recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"**Release me**" je popularna, izvorno *country* pjesma, američkog skladatelja Eddiea Millera, te Roberta Younta i Duba Williamsa, skladana 1946. godine.

Izvedena je u mnogo verzija, od kojih su najpoznatije one u izvedbi *Little* Esther Phillips, Matt Monroa, Jerry Lee Lewisa, Dean Martina, Elvisa Presleya, Dolly Parton, ali kultni status, i neosporni atribut *evergreena* stekla je izvedbom Engelberta Humperdincka 1967. godine, te je u toj njegovoj izvedbi ušla u antologiju svjetske popularne glazbe.

Povijest
--------

Te je, 1967. godine, šest tjedana držala prvo mjesto britanske top-liste, te se na istoj zadržala još punih 56 tjedana. Bila je, bez sumnje, najveći svjetski hit te godine.

Zanimljivo je da je Eddie Miller skladao pjesmu još 1946. godine, ali nije mogao naći izvođača, pa ju je sam izveo, ali tek 1953. godine, s neznatnim odjekom. Još nekih desetak godina izvođena je u nekoliko verzija, s relativno slabim uspjehom, dok je 1962. godine nije izvela Ester Phillips, u Rhythm and Blues izvedbi.

No, puni uspjeh pjesma je doživjela, i postala planetarno poznata tek 1967. godine. Početkom te godine organizatori tada vrlo popularnog TV showa "*Sunday Night at the London Palladium*" pozvali su na nastup tada slabo poznatog pjevača Arnolda Dorseya, u posljednji čas, kao zamjenu za tada u Britaniji popularnog pjevača Dickie Valentinea.

Dorsey, koji je, godinu prije, na nagovor svog *managera* Gordona Millsa promijenio ime u *Engelbert Humperdinck*, izveo je tu (već) staru američku *country* pjesmu, i doživio s njom planetarni uspjeh.

"Release me" ga je lansirala u sam vrh svjetske popularne glazbe, ali treba, istini za volju, priznati da je i on svojom izvedbom učinio tu skladbu *evergreenom*, pa je ta pjesma i dan-danas rado slušana, a kao svaki pravi *evergreen* doživjela je i niz instrumentalnih i orkestralnih izvedbi.
**Jakov Erber** (u spisima: *Jacobus Erber*) (Austrija, oko 1716. - Varaždin, 7. lipnja 1776.), varaždinski graditelj.

Najznačajniji je domaći graditelj u doba baroka u sjeverozapadnoj Hrvatskoj. Po školovanju je bio "murarius", odnosno zidarski majstor. Radio je projektne nacrte i vodio izgradnju zgrada. Podrijetlom je bio iz Štajerske, ali je 1766. postao građaninom Varaždina.

Godine 1767. sudjelovao je u procjeni radova na obnovi palače Patačić-Puttar. Godine 1769.-70. prema vlastitim projektima izveo je palaču Varaždinske županije, a vjerojatno i palaču Keglević čiju je adaptaciju vodio 1774.-75. godine. To su mu ujedno najvažnija arhitektonska djela. Njegova arhitektura nosi obilježja kasnobaroknog stila, uz značajan doprinos elemenata rokokoa.

Erber je naročito u Varaždinu razvio intenzivnu građevinsku djelatnost, te se može reći da je bio svojevrsnim gradskim arhitektom. Sagradio je dvoja gradska vrata, sedam mostova, pučku školu (1772.), gradsku ubožnicu (1774.-76.), te vlastitu kuću (1771.-72.) u Padovčevoj ul. 8. Radio je arhitektonske nacrte za obnovu gradske vijećnice (1776.), zatim Tridesetnice u Nedelišću (1774.), te dviju solana, jedne u Čakovcu, a druge u mjestu Agarev u Mađarskoj (1774.). Umro je u dugovima, ubrzo nakon velikog požara 1776. godine.

Literatura
----------

* Ivy Lentić Kugli: *Varaždinski graditelji i zidari od 1700. do 1850. godine*, Zagreb, 1981.
* Ivy Lentić Kugli: Jakob Erber - varaždinski zidarski majstor 18. stoljeća, u: *Peristil* br. 18-19, Zagreb, 1975.-76.
**Jakob Lukarević** (() Giacomo Di Pietro Luccari, Dubrovnik 1551. — 22. svibnja 1615.), Dubrovački povjesničar, diplomat i franjevac.

Životopis
---------

Jakob Lukarević potječe iz jedne od vodećih dubrovačkih plemićkih obitelji. Najpoznatije njegovo djelo je *Copioso ristretto de gli annali di Rausa, Libri Qvattro* tiskanoj 1605. godine u Mletcima. U knjizi je između ostaloga do u detalje opisao glasačku proceduru Dubrovačke Republike.

Bio je članom Velikoga vijeća Dubrovačke Republike od 1571. godine. U diplomaciji je bio poslanik Dubrovačke Republike kod sultana i bosanskoga paše. 1613. izabran je za kneza Dubrovačke Republike.

Spremajući svoju istoriju proputovao je Tursku i Italiju, a posjetio je i španjolski otok Mallorcu i Tunis u Africi, tragajući za arhivskom građom. Za stariji period do 15. vijeka upotrijebio je ponajviše bezimene dubrovačke anale, a za 16. vijek se oslanja na svakojake vijesti o Dubrovniku i susjednim zemljama.

Izvori
------

* Jakov Lukarević, Hrvatska enciklopedija
* Milan Rešetar: Lukarević Jakob, Narodna enciklopedija.

Vanjske poveznice
-----------------

* Copioso Ristretto degli Annali di Rausa (Ragusa), 1605.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 49565654
* ISNI: 0000 0003 5741 8857
* SUDOC: 146614127
* CONOR.SI: 249195107
* NSK: 000058240

 |
**Italo Svevo** (Trst, 19. 12. 1861. - Motta di Livenza, 13. 9. 1928.) je bio italijanski književnik (Pravo ime mu je bilo **Ettore (Hector Aron) Schmitz**).

Priznat tek poslije smrti kao jedan od najvažnijih modernih italijanskih pisaca. Počeo je skromno i gotovo privatno.Neuspeh njegovih romana naterao ga je da se više posveti trgovini i poslovima.1907 godine upoznaje Dzejmsa Dzojsa poznatog irskog pisca iz Dablina, koji je drzao casove engleskog jezika u eletnoj skoli Berlic u Trstu.. Ovaj je bio oduševljen onim što mu je Svevo pokazao: obojica su bila na istom trag. To je Sveva ohrabrilo da se opet lati pera, te da godinu dana posle Uliksa svetlo dana ugleda Zenova svest. U svoja je tri romana dao potresnu sliku dekadencije građanskog čoveka u kozmopolitskom ambijentu rodnoga Trsta. Istančan je tumač dubokih slojeva svesti, freudovski interpretator prividno beznačajnih reakcija. Pisao je i pripovesti i komedije.u

Zenova svest
------------

Protagonista njegovog najpoznatijeg romana Zeno, gobrostojeći ali nemarni tršćanski trgovac, tipičn pripadnik konvancionalne klase, odlučuje da za svog psihijatra napiše svoju žovotnu istoriju. S blistavom ironijom i distancom Zeno posmatra svoj život, svoje poslove, ženu, ljubacnicu, dolazeći do zaključka da je jedna stvar ono što on u svom svakodnevnom životu govori i čini, a nešto posve drugo ono što on u suštini misli, oseća i želi. Taj rascep, tako karakterističan za čoveka našeg doba Italo Svevo je majstorski fiskirao u svom klasičnom delu.

