recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Ciguli miguli*** je bio jugoslavenski igrani film snimljen 1952. u režiji Branka Marjanovića. Po žanru je bio muzička komedija, a protagonisti bili članovi jednog gradskog orkestra. Nedugo po završetku produkcije završio je u bunkeru zbog navodne kritike tadašnjeg komunističkog režima, a počeo se redovno prikazivati tek 1977.

Kratak sadržaj
--------------

Partijski funkcionar Ivan Ivanović dolazi u mali provincijski grad kako bi privremeno zamenio odsutnog referenta za kulturu. Ivan je neverovatno uporan u nastojanju da kulturni život dovede u onu meru i na način koji on smatra socijalističkim, a samim tim i za narod najkorisnijim. On ukida svih pet muzičkih društava koje deluju u gradu, a pokreće i inicijativu da se s gradskog trga ukloni spomenik pokojnom lokalnom kompozitoru Ciguliju Miguliju. Ovakvi Ivanovićevi potezi počinju da izazovaju odlučan otpor građana, a na kraju i omladine.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Ljubomir Didić | Ivan Ivanović |
| August Cilić | Valentin Zugec |
| Viktor Bek | Pepek |
| Martin Matošević | šef vatrogasnog društva |
| Zvonko Tkalec | Pak Hrdalo |
| Ljubo Dijan | krojač |
| Joža Seb | Hijacint Stiglić |
| Milivoj Arhanić | Ivek |
| Olga Klarić | Marica |
| Boris Buzančić | predsjednik omladinskog saveza |
| Đokica Milaković | poštar Mak |
| Mira Gavrilović |  |
| Zdenka Heršak |  |
| Mirko Vojković |  |

Spoljašnje veze
---------------

* *Ciguli Miguli* na sajtu IMDb

Vanjske veze
------------

* *Ciguli miguli* na sajtu IMDb
***Climax!***, poznata i pod naslovom ***Climax Mystery Theater*** bila je američka televizijska antologija koja se od 1954. do 1958. emitirala na programu mreže CBS. Sastojala se od pojedinačnih epizoda koje su obično predstavljale kratke adaptacije popularnih romana i književnih djela. Predstavljala je jednu od prvih TV-serija koje su se snimale i prikazivale u boji. Usprkos toga, s obzirom da su se epizode emitirale uživo, danas su sačuvane jedino crno-bijele Kinescope snimke. Među njima je i epizoda koja je kasnije postala najpoznatija - *Casino Royale*, koja je prikazana 21. oktobra 1954. godine, a koja je predstavljala adaptaciju istoimenog romana Iana Fleminga. U epizodi je glavnu ulogu tumačio Barry Nelson, postavši tako prvi glumac koji je tumačio lik Jamesa Bonda; u ovoj verziji, gdje je Peter Lorre tumačio negativca Le Chiffrea, je James Bond bio američki, a ne britanski obavještajac, što se tumači time da Flemingova knjiga tada nije bila poznata ni popularna.

*Climax!* je također poznat i po incidentu koji se zbio prilikom emitiranja prve epizode 7. oktobra 1954. godine, a koja je predstavljala adaptaciju Chandlerovog romana *The Long Goodbye*.. Nakon scene u kojoj je njegov lik ubijen, glumac Tristram Coffin je, ne znajući da ga kamere i dalje snimaju, ustao i odšetao sa scene, a što su imali prilike vidjeti desetine miliona gledalaca. Taj je incident postao predmetom zabune, odnosno urbanih legendi koji ih vezuju za epizodu Casino Royale emitiranu dvije sedmice kasnije.

Izvori
------

1. ↑  „Death Takes a Powder" (engleski). Pristupljeno 14. VIII 2014.

Vanjske veze
------------

* *Climax!* na sajtu IMDb
* *Dr. Jekyll and Mr. Hyde* dostupan kao besplatni download na Internet Archive
**Vladislav F. Ribnikar** (1871 — 1914), srpski novinar, najpoznatiji po tome što je osnovao dnevni list „Politika".

Rođen je 1871. u Trsteniku kao najstariji sin doktora Franca Ribnikara (Slovenca) i Milice rođ. Srnić (Srpkinje iz Kostajnice). Školovao se u Jagodini i u Beogradu. Studirao je na istorijsko-filološkom odseku Filozofskog fakulteta u Beogradu od 1888. do 1892. godine. Posle diplomiranja nastavio je studije u Francuskoj i Nemačkoj. U Beograd se vraća posle Majskog prevrata 1903. godine.

Bio je osnivač, 25. januara 1904. godine, dnevnog lista Politika i njegov prvi urednik.

Poginuo je 1. septembra 1914. godine kao učesnik Prvog svetskog rata, na frontu u zapadnoj Srbiji, na vrhu Rožanj Sokolske planine. Njegova dva brata bili su Slobodan (1873-1924) i Darko Ribnikar (1878-1914).

Spoljašnje veze
---------------

* Fond Ribnikar Arhivirano 2006-02-16 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 107174634
* LCCN: no2010148595
* ISNI: 0000 0001 1778 9739
* GND: 140480900
* NKC: js2015892945

 |
Martin Andersen Nexø, 1951.
**Martin Andersen Nexø** (26. jun 1869 – 1. jun 1954) bio je danski pisac, poznat po djelima socijalne tematike, kao i vlastitim ljevičarskim stavovima. Odrastao je u siromašnoj radničkoj porodici u Kopenhagenu, a kasnije postao novinar. 1890-ih je putovao po Južnoj Evropi te na temelju toga 1903. objavio hvaljeni putopis *Soldage*. Godine 1910. je objavio knjigu *Pelle Erobreren*, po kojoj je 1987. godine snimljen hvaljeni igrani film. Nexø je s godinama postao politički sve aktivniji, pa je ispočetka podupirao socijaldemokraciju, da bi kasnije postao članom Komunističke partije Danske. Zbog toga je 1941. godine, za vrijeme njemačke okupacije Danske, bio uhapšen, ali je uspio pobjeći u neutralnu Švedsku, a odatle u SSSR odakle je preko radio-stanice pozivao na otpor.

Asteroid 3435 Ditte, otkriven od strane sovjetskog astronoma Nikolaja Stepanoviča Černjiha 1979. godine, nazvano je po Nexøovom romanu *Ditte, ljudsko dijete*.

Eksterni linkovi
----------------

***Martin Andersen Nexø*** na Wikimedijinoj ostavi

* Djela čiji je autor Martin Andersen Nexø na Projektu Gutenberg
* Arhivirano 2007-10-29 na Wayback Machine-u
**Matija Leonhart** (u spisima: *Matthias Leonhart*, također *Lenhort*, *Lenhart*, *Lenhord*, *Lenhard* i *Lenard*) (Beč, ? - Zagreb, 12. lipnja 1762.), zagrebački graditelj.

