postaje deo pisanog prava i gubi svoj karakter običaja (ne postoji pravna svest, jer sada postoji institucionalizovana sankcija, za nepoštovanje norme).

Što se tiče običaja kroz istoriju, on je predstavljao jedan od najznačajnijih izvora prava (u anglosaksonskom pravu tako je i danas). Кasnije su pripadnici istorijsko-pravne škole smatrali običaj izrazom narodnog duha koji popunjava pravne praznine i dopunjuje zakone. Danas je njegov značaj dosta smanjen tendencijom da se pravo kodifikuje, odn. u potpunosti pretvori u pisano. Običaj preživljava tek kao sporadični izvor prava, sa nižom pravnom snagom od zakona i podzakonskog akta, i ne može derogirati nijedan od ova dva izvora.
**Manamabobo**, pleme američkih Indijanaca nastanjeno na zapadu bazena Amazone uz rijeku Ucayali u istočnom Peruu. Jezično pripadaju središnjoj skupini porodice Panoan i zajedno sa plemenima Sinabo, Caliseca i Manaua (Manava) užoj skupini Shipibo. U kontakt sa misionarima dolaze još 1681. (otac Lucero). Njihovo ime danas lingvisti koriste kao jedan od sinonima za jezik shipibo-conibo. 

Hervás (1800.05) ih je smatrao za skupiunu Cashibo ili Conibo Indijanaca, a Maroni (1889-92) kaže da su podskupina Shipibo Indijanaca koji su 1689. nazivani <tt>Chipeo montareces</tt>, <tt>*divlji* Shipibo</tt>, a živjeli su blizu rijeke Pachitea (10° južne šir. i 74° zap. duž.), odakle su se doselili u šume blizu plemena Conibo.

Godine 1687. Manamabobo su završili na misiji San Nicolas Obispo, sa koje su uskoro otišli zbog epidemija, nakon čega su se raselili. Godine 1698. pomažu sa još nekoliko plemena (Piro, Campa, Shipibo i Mananamabua) Conibo Indijancima u odbijanju vojne kaznene ekspedicije kakva je 1691 bila vođena protiv plemena Jívaro, te nastavljanju tradicionalnog načina života

Izvori
------

1. ↑  Handbook of So. Amer. Indians
**Oleander** (lat. *Nerium oleander*), je zimzelena biljka iz porodice Apocynaceae koja raste od Sredozemlja do Junana u Kini.

Stanište i opis
---------------

Obično raste oko suvih rečišta, ali se vrlo često gaji kao ukrasna biljka, zbog predivnih cvetova. Raste od 2-6 metara uvis, a krošnja je široka. Listovi rastu u paru ili u troje, kožnati su i debeli, tamnozelene boje, duguljasti i šiljati, dugi od 5-21 cm i široki od 1-3,5 cm. Cvetovi rastu na krajevima grana i boja ima može biti bela, ružičasta, crvena ili žuta. Plod oleandera je duguljast, a u zrelosti se rasprsne i raspe sitno seme.

Gajenje i upotreba
------------------

Oleander raste dobro u suptropskim područjima u kojima se često gaji kao ukrasna biljka u dvorištima, parkovima ili duž saobraćajnica. Podnosi sušu i čak i kratkotrajan mraz, do -10 °C. U Kaliforniji i drugim državama SAD u kojima su zime blage se često koristi kao ukras i zaštita od buke pored auto-puteva, jer ga jeleni ne jedu zbog otrovnosti, a prilično je otporan na sušu i raste i na lošem tlu.

U hladnim područjima može se gajiti u staklenim baštama ili unutra. Cvet oleandera je prelep i mirisan i to je glavni razlog njegove popularnosti. Postoji preko 400 sorti, sa nekoliko novih hibridnih boja koje ne postoje u divljim sortama: crvenom, ljubičastom, ružičastom i narandžastom; bela i raznorazne ružičaste su najčešće. Mnoge sorte imaju dvostruke cvetove. Mlade biljke najbolje napreduju na mestima na kojima ne treba da se takmiče sa drugim biljkama.