**Izbor iz djela**

* *Una vita* (1892)
* *Kasna ljubav* (prevedeno i kao *Mlada starost*) (*Senilità*, 1898)
* *Zenova svijest* (*La coscienza di Zeno*, 1923)
* *Corto viaggio sentimentale* (nedovršeno, objavljeno postumno)

Eksterni linkovi
----------------

***Italo Svevo*** na Wikimedijinoj ostavi

* ((it)) Svevova djela (digitalna knjižnica Liber liber) Arhivirano 2005-11-24 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 49232071
* LCCN: n79021228
* ISNI: 0000 0001 2320 6587
* GND: 118758012
* SELIBR: 199515
* SUDOC: 027409236
* BNF: cb11925808f (podaci)
* BIBSYS: 90158821
* NLA: 35481436
* NDL: 00458150
* NKC: jn20000605227
* BNE: XX909921
* CiNii: DA00330242
* CONOR.SI: 6581347
* NSK: 000035160

 |
**Grof Jan Potocki** (8. mart 1761 - 23. decembar 1815) bio je poljski plemić, pustolov i književnik, najpoznatiji kao autor romana *Rukopis nađen u Zaragozi*. Poticao je iz porodice Potocki, jedne od najimućnijih i najuticajnijih u Poljsko-Litvanskoj Uniji, a poznatim je postao kada je 1790. kao prva osoba u Poljskoj poletio u balonu. Potocki je bogatstvo svoje porodice velikim dijelom koristio za brojna putovanja po Evropi gdje je pokazao veliki interes za izučavanje različitih naroda i običaja, zbog čega ga se ponekad smatra jednim od pionira ili preteča moderne etnologije.

Vanjske veze
------------

***Jan Potocki*** na Wikimedijinoj ostavi

* Works by or about Jan Potocki at Internet Archive
* Works by Jan Potocki at LibriVox (public domain audiobooks)
* Jan Potocki Histoire anciènne du gouvernement de Volhynie : pour servir de suite à l'histoire primitive des peuples de la Russie, Sankt Petersbourg 1805 Arhivirano 2012-02-14 na Wayback Machine-u
* "English-language Sources of Biographical Information about Jan Potocki," *Looking for the Manuscript Found in Saragossa*, accessed April 17, 2015
* History of Ballooning 1 na sajtu Wayback Machine (*arhivirano 31. jula 2009.*) – includes image of Polish stamp commemorating Potocki's flight
**Vladimir Rubčić**, (zvani *Rubac*) često krivo pisan kao *Rupčić* (Zagreb, 1944. - Zagreb, 19. august 2011.) bio je zagrebački rock pjevač, glumac i advokat.

Biografija
----------

*Vladimir Rubčić* je još 1961. kao gimnazijalac osnovao sastav Bijele strijele 
zajedno s Ignacom Pavkovićem, Zlatkom Tretinjakom, Ivicom Banfićem, Željkom Ilićem, Mariom Bracom Škrinjarićem, Rankom Bačićem i Milanom Mikijem Gelbom. Sa njima je nastupao po tadašnjim zagrebačkim plesnjacima i snimio prve rock ploče za Jugoton u bivšoj državi Jugoslaviji.*Rubčić* ne samo da je pjevao, već je kao dobar poznavaoc engleskog bio zadužen za prepjev. Sastav je napustio prije njegova raspada 1964. i pridružio se sastavu Mladi, koji su mu muzički više odgovarali, ali ni sa njima nije dugo nastupao zbog odlaska na Universität Heidelberg 1964. gdje je studirao pravo.

Nakon studija *Rubčić* se potpuno posvetio advokaturi i postao cijenjeni pravni ekspert i ovlašteni sudski tumač za njemački jezik.

U svijet zabave i umjetnosti, vratio se 1978. kad se kao glumac pridružio kazališnoj družini KPGT u njihovoj kultnoj predstavi Oslobođenje Skoplja, Dušana Jovanovića. Nakon tog se počeo pojavljivati kao filmski glumac (istina u manjim rolama), od prvog U raljama života, iz 1984. do posljednjeg Majstori mraka iz 1990.
Nakon tog se Rubčić više nije pojavljivao na estradi, već se potpuno posvetio svojoj advokatskoj kancelariji i pravu. Umro je od raka, nakon bezuspješnih pokušaja liječenja.

Diskografija
------------

### Zajedno s Bijelim strijelama za Jugoton

* *Svi trče oko sue* (Run around Sue), Rastanak , Strijele (Wanderer) EP Jugoton (1963.)
* *Platno, boje, kist i twist* (sa 4M), *Ti si moje proljeće* , (1963.)
* *Divan krajolik* (Wonderful land), Ne trči (Walk, don't run), (1963.)
* *Prilika za ljubav* (Take a Chance on Love), Madison, Doviđenja (So long baby), Lađica (Lodka) EP (1963.)
* *Mrzim taj dan* (Unchain my Heart), Ritam i želje, (1963.)
* *Oprosti što sam opet tu* (Please Please Me), Voli me (Love me do), Ljubav nas čeka (I want to hold your hand), Zbog nje (From Me To You), EPY-33811964.

Filmografija
------------

* *U raljama života*, 1984.
* *Od petka do petka*, 1985.
* *Đavolji raj*, 1989.
* *Majstori mraka* (TV film), 1990.

Bilješke
--------

1. 1 2  na portalu zagrebancija.com (pristupljeno 31. 08. 2011.)[*mrtav link*]
2. ↑  Vladimir Rupcic na portalu discogs.com (pristupljeno 31. 08. 2011.)
3. 1 2 3  Vladimir Rupcic, na portalu imdb.com (pristupljeno 31. 08. 2011.)
4. ↑  Od petka do petka, na portalu film.hr (pristupljeno 31. 08. 2011.)[*mrtav link*]

Povezano
--------

* Bijele strijele

Vanjske veze
------------

* Bijele strijele - Zbog nje ("From me to you") , na portalu youtube.com
* Ti si moje proljece - Bijele strijele, na portalu youtube.com
* Vladimir Rubčić: Alternativni načini rješavanja sporova-medijacija, na portalu Hrvatske odvjetničke komore[*mrtav link*]
***Robinson Crusoe***, također poznat i pod naslovom ***Avanture Robinsona Cruosea*** (španski: ), je meksički igrani film snimljen 1954. u režiji Luisa Buñuela. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana engleskog pisca Daniela Defoea. Naslovni protagonist, koga tumači Dan O'Herlihy, je engleski pomorac koji sredinom 17. vijeka preživi brodolom na Atlantiku te završi na pustom otoku. Radnja prikazuje kako zahvaljujući domišljatosti uspijeva preživjeti, ali muz godine usamljenosti usamljenosti nagrizaju razum sve dok sticajem okolnosti ne upozna domoroca (čiji lik tumači Jaime Fernández) kome nadjene ime Petko.