Od 1730. godine živi u Zagrebu, gdje djeluje kao na istaknuti domaći graditelj sredine 18. stoljeća. Po struci je bio zidarski majstor, ali je radio i projekte, obnove i statičke procjene. U Zagrebu je projektirao isusovački ljetnikovac blizu crkve sv. Franje Ksavera (1736.-37. Naumovac 12), palaču Magdalenić-Drašković u Demetrovoj 7, kao i palaču Bužan u Opatičkoj 8 (obje 1754.). Palača Bužan bila bi njegovo najznačajnije djelo; trokrilno zdanje s unutrašnjim dvorištem s arkadama, imala je naročito bogato, kameno klesano stubište sa skulpturama.
U Marija Gorici sagradio je crkvu i toranj (1753.-1758.) uz franjevački samostan, a radio je i manje adaptacije u samostanu sv. Leonarda u Kotarima kraj Samobora. Njegova arhitektura ima obilježja razvijenog baroknog stila.

Bio je društveno angažiran kao gradski zastupnik i upravitelj gradske ubožnice. Godine 1741. osnovao je graditeljski ceh, kojemu su bili članovi lokalni zidari, klesari i tesari.

Literatura
----------

* Lelja Dobronić: Zagrebački graditelji i građevinski ceh u XVIII. stoljeću, *Iz starog i novog Zagreba*, V, Zagreb, 1974.
* Đurđica Cvitanović: Zagrebački graditelji grade u Marija Gorici, *Iz starog i novog Zagreba*, VI, Zagreb, 1984.
***Medeja*** (grčki:  / *Mēdeia*) je starogrčka tragedija koju je napisao Euripid, temeljena na mitu o Jasonu i Medeji i prvi put postavljena 431. pne..

*Medeja* spada među najjače Euripidove drame. Medeja je mitološka figura iz ciklusa mitova o Argonautima: ona je kćerka kralja Ajeta, unuka Helija (Sunca), čarobnica, sposobna za najstrašnije zločine. Medeja je sve žrtvovala radi svoga muža Jasona: izdavši svoje roditelje, spasla mu je ona život i pomogla da dođe do zlatnog runa; radi njega ubila je rođenog brata, a zatim i Jasonovog dedu, kralja Pelija. Posle tog ubistva Jason, Medeja i njihovo dvoje dece žive kao izgnanici u Korintu. Jason, da bi popravio svoj položaj, sprema se da napusti svoju porodicu i oženi se kćerkom korintskog kralja Kreonta. Prolog, u kome se pojavljuje stara dadilja i pedagog Medejine dece, upoznaje gledaoce sa početnom situacijom i uvodi ga u duševno stanje glavne junakinje još pre njene pojave na sceni. Bes i očajanje Medejino ulivaju bojazan, koja nagoveštava strašan rasplet. Iza scene čuju se vapaji, proklinjanja, pretnje: "Umrite, prokleta deco nesrećne majke, zajedno s vašim ocem, i neka propadne naš ceo dom!" Medeja se ne bori za svog muža sa suparnicom; ona je slobodno pošla za Jasonom, povinovavši se svom osećanju, i kada ju je to osećanje prevarilo, njena se ljubav pretvara u strašnu mržnju.

Kao nosilac novog odnosa prema braku, Medeja kritikuje položaj žene u porodici, nejednaki moral, koji zahteva vernost žene, ali taj zahtev ne proširuje na muža. Posle Medejinih pretnji o osveti, iznetih u prologu, Kreont njoj i njenoj deci zabranjuje dalji boravak u Korintu. Poniznim molbama postiže Medeja odlaganje odlaska za jedan dan, i za to vreme ona treba da ostvari svoj osvetnički plan. Ona s prezirom odbacuje novčano obezbeđenje koje joj nudi Jason. Posle susreta s atinskim kraljem Egejem, koji njoj i njenoj deci nudi utočište u Atini, ona konačno odlučuje: ona će Jasonu uništiti njegov "dom", ubiće i novu Jasonovu ženu i vlastitu decu. Deca odlaze Kreontovoj kćerki da mole da ostanu u Korintu i predaju joj Medejin dar – raskošnu maramu, natopljenu otrovom. Istovremeno u Medeji se odigrava složena unutrašnja borba između želje za osvetom i ljubavi prema deci. U trenutku kada materinska osećanja počinju da pobeđuju, nova Jasonova žena i njen otac umiru od poslatog otrova. Medeja odlučuje da plan izvede do kraja, što i čini. Na kraju Mediji njen deda, bog Helije, šalje kola, u koja su upregnuti krilati drakoni, na kojima ona uzleće sa leševima dece, dok Jason uzalud moli za odobrenje da makar jednom dotakne leševe.

Ovom dramom Euripid u antičku tragediju uvodi prikazivanje borbe osećanja i unutrašnjeg nesklada. Karakterističan je i pesnikov slobodni stav prema ovom mitu, čije je tradicionalno predanje glasilo sasvim drugačije.

Napomene
--------



---

***Medeja (Euripid)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 312360878
* LCCN: nr2002000714
* GND: 4203054-7
* SUDOC: 027272362
* BNF: cb12010306j (podaci)
* NLA: 35965330
* BNE: XX2997252
* NSK: 000685367

 |
**Michael Collins**, (Rim, Italija, 31. listopada 1930. - 28. april 2021) bio je američki vojni pilot i astronaut.

Rođen je u Rimu u Italiji. Završio je Vojnu akademiju West Point 1952. godine. Kao vojni pilot služio je u američkim vojnim bazama u Europi. 1961. bio je testni pilot pri Američkim zračnim snagama. 1963. pridružio se astronautskoj ekipi NASA-e te 18. srpnja 1966. prvi puta poletio u svemir u misiji Gemini 10.

Kao uspješan astronaut izabran je za člana misije Apollo 11 zajedno sa Neil Armstrongom i Buzzom Aldrinom. U toj misiji postao je poznat po tome što je tijekom misije u kojoj je čovjek prvi puta stupio na Mjesec upravljao *zapovjednim modulom* svemirske letjelice Apollo 11 u orbiti oko Mjeseca.

Nakon umirovljenja 1970. godine postao je prvi upravitelj Smithsonian Institution's National Air and Space Museuma u Washingtonu, te je napisao nekoliko knjiga o svojem letu u svemir kao i memoare.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


***Michael Collins (astronaut)*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 84145408
* LCCN: n79023286
* ISNI: 0000 0001 0920 2053
* GND: 138461198
* SUDOC: 029184649
* BNF: cb120864250 (podaci)
* BIBSYS: 13018093
* MusicBrainz: 4fe43e0d-3d20-41fa-aec8-05cbd4ad9a1e
* NLA: 35029853
* NDL: 00436388
* NKC: jo2002159978
* BNE: XX1794081

