recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Tradicionalna čilkotinska kolijevka; antropološki muzej u Vancouveru.
**Chilcotin** (Tsilkotin), pleme Athapaskan Indijanaca iz unutrašnjosti Britanske Kolumbije, Kanada, u dolini rijeke Chilcotin. Morice ih 1889. dijeli na Tlathenkotin u selu Tlothenka na Chilcotin Riveru ; Tleskotin, u selu Tlesko na mjestu gdje se sastaju Chilcotin i Fraser i Toosey kod agencije Williams Lake. Postojala je i grupa Chilcotina koja je ostala vjerna starom polu-nomadskom životu, njih su bijelco prozvali "Stone Chilcotin," ili "Stonies." 

Današnji Chilcotini podijeljeni su na bande: Esdilagh (Alexandria), Tsi Del Del ili Redstone (Alexis Creek), Stone ili Yunesit'in, Tl'esqox (Toosey), Tl’etinqox-t’in (Anaham) i Xeni Gwet'in (Nehemiah).

Najbliži srodnici Chilcotina su Nosači (Carrier), čiji se teritorij prostire upravo sjeverno od njih, i koji su, osim ranijih komunikacija sa Kwakiutlima sa Knights Inleta, jedini narod sa kojima su stupali u kontakt. Na istoku od Shuswapa, Salishan plemena, dijeli ih rijeka Fraser. Sa ovima su Chilcotini u ranija vremena bili u konstantnom ratu. Na jugu susjedi im bijahu Lillooet Indijanci, i kontakt sa njima bijaše slabašan. 

Chilcotini su 1780. brojali 2,500 duša. Alxander Mackenzie kroz njihov teritorij prolazi tek 1793. a 1821. izgrađena je tvrđava Fort Alexandria. Tokom 19. stoljeća Chilcotini su češće u kontaktu sa bijelcima, pa ih 1862. pogađaju boginje. Dvije godine kasnije dolazi do *Chilcotin War*a, u kojem je ubijeno 19 ljudi ujutro 19. travnja. preživjeli su posvjedočili da je vođa napada bio Chilcotin poglavica "Klatsassin". Uzrok napada ostao je nepoznat. Klatsassin je pogubljen u Quesnelu 26 listopada iste godine. Današnji Chilcotini održavaju godišnje spomen-dan na njega (Klatsassin Memorial Day ). -Godine 1884. zabranjen je potlatch kojeg je ovo pleme prakticiralo, no zabrana je ukinuta 1951. 

Od 1800. do 1837. brojno stanje Chilcotina spalo je sa 2,500 na svega 600. Godine 1900. populacija je iznosila 550. Tek u novijoj povijesti broj im je počeo rasti: 1,700 (1970.); 2,300 (2000.); 2,406 (2005.).

Vanjske veze
------------

* The Chilcotin Language
* Chilcotin
**Polivoda** je hipotetički polimerni oblik vode koji je bio predmet brojnih protivurečnosti krajem '60-ih godina prošlog veka. Kasnije se pokazalo da je u pitanju bila iluzija i danas se uglavnom pominje u sklopu patološke nauke.

Istorija
--------

Šezdesetih godina prošlog veka ruski istraživač N. Fedjakin ispitivao je osobine vode koju je prethodno propuštao kroz kvarcne kapilare i pronašao da ona ima potpuno različite osobine od obične vode, recimo znatno višu tačku ključanja i znatno nižu tačku mržnjenja.

Boris Derjagin, direktor laboratorije za fiziku površina u Moskvi ponovio je i unapredio Fedjakinove eksperimente i utvrdio da je tačka mržnjenja misteriozne vode ispod −40 °C, tačka ključanja iznad 150 °C i gustina približno 1,1 do 1,2 g/cm³. Ovi rezultati objavljeni u sovjetskim časopisima nisu bili poznati ostalim istraživačima dok Derjagin nije svoje rezultate prikazao u Engleskoj 1966. Tek su tada ista istraživanja započeta u zapadnim zemljama.

Zbog ogromnog potencijalnog značaja Derjaginovih rezultata došlo je do prave istraživačke groznice u kojoj su neki istraživači mogli da ponove Derjagineove rezultate, a neki ne. Bilo je raznih spekulacija uključujući i bojazan da bi obična voda u kontaktu sa **polivodom**, kako je u međuvremenu ovaj oblik vode dobio ime, mogla da se polimerizuje i promeni svoje fizičke osobine što bi označilo kraj živom svetu na planeti Zemlji.

Bilo je jasno da šarolikost u rezultatima potiče od nedovoljne kontrole potencijalnih primesa. Problem je bio u tome što su osobine polivode određivane indirektno, pa je obična voda sa najmanjim prisustvom primesa mogla da se ponaša kao polivoda. I zaista, američki istraživač Denis Ruso je, skoro šale radi, iste eksperimente ponovio sa znojem sa svojih dlanova i našao da je spektroskopski potpis znoja identičan onome koji je pripisivan polivodi. Drugim rečima, ispostavilo se da polivoda nije ništa drugo do obična voda sa malom količinom bioloških nečistoća.

Usledila je serija drugih ozbiljnih eksperimenata iz koje je jasno usledilo da pažljivo prečišćena voda u istim postupcima kojima je dobijena polivoda zadržava sve svoje osobine kao i da nije bilo tretmana. Drugim rečima, pokazalo se da je polivoda samo proizvod bujne mašte i slabo kontrolisanih eksperimenata.

Denis Ruso je kasnije 'otkriće' polivode koristio kao klasičan primer patološke nauke.

Literatura
----------

1. ↑  Franks, F. *Polywater*. Cambridge, MA, The MIT Press, 1981 ISBN 0-262-06073-6
2. ↑  Fedyakin, N. Nikolai: *Change in the Structure of Water during Condensation in Capillaries*, Kolloid Zhournal 24, 1962, p. 497
3. ↑  Deryagin, Boris V.: *Effects of Lyophile Surfaces on the Properties of Boundary Liquid Films*, Disc. Faraday Society 42, 1966, p. 109-119
4. ↑  Rousseau, Denis L.: 'Polywater' and Sweat: Similarities Between Infrared Spectra, Science 171 (1971), p.170-172
5. ↑  Rousseau, Denis L. Case Studies in Pathological Science, American Scientist, 1992, January-February, **80**, 54-63

Vidi još
--------

* Memorija vode
**Politički film** ili, rjeđe, **politička kinematografija**, je izraz kojim se opisuju filmska ostvarenja koja se proizvode prije svega u političke svrhe, odnosno u namjeri da publici iskažu ili joj nametnu određeni politički stav i svjetonazor, odnosno je upoznaju s određenim političkim problemom. Politički filmovi u pravilu svojoj političkoj svrsi žrtvuju estetske kriterije ili ambicije, ali i vlastite komercijalne izglede na tržištu. Politički se filmovi mogu javljati u različitim oblicima - kao igrani, animirani ili dokumentarni filmovi; u obliku različitih žanrova - od drama, satiričkih komedija pa i do akcionih filmova; te s različitim razinama eksplicitnog političkog sadržaja - od sirove propagande karakteristične za filmske žurnale u prvoj polovici 20. vijeka do suptilnih alegorija kojima se komentiraju suvremena zbivanja kroz historijske filmove.