*Robinson Crusoe* je predstavljao prvi Buñuelov film u boji, te se često navodi kao jedan od "komercijalnijih", odnosno konvencionalnijih ostvarenja njegove filmografije. Producenti su originalno htjeli za naslovnu ulogu iskoristiti Orsona Wellesa, ali ih je Buñuel od toga uspio odgovoriti tvrdeći da je Welles "previše gojazan". Umjesto toga mu je Wellesov *Macbeth* dao ideju umjesto njega angažira O'Herlihyja, koji je u tom filmu bio tumačio ulogu MacDuffa. *Crusoe* se snimao na lokacijama kraj grada Manzanillo na pacifičkoj obali Meksika, pri čemu su glumci i ekipa morali voditi računa o opasnostima od dizenterije, malarije i raznih opasnih životinja. O'Herlihy je kasnije tvrdio da se film snimao bez konvencionalnog scenarija, odnosno da su razne scene postavljane od strane Buñuela nakon što je slušao sugestije glumaca. Film je snimljen u dvije posebne verzije - na engleskom i na španskom jeziku. Originalno se trebao distribuirati krajem 1952. godine, ali je njegova premijera zbog raznih razloga odgađana dvije godine. Na kraju je O'Herlihy za svoju ulogu nominiran za Oscara.

Uloge
-----

* Dan O'Herlihy ... Robinson Crusoe / Crusoev otac
* Jaime Fernández as Friday
* Felipe de Alba ... Kapetan Oberzo
* Chel López ... Bosun
* José Chávez ... Pirat
* Emilio Garibay ... Vođa pobune

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Robinson Crusoe* na sajtu IMDb
* *Robinson Crusoe (film, 1954)* na filmskoj bazi podataka TCM
* *Robinson Crusoe (1953)* na AllMovie-u ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Luis Buñuel |
| --- |
| 1929–1933 | 
* Un Chien Andalou
* L'Age d'Or
* Land Without Bread

 |
| 1947–1960 | 
* Gran Casino
* The Great Madcap
* Los Olvidados
* Susana
* La hija del engaño
* Mexican Bus Ride
* A Woman Without Love
* El Bruto
* Él
* Illusion Travels by Streetcar
* Wuthering Heights
* Robinson Crusoe
* The Criminal Life of Archibaldo de la Cruz
* El río y la muerte
* Cela s'appelle l'aurore
* Death in the Garden
* Nazarín
* La Fièvre Monte à El Pao
* The Young One

 |
| 1961–1977 | 
* Viridiana
* The Exterminating Angel
* Diary of a Chambermaid
* Simon of the Desert
* Belle de Jour
* The Milky Way
* Tristana
* The Discreet Charm of the Bourgeoisie
* The Phantom of Liberty
* That Obscure Object of Desire

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* LCCN: n2006035428

 |
**Jevrem Hajduković** (4. mart 1923, Crmnica, Kraljevina SHS - 20. april 2013, Ulcinj, Crna Gora) je bio crnogorski pjesnik, osnivač škola i nastavnik. Jedan je od pionira haiku pjesništva u Srbiji i Crnoj Gori.

Biografija
----------

Jevrem Hajduković je rođen 1923.godine u selu Podgor, pleme Crmnica, nadomak Cetinja. Školovao se u Kotoru i u Cetinju, gdje je diplomirao na Višoj pedagoškoj školi. U svojoj veoma dugoj prosvjetnoj karijeri bio je osnivač škola po teško pristupačnim crnogorskim selima, učitelj, potom nastavnik (u osnovnoj i srednjoj školi) a onda i pomoćnik direktora i direktor škole u Ulcinju.

Jedan je od prvih haiku pisaca na našim prostorima. Pisao je savremenu i haiku poeziju. Zastupljen je u antologiji haiku poezije u Crnoj Gori, u zbornicima haiku festivala u Odžacima (Srbija) i međunarodnom haiku festivalu u Novom Sadu i leksikonu srpskog haiku pjesništva u Ediciji *Trešnjev list*.

Haiku pjesme na ruski jezik prevodio mu je Aleksandar Ševo. Takođe je prevođen i na engleski, japanski i albanski jezik.

Pjesme je objavljivao u podgoričkom književnom listu za djecu *Osmijeh*, u dnevnom listu *Pobjeda*, *Prosvjetni rad* kao i u književnim novinama *Svitak*, časopisu za haiku *Paun* i listu za dječju književnost *Momčilo*.
Zastupljen je u izboru poezije posvećene Branku Miljkoviću, *Galaksija Miljković (2001)*, pjesmom *Duga o vratu*.
Takođe je zastupljen i u antologiji svjetske haiku poezije i monografiji Haiku udruženja Srbije i Crne Gore (1999-2009), kao i u Savremena Crnogorska književnost za djecu i mlade.

* Dobitnik je *Nagrade za zaslugu (**Merit award)*** na 14-om *Ito En Oi Ocha* u Japanu, za haiku na engleskom jeziku.
* Dobitnik je književne nagrade *Lirski pečat* za književni rad koji sadržajno, književnim i umjetničkim vrijednostima podstiče etičke i trajne vrijednosti u ljudskom životu i njeguje crnogorsku književnost.
* Mnoge druge nagrade na haiku kontestima širom Balkana.

Objavio je zbirke pjesama: 

* ***Sutjeska*** (1977),
* ***Grad kojim hoda sunce*** (1995),
* ***Zvuk plave violine*** (2001),
* ***Hram od cvjetova*** (2004),
* ***Orlov krš*** (2005),
* ***Dok mudrac ćuti*** (2006),
* ***Zvono*** (2008),
* ***Pod nebeskim oltarom*** (2011) i
* ***Prasak zore*** (2012).

Bio je član Haiku udruženja Srbije i Crne Gore i Udruženja književnika Crne Gore. Učesnik je Narodnooslobodilačkog rata (1941. - 1945.), imao je čin kapetana I klase. Hajduković je umro u 90. godini, 20. aprila 2013. godine u Ulcinju, u krugu porodice.

2017. godine mu je posvećen internacionalni haiku festival 'Priroda u oku' gdje su nagrađeni pisci dobili medalju sa njegovim likom.


1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Žori-Karl Hajsmans** (fr. , \*5. februar, 1848. – †12. maj, 1907.) francuski romanopisac druge polovine devetnaestog veka.

Rođen je u Parizu. Hajsmans je započeo svoju književnu karijeru kao naturalistički pisac sa tekstovima kao što su *Marthe, Histoire d'une fille* (1876). Njegov roman *Protiv prirode* (*À rebours*) (1884), ima samo jedan lik, estetu Eseinta, prekida sa naturalizmom i postaje je potpuno primer "dekadentne" literature. *À rebours* je upotrbljen kao očit primer tokom suđenja Oskaru Vajldu 1895. godine, tokom koje je tužilac pomenuo pripovetku kao primer sodomističke knjige. Publikacija *Dole* (*Là-Bas*) iz 1891. je privukla značajnu pažnju svojim opisima satanizma u Francuskoj 1880-ih. Njegovi kasniji radovi *En Route* (1895.) i *La Cathédrale* (1898.) su pod uticajem katolicizma. Hajsmans je takođe poznat kao umetnički kritičar: *L'Art moderne* (1883.) i *Certains* (1889.). Bio je jedan od osnivača Gonkur akademija.

Žori-Karl Hajsmans je sahranjen na groblju Monparnas u Parizu.