Slike
-----

* Pupoljci ružičastog oleanderaPupoljci ružičastog oleandera
* Pupoljak belog oleanderaPupoljak belog oleandera
* Otvorena čahura sa semenimaOtvorena čahura sa semenima
* StabloStablo

Spoljašnje veze
---------------

***Oleandar*** na Wikimedijinoj ostavi

* Informacije o toksičnosti oleandera Arhivirano 2005-03-05 na Wayback Machine-u, *International Oleander Society*
* Biljke otrovne za stoku i kućne ljubimce Arhivirano 2005-10-21 na Wayback Machine-u, *Cooperative Extension Service, Purdue University*
* Snopes, legenda o trovanju oleanderom
**Niktofobija** je fobija (snažno izražen strah) od mraka. Taj termin potiče od grčkih reči νυκτός / *nyktos*, genitiv od νύξ / *nyx* = "noć" i φόβος / *phobos* = "strah". Za strah od tame ili noći upotrebljava se i nekoliko nekliničkih termina ― ligofobija, skotofobija i ahliofobija. Niktofobija je stanje koje se u načelu povezuje s decom, ali postoje i odrasli koji takođe pate od niktofobije.

Uzroci
------

Ljudski vid nije prilagođen noćnom osmatranju, te je ovaj strah i razumljiv. Zdrav razum nalaže i izbegavanje mraka u urbanim sredinama, jer se tako izbegavaju i potencijalno opasne situacije. Međutim, ljudi koji pate od ove fobije, mogu da se parališu u mraku, što takođe može biti opasno, osim što je emocionalno stresno. Dok je racionalan strah od mraka čak i poželjan, jer je opreznost u mraku neophodna, iracionalan strah je već problem ako su u pitanju odrasle osobe. Od ovog straha najčešće pate deca i to nije neuobičajeno. Izgleda da je ovaj strah evolutivno nastao zbog noćnih predatora. Takođe, doprinose mu i horor filmovi, čije se jezive scene često dešavaju u toku noći. Na razvoj ove fobije utiču mnogi faktori, među kojima mogu biti problemi koji inače zaokupljaju osobu, ali se intenziviraju u mraku, traumatična iskustva, intenzivne noćne more koje su utoliko dramatičnije ako se čovek probudi u potpunom mraku oko sebe, kao i zanemarivanje deteta koje će u odrasloj dobi razviti ovu fobiju. Istraživanja pokazuju da se normalno ovaj strah javlja oko druge godine što ukazuje da nije obavezno povezan sa ljudskom vrstom.

Simptomi
--------

Čovek koji pati od ove fobije oseća nervozu u bilo kakvom okruženju kada je u mraku, često spava sa upaljenim svetlima i ne voli da izlazi van doma noću. Kada je u mraku, srce mu brže kuca, znoji se i trese, pa se čak oseća i bolesno. U težim slučajevima, čovek u napadu panike teži da pobegne ili se razbesni ako neko poželi da ga ohrabri da ipak ostane u mraku.

Lečenje
-------

Moderne terapije, uprkos onome što se ponekad prikazuje u filmovima, ne dovode pacijenta u poziciju da se plaši, odnosno ne prisiljavaju ga da bude u mračnim prostorijama kako bi pobedio strah. Terapija koja se radi potiče iz kognitivno-bihejviorističke škole terapija i ima za cilj da negativne poruke koje čovek samom sebi šalje dok je u mraku zameni sa pozitivnim mislima. Propisuju se i odgovarajući lekovi protiv anksioznosti.

Zanimljivost
------------

Pseudonauka, astrologija, objašnjava niktofobiju preko natalnih karata, pa se tako objašnjava i strah koji je imala pevačica Barbara Strajsend. Zapravo, za svaku vrstu fobije, pa i ovu, odgovorna je planeta Neptun.

Vidi još
--------

* spisak fobija
**Kichai** (Keechi, Kitsai) /od K'itsäsh, njihovo vlastito plemensko ime/, pleme američkih Indijanaca porodice Caddoan sa gornjih voda Red Rivera u Louisiani i na jug do izvora Trinity Rivera u Teksasu. Njih prvi susreću Francuzi 1701. u Teksasu. Nešto kasnije, 1719. Jean Baptiste Bénard de La Harpe nalazi ih na Canadianu dok su išli da zarate sa Apačima. Godine 1722. Kichai imaju glavno selo sa 30 kuća i 80 ratnika locirano na mjestu buduće Palestine. Zajedno sa još nekoliko manjih plemena 1855 smješteni su na Brazos Indian Reservation, odkle su 1858. otišli uOklahomu gdje se udružuju sda Wichitama, gdje im i danas žive potomci (Wichita and Affiliated Tribes). Od rane Kichai populacije, 500 (1690.), godine 1977. (prema SIL-u) ima ih 350, ali nitko od njih više ne zna govoriti jezikom kichai. Posljednja žena koja je govorila ovaj jezik bila je Kai Kai iz Oklahome uz čiju je pomoć Alexander Lesser proveo istraživanje jezika i napisao povijest plemena po njezinom diktatu.

