recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Manjinski problem u novoj Jugoslaviji** je naziv tajnog memoranduma koji je dr Vaso Čubrilović, srpski akademik i političar, predložio novim vlastima Jugoslavije 3. novembra 1944. godine, neposredno nakon oslobođenja Beograda. Ovaj memorandum predlaže načine za rešavanje "manjinskog problema" etničkim čišćenjem Jugoslavije od svih neslovenskih manjina.

Čubrilović smatra da su se sve manjinske grupe u Jugoslaviji (Nemci, Mađari, Albanci, Italijani, Rumuni) same odrekle svojih građanskih prava istupajući "otvoreno neprijateljski prema državi u kojoj žive", zbog čega ih treba "ukloniti iz naše države, jer su to i zaslužili". Dr Čubrilović vojnom i državnom vrhu predlaže ekspatrijaciju nekoliko miliona ljudi, što bi, prema njemu, rešilo problem manjina u Jugoslaviji. On smatra da Demokratska Federativna Jugoslavija može imati mir i prosperitet samo onda, ako bude etnički čista, i ako rešenjem manjinskog pitanja "jednom za uvek" ukloni uzroke trvenjima između sebe i susednih država.

> Prilikom rešavanja manjinskog problema, mi moramo po svaku cenu etnički osvojiti Bačku, Kosovo i Metohiju, izbacujući tom prilikom koju stotinu hiljada Mađara i Arnauta iz naše države.
> 
> 

Čubrilović napominje da su "ovi ratovi najpogodniji za rešavanje tih problema", jer "ono, zašto bi u mirno doba trebale decenije i vekovi, za vreme ratova svršava se za koji mesec i koju godinu." Stoga on predlaže da NOVJ još u toku ratnih operacija "planski i nemilosrdno" očisti od nacionalnih manjina ove krajeve, da bi bili naseljeni "nacionalnim elementom".

Ne zna se kako je vlast reagovala na ovaj Memorandum, ali neki smatraju da Čubrilovićeva posleratna karijera sugeriše da je povoljno primljen. Po formiranju prve privremene vlade DFJ, zauzeo je mesto ministra poljoprivrede 1945. godine. Bio je jedan od nadležnih za kolonizaciju severnih krajeva Jugoslavije, kada su proterani Podunavski Nemci.

Tekst memoranduma je prvi put objavljen u Mladini (br. 49, 18. XI 1988), a zatim i u Nedeljnom telegrafu (18. i 25. IX 1996). Na engleskom jeziku ga je objavio Robert Elsie, u: *Gathering clouds: the roots of ethnic cleansing in Kosovo and Macedonia: early twentieth century documents*, Peja 2002, 68–76. Ovaj memorandum se pominjao i na suđenjima Haškog tribunala. U njemu se prvi put u srpskohrvatskom jeziku upotrebljava termin "etnički čist".

Povezano
--------

* Vaso Čubrilović
* Isterivanje Arnauta

Izvori
------

1. 1 2  Vaso Čubrilović: Manjinski problem u novoj Jugoslaviji
2. ↑  „Isterivanje Albanaca i kolonizacija Kosova III (Institut za istoriju Kosova, Priština)". Arhivirano iz originala na datum 2016-03-08. Pristupljeno 2011-09-07.
3. 1 2  „Vladimir Petrović: Manjinski problem u novoj Jugoslaviji". Arhivirano iz originala na datum 2011-11-17. Pristupljeno 2011-09-07.
4. ↑  „Biografija na sajtu SANU". Arhivirano iz originala na datum 2012-01-10. Pristupljeno 2011-09-07.

Eksterni linkovi
----------------

* () Vaso Čubrilović: Manjinski problem u novoj Jugoslaviji
* () Vladimir Petrović: Manjinski problem u novoj Jugoslaviji Arhivirano 2011-11-17 na Wayback Machine-u
Cetinjski manastir
**Pravoslavna crkva u Crnoj Gori** se danas može značiti:

* Crnogorska pravoslavna crkva
* Mitropolija crnogorsko-primorska Srpske pravoslavne crkve

Tokom historije ova podjela nije postojala, već je Pravoslavna crkva u Crnoj Gori bila jedinstvena Cetinjska mitropolija.

Povijest
--------

*Glavni članak: Mitropolija cetinjska*
Članak 40. Ustava Knjaževine Crne Gore iz 1905: "*Crnogorska je crkva autokefalna*".
Sa ukidanjem Pećke patrijaršije (1766), obrazovana u Crnoj Gori samostalna *Mitropolija cetinjska*. Crnogorski crkveni poglavari ujedno su bili i političke vođe tadašnje crnogorske države iz dinastije Petrovića. U Crnoj Gori je postojala neka vrsta pravoslavne teokratske vladavine, sa jakim osloncem na Rusiju. Danilo I (1851—1860) je odvojio crkvenu vlast od svjetovne.

Opisujući istoriju Crkve u Crnoj Gori, protojerej dr Radoslav Grujić kaže da je ona često bila uključena u borbe protiv Turaka:

> Crkava je bilo uvek dosta od tesana kamena, te su često služile kao kule za obranu od Turaka. Ali je u njima bilo vrlo malo ikona i drugih crkvenih stvari, te je često vešano oružje po crkvenim zidovima. Parohijskih sveštenika bilo je uvek dosta, ali je većina jedva znala čitati i pisati. Sveštenici su nosili oružje, brijali bradu i često išli u boj kao vođe; pa su pod oružjem i bogosluženja obavljali u crkvama. Vladika Petar I zabranio im je brijati bradu i služiti pod oružjem; ali je takovih i posle, sve do naših dana bivalo.
> 
> 

Valtazar Bogišić je pisao da je "Crnogorska crkva posve avtokefalna i osobenu jerarhiju ima, a nema nikakvijeh zvaničnih odnošaja s drugijem avtokefalnim crkvama, nego mir i ljubav". U zvaničnom katalogu pravoslavnijeh crkava, zvanom Sintagma, "Avtokefalna mitropolija crnogorska" je bila navedena pod rednijem brojem 9, a srpska pod 14.

Stvaranjem Kraljevine SHS, Crnogorska mitropolija je 1920. godine postala deo ujedinjene Srpske pravoslavne crkve.

Izvori
------

1. ↑  Milorad Tomanić, Srpska crkva u ratu i ratovi u njoj
2. ↑  dr Nikodim Milaš, Pravoslavno crkveno pravo, Zadar 1890, str. 132, 237

Spoljni linkovi
---------------

* Članak "Super-laž o SPC kao kanonskoj crkvi u Crnoj Gori" Arhivirano 2011-10-05 na Wayback Machine-u
**Samospoznaja** je ideja koja se susreće u filozofiji, psihologiji i misticizmu. U filozofiji, samospoznaja često znači spoznaju svoje prave prirode.

Mnogi filozofi od antike do savremenog doba su savetovali da treba poznati sebe.

Indijska filozofija
-------------------

Samospoznaja je jedna od okosnica indijske filozofije i religije. U značenju duhovnog buđenja, samospoznaja je tipično indijski koncept. Postoji više sanskritskih reči koje se odnose na samospoznaju:

* atmabodha (ātmabodha) - samosvest
* atmagjana (ātmajñāna) - znanje o sopstvu
* atmasidhi (ātmasiddhi) - samoostvarenje
* atmavada (ātmavāda) - učenje o sopstvu

Starogrčka filozofija
---------------------

Spoznaj sebe (gr. *gnoti seauton*) je čuveni natpis koji je stajao na ulazu drevnog proročišta u Delfima. Ova izreka se pripisuje nekolicini starih grčkih mudraca.

