recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dennis Kevin Kuranyi** (2. ožujka 1982.) je njemačko-brazilski nogometaš koji igra za moskovski Dinamo na poziciji napadača.

Rani život
----------

Rođen je u Brazilu, otac mu je njemački Mađar, a majka mu je iz Paname.
On je na kraju odlučio igrati za Njemačku nogometnu reprezentaciju, a imao je mogućnost igrat za Brazil, Mađarsku i Panamu.

Karijera
--------

### Klupska karijera

Kuranyi je počeo igrati nogomet 1988. za Serrano FC u Brazilu, kad je imao šest godina. 1993. je prebačen u klub Las Promesas, gdje je igrao godinu dana prije odlaska natrag u Serrano FC. Kuranyi se vratio u Las Promesas 1996. 1997. se preselio u Njemačku, u juniorsku momčad VfB Stuttgarta. Nakon nekoliko nastupa u Njemačkoj U-21 reprezentaciji , potpisao je svoj prvi profesionalni ugovor za VfB Stuttgart 2001. Igrao je 99 utakmica za VfB Stuttgart i zabio 40 golova. Također je sudjelovao u 22 utakmice europskih natjecanja i zabio 10 golova. 2002./03. sezone Bundeslige, bio je najbolji strijelac i zaslužan je za Stuttgartovo drugo mjesto u ligi. VfB Stuttgart je napustio 2005. tijekom ljeta nakon što je otišao u Schalke 04 potpisivanjem ugovora 2009./10.

Reprezentacija
--------------

Kuranyi je debitirao za Njemačku tijekom EP-a 2004 kvalifikacijama protiv Litve. Igrao je za svoju zemlju finalu turnira i na Konfederacijskom kupu 2005. ali zbog loše forme u sezoni 2005./06. nije bio izabran za Svjetsko prvenstvo 2006. u Njemačkoj. 11. listopada 2008. Kuranyi je bio izostavljen iz momčadi prije utakmice s Rusijom. Nakon gledanja prvog poluvremena sa tribina zajedno s drugim ne izabranim igračima, na poluvrmenu je napustio stadion i nije se vratio u hotel reprezentacije. Nakon incidenta, trener njemačke reprezentacije Joachim Löw je rekao da nikada ne bi ponovno odabrao Kuranyi za reprezentaciju.

Osobni život
------------

Ima njemačko, panamsko i brazilsko državljanstvo. Kurányijev omiljeni klub je CR Flamengo. Govori engleski, portugalski, njemački, i malo španjolski i mađarski jezik. Njegova supruga Viktorija Peličić je Hrvatica. 27. rujna 2005. Kuranyi i njegova supruga dobili su prvo dijete, nazvalo se Karlo. Vjenčali su se 28. travnja 2007 u Stuttgartu. Njihovo drugo dijete zove se Vivien Carmen, rođen je 6. siječnja 2008.

Vanjske poveznice
-----------------

* Kevin Kurányi Službena stranica
***Prapancha Pash***, također poznat i pod engleskim naslovom ***A Throw of Dice*** (sh. *Bacanje kocke*) je njemačko-indijski nijemi film snimljen 1929. u režiji Franza Ostena. Radnja se temelji na jednoj epizodi znamenitog epa Mahabharata i opisuje kako dva suparnička kralja dijelili strast prema kocki, ali i ljubav prema lijepoj Suniti (koju tumači Seeta Devi). Film je bio nastavak kooperacije između njemačkih filmskih studija i mladih indijskih sineasta na čelu sa glumcem i producentom Himanshuom Raijem, uspostavljen nekoliko godina ranije sa filmom *Prem Sanyas*. Film je bio snimljen u Rajahstanu, i sadržavao je spektakularne scene sa desetinama hiljada statista, hiljadama konja i desetinama slonova i tigrova. Od 1945. se čuvao u arhivama Britanskog filmskog instituta prije nego što je 2006. godine pušten u distribuiciji povodom proslave 60. obljetnice indijske nezavisnosti u restauriranoj verziji sa novokomponiranom muzičkom podlogom.

Uloge
-----

* Seeta Devi (Sunita)
* Himansu Rai (Sohan)
* Charu Roy (Ranjit)
* Modhu Bose
* Sarada Gupta (Pustinjak)
* Lala Bijoykishen
* Tincory Chakrabarty

Vanjske veze
------------

* Prapancha Pash (A Throw of Dice)
* *Prapancha Pash* na sajtu IMDb
**Petronije − Pera Todorović** (2. maj 1852 — 24. oktobar 1907) je bio srpski novinar i pisac, jedan od osnivača i vođa Narodne radikalne stranke. Poreklom je iz dobrostojeće porodice iz sela Vodica u okolini Smederevske Palanke. Studirao je pedagogiju u Cirihu, ali je nije završio. U ranoj mladosti bio je jedan od prvih pristalica Svetozara Markovića. Kao briljantan govornik, Todorović je odigrao važnu ulogu u pridobijanju velikog broja pristalica Radikalne stranke. Zbog Timočke bune 1883. godine, bio je zatvoren i osuđen na smrt, ali mu je ta kazna zamenjena robijom. Stranka ga je izbacila iz svojih redova zbog toga što je, na zahtev kralja Milana, koji ga je oslobodio kazne, pokušao radikale da uputi u pravcu sporazuma s naprednjacima i kraljem (1886). 

Od tada se bavio isključivo novinarstvom, uređujući svoj list „Male novine", prvi informativno-senzacionalistički list u Srbiji, zbog čega je bio izrazito neomiljen. Pošto je homofobija i tada bila vrlo snažna u Srbiji, i jedan ugledni pisac kao Janko Veselinović optužio je Todorovića da je "jedna vrlo gadna bolest društvena... Jedan nazadnjak i u umnom i u moralnom **i u seksualnom** smislu", zbog čega ga je Todorović tužio. Zanimljivo je da ce i njegova druga žena (prva je bila umrla) pridružila optužbama o Todorevićevoj homoseksualnosti.

Zajedno sa Čedomiljom Mijatovićem je izmislio seriju tekstova o Kremanskom proročanstvu.

Književnost
-----------

U književnosti se najviše bavio istorijskim temama i prevodio je ruskog pisca Nikolaja Gavriloviča Černiševskog.

Dela: *Dnevnik jednog dobrovoljca*, *Silazak s prestola*, *Karađorđe*.

Izvori
------

1. ↑  Ha stranici Udruženja novinara Srbije
2. ↑  Prva za sad potvrđena parnica za navode o homoseksualnosti u Srbiji:
3. ↑  Kremansko neproročanstvo: studija jedne obmane, Voja Antonić, Beograd, 2002.

Literatura
----------

* Stokes, Gale (1990). *Politics as Development: The Emergence of Political Parties in Nineteenth Century Serbia*. Duke University Press.