Literatura
----------

* Frederick Webb Hodge, ed. Handbook of American Indians North of Mexico (2 vols. Washington: GPO, 1907, 1910; rpt. New York: Pageant, 1959).

Vanjske poveznice
-----------------

* Keechi Arhivirano 2008-03-10 na Wayback Machine-u
* Kichai Indian History
* Last of the Kitsai Arhivirano 2013-08-13 na Wayback Machine-u
**Kilt** (od staronordijskog: *kjalta* = krilo, suknjin preklop) je suknja do koljena koju nose muškarci, kao glavni element tradicionalne
nošnje Škotske (drugi značajni element Hajlandskog odijela je pokrivač (*plaid*), koji se nosi preko lijevog ramena.

Karakteristike i historija
--------------------------

Kilt se radi od vunene tkanine, vrlo je jednostavan za izradu jer ima preklop, pa ga se ne šije do kraja.
I kilt i pokrivač su najčešće izrađeni od tkanine, - tkane istim uzorkom, poznatim kao **tartan**.

Kilt i pokrivač su se kao - ansambl razvili u Škotskoj tokom 17. vijeka iz - *féile-breacana*, dugog komada vunene tkanine čiji se naborani donji dio omotao oko struka, dok se nenaborana gornja polovica omotala oko torza, a preostali dio prebacio preko lijevog ramena. 
Nakon 17. vijeka, ti djelovi su odvojeni u dva komada odjeće.

Pokrivač i kilt čine jedinu nacionalnu nošnju Britanskih otoka koja se i danas svakodnevno nosi, a ne samo za specijalne događaje. 

Hajlandsko odijelo nose i škotske regimente
britanske vojske, oni su kiltove nosili i u borbi kao za Drugog svjetskog rata.

Izvori
------

1. ↑   „*Kilt*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 26. 01. 2015.
2. 1 2 3 4   „*Kilt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 26. 01. 2015.

Vanjske veze
------------

***Kilt*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Kilt* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Kerimäki** je bivša općina na jugoistoku Finske od 2,424 stanovnika, danas samo jedno od naselja u Općini Savonlinna

Geografske karakteristike
-------------------------

Kerimäki leži u Regiji Južna Savonija, na zapadnoj obali Jezera Puruvesi, udaljen 23 km
istočno od administrativnog centra općine Savonlinne.

Najveća drvena crkva na svijetu

Historija
---------

Kerimäki koji se tad zvao Haapala postao je od 1642. parohija. Nakon više malih crkvi, koje su izgorjele - 1847. podignuta je nova po nacrtu arhitekta Andersa Fredrika Granstedta, koju krasi epitet da je najveća drvena crkva na svijetu.

Ona je duga 45 metara, širika 42 i visoka 27, i ima zvonik od 42 m, tako da u nju stane 3000 vjernika.

Kerimäki je od 1882. bio u sastavu Općine Savonranta da bi od 1924. postao samostalna općina.

Općina Kerimäki je 2013. ukinuta, a naselje je pripojeno Općini Savonlinna.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: South Savonia" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 10. 2015.
2. 1 2 3 4  „Kerimäen 350 -vuotisrahasto" (finski). Apurahat. Pristupljeno 28. 10. 2015.

Vanjske veze
------------

***Kerimäki*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Kerimäkia* (`fi`)
**Kim Heonchang** (? -822) bio je korejski plemić koji je vodio aristokratski ustanak u Ujedinjenoj Silli. Bio je daleki potomak kralja Muyeola. Nakon smrti kralja Seondeoka je 785. njegov otac Gim Ju-won po nasljednom pravu trebao zauzeti prijestolje, ali je ono na kraju, koristeći oružanu silu, preoteo Wonseong. Gim Ju-won je nakon toga živio u izbjeglištvu u današnjem Gangneungu. 

Kim je ustanak podigao u doba kralja-uzurpatora Heondeoka, koji je bio ubio svog nećaka i prethodnika Aejanga. Ustanak je ispočetka imao velikog uspjeha, te je Kim zauzeo područja današnjeg Gwangjua, Cheongjua i Gongjua. Svoju je državu nazvao Jang-an (장안, 長安) i proglasio eru po imenu Gyeong-un (경운, 慶雲). Potom je zauzeo Jeonju, Sangju, Chungju i Gimhae, stekavši tako kontrolu nad najvećim dijelom juga i zapada Koreje. Međutim, već nakon mjesec dana su kraljeve trupe krenule u protunapad i preotele najveći dio teritorija. Kada je pao Gongju, Kim je izvršio samoubistvo.