Prema Plotinu, samospoznaja je spoznaja vlastitog iskona.

> Ko je spoznao samoga sebe, znaće i za svoje odakle.
> 
> – Plotin, Eneade VI, 9, 7. 33-34

Hrišćanstvo
-----------

Hrišćanski oci pod poznajom podrazumevaju svest o sopstvenoj prolaznosti i ništavnosti izvan Boga.

> Najbolje poznaje sebe onaj ko za sebe misli da je ništa.
> 
> – Jovan Zlatousti

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **filozofiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

Krišnamurti
-----------

> Ako želim razumjeti nekoga, ne mogu ga osuđivati: moram ga motriti, proučiti. Moram voljeti samu stvar koju proučavam. Ako želite razumjeti dijete, morate ga voljeti i ne koriti ga. Morate se igrati sa njime, motriti njegove kretnje, njegove idiosinkrazije, načine ponašanja; ali ako ga samo korite, odbijate ili krivite, tu nema razumijevanja djeteta. Slično, da bi razumjeo ono što jeste, čovjek mora motriti ono što misli, osjeća i čini u svakome trenu.
> 
> – Krišnamurti

Savremeni indijski filozof Krišnamurti je govorio da je put za upoznavanje sebe motrenje svojih misli, osećanja i reakcija u svakom trenutku. On ističe da se samoposmatranje ne može vršiti u izolaciji, manastiru ili sličnom, već isključivo posmatrajući svoje reakcije u odnosu sa drugim ljudima. Poznaja je vidjeti što jeste, ne što biste željeli biti. Ono što jeste nije ideal i nije statično, već ono što činite, mislite i osjećate iz trena u tren. Da bismo to vidjeli potrebna je svjesnost, veoma budan, hitar um. No, ako počnemo osuđivati što jeste, ako počnemo kriviti ili odbijati, tada nećemo razumjeti njegov pokret.

Vidi još
--------

* Spoznaj sebe
| Evanđelje po Judi |
| --- |
|  |
| **Nastanak** | 2. vek |
| **Mesto** |  |
| **Jezik** | koptski jezik, možda prevod sa grčkog |
| **Pripisano** | kainitima |
| **Izvori** |  |
| **Rukopisi** | Codex Tchacos |
| **Auditorij** | Rani hrišćani |
| **Tematika** | razgovor Isusa i Jude, predstavljenog u povoljnom svetlu |

**Evanđelje po Judi** je apokrifno gnostičko evanđelje na koptskom jeziku pronađeno krajem 20. veka. Radnja se sastoji od dijaloga učenika Isusa i Jude Iskariotskog.

Procenjuje se da je nastalo krajem prvoga ili početkom drugoga stoljeća, ili između 130-180. godine.

Pomeni
------

Irinej pominje da su ovo Evanđelje koristili heretici kainiti, koji su uzdizali razne otpadnike od Boga i prezirali Tvorca sveta i njegov zakon; veličali su izdajnika Judu (a čin izdaje shvatali kao božansko tajinstvo), kao jedinog 'apostola' koji je tobože imao istinsko znanje .

Pronalazak
----------

Ovaj dokument na 13 listova papirusa je slučajno pronađen 1978. god. u Egiptu. Od 1980-ih gubi mu se svaki trag, da bi se pojavio 1999. godine kad ga je mešetarica antikviteta, Freeda Chacos, kupila od jednog trgovca starinama. Dala ga je na proučavanje u univerztet u Yaleu, gdje su ga prepoznali i savjetovali joj da ga povjeri naučnicima i restauratorima. Do 2005. godine restaurirano je oko 85% teksta, jer se dio uništio čuvan u lošim uslovima. Objavilo ga je Nacionalno geografsko društvo.

Sadržaj
-------

Prema Evanđelju po Judi, priča o Izdaji Isusa tekla je drugačije nego što to prikazuju nama poznata evanđelja (po Mateju, Marku, Luki ili Jovanu). Prema njoj, izdajica Juda Iskariotski postaje junak koji žrtvuje tijelo Hrista na njegov nagovor. U daljnjim dijalozima dolazi do vrhunca radnje u kojemu Isus Judi otkriva tajnu Nebeskog Kraljevstva ovim riječima:

> Kraljevstvo Nebesko je velik, bezgraničan prostor, kojeg nije vidjelo oko nijednog anđela, niti razumjelo srce ijednog grješnika.
> 
>

Važnost
-------

Pronalazak evanđelja po Judi je postalo jedno od najvažnih otkrića crkvene tematike 20 veka pošto daje prikaz hrišćanstva pre Vaseljenskog sabora u Nikeji 325. na kojemu su udareni temelji svih hrišćanskih veroispovesti u svom današnjem obliku.

Izvori
------

1. ↑  „Razgovor s Elaine Pagels". Arhivirano iz originala na datum 2011-03-16. Pristupljeno 2011-04-15.
2. ↑  For example, see H.-C. Puech and Beate Blatz, *New Testament Apocrypha*, vol. 1, p. 387.
3. ↑  Irinej: ‘Protiv heresa’, I, 31, 1
4. ↑  The Gospel of Judas PDF Version hosted by nationalgeographic.com

Eksterni linkovi
----------------

***Evanđelje po Judi*** na Wikimedijinoj ostavi

* () The Gospel of Judas Arhivirano 2011-09-11 na Wayback Machine-u PDF Version hosted by nationalgeographic.com
* () Film: Jevanđelje po Judi
* () Juda protiv Dena Brauna
Isus i apostoli, kapadokijska freska.
**Ko čuva svoj život izgubiće ga** je čuvena Isusova izreka zabeležena u svim evanđeljima Novog zaveta. Zavisno od prevoda, javlja se i varijanta „*Ko čuva svoju dušu izgubiće je*".

Po Mateju
---------

Evanđelje po Mateju beleži sledeće Isusove reči svojim učenicima:

> Ako ko hoće da pođe za mnom, neka se odreče sebe samoga i uzme krst svoj i ide za mnom. Jer ko hoće da spase svoj život - izgubiće ga; a ko izgubi svoj život mene radi - naći će ga. Jer šta će koristiti čoveku ako sav svet dobije, a životu svome naudi? Ili kakvu zamenu će dati čovek za svoj život?
> 
> – Isus

Po Marku
--------

> Ko hoće za mnom da ide neka se odrekne sebe i uzme krst svoj, i za mnom ide. Jer ko hoće dušu svoju da sačuva, izgubiće je; a ko izgubi dušu svoju mene radi i jevanđelja onaj će je sačuvati. Jer kakva je korist čoveku ako zadobije sav svet, a duši svojoj naudi? Ili kakav će otkup dati čovek za dušu svoju?
> 
> – Isus

Po Luki
-------

> Ako ko hoće da ide za mnom, neka se odrekne sebe i uzme krst svoj i za mnom ide. Jer ko hoće život svoj da sačuva, izgubiće ga; a ko izgubi život svoj mene radi, taj će ga sačuvati. Jer kakva je korist čovjeku ako sav svijet zadobije a sebe upropasti ili sebi naudi?
> 
> – Isus

Po Jovanu
---------

Evanđelje po Jovanu daje donekle različitu verziju u odnosu na sinoptička evanđelja. Ovde izreci prethodi poređenje sa zrnom pšenice:

> Zaista, zaista vam kažem: ako zrno pšenice padnuvši na zemlju ne umre, onda jedno ostane; ako li umre, rod mnogi donosi. Ko voli život svoj izgubiće ga, a ko mrzi život svoj na ovome svijetu sačuvaće ga za život vječni.
> 
> – Isus

Tumačenja
---------

Isus je ovo govorio kada je pozivao učenike da ga slede, objašnjavajući da će izgubiti život svako ko pokušava da ga sačuva, a da će ga sačuvati samo onaj koji ga se odrekne zarad Isusa i evanđelja. Tada iako izgubi život na ovom svetu „sačuvaće večni život."

|  |
| --- |
|  |

Izvori
------

1. ↑  Evanđelje po Mateju, 16:24-26 (prevod Emilijan Čarnić)
2. ↑  Evanđelje po Marku, 8:34-37 (prevod Vuka Karadžića)
3. ↑  Evanđelje po Luki, 9:23-25 (prevod SPC)
4. ↑  Evanđelje po Jovanu, 12:24-25 (prevod SPC)

Vidi još
--------

* Isusove parabole
Hildegarda od Bingena, ilustracija iz *Liber Divinorum Operum* (1165).
***"Tijelo je hram"*** je duhovna izreka popularna u mnogim religijama. Odnosi se na verovanje da je tijelo hram duha koji počiva u njemu.

Osobito je bila popularna među ranim hrišćanima, koji tada još uvek nisu imali crkve ni hramove. Među prvima je zabeležena kod apostola Pavla:

> Ili zar ne znate da je vaše telo hram Duha Svetoga koji je u vama, koga imate od Boga, te ne pripadate samo sebi? Vi ste, naime, skupo kupljeni, proslavite, dakle, Boga svojim telom.
> 
> – apostol Pavle

Ignjatije Antiohijski također kaže da su vjernici »hramovi Božji«, upravo njihova tijela su hramovi; a ujedno su kamenje za gradnju »hrama Očeva«. On upozorava da ne smemo zaboraviti da Bog u nama stanuje, stoga "budimo njegovi hramovi" i on će pojaviti pred našim licem "po tome ako ga budemo pravedno ljubili" (Efež 15, 3).

Poslanica Barnabina kaže da smo krštenjem »mi nanovo stvoreni« (6, 14), jer je »*sveti hram Gospodinu, braćo moja, boravište srca našega*« (6, 15). On, međutim, ne gleda na to sasvim statički:

> Postanimo duhovni, postanimo savršen hram Bogu. Koliko je do nas, vježbajmo se u strahu Božjemu, borimo se da sačuvamo njegove zapovijedi, da bismo se radovali u njegovim opravdanjima.
> 
> – Barnabina poslanica 4, 11

Ranokršćanski spis Oktavije, na prigovor zašto kršćani nemaju kipova, žrtvenika ni hramova, odgovara:

> U kakvoj da slici zamislim Boga, kad je — ako valjano promisliš — čovjek sam slika Božja? Kakav da mu gradim hram, kad ga sav ovaj svijet, djelo njegovo, ne može obuhvatiti? ... Nije li bolje, da mu je duh naš hramom, naše srce svetištem?  
> 
> – Oktavije

Oktavije nastavlja da se najljepše žrtve Bogu sastoje u tome da čovjek gaji pravdu, da se kloni prijevare, da čovjeka iz pogibli izbavlja: »*to su naše žrtve, to je služba Božja; znači, u nas je pobožniji onaj tko je pravedniji*« (Oct. 32).

Tertulijan, hrišćanski teolog s početka 3. vijeka, piše o teškim grijesima kao o skvrnjenju "hrama Božjega":

> A postoje i teži i pogubni grijesi, koji neće primiti oproštenja: čovjekoubojstvo, idolopoklonstvo, prijevara, nijekanje, bogohulstvo, dakako i preljub i blud, i ako postoji još koje drugo oskvrnjenje hrama Božjega.«
> 
> – Tertulijan

Oprostivi gresi su protiv čovjeka, a neoprostivi protiv Boga, budući da su oskvrnuća hrama Božjega.

Izreka "*tijelo je hram duše*" je popularna i u savremenoj jogi, i drugim duhovnim praksama. Rastafarijanci veruju u neposredno prisustvo Boga u čovjeku vjerniku. Oni veruju da je telo hram, tako da nema potrebe graditi fizičke građevine.

Izvori
------

1. ↑  Prva poslanica Korinćanima 6:19-20
2. ↑  Tomislav J. Šagi-Bunić - Povijest kršćanske literature (svezak I) (scribd)
3. ↑  Minutius Felix, *Octavius*, 32
4. ↑  Tertulijan, De pudic. 19, 25
5. ↑  Tertulijan, De pudic. 2, 10
6. ↑  TIJELO JE HRAM DUŠE[*mrtav link*]
**Jiří Sobotka** (Prag, 6. lipnja 1911. – 20. svibnja 1994.), čehoslovački reprezentativac i bivši igrač praške Slavije i splitskog Hajduka. U svoje vrijeme bio je jedan od najboljih europskih nogometaša.

U Slaviji je igrao od 1932. do 1939. s kojom je osvojio 4 prvenstva, 1933. 1934. 1935. i 1937. i Mitropa kup 1938. godine. U Split je došao 1940. i u Hajduku ostao do početka Drugog svjetskog rata. Tada osvaja prvenstvo Banovine Hrvatske, nakon čega odlazi od 1942. do 1946. u momčad Bat'a Zlin. Kraće vrijeme za izbivanja Ljube Benčića između dva prvenstva, obnaša dužnost trenera kluba.

Sobotka u Hajduku prvi službeni nastup ima protiv Osječke Slavije 25. veljače 1940. a nastupa u početnom sastavu. Rezultat te igre završio je bez golova, 0:0.

Sobotka je bio napadač, najčešće je igrao spojku i vođu navale, i bio je odličan organizator igre. Za reprezentaciju Čehoslovačke od 1934. do 1937. odigrao je 23 utakmice i dao 8 golova. Za splitske *Bile* nastupio je 42 puta i zadao 28 golova.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 34 | 17 |
| Kup | 3 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 0 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **37** | **17**
 |
| Prijateljske | 5 | 11 |
| ***Sveukupno*** | **42** | **28** |

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk

| * p
* r
* u
Sastav Čehoslovačke   na  FIFA Svjetskom prvenstvu 1934. (2. mjesto) |
| --- |
| 
* GK Patzel
* GK Plánička (c)
* DF Burgr
* DF Čtyřoký
* DF Daučík
* DF Ženíšek
* MF Bouček
* MF Čambal
* MF Kopecký
* MF Košťálek
* MF Krčil
* MF Šimperský
* MF Srbek
* MF Šterc
* MF Vodička
* FW Junek
* FW Kalocsay
* FW Nejedlý
* FW Puč
* FW Silný
* FW Sobotka
* FW Svoboda
* Izbornik: Petrů

 | Čehoslovačka |
„Vera" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Vera (razvrstavanje).
Luis Salvador Carmona, *Alegorija vere* (1752–53). Veo simboliše nemogućnost neposredne spoznaje.
**Vjera** (ijek.) ili **vera** (ek.), uverenje u istinitost neke tvrdnje bez njene provere, odnosno bez logičkog rasuđivanja i zaključivanja.

