recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Giovanni Battista Meduna** (\* Venecija, 11. jun 1800.- † Venecija, 1880.) bio je uticajan venecijanski klasicistički arhitekt, konzervator i kipar, poznat po 
restauraciji teatra La Fenice, Duždeve (južna fasada 1877.) i palače Ca' d'Oro (1850.), kao i po projektu splitskih
Prokurativa.

Biografija
----------

*Giovanni Battista Meduna* školovao se u Veneciji kod arhitekta Giannantonija Selve a nakon njegove smrti kod arhitekata Antonija Dieda i Francesca Lazzarija. Prvi njegov rad bio je projekt za venecijansku klaonicu 1834. od 1836. vodi vlastitu kiparsko-graditeljsku bottegu.

Nakon što je teatar La Fenice izgorio je novembru 1836. obnove se prihvatio *Giovanni* zajedno sa bratom *Tommasom Meduna*. Teatar je obnovljen u rekordnom roku od godinu dana, tako da je već 26. decembra 1837. otvorio vrata publici.

Nakon te uspješne obnove dobio je poslove restauracije i obnove palače Ca' d'Oro i Bazilike sv. Marka kao i projekt za potpuno novu crkvu San Silvestro.

Nakon tog projekta dobio je brojne narudžbe za obnovu crkava i njihovih fasada po Venetu: Fossalta di Piave, Santa Lucia di Piave, San Donà di Piave, Noale, Treviso, Mestre (1853). 

Projektirao je i izgradio *Teatar Dante Alighieri* u Ravenni (1840.-1852.) i *Teatar Antonio Bajamonti* u Splitu, kao prvu građevinu na Prokurativama - 1859.

Za svog života podigao je ili obnovio nekoliko venecijanskih palača; Palazzo Giovanelli a Santa Fosca, Palazzo Vendramin Calergi (1844.), Palazzo Meduna (1846.) te nekoliko palača po Venetu; Palazzo Revedin (1852.-1855. Castelfranco Veneto), Palazzo Balbi-Valier (1856. Pieve di Soligo / Treviso).

Čitavog života je blisko surađivao sa bratom Tommasom koji je bio inženjer, sa njim je 1841. projektirao most - nasip koji je povezao Veneciju sa kopnom.

Literatura
----------

* Francesco Monicelli & Sonia Montagner: *Guida alle Ville Venete* (Demetra, 2000)
* Giandomenico Romanelli: *Venezia Ottocento*, Venezia 1977

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Giovanni Battista Meduna*" (njemački). Venedig.jc-r.net. Pristupljeno 26. 06. 2012.
2. 1 2  „*Meduna, Giovanni Battista*" (talijanski). Treccani Enciclopedie on line. Pristupljeno 26. 06. 2012.
3. ↑  „*Storia del teatro*" (talijanski). Teatro la Fenice. Arhivirano iz originala na datum 2006-10-10. Pristupljeno 26. 06. 2012.
4. ↑  „*Kratka povijest splitskog kazališta*" (hrvatski). WordPress. Arhivirano iz originala na datum 2012-12-10. Pristupljeno 8. 04. 2012.

Vanjske veze
------------

***Giovanni Battista Meduna*** na Wikimedijinoj ostavi

* Giovanni Battista Meduna, na portalu Treccani ()
* Giovanni Battista Meduna, na portalu Venedig.jc-r.net ()
Par grafitnih četkica.
**Četkica** su elektrode koje čini spoj između nepokretnih žica, i pokretnih dijelova električnog stroja, najčešće osovina. U početku su pravljene od snopa bakrenih ili mjedenih žica, potom tijelo pravokutnog ili kružnog presjeka od prirodnog ili sintetskog grafita, a rijetko od metala. 

Četkica je oprugom pritisnuta da klizi po rotirajućoj elektrodi (kolektor ili komutator), zbog čega se haba (troši), pa ju je nakon nekog vremena potrebno zamijeniti. Na mjestu dodira četkice i pokretne elektrode, osobito pri slabijem prianjanju, preskaču električne iskre. One oštećuju elektrode i izvor su visokofrekventnih struja, a to znači i električnih smetnji na okolnim komunikacijskim i sličnim uređajima. Zato se u strujni krug četkica stavljaju kondenzatori koji gotovo kratko spajaju visokofrekventne električne struje i tako ih uklanjaju.

Izvori
------

1. ↑   **četkica**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **elektrotehnici** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
U fizičkoj kosmologiji, starost svemira je vreme proteklo od Velikog praska. Trenutna merenja daju starost od 13,798±0,037 milijardi godina u okviru Lambda-CDM modela. Sigurnost do na 37 miliona godina dobijena je kao rezultat vise istrazivačkih projekata kao sto su merenja kosmičkog pozadinskog zračenja od strane satelita Plank i mnogih drugih. Merenja kosmičkog pozadinskog zračenja daju vreme hlađenja univerzuma proteklo od Velikog praska, a merenja brzine širenja univerzuma nam omogućavaju da izračunamo približnu starost univerzuma posmatranjem tog procesa u obrnutom smeru.

Objašnjenje
-----------

 Lambda-CMD model opisuje evoluciju univerzuma od veoma uniformnog, vrelog i gustog početnog stanja pa sve do danas, nekih 13.8 milijadi godina kasnije. Ovaj model je veoma dobro razrađen u teoriji i snažno zasnovan u praksi skorašnjim visoko preciznim astronomskim posmatranjima kao sto je  WMAP. Međutim, teorije o poreklu početnog stanja ostaju na nivou spekulacija. Ukolio bi u Lambda-CDM modelu iz top početnog stanja pokušali da izvedemo neko prethodno stanje, veoma brzo (u deliću sekunde) bi došli do stanja singulariteta zvanog i "singularitet Velikog praska". 

Iako bi univerzum, u teoriji, mogao da ima i dužu istoriju , Međunarodna astronomska unija trenutno koristi "starost univerzuma" u značenju trajanje Lambda-CDM ekspanzije, ili vreme proteklo od Velikog praska u vidljivom univerzumu.

Ograničenja koja možemo dobiti posmatranjima
--------------------------------------------

Pošto univerzum mora biti star bar koliko i najstarija stvar u njemu, postoje brojnja posmatranja koja daju donju granicu starosti univerzuma. U okviru njih imamo temperature najhladnijih belih patuljaka, koji se postepeno hlade kako stare.

Vidi još
--------

* Sarost zemlje
* Kosmologija
* Multiverzum
* Vidljivi svemir
* WMAP
**Rodrigo de Freitas** (portugalski: *Lagoa Rodrigo de Freitas*) je laguna na jugu grada Rio de Janeira, pored Atlantskog oceana.

Karakteristike
--------------

Laguna ima površinu od 23,565 km², duga je 7,2, maksimalno široka do 3 km i duboka 11 metara.
vodom ga pune potoci sa masiva Serra da Carioca. Sa oceanom je povezana umjetnim kanalom Jardim de Allah, dugim 800 i širokim 10 i 18 metara.

U laguni postoje dva otoka; *Piraquê* i *Caiçaras.*

Proces urbanizacije grada Rio de Janeira promijenio je karakteristike Lagune. Konstantnim nasipavanjem za gradnju novih zgrada, površina joj je smanjena za 1/3. Duž obala lagune prostiru se kvartovi Ipanema, Lagoa, Humaitá, Jardim Botânico i Gávea.