Vanjske veze
------------

***Joris-Karl Huysmans*** na Wikimedijinoj ostavi

* Joris Karl Huysmans
* Joris Karl Huysmans Arhivirano 2007-06-08 na Wayback Machine-u
	+ *Against The Grain* od Žori-Karl Hajsmansa, Projekt Gutenberg eknjige (takođe poznato kao *Á Rebours* ili *Protiv prirode*)
	+ *Là-bas* (*Dole*) od Ž. K. Hajsmansa, Projekt Gutenberg eknjige (takođe poznato kao *Proklet*)
	+ *The Cathedral* by J. K. Huysmans, Projekt Gutenberg eknjige
* Eamon's Bookmark: *Là-bas* Arhivirano 2005-05-27 na Wayback Machine-u
* *Catholic Encyclopedia* članak o Hajsmansu

Naslov linka


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 41841635
* LCCN: n79065248
* ISNI: 0000 0003 6864 0859
* GND: 118555111
* SELIBR: 62310
* SUDOC: 02692935X
* BNF: cb119081184 (podaci)
* ULAN: 500319843
* MusicBrainz: 3e8b0a92-a3d0-4318-8795-29607816742b
* NLA: 35216557
* NDL: 00444130
* NKC: jn20000603078
* BNE: XX1722304
* CiNii: DA01078047
* RKD: 331660

 |
**Josip Škerlj** (Dubrovnik, 24. travnja 1941.), hrvatski slikar, pedagog i književnik i kroničar.

Životopis
---------

Jedan od najznačajnijih dubrovačkih slikara današnjice rodio se u dijelu Grada zvanom Ploče. Likovnu akademiju završio je u Zagrebu u klasi Otona Postružnika. Povratkom u Dubrovnik, zapošljava se kao nastavnik likovnog odgoja u osnovnim školama Marina Držića i Ivana Gundulića sve dok se nije umirovio 2006. godine.

Zajedno sa slikarima Josipom Pinom Trostmannom i Lukšom Pekom pripada generaciji "drugog trolista" nakon Ive Dulčića, Antuna Masle i Đure Pulitike. Slikarskim usmjerenjem pripada dubrovačkoj šarenoj školi, pravcu poznatom u likovnoj umjetnosti kao dubrovački koloristi. Iznimno je plodan umjetnik i do danas je stvorio nekoliko slikarskih ciklusa koji bi se po svojemu određenju mogli svrstati u nadrealizam, apstrakciju, zatim je tu ciklus crtica koje je izložio s kolegom Mišom Baričevićem. Najkarakterističniji kolorit mu je vinsko-crvenih boja koje vuku tradiciju od Eugènea Delacroixa.

Osim slikarstvom, Josip Škerlj se bavi i poezijom. Do sada je objavio desetak zbirki pjesama ljubavne i lokalpatriotske tematike, a pisao je i pripovjetke i kronike. Kroz sav mu se rad provlači Dubrovnik kao opsesija.

O njegovu životu i radu HRT je 2002. snimio TV izložbu (tekst Antun Karaman). Prvi dokumentarni film o njemu, djelo je autora Vedrana Benića. U kolovozu 2007. godine, u sklopu projekta "Dubrovački likovni umjetnici" o njemu je snimljen drugi po redu dokumentarni film. Autori su Marin Ivanović i Nikša Spremić.

Vidi još
--------

* dubrovačko slikarstvo
**Marko Kornelije Fronton** (*Marcus Cornelius Fronto*, cca. 100 - 170) bio je rimski gramatičar, pravnik, konzul, jedan od najcjenjenijih retora latinske antike, učitelj budućeg cara Marka Aurelija.

Bio je rodom iz Cirte, glavnog grada tadašnje rimske Numidije te je sebe opisivao kao potomka tamošnjih nomada. Iz Cirte je došao u Rim gdje se obrazovao, te započeo uspješnu pravničku karijeru koja mu je donijela veliku bogatstvo. Njegova oratorska vještina je privukla pažnju Antonina Pija koji ga je angažirao kao tutora svojim sinovima Marku Aureliju i Luciju Veru. Godine 142. je dva mjeseca služio kao zamjenski (*suffect*) konzul. Ponudu da preuzme mjesto prokonzula Azije je odbio zbog lošeg zdravlja. Posljednje godine života su mu bile obilježene žalovanjem za djecom koju je svu, osim jedne kćerke, nadživio. U njegovo vrijeme je veliki broj rimskih pravnika oponošao njegov stil te su postali poznati kao *frontoniani*.

Njegova djela su uglavnom sačuvana u fragmentima, ali su zato ostala njegova pisma, uključujući i ona upućena caru i njegovim sinovima.

Protiv kršćana
--------------

Za Frontonov spis (ili govor) protiv kršćana znamo iz dijaloga Minucija Feliksa (Octavius, 9 i 31), ali tekst se nije sačuvao. Prema Minuciju, Fronton je u svojoj harangi protiv kršćana u stvari sabrao pučke klevete koje su se pronosile: da se klanjaju magarećoj glavi, da u svojim obredima inicijacije žrtvuju dijete i piju njegovu krv, da se odaju incestuoznom bludu. Minucije Feliks kaže: »*Fronton ne potvrdi dokazom svoje tvrdnje, nego riječju nabaci pogrdu*« (Oct. 31). Frontonov je spis bio naširoko poznat. Spis je napisan vjerojatno u početku vlade Antonina Pija (138—161).

Izvori
------

1. 1 2  Tomislav J. Šagi-Bunić - Povijest kršćanske literature (svezak I) (scribd)

Eksterni linkovi
----------------

* Loeb edition vol. 1
* Loeb edition vol. 2
* M. Cornelius Fronto: Epistulae (Latin text)
* *The correspondence of Marcus Cornelius Fronto.* Edited and translated by C. R. Haines (1919). Volume 1, Volume 2, at the Internet Archive.
Ovo je članak o telenoveli.  Za igrani film po istom predlošku, vidi Rosario Tijeras.  

***Rosario Tijeras, amar es más difícil que matar*** je kolumbijska igrana TV serija koja se 2010. prikazivala na programu Canal RCN. Temelji se na knjizi Jorgea Francoa koja je 2005. bila adaptirana u igrani film Rosario Tijeras.

U Hrvatskoj se prikazuje na programu Doma TV pod naslovom ***Rosario***.

Sinopsis
--------

Rosario je tinejdžerka koja proživljava ratove klanova u svom kraju. Antonio je student, idealista, koji je iznenađen kada ga provokativna Rosario poljubi pred celim koledžom. Poljubac i susret ostaviće trag u njemu i on od tog momenta mašta o Rosario, traži je po čitavom kraju, u društvu svog velikog prijatelja, zavodnika Emilija.

Životi Rosario i Antonija ukrštaju se u više navrata i mladić se beznadežno zaljubljuje u lepu divljakušu koja ga je poljubila i koja je izbačena sa koledža jer se suprotstavila profesorki, ošišavši je makazama. Rosario je radila za mafijaša zvanog "El Papa", koji joj umire na rukama kad ona sprovede pravdu zbog smrti svoje najbolje prijateljice. Ipak, to nije prvi put da je Rosario pokazala zube. Nekoliko dana ranije, osvetila se čoveku koji je pokušao da je siluje, stvarajući mit o Rosario Makazama.

Rosario se ponovo pojavljuje u Antonijovom i Emilijovom životu nekoliko godina kasnije, kada je već postala poželjni ubica Rosario Makaze. Tada joj Emilio pada pod noge videvši je kako igra okružena mafijašima u noćnom klubu. Njih dvoje provode strastvenu noć, dok je Antonio nemi svedok svega toga. Ipak, upravo će Antonio biti taj koji će je dovesti u bolnicu nakon što je pogode četiri metka.