U svakodnevnom životu čovek funkcioniše verujući u mnoge stvari, ideje, ljude, i razne verovatne ili neverovatne događaje. U teologiji, pod verom se obično misli na veru u boga.

Psihologija
-----------

U psihološkom smislu, vera može značiti odnos poverenja između dve osobe, ili odnos poverenja pojedinca prema svetu.

Religija
--------

> Vjera prima - ljubav daje. Nitko ne može primiti bez vjere; nitko ne može davati bez ljubavi.
> 
> – Evanđelje po Filipu

Čovek koji veruje u spasenje ili u izgledniju budućnost ne dolazi do takvog stava racionalnim putem. Motivacija je ili spoljašnja, pod uticajem nekog autoriteta ili unutrašnja; potreba, osećanje, subjektivni stav.

Za razliku od teologa, vernik može da veruje u Boga i bez naročitog znanja iz oblasti teologije. To ipak mnoge vernike ne sprečava da u svojoj veri budu fanatični. Takođe, vera pojedinca se razlikuje od vere u religijskom smislu i po tome što vera pojedinca, tzv. filozofsko-utopijska, ne mora da bude usmerena isključivo ka Bogu, već ka nekim drugim idealima. Crkva, međutim, pruža organizovanu i institucionalizovanu veru. Ona predstavlja posrednika između ljudi i božanstva, što postiže na različite načine, recimo preko verskih obreda i ceremonija. Uloga crkve je i da razmatra značajna pitanja vere, ali i odlučuje o svojim članovima; ko i na koji način može postati njen član, ali i prestati to da bude usled kršenja nekog moralnog kodeksa koji je sama crkva propisala. U Svetom pismu, vera je definisana kao proizvod ljudskih nada, ali koji je nedostupan čulima. Za Apostola Pavla vera je spasenje svakog čoveka, a za Jevanđelistu Jovana, vera je jednaka ljubavi prema Hristu, ali i prema svima onima koji su od Boga potekli.

Logika
------

U klasičnoj logici, vera se smatra tvrdnjom, jer iznosi neku tvrdnju ili očekivanje o stvarnosti za koju se pretpostavlja da je istinita ili lažna (čak i ako se to ne može praktički proveriti, kao što je vera u postojanje nekog božanstva). Povesno gledano, filozofske analize naravi vere proučavale su je kroz pojam suda. U tome se posebno ističu Dejvid Hjum i Imanuel Kant.
**Branko-Brane Oblak** (Ljubljana, 27. svibnja 1947.), bivši slovenski nogometaš. Jedan od najboljih veznih igrača Jugoslavije nakon drugog svjetskog rata.

Počeo je igrati nogomet 1963. u omladinskom sustavu ljubljanske Olimpije. Tri godine poslije počeo je standardno igrati sa seniorima i tamo se zadržao narednih 7 godina. U dresu "zmajčeka" odigrao je preko 300 utakmica.

Nakon toga odlazi u redove splitskog Hajduka za koji igra samo dvije, ali iznimno uspješne sezone. 1973. osvaja državni kup, 1974. dvostruku krunu ( kup i prvenstvo ), a 1975. opet prvenstvo. U "bilom" je odigrao ukupno 66 utakmica i zabio 24 gola. Kasnije odlazi u njemačku Bundesligu gdje bilježi preko 100 utamica braneći boje Schalkea i slavnog Bayerna. 

Nakon toga jedno je vrijeme pauzirao, te se vratio nogometu igrajući u drugoj austrijskoj ligi za Spittal iz istoimenog gradića. Nakon 2 sezone završava karijeru i postaje tehnički direktor Olimpije.

U reprezentaciji Jugoslavije debitirao je 6. svibnja 1970. u Bukureštu, a dolaskom Vujadina Boškova ustalio se među najboljih 11 države. Nakon niza poznatih utakmica u plavom dresu poput one sa Španjolskom u Frankfurtu oprostio se od reprezentacije protiv Rumunja u Zagrebu 1977. nakon 46 utakmica. U međuvremenu je nastupio i na Peleovoj oproštaljci u Rio de Janeiru, a 1974. na svjetskom prvenstvu je zajedno sa suigračem Popivodom bio prvi slovenac koji je nastupio na Mundialu. Štoviše, Oblak je bio izabran u momčad prvenstva. 

Nakon igračke karijere postao je trener. Dva je puta vodio Olimpiju, a kratko vrijeme i slovensku U-21 reprezentaciju. U studenom 2003. izabran je za najboljeg slovenskog igrača stoljeća, ispred Zahoviča i Katanca. Sredinom svibnja 2004. naslijedio je Bojana Prašnikara na mjestu izbornika slovenske reprezentacije. Na tom je mjestu uspio pobijediti i kasnije svjetske prvake Italiju, ali zatim pao krajem 2006. nakon serije lošijih rezultata.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 35 | 9 |
| Kup | 9 | 3 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 1 | 1 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **45** | **13**
 |
| Prijateljske | 21 | 11 |
| ***Sveukupno*** | **66** | **24** |

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk

| * p
* r
* u
Sastav SFR Jugoslavije  na  FIFA Svjetskom prvenstvu 1974. |
| --- |
| 1 Marić • 2 Buljan • 3 Hadžiabdić • 4 Mužinić • 5 Katalinski • 6 Bogićević • 7 Petković • 8 Oblak • 9 Šurjak • 10 Aćimović • 11 Džajić (c) • 12 Jerković • 13 Pavlović • 14 Peruzović • 15 Dojčinovski • 16 Vladić • 17 Popivoda • 18 Karasi • 19 Bajević • 20 V. Petrović • 21 O. Petrović • 22 Mešković • Izbornik: Miljanić | Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija |
**Zenú** zvani i **Sinú** su danas samo potomci domorodačkih indijanaca u Kolumbiji kojih po procjenama ima oko 200,000 - 250,000. 
Oni danas žive po kolumbijskim departmanima Córdoba, Sucre i Bolívar.

Skulptura majka i dijete
Zenú su gotovo izgubljeno pleme, iako potječu iz civilizacije koju su sistematski slabili i izrabljivali španjolski konkvistadori i drugi destruktivni postkolonijalni akteri. Međutim postoje historijski zapisi koji pokazuju da je njihova civilizacija bila u padu i prije dolaska Španjolaca.

Iako ima pokušaja da im se oživi jezik, tradicija i običaji, još uvijek postoje samo rukotvorine.

Zenú kultura
------------

Pretkolumbovska kultura Zenú bila je moćna drevna civilizacija. 
Zna se da su negdje oko 200. pne. zauzeli teritorije sjeverozapadne Kolumbije, od obala Karipskog mora i duž rijeka San Jorge i Sinú.
Kao i to da su od 1. milenija pne. bili su jedno od najmoćnijih i najorganiziranijih plemena Amerike. 
Drevni Zenúi su danas poznati po simboličnim skulpturama i nakitu koje su izrađivali od zlata i visokokvalitetnog tekstila.

Dokaz njihove visoke organiziranosti je sistem kanala koje su izgradili u delti San Jorge, Cauce i Magdalene.

Za poplava kanali bi višak voda odvodili u močvare, zadržavajući hranjive sedimente, koje su za suša koristili za usjeve. 
Od iskopane zemlje gradili su brdašca na kojima su živjeli i pokapali svoje mrtve.