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Biografija***  |
|  | ***Portal Književnost***  |
|

* Vitomir Vuletić: Pera Todorović i Obrenovići, Zbornik Matice srpske za istoriju, broj 59-60, 1999. godine
* Legenda našeg modernog žurnalizma
* Izgradnja spomen kuće Pere Todorovića,Udruženje novinara Srbije.
* Izgradnja kuće Pere Todorovića, RTS, 23. decembar 2014.
* Oživela novinarska kuća Pere Todorovića, Olivera Milošević, Politika, 31. januar 2016.
* Pera Todorović
* Pera Todorović
* Male novine Arhivirano 2010-02-14 na Wayback Machine-u
**Dr Miroslav Spalajković** (18. april 1869. godine, Kragujevac, Kneževina Srbija — 4. februar 1951. godine, Sevr, Francuska) je bio srpski političar i diplomata.

Za vreme prvog svetskog rata je poslanik Kraljevine Srbije na ruskom dvoru u Petrogradu, gde je, pre i za vreme oktobarske revolucije, igrao značajnu ulogu.

Tokom drugom svetskog rata u okupiranoj Srbiji je bio "siva eminencija kvislinške vlade", najuticajniji savetnik Milana Nedića.

Biografija
----------

Telegram Spalajkovića 1915. godine Ministarstvu spoljnih poslova Kraljevine Srbije u Nišu u kojem ističe žaljenje što je Srbija ustupila Strumicu Bugarskoj
Miroslav Spalajković je rođen u porodici bogatog kragujevačkog trgovca. Studirao je pravo u Parizu, gde je 1897. doktorirao sa tezom o međunarodnopravnom položaju Bosne i Hercegovine pod austrougarskom okupacijom. U diplomatskoj službi Kraljevine Srbije nalazio se od 1900. godine. Bio je sekretar poslanstva u Petrogradu od 1900. do 1904, a zatim, od 1904. do 1906, konzul u Prištini. Za šefa Konzularnog odeljenja Ministarstva inostranih dela imenovan je 1906, a naredne godine za načelnika istog ministarstva. Na ovom položaju ostao je do 1911, kada je postavljen za poslanika u Sofiji, gde je učestvovao je u sklapanju Balkanskog saveza. Od 1913. do 1919, u godinama Prvog svetskog rata i Februarske i Oktobarske revolucije, bio je poslanik Srbije u Rusiji, odnosno Kraljevine SHS u kontrarevolucionarnoj Severnoj oblasti za vreme građanskog rata.

U novostvorenoj državi Spalajković je 1920. postao ministar bez portfelja u vladi Stojana Protića, a potom i narodni poslanik radikala u Ustavotvornoj skupštini. U više navrata bio je vršilac dužnosti ministra inostranih dela Kraljevine Srbije, odnosno Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, koje je kao delegat predstavljao prilikom sklapanja mira u Bukureštu (1913) i Lozani (1922/1923), kao i na prva dva zasedanja skupštine Društva naroda (1920. i 1921). Kao bliski prijatelj kralja Aleksandra Karađorđevića, Spalajković je 1922. postavljen na ključno mesto poslanika u Parizu, na kome je i ostao sve do penzionisanja 1935. godine. U vreme Drugog svetskog rata podržavao je režim generala Milana Nedića i bio jedan od njegovih glavnih ideologa. Spalajković je 1943. objavio paškvilu protiv SPC, kojom ju je denuncirao kod okupatora, a naslov je bio „Crvene vladike".

Uoči oslobođenja Beograda, Nemci su srpsku kvislinšku vladu 16. oktobra 1944. prebacili u Kicbil u Austriji, i smestili u hotel "Grand":

> U Kicbilu se zaista igralo vlade. Održavale su se redovne sednice, stvairali veliki planovi i zamišljao neki rad, a zaboravljalo se da su sami okupatori — Nemci najureni iz naše zemlje. Ovde je glavni savetodavac i spiritus rektor opet bio Spalajković. Sanjali su još o pobedi Nemačke, o vraćanju u zemlju uz pomoć Nemaca i tražili od nemačke vlade ponovno priznanje Nedićeve srpske vlade....
> 
> – Cincar-Marković o radu srpske kvislinške vlade u Kicbilu

Poslednje godine života proveo je u emigraciji. Umro je u Francuskoj 1951. godine.

Izvori
------

1. 1 2 3
2. ↑  Mirko Đorđević, Kišobran patrijarha Pavla

Literatura
----------

* Arhiv Srbije Arhivirano 2011-08-31 na Wayback Machine-u
**Mič Piledži** (5. april 1952.) je američki glumac.

Rođen u Oregonu, Piledži je počeo svoju karijeru sa malim ulogama u sitnim filmovima, i gostujućim rolama u serijama kao što su *Dalas*, *Voker, teksaški rendžer* i *China Beach*.

Pošto je bio gostujući glumac u epizodi prvoj sezoni serije *Dosije iks* kao pomoćnik direktora Volter Skiner 1994. godine, Piledži je zamoljen da se vrati na nekoliko epizoda u drugoj sezoni. Lik je vremenom postao najbitniji pored dve glavne uloge, i ostao je u seriji do njenog kraja 2002. godine.

Piledžijev skorašnji rad je uključivao ulogu u kratkotrajnoj TV seriji *Tarzan*, i u seriji Planina sa Barbarom Herši i Oliverom Hadsonom. Trenutno ima epizodnu ulogu gostujući glumac u drugoj i trećoj sezoni serije Stargejt Atlantis kao poručnik Stiven Kaldvel, a pojavio se i u šestoj sezoni serije Mesto zločina (CSI: Crime Scene Investigation).

Piledži je takođe i davao svoj glas, na primer igrajući giceraja Dak'kona u video igri *Planescape: Torment*. Još jedna uloga gde pozajmljuje svoj glas je kao Komisionar Džejms Gordon u novoj animiranoj seriji američkog *Kids WB!* kanala, *Betmen*.

Pilleggi je od 1978. do 1983. bio oženjen za Debbie Andrews. Na snimanju Dosjea X ga je David Duchovny upoznao s Arlene Warren, dublerkom Gillian Anderson. Njih dvoje su se vjenčali, a Duchovny im je bio kum. Arlene je kasnije glumila Skinnerovu sekretaricu čije je ime Arlene. Bračni par Pileggi ima kći Sawyer, rođenu 24.5. 1998.

Vanjske veze
------------

* Mitch Pileggi na sajtu IMDb
* Intervju sa Mičom Piledžijem Arhivirano 2006-03-15 na Wayback Machine-u
**Armijska ratna komanda ARK/D-0 u Konjicu** je izgrađen sa namjerom da bude glavno komandno mjesto bivše Jugoslavenske narodne armije u slučaju atomskog rata. Izgradnja objekta trajala je 26 godina (1953-1979). Objekat je proglašen za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. 

Nalazi se u planini Zlatar, nekoliko kilometara od Konjica, uzvodno uz desnu obalu Neretve. Ovaj impozatni prostor, betonske masovne konstrukcije, leži na oko 6.500 metara kvadratnih prostora i oko 300 metara dubine ispod površine zemlje. Ovaj objekat, koji podsjeća na lavirint, sa više od stotinu prostorija i potpuno sačuvanim inventarom (sastoji se od brojnih rezidencijalnih prostora, sala za konferencije, kancelarija i "predsjedničkog bloka"), bio je predviđen da obezbijedi nesmetan život 350 ljudi tokom šest mjeseci. Do 90-ih godina izgradnja (u koju je investirano 4,6 milijardi američkih dolara) i postojanje ovog bunkera bila je najstrože čuvana vojna tajna. Bio je među tri najveće ratne investicije u socijalističkoj Jugoslaviji, zajedno sa aerodromom Željava kod Bihaća i ratnom lukom Lora kod Splita.

