recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Atički kiliks sa natpisom „Kleomenos kalos", 510-500. pne.
Natpis **kalos** (καλός) je forma epigrafa koja se nalazi na antičkim vazama obično iz perioda između 550. i 450. godine pre nove ere. Reč ***καλός*** znači *lep*, a ovde ima erotsku konotaciju. Natpis je obično imao formu: *vlastito ime* + *kalos*. Osoba koja je pomenuta najčešće je bila dečak, ali postoje i slike sa devojčicama i ženama kada pridev ima oblik *kale* (καλή). Klasični filolog Wilhelm Kroll objavljuje da je nađeno oko 30 grnčarskih predmeta sa natpisom kale i devojkama na slikama i 528 sa dečacima. Natpis *kalos* nađen je i kao grafit na zidovima.

Svrha ovih natpisa je nije u potpunosti jasna. Generalno, smatra se da su oni izjava ljubavi autora dečaku koji je na slici. Verovatnije je, ipak, da predstavljaju emocije naručioca, pre nego autora. Ono što nije jasno jeste kojoj „publici" su ti natpisi bili namenjeni, kakav se efekat od njih očekivao i koliko je efikasan ovaj način komunikacije bio.

Neke anonimne slikare moguće je identifikovati po ovim natpisima, kao što je slučaj sa Antimenovim slikarom, koji je dobio ime po Antimenu sa njegovih radova; tu su još i Lisipidov slikar, Antifonov slikar, Euajonov slikar i Kleofontov slikar. Pošto je većina osoba na slikama aristokratskog porekla i pošto mogu da se nađu grupe grnčarskih predmeta posvećenih jednoj osobi (na primer Leagrosova grupa) može se pretpostaviti da je cilj bio širenje kulta te osobe ili napor porodice da poboljša društveni status svog sina. Drugo moguće objašnjenje je da su to bile izjave ljubavi i deo običaja pederastičkog udvaranja tog vremena.

Profesor K. J. Dover smatra da „očajan erast koristi „X je lep" kao način da kaže „ja sam zaljubljen u X". Dover smatra da „je erast naručio vazu koja sadrži priznanje njegovog eromenosa, kako bi objavio svoju strast gostima na simposionu; ili ju je naručio kako bi je poklonio svom eromenosu" i smatra da se ovi predmeti mogu posmatrati kao „dokaz da je grčko muško društvo zaokupljeno lepotom dečaka i mladića…". Neka imena se pojavljuju češće od drugih, što upućuje na to da je neko imao više udvarača od ostalih.

Povezano
--------

***Natpis kalos*** na Wikimedijinoj ostavi

* Grčke vaze

Izvori
------

1. ↑  Wilhelm Kroll "Knabenliebe" u Pauly-Wissowa, *Realencyclopaedie der klassischen Altertumswissenschaft,*
2. ↑  K. J. Dover, *Greek Homosexuality*, str 112
3. ↑  Dover, str 118
4. ↑  Dover, str 121f
5. ↑  Jean Marcadé, *Eros Kalos*, str.8
**Jugoistočna Engleska** (engleski: *South East England*) je jedna od 9 službenih engleskih regija u kojoj živi 8,873,818 
stanovnika, na površini od 19,095 km².

Po površini je treća engleska regija, a po stanovništvu najveća.

Geografija
----------

Jugoistočna Engleska leži južno i zapadno od Londona, sve do obala Kanala La Manche. Administrativno je podjeljena na devet countya to su; Berkshire, Buckinghamshire, East Sussex, Hampshire, Isle of Wight, Kent, Oxfordshire, Surrey i West Sussex.

Administrativni centar regije je grad Guildford, ostali veći gradovi su: Brighton and Hove, Canterbury, Chichester, Oxford, Portsmouth, Southampton i Winchester.

Izvori
------

1. 1 2  „United Kingdom: South East England" (engleski). City population. Pristupljeno 17. 09. 2016.

Vanjske veze
------------

***Jugoistočna Engleska*** na Wikimedijinoj ostavi

* South West Councils Arhivirano 2016-10-10 na Wayback Machine-u (`en`)

| * p
* r
* u
Ujedinjeno Kraljevstvo Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Sjeverne Irske |
| --- |
| 
* Engleska
* Wales
* Škotska
* Sjeverna Irska

 |
| Engleske regije | 
* Istočna Engleska
* Istočni Midlands
* London
* Sjeveroistočna Engleska
* Sjeverozapadna Engleska
* Jugoistočna Engleska
* Jugozapadna Engleska
* Zapadni Midlands
* Yorkshire i Humber

 |
**Klašterec na Ohri** (češ. *Klášterec nad Ohří*, nem. *Klösterle an der Eger*) je grad u Češkoj Republici, u okviru istorijske pokrajine Bohemije. Klašterec na Ohri je grad u okviru upravne jedinice Ustečki kraj, gde pripada okrugu Homutov.

Prirodni uslovi
---------------

Klašterec na Ohri se nalazi u severozapadnom delu Češke republike, blizu granice sa Nemačkom - 13 kilometara severozapadno od grada. Grad je udaljen od 110 km severozapadno od glavnog grada Praga, a od obližnjeg Usta na Labi 85 km jugozapadno.

Grad Klašterec na Ohri se nalazi u severnom delu istorijske oblasti Bohemije. Grad se nalazi u dolini reke Ohre, na približno 320 m nadmorske visine. Severno od grada uzdižu se Krušne gore, a južno Lipske gore.

Istorija
--------

Područje Klaštereca na Ohri bilo je naseljeno još u doba praistorije. Naselje pod današnjim nazivom prvi put se u pisanim dokumentima spominje u 1352. godine. Već tada pretežno stanovništvo grada i okoline su Nemci.

1919. godine Klašterec na Ohri je postao deo novoosnovane Čehoslovačke. 1938. godine Klašterec nad Ohri, kao naselje sa nemačkom većinom, je otcepljen od Čehoslovačke i pripojeno Trećem rajhu u sklopu Sudetskih oblasti. Posle Drugog svetskog rata mesni Nemci su se prisilno iselili iz grada u maticu. U vreme komunizma grad je naglo industrijalizovan. Posle osamostaljenja Češke došlo je do opadanja aktivnosti teške industrije i do problema sa prestrukturiranjem privrede.

Stanovništvo
------------

Klašterec na Ohri danas ima oko 16.000 stanovnika i poslednjih godina broj stanovnika u gradu stagnira. Pored Čeha u gradu žive i Slovaci i Romi.

Zbirka slika
------------

* Benešov trg, glavni u graduBenešov trg, glavni u gradu
* Gradska baštaGradska bašta
* Gradska kuća KlašterecaGradska kuća Klaštereca
* Klašterečki dvoracKlašterečki dvorac

Spoljašnje veze
---------------

***Klášterec nad Ohří*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.muklasterec.cz Zvanična stranica grada Klaštereca na Ohri (`en`)(`cs`)
**Žak Lanselo** (*Jacques Lancelot*) (25. aprila 1920. – 7. februara 2009.) je bio čuveni francuski klarinetista klasične muzike. Smatra se eksponentom tradicionalne francuske klarinetske škole sa jasnim i transparentnim zvukom.

Biografija
----------

Žak Lanselo je rođen 25. aprila 1920. u Ruanu, na severoistoku Francuske.
Studirao je muziku na *Conservatoire National de Musique de Paris*, u klasi *Auguste Perier* gde je dobio prvu nagradu 1939. Dalje studije muzike nastavlja u kamernoj klasi *Fernand Oubradous*.