U operaciji predvođenoj Džonefeom, njenim bratom, Rosario izlazi iz bolnici, dok je Antonio uhapšen i optužen za pokušaj ubistva. Zaljubljeni mladić iznenađen je iznenadnim Rosarijinim nestankom i veruje da je mrtva, ali kasnije se neočekivano sreće sa njom. Naime, Rosario organizuje njegovo bekstvo iz zatvora. Antonio se potpuno predaje Rosario, ali ta ljubav je nemoguća. Jer Rosario ne može da voli, već samo da ubija.

Uloge
-----

| Glumac: | Uloga: |
| --- | --- |
| Marija Fernanda Jepez | Rosario Makaze |
| Sebastijan Martines | Emilio Ečegaraj |
| Andres Sandoval | Antonio de Bedaut |
| Adrijana Arango | Donja Rubi |
| Huan David Restrepo | Džonefe |
| Hulijan Mora | Fernej |
| Natalija Heres | Paula Restrepo |
| Maurisio Veles | Papa |
| Luis Eduardo Motoa | Adonai |
| Luis Fernando Ođos | Luis Enrike |
| Laura Periko | Letisija De Bedut |
| Ektor Garsija | Kristančo |
| Margarita Ortega | Marta Lusija |
| Alehandro Agilar | Kači |
| Ana Marija Kamper | Ana Ečegaraj |
| Kristobal Erasuri | Kamilo Ečegaraj |
| Lilijana Vanegas | Daira |
| Valentina Gomes | Đolima |
| Bijasini Segura | Darvin |
| Klaudio Katanjo | Sudarski |
| Estefanija Borhe | Samanta |
| Viktorija Gongora | Susana |
| Ana Beatris Osorio | Solanš |
| Andres Ečavarija | Gringo |
| Orlando Migel | Mr. Robinson |
| Harold Fonseka | Teo |
| Alehandro Bitrago | Peludo |

Vanjske veze
------------

* Pagina oficial de la serie.
* Ficha en IMdb. Arhivirano 2011-01-09 na Wayback Machine-u
* Profil na mojtv.hr
***Sammy Going South*** (sh. *Sammy ide na jug*) je britanski pustolovni film snimljen 1963. godine u režiji Alexandera Mackendricka. Predstavlja adaptaciju romana W.H. Canawaya, a radnja započinje u egipatskom gradu Port Saidu kada protagonistu, 10-godišnjem dječaku Sammryju Hartlandu (čiji lik tumači Fergus McLelland), za vrijeme Sueske krize u bombardiranju stradaju roditelji i on, ostavši sam, odlučuje krenuti na 4500 km dug put pješke prema Durbanu u Južnoj Africi gdje mu živi tetka, te će prilikom putovanja iskusiti mnoge opasnosti, ali i sresti niz živopisnih ličnosti.

*Sammy Going South* se snimao na lokacijama u Africi, pri čemu se ekipa srela sa nizom problema i poteškoća; glumica Constance Cummings je bila ozlijeđena u saobraćajnoj nesreći, a američki glumac Edward G. Robinson je doživio manji moždani udar (od koga se brzo oporavio i nastavio snimanje). Za ulogu Sammyja je izabran nepoznati Fergus McLelland koji je, prema riječima samog Mackendricka, dolazio iz problematične porodice čiji su se roditelji upravo razvodili i čiji je izmučeni, pothranjeni lik režiseru izgledao idealan za protagonista; Mackendrick je, međutim, prilikom snimanja vidio kako se dječak sjajno zabavlja, te su ga ostali članovi ekipe toliko tetošili i hranili da se značajno udebljao.

Iako je film bio zamišljen kao klasična pustolovna priča za porodičnu publiku, Mackendrick ju je pokušao "začiniti" nešto mračnijim tonovima. To je uključivalo scenu u kojoj sirijski trgovac pokušava seksualno zlostavljati protagonista, a koja je prije premijere izbačena na zahtjev cenzora. Nakon premijere je dobio uglavnom dobre kritike.

Uloge
-----

* Edward G. Robinson - Cocky Wainwright
* Fergus McClelland - Sammy Hartland
* Constance Cummings - Gloria van Imhoff
* Harry H. Corbett - Lem
* Paul Stassino - Spyros Dracandopolous
* Zia Mohyeddin - The Syrian
* Orlando Martins - Abu Lubaba
* John Turner - Heneker
* Zena Walker - Tetka Jane
* Jack Gwillim - Komesar distrikta
* Patricia Donahue - Kathy
* Jared Allen - Bob
* Guy Deghy - Doctor
* Marne Maitland - Hassan (scene izbačene iz filma).
* Steven Scott - Egipatski policajac

Izvori
------

**Napomene**

**Literatura**

* Sinden, Donald. *Laughter In The Second Act*. New York: Hodder & Stoughton, 1985. ISBN 978-0-340-28540-4.

Vanjske veze
------------

* *Sammy Going South* na filmskoj bazi podataka TCM
* *Sammy Going South* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi čiji je autor Alexander Mackendrick |
| --- |
| kao režiser | 
* *Whisky Galore!*
* *The Man in the White Suit*
* *Mandy*
* *The Maggie*
* *The Ladykillers*
* *Sweet Smell of Success*
* *Sammy Going South*
* *A High Wind in Jamaica*
* *Don't Make Waves*

 |
| kao scenarist | 
* *Midnight Menace* (1937)
* *Saraband for Dead Lovers* (1948)
* *Dance Hall* (1950)

 |
**Satirikon** (*Satyricon*, rjeđe *Satyrica*) je latinsko književno djelo pjesničko-proznog karaktera koje datira iz 1. vijeka, a koje današnji književni teoretičari nazivaju "rimskim romanom". Iako se kao autor naveden izvjesni Tit Petronije, tradicionalno pripisuje Gaju Petroniju Arbiteru, jednom od vodećih dvorjana rimskog cara Nerona. Protagonist i narator Enkolpije (*Encolpius*) opisuje svoje i pustolovine svog 16-godišnjeg ljubavnika Gitona.

*Satirikon* se smatra važnim djelom zbog toga što, uz Apulejeve *Metamorfoze*, predstavlja jedini koliko-toliko očuvan primjer rimskog romana. Također predstavlja dragocjen izvor podataka o svakodnevnom životu "običnih ljudi", odnosno pripadnika niže klase u rimskom društvu, na koje ostala književna i historijska djela tog vremena obično nisu obraćala pažnju. Za lik Trimalhiona, vulgarnog oslobođenika - skorojevića koji se na znamenitoj gozbi razmeće svojim novostečenim bogatstvom se vjeruje da je predstavljao fiktivni *alter ego* cara Nerona, čiji nemoral i bahatost, karakterističnu za mnoge od pripadnika tadašnjeg rimskog društva, roman satirički prikazuje.

Roman nije u potpunosti očuvan, a oblik pod kojim je danas poznat je dobio tek kada su se u 17. vijeku spojili tekstovi iz dotada nepoznata dva rukopisa koji potiču iz srednjeg vijeka.