Najčešće spominjani primjeru političkog filma
---------------------------------------------

* *Štrajk*, rež. Sergej Ejzenštajn (1924)
* *Oklopnjača Potemkin*, rež. Sergej Ejzenštajn (1925)
* *Trijumf volje*, rež. Leni Riefenstahl (1935)
* *Bitka za Alžir*, rež. Gilo Pontecorvo (1965)
* *Z*, rež. Costa-Gavras (1969)
* *An Incovenient Truth*, rež. David Guggenheim (2006)

V. također
----------

* Obrazovni film
* Zapata western
* Politički triler
* Politička drama
Presjek vene sa zaliscima
**Vena** (lat. *vena*) je svaka krvna žila koja krv prenosi **prema** srcu. Njihova uloga je da krv koja je izvršila stanično disanje odvede u srce. Ta krv je zapravo siromašna kisikom ali bogata otpadnim tvarima i ugljikovim dioksidom. Uz arterije i kapilare čine dio krvožilnog sustava. Najveće vene su gornja i donja šuplja vena. Važno je znati da ne teče svim venama venska krv, nego se to događa samo u **velikom optoku krvi**. 

U **velikom optoku krvi**, krv koja je izvršila izmjenu respiracijskih plinova i hranidbenih tvari i time postala **deoksigenirana krv** venama teče i ulazi u desnu pretklijetku srca. 

U **malom optoku krvi** venama iz pluća u srce teče arterijska krv koja se još naziva **oksigenirana krv**. Plućne vene se ulijevaju u lijevoj pretklijeci srca.

Podjela
-------

* Gornja šuplja vena (lat. *vena cava superior*)
* Donja šuplja vena (lat. *vena cava inferior*)
* Plućne vena (lat. *vena pulmonalis*)
* Velike vene
* Male vene
* Venule

Sve gore navedene vene, osim plućne vene vode prema desnoj pretklijetci srca.

**Gornja šuplja vena** je velika vena koja krv iz glave, vrata i gornjih ekstremiteta vraća u desnu pretklijetku srca.

**Donja šuplja vena** je velika vena koja prima deoksigeniranu krv iz donjih udova, karlice i abdomena te je ulijeva u desnu pretklijetku srca.

**Plućne vene** su četiri vene koje vode arterijsku krv iz pluća u lijevu pretkljetku srca. Iako u njoj teće arterijska krv, zove se vena jer vodi **prema** srcu.

**Velike vene** su sve vene koje povezuju male vene s velikom i malom šupljom venom .

**Male vene** su vene veće od venula i manje od velikih vena. Povezuju ih.

**Venule** su najmanje vene. One su povezane s kapilarama od kojih dobivaju deoksigeniranu krv. Tu krv vode prema malim i velikim venema.

Građa
-----

U venama se nalaze **venski zalisci**. Oni su ključni za usmjeravanje krvi prema srcu. Osim toga, oni spriječavaju nakupljanje krvi u donjim djelovima tijela zbog gravitacije.

| * p
* r
* u
Kardiovaskularni sistem |
| --- |
| Srce  •  Aorta  •  Arterije  •  Arteriole  •  Kapilari  •  Venule  •  Vene  •  Gornja šuplja vena  •  Donja šuplja vena  •  Plućna arterija  •  Pluća  •  Plućna vena  •  Krv |

Spoljni linkovi
---------------

***Vena*** na Wikimedijinoj ostavi
**Autofradat** (grč. *Aυτoφραδάτης*; „Autophradates") je bio perzijski general u doba vladavine Artakserksa III. i Darija III. Kodomana. 

Tokom Artakserksove vlasti Autofradat je zarobio Artabaza II. pobunjenog satrapa Frigije, no kasnije je oslobođen. Nakon smrti perzijskog admirala Memnona 333. pne. Autofradat i Farnabaz III. preuzeli su zapovjedništvo nad mornaricom te nastavili opsadu grada Mitilene na otoku Lezbos, koju je započeo sam Memnon. Nakon svršetka upješne opsade, Farnabaz III. isplovio je za zarobljenicima prema Likiji, dok je Autofradat nastavio napadati otoke u Egejskom moru u cilju da onemogući opskrbu vojsci Aleksandra Makedonskog. 

Nakon što mu se Farnabaz III. ponovo priključio, Autofradat je isplovio prema otoku Tened koji se odbio predati Perzijancima. Također, za vrijeme pohoda po Egeju Autofradat je postavio opsadu i oko grada Atarneja u sjeverozapadnoj Anatoliji, no bez većih uspjeha.

Veze
----

* Perzijska Monarhija
* Artakserkso II.
* Datam
* Ariobarzan
* Artabaz II.
* Farnabaz III.

Izvori
------

1. ↑  Demosten: „Govori", 23.153
2. ↑  Arijan: *Anabasis Alexandri*, II, 1.
3. ↑  Aristotel: „Politika", II, 4.

Vanjske veze
------------

* Autofradat (II.), enciklopedija Iranica, M. A. Dandamayev
* Autofradat (Autophradates), AncientLibrary.com Arhivirano 2005-12-17 na Wayback Machine-u
*Za ostale upotrebe, v. Pljačka Rima.*
**Pljačka Rima 846. godine** (italijanski: ) je naziv za događaj koji se zbio 24. i 25. augusta 846. kada su tadašnji Rim napali saracenski pirati, najvjerojatnije iz svojih baza na Siciliji i južnoj Italiji gdje su, uz podršku aglabidskih vladara Ifrikije stvorili uporišta u prethodnim decenijama. Saraceni su prije toga uspjeli zauzeti i opljačkati grad Civitavecchia, odnosno luke Ostia i Portus te potom napredovali prema samom Rimu. Lokalna milicija im se nije usudila suprotstaviti, nego se povukla pod zaštitu Aurelijanskih bedema. Međutim, izvan njih je ostala Stara bazilika svetog Petra i bazilika svetog Pavla. Saraceni su to iskoristili kako bi ih temeljito opljačkali i oskrnavili. Prema navodima suvremenika, saracenski pljačkaši su bili dobro upoznati sa crkvama te su uspjeli odnijeti i najbolje skrivana blaga. 

Taj je događaj potakao papu Lava IV da između 848. i 852. podigne nove zidine koje će obuhvatiti dotada nezaštićene crkve, pa je tako nastao budući Vatikan. Novi pokušaj Saracena da napadnu grad je godine 849. razbijen u bitci kod Ostije.
Thompson, automat koji je postao slavan zahvaljujući gangsterskim filmovima
**Automat** je naziv koji se koristi za automatsko oružje za uništavanje neprijateljske sile i neposrednu samoobranu koje koristi pištoljsku municiju. Iako se ponekad naziva **strojnicom** ili **mašinskom puškom** u pravilu ima slabiji domet od puške i mitraljeza, ali to nadoknađuje time što je lakši za nošenje.

Razvio se u prvom svjetskom ratu, kada se stekla potreba za oružjem koje bi pojedinačni vojnik - pješadinac mogao koristiti u neprijateljskim rovovima. Veliku popularnost je stekao u drugom svjetskom ratu, pri čemu se pokazao kao vrlo dobro oružje za ulične borbe.

Danas ga uglavnom koristi policija, a u vojsci specijalne snage te piloti, tenkisti i drugi pripadnici oružanih snaga kojima su jurišne puške preglomazne.