Izvori
------

1. 1 2 3 4   José Antônio Baptista Neto, Carlos Marclei,. „*Caracterizacao Ambiental da Lagoa Rodrigo de Freitas*". Departamento de Geologia-UFF. Pristupljeno 10.02.2024.

Vanjske veze
------------

***Rodrigo de Freitas (laguna)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Lagoa Rodrigo de Freitas* (službene stranice) ()
* *Rodrigo de Freitas Lagoon* (na portalu Mapcarta) ()
José Clemente Orozco: *Demagog* (1946.)
**Demagogija** je metoda kojom se služi demagog; podrazumijeva obmanjivanje lažnim izjavama i obećanjima kako bi poticala strahove publike, izazivala mržnju, pohlepu i paranoju.

**Demagog** je povijesno gledano u staroj Grčkoj bio pučki govornik koji je nastupao kao predstavnik naroda. Danas se odnosi na osobu, uglavnom političara, koja lažnim obečanjima, spektakularnim optužbama i sijanjem iluzija stječe povjerenje širokih masa i upravlja njihovim ponašanjem. Prilog demagoški se odnosi na nešto što je lažno, obmanjivački. Stari Grci su je koristili u strogoj suprotnosti sa pojmom psihagogije, koja je označavala vođenje duše.

Metode
------

**Metode koje ne uključuju narušavanje logike**

* Poluistine
* Lažni autoritet

**Metode koje uključuju narušavanje logike**

* Lažna dilema
* Demoniziranje
* "Čovjek od slame"
* Prejudicirano pitanje

**Argumenti nepovezani s diskusijom**

* Nepovezane činjenice
* Emotivni priziv

Ideolozi fašizma i nacionalsocijalizma nazivali su svoje demagoške metode političkom propagandom, a predstavnici socijalističkih i komunističkih ideologija nazivali su svoje djelovanje agitacijom.

U obliku govora mržnje, ona se smatra u večini država kaznenim djelom.

Povezano
--------

* Populizam
* Medijska manipulacija
* Dezinformacija

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4137870-2
* NKC: ph604027

 |
**Lonjsko polje** nalazi se u aluvijalnoj ravnici srednjeg toka rijeke Save, između gradova Siska i Stare Gradiške, Hrvatska. Čine ga tri polja: Lonjsko, Mokro i Poganovo polje.

Najznačajniji ekološki element u Lonjskom polje su poplave koje se mogu dogoditi u bilo koje doba godine, zbog izvanrednih konstelacija rijeke Save i njezinih pritoka. Vodeni valovi su često jako veliki i polje ima vrlo važnu ulogu kao sistem obrane od poplava za okolno stanovništvo. Područje polja od oko 12.000 ha pašnjaka koriste goveda svih mještana. Oni su posljednji primjeri kulturnog krajolika koje se nekada rasprostirao po cijeloj srednjoj Europi sve do kraja 19. stoljeća. S najvećom koncentracijom autohtonih pasmina (hrvatski posavac, turopoljska svinja, slavonsko-srijemsko sivo govedo) u Hrvatskoj, oni predstavljaju jedinstveni način upravljanja pašnjacima.

Park prirode
------------

Park prirode Lonjsko polje sa svojom površinom od 50.650 ha, najveće je zaštićeno močvarno područje ne samo u Hrvatskoj]], već i u cijelom dunavskom porječju. Posebnu ljepotu krajoliku daju poplavne šume hrasta lužnjaka i slikoviti vlažni pašnjaci sa starim nastambama ispresijecani mrežom vodenih površina. Rukavci, bare i vlažne livade staništa su ptica močvarica. Iz tog razloga cijelo područje parka uvršteno je 1983. g. na Listu važnih ornitoloških područja Europe (IBA).

Bijela roda *Ciconia ciconia* u parku prirode, selo Čigoč
Čaplja žličarka *Platalea leucorodia*

Ramsarsko područje
------------------

Park prirode Lonjsko polje površine 51.218 ha proglašen je 02.11.1992. god. i ramsarskim područjem sastavljenom uglavnom od aluvijalnih šuma, ali i vlažnih livada i pašnjaka. Ova kombinacija staništa i njihovog redovnog plavljenja i visokog nivoa podzemnih voda stvaraju uslove za bogat biodiverzitet. 250 vrsta ptica pronađenih u Parku predstavlja više od dvije trećine svih vrsta ptica u Hrvatskoj. 138 vrsta koristi močvarno područje za razmnožavanje, kao što su bijela roda *Ciconia ciconia* i čaplja žličarka ili bijela žličarka *Platalea leucorodia*, patka njorka *Aythya nyroca*, orao štekavac, orao kliktaš, crna roda, prdavac i bjelobrada čigra, vrsta rijetkih ili već izumrlih u mnogim dijelovima Europe.

Rečni ekosistem je takođe ključan za nekoliko vrsta riba, pružajući utočište i mrijestilište ugroženim vrstama, uključujući dunavskog lososa *Hucho hucho*, dunavskog šarana (*Romanogobio uranoscopus*), kožnog šarana *Cyprinus carpio* i evropsku muvavicu *Umbra krameri*. 

Močvarno područje je od kulturnog i ekološkog značaja, a održava se tradicionalnom poljoprivredom i drugim zanimanjima. Glavne prijetnje uključuju drenažu i invazivne strane vrste.
**Rodik** - **Roditti** (ital.) je naselje u pokrajini Kras, zapadni Berkini, u sastavu Općine Hrpelje-Kozina.

Geografija
----------

Rodik stoji na podnožju brdovitog kraskog lanca Berkini. Stari dio zbijenog naselja je na pobočju iznad stare ceste Divača - Kozina, dok je novo naselje se stere od željezničkog mosta u smjeru prema Kozini. Selo leži na nadmorskoj visini od 540 do 620 m. Od juga prema sjeveru ga okružuju brda Maganka i Čelevo te više Čuk, Luza i Tabor. Veće uzvisine su Oilanšče (Polausce, 687 m), Ograda (687 m) i Ajdovščina (804 m n/v).

Rodik ima ulice: Podluza, Babenci, Plajnar, Dulanja i Guranja ulica, Na vasi, Sončana pot i Staze.

Povijest
--------

Kartolina Rodika iz 1912.
Na brdu Ajdovščina nađeni su ostaci naselja plemena ***Rundictes***. Oni se spomiju u jednom natpisu nađenom u blizini naselja Materija (Matteria) iz razdoblja Klaudijevaca, kao dio zemljišne prepirke (oko projekta izgradnje ceste koja je trebala oriči kroz njihov teritorij) sa senatorom Gajom Lecanijem Bassom (*Gaius Laecanius Bassus*), koji je pored svojih imanja na istarskoj obali (Fažana i vjerojatno i arhipelag Brioni), posjedovao teren na ovom području, vjerojatno pašnjak, koji je graničio sa zemljištem tribua *Rundictes*. Od imena ovog plemena dolazi i ovaj toponim. Za ostalu povijest v. Hrpelje-Kozina).

Privreda
--------

Nekada su se Rodičani bavili iznajmljivanjem soba »triestinskoj gospodi«, pa su imali tratorije i trgovine, osnovnu školu, rudnik, starački dom, velik peradarnik te su se bavili ovčarstvom i voćarstvom. Dobra je bila i prometna infrastruktura, tako je Rodik imao cestovnu povezanos i željezničku prugu. Imao je i vlastitit vodovod iz vremena Marije Terezije. Voda je bila dovedena po ulicama, a u središtu sela i staru fontanu. Kraška golet pošumljena je već od 1853. do 1871. zahvaljujući Jozefu Schöpfu iz Idrije..