Karijeru počinje kao solo-klarinetista i član nekoliko orkestara kao što su *Orkestar Radio-Pariza* i *Marius-Francois Gaillard* orkestar. Nakon toga, karijeru pomera ka kamernoj muzici tako što je postao član *Francuskog Duvački kvinteta* sa J. P. Rampalom i P. Pierlotom.

Bio je važna ličnost za kompaniju *Buffet Crampon*, jer je 46 godina (1953-1999) bio njen test-svirač.

Umro je u 88-oj godini života, 7. februara 2009.

Pedagoška delatnost
-------------------

Kao veliki izvođač, entuzijasta i pedagog, Žak Lanselo je predavao na konzervatorijumu u Ruanu, od 1947. Postavljen je za profesora na *Konzervatorijumu Nacionalnog Superieur de Musikue de Lion* od njegovog osnivanja. Od od 1960. do 1975, bio je profesor na *Académie Internationale de Nice*.

Lanselo je obučavao najreprezentativnije klarinetiste Japana, gde je njegov master klas bio izuzetno cenjen. U Japanu ga smatraju korenom japanske klarinetske muzike i obrazovanja, jer je formirao veliki broj klarinetista.

Bio je član brojnih žirija u Parizu na konzervatorijumu i na mnogim međunarodnim takmičenjima.

Značaj
------

* Aktivnost Žak Lanseloa je u velikoj meri doprinela muzici, posebno klarinetu, jer je unapredio klarinetsku muziku svojom velikom arhivom snimaka i metodama učenja sviranja klarineta, ostavivši nam bogato nasleđe. "Lancelova škola" je u svetu prepoznatljiva po svojoj originalnosti i jedinstvenoj estetici.
* On je značajna ličnost za svet klarineta, pravi velikan među klarinetistima u modernoj istoriji klarinetske muzike.
* Premijerno je izveo mnoga dela: *Jean Riviera, Roger Calmela, Bernard Beugnota* i drugih.
* Za premijerno izvođenje Koncerta za klarinet kompozitora *Jean Françaixa*, Žak Lanselo je dobio *Grand Prix du Disque* 1971. godine.
* Imenovan je za počasnog člana *International Clarinet Association*.
* Čuveno međunarodno klarinetsko takmičenje nosi njegovo ime: "Jacques Lancelot International Clarinet Competition".

Literatura
----------

* Eberst, Anton: *Klarinet i klarinetisti*, Forum, Novi Sad, 1963.
* Lazić, Radivoj: *Učim klarinet* 1 - 4, Zavod za udžbenike i nastavna sredstva, Beograd, 1998.
* Brun, Bruno: *Škola za klarinet* 1. i 2. sveska, Prosveta, Beograd, 1956.

Spoljašnje veze
---------------

* Klarinetsko takmičenje  *Jacques Lancelot*
* Žak Lanselo, počasni član *Međunarodne klarinetističke asocijacije*
* Sve o klarinetu Arhivirano 2013-12-07 na Wayback Machine-u
* Klarinetista
**Lex Plautia Papiria (de Civitate Sociis Danda)** je bio zakon donesen u Rimu za vrijeme Savezničkog rata 89. pne. a kojim je značajno olakšano sticanje rimskog državljanstva stanovnicima italijanskih gradova u savezništvu s Rimom. Ime je dobio po Marku Plauciju Silvanu i Gaju Papiriju Karbonu, tribunima koji su ga predložili.

Svrha zakona je bila što prije okončati Saveznički rat, odnosno italijanskim saveznicima oduzeti glavni razlog zbog koga su bili dignuli ustanak. Za to su već ranije postojali presedani u obliku zakona koji su rimskim komandantima dali ovlasti da državljanstvom nagrade savezničke vojnike koji su se istakli u borbi, ali i godinu dana ranije donesen Lex Iulia. Novi zakon je, za razliku od prethodnog, omogućio da se državljanstvo ne daje kolektivno savezničkim gradovima, nego i pojedincima.

Jedna od najpoznatijih ličnosti koja se iskoristila ovim zakonom bio je grčki pjesnik Aulo Licinije Arhija, poznat i po tome što ga je branio Ciceron u postupku kojim se njegovo rimsko državljanstvo osporavalo.

Eksterni linkovi
----------------

* The Roman Law Library, incl. *Leges*
**Ljubelj Kalnički** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu općine Ljubešćica u Varaždinskoj županiji. Ono je položajem smješteno u središnjim prijedjelima Kalnika, južno od Varaždinskih Toplica. Naselje se sastoji od više zaseoka smještenih u kotlini između vrhova Ljubelj, Peca i Kozji hrbet. U zaseoku Horvati na brdu uz makadamsku cestu je kapelica 
Svete Barbare.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 150 stanovnika te 53 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:**Iskazuje se kao dio naselja od 1910. Do 1948. iskazuje se pod imenom Ljubelj. U 1991. povećano pripajanjem dijela područja naselja Ljubelj. Od 1948. do 1961. dio podataka sadržan je u naselju Ljubelj.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Ljubelj Kalnički** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Ljubešćica |
| --- |
| Kapela Kalnička • Ljubelj • Ljubelj Kalnički • Ljubešćica • Rakovec |
**KK Dubrovnik** je hrvatski košarkaški klub iz Dubrovnika.

Povijest
--------

Klub je osnovan 1946. i utakmice je igrao na košarkaškom igralištu "U Karmenu". Klub je Prvu ligu izborio tek tijekom sezone 2003./04. kada je odlučujućem susretu sezone pobijedio momčad Kaptola. Tijekom sezone 2005/06. klub se plasirao u drugi krug natjecanja FIBA kupa, a bio je i vodeća momčad A1 Hrvatske košarkaške lige te se plasirao u završnicu kupa. U sezoni 2012./13. klub je ispao iz A-1 lige i predstoji mu natjecanje u južnoj skupini A-2 lige.

Prvu prvoligašku utakmicu Dubrovnik je odigrao 16. listopada 2004.. U Rijeci je pobijedio Kvarner 78:75. Posljednju prvoligašku utakmicu odigrao je u Dubrovniku 12. svibnja 2013. Izgubio je od Križevaca 102:83. Posljednji prvoligaški pogodak za Dubrovnik (tricu sa zvukom sirene) postigao je Petar Dubelj.

### Sezona 2008./09.

U natjecateljskoj sezoni 2008./09. košarkaški klub Dubrovnik se natjecao u prvoj hrvatskoj ligi i osvojio peto mjesto što je najveći uspjeh u povijesti kluba.

Momčad
------

*Glavni članak: Popis igrača KK Dubrovnika*

Poznati igrači
--------------

* Hrvatska Andro Knego
* Hrvatska Adnan Bečić
* Hrvatska Milan Jejina
* Hrvatska Denis Bajramović
* Hrvatska Nikša Prkačin
* Hrvatska Hrvoje Perić
* Hrvatska Ante Tomić
* Hrvatska Lukša Andrić
* Hrvatska Mario Hezonja
* Hrvatska Domagoj Proleta

Izvori
------

1. ↑  dubrovacki.hr[*mrtav link*], "Križ(evci dobili) Dubrovnika: Oprostili se od Prve lige", objavljeno i pristupljeno 12. svibnja 2013.
2. 1 2 3  Ivo Mikuličin: Dalmatinska košarka u košu

Vanjske veze
------------

* Službena stranica Arhivirano 2009-01-30 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
HT Premijer liga  (2018./19.) |
| --- |
| Škrljevo | Alkar | Bosco | Cedevita | Cibona | Gorica | Hermes Analitica | KK Split | Vrijednosnice | Šibenik | KK Zabok | KK Zadar | |
*Za ostala značenja, v. Kameni cvijet (razvrstavanje).*
Kameni cvijet
**Kameni cvijet** je monumentalni spomenik posvećen svim žrtvama koje su stradale od strane ustaša u koncentracijskom logoru Jasenovac tijekom Drugog svjetskog rata. Autor spomenika je arhitekt Bogdan Bogdanović. Spomenik je završen i svečano otvoren 1966. godine.

