recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Göta älv** čita se **Geta Elv** prevedeno sa švedskog: *Rijeka Geta*, je rijeka u 
Švedskoj duga oko 93 km.

Ako se uračuna i rijeka Klarälven, koja je logički nastavak Göte, koja izvire u norveškim planinama tad je Göta 
najduža skandinavska rijeka koja ima čak 719 km.

Geografske karakteristike
-------------------------

Göta izvire iz Jezero Vänern, na njegovom jugozapadu kod vodopada - *Trollhättanse* i grada Trollhättana. Od tamo 
teče u pravcu jugozapada, do svog ušća u do tjesnaca Kattegat 
u Sjevernom moru.

Izgradnjom Kanala Göta rijeka je regulirana za plovidbu, a kod vodopada Trollhättan, na mjestu gdje izvire iz jezera 
napravljena ustava da se premosti visinska razlika.Tako da danas njome čitavom njenom dužinom mogu ploviti i oceanski brodovi i to impresivnih dimenzija 
dužine 88 a široki do 13.20 m, dubine gaza do 5.40 m, visine do 27 m.

Göta ima sliva velik oko 50,229 km². U njenom gornjem podignuto je nekoliko hidroelektrana.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Göta River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 1. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

***Göta älv*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Göta River* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Ialomița** čita se **Jalomica** (rumunjski: *Râul Ialomița*) je rijeka na jugoistoku
Rumunjske duga oko 400 km, lijeva pritoka Dunava.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ialomița izvire na obroncima planine Omul u masivu Bucegi (dio Transilvanijskih Alpi) u 
centru Rumunjske. 
U svom gornjem toku Ialomița je tipični planinski brzak, koji prima puno vode sa kratkih planinskih vodotoka, nakon planinskog dijela 
teče prema jugoistoku preko gradova Târgoviște i Slobozia, zatim utječe u dunavsku ravnicu, gdje zapadno od 
grada Hârșova ima ušće u Dunav.

Najveća pritoka Ialomițe je rijeka Prahova koja uvire u dunavskoj ravnici.

Ialomița ima sliv velik oko 8873 km². Na rijeci je u planinama kod Moroenija (Okrug Dâmbovița) podignuta jedna od najstarijih rumunjskih hidroelektrana.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Ialomița River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 03. 2015.

Vanjske veze
------------

***Ialomița (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ialomița River* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Koordinate: 41° 25′ 25" SGŠ, 22° 39′ 47" IGD

**Gradski Baldovci** (mak. *Gradsko Baldovci*) su naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Gradski Baldovci su naselje u okviru opštine Strumica.

Prirodni uslovi
---------------

Gradski Baldovci su smešteni u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 2 kilometara istočno, pa je ono danas predgrađe.

Naselje Gradski Baldovci se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno u jugozapadnom delu Strumičkog polja. Seoski atar je ravničarski i ceo pod ratarskim kulturama. Nadmorska visina naselja je približno 230 metara. 

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Gradski Baldovci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 755 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.strumica.gov.mk Zvanična stranica opštine Strumica

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Strumica |
| --- |
| **Strumica** • 
Banica • 
Bansko • 
Belotino • 
Veljusa • 
Vodoča • 
Gabrovo • 
Gradski Baldovci • 
Dabilje • 
Dobrejci • 
Dorlombos • 
Zleševo • 
Kosturino • 
Kukliš • 
Memešlija • 
Murtino • 
Ormanlija • 
Popčevo • 
Prosenikovo • 
Raborci • 
Rič • 
Sačevo • 
Svidovica • 
Tri Vode • 
Čepelija |  |
Internet stvari
**Internet stvari** (engl. *Internet of things*, kratica **IoT**) označava povezivanje uređaja putem interneta. Predstavlja mrežnu infrastrukturu u kojoj fizičke i virtualne "stvari" svih vrsta komuniciraju i nevidljivo su integrirane.

Spajanje uređaja može biti bežično i omogućava nove mogućnosti za međusobnu interakciju ne samo između različitih sustava i donosi nove mogućnosti njihove kontrole, praćenje i pružanje naprednih usluga. To mogu biti primjerice hladnjaci, perilice, ili razni sigurnosni sustavi.

Pojam je skovao Peter T. Lewis.

Internet stvari postaje veliki posao budućnosti. Prema nedavnoj Gartnerovoj analizi 15 posto kompanija već koristi IoT u svom poslovanju, najčešće logistici. Taj postotak brzo će rasti u sljedećim godinama.

Internet stvari omogućuje integraciju ogromne količine uređaja koji imaju ugrađene određene senzore koji više ili manje samostalno komuniciraju jedni s drugima i sa raznim aplikacijama. 

Mogu biti tri vrste komunikacije:

* komunikacija stvari s ljudima
* komunikacija između stvari
* komunikacije između uređaja (engl. *machine to machine*, ili *M2M*)

Procjenjuje se da će se u bliskoj budućnosti povezati 200 milijardi uređaja. Vrijednost tržišta projicirana je na 80 milijarda dolara.

Izvori
------

1. ↑  Zakonodavstvo EU *52014DC0442 - KOMUNIKACIJA KOMISIJE EUROPSKOM PARLAMENTU, VIJEĆU, EUROPSKOM GOSPODARSKOM I SOCIJALNOM ODBORU I ODBORU REGIJA Prema rastućem gospodarstvu temeljenom na podacima /\* COM/2014/0442 final \*/* / pristupljeno 19. veljače 2020.
2. ↑  Gartner (12. prosinca 2013.). Gartner Says the Internet of Things Installed Base Will Grow to 26 Billion Units By 2020 (engleski). *gartner.com*. Gartner. Preuzeto 18. studenoga 2018..
3. ↑  , vpogled: 1. 1. 2015.
4. ↑  Toptal - Početna Smart Home: Domaći Internet stvari

Vanjske poveznice
-----------------

***Internet stvari*** na Wikimedijinoj ostavi

* ICTbusiness
**Clio** je izdavačko preduzeće osnovano 1990. godine u Beogradu, u doba "najvećih društvenih preokreta i političkih lomova", sa ciljem da stvori čvrste oslonce čitaocima koji se opiru razornom uticaju poljuljanog sistema vrednosti.

Uređivačka politika ove kuće koncipirana je tako da pokriva veliki broj oblasti, počev od svetske proze, istorije, antropologije, psihologije, studija komunikacija i medija, menadžmenta i marketinga, ekologije, esejistike, preko teorije, istorije i kritike umetničke prakse, do bibliotekarstva, muzeologije i obrazovne politike.