Razvoj i način života promijenili obilježje sela. Ostale su gostiona, trgovina, razvija se seoski turizam, ceste su poboljšane i željeznička povezanost. Vodovod je bio potpuno obnovljen. Voda se dobiva iz Brestoviškog vodovoda, koji je preko Rodika vodi na Kozinu i Kopar.

Kultura
-------

Selo ima bogatu kulturnu baštinu, sada djeluje Kulturno društvo Josip Jurčič, tamburaški orkester te pjevački zbor.

Sredi vasi stoji spomenik, ki spominja na mlade rodiške žrtve v drugi svetovni vojni.
**Dugwayski incident sa ovcama** (engl. ), također poznat i kao **Dugwayski pomor ovaca** (engl. ) je bio masovni pomor ovaca do koga je u martu 1968. godine došlo u američkoj saveznoj državi Utah, povezan sa testovima kemijskog oružja, kojeg je u to vrijeme američka vojska bila provodila na obližnjem poligonu Dugway. Pomor je prvi put službeno evidentiran kada je dr. Bode, direktor epidemiološke katedre na Univerziteta Utah kontaktirao Keitha Smarta, direktora epidemiološke službe na Poligonu, i dojavio mu kako je 3000 ovaca iznenada uginulo prilikom ispaše u dolini Skull Valley, oko 43 km zapadno od Poligona. Vjeruje se kako je pomor posljedica tri testa izvedena četiri dana, uključujući simulaciju kemijskog napada koji je izveo jurišni avion tipa Douglas A-4 Skyhawk naoružan nervnim bojnim otrovom VX; jedna od kapsula sa otrovom se nije otvorila, ali je njen sadržaj djelomično upao u atmosferu i ubio ovce na ispaši. Američka vlada ispočetka to nije htjela priznati, ali je incident izazvao zgražanje u javnosti i nagnao predsjednika Nixona da 1969. godine zabrani terensko testiranje bojnih otrova. Korištenje otrova je službeno priznato tek 1998. godine.

Vanjske veze
------------

* Biewin, John. Sheep Kill, (radio emisija), *NPR*, February 8, 1998, accessed October 10, 2008.
* Cianciosi, Scott. "The Sheep Incident", *DamnInteresting.com*, March 17, 2008, accessed October 12, 2008.
**Grga Zlatoper** (Kistanje, 25. septembar 1910 – Washington, 4. jul 1976.) bio je jugoslavenski
novinar, dugogodišnji posljeratni voditelj radio stanice Glasa Amerike poznat ondašnjim slušaocima po svojim komentarima, koje je započinjao s riječima: *Ovdje Vašington, Glas Amerike, govori Grga Zlatoper...*

U najgora vremena Hladnog rata, Grga Zlatoper je bio vrlo slušana osoba, tadašnji stanovnici Socijalističke Jugoslavije su u želji da budu dobro informirani nakon slušanja domaćih radijskih vijesti okrenuli svoje radio prijemnike na Glas Amerike da čuju što Grga Zlatoper o tom kaže.

U to vrijeme uopće nije bilo sumnji da Grga radi za Centralnu obavještajnu agenciju, pa je to bilo i zakonski zabranjeno, ali se svejedno gotovo svako veče slušao, osobito kod velikih kriza kao u slučaju Kubanske krize.

Biografija
----------

Gimnazija je završio u Šibeniku 1928. nakon tog je od 1928. do 1932. studirao književnost na Zagrebačkom univerzitetu. Od 1934. do 1936. studira Kineziologiju u Varšavi (Poljska). Od 1936. do 1939. radi kao dopisnik beogradske Politike iz Varšave, a nakon što je Poljska napadnuta odlazi u Rim i radi kao dopisnik Politike do 1941. Kad je i Kraljevina Jugoslavija napadnuta odlazi u London i od 1941. do 1946. radi kao radijski novinar politički komentator BBC-a u Londonu.

Nakon selidbe u Ameriku od 1950. do 1954. radi za Radio slobodna Evropa iz New Yorka, a od 1955. radi kao novinar za Glas Amerike sve do 1970-ih kad je obolio.

Grga je još kao klinac počeo igrati nogomet, počeo je kao golman u kninskoj Dinari, a nakon tog u Šibeniku i Beogradu. Od 1935. do 1936. bio je golman u varšavskoj Legiji.

Grga Zlatoper se angažirao i u tajnim operacijama koje su za cilj imale podrivanje tadašnjih socijalističkih zemalja pa je 50-ih. ušao u Izvršni odbor sportaša izbjeglih iz sovjetskog bloka, koji su 1952. osnovali organizaciju Uniju slobodnih istočnoevropskih sportaša (Union of Free Eastern European Sportsmen). Oni su kao takvi trebali nastupati na Olimpijskim igrama u Helsinkiju, to im nije uspjelo ali su dobili veliki publicitet po zapadnim zemljama.

Umro je nakon duge i teške bolesti u Univerzitetskoj bolnici u Washingtonu, a pokopan je na groblju Svetog srca u Westminster u Vermontu.

Bibliografija
-------------

* Surrvey of the satelite press since 1945, Mid-European Studies Center (1953)

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Grga Zlatoper*" (engleski). Croatian World Network. Pristupljeno 26. 01. 2015.
2. 1 2  „*Grga Zlatoper 65, of Voice of America*" (engleski). New York Times. Pristupljeno 26. 01. 2015.
3. ↑  „*Grga Zlatoper*" (srpski). Glas Amerike. Pristupljeno 26. 01. 2015.
4. 1 2  „*Veliki fudbal iz malog mista - Vreme*" (srpski). Vreme. Pristupljeno 26. 01. 2015.
5. 1 2   „*Grga Zlatoper*" (poljski). Legia. Pristupljeno 26. 01. 2015.
6. ↑  „ *The IOC, Exiled Athletes, and U.S. Government Covert Operations, 1950-1960*" (engleski). Toby C. Rider / University of Western Ontario. Pristupljeno 26. 01. 2015.
7. ↑  „*Grga Zlatoper*" (engleski). Find A Grave. Pristupljeno 26. 01. 2015.

Vanjske veze
------------

* *Govori Grga Zlatoper* na portalu Audio i Fotoarhiv
**Gérard Henri de Vaucouleurs** (Pariz, 25. 4. 1918. – Austin, Teksas, 7. 10. 1995.), francuski astronom.

Biografija
----------

Rođen u Parizu, rano se zainteresirao za amatersku astronomiju, diplomirao 1939. na Sorbonni. Nakon vojne službe u Drugom svjetskom ratu, vratio se astronomiji.

Tečno govoreći engleski, boravio je od 1949. do 1951. u Engleskoj, sljedećih šest godina u Australiji, potom na Opservatoriju Mount Stromlo, od 1957. do 1958. na Opservatoriju Lowell u Arizoni odnosno od 1958. do 1960. na Opservatoriju Koledža Harvard. Godine 1960. postavljen je na Univerzitetu Teksas u Austinu, gdje je proveo ostatak svoje karijere.

Specijalizirao se za proučavanje galaksija i koautor je *Trećega referentnog kataloga sjajnih galaksija*.

*De Vaucouleursov prerađeni Hubbleov dijagram* široko je rasprostranjena inačica standardnoga Hubbleova dijagrama.