Ostvarenje spomenika
--------------------

Mjesto jasenovačkog logora, s obzirom na veličinu zločina koji se tamo dogodio, relativno dugo vremena bilo je vjerojatno jedino mjesto nekog masovnog zločina u Europi koje još nije bilo obilježeno. Inicijativa za obilježavanjem je bila pokrenuta i tako je početkom 1960-ih arhitekt Bogdan Bogdanović pobijedio na natječaju za dizajn spomenika, koji je konačno bio ostvaren 1964. godine.

Bogdanović je u skladu s tada popularnom primjenom geometrizma u kiparstvu ostvario cvijet koji je apstraktan, ali i geometrijski pravilne konstrukcije.

Opis
----

Bogdanović je na mjestu logora koji je bio poprište ubijanja i mučenja, dizajnirao betonski cvijet, simbol nježnosti i ljepote. I sama činjenica da je cvijet sagrađen od betona ima svoju simboliku. Kada se posjetitelj za vrijeme toplog, sunčanog dana nađe unutar spomenika, temperatura postaje iznimno visoka, što posjetitelju stvara dojam da se nalazi usred pakla, što slikovito opisuje i jasenovački logor.

Bogdanović nije htio da spomenik bude nekakav simbol užasa koji se ovdje dogodio. Područje bivšeg jasenovačkog logora okružuju močvare i šikara, što je na neki način simbol ubijanja i smrti. Bogdanović je na tom mjestu ostvario cvijet, simbol života i ponovnog rađanja, što upravo karakterizira njegovu želju. On ne želi da se narodi prepiru i svađaju, nego da nakon užasa koji su se ovdje dogodili zavlada pomirenje i prestanak nasljeđivanja mržnje s koljena na koljeno.

Foto galerija
-------------

* 
* 
* 
* 
*

Izvori
------

1. ↑  Drago Zdunić, ur. *Revolucionarno kiparstvo*. „Spektar", Zagreb 1977. godina, 16.-19. str.
2. 1 2  Tena Benčić-Rimaj, Nataša Jovičić, ur. *Geneza cvijeta Bogdana Bogdanovića*. „Spomen područje Jasenovac", Jasenovac 2009. godina, 72.-81. str.

Vidi još
--------

* Spomen-područje Jasenovac
* Koncentracijski logor Jasenovac

Vanjske poveznice
-----------------

***Kameni cvijet*** na Wikimedijinoj ostavi

* Spomenik Cvijet u Jasenovcu, pristupljeno 12. kolovoza 2012.
* Jutarnji list: Novo svjetlo na remek-djelu Bogdana Bogdanovića: Kameni cvijet uvijek je bio više od spomenika Arhivirano 2012-04-16 na Wayback Machine-u, pristupljeno 12. kolovoza 2012.
**Gabal Katrine** (arapski: توبقال) što znači *Sveta Katerina* je najviša planina u Egiptu visoka 2,642 metara.

Karakteristike
--------------

Gabal Katrine leži na jugu Sinajskog poluotoka u Muhafazi Južni Sinaj, nedaleko od gradića Sveta Katerina.

Na samom vrhu nalazi se kapelica i meteorološka stanica.
Čuvena nešto niža Sinajska gora, leži 3 km sjevernije.

Planina je ime dobila po kršćanskoj mučenici sv. Katarini Aleksandrijskoj (rođena oko 249.), koja je zbog svojih uvjerenja mučena i ubijena. 
Njen su leš po legendi anđeli odnjeli na planinu, negdje u 9 ili 10. vijeku pronašli su ga monasi Manastira Sveta Katarina i sahranili u sarkofag u svojoj crkve, kao najvredniju relikviju.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Mount Kātrīnā mountain, Egypt*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 14.8. 2020.
2. 1 2  „*Climbing Mount Catherine*" (engleski). Alternative Egypt. Pristupljeno 14.8. 2020.

Vanjske veze
------------

***Gabal Katrine*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Mount Gabal Katrine, Egypt* (na portalu Encyclopaedia Britannica) (`en`)
* *Climbing Mount Catherine* (na portalu Alternative Egypt) (`en`)
**Jedinična matrica** je u linearnoj algebri naziv za kvadratnu matricu kojoj su elementi na glavnoj dijagonali jedinice, a ostali nule. Ova se matrica još naziva **matricom identiteta**, jer množenjem s drugim matricama daje upravo njih kao rezultat množenja tj. ne mijenja ih. Ova se matrica označuje velikim slovom *E* a indeks koji može i ne mora stajati pored oznake označuje dimenziju iste. Oznaka za matricu identičnog preslikavanja je *Id* ili samo *I*.

{\displaystyle E\_{1}={\begin{bmatrix}1\end{bmatrix}},\ E\_{2}={\begin{bmatrix}1&0\\0&1\end{bmatrix}},\ E\_{3}={\begin{bmatrix}1&0&0\\0&1&0\\0&0&1\end{bmatrix}},\ \cdots ,\ E\_{n}={\begin{bmatrix}1&0&\cdots &0\\0&1&\cdots &0\\\vdots &\vdots &\ddots &\vdots \\0&0&\cdots &1\end{bmatrix}}}
Što se također može definirati i Kroeneckerovom deltom:

{\displaystyle E\_{n}=(\delta \_{ij})\_{i,j\in \{1,\ldots ,n\}}},
gdje je:

{\displaystyle \delta \_{ij}=\left\{{\begin{matrix}1&,i=j\\0&,i\neq j\end{matrix}}\right.\quad {\mbox{sa }}i,j\in \{1,\ldots ,n\}}
Alternativni zapisi su:

{\displaystyle E\_{ij}=\delta \_{ij}}
{\displaystyle E=(\delta \_{ij})}

Osobine
-------

### Množenje

Jedna od bitnih osobina jedinične matrice *En* nekog prostora *Kn × n* jest ta da je ona jedina za koju vrijedi:

{\displaystyle EA=AE=A,\;A\in K^{n\times n}}
Štoviše, vidi se da je matrica nad prostorom *Kn × n* komutativna, tj. nije bitno množi li se njome slijeva ili zdesna. Ovo ne vrijedi za prostore *Kn × m, m ≠ n*, gdje se ovom matricom može množiti samo slijeva odnosno samo zdesna.

Iz ove osobine također slijedi i:

{\displaystyle AA^{-1}=A^{-1}A=E}
Primjer:

{\displaystyle {\begin{bmatrix}2&3&-2\\1&1&3\end{bmatrix}}\cdot {\begin{bmatrix}1&0&0\\0&1&0\\0&0&1\end{bmatrix}}={\begin{bmatrix}2&3&-2\\1&1&3\end{bmatrix}}}
### Determinanta i inverz

Determinanta ove matrice je uvijek 1, dok je ona sama sebi inverz.