Do sada je objavljen veliki broj naslova objedinjenih u nekoliko edicija, među kojima su romani dobitnika Bukerove nagrade Džona Banvila i Kiran Desai, objavljeni u okviru edicije *Gral*, zatim naslovi edicije *Klepsidra* koji promovišu popularnu kulturu, poput knjige *Revolucija u glavi – pesme Bitlsa i šezdesete* Ijana Mekdonalda, za angliste posebno zanimljiva biografija britanske romansijerke Virdžinije Vulf, kao i naslov *Šekspir i družina* Stenlija Velsa, biografija Danila Kiša *Izvod iz knjige rođenih* autora Marka Tompsona, ali i istorijske studije *Car ili upravitelj* Tonje Kjusopulu i *Istorija Jugoslavije u 20. veku* Mari-Žanin Čalić objavjene u ediciji *Polis*, dok su u okviru edicije *Imago* između ostalog objavljena i izabrana dela Dušana Kecmanovića.

Ono što takođe predstavlja deo uređivačke politike ove kuće jeste da objavljene naslove što više približi čitaocima, te je tako u Beogradu ugostila Kišovog biografa Marka Tompsona , najcenjenije savremene šekspirologe Stenlija Velsa i Stivena Grinblata, književnika Dimitrisa Sotakisa i mnoge druge.

Nagrade i priznanja (izbor)
---------------------------

* Nagrada Izdavač godine 2003, 2010 i 2016. na Međunarodnom beogradskom sajmu knjiga
* Nagrada za Najbolju sajamsku prezentaciju na 51. Međunarodnom beogradskom sajmu knjiga
* Nagrada Prvog međunarodnog sajma knjiga u Podgorici Najbolji izdavač godine
* Nagrada novinara akreditovanih na 49. Međunarodnom sajmu knjiga u Beogradu za najprofesionalniji odnos sa medijima

Vanjske veze
------------

* Sajt izdavačke kuće Clio
**Grisogono** (lat. *Chrysogonus)*, splitska patricijska (plemićka) obitelj koja se u dokumentima učestalije spominje od 15. stoljeća. Moguća je rodbinska povezanost sa istoimenom zadarskom plemićkom obitelji s pridjevkom Bortolazzi.

Godine 1822. dobili su austrijsku potvrdu plemstva.

Etimologija prezimena
---------------------

Podrijetlo prezimena je grčko (Χρυσόγονος) što je rjetkost među dalmatinskim plemićkim obiteljima. Riječ *chrysos* znači zlato, a dodatak *gonos* označava rod, pleme ili koljeno. Sukladno tome neki su autori tumačili značenje prezimena Grisogono kao "zlatni rod", "zlatno pleme" ili "u zlatu rođen". Latinski oblik prezimena *de Grisogonis* s vremenom je istisnut sadašnjim oblikom – Grisogono.

Povijest
--------

Još je Ciceron, u svom djelu ***Pro Roscio Amerino iz godine 80 BC, pominjao jednog Chrysogonusa.*** Obitelj Grisogono smatra se najstarijom živućom obitelji u Dalmaciji i vjeruje se da tamo potjeće još iz ranog srednjeg vijeka. Prema nekim izvorima kontinuitet članova obitelji može se pratiti od rodonačelnika obitelji *Grisogona*, kojeg je, prema kazivanju kronika Tome Arhiđakona (0.1200.-1268.), kliški knez Domald Snačić zarobio s mnogim splitskim plemićima 1225. godine i oslobođa ga godinu kasnije. Najstariji pouzdani član ove obitelji je *Prvoslav Franjin* (*Perve de Francisco*, *Pervoslavo di Francisco*), koji se u ispravama javlja 1325. i 1327. te 1341. kao egzaminator i sudac.

Članovi obitelji počinju učestalije koristiti prezime od početka 15. stoljeća, a kontinuirano tek od kraja istog stoljeća. Potomci obitelji i danas žive u Splitu te i dalje posjeduju palaču Grisogono na splitskom Peristilu.

Grb obitelji Grisogono
----------------------

Grb obitelji Grisogono
Na crvenom polju tri vodoravne zlatne kolone (ešarpe). Postoji i druga varijanta: Zlatni lav na crvenom polju.

Bilješke
--------

1. 1 2  „Obitelj Grisogono - plemstvo.hr". Arhivirano iz originala na datum 2013-08-30. Pristupljeno 2014-07-26.
2. ↑  Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, str. 78.-79.

Literatura
----------

* *Kuzmanić, Mario-Nepo, Splitski plemići, prezime i etnos, Split, 1998.* ISBN 953-163-106-9

Vanjske poveznice
-----------------

* Obitelj Grisogono - plemstvo.hr Arhivirano 2013-08-30 na Wayback Machine-u (`sh`)
* Grisogono - Hrvatska opća enciklopedija (`sh`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **historiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Himera, apulijska posuda iz 4. st. pne.
**Himera** (grč. **Χίμαιρα**, *Chímaira* = koza; hrv. zmijolav) u grčkoj mitologiji pustinjska je neman u Likiji, spada u legendarne zvijeri. U prenesenom značenju - neostvariva zamisao, mašta, tlapnja, san, priviđenje, sablast.

Mitologija
----------

Himera je sačinjena od dijelova mnoštva životinja. Tifonov Ehidnin potomak te Kerberova i Hidrina sestra. Opisi variraju ovisno o izvorima, neki tvrde da je imala kozje tijelo, zmijski ili zmajski rep te lavlju glavu, a drugi tvrde da je imala i kozju i lavlju glavu, ali zmijski rep. Uglavnom se smatra ženkom, a svi se izvori slažu da je bljuvala vatru bar iz jedne od glava.

Oni koji bi vidjeli Himeru, završili bi brodolomom ili bi viđenje bilo popraćeno prirodnim katastrofama poput erupcija vulkana. U srednjovjekovnoj kršćanskoj umjetnosti, prikazivana je kao simbol Sotoninih snaga.

Belerofont ubija Himeru, freska u Berlinu
Izvori kažu da je s bratom Ortom imala vezu te da je rodila nemejskog lava i Sfingu. 

### Belerofont

Belerofont je iz nehaja ubio svoga brata te je prognan u Likiju. Tamo je, da bi se iskupio, poslušao zapovijed kralja Jobata koju mu je zapovjedio da ubije čudovišnu Himeru. Atena mu je darovala krilatog konja Pegaza uz čiju je pomoć uspio pobijediti Himeru na gori Helikon. Neki izvori donose da ju je probo kopljem, neki da je namjestio svoje koplje pod njezin vatreni dah koji je otopio olovo koje ju je otrovalo, a neki da je odsjekao jednu od tri njezine glave.

Literatura
----------

***Himera*** na Wikimedijinoj ostavi

* Apolodor: **Biblioteka** (1. knjiga)
* Vergilije: **Eneida** (6. pjevanje)
* Homer: **Ilijada** (6. pjevanje)
* Ovidije: **Metamorfoze** (6. pjevanje)
* Heziod: **Teogonija**
Hank O'Day
**Henry Francis O'Day** (Chicago, 8.7. 1862 – Chicago, 2.7. 1935.) bio je američki igrač bejzbola (pitcher) mebnažer i - po čemu je najpoznatiji - bejzbol u Major League Baseball. Od 1895. do 1927. je preko trideset godina sudio utakmice National Leaguea.