De Vaucouleursu je 1988. godine Američko astronomsko društvo dodijelilo nagradu za životno djelo *Docentura Henry Norris Russell*.

Veze
----

* Edwin Hubble
* Klasificiranje galaksija
* Galaktički dijagram boja–magnituda
* Klasificiranje galaksija#De Vaucouleursova klasifikacija
* William Wilson Morgan

Vanjske veze
------------

* Biography

Nekrolog
* BAAS **28** (1996) 1449

Ostalo
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 108998626
* LCCN: n50015914
* ISNI: 0000 0001 0932 3998
* GND: 172431840
* SUDOC: 027178536
* BNF: cb119277675 (podaci)
* BIBSYS: 90212152
* NKC: xx0037864
* CONOR.SI: 196603235

 |
*Za ostala značenja, vidi Adaptacija (razvrstavanje).*
**Adaptacija** je prilagođavanje organizma sredini - okolini. Svaki organizam jeste u dinamičnom odnosu sa svojom okolinom težeći da se održi u životu. Adaptacija je način na koji se organizam održava u životu u promenjivim životnim okolnostima.

Adaptacija može biti:

1. pasivna, gde organizam menja svoja funkcionalna svojstva shodno promenama u životnoj okolini
2. aktivna, gde organizam napušta neodgovarajuću okolinu i naseljava onu koja mu odgovara
3. aktivna, gde organizam menja okolinu i prilagođava je svojim potrebama

U biologiji se još razlikuje:

1. ontogenetska adaptacija - prilagođavanje jedinke
2. filogenetska adaptacija - prilagođavanje vrste kroz evoluciju

U fiziologiji i psihologiji pod adaptacijom se podrazumeva sposobnost čula da ne reaguju na dugotrajne, ne prejake čulne podražaje. Time se čulni organi rasterećuju i oslobađaju izvesnih iritirajućih podražaja iz sredine.

U tehnici, adaptacija označava takvu aktivnost kojom se tehnička sredstva i tehnička sredina preuređuju kako bi ostvarili neku novu funkciju ili raniju funkciju koja se vremenom usled rada poremetila.

U društvenim naukama adaptacija se koristi u više značenja, a najčešće da bi se označilo prilagođavanje ponašanja subjekta društvenim standardima u koju se integrira.

U ergonomiji su aktuelna sva značenja pojma adaptacije.
**Marezige** je raštrkano naselje u Sloveniji nad dolinom Dragonje, 10 km istočno od Kopra u čijem je sastavu Općine.

Geografija
----------

Marezige se nalaze na cesti uzduž doline Dragonje (prolazi kroz Vanganel) smješten na sjevernoj uzvisini s koje se pruža lijep panoramski pogled na Kopar i Tršćanski zaljev te na dolinu Dragonje. Prostrano je naselje, kompleks sela i raštrkanih kuća na prostranoj padini. Okružen je vinogradima, nasadima višanja i obrađenom zemljom. Selo, na koti od 200 do 288 m n/v je izgrađeno oko crkve koja se nalazi na zaravno od kuda prema vali Dragonje vodi cesta do Truške (Truscolo di Paugnano). Sa selima Bernetiči prema vali Kermci na zapad prema cesti za Pomjan, sa Sabadini i Brezani prema Kopru, čini važno poljoprivredno područje.

**Porijeklo imena**, U prošlosti mjesto se zvalo ***Corte di Maresego*** i ***Marriego*** i bilo je općina, parohija i boravište biskupa.

Znamenitosti
------------

Zvonik
* Parohijalna crkva, središte čitavog naselja posvećena je Svetom križu. Glavna je fasada ukrašena s dvije kolone s kapitelima od kamena iz okolice. Portal je iz bijelog vapnenca. Unutrašnjost, su dvije polukružne kapelice s dva oltara, je sva dekorirana, kako zidovi tako i krov; na centralnom oltaru je prikaz raspeća iz XVIII. st. a na prvom desnom oltaru je prikaz SS. Petra i Paula, kasna imitacija Carpaccia.

* Crkveni toranj ispred pročelja crkve ima kvadratnu bazu, a unutra ima kameno kružno stubišta, osvijetljeno otvorima,a na vrhu zvonika je u bijelom kamenu uklesana godina gradnje (1870.). Sama crkva je izgrađena 1550. Postoje još dvije crkvice, posvećene sv. Ivanu i Madoni.

* Na sjeveru Marezige je Burji okrenuto prema dolini Kopra odakle se pruža lijep vidik. Mjesto je doživjelo 1943. istu sudbinu kao i Marezige, spaljeno je od strane nacista.

Historija
---------

Fontana u središtu mjesta
Povijest Mareziga vezana je uz prošlost Kopra (v.) Padom Akvilejske patrijaršije od 1420. je pod Venecijanskom republikom, a od 1815. je pod Austrijskim carstvom (Austrijsko primorje).

Od 1849. Marezige postaju samostalna općina koja je obuhvaćala sela Babiči, Boršt, Čentur, [[Glem]', Labor, Lopar, Montinjan, Popetre, Trsek, Truške, Vanganel i Zabavlje, danas sve pod općinom Kopar.

Između dva rata je u sastavu Kraljevine Italije kao samostalna općina Provincije Istre (Julijska krajina). U maju 1921, za vrijeme političkih izbora u mjestu dolazi do nereda i pobune koje su doveli i do žrtava.

Nakon kapitulacije Italije 8. IX. 1943. dolazi do općeg antifašističkog ustanka da bi u oktobru nastupila nacistička ofenziva (Rastrellamento) kada je mjesto granatirano i spaljeno.

Nakon oslobođenja 1945. od septembra 1947. do jeseni 1954. dio je Zone B Slobodnog teritorija Trsta, a nakon toga dolazi pod Sloveniju u jugoslavenskoj federaciji.
Nove prostori MMSU u Benčiću. Ulay i Fabre u razgovoru s umjetnicima i studentima povijesti umjetnosti
**MMSU Rijeka** - **Muzej moderne i suvremene umjetnosti** jedan od najznačajnijh kulturnih ustanova u Rijeci. Specijalizirana muzejska ustanova (umjetnički muzej) s regionalnim djelokrugom. Muzej je tematski vezan uz vizualnu umjetnost moderne i postmoderne (suvremene umjetnosti).

Povijest
--------

Ustanova je osnovana nakon II. svjetskog rata (1948.) kao ***Galerija likovnih umjetnosti***. Godine 1962. dolazi do promjene naziva ustanove u **Moderna galerija**. Moderna galerija, pored redovnih izložbenih postava u svojim prostorima u zgradi ex Muške gimnazije u Whiteheadovom Dolcu (gdje je smještena i Naučna biblioteka) te u Malom salonu na Korzu Narodne revolucije, sve do 1990-ih organizira značajne međunarodne manifestacije kao što su **Bijenale mladih** i **Bijenale crteža.** 1990-e donose veliku stagnaciju kako u organizaciji manifestacija, tako i u drastičnom smanjivanju otkupa umjetnina za muzejski fundus. Galerija 1999. mijenja svoj naziv u ***MMSU - Muzej moderne i suvremene umjetnosti***. Nakon što je Grad odbio projekt "Otvorenog kruga" po nazivom *Muzej nije mauzolej* kojim se predviđalo da se na prostoru bivše tvornice Benčić izgrade art radionice te smjesti Kreativna zajednica i art-hostel, 2019. MMSU se seli u skromne i neadekvatne prostorije H-objekta Zuccherijere u aeri Benčića u sklopu priprema za EPK

Djelatnost
----------

Muzej prezentira i promovira modernu formu vizualnog umjetničkog stvaralaštva. Muzej je ranije radio na sustavnom sabiranju, čuvanju, restauriranju i konzerviranju umjetnina, ali od 1990-ih se ne moe govoriti o sustavnosti, nego o ad hoc djelatnosti, koliko to skromna sredsstva dozvoljavaju. Zadaća ove muzejske ustanove, prikupljanje, proučavanje i prezentiranje kulturnih dobara iz područja likovnih umjetnosti iz razdoblja Moderne (kraja XIX. i početka XX. stoljeća je kvalitetnije obavljena, dok se to za suvremenije vizualno stvaralaštvo to ne može reći.