Sastoji se tri dijela. Spoljni dio čine tri kamuflažne zgrade. Tuneli povezuju spoljašnji i štićeni dio i imaju funkciju da amortizuju nuklearni udar. Štićeni dio objekta je u obliku potkovice. Ukupna površina objekta je 6.854 m2.

Štićeni dio podijeljen je na 12 blokova, gdje je ukupno ugrađen 21 sistem koji svi skupa čine režim rada i tehničkog održavanja objekta. Svi ovi sistemi su i danas u funkciji. U njemu se nalaze sistemi za zaštitu, protivpožarni sistem, sistem za zaštitu od nuklearnog udara, dvije vrste klime, više od 100 spavaonica sa udobnim ležajevima, dvije velike konferencijske sale, pet operativnih centara s direktnim telefonskim vezama s predsjedništvima saveznih republika i kablovskom televizijom, dvije kuhinje, pet velikih toaleta, kripto centar, bolnica sa operacionom salom, dva spremnika sa 50 tona nafte, bazen sa 170 kubika vode, tekuća voda i tehnička iz prirodnog bunara koji se nalazi u planini. Svaki sistem ima alternativu u slučaju da prvi zakaže. Iz objekta postoji prinudni izlaz koji nije ucrtan na mapi. Poznat je i kao Titov bunker. Nema potvrde da je Tito ikada bio u njemu.

Titov bunker danas je mjesto susreta umjetnika iz regije, Evrope i svijeta. Otvoren je za posjetioce. Temperatura u bunkeru i danas je između 21 i 23 stepena , a vlažnost zraka od 60 do 70 posto.

Vanjske veze
------------

Titov bunker Arhivirano 2016-05-30 na Wayback Machine-u

* Titova komanda u slučaju nuklearnog rata („Danas", 5. decembar 2010.)
* Šerif spasao Titovo sklonište („Danas", 6. decembar 2010.)
* Šampinjoni u bunkerima („Danas", 7. decembar 2010.)
**Mladen Fain** (Sutomišćica, otok Ugljan, 28. XII. 1942. — Zagreb, 6. V. 1999), ekonomist po zanimanju, enigmat i pisac aforizama. Živio je u Zadru.

Enigmatika
----------

Zagonetke je objavljivao u izdanjima EU "Čvora" iz Bjelovara i drugdje. Uvršten je u *"Leksikon zagonetača Jugoslavije"* Stjepana Horvata, ali s vrlo oskudnim podacima, čak i bez datuma rođenja. Od godine 1975, zamijenivši Zdravka Žarkovića, objavljivao je križaljke u zadarskom *"Narodnom listu"*. U opisivanju križaljki vodio se maksimom "određeno i jasno, lijepo i kratko", a o svojim dilemama i iskustvima u sastavljanju i opisivanju križaljki objavio je članak *"Prilozi za razmišljanje"* u bjelovarskom *"Zagonetaču"*.

Aforizmi
--------

Njegovi aforizmi uvršteni su u knjigu *"Kristalna šestica"*, koju je u Splitu 1996. godine izdala Književna izdavačka zajednica (KIZ) "Tin Ujević", skupa s aforizmima Joze Čizmića, Drage Maršića, Veseljka Vidovića, Krunoslava Zujića i karikaturama Ivana Franića.

Samostalnu zbirku aforizama *"Žmul istine"* s karikaturama Mojmira Mihatova izdao je u Zadru 1997. godine, na 64 stranice formana 14 x 21 cm, s tekstom *"Škrinjice duha i duhovitosti"* Miljenka Mandže.

Napomene
--------

1. ↑  Mladen Fain: *"Prilozi za razmišljanje"*, *Zagonetač"*, XVIII, 313 (22), 12 - Bjelovar, 1. I. 1987.

Izvori
------

* Stjepan Horvat: *"Leksikon zagonetača Jugoslavije"*, Bjelovar, 1979.
* NSK: Kristalna šestica[*mrtav link*]
* NSK: Žmul istine[*mrtav link*]
Legalizacije nelegalne gradnje je aktivnost formalizovanja neformalne gradnje koju ne treba zvati divlja gradnja jer je to diskriminatorski izraz.
Agencija ujedinjenih nacija UN-HABITAT nadzire i usmerava resavanje neformalnih naselja kako bi se izbegla krsenja ljudskih prava stanovnika tih naselja.
Prema podacima UN preko milijadu ljudi zivi u kucama za koje nemaju dozvolu.
Mogi milionski gradovi u svetu imaju vise nelegalnih kuca i stanova nego onih sa dozvolama ,tako da je to ogroman svetski problem.

Posle neuspesnih pokusaja da se problem resava nasilnim sredstvima tj nasilnim rusenjem i čišćenjem tih naselja, sada preovladjuje stav da treba istovremeno preduzimati više paralelnih aktivnosti:
-Država treba da uloži sredstva u što hitniju legalizaciju svih objekata koji nisu velika urbanistička smetnja (tj nalaze se na projektovanom putu )
-Država treba da unapredi ta nelegalna naselja dovodjenjem infrastruktue i drugih sadržaja.
-Za najsiromašnije država treba da obezbedi socijalno stanovanje ( za izbeglice ,nezaposlene, samohrane ...)
-Drzava treba da obezbedi placeve sa infrastrukturom na kojima je dozvoljena gradnja koje gradjani mogu kupiti i na njima uz dozvolu graditi.
-Drzava treba da obezbedi da na celoj teritoriji ima zoning tj plan detaljne regulacije , tj gde se šta može raditi.Treba ukidati dozvole i omogućiti da licencirani arhitekte na osnovu detaljne regulacije projektuju i grade.Time se izbegava velika korupcija u zemljama u razvoji vezano za dobijanje dozvola.

Problem u nekim bivšim komunističkim zemljama je da su te države konfiskovale svo gradjevinso zemljište a zatim tražile od bivših vlasnika a sada korisnik veliki novac za dozvole po nazivom "naknada za uredjenje zemljišta".
Medjutim tom naknadom se država i grad se ne obavezuju da će stvarno urediti zemljište ,to je i dalje obaveza investitora.
Takodje što je zemljiste uredjenije to je ta taksa veca, što je u potpunoj suprotnosti sa zapadnim iskustvom.
Na zaapadu ,ukoliko kupite plac bez puteva i infrstrukture sami plaćate da se to dovede ,ali ne opštini nego izvodjačima radova.
Ministri zemalja Jugoistočne Evrope su potpisali i Bečku deklaraciju kojom se obavezuju da ce postupati po gore navedenim principima, ali se to u Srbiji ne poštuje jer se traži veliki novac za legalizaciju ,posebno u Beogradu,i to u vreme ekonomske krize ,kada većina zemalja poklanja novac onima koji grade svoje kuće.
Centar za liberalno domokratske studije iz Beograda ekonomski Think-Tank predlaže ukidanje naknade za uredjenje gradjevinskog zemljišta i predlaže da se on zameni porezom na imovinu , kao što je to u EU.
Veliki broj stranih investitira ne želi da gradi ili odustaje od gradnje zbog te njima čudne naknade za gradjevinsko zemljište
***Rana Vikrama*** (kannada: ) indijski igrani film snimljen 2015. na kannadaju u režiji Pavan Wadeyarja.