Odrastao je u porodici gdje su oba roditelja bila gluha. Profesionalnu bejzbol karijeru je započeo kao igrač *Toledo Blue Stockings*, a zatim je nastavio u *Pittsburgh Alleghenys* (1885), *Washington Nationals* (1886-89) i *New York Giants* (1889), gdje je pobijedio dvije utakmice u World Seriesu 1889. U disidentskom *New York Giants* u Players League je sljedeće sezone imao najbolje igračke rezultate, postigavši 22 pobjede i 13 poraza. Međutim, zbog problema s rukom je otišao u niže lige i završio karijeru 1893. Kao igrač je imao 73 pobjede i 110 poraza.

O'Day se ubrzo nakon toga vratio u NL, te stekao veliki ugled kao najbolji sudac lige. Zbog togamu je pripala čast da sudi u 10 World Seriesa - 1903, 1905, 1907, 1908, 1910, 1916, 1918, 1920, 1923 i 1926. 23.9. 1908. je utakmici između *Chicago Cubs* i *New York Giants* donio jednu od najkontroverznijih odluka u historiji lige, kojom je poništen run igrača Freda Merklea.

Osim kao sudac, O'Day je bio menadžer, pa je 1912 vodio *Cincinnati Reds*, a 1914. vodio *Chicago Cubs*. 

Nakon godine 1927. se povukao, ali je pomogao NL da pronalazi nove suce.

Eksterni linkovi
----------------

* BaseballLibrary.com Arhivirano 2007-02-02 na Wayback Machine-u - biography and career highlights
* Baseball-Reference.com - career playing and managing statistics
* Photos at DeadBallEra.com
* Obituary at The Deadball Era

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Clark Griffith**  |  **Menadžer Cincinnati Redsa** 1912 | Slijedi: **Joe Tinker**  |
| Prethodi: **Johnny Evers**  |  **Menadžer Chicago Cubsa** 1914 | Slijedi: **Roger Bresnahan**  |
**Falun** je grad u sredini Švedske od 37,291 stanovnika u užem centru, i 56,044
u širem metropolitanskom području (općina).

Falun je i administrativni centar grofovije Dalarna koja ima 277,047 
stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Falun leži u sredini zemlje duž rijeke Falu koja povezuje jezera Runn i Varpan, 
udaljen oko 260 km sjeverozapadno od Stockholma.

Falun je poznat po lokalitetu Veliko brdo bakra, koji je 2001 uvršen na UNESCO-vu 
Listu mjesta svjetske baštine u Evropi.

Historija
---------

Falun se razvio oko rudnika bakra, koji datira s kraja 13. vijeka. Ubrzo je postao sjedište Stora
Kopparberg, jedne od najstarijih industrijskih korporacija na svijetu, koja je povelju za rad dobila 1347.

Svoj najveći progres grad je zabilježio tokom 17. vijeka, kad su prihodi rudnika donosili velik dio švedskog nacionalnog dohotka. Falun je status grada
dobio 1624. i ponovo 1641. ali su se zalihe u rudniku iscrple 1687. Kompanija Stora Kopparberg izmislila je novi način površinskog 
iskopa (iz slabije koncentracije rude) i nastavila sa radom u okolici grada. Tokom 1761. Falun su poharala dva velika požara.
Dolaskom željeznice u prvoj polovici 19. vijeka grad je doživio novi rast, koji je zaustavljen kad je rudnik bakra 
zatvoren početkom 1990-ih.

Znamenitosti
------------

Najveće znamenitosti grada su renesansna crkva Kristine podignuta između 1642. - 1660. obnovljena 1904. - 1905. 
I crkva s kraja srednjeg vijeka - Stora Kopparberg (1450. - 1471.)

Grad ima dva muzeja, jedan posvećen rudarstvu u bivšoj upravnoj zgradi rudnika i etnografski posvećen pokrajini Dalarna.

Privreda i obrazovanje
----------------------

Današnji Falun je industrijski grad, sa ciglanom, tvornicom kemikalija i montažerskom kompanijom.

U gradu djeluje rudarska škola, nastavnički koledž, uz kampus Univerzitetskog koledža Dalama i nekoliko bolnica, pa je on obrazovno - zdravstveni centar 
Grofovije Dalarna. Falun je usto i vojnički centar sa velikim garnizonom.

Izvor
-----

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Sweden: Dalarna" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 04. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Falun*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 04. 2015.
3. ↑  „*Mining Area of the Great Copper Mountain in Falun*" (engleski). UNESCO. Pristupljeno 12. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

***Falun*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada (`sv`)
* *Falun* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
Reč „hangul" napisana hangulom
**Hangul** ili **korejsko pismo** (kor. *한글, 조선글*) je pismo kojim se piše na Korejskom poluostrvu, odnosno u Severnoj i Južnoj Koreji.

Istorija
--------

Pismo je nastalo sredinom 15. veka za vreme korejskog kralja Sejonga Velikoga. Do tada su Korejci koristili kinesko pismo, koje je bilo previše komplikovano za obični narod pa su čitati i pisati znali samo pripadnici plemstva, i to uglavnom muškarci. Većina Korejaca bila je gotovo nepismena pre uvođenja hangula. Pismo je osmišljeno tako da ga svi mogu lako naučiti. U dokumentu, koji je pratio nastanak hangula, pisalo je da će mudrac naučiti hangul već isto jutro, a glupom će trebati deset dana. Neki konfučijski učenjaci smatrali su da je kinesko pismo jedino pravo i gledali su na hangul kao na pretnju. Međutim, on je bio veoma dobro prihvaćen, pogotovo među ženama i piscima beletristike. Tako je dobro poslužio za širenje informacija među narodom, da ga je paranoidni korejski kralj Jeonsangzn zabranio 1504. godine. U kasnijim vekovina, hangul je ponovno zaživeo i udomaćio se. Tek 1894. postao je službeno pismo u državnim dokumentima, 1895. ušao je u škole, a 1896. počele su izlaziti prve dvojezične novine na hangulu i engleskom jeziku. Kada je Japan aneksirao Koreju 1910, japanski jezik postao je službeni, a hangul se nastavio koristiti. Ortografija je delomično uređena 1912. godine, a potpuno 1946. nakon uspostavljanja nezavisnosti. Kinesko pismo se sve manje koristilo. Korejci nastoje proširiti korišćenje hangula u Aziji. Van Koreje, počeo se koristiti i na delu indonežanskog ostrva Sulavesija od 2009. godine.

Hangul alfabet
--------------

Znakovi hangul alfabeta zovu se jamo. „Ja" znači slovo, a „mo" znači majka. Postoji 51 jamo, od kojih su 24 ekvivalentni slovima latiničnog pisma, a ostali su spoj dva ili više slova. Od 24 jednostavna jama, 14 su suglasnici, a 10 samoglasnici. Lingvisti hvale hangul zbog dizajna znakova. Oblik jama je u skladu sa fonemima koje predstavljaju. Oblik suglasnika je nastao na osnovu oblika usta i jezika dok se izgovara to slovo, a samoglasnici se sastoje od vodoravnih i uspravnih crta i lako se razlikuju od suglasnika.