Fundus
------

Građa MMSU sadržajno je vezana uz područje moderne umjetnosti Rijeke i šire te uz postmodernizam. Muzejski fundus pokriva razdoblje od XIX. stoljeća do danas i obuhvaća preko 8.000 eksponata. Muzejska građa razvrstana je u deset zbirki. Materijalne zbirke Muzeja moderne i suvremene umjetnosti u Rijeci su sljedeće:

* Zbirka Ladislao de Gauss
* Zbirka slikarstva,
* Zbirka skulptura,
* Zbirka fotografije,
* Zbirka medijske umjetnosti, filma i videa,
* Zbirka crteža,
* Zbirka grafika,
* Zbirka plakata,
* Zbirka Božidar Rašica
* Zbirka Slavko Grčko te
* Zbirka Romolo Venucci.

MMSU Rijeka je po pitanju digitalizacije građe postigao kvalitetne rezultate te predstavlja vrijedan, pokazan primjer primjene i upotrebe moderne tehnologije u prezentaciji umjetničkih dobara javnosti.

Izvor
-----

* Ministarstvo kulture Arhivirano 2008-06-08 na Wayback Machine-u

Vanjske poveznice
-----------------

* Mrežne stranice Muzeja moderne i suvremene umjetnosti Arhivirano 2011-07-25 na Wayback Machine-u
* Muzeji Hrvatske na internetu Arhivirano 2008-09-17 na Wayback Machine-u
**Entalpija** (*H*) je u termodinamici mjera za unutarnji sadržaj toplinske energije i općenito se može definirati izrazom

{\displaystyle H=U+pV}
gdje je *U* unutarnja energija, *p* tlak, a *V* volumen sustava.

**Entalpija** je funkcija stanja nekog sustava,a njezin prirast odgovara vezanoj ili oslobođenoj toplini/energiji u procesu koji se odvija uz stalan tlak.

**Entalpija otapanja** je prirast entalpije pri otapanju tvari kada nastane beskonačno razrijeđena otopina.

**Entalpija izgaranja** je promjena entalpije koja prati potpuno izgaranje uzorka.

**Entalpija prijelaza** je prirast entalpije pri prijelazu iz jednog agregatnog stanja u drugo pri stalnom tlaku.

**Entalpija stvaranja** nekog spoja je promjena entalpije pri njegovu stvaranju iz elemenata.

Izrazi koji povezuju entalpiju i druge termodinamičke veličine:

{\displaystyle dH=dU+pdV+Vdp}
{\displaystyle dH=\delta Q-pdV+pdV+Vdp}
{\displaystyle dH=\delta Q+Vdp}
{\displaystyle dH=TdS+Vdp}
gdje je *Q* toplina, a *S* entropija.

Izobarni proces, {\displaystyle p=konst.}:

{\displaystyle dH=\delta Q}
{\displaystyle \left({\frac {\partial H}{\partial T}}\right)\_{p}=\left({\frac {\partial Q}{\partial T}}\right)\_{p}=c\_{p}} (specifični toplinski kapacitet)
{\displaystyle \Delta H=TdS\Rightarrow \left({\frac {\partial H}{\partial S}}\right)\_{p}=T} (definicija temperature za izobarne procese)
Adijabatski proces, {\displaystyle \Delta Q=0}

{\displaystyle dH=Vdp\Rightarrow \left({\frac {\partial H}{\partial p}}\right)\_{Q,S}=V}
{\displaystyle \Delta H=H\_{2}-H\_{1}=\int \_{1}^{2}Vdp}

Literatura
----------

* Haase, R. In *Physical Chemistry: An Advanced Treatise*; Jost, W. Ed.; Academic: New York, 1971; p 29.
* Gibbs, J. W. In *The Collected Works of J. Willard Gibbs, Vol. I*; Yale University Press: New Haven, CT, reprinted 1948; p 88.
* Laidler, K. *The World of Physical Chemistry*; Oxford University Press: Oxford, 1995; p 110.
* C.Kittel, H.Kroemer In *Thermal Physics*; S.R Furphy and Company, New York, 1980;, pp. 246
* DeHoff, R. *Thermodynamics in Materials Science: 2nd ed.*; Taylor and Francis Group, New York, 2006.

Spoljašnje veze
---------------

* Entalpija
* Prvi zakon termodinamike
* Primer izračunavanja entalpije Arhivirano 2006-10-10 na Wayback Machine-u
Voda ima specifični obujam 0,001 m3/kg.
**Specifični volumen**, **maseni obujam** ili **specifični obujam** je omjer obujma (volumena) *V* neke tvari i njene mase *m*:

{\displaystyle v={V \over m}}
Mjerna jedinica za specifični obujam je kubični metar po kilogramu (m3/kg). Specifični obujam je recipročna vrijednost gustoće *ρ* neke tvari, odnosno specifični obujam je obujam jedinice mase neke tvari:

{\displaystyle v={1 \over \rho }}
Pri navođenju podataka o specifičnom obujmu neke tvari treba označiti tlak i temperaturu, kao kod gustoće.

Neke vrijednosti specifičnog obujma
-----------------------------------

Tablica pokazuje gustoću i specifični obujam za neke tvari kod standardnog tlaka i temperature, koji se određuje kao 0 °C (273,15 K) i 1 atm (101,325 kPa, 760 torr): 

| Kemijska tvar | Gustoća | Specifični obujam |
| --- | --- | --- |
|  | kg/m3 | m3/kg |
| Zrak | 1,29 | 0,77 |
| Led | 916,7 | 0,001 09 |
| Voda (tekućina) | 1 000 | 0,001 |
| Slana voda | 1 030 | 0,000 97 |
| Živa | 13 546 | 0,000 07 |
| R-22\* (freon) | 3,66 | 0,273 |
| Amonijak | 0,769 | 1,30 |
| Ugljikov dioksid | 1,977 | 0,506 |
| Klor | 2,994 | 0,334 |
| Vodik | 0,0899 | 11,12 |
| Metan | 0,717 | 1,39 |
| Dušik | 1,25 | 0,799 |
| Vodena para\* | 0,804 | 1,24 |

(\*) - vrijednosti nisu uzete kod standardnog tlaka i temperature.

Specifične veličine
-------------------

*Glavni članak: Specifične veličine*
**Specifične veličine** su fizikalne veličine koje su količnik neke veličine i mase. Međunarodne i hrvatske norme preporučuju u nazivu takvih veličina pridjev **maseni** ili **specifični** (jednako kao za veličine ovisne o duljini pridjev linearni, za veličine ovisne o površini površinski, obujmu obujamni ili volumni i drugo).