{\displaystyle |E|=1}
{\displaystyle E=E^{-1}}
Druga se osobina može dokazati na sljedeći način:

{\displaystyle EE^{-1}=E}, opće pravilo koje vrijedi za sve matrice
{\displaystyle E^{-1}EE^{-1}=E^{-1}E}, množenje slijeva sa *E-1*
{\displaystyle \underbrace {E^{-1}E} \_{E}E^{-1}=\underbrace {E^{-1}E} \_{E}}, matrica pomnožena svojim inverzom uvijek daje *E*
{\displaystyle \underbrace {EE^{-1}} \_{E^{-1}}=E}, matrica pomnožena jediničnom daje samu sebe
{\displaystyle E^{-1}=E}, kraj dokaza
**Jehoram** ili **Joram od Jude** (יהורם המלך) bio je kralj drevnog Kraljevstva Juda i sin Jozafatov (2 Kraljevi 8:16). 

William F. Albright mu je vladavinu datirao u period 849. pne.-842. pne. dok je E. R. Thiele naveo datume 848. pne.-841. pne..

Jehoram je sklopio savez sa Kraljevstvom Izrael oženivši Athaliah, the daughter of Ahab. Usprkos saveza s moćnijom sjevernom državom, Jehoramova vladavina nad Judom je bila slaba. Edom se pobunio, a kada je Jehoram krenuo da to uguši, vojska mu se razbježala pred Edomcima, pa im je morao priznati nezavisnost. Grad Libnah se pobunio protiv njegove vladaine, a 2 Ljetopisi (21:10), navode kao razlog da je "napustio Jahvea, Boga svojih otaca."

*2 Ljetopisi* također navodi i pljačkaški prepad Filistejaca, Arapa i Etiopljana koji su ušli u kraljevske odaje te odveli cijelu porodicu osim najmlađeg sina Ahazije (21:16f). Nakon toga je Jahve učinio Jehorama da pati od upale trbuha, da mu crijeva izađu i umre dvije godine poslije (21:18f).


|
|  |
| Joram od Jude **Kuća Davidova**bočni ogranak od **Pleme Juda** |
| Prethodi:**Jozafat** | **Kralj Jude**Albright: 849. pne. – 842. pne. Thiele: cca. 848. pne. – 841. pne. Galil: cca. 851. pne. – 843. pne. | Slijedi:**Ahazija** |
**Juraj Njavro** (Cerovica, Neum, 2. srpnja 1938. - Zagreb, 15. rujna 2008.), bio je hrvatskiski liječnik i političar, poznat kao direktor gradske bolnice za vrijeme opsade Vukovara te kao ministar u nekoliko hrvatskih vlada 1990-ih.

Životopis
---------

Juraj Njavro rodio se je u Cerovici pokraj Neuma, 1938. godine. Osnovnu školu završio je u rodnom mjestu, gimnaziju u Dubrovniku, a Medicinski fakultet u Zagrebu.

Izbijanje rata 1991. godine ga je zateklo u Vukovaru, gdje je kao direktor bolnice i kirurg osobno sudjelovao u liječenju ranjenika. Nakon što je u studenom grad pao, Njavro je zajedno sa velikom skupinom civila zarobljen od snaga JNA i odveden u logor u Srijemskoj Mitrovici gdje je proveo nekoliko mjeseci. Svoja iskustva je opisao u knjizi 'Glava dolje, ruke na leđa*. Pušten je tijekom razmjene zarobljenika.*

U ljeto 1992. je kao član HDZ izabran u Hrvatski sabor gdje će, uz još dva dodatna mandata, služiti do 2003. godine. U vladi Hrvoja Šarinića (1992.-1993.) bio je ministar zdravstva, u Vladi Nikice Valentića (1993.-1995.) obnašao je dužnost ministra za humanitarna pitanja, a bio je i na položaju ministra hrvatskih branitelja Domovinskog rata u Vladi Zlatka Mateše (1996.-1997.).

### Vlada RH

Nagrade, priznanja i odlikovanja
--------------------------------

* Nositelj je mnogih odličja, priznanja i zahvalnica, a sam je posebno isticao priznanje Medicinskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu "Medicina - za humanost i etičnost"
* 1995.: Red kneza Domagoja s ogrlicom

Izvori
------

1. ↑  *Umro dr. Juraj Njavro*, *Slobodna Dalmacija*, 15. rujna 2008. pristupljeno 18. svibnja 2015.
2. ↑  Hrvatski sabor - Juraj Njavro Arhivirano 2013-10-15 na Wayback Machine-u, pristupljeno 12. listopada 2013.
3. ↑  Narodne novine, broj: 01-051-95-7-1/1, 28. svibnja 1995. pristupljeno 18. svibnja 2015.
**Jura** je naziv za mali planinski lanac smješten sjeverno od Alpa, koji dijeli rijeke Rajnu i Rhonu te služi kao njihova vododjelnica. Planine koje ga čine se nalaze u Francuskoj, Švicarskoj i Njemačkoj. Ime"Jura" dolazi od kaletskog korijena "jor" koji je latiniziran u "juria", što znači šuma ("Jura" se tako može grubo prevesti i kao "šumske planine").

U Francuskoj Jura pokriva regiju Franche-Comté, prostirući se na jug do departmana Rhône-Alpes i istočćno od departmana Ain, s time da gorje svoj vrh ima Le Crêt de la Neige. Južni dio francuske Jure je sjeverozapadno od departmana Savoie. Sjeverni kraj je na južnom robu Alsacea. Oko 1600 kvadratnih gorja je zaštićeno kao Regionalni prirodni park Jurskih planina.

U Švicarskoj gorje prekriva zapadnu granicu s Francuskom u kantonima Basel, Solothurn, Jura, Bern (tj. Bernska Jura), Neuchâtel, Vaud, te granicu s Njemačkom u kantonu Schaffhausen. Također uključuje kanton Basel-Landschaft. Švicarska Jura je industrijalizirana od 18. vijeka te je predstavljala glavno središte urarske industrije. Zbog toga se u njoj nalaze relativno veliki gradovi na velikim nadmorskim visinama kao što su La Chaux-de-Fonds, Le Locle, and Sainte-Croix (poznat po svojim muzičkim kutijama). U ovoj oblasti se bilježi primjetan pad stanovništva od 1960. Švicarska Jura predstavlja jedno do tri geografske oblasti Švicarske, uz Švicarsku visoravan i Švicarske Alpe.

U Njemačkoj je Jura niže visine, te se prostire po bavarskoj, švapskoj i Franačku visoravan.

Prema ovom gorju je nazvan francuski departman Jura, švicarski Kanton Jura, i jurski period u geološkim dobima.

Izvori
------

1. ↑  Ebel, J.G. 1808. Ueber den Bau der Erde in dem Alpengebirge zwischen 12 Längen- und 2-4 Breitengraden nebst einigen Betrachtungen über die Gebirge und den Bau der Erde überhaupt. Zweyter Band. *Orell Füssli und Compagnie* 428 pp; Zürich
2. ↑  Rollier, L. 1903. Das Schweizerische Juragebirge. *Sonderabdruck aus dem Geographischen Lexikon der Schweiz, Verlag von Gebr. Attinger,* 39 pp; Neuenburg
3. ↑  Hölder, H. 1964. Jura - Handbuch der stratigraphischen Geologie, IV. *Enke-Verlag*, 603 pp. 158 figs, 43 tabs; Stuttgart
4. ↑  Arkell, W.J. 1956. Jurassic Geology of the World. *Oliver & Boyd*, 806 pp.; Edinburgh und London.