***Hangul*** na Wikimedijinoj ostavi
**Himere** (Chimaeriformes), su jedini red podrazreda cjeloglavki, što je jedan od razreda hrskavičnjača. To je mala grupa riba neobičnog izgleda s v elikom glavom i tankim, dugačkim repom koji liči na bič.

Anatomija
---------

Tijelo im je valjkasto, bočno malo spljošteno. Glava je upadljivo velika i malo njuškoliko izdužena. Mužjaci imaju na glavi između očiju tanku koštanu izraslinu nagnutu prema naprijed. Oči su im velike. Gornja vilica je čvrsto povezana s lubanjom i u njoj imaju dva para debelih "zubnih" pločica, a u donjoj vilici samo jedan par. 

Himere imaju samo jedan par škržnih pukotina bez poklopaca, prekriveni su samo kožnim škržnim naborom. Koža nema ljuske. Rep im je vrlo dug, a na leđima imaju dvije peraje. Prva je kraća, i na početku ima dugačku otrovnu bodlju. Druga je duža i spušta se niz tijelo kao obrub. Prsne peraje su im velike i vrlo su važne za kretanje. Kao i druge hrskavičnjače, nemaju riblji mjehur.

Rasprostranjenost i životni prostor
-----------------------------------

Morski štakori su pretežno dubokomorske ribe. Žive na dubinama od prosječno 150 pa sve do 2.600 metara, ovisno o vrsti. Nastanjuju umjereni i tropski pojas Atlantika (i Sredozemno more), Tihog i Indijskog oceana. U Jadranu živi čudnovati morski štakor (*Chimaera monstruosa*).

Hrana
-----

Životinje se hrane pretežno bentosno živećim beskralješnjacima, rakovima, mekušcima i bodljikašima. Svojim pločastim "zubima" mogu razbiti i pločicama "samljeti" i školjke.

Razmnožavanje
-------------

Plodnost u jednoj sezoni je do 100 jaja. Kod oplodnje značajno manji mužjak drži se uz ženku čunjastom izraslinom na glavi. Sjemena tekućina prenosi se polucjevčicom oblikovanom od zadnje šipčice trbušne peraje. Razvoj jaja u hladnoj vodi traje više mjeseci. Kod ženki se svaki put spušta u maternicu dva jajašca. Ženke himera svaki put polože ta dva jaja, kao i druge dubokomorske ribe, u jednoj kožastoj čahuri na dno. Na šiljastom vrhu čahure nalazi se vrpčasta izraslina duga do tri centimetara pomoću koje se čahura zasidri uz dno. Razvoj jaja u hladnoj vodi traje više mjeseci.

Eksterni linkovi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Himere** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Himere** |


***Himere (ribe)*** na Wikimedijinoj ostavi
Commodore SX-64
**Commodore SX-64** (u Europi poznat i pod imenima **Executive 64** ili **VIP-64**) bila je prijenosna verzija poznatog kućnog računala Commodore 64 veličine manjeg kovčega i prvo prijenosno računalo sa zaslonom u boji. Računalo SX-64 sastojalo se od ugrađenog 5" kompozitnog zaslona i disketne jedinice 1541. Cijeli paket je težio 10,5 kg. Ručka SX-64 također se koristila kao nosač. Proizvod je bio najavljen u siječnju 1983. i na tržište je izbačen godinu dana poslije. Početna cijena bila je 995 USD.

Tehnički podaci
---------------

| Hardverski dio | Osobine |
| --- | --- |
| Proizvođač | Commodore International |
| Država proizvodnje | SAD |
| Vrsta kompjutera | laptop |
| Procesor | Commodore 6510 |
| Brzina procesora | 1 MHz |
| RAM | 64 KB |
| ROM | 20 KB |
| Rezolucija grafike | 320 x 200 |
| Max. broj boja | 16 boja |
| Dimenzije | 36.8 mm x 36.8 mm x 12.7 mm |
| Monitor | 5 inčni |
| Mediji | Flopi disk |
| Operativni sistem | Commodore Basic |
|

Tržišni rezultat
----------------

Ovaj kompjuter koji je bio jedna od prvih verzija onog što će kasnije dobiti ime laptop je u doba izlaska na tržište u usporedbi s glavnom konkurencijom bio tehnički najslabiji što ga je bez obzira na druge probleme unapred osudilo. Dok je Commodore SX-64 koristio procesor na 1 Mhz i samo 64 KB memorije njegov prvi konkurent (Osborne 1) je imao procesor na 4 MHz, a "ozbiljni laptopi" su imali nekoliko puta više memorije i IBM PC kompaktibilnost. Commodoreu je nadu za uspjeh na tržištu davala Commodore 64 kompaktibilnost i daleko najniža cijena, ali korporacijama i poslovnim ljudima koji su jedini tada kupovali ove vrste kompjutera najvažnija pojedinost je bila IBM PC kompaktibilnost što je osudilo Commodore SX-64 na tržišni debakl. 

| * p
* r
* u
Lista Commodore kompjutera |
| --- |
| 6502-based (8-bitni) | MOS/CBM KIM-1, PET/CBM, CBM-II, VIC-20/VC-20, MAX Machine,C64, SX-64, C16 & 116, Plus/4, C128 |
| 680X0 (16-bitni / 32-bitni) | Amiga 1000, Commodore 900, Amiga 500, Amiga 2000 , Amiga 3000, Amiga 500+, Amiga 600, Amiga 1200, Amiga 4000 |
| Igraće konzole | Commodore 64GS, Amiga CDTV, Amiga CD32 |

***Commodore SX-64*** na Wikimedijinoj ostavi
Grafički procesor Nvidijine grafičke kartice, ujedno i glavni deo jedne grafičke kartice
NVIDIA GeForce 6600GT (NV43) GPU
**Grafički procesor**, *GPU*, *grafička procesorska jedinica* ili **grafički čip** (engl. , ponekad i engl.  ili VPU) je procesor specijaliziran za prikazivanje obične i napredne računarske grafike. Grafički čip se obično nalazi na grafičkim karticama ili procesorima. 

Od njega u najvišoj mjeri zavise mogućnosti grafičke kartice, a u puno manjoj meri od količine memorije na istoj. Grafički procesor obavlja glavni zadatak obrađivanja scene, dok memorija služi kao spremnik za teksture i ostale neophodne podatke. Što je brža memorija na grafičkoj kartici, to brže ona može da pohranjuje i dostavlja podatke koje GPU obrađuje.

Grafički čip je isprogramiran tako da veoma brzo obrađuje razne vrste grafike. Prvi grafički čipovi su imali primitivne operacije kojima se iscrtavanje trouglova, krugova i uglova izvršavalo mnogo brže, što ujedno znači da je glavni procesor oslobođen i ne mora izvršavati te operacije što rezultuje u ukupno većoj brzini sistema. Svi noviji čipovi imaju podršku za obrađivanje jednostavnih i naprednih 3D i video operacija.