Tablica: **Primjeri specifičnih veličina**:

| Naziv veličine | Znak i definicija veličine | Znak mjerne jedinice |
| --- | --- | --- |
| Specifični obujam,  maseni obujam | *v = V/m* | m3/kg |
| Masena energija,  specifična energija | *e = E/m* | J/kg |
| Maseni toplinski kapacitet,  specifični toplinski kapacitet | *c = C/m* | J/(kg K) |
| Masena aktivnost,  specifična aktivnost | a = A/m | Bq/kg |
| Masena težina,  specifična težina\* | g = G/m | N/kg |
|

* - specifična težina katkad je i neispravan naziv za relativnu gustoću neke tvari prema vodi.

Neke takve veličine imaju posebne nazive, koji ne sadrže pridjev maseni ili specifični, na primjer ionizacijska ekspozicija: *X = Q/m* (znak jedinice C/kg). Stariji nazivi nekih mjernih veličina imali su pridjev specifični i u drugim značenjima, ponajviše ako su se odnosili na svojstva tvari, na primjer električna otpornost (stariji naziv specifični električni otpor): *ρ = R S/l* (znak jedinice Ω m), električna provodnost (stariji naziv specifična električna vodljivost): *λ = G l/S* (znak jedinice S/m).

Izvori
------

1. ↑   Velimir Kruz: "Tehnička fizika za tehničke škole", "Školska knjiga" Zagreb, 1969.
2. ↑  „Engineering Tool Box". Pristupljeno April 14, 2013.
3. ↑   **specifične veličine**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
**Toplinski kapacitet** (**toplotni kapacitet**) (znak C) je fizikalna veličina koja pokazuje koliko topline treba nekomu tijelu dovesti da mu se temperatura povisi za 1 K (1°C).  

Definirana je, dakle, omjerom topline (Q) koju tijelo razmjenjuje s okolinom i promjene temperature (∆T) tijela: C=Q/∆T.  

Mjerna jedinica je džul po kelvinu (J/K).  

Za plinove se razlikuju specifični toplinski kapacitet kod stalnoga tlaka (cp) i kod stalnoga volumena (cV).  

Omjer tih dvaju kapaciteta (X = cp/cV) važna je veličina u opisivanju kružnih procesa u termodinamici, npr. jednadžba je adijabate pVx = konstanta, gdje je p tlak, a V volumen idealnoga plina.  

Toplinski kapacitet koji se odnosi na masu neke tvari naziva se specifični toplinski kapacitet.

Razlikujemo toplinske kapacitete pri stalnom tlaku *(p)* i pri stalnom volumenu *(V)*:

{\displaystyle C\_{p}=\left({\frac {Q}{T\_{2}-T\_{1}}}\right)\_{p}=\left({\frac {\Delta Q}{\Delta T}}\right)\_{p}}
{\displaystyle C\_{V}=\left({\frac {Q}{T\_{2}-T\_{1}}}\right)\_{V}=\left({\frac {\Delta Q}{\Delta T}}\right)\_{V}}
Mjerna jedinica za toplinski kapacitet u sustavu SI je džul po kelvinu (J/K).

**Molarni toplinski kapacitet** - kapacitet po molu tvari:

{\displaystyle c\_{p,V,mol.}={\frac {C\_{p,V}}{n}}={\frac {1}{n}}\left({\frac {\Delta Q}{\Delta T}}\right)\_{p,V}}
Mjerna jedinica SI je džul po mol-kelvinu (J/molK).

**Specifični toplinski kapacitet** - kapacitet po jedinici mase:

{\displaystyle c\_{p,V}={\frac {C\_{p,V}}{m}}={\frac {1}{m}}\left({\frac {\Delta Q}{\Delta T}}\right)\_{p,V}}
Mjerna jedinica SI je džul po kilogram-kelvinu (J/kgK).

Molarni se toplinski kapaciteti elemenata na dovoljno visokoj temperaturi (~300 K) međusobno vrlo malo razlikuju i kreću se oko 26,12 J/molK .

**Mayerova relacija** daje vezu između *c*p,mol. i *c*V,mol. idealnog plina:

{\displaystyle C\_{p}-C\_{V}=nR\,}
{\displaystyle c\_{p,mol.}-c\_{V,mol.}=R\,}
gdje je *n* množina tvari, a *R* je plinska konstanta, *R*=8,314 J/molK.

Različite okolnosti mogu utjecati na promjenu specifične topline tvari, tipično promjena agregatnog staǌa. Također, promjene tlaka ili volumena tvari tijekom grijaǌa (što se posebno izraženo vidi kod plinova) utječu na mjereǌe specifične topline, iako ne utječu nužno ili izraženo na sam iznos specifične topline.
Na primjer, možemo promatrati vodu i iznos ǌene specifične topline u tri različite okolnosti:

* pri temperaturi od 100 °C (para): 2,08 kJ/(kg·K)
* pri temperaturi od 25 °C (tekućina): 4,1813 kJ/(kg·K)
* pri temperaturi od -10 °C (led): 2,05 kJ/(kg·K)

Toplina koju je tvari potrebno dovesti da bi se promijenilo agregatno staǌe se ne ubraja u specifičnu toplinu, budući da temperatura tijela za to vrijeme niti ne raste, već se naziva latentnom toplinom.

Izvori
------

1. ↑  Hrvatska enciklopedija (LZMK); broj 10 (Sl-To), str. 811. Za izdavača: Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Zagreb 2008.g. ISBN 978-953-6036-40-0
**Engleski pointer** (engl. ) je rasa lovačkog psa. Jedan je od nekoliko vrsta pointera. Najčešće se koristi za pronalaženje divljači.

Zajedno sa retriverima i španijelima, pointeri čine jednu veću grupu rasa lovačkih pasa koja se u Britaniji zove *gandog* (engl. ). Naziv *pointer* potiče od engleskog glagola *to point* — „pokazati", rase ovog tipa i čine kada pronađu lovinu. Ovako psi pokazuju lovcu mesto gde se lovina nalazi i da je postavi u svoj puškomet. Veoma je bitno da ove rase ne uplaše lovinu, odnosno da prilikom pronalaska lovine stoje mirno i njuškom pokazuju na plijen (za razliku od španijela koji istu kada nađu, automatski i „dignu" — mnogi profinjeni lovci sa pointerima smatraju lov sa španijelima „ribolovom sa dinamitom"). Kod ovih rasa lovački instinkt se mora pokazati već u drugom mesecu života, a onda se stavlja akcenat na treniranje mirnoće prilikom „pointiranja".

Pointerske rase su se prvobitno koristile od strane lovaca koji su svoju lovinu hvatali mrežama. Pas bi se zaledio ili postavio u sebi svojstven položaj (ovako je engleski glagol *to set* — „staviti", „postaviti", dao svim seterima ime), koji je dozvoljavao lovcu da baci mrežu preko lovine. 

Kada je u pitanju eksterijer, pointerske rase dolaze u svim mogućim varijetetima krzna, od kratkodlakih pointera, preko oštrodlakih rasa do svilenkastih setera.

Spoljašnjost
------------

Mogu biti crno-bele boje, narandžasto-bele, a ni jednobojni beli ili trobojni nisu retkost.

Temperament
-----------

Vrlo su živahni i izdržljivi psi, pa im je potrebno dosta slobode i kretanja; sa decom i ostalim psima vrlo su miroljubivi i prijatni.
Nivo agresivnosti im je toliko nizak da skoro pa i ne postoji.