 |
***Sherlock Holmes*** je kazališni komad Arthura Conana Doylea i Williama Gillettea premijerno izveden 1899. godine. Predstavlja adaptaciju romana i pripovijetki o Sherlocku Holmesu, a radnja koristi motive iz pripovjetki i romana *A Scandal in Bohemia*, *The Final Problem* i *A Study in Scarlet*. Nastao je nakon što je američki kazališni impresario Charles Frohman uspio nagovoriti Doylea da adaptira vlastitu dramu te uvjeriti kako bi William Gillete bio idealan tumač naslovne uloge; Gilette je na kraju preradio originalni Doyleov tekst nakon što je Frohman zaključio da nije prikladan za izvođenje. Iako je predstavljala određeno odstupanje od dotadašnjeg holmesovskog kanona - Holmes se u drami zaljubi - Doyle se s tim izmjenama složio, a Gilleteovo tumačenje je u mnogo čemu uspostavilo današnji imidž Holmesa u popularnoj kulturi. Gilleteov lik se tako u drami pojavio sa deerstalker kapom i plaštom, odonso u odjeći pod kojom se dan-danas prepoznaje. Predstava je doživjela ogroman uspjeh, a nekoliko puta je ekranizirana, prvi put 1916. godine kada je Gillete ponovio svoju ulogu. Posljednja ekranizacija je predstavljala snimku kazališne predstave iz 1981. emitiranu na programu američke TV-stanice HBO.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* The only known recording of William Gillette as Sherlock Holmes
* *Sherlock Holmes (1916)* na sajtu IMDb
* *Sherlock Holmes (1981)* na sajtu IMDb
***The Manxman*** (sh. *Čovjek sa Otoka Man*) je roman britanskog književnika Halla Cainea objavljen 1894. godine. Radnja je smještena na Otok Man i prikazuje ljubavni trokut nastao kada se za naklonost gostioničareve kćeri Kate Creegen počnu boriti siromašni ali dobrodušni Peter Quilliam i politički ambiciozni Philip Christian; iako Kate voli Philipa, po nalogu oca se udaje za Petera nakon što se on vrati iz Afrike s novostečenim bogatstvom. Roman je postigao izuzetan uspjeh i bio među prvim britanskim književnim djelima prodanim u više od milion primjeraka. Dva puta je ekraniziran kao nijemi film - godine 1916. te godine 1929. u režiji Alfreda Hitchcocka.

Izvori
------

Literatura
----------

* Allen, Vivien. *Hall Caine: portrait of a Victorian romancer*. Sheffield Academic Press, 1997.
* Stark, Susanne. *The novel in Anglo-German context: Cultural Cross-Currents and Affinities*.
* Yacowar, Maurice & Grant, Barry Keith. *Hitchcock's British Films*. Wayne State University Press, 2010.

Vanjske veze
------------

* The full text of the novel, from www.isle-of-man.com
***The Playboy of the Western World*** je drama u tri čina koju je napisao irski književnik J. M. Synge. Radnja se odigrava u malom mjestu u Connachtu gdje je došao mladić po imenu Christy Mahon i žiteljima počeo pričati kako je u svađi ubio oca. Žitelji su, umjesto da budu zgroženi tim činom, fascinirani mladićem, a pogotovo žene koje počinje seksualno privlačiti.

Drama je prvi put izvedena u dublinskom teatru Abbey 26. januara 1907. godine. Tom prilikom su među publikom, zgroženom kontroverznim sadržajem, izbili neredi. Autor je i ranije bio predmetom kritika irskih nacionalista zbog navodnog omalovažanja irskog naroda u svojim djelima.

Drama je, međutim, kasnije postala jednim od klasičnih djela irske književnosti, s brojnim adaptacijama širom svijeta. Godine 1962. je u Irskoj snimljena i filmska verzija u režiji Briana Desmonda Hursta.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 210101794
* LCCN: n79109677
* GND: 4349556-4
* SUDOC: 083259473

 |
*Problem sa kojim svi živimo*
***Problem sa kojim svi živimo*** (engl. ) je slika Normana Rokvela iz 1964. Jedna je od najpoznatijih slika iz vremena *Afroameričkog pokreta za građanska prava*. Slika prikazuje Rubi Bridžs, šestogodišnju afroameričku devojčicu, na putu do škole u koju su išli isključivo belci, tokom procesa desegregacije. Zbog pretnji i nasilja prema njoj, devojčicu prate četiri savezna maršala čije se glave ne vide na slici. Na zidu iza nje je ispisana rasna uvreda i slova „KKK". Ostaci paradajza kojim su gađali devojčicu vidljivi su na zidu i na tlu. Belci koji su okupljeni sa druge strane se ne vide, jer posmatrač gleda sliku iz njihove perspektive. Slika je široka pet a visoka tri stope.

Slika je prvobitno objavljena 14. januara 1964. u časopisu *Look*. Rokvel je raskinuo ugovor sa časopisom *Saturday Evening Post* prethodne godine, frustriran zbog ograničenja koja mu je magazin postavljao na izrazžavanje političkih tema. *Look* mu je ponudio slobodu za izražavanje progresivnih društvenih stavova, uključujući tu i građanska prava i rasnu integraciju. Rokvel je i ranije istraživao slične teme u slikama *Južnjačka pravda (Ubistvo u Misisipiju)* (engl. ) i *Nova deca u komšiluku* (engl. ). Za razliku od njegovih prethodnih slika za *Saturday Evening Post*, *Problem sa kojim svi živimo* i druge slike stavljaju crnce u ulogu protagonista, umesto posmatrača ili robova. Kao i u slici *Nova deca u komšiluku*, i ovde je protagonista crno dete, i kao u *Južnjačkoj pravdi*, i u ovoj slici se koristi jak kontrast svetlo-tamnog, kako bi se dodatno naglasila njena rasna tema.

Obama i Bridžs ispred slike
U julu 2011. slika je, uz odobrenje predsednika SAD Baraka Obame postavljena u Beloj kući, u hodniku ispred *Ovalne sobe*. Slika nije mogla biti izložena na javnom prostoru u Beloj kući zbog rasne uvrede koja je vidljiva na njoj. Slika će u hodniku ispred *Ovalne sobe* ostati do oktobra.

Stalno mesto na kojem je slika izložena je *Muzej Normana Rokvela* u Štokbridžu (Masačusets).
**"The Problem of Thor Bridge"** (srpskohrvatski: *Problem mosta Thor*) je jedna od 56 kratkih priča o Sherlocku Holmesu što ih je napisao Arthur Conan Doyle. Priča je izvorno objavljena u *Strandu* 1922. godine, uz ilustracije Alfreda Gilberta, a čini sastavni dio zbirke *The Case-Book of Sherlock Holmes*.

Slučaj
------

Neil Gibson, "kralj zlata" i bivši senator "neke zapadne države", dolazi kod Sherlocka Holmesa kako bi dobio pomoć oko razjašnjenja misteriozne smrti svoje supruge, Marije, te kako bi oslobodio svoju guvernatu, Grace Dunbar, svih optužbi. Ubrzo se ispostavlja kako je brak Gibsonovnih bio prilično nesretan i kako se gospodin Gibson jako loše odnosio prema svojoj pokojnoj supruzi. Upoznali su se i zaljubili u Brazilu, ali Gibson je ubrzo shvatio kako nemaju ništa zajedničko. Ubrzo se zaljubio u gospođicu Dunbar, a kako se nije mogao vjenčati njome, pokušao joj se umiliti na druge načine, kao što je davanje novca siromašnima.

Maria Gibson pronađena je u lokvi krvi na mostu Thor, propucane glave. U ruci je imala poruku od guvernate, gospođice Dunbar, koja pristaje na susret na mostu. U ormaru gospođice Dunbar policija pronalazi revolver iz kojeg je nedavno ispaljen jedan metak. Unatoč svim, prilično jasnim, dokazima, Holmes pristaje istražiti slučaj.