Modernim generacijama je taj roman poznat i po *Fellini Satyriconu*, igranom filmu koga je po njegovim motivima 1969. režirao znameniti italijanski sineast Federico Fellini.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 42159474314527662494
* LCCN: n80147285
* GND: 4126320-0
* SUDOC: 02744127X
* BNF: cb11948198f (podaci)
* NLA: 35419664
* BNE: XX2131203
* NSK: 000273541

 |
**"brave heart"** je pjesma Ajumija Mijazakija koja se koristila kao digivolucijska pjesma tijekom prve i druge sezone animea. Iako je, u skraćenoj verziji, emitirana već u sklopu prve epizode emitirane 7. ožujka 1999. pjesma je kao singl izdana 25. lipnja 1999. a kasnije je bila dio CD kompilacije *Digimon Adventure*. Singl je osim ove pjesme i njezine karaoke verzije sadržavao i posebnu pjesmu "Shinka de Guts!" na čijoj su izradi sudjelovali glumci koji su glasove posudili nekim od Digimona. Tekst za ovu pjesmu napisala je Oomori Sachiko, dok je glazbu napisao Oota Michihiko. Pjesma se u animeu koristila tijekom scena Digivolucije i nerijetko bi se proširila i na scenu borba koja bi potom uslijedila. Jedini put kada je u animeu prikazana duža verzija pjesme bilo je u posljednjoj epizodi prilikom borbe djece protiv Apocalymona. U drugoj sezoni se pjesma koristila u manjem broju navrata.

### "Wir werden siegen"

**"Wir werden siegen"** je njemačka verzije pjesme "brave heart" koju izvodi Frank Schindel. Koristeći izvornu glazbu koju je napisao Oota Michihiko, pjesma predstavlja njemačku adaptaciju pjesme koju je preveo Andy Knote. U skraćenoj je verziji prvi puta puštena 14. kolovoza 2000. kada je emitirana prva njemačka epizoda prve sezone, a kasnije je uvršena u CD kompilaciju *Digimon* koja je sadržavala pjesme iz animea. Kao što je i slučaj s pjesmom "Leb' deinen Traum", ni kod ove pjesme nije snimljena cijela verzija, tako da je njemačka verzija ostala u trajanju od 1:59. Zanimljivo je kako je u posljednjoj epizodi, kada se u japanskoj verziji pojavila duža verzija, u njemačkoj verziji pjesma puštena od početka, tako da je došlo do njezinog ponavljanja, a ne nastavljanja kao što je slučaj bio u Japanu. Još jedna zanimljivost je i to da je ovu pjesmu izveo Schindel, koji je izveo i uvodnu pjesmu, dok je u japanskoj verziji pjesmu izvodio Ajumi Mijazaki, a ne Wada, izvođač pjesme "Butter-Fly".
***CBS Television Quiz*** (sh. *CBS-ov televizijski kviz*) je američka televizijski kviz koji se emitirao od 1941. do 1942. na programu mreže CBS te predstavljao prvu kontinunirano emitiranu kviz emisiju u historiji televizije. Prva epizoda je emitirana 2. jula 1941. godine, dan nakon što je CBS otpočela emitiranje svog redovnog programa. O detaljima samog kviza se relativno malo zna; vodio ga je producent Gil Fates uz pomoć svoje suradnice Frances Buss. Glavni koncept je bio u tome da se natjecateljima da odgovor, a na temelju čega su trebali pogoditi pitanje (sličan mnogo poznatijem kvizu *Jeopardy!* koji se počeo emitirati dvije decenije kasnije). Ispočetka se emitirao srijedom u terminu od 20:30, prije nego što je od 2. oktobra prebačen na petak. 8. januara 1942. je, nakon ulaska SAD u drugi svjetski rat, trajanje skraćeno za 5 minuta kako bi se omogućilo emitiranje redovnih vijesti. U maju 1942. godine je, nakon odluke Odbora za ratnu proizvodnju da se prekine gradnja novih TV-stanica, odlučeno da se emitiranje kviza prekine, te da program CBS bude u potpunosti posvećen ratu. S obzirom da se kviz emitirao uživo, a tada nisu postojali magnetoskopi, nijedna snimka nije sačuvana.

Literatura
----------

* Christopher H. Sterling and John M. Kittross, *Stay Tuned: A History of American Broadcasting* (Wadsworth Publishing, 1998; third edition, Lawrence Erlbaum Associates, 2002) pages 165-168 ISBN 978-0-534-00514-6
* Alex McNeil, *Total Television*, (New York: Penguin Books, fourth edition, 1980) ISBN 0-14-024916-8
* Tim Brooks and Earle Marsh, *The Complete Directory to Prime Time Network TV Shows*, (New York: Ballantine Books, third edition, 1964) ISBN 0-345-31864-1

Vanjske veze
------------

* *CBS Television Quiz* na sajtu IMDb
**Carmina Burana** (prevedeno sa latinskog: *Pjesme iz Beuerna*, njemački: *Lieder Aus Beuern*) je je iluminirani manuskript iz 13. vijeka koji pored same zbirke pjesama - Carmine Burana, sadrži i šest religijskih prikazanja.

Karakteristika i historija nastanka
-----------------------------------

Autorstvo tih rukopisa pripisuje se Golijardima, putujućim profesorima i studentima po Zapadnoj Evropi tokom 10. - 13. vijeka, koji su bili poznati po svojim poprilično neobuzdanim pjesmama i taravenkama. Zbirka se također zove i *Benediktbeuern manuscript*, jer je 1803. pronađena u bavarskom benediktinskom samostanu - 
Benediktbeuern (Burano je kasnije postao Beuern).

Dva dijela tog manuskripta, iako su napisana u isto vrijeme, ipak se stilski razlikuju. Stihovi pjesama napisani su uglavnom na srednjovjekovnom latinskom, osim njih 47, koje su napisane na 
visoko njemačkom. U njima ima svega, od običnih nazdravičarskih pjesama, pastoralnih, do vrlo ozbiljnih posvećenih vjeri, ali i ljubavnih nabijenih erotikom i satiričkih o crkvi i vlasti u kojima se oštro napada Rimska kurija.

Dio pjesama upotrijebio je Carl Orff za svoju kantatu Carmina Burana praizvedenu 1937.

Pjesma iz prologa i epiloga - *O Fortuna*, korištena je u brojnim filmovima.

Današnji izgled samostana Benediktbeuern
Prikazanja napisana na latinskom, su jedina dva poznata preživjela kompletna teksta srednjovjekovnih pasionskih drama. 
To su *Ludus breviter de Passione* (Skraćeni prikaz Isusovih muka), koji se koristio kao prolog za uskršnja prikazanja i duži tekst, vjerojatno pojačan prikazanjem o životu Marije Magdalene i Lazarovom uskrsnuću.

Ostala prikazanja Isusovog usrsnuća, koja su vjerojatno igrana za Božić, proširena su *Peregrinusom*, koji je obrađivao prva dva Kristova ukazanja učenicima i *Ludus de rege aegypti* (Prikazanje egipatskog kralja), koji se nekad smatrao dijelom božićnih prikazanja.

Zbirku je tako nazvao filolog Johann Andreas Schmeller, koji je 1847. prvi objavio te rukopise.

Struktura zbirke
----------------

Carmina Burana je zbirka od 228 pjesama ispisanih na 112 listova pergamenta ukrašenih sa 8 minijatura. Izgleda da su svi tekstovi bili namjenjeni pjevanju, ali autori tih rukopisa nisu stavili muzičke notacije na sve pjesme, tako da se danas može rekonstruirati melodija samo 47 pjesama.

Carmina Burana se da podijeliti u 4 sekcije;

* **Carmina moralia** (1-55), pjesme o moralu i satire
* **Carmina veris et amoris** (56-186), pjesme o ljubavi
* **Carmina lusorum et potatorum** (187-226), bakanaličke i nazdravičarske pjesme
* **Carmina divina** (227 i 228) pjesme o crkvenom moralu, taj dio je vjerojatno dodan početkom 14. vijeka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Carmina Burana*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 06. 06. 2015.
2. ↑  „*Carmina Burana (kantata)*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 07. 06. 2015.