Taj sistem kanala i danas je vidljiv na fotografijama snimljenim iz aviona.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Zenú*" (engleski). Unbounded World. Pristupljeno 2.1.2023.
2. 1 2 3  „*Ancient Ridged Fields of the San Jorge River Floodplain*" (engleski). World Monuments Watch. Pristupljeno 2.1.2023.

Vanjske veze
------------

***Zenú*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Zenú* (na portalu Unbounded World) ()
**Þingvellir** (islandski za "Polje sabora") je povijesni lokalitet u općini Bláskógabyggð u južnom Islandu koje je 930. godine bilo mjesto osnivanja najstarijeg parlamenta na svijetu koji je još uvijek aktivan (a koji se tu održavao sve do 1789. god.), islandskog Alþingi ("Vijeće").

Þingvellir se nalazi u blizini poluotoka Reykjanesskagi, kod vulkana Hengill koji su dio doline Srednjeatlanskog grebena. Tu se nalazi i najveće prirodno jezero na Islandu, Þingvallavatn. 

Panorama ÞingvelliraPanorama Þingvellira

Dolina Thingvellira
Zbog toga je 1930. godine osnovan **Nacionalni park Þingvellir** kako bi se zaštitili ostaci starog parlamenta, a kasnije proširen kako bi se zaštitio prirodni okoliš oko lokaliteta. Þingvellir nacionalni park je bio prvi na Islandu koji je danas velika turistička atrakcija, a zbog svoje povijesne, kulturne i geološke vrijednosti je 2008. godine upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi.

Povijest
--------

Jezero Þingvallavatn
Na ovom mjestu su se oko 930. godine, uglavnom norveški Vikinzi, jednom godišnje dva tjedna u lipnju sastajali na tradicionalnom zakonodavnoj i sudskoj skupštini, tzv. Althingu. Nakon onih u staroj Grčkoj, to je bio najstariji parlament na svijetu koji je na ovom mjestu opstao sve do 1798. godine kad su ga Danci ukinuli.

God. 1000. na ovom saboru je usvojeno kršćanstvo kao jedina religija na Islandu.

Na ovom povijesnom mjestu je također, 17. lipnja 1944. godine, Republika Island proglasila neovisnost, a 1994. god. proslavio svoju pedesetu obljetnicu.

Čak i danas, na rubu trga i Sabora, te na nekoliko mjesta u kanjonu mogu se vidjeti trošni i obrasli kameni zidovi s artefaktima iz vremena održavanja Althinga, zaštićeni ceradama.

* Mjesto održavanja Althinga u ThingvelliruMjesto održavanja Althinga u Thingvelliru
* Prikaz održavanja Althinga (W.G. Collingwood)Prikaz održavanja Althinga (W.G. Collingwood)
* Nacionalni park ThingvellirNacionalni park Thingvellir
* Rijeka ÖxaráRijeka Öxará
* Slap OexarafossSlap Oexarafoss

Izvori
------

1. ↑  Björn Th. Björnsson, *Þingvellir*, 1984. Reykjavík: Bókaútgáfa Menningarsjóðs ((isl.))

* Richard F. Tomasson, *Iceland, the first new society*, 1980. U of Minnesota Press. ISBN 0-8166-0913-6
* I. Marc Carlson, *History of Medieval Greenland Arhivirano 2009-10-16 na Wayback Machine-u*, Personal.utulsa.edu.. Posjećeno 16. siječnja 2011.
* Povijest Thingvalla Arhivirano 2011-07-28 na Wayback Machine-u, Memorijalna luteranska crkva Thingvalla <www.thingvalla.org>. Posjećeno 16. siječnja 2011.

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica Nacionalnog parka Arhivirano 2008-10-22 na Wayback Machine-u ()
* Fotografije Þingvellira na ICELANDPHOTOBLOG.COM

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Þingvellir** |

Koordinate: 64°15′29″N 21°07′30″W﻿ / ﻿64.25806°N 21.12500°W﻿ / 64.25806; -21.12500
**Zuid-Willemsvaart** (što prevedeno sa nizozemskog znači *Južni Vilemov kanal*) je kanal na jugu Nizozemske i sjeveroistoku Belgije.

Kanal se proteže preko nizozemskih provincija Limburg i Sjeverni Brabant i po belgijskoj provinciji Limburg.

Historija i karakteristike
--------------------------

Brod na kanalu
Kanal je dug je 123 km (od tog 79 km u Nizozemskoj), iskopan je od 1822. do 1826. širok je od 24 do 48 metra tako da njime mogli ploviti brodovi do 600 tona, maksimalnog gaza od 2,1 metra.

Kanal je dobio ime po kralju Ujedinjene Kraljevine Nizozemske Willemu I, koji je 1822. odlučio iskopati kanal da poveže Maastricht sa 's-Hertogenboschom.

Belgijska dionica kanala duga je 44 km, se proteže od Bocholta do Herentalsa gdje se spaja sa Albertovim kanalom. 
Ona povezuje rijeke Meuse i Scheldt.

Izvori
------

1. 1 2  „Zuid - Willemsvaart" (nizozemski). Rijkswaterstaat. Pristupljeno 10.05.2022.
2. 1 2 3  „Zuid - Willemsvaart" (nizozemski). Descheepvaart. Arhivirano iz originala na datum 2014-02-27. Pristupljeno 10.05.2022.

Vanjske veze
------------

***Zuid-Willemsvaart*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Zuid - Willemsvaart* ()
**Šarm el Šeik** (arapski: شرم الشيخ/*Sharm ash-Shaykh*) je ljetovalište od 38,478 stanovnika na jugoistoku Sinajskog poluotoka u Muhafazi Južni Sinaj.

Geografske karakteristike
-------------------------

Šarm el Šeik leži na ulazu u Akapski zaljev, udaljen oko 300 km od Sueza i 19 km od Nacionalnog parka Ras Muhamed.

Historija
---------

Šarm el Šeik je zbog zbog surove okolice, bio nenaseljen tokom većeg dijela historije, ali je postao vijest dana nakon Arapsko-izraelskog rata 1948, radi svoje strateške pozicije na ulazu u Tiranski tjesnac i Akapski zaljev. Taj tjesnac udaljen 23 km sjeveroistočno od zaljeva u kom leži Šarm el Šeik, sa brojnim otočićima i koraljnim grebenima od kojih je najveći Otok Tiran blokira ulaz u Akapski zaljev.

Park u resortu
Hotelski bazen
Nakon tog rata Egipćani su instalirali duž obale topove, kako bi se spriječili brodove da doplove do Eilata, jedine izraelske luke u Akapskom zaljevu. Zbog tog su Izraelci 1956. za Sueske krize zauzeli obalne baterije i Šarm el Šeik sa okolicom. 
Nakon tog su od 1957. do 1967. Šarm el Šeik i Tiranski tjesnac raspoređeni Plavi šljemovi Ujedinjenih naroda koji su čuvali mir. 
Plavi šljemovi UN su se povukli u maju 1967. a u junu 1967. je izbio Šestodnevni rat u junu 1967. u kom je Izrael ponovno zauzeo Šarm el Šeik i Sinajski poluotok.
Izrael je vladao Šarm el Šeikom sve do početka 1980-ih kad se povukao nakon potpisivanja Sporazuma iz Camp Davida.