Proučavajući ključne dokaze koje je pronašao na mostu, Holmes svojom dedukcijom uspijeva riješiti slučaj i, koristeći Watsonov revolver, uspijeva demonstrirati kako je sve izvedeno. Maria Gibson bila je ljubomorna i bijesna na gospođicu Dunbar zbog njezina odnosa s Gibsonom. U očaju, odlučila je okončati vlastiti život, a svoju protivnicu optužiti za ubojstvo. Nakon što je ugovorila sastanak s gospođicom Dunbar, od koje je zahtijevala da ostavi pismeni odgovor, Maria Gibson je za jedan kraj revolvera zavezala kamen i onda se ustrijelila. Kada je ova pala, revolver je završio u rijeci. Revolver pronađen u ormaru gospođice Dunbar bio je drugi dio tog para, a iz njega je ranije pucano u šumi. Revolver je, prilikom pada u vodu, ostavio trag na balustradi mosta, a Holmesova rekonstrukcija to je i dokazala. Polcija nakon toga iz rijeke izvuče oba revolvera.

Vanjske poveznice
-----------------

 djela koja se odnose na The Problem of Thor Bridge na Wikizvoru

| * p
* r
* u
Arthur Conan Doyle - *The Case-Book of Sherlock Holmes* |
| --- |
| 
* "The Mazarin Stone"
* "Thor Bridge"
* "The Creeping Man"
* "The Sussex Vampire"
* "The Three Garridebs"
* "The Illustrious Client"
* "The Three Gables"
* "The Blanched Soldie"
* "The Lion's Mane"
* "The Retired Colourman"
* "The Veiled Lodger"
* "Shoscombe Old Place"

 |
| 
* *A Study in Scarlet*
* *The Sign of the Four*
* *The Adventures*
* *The Memoirs*
* *The Hound of the Baskervilles*
* *The Return*
* *The Valley of Fear*
* *His Last Bow*
* *The Case-Book*

 |
***The Queen of Sheba*** (sh. *Kraljica od Sabe*) je američki crno-bijeli nijemi historijski film snimljen 1921. u režiji J. Gordona Edwardsa. Radnja se temelji na starozavjetnoj priči o kraljici od Sabe - čiji lik tumači Betty Blythe - i izraelskom kralju Solomonu, čiji lik tumači Fritz Leiber, Sr.. Osim raskošnih setova, jedna od atrakcija filma je bila i spektakularna utrka dvokolica, koja će nekoliko godina kasnije inspirirati sličnu scenu u mnogo poznatijem *Ben-Huru*. Međutim, najveća atrakcija je bila u oskudnoj odjeći koju su nosili ženski likovi, odnosno scenama gdje se pojavljuju u toplesu ili gole, uključujući i glavnu glumicu Betty Blythe. Studio Fox se za takve sadržaje specijalizirao u prethodnim godinama, snimajući historijske spektakle sa Thedom Barom koja je, međutim, odbila nastupiti u ovom filmu, pa je umjesto nje uskočila Blythe. *The Queen of Sheba* je postigao komercijalni uspjeh, ali je nakon uvođenja cenzorskog Haysovog kodeksa Fox ovaj, kao i druge filmove sa "problematičnim" sadržajem, bio prisiljen povući "u bunker", odnosno skladište u New Jerseyu gdje je 1937. izgorio sa mnogim sličnim ostvarenjima. Zbog toga se danas smatra izgubljenim sa izuzetkom segmenta od 17 sekundi pronađenog 2011. godine

Uloge
-----

Fritz Leiber i Betty Blythe u filmu *The Queen of Sheba*
* Betty Blythe - Kraljica od Sabe
* Fritz Leiber - Kralj Solomon
* Claire de Lorez - Kraljica Amrath
* George Siegmann - Kralj Armud od Sabe
* Herbert Heyes - Tamaran
* Herschell Mayall - Menton
* G. Raymond Nye - Adonijah
* George Nichols - Kralj David
* Genevieve Blinn - Beth-Sheba
* Pat Moore - Sabina sestra
* Joan Gordon - Nomis, Sabina sestra
* William Hardy - Olos
* Paul Cazeneuve - Faraonov izaslanik
* John Cosgrove - Kralj Tira
* Nell Craig - Princeza Vashti

Izvori
------

1. ↑  „So Is this for Real?". NitrateVille.com. .

Vanjske veze
------------

***The Queen of Sheba (film)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Queen of Sheba (1921)* na sajtu IMDb
* 17 second fragment from the film at the Internet Archive.
* Amaterska snimka koja prikazuje požar skladišta Fox Filma u Little Ferryju gdje su najvjerojatnije uništeni posljednji primjerci *The Queen of Sheba*
* foreign release lobby poster
Ovo je članak o knjizi "The Red Badge of Courage.  Za istoimeni film, vidi The Red Badge of Courage (film).  
***The Red Badge of Courage*** je ratni roman koga je 1895. godine napisao američki književnik Stephen Crane, a koji se danas smatra jednim od najvažnijih djela američke književnosti. Radnja romana se zbiva za vrijeme američkog građanskog rata i prati mladog regruta sjevernjačke vojske kako se suočava s užasima na bojištu. Roman je Cranea učinio poznatim ne samo u SAD, nego i od njega načinio međunarodnu književnu zvijezdu. Iako je Crane rođen nakon rata te za vrijeme pisanja nije imao nikakvog vojničkog ili ratnog iskustva, njegovo djelo se smatra jednim od najboljih primjera realističkog pravca u književnosti.

Eksterni linkovi
----------------

* Besplatna e-knjiga: *Red Badge of Courage* na Projektu Gutenberg
* The Red Badge of Courage Site Arhivirano 2007-02-25 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 181799290
* LCCN: no2018038250
* GND: 4305370-1
* BNF: cb119629409 (podaci)

 |
**Friderich I** ili *Friedrich von Schwarzenburg* (cca. 1075 – 5. oktobar 1131) bio je nadbiksup Kölna od 1100. do smrti.

Friedrich I je bio sin grofa Bertholda I od Schwarzenburga. Nakon što se zaredio postao je kanonik Bamberga i Speyera. Nadbiskupom ga je godine 1100. imenovao rimsko-njemački car Heinrich IV. Nakon što je došao na to mjesto, počeo je izgradnju zamka Volmarstein. Sudjelovao je u izradi Konkordata u Wormsu kojim je okončana Borba za investituru. Godine 1125. je izabrao Lotara od Saksonije za novog njemačkog kralja umjesto Friedricha II od Švapske, a nakon što je prvo za kralja pokušao izabrati Charlesa I Dobrog od Flandrije. Kralj Lotar je kasnije jug nadbiskupije osigurao izgradnjom zamaka. Nakon smrti je pokopan u opatiji Michaelsberg.

Izvori
------

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Herman III**  |  **nadbiskup Kölna** 1100–1131 | Slijedi: **Bruno II**  |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 169202526
* GND: 143695614

 |
**Karel Jaromír Erben** (Miletin, 7. 11. 1811. - Prag, 21. 11. 1870.) bio je češki pisac i pjesnik. Zajedno s Boženom Njemcovom se ubraja u najznačajnije češke pisce bajki. Rođen je u Miletinu. Otac mu je bio obućar. Budući pisac je toliko bio željan znanja da je 1837. diplomirao na Praškom univerzitetu.

Bavio se folklorom češkog i ostalih slavenskih naroda i o tome pisao knjige. Od 1841. do 1845. godine Erben je izdao tri knjige "Čeških narodnih pjesama". Značajna mu je i knjiga *Sto narodnih slovenskih bajki i priča*.