Proizvođači grafičkih čipova
----------------------------

* nVIDIA
* ATi Technologies (sada deo AMD-a)
* Intel
* Matrox
* S3 Graphics
* SiS
* VIA
* Fujitsu
* 3Dlabs
* XGI Technology
* 3dfx (sada dio NVIDIE)
* Falanx Microsystems - Mali - sada ARM Norveška

Povezano
--------

* Računarska grafika
* Računarski hardver
* Grafička kartica
* Konzola

Spoljašnje veze
---------------

***Grafički procesor*** na Wikimedijinoj ostavi

* techPowerUp! GPU Baza podataka
* NVIDIA - Šta je to GPU?
* Toms Hardware GPU vodič za početnike[*mrtav link*]
* GPUReview.com GPU baza podataka
* Adrian Rojak Pot, Uporedba grafičkih kartica Arhivirano 2010-08-22 na Wayback Machine-u
**Flavije Hanibalijan** (lat: *Flavius Hannibalianus*, ubijen septembra 337.), poznatiji samo kao **Hanibalijan**, je bio sinovac rimskog cara Konstantina Velikog i muž njegove ćerke Konstantine. Iako je imao važnu ulogu u Konstantinovim planovima, ubijen je 337. posle stričeve smrti u Konstantinopolju u pobuni vojnika.

**Kralj Hanibalijan**, na bronzanom novčiću iskovanom u Carigradu 336.-337. godine. Na reversu novca prikazana je personifikacija reke Eufrat čime se simbolično podvlače Hanibalijanove pretenzije na istoku.
Hanibalijan je bio sin Konstantinovog polubrata Flavija Dalmacija. Ime je dobio po Dalmacijevom bratu Hanibalijanu koji je umro kao dečak. Nakon što je preuzeo presto 306. godine, Konstantin je svoju polubraću i polusestre, potomke Konstancija Hlora i Teodore, ćerke cara Maksimijana, stavio pod nadzor. Dalmacijeva porodica je poslata u grad Tolosu u Galiji (danas Tuluz) gde su se verovatno rodili i Hanibalijan i njegov brat Dalmacije Mlađi. Poznato je da je obrazovanje dečaka povereno izvesnom retoru Eksuperiju.

Konstantin je 324. godine ujedinio čitavo Rimsko carstvo pod svojom vlašću, ali je 326. iz nepoznatih razloga pogubio svog sina cezara Krispa. Pošto je najstariji od preostale trojice Konstantinovih sinova, Konstantin II, imao jedva devet godina u to vreme. Car je doveo svoju polubraću i njihove porodice u Carigrad i poverio im po prvi put važne uloge u upravljanju carstvom. Konstantin je 335. godine proglasio Dalmacija za cezara, a Hanibalijana za kralja nad kraljevima pontskih plemena (*Rex Regem et Ponticarum Gentium*). Uz to, Hanibalijan je oženjen Konstantinom, ćerkom Konstantina i Fauste, svojom sestrom od strica. U to vreme, Konstantin Veliki je pripremao pohod na Persiju i moguće je da je Hanibalijana želeo da dovede na Sasanidski presto ili da ga proizvede u kralja istočnih krajeva koje bi oteo od Persijanaca.

Car Konstantin je umro 22. maja 337. godine, a već u septembru iste godine u Carigradu je izbila pobuna vojnika koji su zahtevali da presto pripadne isključivo Konstantinovim sinovima. Po svoj prilici pobunu je organizovao Konstancije II koji je u to vreme bio u prestonici. Vojnici su pobili sve Konstantinove muške srodnike uključujući i Hanibalijana, njegovog oca i brata.

Literatura
----------

* *The Prosopography of the Later Roman Empire I*: A.D. 260 - 395, Eds. A.H.M. Jones, J.R. Martindale, J. Morris, Cambridge 1971, str. 407.

***Hanibalijan*** na Wikimedijinoj ostavi
**Hekata** (antgrč. *Ἑκάτη* [*Hekátē*], lat. *Hecate*) je misteriozna božica podzemnog svijeta s tri glave i tri tijela; vladarica čudovišnih bića i čarobnica.

Karakteristike
--------------

Hekata utjelovljuje trostruku osobu: na nebu je božica Mjeseca, na Zemlji božica porođaja i omladine, a u podzemnom svijetu vladarica podzemnih sila. Zaštitnica je je magije i tajnih učenja. Prate je sablasti, noćna priviđenja i bijesni psi. Premda je susrećemo na popisu najstarijih grčkih bogova, čini se da je bila maloazijskog podrijetla.

Na vazama je prikazivana kao žena s bakljama, odjevena na jednak način kao Artemida. Kao kip je prikazana u liku tri žene koje stoje jedna do druge, s krunama na glavi.

Hekata se može usporediti i s nordijskom podzemnom božicom Helom.

Mitologija
----------

Hekata pleše kraj oltara na kojem gori vatra, vaza iz Italije
Hekata je jedina kći Titana Perza i njegove žene Asterije, a vrhovni ju je bog Zeus obdario velikom moći, ili je dijete Zeusa i Asterije, Nikte koja ju je sama rodila, ili čak Demetre.

Hekatina djeca su u drugim mitovima navedena s drugim roditeljima: Skila, Kirka, Medeja. Medeji je dala dio svoje crne magije.

Hekata je bila na Zeusovoj strani u ratu Titana. U ratu s bijesnim Gigantima se čak i borila - ubila je bakljama jednog diva.

Had je oteo svoju nećakinju Koru i promijenio joj ime u Perzefona, a dok ju je njezina majka Demetra tražila, Hekata joj je pomogla. U podzemlju je Perzefona postala njezina štićenica.

Kad su bogovi pretvorili Hekabu u crnu kuju, ona je postala Hekatina miljenica. Zato su se Hekati žrtvovali psi.

Bilješke
--------

1. ↑  Opća enciklopedija u 20 svezaka, str. 188.
2. ↑  Junaci antičkih mitova, str. 114.

Literatura
----------

* Zamarovsky, Vojtech: *Junaci antičkih mitova*, Zagreb, 1973.
* *Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka*, sv. VIII. Zagreb, 2005. ISBN 953-7224-08-2
**Hidacije** (*Hydatius*) ili **Idacije** (cca. 400 - cca. 469) je bio kršćanski biskup grada Aquae Flaviae u zapadnorimskoj provinciji Galecija (današnji Chaves u Portugalu), poznat prije svega kao autor kronike koja predstavlja jedan od glavnih izvora za historiju Hispanije u prvoj polovici 5. vijeka.