Vanjske veze
------------

***Carmina Burana*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Carmina Burana* na portalu Encyclopædia Britannica ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 209093644
* LCCN: n80098192
* GND: 4284287-6

 |
***Saw*** (sh. *Slagalica strave/Testera*) je devetipolminutni kratki film kojeg su napravili James Wan i Leigh Whannell. On je nastao iz jedne scene koja je bila u scenariju filma *Slagalica strave* iz 2004. Film je izvorno korišten kako bi scenarij filma ponudio producentima i glumcima.

Ovaj kratki film je postao scena u dugometražnom filmu *Slagalica strave*, u kojem je Davida zamijenila Shawnee Smith u ulozi Amande Young, čiji je test bio izbjeći posljedice Obrnute zamke za medvjede.

Kratki film se može pogledati na drugom DVD disku izdanja *Slagalica strave: Necenzurirana verzija* (eng. *Saw: Uncut Edition*).

Radnja
------

Na početku filma vidimo momka koji se zove David (Leigh Whannell) kako priča sa policajcem u sobi za ispitivanje. David je u lisicama, a na licu i majici ima krvi. David puši cigaretu. On policajcu kaže da je uredno zavšrio svoj posao u bolnici, te da je na putu kući onesviješten, a kada se probudio, bio je u velikoj sobi. U sobi, David je zavezan za stolicu, a za njegove čeljusti je pričvršćen metalni uređaj.

Sa njegove lijeve strane je televizija, na kojoj počne snimka. Na ekranu se pojavi zaštrašujuća lutka zvana Billy, koja Davidu objasni da je uređaj na njegovoj glavi *"obrnuta zamka za medvjede"*, te da će, ako je ne otključa i skine na vrijeme, velikom silom razdvojiti njegovu gornju i donju čeljust i tako ga ubiti. Billy Davidu kaže da je jedini ključ za njegov spas u trbuhu njegovog pokojnog zatvorskog kolege.

David se uspije ustati sa stolice, no time pokrene štopericu koja mjeri vrijeme do aktivacije zamke. Gledajući oko sebe, nađe tijelo koje je Billy spomenuo, no uviđa da je ono živo, no da je osoba paralizirana. David paničari, no sa nožem koji je stajao do tijela raspori njegov trbuh i nađe ključ. Uspije otključati zamku tik prije isteka vremena. Kada je on skine, ona se na podu aktivira. David je spasio svoj život.

David počne vrištati i jecati od jada. No, tada u prostoriju ulazi Billy na triciklu. Billy čestita Davidu na obavljenom zadatku i kaže mu da više nije nezahvalan što je živ.

Film završava tako da policajac upita Davida: *"Jesi li zahvalan, David ?"*

To pitanje kod Davida ponovo uzrokuje slom. Na odjavnoj špici se može čuti snimka *"Hello Zepp"*.

Vanjske poveznice
-----------------

* *Saw* na sajtu IMDb
* Film na YouTubeu
* Official World of Saw at UGO

| * p
* r
* u
*Saw* |
| --- |
| 
* Mediji

 |
| Filmovi | 
* *Saw*
* *Saw II*
* *Saw III*
* *Saw IV*
* *Saw V*
* *Saw VI*
* *Saw 3D*
* *Jigsaw*
* *Spiral*

 |
| Muzika | 
* *Saw* (soundtrack)
* *Saw II* (glazba za film)
* *Saw III* (soundtrack)
* *Saw IV*
	+ soundtrack
	+ glazba za film
* *Saw V*
	+ soundtrack
	+ glazba za film
* *Saw VI*
	+ soundtrack
	+ glazba za film
* *Saw 3D* (glazba za film)
* "Hello Zepp"

 |
| Likovi | 
* Jigsaw
* Billy
* Amanda Young
* Mark Hoffman
* David Tapp
* Eric Matthews

 |
| Videoigre | 
* *Saw*
* *Saw II: Flesh & Blood*

 |
| Ostalo | 
* Kratkometražni film
* Saw – The Ride
* Glumci
* *Scary Movie 4*
* *Scream Queens*

 |
| 
* Category Kategorija

 |
***Il terrorista*** (sh. *Terorist*; fr. ) je italijansko-francuski crno-bijeli ratni film snimljen 1963. godine u režiji Gianfranca De Bosija. Inspiriran je stvarnim događajima, vezanim uz Othella Pigina, vođu italijanskih partizana pod čijom komandom je De Bosio bio služio u Drugom svjetskom ratu. Radnja se događa u Veneciji pod njemačkom okupacijom, a naslovni protagonist, čiji lik tumači Gian Maria Volonte, je vođa lokalne organizacije pokreta otpora koji organizira bombaški napad na njemačku komandu grada, a nakon koga slijedi krvava odmazda kao i podjele u samoj organizaciji oko strategije. *Il terrorista* je izazvao pažnju kao film koji je napustio dotadašnji hagiografski tretman aktivnosti pokreta otpora, odnosno prvi pokazao da su u njemu postojale značajne podjele na ideološkoj osnovi, ali i dileme oko moralnosti i opravdanost nasilnih akcija protiv okupatora i njegovih fašističkih pristaša. Il terrorista je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je dobio Nagradu Pasinetti u odjelu "Paralelne sekcije".

Uloge
-----

* Gian Maria Volonté: Renato Braschi
* Philippe Leroy: Rodolfo Boscovich
* Tino Carraro: De Ceva "Smith"
* Anouk Aimée: Anna Braschi
* Giulio Bosetti: Ugo Ongaro
* Raffaella Carrà: Giuliana
* José Quaglio: Piero
* Carlo Bagno: Oscar Varino
* Franco Graziosi: Aldrighi "Quadro"

Vanjske veze
------------

* *Il terrorista* na sajtu IMDb
* Scheda su *Il terrorista* della Rivista del Cinematografo ()
**Schicksal** (sh. *Sudbina*) je njemački crno-bijeli igrani film snimljen 1942. godine u režiji Geze von Bolvaryja. Po žanru je drama. Radnja započinje na jugozapadu Bugarske u godinama nakon Prvog svjetskog rata, kada su se militantni iredentisti oružjem suprotstavljali vladi zbog njenih nastojanja da temeljem odredbi Nejskog mirovnog sporazuma Makedoniju preda Kraljevini SHS. Protagonist, čiji lik tumači Heinrich George, je sluga uhvaćenog i pogubljenog iredentističkog vođe koji je usvojio njihove dvoje djece i nastoji im pružiti miran život u Sofiji, ali koga nakon nepune dvije decenije ponovno dohvati njegova mračna prošlost. 

*Schicksal* je napravljen u jeku Drugog svjetskog rata u kome se tadašnja Bugarska bila njemački saveznik. Von Bolvary je, pak, kao lokacije koristio Tirol i tamošnje dvorce, napravivši od filma svojevrsnu eskapističku melodramu. Dio kritičara je, međutim, u filmu pronašao propagandni sadržaj, odnosno promoviranje nacističke ideologije kroz likove koji vlastitu sreću žrtvuju dužnosti. Dijelom zbog toga je nakon Drugog svjetskog rata bio zabranjen od savezničkih vlasti.