Erben je i sam pisao bajke po motivima narodnih priča. Pod uticajem narodnih pjesama objavio je knjigu balada s naslovom *Buket*.

Erben je umro u Pragu 21. novembra 1870. godine.

Izabrana djela
--------------

* *Písně národní v Čechách* (1842–1845)
* *Kytice z pověstí národních* (1853)
* *Sto prostonárodních pohádek a pověstí slovanských v nářečích původních* (1865)
* *Vybrané báje a pověsti národní jiných větví slovanských* (1869)
* *Prostonárodní české písně a říkadla* (1864)
* *České pohádky*

Eksterni linkovi
----------------

***Karel Jaromír Erben*** na Wikimedijinoj ostavi

* Works by or about Karel Jaromír Erben at Internet Archive
* Works by Karel Jaromír Erben at LibriVox (public domain audiobooks)
**Karl Rösner** (\* Beč, 19. jun 1804. – † Steyr, 13. jul, 1869. bio je austrougarski arhitekt i dugogodišnji profesor na bečkoj Akademiji likovnih umjetnosti.

Biografija
----------

*Karl Rösner* studirao je arhitekturu u Beču i Rimu. Nakon tog je od 1826. asistent, a od 1835. i profesor na bečkoj Akademiji likovnih umjetnosti. *Rösner* je bio pasionirani sljedbenik historicizma osobito neoromanike za koju je postao ekspert. Na osnovu tog je dobio brojne narudžbe za gradnju sakralnih objekata po Beču i okolici i čitavoj monarhiji (Prag, Kaloča). Jedan od njegovih amblematskih radova bio je projekt za bečku crkvu Sveti Ivan Nepomuk (1841. - 1846.) 

Crkva sv. Ivana Nepomuka u Beču
Zbog njegova velikog autoriteta na polju neoromanike, angažirao ga je biskup Josip Juraj Strossmayer - 1854. da napravi projekte za izgradnju nove đakovačke katedrale. *Rösner* nije dočekao otvorenje svog projekta, jer je iznenada umro, - pa je njegov projekt nastavio izvoditi njegov bečki kolega Friedrich von Schmidt.

Pored pedagoškog rada i arhitektonske prakse, bavio se i teorijom kao redaktor stručnog graditeljskog časopisa *Allgemeinen Bauzeitung*.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Roesner, Carl*" (njemački). Encyclopedia of Austria. Pristupljeno 03. 11. 2012.

Vanjske veze
------------

* *Roesner, Carl* (na portalu Encyclopedia of Austria) ()
***Crne ptice*** je jugoslavenski crno-bijeli igrani film snimljen 1967. godine u režiji Eduarda Galića kome je to bio cjelovečernji debi. Po žanru je mješavina drame i ratnog filma, a temelji se na istinitim događajima u kojima je sudjelovao Grgo Gamulin, Galićev tast, koji je pred sam kraj Drugog svjetskog rata uspio pobjeći iz ustaškog logora Stara Gradiška. Radnja je smještena u neimenovani ustaški logor čije se zatvorenike, potaknuti napredovanjem partizana, vlasti namjerava likvidirati tako što će ih utrpati u teretni vlak i dići u zrak zajedno sa strateški važnim mostom. Protagonisti su grupa zatvorenika koja to nastoje spriječiti. Prilikom snimanja filma je došlo do svađe između Gamulina, koji je namjeravao napraviti konvencionalni akcioni film i Galića, koji je to shvatio kao priliku da snimi autorski "umjetnički film" velikim dijelom nalik na ostvarenja koja će kasnije biti poznata kao crni val. Film, usprkos toga, nije bio naročito zapažen, ali je potakao kasnije karijere Fabijana Šovagovića koji se pojavljuje u ulozi ustaše koji citira psalme, te mladog Rade Šerbedžije u ulozi enigmatskog logoraša.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Voja Mirić | Inženjer Robert |
| Fabijan Šovagović | Ustaški poručnik |
| Ivan Šubić | Logoraš |
| Ivo Serdar | Logoraš |
| Vanja Drah | Marijan |
| Rade Šerbedžija | Crni |
| Relja Bašić | Milan |
| Iva Marjanović | Logorašica |
| Ivica Katić | Vladan |
| Ratko Buljan | Zoran |
| Pavle Bogdanović |  |
| Nikola Gec |  |
| Antun Vrdoljak | Logoraš |
| Špiro Guberina |  |
| Uglješa Kojadinović | Logoraš |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Crne ptice". *filmski-programi.hr*. Croatian Film Association. Pristupljeno 10. XI 2014.
2. 1 2  Polimac, Nenad (14 May 2010). „'Crne ptice': Nepoznati film Ede Galića o ustašama senzacija na SFF-u". *Jutarnji list*. Arhivirano iz originala na datum 2010-05-16. Pristupljeno 11. XI 2014.

Vanjske veze
------------

* *Black Birds* na sajtu IMDb
***Cœur fidèle*** (sh. *Vjerno srce*) je francuski crno-bijeli nijemi film snimljen 1923. u režiji Jeana Epsteina. Po žanru je melodrama, a radnja je smještena u Marseille. Protagonisti su lučki radnik i konobarica za kojom žudi lokalni kriminalac. Epstein, koji se prije početka režiserske karijere bavio filmskom teorijom, namjerno je koristio jednostavnu priču i scenarij (koji je po vlastitim riječima napisao tokom jedne noći) kako bi što bolje svoja teorijska načela primijenio u praksi. Na njegov film je u značajnoj mjeri uticao i Gance sa svojim ostvarenjem *La roue*, te se *Cœur fidèle* u mnogo čemu odlikuje brzom montažom. Kritika je s filmom bila oduševljena, uključujući Renéa Claira koji ga je prozvao najboljim primjerom "resursa današnjeg filma". Publika, s druge strane, nije pokazala razumijevanje za film koji je inzistirao na prozaičnoj stvarnosti lučkog grada i nimalo uglednim protagonistima; s repertoara pariških komercijalnih dvorana je skinut nakon samo tri dana. Kasniji kritičari su, međutim, upravo u njemu vidjeli preteču poetskog realizma, pravca koji će dominirati francuskom kinematografijom u međuratnom periodu.

Vanjske veze
------------

* *Cœur fidèle* na sajtu IMDb
* *Cœur fidèle* Arhivirano 2012-03-16 na Wayback Machine-u at DVDtoile.com
* *Cœur fidèle* na AllMovie-u ()
***Dantonova smrt*** (njemački: ) je kazališni komad njemačkog pisca Georga Büchnera, napisan 1834. godine i objavljen 1835. godine. Sastoji se od četiri čina radnjom smještenih u Francusku u doba Revolucije. Naslovni protagonist je Georges Danton, jedan od revolucionarnih vođa koji je, u nastojanju da zaštiti revoluciju od vanjskih i unutrašnjih neprijatelja, pokrenuo Teror, ali je s vremenom shvatio da se on, pod vodstvom njegovog prijatelja Robespierrea, izrodio u besmisleno krvoproliće i izdaju svih revolucionarnih principa, te ga bez uspjeha pokušava zaustaviti, postavši na kraju i sam njegova žrtva. Büchner je djelo napisao kao vatreni zagovornik liberalizma i protivnik konzervativne reakcije koja je dominirala u post-napoleonskoj *Vormärz* Njemačkoj. U njega je uložio veliki trud kako bi što vjernije rekonstruirao historijske događaje. *Dantonova smrt* je na kraju, iako uveliko cenzurirana postalo jedino Büchnerovo djelo objavljeno za vrijeme njegovog života. Njegov eksplicitno politički angažman je, međutim, decenijama priječio javno izvođenje, te je premijeru imao tek 1902. godine. Kasniji historičari književnosti su ga prozvali dramom koja je bila ispred svog vremena, odnosno pretečom tzv. dokumentarnog teatra. Danas se smatra jednim od najpopularnijih i najčešće izvođenih dramskih djela njemačke književnosti.