Izraelci su za svoje uprave počeli razvijati Šarm el Šeik kao ljetovalište i turističku destinaciju, to je nastavio i Egipat. Danas je on grad sa nizom luksuznih hotela, 
restorana i noćnih klubova, naročito popularan među roniocima zbog koraljnih grebena. Kako ima i internacionalni aerodrom razvio se i kao kongresni centar, pa je zbog brojnih mirovnih konferencija dobio specijalno priznanje Unesca kao grad mira.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Jordan Akaba, Jordan
* Italija Arzachena, Italija
* Mađarska Hévíz, Mađarska
* Namibija Swakopmund, Namibija
* Ukrajina Jalta, Ukrajina

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 20.8. 2020.
2. ↑  „*Sharm El Sheikh*" (engleski). Egypt Travel. Pristupljeno 20.08.2020.
3. 1 2 3 4  „*Sharm el-Sheikh, Egypt*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 20.08.2020.

Vanjske veze
------------

***Šarm el Šeik*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sharm El Sheikh* ()
**Viktor Valdez** (šp. *Víctor Valdés*; Lospitalet de Ljobregat, 14. januar 1982) je španski fudbalski golman koji trenutno nastupa za Mančester junajted.

Karijera
--------

Fudbal je počeo da trenira u starim kategorijama Barselone, ali je samo nakon nekoliko meseci provedenih u klubu morao da ga napusti jer se sa porodicom preselio na Tenerife, fde je nastavio da trenira u lokalnom klubu. Nakon tri godine provedene tamo ponovo se vratio u Barsu.

Brzo je napredovao kroz sve selekcije Barselone. Pre nego što je dobio šansu u prvom timu, neko vreme je nastupao za Barselonu B. Sezonu 2002/03. počeo je kao rezerva Argentincu Robertu Bonanu, ali je kasnije u toku te sezone dolaskom Radomira Antića na mesto trenera, dobio šansu kao prvi golman. U sezoni 2003/04. ustalio se u prvom timu, a već naredne sezone je odigrao skoro sve utakmice u prvenstvu, i tako je pomogao svom klubu da dođe do prve titule nakon šest sezona. Te sezone je osvojio i trofej Rikarda Zamore koji se dodeljuje golmanu sa najmanje primljenih golova u španskom prvenstvu.

U poslednjem kolu prvenstva, 17. juna 2007. izjednačio je rekord legendarnog Andonija Zubizarete. Valdez je kao i Zubizareta pre njega proveo svaki minut u igri na svih 38 utakmica prvestva. Takođe je oborio i klupski rekord u broju minuta bez primljenog gola u evropskim takmičenjima. U utakmici sa Rendžersom 7. novembra 2007. nadmašio je prethodni rekord od 466 minuta bez primljenog gola, ali ga je već u narednoj utakmici savladao kapiten Olimpik Liona, Žuninjo.

Reprezentacija
--------------

Valdez se našao na spisku učesnika za Svetsko prvenstvo 2010. kao rezerva Ikeru Kasiljasu. Debitovao je 3. juna 2010. na pripremnoj utakmici za to svetsko prvenstvo, u Inzbruku protiv Austrije.

Trofeji
-------

### Barselona

* Prvenstvo (4): 2005, 2006, 2009. i 2010.
* Kup (1): 2009.
* Superkup (4): 2005, 2006, 2009. i 2010.
* UEFA Liga šampiona (2): 2006. i 2009.
* UEFA superkup (1): 2009.
* Svetsko klupsko prvenstvo (1): 2009.

### Španija

* Svetsko prvenstvo (1): 2010.

Spoljašnje veze
---------------

***Víctor Valdés*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Sastav Španjolske  na  SP 2010. (prvaci) |
| --- |
| 1 Casillas (c) • 2 Albiol • 3 Piqué • 4 Marchena • 5 Puyol • 6 Iniesta • 7 Villa • 8 Xavi • 9 F. Torres • 10 Fàbregas • 11 Capdevila • 12 Valdés • 13 Mata • 14 Alonso • 15 Ramos • 16 Busquets • 17 Arbeloa • 18 Pedro • 19 Llorente • 20 Martínez • 21 Silva • 22 Navas • 23 Reina • Izbornik: Del Bosque | Španija |

| * p
* r
* u
Sastav Španije  na  UEFA Euru 2012. (prvaci) |
| --- |
| 1 Casillas (c) • 2 Albiol • 3 Piqué • 4 Martínez • 5 Juanfran • 6 Iniesta • 7 Pedro • 8 Xavi • 9 Torres • 10 Fàbregas • 11 Negredo • 12 Valdés • 13 Mata • 14 Alonso • 15 Ramos • 16 Busquets • 17 Arbeloa • 18 Jordi Alba • 19 Llorente • 20 Cazorla • 21 Silva • 22 Navas • 23 Reina • Izbornik: Del Bosque | Španija |
**Oldrich Just** (1885-?), češki nogometaš i prvi trener tek osnovanog nogometnog kluba Hajduk. U Split dolazi dolazi iz rodnog Praga u Češkoj na poziv Fabjana Kaliterne, jednog od utemeljivača splitskog kluba. U Hajduku djeluje od srpnja 1911. do jeseni 1912. i kao trener i kao igrač. 

Kao vješt igrač, prema pisanju Slobode, igrao je važnu ulogu u obućavanju mladih hajdukovih igrača. Nakon pobjede nad Calciom 11. srpnja 1911. kada su pobijedili sa 9:0, Hajduk odigrava nekoliko utakmica protiv mornara engleskih ratnih brodova «Swiftsure» i HMS Cornwalis, koje su izgubili sa 7:1 i 7:0, te protiv austrijskog ratnog broda «Zriny», koju su do bili sa 2:1. i protiv kojih je na branku Just postavio kasnije legendarnog trenera Luku Kaliternu.

Just je za Hajduk nastupio u osam utakmica i dao 5 zgoditaka

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 0 | 0 |
| Kup | 0 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 0 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **0** | **0**
 |
| Prijateljske | 8 | 5 |
| ***Sveukupno*** | **8** | **5** |

Izvori
------

1. ↑  Svi Hajdukovi treneri od 1911. do danas
2. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
*Glavni članak: Turski jezik*

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **lingvistici** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

**Fonetika turskog jezika** je ogranak turske gramatike koji proučava glasove i njihov izgovor u turskom jeziku.

U velikim crtama turski dijeli većinu zvukova sa europskim jezicima, što je prepoznatljivo i u njegovom alfabetu. Jedini značajan izuzetak je grafem **Ğ** koji se ne izgovara nego on samo produžava samoglasnik koji ga prethodi. Sa fonološke strane, suglasnici turskog standardnog jezika su:

**Zatvornici**|  | Dvousneni | Nadzubni | Prednjonepčani | Zadnjonepčani | Nepčani | Laringealni |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nosni |  |  |  |  |  |  |
| Praskavi |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Strujni |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Aproksimant |  |  |  |  |  |  |  |
| Treperni |  |  |  |  |  |  |

Značajna fonološka osobina turskog jezika je harmonija samoglasnika, što je princip po kojem turske reči imaju isključivo zadnje samoglasnike (a, i, o, u) ili samo prednje (e, i, ö, ü). Naime turski ima dvodimenzionalni sistem samoglasnika, tako da po prvom stupnju samoglasnici mogu biti prednji ili zaobljen, a po drugom stupnju vokalne harmonije oni mogu biti jednostavni ili složeni. Stoga turski ima dvije klase samoglasnika, prednje i zadnje. Po «harmoniji samoglasnika» riječi ne smiju imati istovremeno prednje i stražnje samoglasnike.