Tri godine kasnije je njegov sin Kim Beop-mun digao još jedan ustanak, također skršen od kraljeve vojske.
**Karlovo** (bugarski: *Карлово*) je grad u središnjoj Bugarskoj, u oblasti Plovdiv, sa 28 321 stanovnika po popisu iz 2005 godine.

Historija
---------

Karlovo je nastalo kao slijednik starije srednjovjekovne tvrđave *Kopsis* (13. - 14. stoljeće), posjeda bugarske vlastelinske obitelji *Smilec*. Današnje Karlovo razvilo se iz sela *Sušica* (danas je to dio grada) 1483 godine za vrijeme Otomanske vlasti. Važnost grada narasla je početkom 19. stoljeća kada je Karlovo postalo značajni centar bugarskog nacionalnog preporoda.

Između 1953 do 1962 godine grad se zvao **Levskigrad**.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ulica iz Karlova
Karlovo se nalazi u najsjevernijem dijelu historijske pokrajine Trakije, u prostranoj dolini zvanoj *Dolina ruža*. Ovu dolinu sa sjevera zatvara planinski masiv Balkan a sa juga Sredna Gora. Od glavnog grada Sofije udaljen je 140 km, a od Plovdiva samo 60 km.

Iznad samog grada uzdiže se najviši vrh Balkanskog planinskog masiva Botev (2376 m). Grad leži na rijeci Strjami, u gornjem dijelu njezina toka.

Privreda
--------

Grad Karlovo i okolica poznati su po proizvodnji ružinog ulja. U gradu djeluje i industrija mesa, kozmetike i vinarija. Pored grada u selu *Vedrare*, radi tvornica malih poljoprivrednih strojeva.

Eksterni linkovi
----------------

***Karlovo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada

  


| Gradovi u Bugarskoj  |
| --- |
| Ajtos | Asenovgrad | Blagoevgrad | Botevgrad | Burgas | Ćustendil | Dimitrovgrad | Dobrič | Dupnica | Gabrovo | Gorna Orjahovica | Goce Delčev | Harmanli | Haskovo | Jambol | Karlovo | Karnobat | Kazanlak | Krdžali | Lom | Loveč | Montana | Nova Zagora | Panađurište | Pazardžik | Pernik | Petrič | Pleven | Plovdiv | Razgrad | Ruse | Samokov | Sandanski | Sevlijevo | Silistra | Sliven | Smoljan | Sofija | Stara Zagora | Svištov | Šumen | Trgovište | Trojan | Varna | Veliko Trnovo | Velingrad | Vidin | Vraca |
Koordinate: 42° 09′ 28" SGŠ, 22° 08′ 30" IGD

**Odreno** (mak. *Odreno*) je naselje u Republici Makedoniji, u severoistočnom delu države. Odreno je u okviru opštine Rankovce.

Prirodni uslovi
---------------

Odreno je smešteno u severoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Kumanova, selo je udaljeno 30 kilometara istočno.

Selo Odreno se nalazi u istorijskoj oblasti Slavište. Naselje je položeno u dolini Krive reke (tzv. Slaviško polje), na približno 470 metara nadmorske visine.

Mesna klima je umereno kontinentalna.