V. također
----------

* *Slučaj Danton*, drama poljske književnice Stanislawe Przybyszewske

Vanjske veze
------------

* Djela čiji je autor Georg Büchner na Projektu Gutenberg
* *Dantons Tod* Büchnerov originalni tekst (njemački)

| * p
* r
* u
Djela čiji je autor Georg Büchner |
| --- |
| 
* *Hesenski kurir*
* *Dantonova smrt*
* "Lenz"
* *Leonce i Lena*
* *Woyzeck*

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 288599515
* LCCN: no2020080917
* GND: 4126973-1
* SUDOC: 02749960X
* BNF: cb11952582x (podaci)

 |
***De consolatione philosophiae*** (na latinskom: ***O utjesi filozofije***, poznata i kao ***Utjeha filozofije***) je filozofsko djelo koje 524 ili 525. napisao rimski kasnoantički političar i filozof Boetije, a koje se često navodi kao najuticajniji od svih filozofskih tekstova u srednjovjekovnoj i renesansnoj Evropi, odnosno posljednje veliko djelo antičke filozofije.

Boetije je tekst pisao u ravenskom zatvoru nakon što je uhapšen pod optužbom da je zajedno sa Bizantincima kovao zavjeru protiv tadašnjeg ostrogotskog kralja Teodorika Velikog.

Vanjske veze
------------

WikiizvorWikiizvor
Latinski Wikiizvor ima originalni tekst vezan uz ovaj članak:
***De philosophiae consolatione***

***De consolatione philosophiae*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Consolation of Philosophy*, many translations and commentaries from Internet Archive
* *Consolatio Philosophiae* in the original Latin with English comments at the University of Virginia's Library Electronic Text Center.
* *Consolatio Philosophiae* from Project Gutenburg, HTML conversion, originally translated by H.R. James, London 1897.
* *The Consolation of Philosophy*, Translated by: W.V. Cooper : J.M. Dent and Company London 1902 The Temple Classics, edited by Israel Golancz M.A.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 181460251
* LCCN: n80008553
* GND: 4099136-2
* SUDOC: 027281663
* BNF: cb122736625 (podaci)
* NLA: 35965638
* BNE: XX3383767

 |
***Der Postmeister*** (sh. *Upravitelj poštanske stanice*) je njemački crno-bijeli film snimljen 1940. u režiji Gustava Ucickog koji se smatra jednim od najatipičnijih ostvarenja iz perioda Trećeg rajha.

Predstavlja adaptaciju istoimene priče ruskog književnika Aleksandra Puškina. Radnja je smještena u carsku Rusiju i kroz flashback prikazuje kako jedan od dva konjička oficira od upravnika poštanske stanice (koga glumi Heinrich George) na prevaru uzima njegovu lijepu kćer Dunju (koju glumi Hilde Krahl).

*Der Postmeister* je snimljen nedugo nakon sklapanja pakta Ribbentrop-Molotov, te je predstavljao rijetko ostvarenje tadašnje njemačke kinematografije u kome su ruski likovi prikazani kao protagonisti, odnosno sa simpatijama. Iz istih razloga je bio po nalogu ministra propagande Josepha Goebbelsa povučen iz distribucije, nakon što je sovjetsko-njemačko savezništvo okončano s početkom operacije Barbarossa. 

Kritičarima je, međutim, daleko zanimljivije po tome što je Ucicky u njemu koristio inovativne tehnike fotografije, odnosno stilski se oslanjao na tada proskribirani njemački filmski ekspresionizam. Još više je pažnje su izazvale za tadašnje standarde prilično eksplicitna erotika, bilo kroz scene ciganskih plesačica u toplesu, bilo kroz scene u kojima jedan od likova izražava svoju žudnju prema Dunji. Usprkos toga je ne samo prošao cenzuru, nego i trijumfirao na venecijanskoj Mostri gdje je dobio Mussolinijev kup za najbolji strani film.

Godine 1955. je u Austriji snimljen remake u boji pod naslovom *Dunja*.

Vanjske veze
------------

* *Der Postmeister* na sajtu IMDb
* *Der Postmeister* bei Filmportal.de

| * p
* r
* u
Filmove koje je režirao Gustav Ucicky |
| --- |
| Filmovi | Tingel-Tangel |
Café Elektric |
Ein besserer Herr |
Herzen ohne Ziel |
Vererbte Triebe – Der Kampf ums neue Geschlecht |
Der Sträfling aus Stanbul |
Der unsterbliche Lump |
Hokuspokus |
Das Flötenkonzert von Sans-souci |
Im Geheimdienst |
Yorck |
Mensch ohne Namen |
Morgenrot |
Flüchtlinge |
Der junge Baron Neuhaus |
Das Mädchen Johanna |
Savoy-Hotel 217 |
Unter heißem Himmel |
Der zerbrochene Krug |
Frau Sixta |
Aufruhr in Damaskus |
Mutterliebe |
Der Postmeister |
Ein Leben lang |
Heimkehr |
Späte Liebe |
Am Ende der Welt |
Der gebieterische Ruf |
Das Herz muß schweigen |
Singende Engel |
Nach dem Sturm |
Der Seelenbräu |
Cordula |
Bis wir uns wiederseh’n |
Der Kaplan von San Lorenzo |
Ein Leben für Do |
Die Hexe |
Zwei blaue Augen |
Der Jäger von Fall |
Der Edelweißkönig |
Die Heilige und ihr Narr |
Das Mädchen vom Moorhof |
Der Priester und das Mädchen |
Das Erbe von Björndal |
Ketrin Menig (engl. **Katherine Moennig**, rođena 29. decembra 1977. u Filadelfiji) je američka glumica poznata po svojoj ulozi Shane McKutcheon u hit seriji The L Word (*Ženske priče*).

Biografija
----------

### Rani život i porodica

Ketrin je rođena u Filadelfiji kao ćerka igračice Mary Zahn i Williama H. Moenniga III. Ima polu-sestru i polu-brata iz prvog braka njenog oca. Sa 18 godina, preselila se u Njujorku radi pohađanja Američke akademije dramskih umetnosti.

Mediji
------

### Fanovi

Tokom snimanja serije *The L Word*, koja prati živote i ljubavi grupe prijateljica lezbejka iz Los Angelesa, postigla je veliki ugled od strane mlade gej populacije. Mnogi je smatraju najpoželjnijom ženom među lezbejkama, iako ona nije nikada zvanično potvrdila svoju seksualnu orijantaciju.