Rodio se u gradu Civitas Lemica (u blizini današnjeg Xinzo de Limia u španskoj Galiciji. Kao dječak je s majkom otišao u hodočašće u Svetu Zemlju gdje je sreo Jeronima. Oko godine 417. se zaredio, a 427. postao biskup. Osim vjerskim, morao se baviti i političkim pitanjima, odnosno stalnim tenzijama između doseljenih Sveva sa hispano-rimskim starosjediocima; godine 431. je bio u izaslanstvu koje je pomoć tražilo od Flavija Aecija. Također se žestoko borio protiv hereza koje su tada bile raširene na Iberskom polutoku; od pape Lava I je tražio pomoć u borbi protiv "manihejaca", iako su u pitanju najvjerojatnije bili priscilijanci. Tokom svojih aktivnosti je stekao brojne neprijatelje, te godine 460. nakratko bio zatvoren.

Njegova *Kronika*, koju je počeo pisati pred kraj života, predstavlja pregled svjetske historije koja nastavlja ranije radove Euzebija i Jeronima. Tekst, koji opisuje događaje od 427. do 468. godine, odaje duboki pesimizam autora na koga su snažan dojam ostavila nezaustavljiva najezda barbara i kolaps političkih i društvenih institucija tadašnje rimske civilizacije. Historičari vjeruju kako je Hidacije, na osnovu apokrifnog pisma Isusa Tomi došao do zaključka kako će svijet biti okončan 482. odnosno kako on i njegovi suvremenici žive u Posljednjim danima.

Izvori
------

* Burgess, R.W. ed. and trans. *The Chronicle of Hydatius and the Consularia Constantinopolitana.* Oxford: Clarendon Press, 1993. This is now the standard reference work, with Latin and English translation on facing pages. The chapter numbering differs from Mommsen's (see below).
* Gillett, Andrew. *Envoys and Political Communication in the Late Antique West, 411-533.* Cambridge: Cambridge University Press, 2003, ch. 2.
* Kulikowski, Michael. *Late Roman Spain and Its Cities.* Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2004, *passim*.
* Mommsen, Theodor, ed. *Chronica minora saec. IV.V.VI.VII. volumen II. (Monumenta Germaniae Historica, Auctores Antiquissimi, vol. 11.)* Berlin: Weidmann, 1894. This was until recently the standard edition, and its chapter numbering is still frequently cited.
* Muhlberger, Steven. *The Fifth-Century Chroniclers: Prosper, Hydatius, and the Gallic Chronicler of 452.* Leeds: Francis Cairns, 1990.
* Arce, Javier. "El catastrofismo de Hydacio y los camellos de la Gallaecia," in *Los últimos romanos en Lusitania.* (Cuaderno Emeritenses 10.) Edited by A. Velázquez, E. Cerrillo and P. Mateos, 219-29. Mérida, España: Museo Nacional de Arte Romano, 1995. An example of Hydatius' literary sophistication.
* „Hydatius of Lemica". *Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton Company. 1913.
| Heket sa glavom žabeHeket sa glavom žabe |
| --- |
| Heket |
| druga imena | Heqat, Heqet, Hegit, Heget |
| roditelj(i) | Ra |
| brak | Hnum, Šu (brat) |
| opis | božica žaba i plodnosti |

**Heket** (**Heqat**, **Heqet**, rijetko **Hegit**, **Heget**) je božica sa glavom žabe u egipatskoj mitologiji. Ona je prikazana kao žaba, ili kao žena sa žabljom glavom, što ju povezuje sa vodom, te je ona božica rađanja. Naslov "Heketine sluge" je korišten za njezine svećenice.

Opis
----

Drevni Egipćani bi viđali hiljade žaba duž Nila u određeno doba godine. Ovo pojavljivanje vodozemaca simbolizira plodnost i budući život. Heket je žena boga-ovna Hnuma, koji ima ljubavnicu Satis. Hnum na svom lončarskom kolu stvara ljude, daje im dušu i čini ih lijepima ili ružnima. Heket im usađuje dah života. Ponekad je Heket smatrana Horusovom ženom, a ona je pomogla Izidi pri njegovu rođenju. U jednoj priči su Heket, Izida i Neftida pomogle jednoj ženi pri rađanju. Heket je Raova kćer, a ponekad je smatrana Šuovom ženom, umjesto Tefnut. U Denderi je prikaz Izidinog oplođenja, gdje je Heket prikazana kao žaba, kao simbol plodnosti. Heketine amulete su nosile žene da ih štite tokom rađanja. Ti su amuleti obično njezini prikazi u obliku žabe. Tokom *Srednjeg kraljevstva* ritualni željezni noževi nose njeno ime ili sliku kao zaštitu za dom. Njezin kult potječe iz još ranijih razdoblja. Ona je također ponekad prikazana na željeznim "magičnim štapićima", koji su također povezani sa božanstvima rađanja Besom i Tawaret, te su se rabili za tjeranje zla. Postojao je ptolomejski hram Heket u Gesyju, od kojeg je ostao samo pilon.

Vanjski linkovi
---------------

***Božica Heket*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Egipatska mitologija |
| --- |
| Eneada Heliopolisa | Atum • Šu • Tefnut • Geb • Nut • Oziris • Izida • Set • Neftis |
| Ostala veća božanstva | Amon • Anubis • Apop • Apis • Aton • Bat • Bast • Thoth • Hator • Horus • Khepri • Khonsu • Ma'at • Min • Neit • Ptah • Ra • Sekhmet • Set • Sobek • Uapuat • Heryshaf |
| Ogdoada Hermopolisa | Amon • Amaunet • Huh i Hauhet • Kuk i Kauket • Nun |
| Ratna božanstva | Anhur • Bast • Maahes • Pakhet • Sekhmet |
| Deificirani koncepti | Khonsu • Hapy • Ma'at • Min • Renenutet • Šai • Hu • Saa |
| Ostala božanstva | Bes • Hnum • Seker • Sešat • Tawaret |
**Harkovska oblast** (ukrajinski:*Харківська область*, *Kharkivs’ka oblast’;* *Kharkivshchyna*, ruski: ) je administrativna oblast koja se nalazi se u istočnoj Ukrajini na granici sa Rusijom. Upravno središte oblasti je grad Harkov.

Zemljopis
---------

Harkovska oblast ima ukupnu površinu 31.415 km2 te je četvrta oblast po veličini, u njoj živi 2.895.800 stanovnika te je prema broju stanovnika treća oblast po veličini .

Harkovska oblast graniči na sjeverozapadu sa Sumskom oblasti, na jugozapadu sa Poltavskom oblasti, na jugu graniči sa Donečkom i Dnjipropetrovskom oblasti, na istoku graniči sa Luganska oblasti, a na sjevaru sa Rusijom.

Stanovništvo
------------

Ukrajinci su najbrojniji narod u oblasti i čine 70,7% stanovništva oblasti, veliki je broj i Rusa kojim ima 25,6%. Od ostalih manjina tu su Bjelorusi 0,5%, Židovi 0,4%,, Armenci 0,4%, Azeri 0,2%, Gruzi 0,15%, Tatari 0,14% i ostali 2,1%

Po popisu iz 2001. godine većina stanovništva govori ukrajinski jezik kao materinji 53,8%, dok ruski govori 44,3%, stanovništva kao materinji.