Radnja
------

Film započinje ubijanjem novinara u mestu zvanom Vikramatheertha. Ona odlazi tamo da bi saznala za nepoznato mesto koje se ne nalazi na mapi Karnatake. O svom putovanju obaveštava ministra unutrašnjih poslova putem pisma. Vikram teži da postane policajac, ali biva odbijen jer ne želi da podmićuje zvaničnike. Paru ga zanima ljubav koja želi da se što pre nagodi. Upoznaje ministra unutrašnjih poslova i žali se zbog nesposobnosti zbog korupcije. Ministar unutrašnjih poslova je Vikrama otkrio kao grubog šegrta. Vikram odlazi do Vikramtheerthe i saznaje da je narod robovao Džonsonu. Zemlju Vikramtheerthe na nezakonit način izvozi Johnson uz pomoć MLA Kulkarini. Vikramtheertha je konačno prepoznata kao deo Karnatake. Vikram saznaje da su njegov deda Rana Vikrama i baka Govri pripadali neovisnoj Vikramtheerthi koju je napao deda Johnsona, gospodine. Louis Batten. Vikram se sada bori ličnom osvetom za one ljude iz Vikramtheerthe. Ulazi u trag Džonsonu i konačno ga ubija.

Uloge
-----

* Puneeth Rajkumar ... ACP Vikram / Vikrama
* Anjali ... Gowri
* Adah Sharma ... Paaru
* Girish Karnad ... K.V. Anand Rao – Ministar unutrašnjih poslova države Karnataka.
* Rangayana Raghu ... Kulakarni
* Vikram Singh ... Johnson / Louis Batten, Potkralj vlade kompanije
* Ashok
* Sudha Belawadi ... Vikramova majka
* Mukhyamantri Chandru ... Glavni ministar države Karnataka
* Avinash ... 'Kusti' Ranganna
* Dinesh Mangalore ... MLA Kulkarni
* Harsha BM

Izvori
------

1. ↑  „Director dilemma". The New Indian Express. 31 October 2013. Pristupljeno 9 March 2015.
2. ↑  „Vikram Singh to play a baddie in Kannada film Rana Vikrama". 14 May 2014. Pristupljeno 9 March 2015.

Vanjske veze
------------

* *Rana Vikrama* na sajtu IMDb
**Monika Poter** (engl. ) je američka filmska i televizijska glumica.

Biografija
----------

Monika Poter rođena je 30. juna 1971. godine u Klivlendu u američkoj saveznoj državi Ohajo kao druga od četiri sestre. Rođena je pod imenom *Monica Louise Brokaw* koje je kasnije zbog karijere promenjeno u Monika Poter.

Odrasla je u strogoj katoličkoj porodici. Otac Pol bio je pronalazač (prvi izumitelj nezapaljivog voska za auto), a majka Nensi sekretarica. U dvanaestoj godini počela je da se bavi manekenstvom, kao i snimanjem reklama, a od petnaeste godine počinje da se zanima za glumu. U osamnaestoj godini ostaje u drugom stanju sa tadašnjim dečkom Tom Poterom, udaje se i dobija sina (u braku sa njim ostala je do 1998. godine i ukupno imaju dvoje dece).

Nakon porođaja sele se u Los Anđeles gde pokušava da dođe do bilo kakve uloge. Prva prilika joj se ukazala kada je dobila malu ulogu u TV seriji "Mladi i neobuzdani"

Dobijala je manje uloge u televizijskim filmovima i serijama. Prvu veliku zapaženu ulogu imala je u akcionom filmu Leteća tamnica kao žena glavnog lika koga je tumačio Nikolas Kejdž. Od tada njena karijera kreće uzlaznom putanjom, dobija sve više uloga u filmovima poznatih reditelja. Neki od partnera u filmovima bili su najveći holivudski glumci:Nikolas Kejdž, Robin Vilijams, Morgan Frimen, Adam Sendler, Fredi Princ mlađi...)

Vanjske veze
------------

* Monika Poter na sajtu IMDb

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 32196763
* LCCN: no99036291
* ISNI: 0000 0001 1023 8918
* GND: 142049557
* SUDOC: 074138766
* BNF: cb140237401 (podaci)
* NKC: xx0144998
* BNE: XX1065291
* CONOR.SI: 85717091

 |
***Agram, die Hauptstadt Kroatiens*** (njem.: Zagreb, glavni grad Hrvatske), kratki crno-bijeli njemačko-hrvatski dokumentarni film sniman 1943. u režiji Oktavijana Miletića. Nastao je za vrijeme drugog svjetskog rata u produkciji njemačkog kino-poduzeća Tobis Filmkunst GmbH.

Sniman u razdoblju između 1942. i 1943. godine i u njemu su se prikazivala društvena i ostala zbivanja u Zagrebu kao glavnom gradu Nezavisne Države Hrvatske: Zagrebačka katedrala, crkva sv. Marka u Zagrebu, Gornji grad, Trg bana Jelačića, svakodnevnica ljudi na glavnom gradskom trgu, izgradnja bolnice Rebro, izgradnja zagrebačke džamije, Tomislavov trg, hrvatski slikari i kipari koji slikaju i klešu kipove, Hrvatsko narodno kazalište te fragmenti baleta Licitarsko srce.

Film nije bio ozvučen te je ostao nedovršen, poslan je u državni arhiv Trećeg Reicha (Reichsfilmarchiv) gdje je ostao sve do 1945. godine. nakon pada Berlina odnesen u Sovjetski Savez gdje se čuvao sve do 1990. godine kada je vraćen njemačkom filmskom arhivu (Bundesfilmarchiv). Godine 2008. film je u arhivu otkrio Daniel Rafaelić. Zagrebački filmski festival ga iste godine predstavlja hrvatskoj publici, uz pomoć Bundesfilmarchiva, koji je film restaurirao, a original darovao Hrvatskoj kinoteci.
**Charles-Louis de Secondat Montesquieu** (La Brede kraj Bordeauxa, 18. siječnja 1689. - Pariz, 10. veljače 1755.), francuski politički mislilac i pisac.

Završio je pravne znanosti i postao predsjednik Vrhovnog suda u Bordeauxu. Za *Académie des Sciences* u Bordeauxu napisao je mnogo rasprava s područja fizike, fiziologije, političke ekonomije i filozofije, koje su značajne za formiranje njegova racionalističkog pogleda na svijet.

Teorija o podjeli vlasti
------------------------

U svom kapitalnom djelu "O duhu zakona" predlaže politički sustav u kojemu je vlast podijeljena na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Time je postao tvorac tzv. **teorije o podjeli vlasti** koja je temelj građanske demokracije.