Stanovništvo
------------

Odreno je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 131 stanovnika. Od toga ogromnu većinu čine etnički Makedonci (99%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* rankovce.gov.mk Zvanična stranica opštine Rankovce Arhivirano 2012-01-07 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Rankovce |
| --- |
| **Rankovce** • 
Baratlija • 
Vetunica • 
Vržogrnci • 
German • 
Ginovci • 
Gulinci • 
Krivi Kamen • 
Ljubinci • 
Milutince • 
Odreno • 
Opila • 
Otošnica • 
Piklište • 
Petralica • 
Psača • 
Radibuš • 
Stanča |  |
Svakako jedna od najpoznatijih riba u Jadranu jest **kovač** (lat. *Zeus faber*), lako prepoznatljiv zbog svog specifičnog izgleda, te vrlo tražen zbog svoje kvalitete u prehrani. Poznat je još i po imenima **šanpjer** i **riba Sv. Petra**. Ovo je riba neobičnog izgleda, ovalnog oblika, bočno vrlo spljoštenog tako da je skoro nevidljiv kada ga se gleda okomito. Tijelo mu je prekriveno sitnim oštrim ljuskama, prva leđna peraja je neobično dugačka, sastoji se od 10 bodlji. Najčešće je zelene, odnosno maslinaste boje, premda ponekad zna biti i zlatno-žućkaste boje. Trbuh mu je srebrenkasto bijel. Na oba boka ima karakterističnu crnu točku, po kojoj je dobio i većinu svojih imena. Naraste do 90 cm duljine i do 8 kg težine, a najveća zabilježena dob mu je 12 godina. Najčešće živi na dubinama između 50 i 100 metara, a zna ga se naći i na dubinama od nekoliko stotina metara. Nije naročit plivač, uglavnom pliva sporo i lagano, te živi većinom blizu dna, na svim tipovima terena. Hrani se većinom manjim ribama i ribljom mlađi koje hvata prikradanjem i izvlačenjem svojih preklopnih usta (pošto nije naročit plivač). Pored ribe hrani se i rakovima i glavonošcima.Mrijesti se krajem zime i početkom proljeća, a jajašca su pelagična.

Legende
-------

Crtež kovača
Postoji mnogo legendi o nastanku imena ove ribe. Jedna od njih glasi da je sv. Petar apostol hvatao ribu, a kako je bio bez ikakvog alata, to je činio rukama. Ribu je uhvatio, a na mjestima gdje ju je dodirnio prstima, ostale su crne mrlje. Odatle je ova riba dobila ime ribe svetog Petra a također i talijaniziranu verziju šanpjer.

Druga legenda obrađuje nastanak imena **kovač**. Po njoj Zeusovim konjima su bile otpale potkovice, te su se spustili s nerba na morsku obalu. Zeus tada naredi Hefestu, bogu kovača, da ih potkuje, što ovaj odbije. Ostavši bez pomoći, Zeus je sam odlučio potkovati konje, ali nije znao kako. sjeo je na obalu i tada iz dubine iskoči riba na obalu. zeus pojede ribu i nakon jela mu se u ruci nađe kostur ribe, u kojem on prepozna kovački alat. S gornje strane glave uzme mašice, s vilice čekić, s obraza nakovanj, a od onih bodlji čavle i potkuje konje. nakon toga, Zeus nazove tu ribu Zeusovim kovačem. Kako je moć Zeusova u carstvu Posejdona bila nikakva, tako riba izgubi onaj dodatak "Zeusova" i ostade samo kovač.

Rasprostranjenost
-----------------

Kovač je rasprostranjen u svim predjelima svijeta, jedino ga nema oko obala Amerike. Brojan je u Mediteranu, te oko Novog Zelanda, Japana i oko cijele Afrike.

Izvori
------

1. ↑  (`sh`) Nesvrstani predatori [*mrtav link*] (riblje-oko.hr)
2. ↑  (`en`) John dory (fishbase.org)

linkovi
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Kovač** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Kovač** |

***Kovač (riba)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kešm** (perz. قشم) je otok smješten u Hormuškom tjesnacu odnosno iranskoj pokrajini Hormuzgan. Njegova površina procjenjuje se između 1445 i 1491 km² što ga čini najvećim otokom Irana i Perzijskog zaljeva. Od kopna je odvojen Horanskim ili Clarenceovim kanalom u kojem se nalaze prostrana močvarna područja i šume mangrova ispresjecane plimnim kanalima, a zbog bioraznolikosti objedinjeni su u nacionalni park Hara-je Horan čija je površina oko 400 km². Otok je prema procjeni iz 2010. godine imao 113.846 stanovnika, a njegovo najveće naselje jest istoimeni grad Kešm sa 26.807 stanovnika. Na Kešmu se nalazi Aerodrom Dajrestan koji nudi domaće i regionalne letove.

Veze
----

* Perzijski zaljev
* Popis iranskih otoka

Literatura
----------

* (`en`) Potts, Daniel Thomas (20. srpnja 2004.). *Qeshm Island*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.

Vanjske veze
------------

* (`en`)(`fa`)(`ar`) Službene stranice Kešma
* (`en`)(`fa`) *Geopark Qeshm Island* Arhivirano 2012-07-01 na Wayback Machine-u
* (`en`)(`fa`) *Qeshm Tourism* Arhivirano 2012-06-15 na Wayback Machine-u

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Kešm** |