Slavni automati
---------------

Heckler & Koch MP5
Steyr TMP
* MP 34, 9 mm Luger
* MP 40, 9 mm Luger
* Suomi Model 31, 9 mm Luger
* Thompson submachine gun, ,45 ACP
* M3 submachine gun, ,45 ACP
* Sten machine carbine, 9 mm Luger
* Owen machine carbine, 9 mm Luger
* PPŠ-41, 7,62 mm Tokarev
* PPS-42, 7,62 mm Tokarev
* Sa vz. 23, 9 mm Luger
* IMI Uzi, 9 mm Luger
* Steyr MPi 69, 9 mm Luger
* HK MP5, 9 mm Luger, 10 mm Auto, 40 S&W
* Beretta M12, 9 mm Luger
* Škorpion, 7,65 mm Browning
* MAC-10, ,45 ACP
* PM-84 Glauberyt, 9 mm Luger
* FN P90, 5,7 × 28 mm
* HK MP7, 4,6 × 30 mm
* Steyr TMP, 9 mm Luger
**Vukovina** je naselje u neposrednoj blizini Zagreba, kraj Velike Gorice. Na njezinom se prostoru nalazi župna crkva Pohoda blažene djevice Marije te mjesno groblje. Prema popisu iz 2011. godine ima 947 stanovnika. Nalazi se na glavnoj prometnici Zagreb - Sisak te je autobusnom linijom direktno povezana sa Velikom Goricom. Prvi se puta u pisanim dokumentima spominje 1630. godine, u viziti arhiđakona Martina Bogdana.

Obrazovanje
-----------

OŠ Vukovina je osnovna škola iz naselja Vukovine kraj Velike Gorice sa šest područnih četverorazrednih škola: PŠ Buševec, PŠ Mraclin, PŠ Rakitovec, PŠ Veleševec, PŠ Bukevje i PŠ Novo Čiče. Nastava se održava u pedeset razrednih odjela, s oko 1170 učenika. Ravnatelj škole je prof. Krešimir Matašin. 10. rujna 1976. godine otvorena je nova školska zgrada u Gornjem Podotočju (nakon velikog požara u kojem je izgorjela stara zgrada u Vukovini). Danas je isto ostarjela, prostorni uvjeti u kojima se treba odvijati nastava nisu zadovoljavajući (nedostatak učioničkog prostora), velika je udaljenost područnih škola od matične, (npr. PŠ Veleševec je udaljena 30 km). Bez obzira na spomenute teškoće, učitelji ulažu veliki napor da učenicima škole pruže solidno osnovnoškolsko obrazovanje. Učenici OŠ Vukovina s uspjehom se upisuju u srednje škole Velike Gorice i Zagreba, te postižu zamjetne rezultate na gradskim, županijskim i državnim natjecanjima iz svih nastavnih predmeta.

Šport
-----

* NK Jelačić Vukovina

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Vukovina** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Velike Gorice |
| --- |
| Bapča • Bukovčak • Buševec • Cerovski Vrh • Cvetković Brdo • Črnkovec • Donja Lomnica • Donje Podotočje • Drenje Šćitarjevsko • Dubranec • Gornja Lomnica • Gornje Podotočje • Gradići • Gudci • Gustelnica • Jagodno • Jerebić • Ključić Brdo • Kobilić • Kozjača • Kuče • Lazi Turopoljski • Lazina Čička • Lekneno • Lukavec • Mala Buna • Mala Kosnica • Markuševec Turopoljski • Mičevec • Mraclin • Novaki Šćitarjevski • Novo Čiče • Obrezina • Ogulinec • Okuje • Petina • Petravec • Petrovina Turopoljska • Poljana Čička • Prvonožina • Rakitovec • Ribnica • Sasi • Selnica • Sop Bukevski • Staro Čiče • Strmec Bukevski • Šćitarjevo • Šiljakovina • Trnje • Turopolje • Velika Buna • Velika Gorica • Velika Kosnica • Velika Mlaka • Vukomerić • Vukovina • Zablatje Posavsko |
Ne poistovijećivati sa Razbojništvo.
Američki vojnici snimljeni kako pljačkaju trgovinu cipelama nakon potresa u San Franciscu 1906.
**Pljačka** je izraz koji u najširem smislu označava krađu velikih razmjera, odnosno protupravno oduzimanje tuđe, bilo privatne ili javne imovine, a koje karakterizira neuobičajeno velika količine otuđenih predmeta ili neuobičajeno veliki broj počinitelja koji se njome nastoje okoristiti.

U užem smislu se pod time podrazumijevaju masovne krađe koje nastaju kao posljedica rata, prirodne katastrofe ili nereda, a koje dovode do stanja anarhije, odnosno trajnog ili privremenog nestanka institucija vlasti koja bi takve krađe trebale spriječiti ili sankcionirati. U nekim specifičnim slučajevima takve pljačke mogu biti tolerirane, pa čak i ohrabrivane od strane vlasti - za što postoje brojni historijski primjeri, prvensteveno u slučajevima kada su komandanti pobjedničkih vojski dozvoljavali njenim pripadnicima pljačku na račun poraženog neprijatelja.

U metaforičkom smislu pod "pljačkom" se mogu podrazumijevati i veliko bogaćenje protupravnim i moralu suprotnim metodama koje se događaju u mirnodopskom stanju. Tako se npr. privatizacija nekadašnjih poduzeća u društvenom vlasništvu na području SFRJ u postkomunističko doba često naziva "privatizacijskom pljačkom".

Krivično zakonodavstvo bivše SFRJ je "pljačku" poznavalo kao specifično krivično djelo isključivo u smislu razmjera otuđene imovine.

Veze
----

* Maroderstvo
* Konfiskacija
* Ratni plijen

Literatura
----------

***Pljačka*** na Wikimedijinoj ostavi

* Abudu, Margaret, et al. "Black Ghetto Violence: A Case Study Inquiry into the Spatial Pattern of Four Los Angeles Riot Event-Types," 44 *Social Problems* 483 (1997)
* Curvin, Robert and Bruce Porter, *Blackout Looting* (1979)
* Dynes, Russell & Enrico L. Quarantelli, "What Looting in Civil Disturbances Really Means," in *Modern Criminals* 177 (James F. Short, Jr. ed. 1970)
* Green, Stuart P. "Looting, Law, and Lawlessness," 81 *Tulane Law Review* 1129 (2007)
* Mac Ginty, "Looting in the Context of Violent Conflict: A Conceptualisation and Typology," 25 *Third World Quarterly* 857 (2004)
**Autohtone vrste** ili **nativne vrste** u biogeografiji su vrste nekog geografskog područja prilagođene uslovima života tog područja ili ekosustava ako je njihova prisutnost u toj regiji rezultat isključivo prirodnih procesa bez ikakve čovjekove intervencije. 

Čovjekovim izravnim ili neizravnim utjecajem autohtone vrste često su puta izložene izumiranju uvođenjem novih biljnih ili životinjskih vrsta.

Neke autohtone vrste postale su invazivne utjecajem prirode, čovjeka i životinja. Svaki prirodni organizam (za razliku od domesticiranog organizma) ima vlastiti prirodni raspon distribucije u kojem se smatra nativnim. Izvan nativnoga raspona vrste mogu biti uvezene čovjekovim djelovanjem, pa se tada one nazivaju *introduciranim vrstama* u regijama kamo su antropogeno introducirane.