U travnju 2006. godine, vijeće oblasti glasalo je da ruski jezik bude službeni u oblast, međutim u ustavu Ukrajine piše da ukrajinski jezik jedini službeni jezik u zemlji.

Administrativna podjela
-----------------------

Harkovska oblast dijeli sa na 17 rajona, i 17 gradova od kojih njih sedam ima viši administrativni stupanj, također oblast ima i 61 mali grad i 1.683 naselja.

Izvor
-----

1. ↑  „Statistički podaci za Harkovsku oblast". Arhivirano iz originala na datum 2009-06-04. Pristupljeno 2010-04-11.
2. ↑  "Kharkiv Oblast *Enciklopedija Ukrajine*.

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica oblasti Arhivirano 2017-09-23 na Wayback Machine-u

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Harkivska oblast** |

| * p
* r
* u
Oblasti u Ukrajini |
| --- |
| Čerkaška • Černigivska • Černivačka • Dnjipropetrovska • Donečka • Ivano-Frankivska • Harkivska • Hersonska • Hmeljnička • Kijevska • Kirovogradska • Luganska • Lavovska • Mikolajivska • Odeška • Poltavska • Rivanjska • Sumska • Ternopiljska • Vinička • Volinjska • Zakarpatska • Zaporiška • Žitomirska |  |

  


***Harkivska oblast*** na Wikimedijinoj ostavi
**Harkanovci** su naselje u Hrvatskoj, regiji Slavoniji u Osječko-baranjskoj županiji i nalaze se u sastavu grada Valpova.

Geografija
----------

Harkanovci se nalaze na 93 metara nadmorske visine u nizini istočnohrvatske ravnice, a nedaleko sela protječe rijeka Vučica. Selo se nalazi na državnoj cesti D517 Koška D2- Valpovo D34. Susjedna naselja: sjeveroistočno se nalaze Zelčin i Ivanovci. Južno se nalazi Koška a jugoistočno Normanci i Topoline naselja u susjednoj općini Koška. Zapadno od sela nalazi se šumski kompleks bogat naftnim i plinskim bušotinama. Pripadajući poštanski broj je 31227 Zelčin, telefonski pozivni 031 i registarska pločica vozila OS (Osijek). Površina katastarske jedinice naselja Harkanovci je 30,81 km2.

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Crkva
-----

U selu se nalazi rimokatolička crkva Snježne Gospe koja pripada istoimenoj katoličkoj župi i valpovačkom dekanatu Đakovačko-osječke nadbiskupije. Crkveni god (proštenje) ili kirvaj slavi se 5. kolovoza.

Obrazovanje i školstvo
----------------------

U selu nalazi škola do 4. razreda koja radi u sklopu Osnovne škole Ladimirevci.

Kultura
-------

Hrvatsko kulturno umjetničko društvo Harkanovci.

Sport
-----

NK Mladost Harkanovci natječe se u sklopu 3.ŽNL Liga NS Valpovo.

Poznate osobe
-------------

Ćiril Kos (1919.- 2003.) biskup đakovački ili bosanski i srijemski, kao dijete sa roditeljima 1925. iz Ribić Brega (Hrvatsko Zagorje) doselilo u Harkanovce, gdje je pohađao školu.

Ostalo
------

U selu djeluje Dobrovoljno vatrogasno društvo Harkanovci, te Udruga "Bela sela" Harkanovci.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑  Mons. Ćiril Kos, biskup- život i djelo

Vanjske veze
------------

* 
* Arhivirano 2014-02-21 na Wayback Machine-u

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Harkanovci** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Valpova |
| --- |
| Harkanovci • Ivanovci • Ladimirevci • Marjančaci • Nard • Šag • Valpovo • Zelčin |
**Hekaba** (grč. **Έκάβη**, *Hekábê*), prema latiniziranom obliku nazvana i **Hekuba** (lat. *Hecuba*), u grčkoj mitologiji bila je Prijamova žena i Hektorova majka, frigijskog porijekla, Dimina i Eunojina kći.

Mitologija
----------

S Apolonom je imala sina Troila. Prorečeno je da Troja neće biti poražena sve dok je Troil živ do svoje dvadesete godine. Ubio ga je Ahilej u Trojanskom ratu. Bila je također Hektorova majka te u Homerovoj *Ilijadi oplakuje njegovu smrt.*

S Prijamom je imala i najmlađeg sina Polidora koji je poslan s darovima (nakitom i zlatom) na dvor kralja Polimestora, da ga zaštiti za vrijeme Trojanskog rata jer se Prijam bojao za sigurnost svog djetea. Nakon što je Troja pala, Polimestor je odbacio Polidora u smrt te uzeo darove. Hekaba je, premda su je zarobili Ahejci kad je pala Troja, na posljetku osvetila smrt svoga sina.

U drugoj inačici mita, Hekaba je poludjela kad je vidjela trupla svoje djece - Polidora i Poliksene.

Literatura
----------

* Euripid: **Hekaba**
* Marin Držić: **Hekuba**

1. ↑  Homer: *Ilijada*, 24. knjiga
2. ↑  Dante: Božanstvena komedija, *Pakao*, 30. pjevanje

Eksterni linkovi
----------------

***Hekaba*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hekaba u grčkoj mitologiji (`en`)
***Faces*** (sh. *Lica*) je američki crno-bijeli igrani film snimljen 1968. godine u režiji Johna Cassavetesa, poznat kao jedno od prvih modernih nezavisnih umjetničkih ostvarenja koje je imalo uspjeh kod šire publike.

Po žanru je drama. Protagonisti, koje tumače John Marley i Lynn Carlin su sredovječni bračni par Richard i Maria Forst, čiji se brak počne raspadati nakon iznenadne Richardove objave kako je namjerava napustiti. Radnja prikazuje kako se oboje supružnika pokušava prilagoditi novim okolnostima tokom sljedeće noći - Richard u društvu svojih kolega iz poslovnih svijeta prije nego što se sretne sa prostitutkom (čiji lik tumači Cassevetesova supruga Gena Rowlands), a Maria u društvu prijateljica prije nego što upozna mladog hipika (čiji lik tumači Seymour Cassel).

Cassavetes je *Faces* pokušavao snimiti nekoliko godina, te je pristao glumiti čak u pet filmova (uključujući znameniti Dvanaest žigosanih) samo zato da bi prikupio nužan novac. *Faces* je predstavljao njegov posljednji film snimljen u crno-bijeloj tehnici, a isticao je tada prilično popularnim cinema verite stilom, odnosno inzistiranjem na što većoj autentičnosti. Kao dio lokacija je Cassavetes, između ostalog, koristio vlastitu kuću. U filmu se inzistiralo na što većem broju krupnih planova, a oni su često stvarali uznemirujući ugođaj; opći ton filma je bio mračan i depresivan, bez ikakve naznake nade u bolje sutra za ijednog od likova. Neko vrijeme se na setu nalazio i mladi Steven Spielberg koji je preko Cassavetesa nastojao steći uvid u režijske vještine. Cassavetes je originalno snimio *Faces* u trajanju od šest sati, ali je tada verzija danas izgubljena; umjesto toga je sačuvao nekoliko kraćih, uključujući onu koja je na venecijanskoj Mostri donijela Kup Volpi Johnu Marleyu.