Razlikuje tri tipa vladanja:

1. republiku
2. monarhiju
3. despociju

Razlike između njih objašnjive su diferencijacijom između principa i prirode vlasti. Između prirode vlasti i načela vlasti razlika je u tome što je njezina priroda ono što je čini takvom kakva jest, dok je njezino načelo ono što je stavlja u djelovanje. 

Priroda vlasti odražava oblike vladanja te određuje opseg u kojem se priznaju politička prava stanovništvu tj. ona varira prema tome tko je suveren - tako u republici vlast pripada ili svima (demokracija) ili dijelu naroda (aristokracija), u monarhiji se suverenitet uobličuje u osobi vladara, a despocija je oblik u kojemu vlada pojedinac bez zakona i ograničenja u skladu sa svojom ćudljivom voljom.

Načelo vlasti je ono što pokreće vladavinu, što čini društvo harmoničnim, to su unutarnja obilježja ljudi i njihova nastojanja da postignu moralno prihvatljiv poredak u osobitom obliku države u kojem žive – npr. monarhija se oslanja na čast podanika, despocija postoji na strahu podanika, a građanska vrlina je princip republike, što ne znači da su svi obdareni tom vrlinom nego da republika postoji samo ako postoji vrlina kod njezinih građana.

Montesquieu smatra da postoje vanjski uzroci koji utječu na vladavine, u prvom redu fizička okolina, zatim religija, običaji ili međuodnosi tih elemenata. Prije svega postoji utjecaj geografskog faktora: klime i zemlje – engleska klima stvara kod stanovnika nestalnost duha i nesklonost podvrgnuća samovolji, azijska klima je dovela do fizičke i duhovne tromosti.

Osim ovih prirodnih, postoje i društveni faktori: trgovina, komunikacija, oblici vlasništva i razmjene. Religija je također od velikog značenja – islamska potiče nastanak despocije, katolicizam apsolutnu monarhiju, a protestantizam demokratsku republiku.

S vremenom slabi značaj prirodnih, a raste društvenih faktora. Iz ovoga slijedi da je moguće svjesno stvarati duh naroda, a naročito da državno uređenje potiče ili zaustavlja progres nacije.
**Enschede** je grad i općina (gemeente) od 154.476 stanovnika u nizozemskoj provinciji Overijssel.

Geografija
----------

Enschede leži na istoku Nizozemske, pored njemačke granice, na kanalu Twente. U općini se pored samog grada nalaze i naselja Lonneker, Glanerbrug i Boekelo.

Historija
---------

Iako je status grada dobio još 1325. godine, Enschede je ostao zapravo selo do početka 19. vijeka kada se razvio kao snažan centar holandske tekstilne industrije sa brojnim predionicama pamuka. Grad je teško stradao za velikog požara 1862. godine, ali i za Drugog svjetskog rata kad je dobar dio grada porušen, pa je nakon rata obnovljen modernističkom arhitekturom.

Znamenitosti, kultura, obrazovanje i sport
------------------------------------------

Danas su najveće znamenitosti grada Gradska vijećnica iz 1933. i Palača teatra iz 1955. godine. Enschede ima i operu, kao i dosta muzeja i crkava. U gradu od 1961. djeluje Universiteit Twente koji je izrastao iz Visoke tehničke škole za tekstil. Enschede je poznat po svojoj trijenalnoj manifestaciji na kojoj se okupljaju članovi udruženja De Kogge, koje okuplja holandske, flamanske i njemačke pisce. Grad je širom svijeta poznat i po svom nogometnom klubu FC Twente. Pored grada nalazi se poznato ljetovalište Boekelo.

Privreda
--------

Enschede je velika željeznička raskrsnica i luka, pored tog on je i snažan industrijski centar, razvijene metalurgije sa velikom tvornicom guma Apollo Vredestein i poznatom pivovarom Grolsch. Grad ima i aerodrom (IATA: ENS, ICAO: EHTW) koji se nalazi 5.6 km sjeverno od centra grada.

Gradovi prijatelji
------------------

* Sjedinjene Američke Države Palo Alto
* Narodna Republika Kina Dalian

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7   „*Enshede*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 25. 1. 2014.

Vanjske veze
------------

***Enschede*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada ()
* *Enschede* na portalu Encyclopædia Britannica ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 168356875
* LCCN: n79065363
* ISNI: 0000 0004 0510 7376
* GND: 4014830-0
* NKC: ge383686

 |
**Ivica Križanac** (13. travnja 1979.) hrvatski nogometaš i bivši hrvatski reprezentativac.

Križanac je počeo igrati nogomet u rodnom Omišu. Seniorsku karijeru je počeo u HNK Šibeniku, gdje je debitirao u sezoni 1997./1998. priključivši se prvoj momčadi iz juniorske ekipe Šibenika. Križanac sljedećih godinu i pol provodi u koprivničkom Slaven Belupu, od kuda odlazi u Varteks, da bi iste sezone napustio Hrvatsku i priključio se momčadi FK Jablonec u Češkoj. Igrao je i za prašku Spartu, poljski Górnik Zabrze te Dyskoboliju Grodzisk Wielkopolski, a od siječnja 2005. bio je član Zenita iz Sankt Peterburga, s kojim je osvojio rusko prvenstvo, Kup UEFA i Europski superkup. Zbog obitelji prekida svoj ugovor sa Zenitom i vraća se u Hrvatsku. Iako je bio blizu Hajduka, karijeru nastavlja u RNK Split.

Debitirao je za Hrvatsku 20. kolovoza 2008. u prijateljskom susretu sa Slovenijom, ušavši u drugom poluvremenu kao zamjena za Darija Šimića.

Prvu službenu utakmicu za Hrvatsku odigrao je 11. listopada 2008. u Harkivu protiv Ukrajine, odigravši svih devedeset minuta i prema pisanjima mnogih medija, bio je igrač utakmice. Nastupio je nakon što je Robert Kovač kažnjen sa četiri utakmice neigranja zbog crvenog kartona.

Nagrade
-------

### Klupski trofeji

* 2007. Ruska nogometna premijer-liga
* 2008. Ruski nogometni superkup, Kup UEFA, Europski superkup

### Osobne nagrade

* 2004. Najbolji strani nogometaš u Poljskoj

Izvori
------

1. ↑

Vanjske poveznice
-----------------

* Transfermarkt.de: statistika[*mrtav link*]
* Zenit (službena stranica): statistika
**Promona** je naziv za naselje ili grad u drevnom Iliriku. Podigli su ga Liburni, ali su ga Dalmati preoteli nakon svog širenja na zapad. Nalazila se na Petrovom polju, na vrlo važnom suhozemnom strategiskom pravcu između sjeverne Italije i Makedonije. Petrovo polje bilo je desetljećima mjesto isprepletenih interesa triju stranaka: Liburna, Delmata i Rima.

Oktavijanov rat
---------------

Budući rimski car Oktavijan je 35. god. p.n.e. poveo vojne operacije protiv Ilira. Nakon što je savladao Japode i Panone, 34. god. p.n.e. krenuo je na Dalmate, koji su još uvijek držali pet rimskih vojnih znamenja oduzetih od rimske Gabinijeve vojske 48. god. p.n.e.