Autohtone vrste nisu nužno endemične. U biologiji i ekologiji endemičan označava *isključivo* autohtono za biotu specifičnoga mjesta. Autohtone vrste mogu se pojaviti u područjima koja ne obuhvaćaju ona prethodno razmotrena.

Pojmovi endemično i autohtono ne impliciraju da je organizam nužno potekao iz mjesta na kojemu je pronađen ili je pak evoluirao na njemu.

Veze
----

* Endemizam
* Invazivna vrsta
* Autohtona biljka
Za ostale opsade Jeruzalema kroz historiju, v. Opsada Jeruzalema.

**Pljačka Jeruzalema** je naziv za incident koji se opisuje u Prvoj knjizi o kraljevima, te, uz određene varijacije, Drugoj knjizi ljetopisa hebrejske Biblije (Stari zavjet). Prema tim izvorima je u 5. godini vladavine kralja Rehoboama, a nakon smrti njegovog oca Solomona, Kraljevina Juda napadnuta od egipatskog faraona Šišaka (hebrejski: ), pri čemu su faraonu pomagale i kušitske pomoćne trupe. One su zauzele i opljačkale veliki broj utvrđenih gradova na brdima, uključujući i Jeruzalem. Šišak je tom prilikom opljačkao i Solomonov hram. Rehoboam je poslije zlatne štitove svog oca morao zamijeniti brončanima.

Biblijski izvore kako je Šišak raspolagao s vojskom od 60.000 konjanika i 1200 bojnih dvokolica, odnosno da mu je Rehoboam mirno predao zatraženo blago iz hrama kako bi izbjegao krvoproliće.

Historičari su biblijske navode djelomično potvrdili kada je u egipatskom gradu Karnaku, u malom hramu boga Amuna kraj el-Hibeha, pronađen reljef koji je dao izraditi faraon Shoshenq I, i na kome se prikazuje faraon kako vodi zarobljenike. Tekst spominje gradove koje je faraon osvojio; većina njih pripadaju Kraljevstvu Izrael, ali također spominju i neke gradove koje je Rehoboam, prema Bibliji, dao utvrditi.

Datume kada se Šošenkov pohod mogao dogoditi historičare smještaju u period između 925. pne. i 917. pne.

Izvori
------

Eksterni linkovi
----------------

* The Campaign of Pharaoh Shoshenq I in Palestine, by Kevin A. Wilson
* The Palestine Campaign of Sheshonq I
* The Sack of Jerusalem on Templemount.org
**Pismo četrdesetorice** (estonski: *Neljakümne kiri*), izvorno **Otvoreno pismo iz Estonske SSR** (estonski: *Avalik kiri Eesti NSV-st*), bilo je otvoreno pismo napisano 28. listopada 1980. godine i objavljeno sedam dana kasnije, u kojem je 40 uglednih intelektualaca pokušalo obraniti estonski jezik i izrazilo svoje nezadovoljstvo nemarom republičkih vlasti u kontekstu reakcije na prosvjede mladih povodom zabrane nastupa punk bendu Propeller. Stvarni razlozi u pozadini ovog pisma bili su mnogo dublji, a ticali su se politike rusifikacije koju je službena Moskva provodila na području Estonske SSR. Pismo je adresirano na *Pravdu*, *Rahva Hääl* i *Sovjetskaju Estoniju*, međutim ove novine - kao nijedne druge - nikada nisu objavile pismo; ipak, pismo je kroz samizdat bilo dostupno među narodom. Potpisnici pisma bili su:

* Priit Aimla
* Kaur Alttoa
* Madis Aruja
* Lehte Hainsalu
* Mati Hint
* Fred Jüssi
* Aira Kaal
* Maie Kalda
* Tõnu Kaljuste
* Toomas Kall
* Jaan Kaplinski
* Peet Kask
* Heino Kiik
* Jaan Klõšeiko
* Kersti Kreismann
* Alar Laats
* Aare Laht
* Andres Langemets
* Marju Lauristin
* Peeter Lorents
* Vello Lõugas
* Endel Nirk
* Lembit Peterson
* Arno Pukk
* Rein Põllumaa
* Tõnis Rätsep
* Paul-Eerik Rummo
* Rein Ruutsoo
* Ita Saks
* Aavo Sirk
* Mati Sirkel
* Jaan Tamm
* Rein Tamsalu
* Andres Tarand
* Lehte Tavel
* Peeter Tulviste
* Mati Unt
* Arvo Valton
* Juhan Viiding
* Aarne Üksküla

Iako pismo nikada nije javno objavljeno, sovjetske su vlasti u studenom 1980. krenule u progon potpisnika. Razni partijski dužnosnici "ispitivali" su ih na radnim mjestima te su ih prisiljavali da povuku svoje potpise; dio njih je to i učinio. Četvorica potpisnika dobili su otkaz, a KGB je izvršio pretres doma Jaana Kaplinskog, za kog se vjerovalo da je idejni autor pisma. KGB je također pokušao pronaći ljude koji su prokrijumčarili pismo izvan zemlje, ali bez uspjeha. Druge represivne mjere nisu poduzimane. Kao reakciju na pismo, sovjetski akademik Gustav Naan objavio je pismo naslova "Nekoliko misli o ideološkoj situaciji", zahtijevajući kazne za potpisnike pisma koje je nazvao "bandom četrdesetorice".

Izvan Estonije, pismo je prvi puta objavljeno 10. prosinca 1980. godine u stockholmskim novinama *Eesti Päevaleht*, tjedniku Estonaca u egzilu. Pismo je ubrzo prevedeno i na engleski jezik. U Estoniji, pismo je prvi puta javno objavljeno u *Vikerkaaru* tek 1988. godine.

Vanjske veze
------------

* Text of the Letter of 40 in English
* *40 kirja lugu* by Sirje Kiin, Rein Ruutsoo and Andres Tarand. Olion 1990, ISBN 5-450-01408-2
* Rein Ruutsoo: *Tartu Ülikool ja 40 kiri: kodanikuühiskond Eestis ja vastupanu strateegiad*, no. 31 in *Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi*, pages 144–181
* Andres Tarand: *Kiri ei põle ära: päevaraamat 1980–...*, Eesti Päevalehe Kirjastus 2005, ISBN 9985-9662-1-X
**Plivački klub Virovitica** osnovan je 1998. godine na inicijativu Športskog saveza Virovitičko-podravske županije - gospodina Holera i nekoliko entuzijasta. 
Aktivno djeluje na prostoru Gradskog bazena u Virovitici za vrijeme ljetne sezone, dok ostatak godine zbog nemogućnosti rada u zatvorenom bazenu djeluje u športskoj dvorani virovitičke Gimnazije.
Svake godine klub sudjeluje i ostvaruje značajne rezultate na Kriterijskom 'B' prvenstvu, odnosno državnom prvenstvu za klubove koji nemaju uvjeta za rad u zimskom dijelu godine, odnosno nemaju zatvoren bazen.
Iako nema uvjeta za normalan rad plivača, plivači ostvaruju odlične rezulate i uspjehe na prvenstvima države uz klubove čiji plivači treniraju svaki dan.