Vanjske veze
------------

* Katherine Moennig na sajtu IMDb
* Katherine Moennig Arhivirano 2012-01-06 na Wayback Machine-u at *The L Word* official site

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 14430975
* LCCN: no2002008073
* ISNI: 0000 0000 4554 9700
* GND: 1062417631

 |
***In the Year 2525*** je pop/rock pjesma koju je 1964. napisao američki gitarist Rick Evans, a godine 1968. izdao kao singlicu vlastitog pop dueta Zager and Evans. Singlica, koju je izdala regionalna kuća Truth Records, se ispočetka distribuirala samo u Teksasu, ali je njen uspjeh potakao snimanje novog izdanja iz 1969. koje je distribuirala RCA Records, a koja je postala veliki hit. Naslov pjesme doslovno znači "Godine 2525.", a tekst za to i godine u razmacima od 1010, daje uznemirujuća predviđanja koja se tiču dehumanizirajuće tehnologije i iscrpljivanja zemaljskih resursa. Tema i futuristički karakter pjesme su korespondirali s duhom vremena koje je, s jedne strane, obilježilo slijetanje na Mjesec, ali i sve veća briga o budućnosti čovječanstva. Iako je postala jedna od najpoznatijih pjesama svog vremena, to je bio ne samo jedini hit Zager and Evansa, nego i njihov jedini proboj na top-liste.

Kasnije je često obrađivana, pri čemu je jednu od najpoznatijih verzija snimio *Laibach* za album *NATO*. Često se koristi u filmovima i TV-serijama SF žanra, pri čemu je najpoznatiji Alien 3, odnosno TV-serija *Cleopatra 2525*, gdje je služila i kao glavna tema.

Vanjske veze
------------

* Zager & Evans at Discogs
Za ostale osobe s istim imenom, v. Fulgencije (razvrstavanje).
**Fulgencije Ferand** (latinski: ) bio je kanonist i teolog afričke crkve, koji je živeo u prvoj polovini 6. veka.

Život
-----

Bio je đakon u Kartagini i verovatno je sa svojim starešinom i zaštitnikom, Fulgencijem iz Ruspe, otišao u izgnanstvo na Sardiniju kad je afričke biskupe iz njihovih episkopskih sedišta prognao arijanski vandalski kralj Trasamund. Nakon Trasamundove smrti i Hilderikovog dolaska na vlast 523. izgnanicima je dopušteno da se vrate i Ferand je, premda tek đakon, brzo stekao veliki ugled u afričkoj crkvi. Često se tražio njegov savet u vezi s komplikovanim teoškim problemima tog vremena, a poznat je i kao jedan od najistrajnijih boraca za pravoverje u zapadnom hrišćanstvu.

Iako sam to nije želeo, morao je uzeti aktivnog učešća u sporu koji je izazvala Justinijanova osuda spisa poznatih pod zajedničkim nazivom *Tri glave*. Na zahtev pape Vigilija, rimski đakoni Pelagije i Anatolije tražili su Ferandovo mišljenje o Justinijanovoj osudi spisa Teodora Mopsuestijskog, Teodoreta Kirskog i Ibe iz Edese i istovremeno ga zamolili da to pitanje predstavi i biskupima u Africi. Ferand se izjasnio protiv careve odluke i njegovo je mišljenje potom potvrđeno na saboru afričkih biskupa, na kojem je odlučeno i to da se prekinu sve veze s papom Vigilijem. Ferand je ubrzo nakon toga umro, pre no što je 553. održan drugi carigradski sabor.

Dela
----

Ferandovi su spisi uglavnom doktrinarnog karaktera. Branio je trinitarijansko učenje protiv arijanaca, a bavio se i pitanjima dve Isusove prirode, krštenja i euharistije. U spisu *Skraćeni crkveni kanoni* *Breviatio canonum ecclesiasticorum)*, u kojem je u 232 kanona sažeo učenje prvih sedam ekumenskih sabora u vezi s načinom života biskupa, sveštenika, đakona i drugih klerika, kao i s načinom na koji treba postupati s Jevrejima, paganima i jereticima.

Na molbu *comesa* Regina, koji je verovatno bio vojni zapovednik severne Afrike, napisao je traktat o hrišćanskim pravilima za život vojnika. Napisao je i životopis svog učitelja, Fulgencija iz Ruspe.

Literatura
----------

* Healy, Patrick (1909), „Fulgentius Ferrandus", *The Catholic Encyclopedia*, **6**, New York: Robert Appleton Company
***The Sand Pebbles*** (sh. *Zrna pijeska* je roman američkog književnika Richarda McKenne objavljen 1962. godine.

Inspiraciju su autoru dala njegova iskustva u američkoj ratnoj mornarici, gdje je 1930-ih kao mašinist služio na topovnjači koja je patrolirala rijekom Yangtze u Kini. Radnja je smještena deset godina ranije, u doba tzv. Sjeverne ekspedicije koju su sredinom 1920-ih pokrenuli kineski nacionalisti i komunisti u cilju osvajanja tadašnje Kine. Protagonist je Jake Holman, buntovni mašinist na fiktivnom patrolnom brodu *USS San Pablo*, rastrzan između nastojanja da se suprotstavi rasističkim predrasudama svojih drugova prema lokalnom kineskom stanovništvu i dužnosti prema brodu koga to isto stanovništvo smatra simbolom strane okupacije

Godine 1966. je snimljena filmska adaptacija sa Steveom McQueenom u glavnoj ulozi.

Izvori
------

1. ↑  Igra riječi na engleskom, odnosno nadimak koji se koristi za članove posade broda *USS San Pablo*.

Vanjske veze
------------

* Website devoted exclusively to *The Sand Pebbles*
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Wei*.*
**Wei Zhao** (204–273) je bio kineski učenjak koji je služio državu Wu, jhedno od Tri kraljevstva. S obzirom da je imao isto ime kao Sima Zhao, državnik posthumno proglašen za cara dinastije Jin, tabu imena je naložio da mu se u Zapisima Tri kraljevstva ime navede kao Wei Yao (韋曜).

Wei Zhao je poznat kao prvi predsjednik (博士祭酒) Carske škole u Nankingu, na koje mjesto ga je godine 258. imenovao car Jing od Wua (Sun Xiu). Poslije je služio kao sastavljač Knjige Wua, službene historije države Wu. Tada je došao u sukob sa carem Sun Haom, koji je tražio izmjene iz političkih razloga. Wei Zhaovo inzistiranje na istini je dovelo do njegovog pogubljenja.

Wei Zhao je sahranjen u Yanlingu, gradau okruga Danyang u provinciji Jiangsu. U blizini se može naći i njegov Hram Wei Zhaoa (韋昭祠).

V. također
----------

* Popis ličnosti Tri kraljevstva

| * p
* r
* u
Znamenite ličnosti države Istočni Wu |
| --- |
| Carevi | Sun Quan • Sun Liang • Sun Xiu • Sun Hao |
| Regenti | Zhuge Ke • Sun Jun • Sun Lin |
| Savjetnici | Cen Hun • Gu Yong • Hua He • Lu Kai • Lu Xun • Lü Dai • Teng Yin • Wei Zhao • Zhang Ti • Zhang Zhao • Zhuge Jin |
| Generali | Bu Zhi • Ding Feng • Han Dang • He Qi • Ling Tong • Lu Kang • Lü Fan • Pan Zhang • Sun Shao • Quan Cong • Xu Sheng • Zhang Bu • Zhou Fang • Zhou Tai • Zhu Ran • Zhu Zhi |
| Ostali | Sun He |
**Winsor McCay**, puno ime **Winsor Zenis McCay** (Spring Lake, Michigan, 26. rujna 1869. - Brooklyn, New York, 26. srpnja 1934.), američki autor stripova i pionir animiranog filma.