Oktavijanova vojska je najprije udarila na Promonu, gdje je dalmatski vođa Verzo smjestio većinu svoje vojske od 12.000 ljudi kako bi spremni sačekali rimsku vojsku u maršu. Stigavši do Promone, Oktavijan je prvo očistio okolna brda, a zatim uspostavio opsadni sistema kojim je dalmatinska Promona bila okružena sa dva privremena vojna logora. Prvi je bio kod sela Parčić u sjeverozapadnom uglu Petrovog polja i bio je mjesto odakle su kretali napadi na opkoljenu Promonu. Drugi logor, iznad sela Otavice i Gradac, koji se nalazi na južnoj padini planine Svilaje, na rubovima istočne polovine Petrovog polja, bio je mjesto odakle se spriječavao dolazak bilo kakve pomoći opsjednutim Dalmatima iz pravca Setovije.

Poslije brižljive pripreme i opsadnog stanja Oktavijan je krenuo u napad na grad i tvržavu. Testimus, drugi dalmatski zapovjednik, krenuo je u pomoć okruženim suplemenicima, ali su ga Rimljani odsjekli na njegovom putu da pomogne Verzu.

Nakon nekoliko borbi, Promona je zauzeta, a Verzo je ubijen. Preostali Dalmati su nastavili sa gerilskim ratovanjem, što nije spriječilo Oktavijana da zauzme Sinodijum i Andetrijum. Potom je rimska vojska napredovala dolinom Cikole, dok je Testimus sve svoje trupe prebacio u grad Setoviju. Nakon višemjesečne zimske blokade, Setovia je osvojena, a Dalmati su pali u viševjekovno ropstvo.

Povezano
--------

* Popis ilirskih gradova

Literatura
----------

* Wilkes, J. J. The Illyrians, 1992, ISBN 0-631-19807-5
**Antica Menac** (Split, 1922. — Zagreb, 24. travnja 2020.) je hrvatska slavistica, akademkinja HAZU i prevoditeljica.

U Splitu je pohađala osnovnu školu i gimnaziju. Potom odlazi studirati u Zagreb na Filozofski fakultet, na kojem je diplomirala slavistiku: ruski jezik i književnost, hrvatski jezik sa staroslavenskim, poredbenu slavensku gramatiku, jugoslavenske književnosti i talijanski jezik. Doktorirala je na temi koja je iz područja poredbene hrvatske i ruske sintakse. 

Zaposlila se na zagrebačkom Filozofskom fakultetu na kojem je cijeli radni staž predavala ruski jezik. Na fakultetu je prošla sva zvanja, od asistentice do redovne profesorice. Četvrt stoljeća je bila predstojnicom katedre za ruski jezik.

Godine 1975. su ju u Hrvatskoj akademiji znanosti i umjetnosti izabrali za članicu suradnicu. 6 godina poslije je postala izvanrednom članicom, a 1988. je postala redovnom članicom HAZU.

Bavi se hrvatskim i ruskim jezikom.

Djela
-----

(izbor)

* brojni udžbenici iz ruskog
* Engleski element u hrvatskome i ruskom jeziku (s Rudolfom Filipovićem)
* hrvatsko-ukrajinski i ukrajinsko-hrvatski rječnik u suautorstvu s A. P. Koval), izdanje Zagrebačkog sveučilišta, 1979. 687 str. (nagrada Grada Zagreba 1981.)

Izvori
------

* HAZU Antica Menac

1. ↑  HAZU Akademkinja Antica Menac, pristupljeno 20. prosinca 2010.
Ovo je članak o pjesmi.  Za kompilacijski album Tonyja Sheridana & The Beatles, vidi Ain't She Sweet (album).  
Lillian Roth (1933)
***Ain't She Sweet*** je američka zabavna pjesma koju je 1927. komponirao Milton Ager, a tekst za nju napisao Jack Yellen. Doživjela je veliku popularnost, te su je snimili brojni izvođači. Dan-danas se koristi kao svojevrsna referenca na Burne dvadesete.

1961. su vlastitu verziju snimili i *The Beatles*.

Najpoznatiji filmovi i TV-serije u kojima je korištena
------------------------------------------------------

* *Duck Soup* (Paramount Pictures, 1933)
* *Force of Arms* (Warner Brothers, 1951)
* *East of Eden* (Warner Brothers, 1955)
* *The Eddy Duchin Story* (Columbia Pictures, 1955)
* *Picnic* (MGM, 1955)
* *Strangers on a Train* (Warner Brothers, 1951)
* *You're My Everything* (Twentieth Century Fox, 1949)
* *You Were Meant for Me* (Twentieth Century Fox, 1948)
* *House M.D.* sezona 2, epizoda 9: "Deception"
* *You Rang, M'Lord?* Sezona 2, epizoda 5: "The Wounds of War"
* *Midnight in Paris* (Sony Pictures Classics, 2011)

Izvori
------
**Vodopad Skakavac** se nalazi sjeverno od Sarajeva, na prostranoj visoravni, čija se prosječna nadmorska visina kreće u rasponu od 800 do 1000 mnv. Udaljen je 12 km od centra grada. Vodopad se nalazi u jugozapadnom dijelu planine Ozren, na sjeveroistočnoj strani vrha Bukovik (1532 m) i visok je 98 m. Iako nema veliki protok vode odlikuje se izuzetnom ljepotom, naročito zimi kada njegov slap okuje led oblikujući fantastične prizore. Skakavac je među najipresivnijim geomorfološkim strukturama Bosne i Hercegovine, ali i šire u Dinaridima. Slabo je proučen i iskorišten i pored neosporne vrijednosti i šansi za razvoj turizma i planskog korištenja mineralno-sirovinskih resursa.

Na širem području ovaj lokalitet krije i zanimljivu nekropolu stećaka, čuvena sarajevska izletišta Čavljak (ime dobilo po pticama čavkama) i Barice, zatim vodopad na Lučici pod Gradinom (1180 mnv), plato Čardak, izvor Nahorevskog potoka poznat pod imenom Sedam vrela (1250 mnv) i druge prirodne ljepote.

Zaštićeno područje
------------------

Briga o očuvanju Skakavca kao hidrološkog spomenika vodi se još od davne 1954. godine kada je stavljen pod zaštitu države. U svrhu očuvanja specifičnih prirodnih obilježja: geoloških, hidroloških, veoma specifične orografije, endemičnosti i reliktnosti vrsta biljaka, i životinja vodopad Skakavac je 2011. god. proglašen za zaštićeno područje, slijedećih karakteristika:

* zaštićeno je područje od: 2011. godine
* kategorija: III - spomenik prirode
* režim zažtite: II stepen
* površina: 27,01 ha
* upravljač: Zaštićena područja KS
* osnivač: Kanton Sarajevo
* mjesto: Sarajevo
**Grindavík** je ribarski gradić u sastavu općina Grindavíkurbær na jugozapadu Islanda od 2 856 stanovnika.