Plivači i plivačice kluba
-------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Najistaknutiji plivači kluba**:* Dino Pavoković
* Zoran Špoljarić
* Petar Pilek
* Dragan Lesić
* Deni Pavoković
* Branimir Viljevac
* Mario Novak
* Ivan Zvonimir Prša
* Josip Kovačević
 |  | **Najistaknutije plivačice kluba**: * Monika Skopljak
* Marina Štefanac
* Beatrica Perkec
* Barbara Viljevac
* Sunčica Moslavac
* Ana Ferenčević
 |
Koordinate: 41° 28′ 14" SGŠ, 22° 43′ 37" IGD

**Petralinci** (mak. *Petralinci*) su naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Petralinci su u sastavu opštine Bosiljovo.

Prirodni uslovi
---------------

Petralinci su smešteni u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 8 kilometara severoistočno.

Naselje Petralinci se nalazi u oblasti Strumica, u središnjem delu plodnog Strumičkog polja. Južno od Petralinaca protiče reka Strumica. Petralinci se nalaze na približno 220 metara nadmorske visine. 

Lokalna klima je pripada blažem obliku kontinentalne, a zbog blizine Egeja primetni su uticaji mediteranske klime.

Stanovništvo
------------

Petralinci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 605 stanovnika.

Većinsko stanovništvo su etnički Makedonci (99%). 

|  |  |
| --- | --- |
| **Nacionalnost** | **Stanovnika** |
| Makedonci | 602 |
| Albanci | 0 |
| Turci | 0 |
| Romi | 0 |
| Vlasi | 0 |
| Srbi | 0 |
| ostali | 3 |
|

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinabosilovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Bosiljovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Bosiljovo |
| --- |
| **Bosiljovo** • 
Borijevo • 
Gečerlija • 
Drvoš • 
Ednokućevo • 
Ilovica • 
Monospitovo • 
Petralinci • 
Radovo • 
Robovo • 
Saraj • 
Sekirnik • 
Stari Baldovci • 
Turnovo • 
Hamzalija • 
Štuka |  |
**Pismo Eugnosta** (poznato i kao **Eugnost Blaženi** po svom autoru) je gnostički spis iz 1. veka, otkriven u okviru zbirke Nag Hamadi. Eugnost počinje kao formalno pismo učitelja svojim učenicima, no postupno po­prima svojstva govora otkrivenja. U djelu se ne primjećuje kršćanski utjecaj i može se smatrati gnostičkim djelom u klasičnom smislu. 

Sačuvane dvije verzije Eugnosta se u važnijim dijelovima znatno razlikuju, svjedočeći time o dugom razdoblju upotrebe.

Veći deo deksta je iskorišten za sastavljanje hrišćanskog apokrifa Sofije Isusa Krista.

Nastanak
--------

Mjesto nastanka Eugnosta je, po svoj prilici, Egipat. Činjenica da se stoici, epikurejci i astrolozi nazivaju "svi filozofi" upućuje na vrlo rani datum na­stanka, ne kasniji od 1. stoljeća n.e. Moguće je da su Eugnost i Sofija Isusa Kris­ta utjecali na setijance-ofite, koje opisuje Irenej, a neki pretpostavljaju da su utjecali i na valentinizam.

Sadržaj
-------

Spis je, čini se, namijenjen širem čitateljskom krugu zainteresiranom za religijsko-filozofska pitanja. Glavna je namjera autora (Eugnost - koji najbolje zna) ustvrditi i opisati postojanje nevidljivog, nadnebeskog predjela onkraj vidljivog svijeta - predjela o kojemu nema spomena u razmat­ranjima filozofa (čiji pogledi, kako su opisani, nalikuju onima stoika, epikurejaca i babilonskih astrologa). Tim predjelima vlada hijerarhija od pet glavnih božan­skih bića: Nerođeni Otac; njegov odraz, nazvan Samo-Otac; hipostazirana moć Samo-Oca, Besmrtni Čovjek, koji je androgin; androgini sin Besmrtnog Čovjeka, Sin Čov­ječji; i androgini sin Sina Čovječjeg, Spasitelj. Imena ženskih aspekata posljednje tro­jice sva uključuju pojam Sofije. Svako od tih božanskih bića posjeduje vlastitu sferu ili eon, te brojne sluge i potčinjene. Posebna skupina, nazvana "naraštaj nad kojimene postoji kraljevstvo od kraljevstava koja postoje", potječe od Nerođenog Oca, i svoj istinski dom nalazi uz njega. Neizreciva radost i neizrazivo slavlje obilježja su posto­janja u tom nadnebeskome predjelu; iz njega potječe sav ustroj i sve vrste koje se ko­riste za daljnje stvaranje. Traktat završava dodatkom o kra­ljevstvu Besmrtnoga Čovjeka, koje je naš eon.

Izvori
------

1. 1 2 3  Izvorni koptski tekstovi Arhivirano 2013-10-31 na Wayback Machine-u (EUGNOST BLAŽENI, uvod: Douglas M. Parrott)

Vidi još
--------

* Knjižnica Nag Hamadi

Vanjske veze
------------

* (`en`) The Gnostic Society Library
| Stari zavjet |
| --- |
| *Judaizam, Protestantizam,Katoličanstvo, Pravoslavlje** Knjiga Postanka
* Knjiga Izlaska
* Knjiga Levitska
* Knjiga Brojeva
* Ponovljeni zakon
* Jošua/Isus Navin
* Knjiga o Sucima
* Ruta
* Prva knjiga o Samuelu
* Druga knjiga o Samuelu
* Prva knjiga o Kraljevima
* Druga knjiga o Kraljevima
* Prva knjiga Ljetopisa
* Druga knjiga Ljetopisa
* Ezra
* Nehemija
* Estera
* Job
* Psalmi
* Mudre izreke
* Propovjednik (Kohelet)
* Pjesma nad pjesmama
* Izaija
* Jeremija
* Tužaljke
* Ezekiel
* Daniel
* Hošea
* Joel
* Amos
* Obadija
* Jona
* Mihej
* Nahum
* Habakuk
* Sefanija
* Hagaj
* Zaharija
* Malahija
 |
| *Deuterokanonske knjige** Tobija
* Judita
* Prva knjiga o Makabejcima
* Druga knjiga o Makabejcima
* Knjiga Mudrosti
* Knjiga Sirahova
* Baruh
* Pismo Jeremije proroka
 |
| *Pravoslavlje** Ezra
* Treća knjiga o Makabejcima
* Ode
* Psalm 151
 |
| *Istočno i rusko pravoslavlje** Ezra
 |
| *Istočno pravoslavlje** Jubileji
* Henok
 |
| uredi |

**Pismo Jeremije proroka** je jedan od spisa Biblije i Staroga zavjeta. Pripada u deuterokanonske knjige. 

Pismo Jeremije proroka svrstava se u deuterokanonskih knjiga, koje kao sastavni dio Staroga zavjeta priznaju katolici i pravoslavni. Katolici ovo pismo gledaju kao 6. poglavlje u Baruhovoj knjizi, a kod pravoslavnih je zasebna knjiga. Neki smatraju, da je autor prorok Jeremija, a drugi da je neki helenistički Židov iz Aleksandrije. Ne zna se točno vrijeme pisanja. Smisao pisanja je poručiti prognanim Židovima u Babilonu, da se ne klanjaju babilonskim poganskim idolima, nego samo pravome Bogu. Oni su dospjeli u Babilon, zbog grijeha protiv Boga, nakon što je babilonski kralj Nabukodonosor II. osvojio Judeju. Tamo će ostati oko 70 godina. Pisac je naglasio, da su poganski idoli od srebra i zlata nemoćni i nesposobni: "Naime oni ne mogu ni prokleti ni blagosloviti kraljeve; oni su nesposobni pokazati bezbožnicima znakove u nebu ni svijetliti kao mjesec. Divlje zvijeri su im nadmoćnije, one koje mogu, bježeći prema jednom zaklonu, spasiti same sebe. Dakle, na nikakav način, nama se ne čini da su to bogovi; dakle ne bojte ih se! (Bar 6, 65-67). Ovo pismo je jedno od tri deuterokanonske knjige (uz Tobiju i Knjigu Sirahovu), koje su pronađene među Kumranskim svicima s Mrtvog mora. Tekst je bio na grčkome jeziku.