Vanjske veze
------------

* *Schicksal* na sajtu IMDb
* *Schicksal (film)* na filmportal.de ()
***Scream 4*** (sh. *Vrisak 4*; također navođen i kao ***SCRE4M***) je američki horor film snimljen 2011. godine u režiji Wesa Cravena, koji predstavlja četvrti nastavak serije *Scream*. Scenario je napisao Kevin Williamson, tvorac scenarija za originalni *Scream* i *Scream 2*. U filmu je nastupio glumački ansambl koji tvore Neve Campbell, Courteney Cox, David Arquette, Emma Roberts i Hayden Panettiere. Zaplet prikazuje kako se Sidney Prescott nakon deset godina vraća u Woodsboro kako bi promovirala svoju knjigu. Odmah po njenom dolasku se ponovno pojavljuje Ghostface i počinje ubijati učenike srednje škole Woodsboro High, uključujući prijatelje njenih mladih rođaka. Prescott, Gale Weathers-Riley i Dewey Riley se ponovno udružuju kako bi zaustavili ubistva, ali ne prije nego što od nove generacije nauče "nova pravila" preživljavanja horor filmova.

Iako je serija originalno trebala biti trilogija, producent Bob Weinstein je odobrio snimanje četvrtog nastavka. Ovisno o rezultatima na kino-blagajnama, *Scream 4* je zamišljen kao mogući početak nove trilogije. Williamson je na početku morao zbog drugih poslovnih obaveza napustiti produkciju, te je Ehren Kruger (autor scenarija za *Scream 3*) angažiran za obradu scenarija. Campbell, Arquette i Cox su jedini članovi glumačke postave iz originalnih filmova, a u septembru 2009. su među prvima potpisali ugovore za angažman. Panettiere i Rory Culkin su, pak, prvi od novih članova postave potpisali u maju 2010. Na početku je Ashley Greene trebala glumiti glavni lik Jill, ali je uloga na kraju pripala Roberts. Snimanje se obavilo u gradu Ann Arbor u državi Michigan u junu i septembru 2010. godine, uz dosnimavanja početkom 2011.

*Scream 4* je premijerno prikazan 15. aprila 2011, te je na početnom vikendu prikzivanja u Sjevernoj Americi zaradio 19,3 mil. $, što ga čini drugim najlošijim otvaranjem od prvog filma. Najveći dio zarade od 101,3 mil. $ potiče od međunarodne publike. Većina kritika je bila pozitivna, pri čemu se smatrao poboljšanjem u odnosu na prethodnik, te hvalila Cravenova režija i Williamsonov scenario.

Vanjske veze
------------

* *Scream 4* na sajtu IMDb
* *Scream 4* na AllRovi-u
* *Scream 4* na Box Office Mojo-u
* *Scream 4* na Rotten Tomatoes-u ()

| * p
* r
* u
*Scream* |
| --- |
| Filmovi | *Scream* • *Scream 2* • *Scream 3* (soundtrack) • *Scream 4* |
| Likovi | Ghostface • Sidney Prescott • Likovi u *Screamu* • Glumačka postava u *Screamu* |

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Wes Craven |
| --- |
| 
* *The Last House on the Left* (1972)
* *The Hills Have Eyes* (1977)
* *Stranger in Our House* (1978)
* *Deadly Blessing* (1981)
* *Swamp Thing* (1982)
* *Invitation to Hell* (1984)
* *A Nightmare on Elm Street* (1984)
* *Chiller* (1985)
* *The Hills Have Eyes Part II* (1985)
* *Deadly Friend* (1986)
* *The Serpent and the Rainbow* (1988)
* *Shocker* (1989)
* *The People Under the Stairs* (1991)
* *Wes Craven's New Nightmare* (1994)
* *Vampire in Brooklyn* (1995)
* *Scream* (1996)
* *Scream 2* (1997)
* *Music of the Heart* (1999)
* *Scream 3* (2000)
* *Cursed* (2005)
* *Red Eye* (2005)
* *My Soul to Take* (2010)
* *Scream 4* (2011)

 |
***Sekretar rajkoma*** je sovjetski crno-bijeli ratni film snimljen 1942. godine u režiji Ivana Pirijeva. Naslovni protagonist, koga tumači Vasilij Vanjin, je lokalni funkcionar sovjetske Komunističke partije koji se nakon njemačke invazije u Drugom svjetskom ratu našao na području pod njemačkom okupacijom. Radnja prikazuje kako tamo organizira partizanski odred i započinje akcije protiv okupatora, ali kako Nijemci u njegove redove ubacuju vlastitog špijuna.

*Sekretar rajkoma* je napravljen u jeku samog rata te je, kaao i svi tadašnji sovjetski filmovi, imao snažan propagandni naboj. Snimao se u Kazahstanu gdje su tada bili evakuirani sovjetski filmski studiji. Film je originalno započeo snimati Jefim Dzigan, ali je Hudsovjet filmskog studija COKS nezadovoljan glumom Dziganove supruge Raise Jesipove režiju povjerio Pirijevu, koji je, pak, angažirao vlastitu suprugu Marinu Ladjinjinu.

Vanjske veze
------------

* *Sekretar rajkoma* na sajtu IMDb
* Film na portalu film.ru[*mrtav link*]
* Film na portalu kinoteatr.ru
***Senso*** je italijanski igrani film snimljen 1954. u režiji Luchina Viscontija. Predstavlja adaptaciju istoimene novele Camilla Boita. Radnja je smještena u sjevernu Italiju pred i za vrijeme rata protiv Austrije 1866. godine. Protagonistica, čiji lik tumači Alida Valli, je Livia Serpieri, bogata i udana plemkinja koja započinje vezu sa Franzom Mahlerom (koga tumači Farley Granger), naočitim austrijskim oficirom, te je nastavlja bez obzira što zbog nje stradaju njeni patriotski rođaci, ona sama bude financijski iskorištavana, a za Franza se ispostavi da je amoralni kukavica i dezerter.

*Senso*, snimljen u boji, sa velikim budžetom i mnogo truda kojim se rekonstruirala Italija na kraju Risorgimenta, predstavljao je jedan od najambicioznijih projekata tadašnje italijanske kinematografije. Visconti je u svom scenariju značajno izmijenio i proširio radnju, a originalno je kao glavne glumce namjeravao angažirati Ingrid Bergman i Marlona Branda; od toga je odustao jer Bergman nije pokazala interes za projekt, a producenti smatrali da je Granger daleko veća i perspektivnija zvijezda. Premijerno je prikazan na venecijanskoj Mostri, a dobio je i niz zapaženih nagrada.

Godine 2002. je Tinto Brass snimio remake pod naslovom *Senso '45* koji je radnju smjestio u Italiju na kraju Drugog svjetskog rata.

Izvori
------

1. ↑  Nino Rota filmography: *Senso*

Vanjske veze
------------

* *Senso* na sajtu IMDb
* Alberto Zambenedetti, "*Senso* - A Palimpsest", essay on luchinovisconti.net (Analysis of the film, the original novella, and the 2002 remake) Arhivirano 2018-10-04 na Wayback Machine-u
* Criterion Collection Essay by Mark Rappaport

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Luchino Visconti |
| --- |
| 
* *Ossessione*
* *Giorni di Gloria*
* *La Terra Trema*
* *Bellissima*
* *Appunti su un fatto di cronaca*
* *Mi, žene*
* *Senso*
* *Bijele noći*
* *Rocco i njegova braća*
* *Boccaccio '70*
* *Gepard*
* *Sandra*
* *Stranac*
* *Vještice*
* *Sumrak bogova*
* *Alla ricerca di Tadzio*
* *Smrt u Veneciji*
* *Ludwig*
* *Gruppo di famiglia in un interno*
* *Nevini*

 |