Zdravlje
--------

Imaju nešto osetljiviju kožu od drugih ptičara, pa ih je potrebno češće čistiti od kožnih parazita.

Istorija
--------

Karakteristike rase
-------------------

Njuška i rub očiju su crni, a kod pasa limunske boje i kod belih pasa su svetliji. Srednje duge uši postavljene su prilično visoko, tesno priljubljene uz glavu i na donjem delu šiljaste. Rep je srednje dužine, postavljen ravno u visini leđne linije. Dlaka je kratka, glatka i sjajna. Boje: limunska, bela, narandžasto-bela, jetreno-bela i crno-bela. Može biti i jednobojan. Doživi 10 do 12 godina starosti.

Englezi su oplemenili starog španskog goniča. Pointeru je specijalnost traženje, praćenje i ukazivanje. Kada stoji visoko diže glavu i intenzivno prikuplja miris. Traži izuzetno brzo po velikom prostoru i jako se udaljuje od lovca. Kada se postavi na specifičan način stvara jedinstvenu sliku — čini se kao bela tačka u polju (engl.  — „tačka"), po čemu je i dobio ime.

Spoljašnje veze
---------------

***Engleski pointer*** na Wikimedijinoj ostavi

* Prezentacija pointera
Sveučilišna knjižnica i bivša zgrada Muzeja moderne i suvremene umjetnosti
**Muzej moderne i suvremene umjetnosti** u Rijeci je specijalizirana muzejska ustanova (umjetnički muzej) s državnim djelokrugom. Muzej je tematski vezan uz suvremenu umjetnosti i moderni likovno-umjetnički izražaj.

Povijest
--------

Ustanova je osnovana nakon II. svjetskog rata (1948.) kao Galerija likovnih umjetnosti. Godine 1962. dolazi do promjene naziva ustanove u Moderna galerija. U neovisnoj Hrvatskoj Galerija 1999. godine dobiva novi naziv i postaje Moderna galerija Rijeka - Muzej moderne i suvremene umjetnosti. Današnji naziv ustanove datira iz 2003. godine. Muzej prezentira i promovira modernu formu umjetničkog stvaralaštva.

Djelatnost
----------

Djelatnost muzeja definirana je zakonskom legislativom vezanom uz muzeje. Muzej radi na sustavnom sabiranju, čuvanju, restauriranju i konzerviranju, prezentaciji te trajnoj zaštiti muzejske građe s područja nadležnosti muzeja. Temeljna zadaća muzejske ustanove je sustavno prikupljanje, proučavanje i prezentiranje kulturnih dobara iz područja likovnih umjetnosti iz razdoblja 19. i 20. stoljeća te suvremenog likovnog stvaralaštva. Građu je muzejska ustanova dužna stručno i znanstveno obraditi te sistematizirati u konkretne zbirke.

Građa
-----

Građa muzeja sadržajno je vezana uz područje moderne umjetnosti i suvremene umjetnosti. Muzejski fundus pokriva razdoblje od 19. stoljeća do danas i obuhvaća preko 8.000 eksponata. Muzejska građa razvrstana je u deset zbirki. 
Materijalne zbirke Muzeja moderne i suvremene umjetnosti u Rijeci su sljedeće: 

* Zbirka Ladislao de Gauss
* Zbirka slikarstva,
* Zbirka skulptura,
* Zbirka fotografije,
* Zbirka medijske umjetnosti, filma i videa,
* Zbirka crteža,
* Zbirka grafika,
* Zbirka plakata,
* Zbirka Božidar Rašica
* Zbirka Slavko Grčko te
* Zbirka Romolo Venucci.

MMSU Rijeka je po pitanju digitalizacije građe postigao vrhunske rezultate te predstavlja vrijedan, pokazan primjer primjene i uporabe moderne tehnologije u prezentaciji kulturnih dobara javnosti.

Usluge
------

Pružanje stručne pomoći iz područja djelatnosti muzeja, održavanje predavanja, vršenje stručnog vodstva, pružanje usluge informiranja vezano uz aktivnosti, organiziranje izložbi, objavljivanje stručnih publikacija.

Izvor
-----

* Ministarstvo kulture Arhivirano 2008-06-08 na Wayback Machine-u

Vanjske poveznice
-----------------

* Mrežne stranice Muzeja moderne i suvremene umjetnosti Arhivirano 2011-07-25 na Wayback Machine-u
* Muzeji Hrvatske na internetu Arhivirano 2008-09-17 na Wayback Machine-u
Vijećnica u Liesingu, Beč
**Hermann Gottlieb Helmer** (\* Hamburg, 13. jul, 1849.; † Beč, 2. april, 1919.) bio je njemački arhitekt, koji je svoj radni vijek 
proveo u Austro-Ugarskoj. Ostat će trajno zapamćen po radu u zajedničkom projektnom birou Fellner & Helmer.

Biografija
----------

*Helmer* je u tajne gradnje, krenuo kao obični *zidar*, zatim je pohađao strukovnu graditeljsku školu u *Nienburg/Weseru*, te zatim *Umjetničku Akademiju* u Münchenu. Nakon školovanja zaposlio se u atelieru *Ferdinanda Fellnera (starijeg)* u Beču.

Sa njegovim sinom Ferdinandom Fellnerom osnovao je 1873. zajednički projektni studio *Biro Fellner & Helmer*, koji se proslavio projektiranjem i izgradnjom teatara po cijeloj Austro-Ugarskoj monarhiji.
Iako su radove uvijek potpisivali zajednički kao *Fellner & Helmer*, ipak se radilo u 
najviše slučajeva o pretežitom radu jednog od njih.
*Fellner* je više naginjao klasicističkim rješenjima, pa se drži da su teatarske zgrade iz ; Wiesbadena, Fürtha, Darmstadta, Klagenfurta i Züricha njegovi projekti.

*Helmer* je bio predsjednik *Stalnog odbora za natječaje* i član *Odbora za izgradnju i razvoj grada Beča*. Bio je jedan od osnivača *Udruženja arhitekata Austrije*.

Djela (izbor)
-------------

* brojne filijale *Austro-Ugarske banke* u raznim gradovima monarhije
* Vijećnica u Liesingu, Beč
* Stadttheater, Klagenfurt
* Umjetnički paviljon, Zagreb
* Tonhalle Zürich, danas dio Kongresnog centra, Zürich
* Hessisches Staatstheater, Wiesbaden

  

* O zajedničkim projektima koje je Helmer napravio sa svojim partnerom Fellnerom pogledajte: Biro Fellner & Helmer

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Helmer, Hermann*" (engleski). Encyclopedia of Austria. Pristupljeno 15. 06. 2016.

Vanjske veze
------------

* planet-vienna.com - Hermann Helmer (1849.-1919.)
**Hovhannes Tumanan** (Jermenski: Հովհաննես Թումանյան) (19. februar [OS februara 7] 1869 - 23. mart 1923) je bio jermenski pisac i javna aktivista. On se smatra nacionalnom pesnik Jermenije.

Tumanan pisao pesme, katrenima, balade, romane, basne, kritične i novinarske članke. Njegov rad je uglavnom napisan u realnoj formi, često centriranje na svakodnevni život njegovog vremena. Rođen je u istorijskom selu Dsegh u lori regija, u mladosti Tumanan preselila u Tbilisi, koja je bila centar jermenske kulture pod Ruskog carstva tokom 19. i početkom 20. veka. Uskoro je postao poznat široj jermenskom društvu zbog svojih jednostavnih, ali vrlo poetskih radova .