Vidi još
--------

* Jeremija (knjiga)
**Pistacije** (lat. *Pistacia*) ili je rod od devet vrsta aromatskih stabala i grmova iz porodice vonjača (*Anacardiaceae*).

Karakteristike
--------------

Većina vrsta potječe iz Euroazije, osim jedne vrste sa jugozapada Sjeverne Amerike i jedne iz Kanarskih otoka.
Ekonomski je najvažnija prava pistacija, uz nekoliko ljekovitih i dekorativnih vrsta. Članovi tog roda mogu biti listopadni ili zimzeleni, obično imaju listove naizmjence raspoređene uz stabljiku. Pistacije su dvodome, što znači da im jedinke mogu biti muške ili ženske. Cvjetovi su im najčešće sićušni sa pet latica, a plod je asimetrična koštunica. Pistacije dobro uspjevaju u toplim polupustinjskim krajevima, a neke od njih uspjevaju i na posnom tlu.

Aromatične smole koje izlučuju mastika (*Pistacia lentiscus*) i smrdljika (*Pistacia terebinthus*) koju zovu i biblijska tršlja, koriste se u medicini. Mastikine smole se koriste i za proizvodnju likera i lakova. Kao hrana najviše se koristi prava pistacija, a od nje se pravi žućkasto-zelena boje koja se koristi u prehrambenoj industriji. Za razliku od njih, kineska pistacija (*Pistacia chinensis*) se koristi za dekoraciju zbog visokog stabla, tamnocrvenih plodova i šarenog jesenskog lišća.

Izvori
------

1. ↑  Ivan Tolić (2003). „Gospodarske i druge vrijednosti vrsta roda pistacija". Šumarski list br. 9-10. Pristupljeno 4. 9. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Pistacia*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 4. 9. 2018.

Vanjske veze
------------

***Pistacije*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Zanimljivosti o pistacijama*
* *Pistacia* (`en`)
**Penzance** (čita se *Penzans*) je grad i parohija od 21,045 stanovnika na krajnjem jugozapadu Engleske u Grofoviji Cornwall.

Geografske karakteristike
-------------------------

Penzance leži u zaljevu Mount, mjestu gdje se vode La Mancha mješaju sa onima iz Atlanskog oceana.

To je krajnji zapad poluotoka Cornwall, udaljen 450 km od Londona.

Historija
---------

Penzance je dobio status trgovišta 1404. a statusu grada dobio je 1614. od kralja Jamesa I.

Penzance ima izrazito ujednačenu klimu koja omogućuje brojnim suptropskim biljkama da cvjetaju, zbog tog se uzgaja rano povrće i cvijeće. Ono se još intenzivnije uzagaja na arhipelagu Scilly u Atlantskom oceanu, udaljenom 56 km jugozapadno, kom je Penzance glavni transportni punk i veza sa svijetom.

Nedaleku malu ribarsku lučicu Newlyn, rado posjećuju umjetnici. Penzance je poznat kao jedan od rijetkih engleskih gradova kog su tokom 17. vijeka u par navrata opljačkali pirati, kao nezaštićeni gradić udaljen od većih centara.

To je inspiriralo viktorijanske autore Gilberta i Sullivana da napišu operetu Pirati iz Penzanca.

Privreda i transport
--------------------

Privreda Penzanca bazira se uglavnom na turizmu i na tom što je servisni centar za obližnja naselja.

Grad ima i aerodroma *Land's End* (IATA: LEQ, ICAO: EGHC), udaljen 9 km zapadno od grada.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska, Concarneau
* Australija, Bendigo
* SAD, Nevada City, California
* Njemačka, Cuxhaven

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Penzance*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 22. 11. 2016.
2. 1 2  „*Cornwall*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 22. 11. 2016.

Vanjske veze
------------

***Penzance*** na Wikimedijinoj ostavi

* Penzance Town Council Arhivirano 2012-04-29 na Wayback Machine-u (`en`)
*Za ostale upotrebe, v. Preseka (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 57′ 43" SGŠ, 22° 29′ 01" IGD

**Preseka** (mak. *Preseka*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Preseka je u sastavu opštine Kočani.

Prirodni uslovi
---------------

Preseka je smeštena u istočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Kočana, naselje je udaljeno 20 kilometara severoistočno.

Naselje Preseka se nalazi u istorijskoj oblasti Osogovo, na južnim padinama Osogovske planina. Zapadno od naselja protiče Orizarska reka, koja se južnije uliva u reku Bregalnicu. Nadmorska visina naselja je približno 930 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Preseka je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 68 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.kocani.gov.mk Zvanična stranica opštine Kočani

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Kočani |
| --- |
| **Kočani** • 
Bezikovo •
Beli •
Vraninci •
Glavovica •
Gornje Grače •
Gornji Podlog •
Grdovci •
Donje Grače •
Donji Podlog •
Jastrebnik •
Kostin Dol •
Leški •
Mojanci •
Nebojani •
Novo Selo •
Njivičani •
Orizari •
Pantelej •
Pašadžikovo •
Polaki •
Preseka •
Pribačevo •
Pripor •
Rajčani •
Rečani •
Trkanje •
Crvena Njiva |  |
**Preseka Oborovska** je naselje u općini Rugvica u Zagrebačkoj županiji.

Zemljopis
---------

Smješteno je na lijevoj obali rijeke Save 27 km istočno od središta Zagreba, odnosno 11 km južno od Dugog Sela, 5,5 km južno od Rugvice. Naselje je smješteno na 101 m/nv. Pripada mikroregiji Gornje Posavine Središnje Hrvatske. U sastavu je katoličke župe Sv.Jurja mučenika i sv. Jakova apostola iz Oborova, Dugoselskog dekanata.

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2001. godine u naselju živi 162 stanovnika u 66 kućanstava.