Turski samoglasnici

Samoglasnici|  | Prednji | Zadnji |
| --- | --- | --- |
|  | Nezaobljeni | Zaobljeni | Nezaobljeni | Zaobljeni |
| Zatvoreni | /i/ ‹ i › | /y/ ‹ ü › | /ɯ/ ‹ ı › | /u/ ‹ u › |
| Srednji | /e/ ‹ e › | /œ/ ‹ ö › |  | /o/ ‹ o › |
| Otvoreni |  |  | /a/ ‹ a › |  |
**Avulzija** (lat. *exarticulatio dentis*) predstavlja potpuni izlazak zuba iz pripadajuće zubne čašice pod dejstvom traumatske sile (pad, udarac i sl). Pri tome se mogu javiti i ogrebotine, razderotine, prelomi, krvarenja i sl. Na osnovu istraživanja koje je sprovedeno 1972. godine na 1.298 ispitanika, utvrđeno je da od svih dentalnih trauma avulzije čine oko 0,5-16% povreda u stalnoj i oko 7-13% povreda u mlečnoj denticiji. Najveći broj slučajeva se javlja u uzrastu između 6 i 10 godina, i to češće kod osoba muškog pola. Povredama su najizloženiji prednji zubi, posebno gornji centralni sekutići.

Replantacija
------------

*Glavni članak: Replantacija zuba*
Tokom avulzije dolazi do kidanja periodontalnih vlakana koja povezuju koren zuba sa desnima i alveolom, a ova vlakna ostaju vitalna oko 30 minuta. To vreme se smatra optimalnim za replantaciju zuba. Transport izbijenog zuba se vrši unutar pripadajuće alveole ili ekstraoralno (u fiziološkom rastvoru, pljuvačci, mleku i sl). Ne preporučuje se transport u maramici, vodi, alkoholu, rastvoru antibiotika i drugim supstancama koje mogu da oštete površinu zuba, jer se tako umanjuju šanse za uspešnu replantaciju.

Replantacija podrazumeva postavljanje (repoziciju) zuba u pravilan položaj i njegovu fiksaciju pomoću raznih vrsta splintova: žičano-kompozitnog, akrilatnog ili interaproksimalnog kompozitnog splinta. Ukupno vreme fiksacije iznosi oko 15 dana.

Endodontski tretman
-------------------

Kod zuba sa završenim rastom korena se ne očekuje revaskulatizacija pulpe nakon replantacije, ali je revaskularizacija moguća kod zuba sa nezavršenim rastom korena ukoliko isti nije bio izvan zubne čašice duže od 2 sata. Za funkcionalnu obnovu nervnih vlakana pulpe je potrebno oko 35 dana, a ukoliko do toga ipak ne dođe prelazi se na endodontski tretman.

Ovaj tretman podrazumeva kompletno uklanjanje mrtvog tkiva pulpe i punjenje kanala korena zuba odgovarajućim materijalom. Time se ograničava štetno delovanje nekrotičnog tkiva na okolne strukture i sprečavaju resorpcija i ankiloza korena (srastanje korena sa okolnom kosti).

Neki autori smatraju da je endodontski tretman bolje izvesti pre replantacije kako bi se predupredila upalna resorpcija, dok drugi smatraju da je taj tretman bolje izvesti kasnije. Ipak, opšte je mišljenje da se uklanjanje pulpe treba obaviti najkasnije 15-20 dana nakon avulzije.
**Hematurija** ili **eritrociturija** ili **krv u mokraći** je naziv za prisutnost eritrocita u mokraći.

Hematurija može biti makroskopska (vidljiva golim okom kao crveno obojenje mokraće) ili mikroskopska (vidljiva mikroskopskim pregledom urina). 
Makroskopska hematurija očituje se smeđkastim ili crvenim obojenjem urina, koje ne mora uvijek biti znak eritrocita u urinu (može se javiti nakon pojedine vrste hrane, npr. cikla).

Hematurija može biti izolirana ili udružena sa ostalim poremećajima u sastavu mokraće kao što su npr. proteinurija ili leukociturija. Nalaz hematurija obično zahtjeva daljnju dijagnostičku obradu mokraćnog sustava. (npr. ultrazvuk, rtg snimanje).

Uzrok pojave eritrocita u mokraći može biti vrlo raznolik npr.:

* novotvorine, upale ili ciste svih dijelova mokraćnog sustava
* bubrežni kamen, trauma i strana tijela
* nefritički sindrom (uzrokovan različitim bolestima bubrega)

Crveno obojenje mokraće mogu uzrokovati:

* eritrociti
* hemoglobin (samo protein bez stanica)
* ostali pigmenti:
	+ porfirin kod porfirija
	+ betanin (nakon jedenja npr. cikle)

Vanjske veze
------------

***Hematurija*** na Wikimedijinoj ostavi
**Hronična limfocitna leukemija** (**HLL**) je letalna, progredijentna bolest simptomatski neprimetnog početka, koja se najčešće javlja između 45. i 70. godine života. To je bolest koja je posledica maligne proliferacije B-limfocita kod 95% pacijenata, odnosno T-limfocita kod 5% bolesnika.

Benigni (neaktivni) oblik počinje postepeno, bez ikakvih simptoma, sa povećanjem apsolutnog broja limfocita u perifernoj krvi, uz uvećanje limfnih čvorova i slezine, ili bez toga. Aktivni (agresivni) oblik bolesti se inicijalno manifestuje malaksalošću i gubitkom telesne težine, uvećanjem limfnih ćvorova i slezine kao i broja limfocita u krvi, sa razvojem anemije, granulocitopenije, trombocitopenije i učestalih infekcija praćenih povišenom telesnom temperaturom.

Dijagnoza se postavlja na osnovu pregleda periferne krvi: broj limfocita je veći od 10×109/l krvi, a u leukocitarnoj formuli ne sme biti više od 5% limfoblasta. Koštana srž je histološki hipercelularna, sa više od 30% limfocita. Limfociti periferne krvi i koštane srži su jednolikog izgleda, tzv. mali limfociti.

Tok HLL je vrlo različit, a dužina progresije zavisi kako od trajanja neaktivnih oblika, tako i od komplikacija —- infekcija (mokraćnih i disajnih puteva) i autoimunih poremećaja. Komplikacije se uglavnom kontrolišu antibioticima.

Lečenje se inicijalno vrši hlorambucilom, nakon čega se prelazi na intermitento lečenje. U sklopu lečenja se može sprovesti splenoktomija (hirurško uklanjanje slezine) što ne menja tok bolesti, ali je indikovano kod bolesnika sa hipersplenizmom, autoimunom hemoliznom anemijom i trombocitopenijom koje ne reaguju na date lekove. Kod velikog broja bolesnika značajno poboljšanje postignuto je terapijom zračenjem.
Za američku dokumentarnu TV-seriju, vidite članak The Indestructibles (TV serija).