Mnogi filmovi i animirani filmovi su prilagođeni od Tumanan radova. Dve opere: Anush (1912) bi Armen Tigranian i Almast (1930) od strane Aleksandra Spendiarian, napisani su na osnovu njegovih dela.

Vanjske veze
------------

***Hovhannes Tumanyan*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hovhannes Tumanyan poems Arhivirano 2019-02-28 na Wayback Machine-u
* () Many of his stories can be found here
* Translated works
* Full collection of Hovhannes Tumanyan's works in Armenian at EANC e-library

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 95210694
* LCCN: n50081890
* ISNI: 0000 0000 8718 0112
* GND: 118763199
* SUDOC: 132438674
* BNF: cb10538809w (podaci)
* MusicBrainz: ec1f2ac4-54c3-48f5-a16b-ccb1ad1f0529
* NKC: jx20071127069
* RSL: 000064437
* BNE: XX5819831
* CiNii: DA08485763
* CONOR.SI: 6350435
* NSK: 000312890

 |
**Igor Zidić** (Split, 10. veljače 1939.), povjesničar hrvatske umjetnosti, likovni kritičar, pjesnik i esejist. On se smatra jednim od najistaknutijih autoriteta za likovnu umjetnost u Hrvatskoj te vrhunski poznavatelj hrvatske moderne umjetnosti.

Rođen je u Splitu, gdje je završio klasičnu gimnaziju. Diplomirao je povijest umjetnosti i komparativnu književnost na Sveučilištu u Zagrebu 1964. godine. Igor Zidić je postao urednik Hrvatskog tjednika 1971. godine, ali je izgubio posao nakon što je časopis zatvoren u vladinom obračunu sa pokretom Hrvatskog proljeća.

Igor Zidić je bio ravnatelj Moderne galerije u Zagrebu od 1989. do 2008. godine. Dvanaest je godina, od 2002. do 2014. bio predsjednik Matice hrvatske.

Pet pjesama Igora Zidića u ukrajinskom prijevodu slavnog ukrajinskog pjesnika Dmytra Pavlyčka tiskano je u maloj antologiji hrvatske poezije «Ideja svijeta» (K.: «Osnove», 2008.).

Izvori
------

* Igor Zidić
* Igor Zidić - devetnaest opasnih godina karizmatičnog modernista Arhivirano 2012-04-06 na Wayback Machine-u
* Igor Zidić predsjednički kandidat desnice Arhivirano 2012-04-06 na Wayback Machine-u
* Igor Zidić - predsjednik Matice Hrvatske

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 32124332
* LCCN: nr88003758
* ISNI: 0000 0001 2023 4064
* GND: 141901977
* SUDOC: 087831473
* BNF: cb127778589 (podaci)
* ULAN: 500453984
* NLA: 46957179
* NKC: jn20010601506

 |
**Ilija Rusinov Saraka** (Dubrovnik, o. 1300. – Dubrovnik, 1361.), dubrovački diplomat i nadbiskup.

Višegradski ugovor i dubrovačka neovisnost
------------------------------------------

Ilija Saraka bio je na čelu izaslanstva grada Dubrovnika u pregovorima s ugarskim kraljem Ludovikom Anžuvincem 1358. godine, koji su se odvijali u Višegradu. Saraka je bio najstariji član izaslanstva, a uživao je velik ugled zbog svog ranijeg iskustva u diplomatskim odnosima Dubrovnika s papinskom kurijom. Dubrovnik se stavio pod zaštitu, odnosno pod vrhovnu vlast ugarskoga kralja, te je tako okončana gotovo dvije stotine godina duga vrhovna vlast Mletačke Republike nad Dubrovnikom. Višegradski ugovor za Dubrovnik je samo u teoriji značio podvrgavanje Ludovikovoj vrhovnoj vlasti, a u stvarnosti ova se godina smatra početkom dubrovačke neovisnosti. Historiografija, uz Marina Gučetića, Iliju Saraku smatra najzaslužnijim pojedincem za dubrovačku neovisnost, koja će, u različitim oblicima, potrajati do početka 19. stoljeća i dolaska Napoleona. Saraka je bio naročito aktivan i pri uključivanju otoka Mljeta u državnopravni sustav Dubrovnika.

Ilija Sarak kao nadbiskup
-------------------------

Sarakino nadbiskupsko djelovanje predstavlja vrhunac vlasti i utjecaja dubrovačkog nadbiskupa. Postavio je temeljni kamen za crkvu sv. Vlaha. Predaja kaže da je, kada je 1361. obolio od kuge, na samrtnoj postelji savjetovao svoje sugrađane da niti jednom nadbiskupu ne dopuste vlast i moć koliku je on sam imao, kako bi se izbjegla opasnost od moguće tiranije. Nakon Sarake, sve do 18. stoljeća dubrovačkim nadbiskupom nije mogao postati Dubrovčanin, već samo stranac. Ta je odluka dubrovačke vlasti bila vrlo promišljena i lukava, jer se računalo da stranac nikad ne može imati dovoljno jako zaleđe u gradu kako bi prisvojio znatniju moć.

Izvori
------

1. ↑  Starohrvatska prosvjeta, III. serija - svezak 35/2008. Ivica Žile: Zaštitna arheološka istraživanja crkve sv. Vlaha u povijesnoj jezgri grada Dubrovnika

* Robin Harris, POVIJEST DUBROVNIKA, Zagreb 2006, str. 53, 60, 212, 218, 224.
* Ilija Mitić, DUBROVAČKA DRŽAVA U MEĐUNARODNOJ ZAJEDNICI, Zagreb 1988.

Vanjske poveznice
-----------------

* Kolo br.2/2008.
**Ajla Fišer** (engl. ; 3. februar 1976) je australijska glumica škotskog porekla.

Glumačku karijeru započela je ulogama u australijskim serijama, među kojima je najpoznatija sapunica *Home and Away* u kojoj je nastupala od 1994. do 1997. Fišerova je nakon toga igrala sporedne uloge u filmovima *Skubi Du*, *Ja volim Hakabis*, *Lovci na deveruše*, *Leteći kaskader* i *Definitivno, možda*.

Takođe je igrala glavne uloge u romantičnim komedijama *Ispovesti kupoholičarke* i *Devojačko veče* i pozajmila je glas u animiranom filmu *Rango*. Godine 2013. igrala je sporednu ulogu u 4. sezoni serije *Arrested Development*, kao i u filmovima *Velika iluzija* i *Veliki Getsbi*.

Od 2010. je u braku sa engleskim komičarom Sašom Baronom Koenom, radi koga se preobratila na judaizam, i sa kojim ima troje dece.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Isla Fisher*** na Wikimedijinoj ostavi

* Isla Fisher na sajtu IMDb
* Isla Fisher at Yahoo! Movies

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 37242317
* LCCN: nb98026226
* ISNI: 0000 0001 1948 6635
* GND: 1012033937
* SUDOC: 155598414
* BNF: cb156311888 (podaci)
* BIBSYS: 13015758
* MusicBrainz: 695d3270-3462-4149-b1c1-c869228e597c
* NLA: 35454834
* NKC: xx0077125
* BNE: XX4797705
* CONOR.SI: 140765539

 |