Broj stanovnika:

* 1981: 179 (61 kućanstvo)
* 1991: 136
* 2001: 162 (66 kućanstava)

Povijest i gospodarstvo
-----------------------

Preseka se prvi puta spominje 1231. godine. Ime joj nastaje od "presjeći" što nam govori da se na tome mjestu moglo "presjeći", prijeći preko savskih rukavaca na drugu stranu rijeke. Od sredine 19. stoljeća Preseka je u sastavu dugoselskog kotara, a od sredine prošlog stoljeća u općini Dugo Selo, a od 1993. u općini Rugvica. Austro-Ugarska administracija ime sela Preseka, 1900. godine promijenila je u Preseka Oborovska, kako joj je i danas naziv. Često ju nazivaju i Oborovska Preseka. U prošlom stoljeću dio stanovništva bio je veliki pobornik komunizma i partizanskog pokreta, pa su često selo nazivali i "Crvena Preseka" Komunistička partija u Preseki osnovana je 1938. godine.

Gospodarstvo
------------

Gospodarska osnova je poljodjelstvo i stočarstvo.

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Rugvica |
| --- |
| Čista Mlaka • Črnec Dugoselski • Črnec Rugvički • Donja Greda • Dragošička • Hrušćica • Jalševec Nartski • Ježevo • Nart Savski • Novaki Nartski • Novaki Oborovski • Obedišće Ježevsko • Oborovo • Okunšćak • Otok Nartski • Otok Svibovski • Preseka Oborovska • Prevlaka • Rugvica • Sop • Struga Nartska • Svibje • Trstenik Nartski |
**Sebbi**, također poznat i kao **Sveti Sebbi** (? - 695) bio je kralj kralj Essexa od 664. do 694. Bio je sin kralja Swithhelma koga je naslijedio zajedno sa bratom Sighereom 664. Zajedničku vladavinu braće su obilježili sukobi, djelomično potaknuti i vjerskim razlikama - dok se Sighere sa očeve kršćanske vjere vratio na paganstvo, Sebbi je ostao kršćanin. Neprijateljstvo braće je dobilo i vanjsku dimenziju, s obzirom da se Sighere oslonio na Wessex, a Sebbi na Merciju. Na kraju je prevagu odnio Wulfhere od Mercije, postavši sizerenom Essexa. 

Sighere je umro 683. godine, što je omogućilo Sebbiju da nominalno zavlada cijelim Essexom. Međutim, već 686. je novim sizerenom postao kralj Caedwalla od Wessexa. Sebbi mu je potom pomogao da napadne Kent, te je za nagradu dobio zapadni dio tog kraljevstva. Pripisuje mu se da je tada podigao prvu Westminstersku opatiju.

Godine 694. je abdicirao kako bi se povukao u samostan, ostavivši prijestolje svojim sinovima Sigeheardom i Swaefredom. Poslije smrti je proglašen svecem.

Eksterni linkovi
----------------

* Some detail – in this article the name is transliterated as *Sæbbi*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Swithelm**  |  **kralj Essexa** 664–694vladao zajedno sa Sighereom od 664. do 683. | Slijedi: **Sigeheard i Swaefred**  |

| * p
* r
* u
Monarsi Essexa |
| --- |
| Æscwine • Sledd • Sæberht • Seaxred • Sæward • Sigeberht Mali • Sigeberht Dobri • Swithhelm • Sighere • Sæbbi • Sigeheard • Swæfred • Offa • Sælred • Swæfberht • Swithred • Sigeric • Sigered • Egbert\* |
| \*ujedno monarh Wessexa, Kenta, Sussexa i Mercije
 |
*Za ostala značenja, v. Podne (razvrstavanje).*
Podne na Big Benu
**Podne** je sredina dana odnosno 12:00:00 sati. Suprotnost mu je ponoć. Građansko podne je trenutak prolaza tzv. srednjega Sunca kroz srednji meridijan specifičnog vremenskoga pojasa. Na Zapadnom Balkanu, gdje vrijedi srednjoevropsko vrijeme, to je 15. meridijan. U pravo mjesno podne središte Sunca prolazi kroz meridijan danog opažajućeg mjesta (smjer juga na sjevernoj hemisferi), a taj trenutak određuje se prema svjetskomu vremenu uz pomoć jednadžbe vremena i geografske dužine. Podne se često prosto definira kao trenutak kada je Sunce na najvišoj točki iznad horizonta, što nije sasvim precizno. Naime, od zimskoga do ljetnog solsticija Sunčeva deklinacija stalno raste pa najvišu točku postigne zamalo pošto prođe kroz meridijan. Podne dijeli dan na jutro (prije podne) i na popodne (poslije podne). Sati građanskoga dana računaju se od ponoći.

Povezano
--------

* Sunčani sat
* Satni kut
* Zenit

***Podne*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Dijelovi dana |
| --- |
|  | zora - jutarnji sumrak - izlazak sunca • jutro • podne • popodne • veče • zalazak sunca - večernji sumrak - mrak • noć • ponoć |  |
Zgrada autobusnog kolodvora u Zagrebu
Autobusni i željeznički kolodvor u Sarajevu
Zgrada autobusnog kolodvora u Nišu
**Autobusni kolodvor** je posebno uređeni objekat za prihvat autobusa i putnika. Autobusni kolodvori se grade u svim većim naseljenim mjestima i gradovima koji su prometno povezani sa ostalim mjestima i gradovima u kojima postoje redovne međugradske autobusne linije, a da bi se olakšao prihvat putnika i autobusa.

Usluge
------

Autobusni kolodvor pruža sve usluge potrebne za što udobniji i sigurniji prihvat autobusa i putnika, od prodaje putnih karata, čuvanja prtljage, informacija pa do privremenog smještaja i osvježenja.

Sadržaji
--------

Svi veći autobusni kolodvori u svom sastavu imaju čekaonicu, pult za informacije, pult za prodaju karata u domaćem i međunarodnom prometu, prostoriju namijenjenu čuvanju prtljage, restoran, caffe bar, kioske sa tiskovinom, taksi stajalište, posebno uređene perone za prihvat autobusa, informativne table sa istaknutim voznim redom u svim smjerovima u kojima autobusi prometuju, trgovine sa prehrambenim i drugim proizvodima, sanitarni čvor sa WC-ima i umivaonicima i dr.

### Čekaonica

Čekaonica je dio autobusnog kolodvora u kojem se putnici mogu udobno smjestiti dok čekaju dolazak ili odlazak svog autobusa. Na svim boljim autobusnim kolodvorima čekaonice su grijane i klimatizirane te raspolažu većim brojem udobnih sjedalica.

### Pultovi za informacije i prodaju karata

Na ovim pultovima putnici mogu saznati sve što ih zanima u svezi svog putovanja autobusom do određene relacije, a isto tako mogu i kupiti putnu kartu do odredišta do kojeg putuju.

### Prostorija za čuvanje prtljage

Svi veći kolodvori u svom sastavu imaju prostorije u kojima se uz određenu naknadu može pohraniti prtljaga putnika na proputovanju ili za vrijeme čekanja polaska svog autobusa.

### Peroni

Peroni su posebno uređena i asfaltirana mjesta za prihvat autobusa te ukrcaj i iskrcaj putnika i njihove prtljage. Ovisno o veličini kolodvora u njegovom sastavu može biti od jednog do stotinjak pa i više perona.

Vanjske veze
------------

* Autobusni kolodvor Zagreb

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Autobusni kolodvor** |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85018237
* GND: 4224968-5
* NKC: ph442514

 |
**Savelijanstvo** (takođe **modalizam** ili **modalni monarhijanizam**) je učenje o Svetom Trojstvu kojim se uči da je Bog jedan, a da su Otac, Sin i Duh samo različita lica (gr: *prosopon*) Boga. Savelijanci shvataju Boga kao jedno biće čija imena označavaju samo sukcesivne vidove njegove delatnosti: Otac - stvaranje; Sin - spasenje; Duh - posvećenje.