Biografija
----------

Isprva radi kao strip crtač. 1903. objavljuje strip *Dream of the Rarebit Fiend* u listu Evening Telegram. 1905. objavljuje u listu Harold strip Mali Nemo (puno ime *Mali Nemo u zemlji snova*).

1911. objavljuje, nakon 4 godine rada i oko 4,000 crteža koje je sam izveo, kratki animirani film *Mali Nemo*. Njegov je najpopularni animirani film Gertie dinosaur. Kreativni vrhunac njegove karijere predstavlja animirani film Potapanje Lusitanije (1918), s oko 25,000 crteža. Film je inspiriran stvarnim događajem njemačkog napada na britanski brod Lusitania, 7. svibnja 1915. godine.

Isječci iz crtanog filma Gertie dinosaur
McCay se povlači s rada na animiranom filmu 1920-ih. Sam je izvodio sve crteže na svojim filmovima. U to vrijeme animirani film u potpunosti potpada pod zakone tržišta (ekipna podjela rada). McCay se općenito smatra prvim klasikom animiranog filma.

Stripovi
--------

Djelomična lista:

* Little Sammy Sneeze (1904-1906)
* Dream of a Rarebit Fiend (1904-1913)
* The Story of Hungry Henrietta (1905)
* A Pilgrim's Progress (1905-1910)
* Little Nemo in Slumberland (1905-1914)
* Poor Jake (1909-1911)

Filmografija
------------

* Little Nemo (1911) a.k.a Winsor McCay, the Famous Cartoonist of the N.Y. Herald and His Moving Comics (1911)
* How a Mosquito Operates (1912)
* Gertie the Dinosaur (1914)
* The Sinking of the Lusitania (1918)
* The Dream of a Rarebit Fiend (1921)
* Dreams of the Rarebit Fiend: The Pet (1921)
* Dreams of the Rarebit Fiend: The Flying House (1921)
* Dreams of the Rarebit Fiend: Bug Vaudeville (1921)
* Gertie on Tour (1921)
* Flip's Circus (1921)
* The Centaurs (1921)
* The Midsummer's Nightmare (1922)

Vanjske veze
------------

***Winsor McCay*** na Wikimedijinoj ostavi

* Winsor McCay Biography Arhivirano 2014-05-28 na Wayback Machine-u
* Internet Movie Database profile of the 1911 short film
* Internet Movie Database profile of the 1990 video game
* Internet Movie Database profile of the 1992 feature film
**Yehonathan Gatro** (hebrejski: יהונתן גטרו; rođen 25. oktobra, 1977.) je izraelski pevač i glumac. Rođen je kao **Yehonathan Gatrovich** (hebrejski: יהונתן גטרוביץ׳), a nastupa pod imenima **Gatro** i **Yehonathan**.

Privatan žitov i karijera
-------------------------

Gatro je rođen u Tel Avivu. Godine 2000 objavio je svoj prvi album na hebrejskom. Tokom ovog perioda nastupao je na takmičenju za Mis Izraela i bio je muzička podrška izvođačima kao što su Westlife, Melanie C i Five.

Godine 2002. preselio se u Los Angeles, gde je učio glumu. Godine 2006. obavio je prvi singl sa albuma "Kore Lecha" ("Calling You"), gej ljubavna pesma. Singl je predstavljao njegov zvanini coming out pred fanovima. Video spot za ovaj singl našao se na top listama u Izraelu. 

Godine 2007. objavio je "On A Hot Summer Night", koji je odmah postao dance hit u klubovima i proglašen je "jednim od top 10 gej videa svih vremena" u magazinu DNA. Godine 2008. pojavio se u u provokativnoj izraelskoj seriji "The Ran Quadruplets", gde je glumio Nadava, seksualno veoma aktivnog mladića u živoj gej sceni Tel Aviva. 

Album "My Turn" je njegov prvi album na engleskom jeziku, koji se pojavio maja, 2009. godine. Njegov spot za pesmu "Just Another Summer" bio je premijerno prikazan na LGBT televiziji Logo. Dobio je naslovnu stranu i intervju u časopisu *Instinct* iste godine.

Godine 2010. objavio je drugi album na engleskom, "Remember When" i tokom leta je održao turneju po SAD.

Albumi i singlovi
-----------------

* "They're Talking About It" (מדברים על זה),‎ 2000 album (Hebrejski)
* "Calling You" (קורא לך),‎ 2006 singl (Hebrejski)
* "Just Another Summer", (בלילה חם בקיץ),‎ 2007 singl (Hebrejski)
* "Just Another Summer", 2009 singl (Engleski), premijera na MTV-u
* "My Turn", 2009 album (Engleski)
* "Nifradnu Kach", 2009 singl (Hebrejski), נפרדנו כך
* "Remember When", 2010 album (Engleski)

Spoljne veze
------------

* Zvanični sajt
**Zorica Radaković** (Sinj, 3. prosinca 1963.) je hrvatska pjesnica i spisateljica. Piše prozu i radio-drame, eseje, kritike i drame.

Studirala je filozofiju u Zagrebu.

Jedno vrijeme je radila kao novinarka, a potom radi kao samostalna umjetnica.

Od 1983. bez prekida objavljiva svoja djela.

Na hrvatski jezik prevodi i pjesme sa makedonskog jezika. Tako je preveo i neke pjesme od makedonskog pjesnika Konstantina Miladinova .

Na međunarodnom natječaju u Beču, namijenjenom za kazališne pisce s područja bivše Jugoslavije, dobila je drugu nagradu za dramu "Susjeda". Isto djelo je praizvedeno na njemačkom u kazalištu u Beču *Theater m.b.H.* i kasnije u suradnji bečkih kazališta *Theatera m.b.H.* i *Volkstheatera*.

Članicom je hrvatskog PEN.-a.

Djela
-----

(popis nepotpun)

* *Svaki dan je sutra*, pjesme, 1984.
* *U mraku mrtav čovjek*, pjesme, 1988.
* *Bit će rata*, pjesme, 1990.
* *Ke ima vojna*, pjesme, (objavljeno u Skoplju)
* *Pola jedan*, pjesme, 1995.
* *Eto muha*, pjesme,
* *Žene, muškarci, psi*, pjesme, 2002.
* *Dresura*, drama
* *Lica mijenjaju svjetove*, radio-drama,
* *Sadašnjost*, radio-drama,
* *Vjera*, radio-drama,
* *Frizura*, radio-drama,
* *Susjeda*, drama (nagrađena u Beču, praizvedena na njemačkom u Beču)
* *Stoj na glavi*, drama, 2002.

Izvori
------

1. ↑  Vjesnik[*mrtav link*], Makedoniju i Hrvatsku povezuju kuće od riječi, 1. srpnja 2001.

Vanjske poveznice
-----------------

* Zarez br. 92 Arhivirano 2007-08-22 na Wayback Machine-u Žene, muškarci, psi; 21. studenog 2002.