V. također
----------

* Ain
* Le Crêt de la Neige
* Le Reculet
* La Dôle
* Col de la Faucille
* Popis planina u Švicarskoj

***Jura (planine)*** na Wikimedijinoj ostavi
| **jedarce** |
| --- |
| Položaj jedarceta u jedruPoložaj jedarceta u jedru |
| **Karakteristike organele** |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| prisutna u: | jedrima eukariota |
| broj u ćeliji: | 1-mnogo |
| oblik: | najčešće loptast |
|
|
| funkcija: | sinteza ribozomalnih RNK i proteina |

 |

**Jedarce** (lat. *nucleolus*, mn. nucleoli) se može smatrati nuklearnom organelom, odnosno suborganelom jedra. Glavna funkcija jedarceta je stvaranje i organizovanje komponenti ribozoma (rRNK i ribozomalnih proteina). Jedarce je često sfernog oblika, okruženo masom heterohromatina. Nije odvojeno membranom od nukleoplazme.

Jeadrce se nalazi u nukleoplazmi (unutrašnji sadržaj jedra) od koje nije odvojeno membranom. Vidljivo je u interfaznom jedru, dok prividno nestaje za vreme deobe, a postaje ponovo uočljivo na kraju mitoze (telofaza). Obrazuje se u predelu sekundarnog suženja kromosoma, pa se taj deo naziva organizator jedarceta. Nukleolus počinje da se uočava u telofazi aktivnošću strogo određenih kromosoma (označeni su kao nukleolusni kromosomi) i to ne čitavih kromosoma već samo njihovih sekundarnih suženja.

Hemijski sastav nukleolusa je sledeći: 

* DNK,
* RNK i
* proteini (histoni i enzimi - nehistoni).

Ranije se smatralo da u jedarcetu nema DNK sve dok biohemijskim radovima nije dokazano njeno prisustvo i to 7-17% u odnosu na ukupnu masu nukleolusa. Proteina ima 70-80% od totalne suve težine, pri čemu histoni čine 32% od nukleolusnih proteina. Od enzima u ovoj organeli dokazano je prisustvo ATP-aze, RNK-polimeraze i dr.

Švedski naučnik Kasperson je oko 1940. g. je zapazio da jedarce učestvuje sintezi proteina, što je kasnije detaljnije objašnjeno time da se u njemu vrši sinteza ribozomskih RNK koje ulaze u izgradnju ribozoma (organele u kojima se sintetišu proteini). Pošto se u jedarcetu sintetišu delovi ribozoma, ono je stoga krupno u jedru ćelija koje vrše intenzivnu sintezu proteina. Jedro može da sadrži jedno ili veći broj jedaraca.

Literatura
----------

***Jedarce*** na Wikimedijinoj ostavi

* Šerban, M, Nada: Ćelija - strukture i oblici, ZUNS, Beograd, 2001
* Grozdanović-Radovanović, Jelena: Citologija, ZUNS, Beograd, 2000
* Pantić, R, V: Biologija ćelije, Univerzitet u Beogradu, beograd, 1997
* Diklić, Vukosava, Kosanović, Marija, Dukić, Smiljka, Nikoliš, Jovanka: Biologija sa humanom genetikom, Grafopan, Beograd, 2001
* Petrović, N, Đorđe: Osnovi enzimologije, ZUNS, Beograd, 1998

| * p
* r
* u
Stanične ili ćelijske strukture i organele |
| --- |
| 
Akrozom • Apoptozom • Bičevi/Treplje • Blefaroplast • Centrozom (MTOC) • Citoplazma • Citoskelet • Ćelijska membrana • Ćelijske depozicije i inkluzije • Ćelijski zid • Endoplazmatični retikulum • Endozom • Goldžijev aparat • Hloroplast • Hromatofor • Jedarce • Jedro • Lizozom • Mezozom • Mitohondrija • Nukleoid • Nukleomorf • Peroksizom • Pirenoid • Plastid • Plazmid • Proteazom • Pseudopodije • Rezidualna tela • Ribozom • Tilakoidi • Vakuola • Vezikula
 |
**Jedburgh** (škotski: *Jeddart*) je kraljevski grad na jugoistoku Škotske od 
4,030 stanovnika.

Jedburgh administrativno podpada pod Područno vijeće (council area) - 
Scottish Borders, a nekada je bio administrativni centar historijskog countya Roxburghshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Jedburgh leži duž obala riječice Jed pritoke rijeke Teviot, udaljen 16 km
engleske granice.

Historija
---------

U tada malom Jedburghu je još u 9. vijeku podignuta crkva na mjestu gdje se danas nalaze ostatci opatije. 
Budući kralj David I osnovao je 1118. samostan za augustinske monahe iz francuskog Beauvaisa. On ga je 1147. uzdigao u rang opatije. Jedburgh je više puta 
teško stradao u pograničnim sukobima sa Englezima; 1523. je popaljen, a 1544. ponovno razaran. Opatija je napuštena - 1559. pa ju je 1637. kupio 3. earl od Lothiana. Od 1913. brigu o negovim ruševnim zidinama vodi Nacionalna komisija za spomenike.

Nekadašnji Zamak Jedburgh ležao je iznad rijeke na jugu grada, i on je podignut za vladavine kralja Davida I. On je bio prva (od pet) utvrda, koje su Škoti morali prepustiti Englezima - 1174. 
Povremeno je služio kao kraljevska rezidencija, ali kako je često padao u engleske ruke, bio je više prijetnja, nego zaštita pa su ga sami Škoti srušili 1409. Na njegovom mjestu izgrađen je zatvor u neoklasicističkom stilu kog i dalje zovu zamak.

Škotska kraljica Mary provela je izvjesno vrijeme u oktobru 1566. u kući u ulici Queen, ona je danas uređena kao muzej, sa mnogim kraljičinim relikvijama. 

U Škotskoj postoji ironična pošalica - *džedburška pravda*, po kojoj te prvo objese a tek onda sude, nastala na osnovu stvarnog događaja iz prošlosti grada - kad su na vrlo sličan način tako prošli članovi bande kradljivaca, ali kao i svaka generalizacija i ona baš nema puno veze sa istinom.

Privreda
--------

Jedburgh je poznat po proizvodima od pletene vune, a ima i pogona koji se bave proizvodnjom predmeta od kože, elektronikom i mlinarstvom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Jedburgh (Scottish Borders)" (engleski). City population. Pristupljeno 20. 01. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Jedburgh*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 1. 2015.

Vanjske veze
------------

***Jedburgh*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Jedburgh* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Kamilica** (lat. *Matricaria recutita*) je jednogodišnja biljka iz porodice glavočika (Asteraceae), jedna od najpoznatijih ljekovitih biljaka.

Opis
----

Visoka je 15-60 cm, ima tanki i razgranati korijen i dvostruko peraste razdijeljene listove. Stabljika je uspravna, gola, većinom razgranjena. Listovi su naizmjenični, 2-3 puta perasto razdijeljeni, sa uskim, linearnim režnjevima. Mirišljive cvjetne glavice su pojedinačne, na dugim stapkama. Imaju ispupčenu i šuplju cvjetnu ložu, a sastavljene su od dvospolnih žutih cjevastih cvjetića u sredini i bijelih jezičastih cvjetića na rubu, koji su povijeni prema dolje. Plodovi su sitne duguljaste svijetlo-smeđe roške sa 3 rebra, bez kunadre.