Geografsko karakteristike
-------------------------

*Grindavík* leži na južnoj obali vulkanskog poluotoka - Reykjanesskagi.

Historija
---------

Grindavík se spominje već u islandskoj knjizi naseljavanja Landnámabók, po njoj su se dva vikinška naseljenika Molda-Gnúpur Hrólfsson i Þórir haustmyrkur Vígbjóðsson, još 934. naselila na poluotoku Reykjanesskagi, a Molda-Gnúpur baš u Grindavíku. Ipak prava historija naselja počela je tek krajem 19. vijeka, iako je tad bio samo maleno selo od 300 stanovnika. U grad se počeo oblikovati nakon 1950. kad je procvala ribarska industrija, tako da je 1974. dobio status grada.

Atrakcije
---------

Jedna od najvećih atrakcija Grindavíka, nalazi se udaljena 4.8 km od grada na lokalitetu Svartsengi, to je geotermalna elektrana, pored koje se nalazi jezero Bláa lónið (Plava laguna) koje se puni toplom i mineralnom vodom iz elektrane, a danas je jedna od najvećih turističkih atrakcija Islanda. 

Jedna od atrakcija je i most **Sretni Leif** (ili Miðlína) koji se proteže preko Brazde Álfagjá, dug 18 i dubok 6,1 metara, koji označava granicu između evroazijske i sjevernoameričke kontinentalne tektonske ploče. Izgrađen je 2002. a nazvan je tako u čast islandskog istraživača Leifa Erikssona, koji je navodno doplovio do Amerike 500 godina prije Kolumba.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Finska, Rovaniemi
* Danska, Hirtshals
* Švedska, Piteå
 | * Portugal, Ílhavo
* Ujedinjeno Kraljevstvo, Penistone
* Francuska, Jonzac
 |

Izvori
------

1. 1 2  „Iceland: Municipalites and Urban Settlements" (engleski). City population. Pristupljeno 02. 02. 2014.

Vanjske veze
------------

***Grindavík*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Općine Grindavík Arhivirano 2018-09-12 na Wayback Machine-u
**Elvis Scoria** (Pula, 5. srpnja 1971.), je bivši hrvatski nogometaš i nogometni trener koji trenutačno vodi Slaven Belupo.

Igrao za klubove HNK Rijeka, NK Croatia (Zagreb), NK Istra (Pula), NK Zagreb, Lleida.

Trenersku karijeru je započeo u Puli u klubu *Uljanik* (sadašnja NK Istra 1961). Sezone 2002./2003. je sa *Uljanikom*, tada drugoligašem stigao do finala kupa, što je još uvijek najveći klupski uspjeh. Sezone 2004/2005. uspio je sa Rijekom otići stepenicu više te osvojiti kup pobjedom protiv Hajduka u finalu. HNK Rijeka je te sezone pod Scorijinim vodstvom igrala odličan nogomet, te se je borila i za naslov prvaka države. Scoria je postao milljenik riječkih navijača, koji su mu skandirali i u vremenima kada je bio trener drugih klubova. Sezone 2006/2007. opet je, ovaj put s Slaven Belupom, igrao u finalu kupa. Iste je sezone u tom klubu ostvario 5. mjesto u hrvatskom prvenstvu. U sezoni 2007./08. vraća se u Istru 1961 te nakon sezone i pol uspijeva klub uvesti u Prvu ligu. Zbog niza nelakotnih okolnosti i loših rezultata u Prvoj HNL, Elvis sporazumno raskida ugovor sa NK Istrom 1961 02.11.2009. Da se očekuje neka nova suradnja sa Elvisom u budućnosti potvrđuje i komentar izvršnog dopredsjednika NK Istre 1961 Ivana Heraka nakon sporazumnog raskida ugovora: "Sve je ispalo više nego korektno, i s naše i s njegove strane. U prvom planu bili su interesi kluba i upravo će zbog toga, koliko god to danas zvučalo nestvarno, vrata našeg kluba Elvisu Scoriji, kada je u pitanju buduća suradnja, uvijek biti otvorena." Elvis Scoria sada ponovno trenira Rijeku. Zbog neslaganja s upravom, pred početak sezone 2011./2012. Scoria sporazumno raskida ugovor. Na novi angažman ne čeka dugo, u kolovozu 2011. potpisuje dvogodišnji ugovor s grčkim prvoligašem FC Kavala. Međutim, tri dana prije početka prvenstva Kavalu zbog namještanja utakmica grčki nogometni savez izbacuje u četvrtu ligu iako je već bila kažnjena sa minus osam bodova u prvoj ligi, te Scoria napušta klub.

Elvis Scoria preuzeo je 2. svibnja 2012. trenersku palicu u Rijeci, koja je u trenutku preuzimanja bila u lošoj situaciji i prijetilo joj je ispadanje iz prve lige.

Njegov otac Sergio Scoria je također trener, te je u više navrata bio na klupi NK Istre, a trenutačno radi kao skaut za omladinsku školu Istre 1961.

Izvori
------

1. ↑  Elvis Scoria na klupi Belupa! Arhivirano 2014-10-31 na Wayback Machine-u sportske.jutarnji.hr, pristupljeno 24. veljače 2014.
2. ↑  'Nisam ni dobio priliku da dokažem koliko vrijedim' Arhivirano 2011-10-28 na Wayback Machine-u sportski.net.hr, pristupljeno 24. rujna 2011.
3. ↑  Elvis Scoria novi trener Rijeke! gol.dnevnik.hr, pristupljeno 2. svibnja 2012.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Elvis Scoria** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Ranulf II** ili **Rainulf od Alifea** (italijanski: ; ? - 30. april 1139) bio je normanski plemić iz porodice Drengot koji je vladao kao grof Alifea i Caiazzoa u današnjoj Kampaniji te, kraće vrijeme, kao vojvoda Apulije (1137 - 1139). Nakon što je godine 1127. umro vojvoda Guillaume II od Apulije, vlast nad njom je nastojao ostvariti Roger II od Sicilije, te zbog toga došao u sukob sa papa Honorijem II. Ranulf je stako na stranu pape, te se oko njega okupilo plemstvo suprotstavljeno Rogeru; međutim, Honorije je prisiljen na ustupak Rogeru. Nakon što se Roger 1130. proglasio kraljem Sicilije, Ranulf je pristao biti njegov vazal i čak oženio Rogerovu sestru Matildu. Već sljedeće godine je Matilda, žaleći se na muževo zlostavljanje, pobjegla bratu. Ranulf je digao ustanak protiv Rogera, koga je uspio 1132. poraziti u bitci kod Nocere; tu pobjedu nije uspio iskoristiti te se 1134. pomirio i sa suprugom i šurjakom. 1136. je digao novi ustanak uz podršku pape Inocenta II i njemačkog cara Lotara III te je 1137. porazio Rogera u bitci kod Rignana. Tada se proglasiom vojvodom Apulije, ali je umro dvije godine kasnije.

Izvori
------

Primarni izvori
* Alexander of Telese. *The Deeds Done by King Roger of Sicily* Arhivirano 2011-08-31 na Wayback Machine-u.
* Falco od Beneventa. *Chronicon Beneventanum*.