***Neuništivi*** je jugoslavenska humorističko-dramska TV serija snimljena u produkciji RTV Zagreb i premijerno emitirana u proljeće 1991. godine. Predstavlja crossover četiri popularne jugoslavenske humorističke TV-serije sa početka 1970-ih - *Muzikanti*, *Građani sela Luga*, *Naše malo misto* i *Gruntovčani*. U njoj Jovan Janićijević, Velimir Bata Živojinović, Boris Dvornik i Martin Sagner ponavljaju uloge njihovih protagonista Burduša, Bulidže, Roka Prča i Dudeka, a radnja prikazuje kako se sreću prilikom liječenja u Krapinskim toplicima. Serija je bila snimljena neposredno pred prvih višestranačkih izbora u Hrvatskoj, a emitirana za vrijeme procesa raspada Jugoslavije, odnosno neposredno pred izbijanje rata. Zbog toga ju je vodstvo Hrvatske radiotelevizije proglasila "nepoćudnom" i strpala u bunker, te se i dan-danas smatra jednom od najopskurnijim projektom u hrvatskoj televizijskoj historiji.

Vanjske veze
------------

* *Neuništivi* na sajtu IMDb
Perzijski astrolab iz 18. vijeka
**Islamska astronomija** ili, rjeđe, **arapska astronomija**, je izraz koji se koristi za astronomiju koja se razvila, odnosno bila karakterističan za islamski svijet u srednjem vijeku ili tzv. Zlatnom dobu islama. Pod time se podrazumijevaju svi astronomski tekstovi, otkrića ili dostignuća od oko 8. do 15. vijeka na širokom području koje je uključivalo Bliski istok, Sjevernu Afriku, al-Andalus, Centralnu Aziju i Indiju i autore koji su koristili arapski jezik kao *lingua francu*. Za islamsku astronomiju je karakterističnu da je zahvaljujući vlasti Kalifata, odnosno vezama među muslimanskim državama koje su ga naslijedile, astronomima na raspolaganju bio široki i raznovrsni korpus prethodnih astronomskih dostignuća i tradicija, prije svega vezan uz grčku, sasanidsku i indijsku astronomiju; islamski astronomi su ta znanja asimilirali i na njihovom temelju sagradili novu tradiciju koja je, pak, značajno uticala na susjedna područja, odnosno razvoj bizantske, zapadnoevropske i kineske astronomije.

Islamska astronomska dostignuća se, između ostalog, ogledaju u zvjezdanim katalozima sa preko 10.000 unosa, kao i brojnim imenima zvijezdima (Aldebaran, Altair), kao i astronomskim pojmovima (poput azimuta), koji su u druge jezike došli upravo iz arapskog.

Vanjske veze
------------

* "Tubitak Turkish National Observatory Antalya" Arhivirano 2007-07-23 na Archive.is-u
* "Scientific American" article on Islamic Astronomy Arhivirano 2005-12-18 na Wayback Machine-u
* The Arab Union for Astronomy and Space Sciences (AUASS)
* King Abdul Aziz Observatory
* History of Islamic Astrolabes
* Al-Sufi's constellations
**Monpa** (kineski: 门巴族, ménbàzú, tibetanski: ?པ) je naziv za etničku grupu u spornoj teritoriji Arunachal Pradesh, koja broji oko 50.000 pripadnika, uglavnom u oblastima Tawang i Zapadni Kameng. Još 25.000 Monpa se mogu pronaći u oblasti Cuona u Tibetu, gdje ih zovu **Menba**. Od 45.000 Monpas koji žive u Arunachal Pradeshu, oko 20.000 žive u oblasti Tawang, čine oko 97% stanovništva, dok ostatak živi u oblasti Zapadni Kameng, gdje čine oko 77% stanovništva. Mali broj se može naći i u Istočnom Kamengu i Butanu (2,500). 

Riječ "Monpa" znači "Narod Mon-yul", što znači "narod zemlje" na tibetanskom. Srodni su Šarčopima u Butanu. Njihiv jezik pripada tibetansko-burmanskoj porodici, ali se bitno razlikuje od istočnog tibetanskog dijalekta i koristi tibetansko pismo.

Monpa su podijeljeni u šest pod-grupa prema jeziku. To su: 

* Tawang Monpa
* Dirang Monpa
* Lish Monpa
* Bhut Monpa
* Kalaktang Monpa
* Panchen Monpa

Najraširenija vjera među Monpama je Gelugpa, sekta nastala u okviru tibetanskog budizma. Osim njih se ispovijeda vjera Bön, te animizam.

Vanjske veze
------------

***Monpa*** na Wikimedijinoj ostavi

* The tribal experience- Monpa Arhivirano 2008-09-28 na Wayback Machine-u
* Bhutan historical setting
* The Monpa (In Chinese) Arhivirano 2012-12-08 na Archive.is-u
* North East Zone Cultural Centre Arhivirano 2006-10-26 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **etnologiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh87002586

 |
Ovo je članak o drevnom narodu sjeveroistočne Italije.  Za ostale narode zvane Veneti, v. Veneti.  
Grupe na Italijanskom poluotoku u Željeznom dobu.   Ligurci
  Veneti
  Etruščani
  Piceni
  Umbrijci
  Latini
  Oski
  Mesapijci
  Grci
**Veneti** (također poznati kao ***heneti*** na latinskom i ***ενετοί*** ***[enetoi]*** na grčkom) su bili drevni narod koji je nastanjivao sjeveroistok današnje Italije, odnosno područje koje odgovara današnjoj regiji Veneto.

Drevni Veneti su govorili venetski, izumrli indoevropski jezik koji je poznat na temelju oko 300 kratkih zapisa koji datiraju od 6. do 1. vijeka pne. Venetski je, po svemu sudeći, imao određene sličnosti s latinskim i drugim italskim jezicima, ali i s germanskim i keltskim. Venetski se ne smije miješati s venecijanskim, suvremenim romanskim jezikom kokim se govori u oblasti.

U Italiji se za taj narod koristi izraz **Paleoveneti** kako bi ih se razlikovali od suvremenih stanovnika regije Veneto, za koje se na italijanskom koristi izraz *Veneti*. Uglavnom se smatra kako nisu u srodstvu s galskim Venetima, odnosno keltskom plemenu koje je živjelo na obali Atlantika.

Neka od plemena za koje se navodi da pripadaju Ilirima, kao Karni, Histri i Liburni, su bili u srodstvu s Venetima.

Izvori
------

1. ↑  
Storia, vita, costumi, religiosità dei Veneti antichi at .www.venetoimage.com (in Italian). Accessed on 2009-08-18.
2. ↑  
Paleoveneti na italijanskoj Wikipediji
3. ↑  
 Wilkes, J. J. The Illyrians, 1992,ISBN 0-631-19807-5. Page 183: "... We may begin with the Venetic peoples, Veneti, Carni, Histri and Liburni, whose language set them apart from the rest of the Illyrians. ..." Page 81: "... "In Roman Pannonia the Latobici and Varciani who dwelt east of the Venetic Catari in the upper Sava valley were Celtic but the Colapiani of the Colapis (Kulpa) valley were Illyrians ( ..."

### Primarni izvori

* Polibije - ii.17.4-6, 18.1-3; ii.23.1-3; ii.24.7-8
* Xenophon - Anabaza, (known as Anabasis III in the Loeb Classical Library edition), I.viii.5; V.ii.22, iv.13, v.12, 22, vi.3, 6; VI.i.1, 6, 11, 13, 14, 15. ISBN 0-674-99101-X

Eksterni iuzvori
----------------

* Studije o Venetima Arhivirano 2005-08-06 na Archive.is-u Dr. Loredana Calzavara-Capuis ()
* Venetski zapisi Adolfo Zavaroni ().

V. također
----------

* Veneti (razvrstavanje)
* Veneti (Gaul)
* Reitia