Biljka cvate od kraja travnja do rujna.

Kamilica je rasprostranjena u skoro cijeloj Europi i Aziji. Raste na mjestima izloženim suncu.

Uporaba kamilice je vrlo raširena, kako u narodnoj tako i u službenoj medicini. Od cvjetova kamilice najčešće se spravlja čaj, jedan od najpoznatijih narodnih lijekova. Najljekovitiji su cvjetovi sakupljeni u glavičaste cvasti. Sadrže eterično ulje koje im daje ugodan miris. Poznata je i primjena kamilice u aromaterapiji. Cijenjeno je i poznato svježe dobiveno ulje kamilice.

Postoji veliki broj registriranih preparata čiji je sastojak kamilica (na tržištu Zapadne Europe oko 150). Glavna ljekovitost ove biljke ogleda se u liječenju želudačno-crijevnih bolesti (gastritis, enteritis, kolitis), neurodepresija i oboljenja maternice. Za vanjsku primjenu se upotrebljava protiv upala kože i sluzokože, za inhalaciju, kupke itd. jer posjeduje dobra antibakterijska, antivirusna i fungicidna djelovanja.

Eksterni linkovi
----------------

***Kamilica*** na Wikimedijinoj ostavi

* Chamomile for IBS
* Herbal Supplements in Pregnancy Arhivirano 2006-10-08 na Wayback Machine-u - Popis aktivnih kemijskih tvari u kamilici
**Koljski poluotok** (rus. *Кольский полуостров*) je veliki poluotok na krajnjem sjeverozapadu Rusije, u Murmanskoj oblasti u Sjeverozapadnom federalnom okrugu.

Geografija
----------

Kola ima površinu od 100.000 km², isturen je nekih 305 km u pravcu sjever-jug, tako da dobar dio poluotoka leži unutar Arktičkog kruga i nekih 400 km u pravcu istok-zapad. Kola razdvaja Bijelo od Barentsovog mora na sjeveru. Geološki poluotok Kola je produžetak Baltičkog štita, sastavljen od prekambrijskih granita i gnajsa, starih više od 540 miliona godina.

Teren poluotoka je jako isprekidan rasjedima, procijepima, brdima i kotlinama. Dva lakolitna planinska masiva, formirana uzdizanjem eruptivnih stijena, su najviše točke poluotoka. To su Hibini (1201 m) i Lovozorske tundre (1191 m) koje se prostiru od zapada prema istoku. Sjeverne obale polotoka počinju od visokih kamenih litica, pa se prema jugu blago spuštaju do visoravni, nakon nje se visina smanjuju i dalje prema jugu sve do niske močvarne obale uz Zaljev Kandalakša. Istočne obale poluotoka, zvane Terski, oblikuju niske litice, one okružuju uski ulaz u Bijelo more, poznat kao Grlo Bijelog mora (Горло Белого моря).

Poluotok Kola poznat je po brojnim jezerima (Imandra, Umbozero, Lovozero) i rijekama s brzacima (Niva), velikog hidropotencijala, pa se planira izgradnja nekoliko hidroelektrana.

Klima
-----

Bez obzira na to što se nalazi unutar Arktičkog kruga, Kola ima relativno blagu klimu, zbog toplih atlantskih struja, tako da je srednja januarska temperatura oko -10 °C, a majska oko 10 °C. Flora poluotoka je oskudna, na sjeveru je prekriven tajgom a na jugu tundrom. Najveće naselje, administrativni centar i glavna luka je grad Murmansk.

Vanjske veze
------------

***Koljski poluotok*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Kola Peninsula* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 234164748
* LCCN: sh85072821
* GND: 4098030-3
* NKC: ge139250

 |
**Kazališna grupa Viktora Cara Emina** je kazališna skupina iz Rijeke.

Povijest
--------

### Početci

Osnovana je na Sušaku (Rijeka) 1949. u sklopu KUD-a "Istravino". Nosi ime hrvatskog književnika Viktora Cara Emina. Predstave je do 1959. izvodila u Domu kulture "Vladimir Nazor" (danas nosi ime **Hrvatski kulturni dom**). Te godine gradska je uprava odlučila dodijeliti joj dvoranu Kina Tuhobić (do 1945. Kino Luxor). Dvorana je skromno obnovljena. Već 1961. u njoj je održan Prvi festival hrvatskih kazališnih amatera. 
Uslijedilo je razdoblje stečajne uprave.

### Zlatno razdoblje

1967. skupina se diže iz pepela. Od 1967. do 1975. bile su zlatne godine ove trupe. Trupa je je čak šest puta pobijedila na amaterskim festivalima. Brojne nagrade za uloge još više uljepšavaju sliku ovih zlatnih godina.

### Gostovanje u svom gradu

Ipak, skromna obnova dvorane nije mogla dovijeka trajati. Već od 1975. predstave više nisu izvodili u svojim prostorima, nego je KG Viktora Cara Emina služila se tuđim dvoranama kao gost u svome gradu.

Objekt koji im je bio dodijeljen, dvorana kina Tuhobić, denacionalizirana je 1993. godine te ju je sud odlukom vratio potomcima predratnih vlasnika. Prisiljen beskućništvom KG Viktora Cara Emina je i dalje održavala probe u skromnim klupskim prostorijama. Tako je bilo sve do 2002. kada je sudskim nalogom zaplijenjen prostor, brave zamijenjene, a nesretni Ansambl je u najkraćem roku morao uzeti čitavu svoju opremu. 

### Beskućništvo

Od dana pljenidbe KG Viktora Cara Emina je beskućničkom kazališnom grupom. Praktično je prvo takvo u svijetu u trećem tisućljeću! Usprkos tome, djeluje i danas, priprema nove predstave. Grupi dolazi nova mladež koja nije upućena u prošlost ove kazališne grupe. Grupu danas vodi Siniša Posarić.

Glumci
------

Glumačku su karijeru u ovoj grupi počeli među ostalima Mustafa Nadarević, Boris Lučić, Gordan Pičuljan, Mirko Šatalić, Dalibor Fryda, Gordana Petrović, Olivera Baljaki Anđelko Somborski.

Ljudi od pera
-------------

Radu ove grupe na vlastiti su način pridonijeli Nedjeljko Fabrio, Igor Mrduljaš, Uroš Kilvajn, Antun Koren, Milivoj Bakarčić, Diana Rosandić, Siniša Posarić i drugi....

Redatelji
---------

Znameniti redatelji koji su radili s ovom kazališnom družinom: Anđelko Štimac, Vlado Vukmirović,Dane Georgijevski, Boris Lučić, Mladen Vrančić, Pavao Cindrić, Siniša Posarić i drugi.

Vanjske veze
------------

* Kazališna grupa Viktora Cara Emina: Kako se uništava kulturno stvaralaštvo na riječki način!, postavio Siniša Posarić
**Franko Kaštropil** (Split, 8. ožujka 1983.) je hrvatski profesionalni košarkaš. Igra na poziciji centra

Karijera
--------

Kaštropil je karijeru započeo u Solinu, da bi 2002. prešao u Split CO. Te godine je osvojio i zlatnu medalju u dresu hrvatske juniorske reprezentacijena Europskom prvenstvu. U prvoj je sezoni u Splitu osvojio naslov prvaka Hrvatske, a godinu kasnije sa splitskim je *žutima'* osvojio i Kup Krešimira Ćosića, te je igrao u ULEB kupu. Za Split CO je u sezoni 2004./05. igrao prosječno 21 i pol minutu u NLB ligi, te ubacivao 6,7 koševa (58% za 2, 36% sl. bacanja) uz 5,6 skokova, dok je sezonu kasnije za 19 minuta na parketu postizao 5,8 koševa (51% za 2, 49% sl. bacanja) uz 6,6 skokova.