Sekundarni izvori
* Houben, Hubert. *Roger II of Sicily: A Ruler between East and West*, trans. G. A. Loud and Diane Milbourne. Cambridge: Cambridge University Press, 2002.
* Matthew, Donald. *The Norman Kingdom of Sicily*. Cambridge: Cambridge University Press, 1992.
* Norwich, John Julius. *The Normans in the South, 1016–1130*. London: Longman, 1967.
* Norwich, John Julius. *The Kingdom in the Sun, 1130–1194*. London: Longman, 1970.
* Gambella, Angelo. "Rainulfo di Alife: Uomo di guerra normanno." *Medioevo in Guerra*, ed. A. Gambella. Rome: Drengo, 2008. ISBN 978-88-88812-19-9
**Nakib Abdagić** (Donji Vakuf, 8. novembra 1947. – Donji Vakuf, 3. maja 2008.), bosanskohercegovački glumac. Gimnaziju završio u Bugojnu, a diplomirao na Filozofskom fakultetu u Sarajevu. Više od deset godina je radio kao glumac u BNP-u Zenica.

Autor je nekolicine drama: *Hamza Pogorelac, Deratizacija, Balwan City i Mudri Muradif*, od kojih je dakako najznačajnija *Hamza Pogorelac* (najgledanija ratna drama), koja je izvedena 400 puta.

1993. godine Nakib Abdagić-Kiban i njegov prijatelj i saborac Ibrahim Ćustić Ibrica sa ovom su dramom obišli mnoge bosanskohercegovačke gradove, među kojima i opkoljeno Sarajevo. Kiban je od prije rata aktivan u literarnoj djelatnosti, pa je objavljivao svoje radove u eminentnim ex-jugoslavenskim časopisima poput Ježa, Oslobođenja i dr. Neke od svojih radova (pjesme, priče, epigrame, karikature) sabrao je u knjizi Veži ata đe ti aga kaže.

Nakib Abdagić-Kiban biće upamćen i po svojim ulogama u filmovima Remake  i „Iza granice" i TV-serijama Viza za budućnost  i „Crna hronika".

Sa Almom i Harisom Abdagić održao je brojne izvedbe svog autorskog kabarea Balwan City.

Vidi još
--------

* Haris Abdagić

Vanjski linkovi
---------------

* Nakib Abdagić na IMDB

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 120212322
* GND: 140947337

 |
Povorka ponosa u Ljubljani 2022.
**Ljubljana Pride** je gradska i nacionalna LGBTIQ povorka ponosa u Ljubljani, glavnom gradu Slovenije. Prvi marš ponosa organiziran je 2001. godine kao reakcija na netrepeljivo i uvredljivo ponašanje osoblja prema Branetu Mozetiču i kanadskom pjesniku Jean-Paulu Daoustu ispred Gradske galerije Ljubljana. Povorka ponosa tada je postala tradicionalna manifestacija. Organizira ga Društvo Povorka ponosa i snažno ga podupire Grad Ljubljana (inače član Rainbow Cities Network).

Posljednji Ljubljana Pride 2023. održan 17. lipnja, koji je prema organizatorima okupio 3500 ljudi, zabilježeno je manje povezanih nasilnih incidenata i na njemu se prvi put obratila aktualna predsjednica Slovenije Nataša Pirc Musar, opisujući događaj: „To je izraz borbe za ljudsko dostojanstvo. Prosvjed je to s jasnom porukom da je svako ljudsko biće, bez obzira na seksualnu orijentaciju, seksualni identitet ili seksualno izražavanje, vrijedno poštovanja, ljubavi i jednakog tretmana". Ministar rada Luka Mesec i ministar za budućnost temeljenu na solidarnosti Simon Maljevac, koji je prvi otvoreni gay član slovenske vlade, također su prisustvovali.
Ne zamijeni s mostom Krka.
Krčki most, pogled s kopna
**Krčki most** (prethodno **Titov most**), je armiranobetonski lučni most dug 1430 m koji spaja hrvatski otok Krk s kopnom kod Kraljevice. Radovi na izgradnji mosta su započeli u srpnju 1976. godine, pod pokroviteljstvom samog Tita, a most je otvoren 19. srpnja 1980. godine. 

Dužina mosta s prilazima je 1430 m. Ono čime se most isticao jest betonski luk od kopna do otočića Sveti Marko duljine 390 metara, čime je u vrijeme izgradnje postao najveći takav most na svijetu. Za 85 m luk je nadmašio dotada najveći na takav lučni most u Sydneyu.

Most je dio državne ceste D102. U prvih 20 godina mostom je prešlo 27,2 milijuna vozila.

Plaćanje mostarine je ukinuto 15. lipnja 2020. godine.

Vanjske veze
------------

***Krčki most*** na Wikimedijinoj ostavi

* Slike mosta u izgradnji Arhivirano 2005-08-19 na Wayback Machine-u
* Krčki most
* Kopno - Sv. Marko - otok Krk (eng.) Arhivirano 2007-11-28 na Wayback Machine-u

1. ↑  fiuman.hr. „Mostarina je otišla u povijest, Krčki most od ponoći ima slobodan prolaz za sve" Pristupljeno 20. 8. 2020.
**Rupert Bear** (sh. *Medvjed Rupert*) je britanski dječji strip autorice Mary Tourtel koji od novembra 1920. kao serija izlazi u listu *Daily Express*. Naslovni protagonist je antropomorfni medvjed odjeven u crveni džemper, koji živi u Nutwoodu, fiktivnom idiličnom engleskom selu i doživljava niz pustolovina obično vezanih za putovanja u idilične zemlje. Originalno zamišljen kako bi Expressu pomogao u borbi protiv suparničkih listova *Daily Mail* i *Daily Mirror*, strip čiji je glavni junak plišani medo, je stekao izuzetnu popularnost, ali i ugled nakon što je godine 1935. rad na njemu preuzeo Alfred Bestall. Od 1936. su se počeli svake godine izdavati knjige, a poslije je stvoreno i niz TV serija. Rupert se smatra jednim od najpoznatijih ikona britanske popularne kulture.

Rupert se pojavljuje kao jedan od likova u video-spotu za pjesmu "We All Stand Together" Paula McCartneya iz 1984. godine. 1980-ih je kompanija za video-igre Quicksilva izdala dvije igre za Commodore 64 i ZX Spectrum - *Rupert and the Toymaker's Party* (1985) i *Rupert and The Ice Castle* (1986).

Vanjske veze
------------

* *Rupert (1991)* na sajtu IMDb
* The Followers of Rupert Arhivirano 2012-12-18 na Wayback Machine-u
* Rupert And The Frog Song
* Rupert Little Bear Library Arhivirano 2006-08-11 na Wayback Machine-u
* Rupert Bear Museum – Canterbury Arhivirano 2007-02-03 na Wayback Machine-u
* Rupert and the Toymaker's Party – Mobygames.com
* Rupert and the Ice Castle – Gamespot.com

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* MusicBrainz: 8e5b7a43-ee68-44ab-85e3-1ab78f97474c

 |