*Faces* se kasnije navodio kao jedan od velikih uzora za filmove Roberta Altmana i Woodyja Allena.

Uloge
-----

* John Marley ... Richard Forst
* Gena Rowlands ... Jeannie Rapp
* Lynn Carlin ... Maria Forst
* Seymour Cassel ... Chet
* Fred Draper ... Freddie Draper
* Val Avery ... Jim McCarthy
* Dorothy Gulliver ... Florence
* Joanne Moore Jordan ... Louise Draper
* Darlene Conley ... Billy Mae
* Gene Darfler ... Joe Jackson
* Elizabeth Deering ... Stella
* Anne Shirley
* Christina Crawford

Vanjske veze
------------

* *Faces* na IMDb-u (`en`)
* *Faces* na AllMovie-u (`en`)
* *Faces* na Rotten Tomatoes-u (`en`)
* Criterion Collection essay by Stuart Klawans

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao John Cassavetes |
| --- |
| Filmografija |
| 
* *Shadows* (1959)
* *Too Late Blues* (1961)
* *A Child is Waiting* (1963)
* *Faces* (1968)
* *Husbands* (1970)
* *Minnie and Moskowitz* (1971)
* *A Woman Under the Influence* (1974)
* *The Killing of a Chinese Bookie* (1976)
* *Opening Night* (1977)
* *Gloria* (1980)
* *Love Streams* (1984)
* *Big Trouble* (1986)

 |
Izvadak iz notne partiture *Islameja* koji prikazuje kompleksnost dionica ovog djela.
***Islamej: Orijentalna fantazija*** je fantazija za klavir koju je u rujnu 1869. napisao vođa *Petorice* Milij Aleksejevič Balakirev. *Islamej* je danas zadobio reputaciju zloglasnog, ali neodoljivog djela za klavir. Jedno vrijeme, *Islamej* je smatran jednim od tehnički najtežih djela za klavir.

Nastala pod utjecajem istočne orijentalne glazbe, *Islamej* je djelo u 3 čina. Uvodni motiv predstavlja glavni tematski materijal fantazije, koja je uljepšana korištenjem duplih trećina, oktavnih figuracija i drugih klavisrkih sredstava kroz djelo. Prvi dio djela ponajviše je izveden iz uvodnog motiva. Drugi dio djela je možda najorijentalniji od sva tri dijela. Polagano, sneno i egzotično pisanje u drugom dijelu je u snažnom kontrastu sa bombastičnim i vatrenim ostalim dijelovima. Ljepota srednjeg dijela je često preskočena od onih koji odbacuju *Islamej* kao djelo sa malo ili čak ništa glazbene supstancije. Treći dio se ponovno vraća na uvod, eventualno stižući do kode koja oduzima dah i pijanistu i publici. 

*Islamej* je premijerno izveo Nikolaj Rubinstein, a izvodili su je i mnogi poznati pijanisti kao što su Franz Liszt i Vladimir Horowitz. *Islamej* je zadobio reputaciju izazovnog djela za pijaniste. Pisanje je pijanističko i prirodno u većini djela, puno oktava, skala i duplih nota. 

Izvedba ovog djela u živo izazovna je i riskantna čak i za najveće majstore klavira, no ljepota djela i njegova važnost vrijedni su riskiranja.

Eksterni linkovi
----------------

* Note za *Islamej* Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
Kopija al-Khwarezmijevog djela *Hisab al-jabr w’al-muqabala*, jednog od najznačajnijih djela u historiji matematike
**Islamska matematika** ili, rjeđe, **arapska matematika**, je izraz koji se koristi za matematiku koja se razvila, odnosno bila karakterističan za islamski svijet u srednjem vijeku ili tzv. Zlatnom dobu islama. Tradicionalno se pod time podrazumijevaju svi matematički radovi i dostignuća u periodu od 622. do 1600. na područjima koja su bila pod vlašću Kalifata ili raznih muslimanskih država, odnosno čiji su autori koristili arapski jezik kao svoju *lingua francu*. Iako mnoga matematička djela iz tog perioda nisu dovoljno poznata, arapskim i islamskim učenjacima se pripisuju brojna značajna dostignuća, prije svega vezana uz uvođenje decimalnog sistema, odnosno arapskih brojeva, koji je omogućio korištenje razlomaka, pronalazak algebre te početak proučavanja odnosa algebre i geometrije. Islamski matematičari su imali i važnu ulogu u čuvanju i ponovnom otkrivanju dotle zaboravljenih dostignuća egipatske, grčke i babilonske matematike, odnosno dovođenju na Zapad dostignuća indijske matematike.

Vanjske veze
------------

* Hogendijk, Jan P. (January 1999). „Bibliography of Mathematics in Medieval Islamic Civilization". Arhivirano iz originala na datum 2018-12-24. Pristupljeno 2012-06-14.
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. „Arabic mathematics: forgotten brilliance?". *MacTutor History of Mathematics archive*.  (`en`)
* Richard Covington, *Rediscovering Arabic Science*, 2007, Saudi Aramco World Arhivirano 2007-05-15 na Wayback Machine-u
**Horasanski turkijski jezik** (kučanski, quchani; ISO 639-3: kmz) je jezik iz južnoturkijske porodice kojim je 1977. govorilo oko 400.000 ljudi, a prema procjenama iz 1993. oko milijun. Govornici ovog jezika žive u sjeveroistočnom Iranu odnosno pokrajinama Razavi Horasan i Sjeverni Horasan, najviše sjeverozapadno od Mašhada. Sinonim za horasanski turkijski jezik je *horasani* ili *horasanijski*, no tim se terminima naziva i dijalekt perzijskog jezika kojim se također govori u Horasanu. Dijalekti horasanskog turkijskog su zapadni, sjeverni i južni kučanski. Gotovo svi govornici ovog jezika služe se i perzijskim koji je službenim jezikom u Iranu. U horasanskim pokrajinama emitiraju se radio programi na horasanskom turkijskom.

Izvori
------

1. ↑  Ethnologue (16th)

Literatura
----------

* Tulu, Sultan (1989). *Chorasantürkische Materialien aus Kalāt bei Esfarāyen*. Berlin: Klaus Schwarz Verlag. ISBN 3-922968-88-0.
* Doerfer, Gerhard; Hesche, Wolfram (1993). *Chorasantürkisch: Wörterlisten, Kurzgrammatiken, Indices*. Wiesbaden: Harrassowitz. ISBN 3-447-03320-7.
* Encyclopædia Iranica: *Turkic languages of Persia: An Overview*