Po ovom shvatanju, Bog nekad objavljuje kao Otac, nekad kao Sin, a nekad kao Duh. Božje lice (hipostas) Oca se gubi kada se javlja kao Sin, a opet prestaje da bude sin kada se javlja kao Duh. Nema tri osobe, nego jedna, koja se objavljuje u tri oblika (modusa), po čemu se ovo učenje naziva i modalizam. Bog se otkrivao postepeno u tri različita oblika: u obliku Oca, koji je stvorio svet; obliku Sina, koji je spasao svet; i obliku Duha. Na taj način između božanskih lica (hipostasa) Oca i Sina nema razlike, što potkrepljuju navodima iz Biblije: „Ja i Otac jedno smo". Bog je, prema ovom učenju, primio oblik Isusa Hrista, da bi postradao. Zato njegove pristalice nazivaju **patripasijani**, jer su verovali da je na krstu patio i Bog.

Učenje se javlja u Maloj Aziji a razvija u Rimu, gde su je zastupali oko 190. god. Praksej, Noet, a zatim Savelije (posle 200.), odakle i naziv savelijanstvo. Pristalica je bilo dosta u Mesopotamiji i delovima Rima.

Savelijanci su govorili da je jedan isti Bog - Otac, Sin i Sveti Duh, kao što su u čoveka - telo, duša i duh. Svoje protivnicima trinitaristima su upućivali pitanje: „*Jednoga li, ili tri Boga imamo?*" Savelijanci u Svetom pismu Starog i Novog zaveta, nalaze potkrepljenje za svoje tvrdnje. Oni navode da je Bog rekao Mojsiju: „*Čuj Izrailju; Gospod je Bog tvoj jedini*". „*Ne pravite sebi druge bogove. Neka ne bude u vas novih bogova*". Ili u Novom Zavetu: „*Ja sam u Ocu, i Otac je u meni, i nas dvojica, jedno smo*". 

Epifanije Kiparski (oko 315 – 403) smatra da njihova „zabluda" potiče od Apokrifa (spisi koji nisu uvršetni u kanon Svetog Pisma), a osobito iz takozvanog Egipatskog jevanđelja. Jer u njemu Hrist objašnjava svojim učenicima da su jedno Otac, Sin i Sveti Duh. Savelijanstvo je osuđeno kao jeres, na Drugom vaseljenskom saboru u Carigradu 381. gde je takođe odlučeno da oni od njih, koje žele da se vrate u Crkvu, budu tretirani kao mnogobošci, i da moraju proći sve neophodne pripreme za krštenje.

Napomene
--------

1. ↑  Sveta trojica, Enciklopedija živih religija, Nolit, Beograd, 2004. ISBN 86-19-02360-8
2. ↑  Jevanđelje 15:911; 10-30
3. 1 2 3  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2015-09-19. Pristupljeno 2011-01-12.
4. ↑  Postanje b:4
5. ↑  Izlazak 20:2-3
6. ↑  Jevanđelje 4:11; 0:30
7. ↑  Epifanije Kiparski, Panarion, PG, 1052.
8. ↑  7. kanon Drugog vaseljenskog sabora

***Sabelijanstvo*** na Wikimedijinoj ostavi
Spomenik Pobednik je jedan od najpoznatijih spomenika u Beogradu nalazi se na Kalemegdanu

Godine 1912. Ivan Meštrović je projektovao monumentalnu fontanu koja je trebalo da se postavi na Terazijama, sa temom oslobođenje Srbije od Turaka. U centru bazena sa vodom zamislio je petostepeni stub, simbol petovekovnog ropstva pod Turcima, na čijem bi vrhu stajao "Pobednik". Posle završetka Prvog svetskog rata odustalo se od izvođenja ovog projekta, pa je 1928. posle brojnih i žučnih rasprava oko toga da li naga muška skulptura treba biti u centru grada, "Pobednik" postavljen na Kalemegdanu, povodom proslave desetogodišnjice proboja Solunskog fronta. Često se koristi kao simbol Beograda.

Zanimljivosti
-------------

* Vrlo je diskutabilno pitanje da li je skulptura nagog muškarca postavljena namerno u pravcu Austrije...
* Kada se stane ispod spomenika, može se uočiti da je kriv. Nije, ucinilo Vam se.

Spoljne poveznice
-----------------

* Upečatljive slike krivog spomenika[*mrtav link*]
* Znameniti spomenici Beograda Arhivirano 2005-11-26 na Wayback Machine-u

***Pobednik (spomenik)*** na Wikimedijinoj ostavi
Koordinate: 41° 01′ 25" SGŠ, 21° 03′ 03" IGD

**Podmočani** (mak. *Подмочани*) su naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Podmočani pripadaju opštini Resan.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Podmočani je smešteno u jugozapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Bitolja, naselje je udaljeno 38 km zapadno, a od opštinskog središta 12 južno.

Podmočani se nalaze u oblasti Gornje Prespe, oblasti koja zauzima viši deo kotline Prespanskog jezera. Naselje je smešteno blizu severoistočne obale Prespanskog jezera. Zapadno od naselja se pruža prijezersko polje, mahom pod voćem, a istočno od naselja izdiže planina Baba sa vrhom Pelisterom. Nadmorska visina naselja je približno 890 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Prvi put Podmočani se spominju krajem 18. veka. U vreme građenja seoske crkve 1818. godine selo je imalo oko 12 rodova.

Stanovništvo
------------

Podmočani su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 306 stanovnika. 

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (98%). Godine 1961. u Podmočanima je živelo 726 stanovnika, od koih su 675 bili Makedonci, od toga 40 Albanaca. Godine 1994. broj stanovnika je spao na 350, od kojih je 339 bilo Makedonaca i 11 Albanaca.

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Sadržaji u naselju
------------------

U selu od sadržaja postoje: osmogodišnja škola, zdravstvena ambulanta, pošta, dom kulture, spomenik NOB, uslužni objekti, a selo ima i urbanistički plan.

Vidi još
--------

* Opština Resan

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Podmočani*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.resen.gov.mk Zvanična stranica opštine Resan
* Veb stranica Podmočana na makedonskom i engleskom jeziku Arhivirano 2006-01-30 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Resan |
| --- |
| **Resan** • 
Arvati •
Asamati •
Bolno •
Brajčino •
Vukoderi •
Gornja Bela Crkva •
Gornje Krušje •
Gornji Dupeni •
Grnčari •
Donja Bela Crkva •
Donje Perovo •
Donji Dupeni •
Drmeni •
Evla •
Zlatari •
Izbišta •
Ilino •
Jankovec •
Jezerani •
Kozjak •
Konjsko •
Krani •
Kriveni •
Kurbinovo •
Lavci •
Leva Reka •
Leskojec •
Ljubojno •
Nakolec •
Oteševo •
Petrino •
Podmočani •
Pokrvenik •
Preljublje •
Pretor •
Rajca •
Slivnica •
Sopotsko •
Stenje •
Stipona •
Carev Dvor •
Šurlenci •
Štrbovo |  |