Nakon prelaska u Cibonu 2006./07. nije se uspio nametnuti treneru i imao je skromnu minutažu. U sezoni 2007./08. u NLB ligi odigrao je 16 utakmica uz skromnih 9 minuta u igri za kojih je ubacivao 4,8 koševa (75% za 2, 46 % sl. bacanja ) uz 3,1 skok, a u Euroligi je nastupio na 8 utakmica, te za 9 minuta postizao 1,6 koševa ( 56% za 2, 60 % sl. bacanja ) uz 2,5 skokova. U ljeto 2008. prelazi u redove Cedevite Zagreb, kako bi ponovo vratio svojim odličnim igrama koje je pružao u Splitu. U ljeto 2011. potpisuje za KK Zadar gdje je u 30 utakmica A1 lige postigao 5.9 koševa i 5.4 skoka. U Prosincu 2011. se seli u drugoligaša, KK Jazine Zadar no ubrzo nakon toga se vraća u KK Zadar. Sezonu 2012-2013 ponovno provodi u dresu KK Zadara kada u 24 utakmice ABA lige postiže 10.5 koševa, 5.9 skokova i 1.2 asistencije, te iste sezone igra za KK Jazine Zadar i postiže 7.2 koša i 4.8 skokova u 17 utakmica A2 lige. U ljeto 2013. seli se u HKK Siroki gdje u 15 utakmica ABA lige bilježi 5.8 koševa i 4.9 skoka. Na dan 16.01.2014 sporazumno raskida ugovor s HKK Sirokim.
*Za ostale upotrebe, v. Lira (razvrstavanje).*
Terpsihora s lirom (detalj Rafaelove freske, 16. st.
**Lira** je žičani instrument. Broj žica je varirao u različitim vremenskim razdobljima i mjestima, najčešće ih je bilo 4, 7 ili 10. Obično se na njemu sviralo pomoću trzalice, kao na gitari, umjesto prstima, kao na harfi. Prema grčkoj mitologiji, bog Hermes je napravio liru od velikog kornjačinog oklopa koji je pokrio životinjskom kožom i rogovima od antilope.

U korenu reči lirika čuva se njena veza s glazbalom liri po kojem je dobila ime, jer su se nekada pjesme pjevale uz glazbenu pratnju.

Drevno trzalačko glazbalo lira bilo je poznato Sumeranima, Egipćanima i drugim narodima Prednjeg istoka. U Grka dobiva svoj tipičan oblik, sličan gitari, s 5-7 žica koje su se trzale prstima ili trzalicom. Raširena je od 6. st. p.n.e. osobito kao glazbalo grčkih pjesnika i pjevača *lirika*.

Izvori
------

1. ↑  *Opća enciklopedija Jugoslavenskog leksikografskog zavoda*, svezak 5 (L-Nigh), Zagreb 1979. str. 139

***Lira (instrument)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4168390-0
* NDL: 00617069

 |
**Jovan Kursula** (Donja Gorevnica, 1768 – Deligrad, 1813) je proslavljeni srpski junak iz Prvog srpskog ustanka.

Biografija
----------

*Kursulina ulica*
Jovan Kursula je rođen 1768. godine u Donjoj Gorevnici kod Čačka kao Jovan Petrović.. Posle očeve smrti majka se preudala u selo Cvetke kod Kraljeva i sa sobom je povela i Jovana.

Kursula je uvek nosio dugu i smeđu kosu, lice mu je bilo belo, a obrazi puni. Bio je krupan, u plećima širok i malo pognut. Uvek je nosio gunj i čakšire od grubog sukna, na nogama opanke i bele čarapaluke (vunene čarape). Na glavi je nosio šubaru od jagnjeće kože.

Kursula je bio hrabar i snažan čovek. Bio je neustrašiv ratnik. Nije zvanično imao nikakav čin ili starešinstvo niti je to voleo. Nije voleo nikome da komanduje ali ni da drugi njemu naređuju. Karađorđe ga je cenio i svrstavao među vojvode. Voleo je da se bori i nikad nije ustuknuo pred protivnicima. Nije se plašio ni puške ni sablje.  
 
Uvek je jahao dobre konje i nikad peške u boj nije odlazio. Kursula je na megdan polazio pušeći svoju lulu sa duvanom, koju bi pred samim protivnikom istresao i stavio u svoju čibučnicu. Promenio je mnogo konja ali mu je najdraža bila kobila koju je zvao „Strina". Sa njom je učestvovao u boju na Varvarinskom polju kada je pogubio turskog junaka zvanog „Crni arapin". Omiljeno oružje mu je bila sablja.

Zbog hrabrosti i junaštva u narodu je poznat kao „megdandžija" i mnogi su ga tako zvali.
Umro je u avgustu 1813. godine u selu Cvetke od rana zadobijenih u boju na Deligradu. Sahranjen je u grob svoje majke kod stare cvetačke crkve brvnare sa zapadne strane gde se i danas nalazi njegov nadgrobni spomenik.

Dvoboj Kursule i Crnog arapina na Varvarinskom polju opevao je u svojoj pesmi „Kursula i Arapin" profesor zemljopisa na Velikoj školi Jovan Dragašević.

Kursula je učestvovao u sledećim bojevima:

* Boj na Čačku – mart 1805. godine
* Boj na Karanovcu – jun 1805. godine
* Boj na Crnom vrhu – 1809. godine
* Boj na Varvarinskom polju – septembar 1810. godine
* Boj na Deligradu - avgust 1813. godine

Literatura
----------

1. ↑  Vladimir Tošić, „Mrčajevci i okolina", MZ Mrčajevci, 1978. godine

Spoljašnje veze
---------------

* Jovan Kursula - biografija Arhivirano 2018-12-05 na Wayback Machine-u
* 
* Megdandžija bez titule i vlasti („Politika", 2. septembar 2013)
* Dimitrije Jovanović: JOVO KURSULA ("Slovensko društvo")
Frankopanski kaštel u Ogulinu
**Frankopanski kaštel** je renesansna utvrda u gradu Ogulinu u Karlovačkoj županiji. 

Tlocrt građevine je u obliku nepravilnog četverokuta, a po svom sadržaju pripada tipu renesansnog kaštela. Ogulin je nastao oko kaštela, kojeg je izgradila plemićka obitelj Frankopan krajem 15. stoljeća. Točno vrijeme nastanka ogulinske utvrde nije utvrđeno, no poznata je isprava Bernardina Frankopana koju je izdao u svom gradu Modrušu oko 1500. godine, kada je novosagrađenom gradu Ogulinu označio granice između Modruša i Vitunja.

Kaštel je sagrađen u blizini Đulina ponora, koji je ponor rijeke Dobre u središtu Ogulina. 

Bernardin Frankopan dao je sagraditi ovaj kaštel. U to vrijeme bio je jedan od najmoćnijih ljudi u Hrvatskoj, velikaš, vojskovođa, diplomat i mecena, pripadnik roda knezova Frankopana. Kao moćan i ugledan aristokrat, bio je nositelj borbe za opstanak hrvatskog naroda na prostorima ugroženima od turske invazije.

Kaštel je odigrao veliku ulogu u razvoju sadašnjeg Ogulina.

Danas je u kaštelu Zavičajni muzej otvoren 1967. godine. Ima nekoliko zbirki: arheološku, etnografsku, starog oružja, spomen-sobu Ivane Brlić-Mažuranić, planinarsko-alpinističku, te izložbu akademskog slikara Stjepana Galetića podrijetlom iz Ogulina.

Izvori
------

1. ↑   Preuzeto 14. lipnja 2012.
2. ↑   Arhivirano 2012-02-22 na Wayback Machine-u Preuzeto 14. lipnja 2012.

***Frankopanski kaštel u Ogulinu*** na Wikimedijinoj ostavi
Za znamenitog bizantskog generala pod Romanom I, v. Jovan Kurkuas.
**Jovan Kurkuas** (grčki: , italijanski: ), bio je bizantski *anthypatos* odnosno katepan Italije od 1008. do smrti. Bio je armenskog porijekla. Prije dolaska u Italiju je služio kao *strategos* Samosa. U Bari, sjedište tadašnjeg Katepanata, došao je u maju 1008. kako bi zamijenio Aleksiosa Ksifijasa, poginulog za vrijeme gušenja ustanka Langobarda u Apuliji. Za vrijeme njegovog mandata je 9. maja 1009. je u Bari izbio ustanak pod langobardskim plemićem Melusom koji je brzo proširio i na druge gradove. Kurkuas je poginuo u borbi sa ustanicima krajem 1009. ili početkom 1010. Ustanak, koji je u njegovo vrijeme bio manjeg opsega, je s vremena eskalirao u krizu koja će dovesti do normanske hegemonije nad Mezzogiornom. Nakon Kurkuasove pogibije je u Italiju došao njegov nasljednik Vasilije Mesardonites.

Literatura
----------

* Norwich, John Julius. *The Normans in the South 1016-1130*. London: Longman, 1967.
* Chalandon, Ferdinand. *Histoire de la domination normande en Italie et en Sicilie*. Paris, 1907.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Alexios Xiphias** | **katepan Italije**1008 – 1009 ili 1010 | Slijedi:**Basil Mesardonites** |
| **(Bei) Liang Wuxuanwang** ((北)涼武宣王) |
| --- |
| Porodično ime: | Juqu (沮渠; jǔ qú) |
| Osobno ime: | Mengxun(蒙遜, méng xùn) |
| Hramsko ime: | Taizu (太祖, tài zǔ) |
| Posthumno ime: | Wuxuan (武宣, wǔ xuān)doslovno:"ratnički i odgovoranm" |
|

**Juqu Mengxun** (沮渠蒙遜) (368–433) je bio princ, odnosno vladar kineske/Xiongnu države Sjeverni Liang. Pripadao je klanu Juqu i sa svojim rođakom Juqu Nanchengom (沮渠男成) je pomagao osnivaču države Duan Yeu koji se 397. odmetnuo od države Kasniji Liang. Godine 401. je Juqu Mengxun na prevaru potakao Duan Yea da pogubi Juqu Nanchenga pod lažnom optužbom, a onda to pogubljenje iskoristio kao izgovor za pobunu u kojoj je Duan Ye ubijen, a on sam došao na vlast. U decenijama koje su slijedile, uspio je očuvati nezavisnost svoje države iako je nominalno služio kao vazal države Kasniji Qin, kineske dinastije Jin i, na kraju, Xianbei dinastije Sjeverni Wei. Kineski historijski izvori ga opisuju kao sposobnog vladara koji je pred kraj vladavine postao okrutan i kapriciozan. Naslijedio ga je stariji brat Juqu Mujian. 

| Kraljevske titule |
| --- |
|
| Prethodi:**Duan Ye** | **Princ Sjevernog Lianga**401–433 | Slijedi:**Juqu Mujian (Princ Ai)** |
| **Vladar Kine (Sjeverni Gansu)**401–433 |
|
| Prethodi:**Tufa Rutan od Južnog Lianga** | **Vladar Kine (Centralni Gansu)**411–433 |
| Prethodi:**Li Xin od Zapadnog Lianga** | **Vladar Kine (Oblast Jiuquan)**420–433 |
| Prethodi:**Li Xun od Zapadnog Lianga** | **Vladar Kine (Oblast Dunhuang)**421–433 |
**Lisija**, **Lizija** ili (po nekim izvorima) Lusija (? - 162. pne.) bio je seleukidski vojskovođa u službi kralja Antioha IV Epifana. Antički ga izvori spominju kao "plemenitog čovjeka, u rodu s kraljevskom porodicom". Godine 166. pne. je Antioh krenuo u rat protiv Parta na istoku, a Liziji ostavio upravljanje zapadnim provincijama i brigu o malodobnom princu Antiohu. Jedan od zadataka je bilo i gušenje makabejskog ustanka u Judeji. U tome Lizija nije imao uspjeha, te je pretrpio poraze u kod Emausa 166. pne. i kod Beth-zura 165. pne. što je dovelo do gubitka Jeruzalema. Usprkos toga Lizija je postao regent nakon Antiohove smrti 164. pne. Iste godine je opsjeo Jeruzalem, ali se morao vratiti da porazi Filipa, jednog od pretendenata na prijestolje. Bez uspjeha je pokušao pridobiti Rimljane da podrže njegovu vlast. Ti su napori propali kada je Demetrije izbjegao iz rimskog zarobljeništva i došao u Antiohiju. Tamo je dao pogubiti mladog princa i Liziju.

Izvori
------

* Hutchinson, J. (1915). "Lysias". *International Standard Bible Encyclopedia*. Eds. Orr, James, M.A. D.D. pristup 9.12. 2005.
**Junín** (španjolski: *Departamento de Junín*) je jedan od 24 departmana na koji je Peru podjeljen.

Karakteristike
--------------

Departman Junín se prostire u sredini zemlje po planinama Anda na zapadu i po džunglama sliva Amazone na istoku.
Sa sjevera graniči sa Departmanom Pasco, sa zapada sa Provincijom Lima, sa juga sa departmanima Ayacucho i Huancavelica, sa Departmanom Cuzco na jugoistoku i sa Departmanom Ucayali na sjeverozapadu.

Junín ima površinu od 44,197 km², na kojoj živi 1,361,467 stanovnika

Departman je administrativno podjeljen na 9 provincija to su; Chanchamayo (167,385), Chupaca (57,604), Concepción (59,138), Huancayo (595,183), Jauja (88,405), Junín (22,757), Satipo (239,105), Tarma (91,849) i Yauli (40,041) i 44 distrikta.

Administrativni centar departmana je grad Huancayo koji ima 119,977 stanovnika.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Junín Region in Peru*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.06.2023.
2. ↑  „*Huancayo in Huancayo (Junín Region)*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.06.2023.

Vanjske veze
------------

***Junín (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobierno Regional Junín* (službene stranice) (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani Perua |
| --- |
| 
* Amazonas
* Áncash
* Apurímac
* Arequipa
* Ayacucho
* Cajamarca
* Callao
* Cuzco
* Huancavelica
* Huánuco
* Ica
* Junín
* La Libertad
* Lambayeque
* Provincija Lima
* Loreto
* Madre de Dios
* Moquegua
* Pasco
* Piura
* Puno
* San Martín
* Tacna
* Tumbes
* Ucayali

 | Zastava Perua |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |