recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Zemlja (lijevo) i Kepler-452b (desno), umjetnički prikaz
komparativni prikaz malih planeta otkrivenih *Keplerom* u habitabilnoj zoni njihovih matičnih zvijezda
**Kepler-452b**, planet koji orbitira oko zvijezde klase G nazvane Kepler-452, identificiran svemirskom letjelicom *Kepler*. O njegovu otkriću NASA je izvijestila javnost 23. jula 2015. i prvi je planet veličine slične Zemlji otkriven kako orbitira unutar habitabilne zone zvijezde vrlo slične Suncu. Zvijezda je od Sunčeva sistema udaljena 1400 svjetlosnih godina što znači da bi *New Horizonsu*, jednoj od najbržih svemirskih letjelica koju je čovjek lansirao, trebalo približno 25,8 mil. godina da dosegne planet.

Svojstva
--------

Planet obiđe matičnu zvijezdu za 385 dana. Stariji je i veći od Zemlje, no leži unutar konzervativne habitabilne zone svoje matične zvijezde.

Ima vjerojatnu masu pet puta veću od Zemljine i površinsku gravitaciju dvaput veću od Zemljine, premda su izračuni mase egzoplaneta tek grube procjene. Za sada se ne zna sigurno da li je planet stjenovit, poput Zemlje, ili je malen plinovit planet poput nekih većih planeta u Sunčevu sistemu.

Izvori
------

1. ↑  Chou, Felicia; Johnson, Michelle (July 23, 2015). "NASA’s Kepler Mission Discovers Bigger, Older Cousin to Earth" (Press release). NASA. Pristupljeno 23 July 2015.
2. ↑  „NASA telescope discovers Earth-like planet in star’s ‘habitable zone". BNO News. 23. jula 2015. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-04. Pristupljeno 23. jula 2015.
3. ↑  Overbye, Dennis (23. jula 2015.). „Kepler Data Reveals What Might Be Best ‘Goldilocks’ Planet Yet". *The New York Times*. Pristupljeno 23. jula 2015.
4. 1 2  Feltman, Rachel (23. jula 2015). „Scientists discover 12 new potential Earth-like planets". *The Washington Post*. Pristupljeno 23. jula 2015.
5. ↑  Witze, Alexandra (23. jula 2015). „NASA spies Earth-sized exoplanet orbiting Sun-like star". *Nature*. Pristupljeno 23. jula 2015.
6. ↑  NASA Kepler press conference. 23. jula 2015.

Vidi još
--------

* lista potencijalno habitabilnih egzoplaneta
* indeks sličnosti Zemlji

Eksterni linkovi
----------------

***Kepler-452b*** na Wikimedijinoj ostavi

* NASA – Kepler Mission.
* NASA – Kepler Discoveries – Summary Table Arhivirano 2017-04-01 na Wayback Machine-u.
* Habitable Exolanets Catalog pri UPR-Arecibo.
**Josep Carreras i Coll** (Barcelona, 5. 12. 1946.) je španjolski tenor iz Katalonije.

Izvan Španjolske poznat je pod svojim španjolskim imenom *José Carreras*.

Životopis
---------

Carrerasov otac, *Josep Carreras Soler*, nakon građanskog rata u Španjolskoj svoj poziv kao učitelj nije smio više raditi. Obitelj je emigrirala 1951. u Argentinu u nadi za boljim životu. Otac je postao prometni policajac a njegova majka *Antonia Coll Saigi* je otvorila frizerski salon. 

Carreras je studirao Kemiju, a 1963 je počeo pohađati studij pjevanja kod Jaime Francisco Puig i na Konservatoriju Barceloni. Godine 1970 je prvi put nastupio na Gran Teatre del Liceu operi svojeg grada u Verdijevom *Nabucco*.

Socijalni rad
-------------

1987, na vrhuncu svoje karijere Carreras je obolio od akutne limfatske leukemije. Unatoč lošoj prognozi, nakon jedne godine intezivnog liječenja i transplantacije, uspjeo je pobijediti bolest i nastaviti s karijerom.

Iz zahvalnosti za tu medicinsku pomoć, 1988. je osnovao *Fundación Internacional José Carreras para la lucha contra la leucemia* s glavnim sjedištem u Barceloni.

Vanjske veze
------------

***José Carreras*** na Wikimedijinoj ostavi

* Stranica Joseph Carreras Arhivirano 2010-09-12 na Wayback Machine-u
* José Carreras kod *Sony Classical* Arhivirano 2006-11-24 na Wayback Machine-u
* José Carreras kod *Decca Music Group* Arhivirano 2008-09-07 na Wayback Machine-u
* Fansite (engl.)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 98521764
* LCCN: n81026537
* ISNI: 0000 0000 8169 2432
* GND: 118859560
* SELIBR: 302046
* SUDOC: 073276979
* BNF: cb13892197s (podaci)
* BIBSYS: 90563631
* MusicBrainz: 7716ddac-2f24-44fa-81b1-bfa920811445
* NLA: 36528523
* NDL: 00464286
* NKC: jn20000601138
* BNE: XX1096382
* CiNii: DA04087849
* CONOR.SI: 11625571
* NSK: 000264949

 |
**Mount Kosciuszko** [maʊnt kɒziːˈʌskoʊ (do 1997. **Mount Kosciusko**), najviši vrh Australije. Sa svojih 2.228 metara je najviši vrh australskog kontinenta. 

Sredinom XIX vijeka Australiju su istraživali James Macarthur (zadužen za pašnjake) i Poljak Pawel Edmund Strzelecki koji je istraživao klimu, geologiju, paleontologiju i geografiju Novog Južnog Velsa. To je uključivalo i identifikaciju australijskog najvišeg vrha koji je Strzelecki ispenjao 12. marta 1840.
Nazvao ga je prema poljskom nacionalnom junaku Tadeuszu Kościuszku koji je jedan od simbola borbe Poljaka za nezavisnost (Poljska je u to doba podijeljena i ne postoji kao država).

Geografija
----------

Planina Kosciuszko leži na jugoistoku Australije, u blizini granice australskih saveznih država Novi Južni Wales i Victoria. Ona se prostire po masivu Snježne planine (Snowy Mountains) koja su pak samo južni dio Velikog razvodnog masiva. Prostor oko vrha je proglašen nacionalnim parkom (Nacionalni park Kosciuszko). Unutar nacionalnog parka ima mnogo skijališta. Park je relativno blizu Sydneyu, Melbourneu i Canberri te mnogo izletnika dolazi iz tih gradova.

Američki alpinista Richard Bass prvi je 1985. godine ostvario uspon na sedam najviših vrhova na sedam kontinenata. Među vrhovima koje je osvojio bio je i Mount Kosciuszko. Nakon toga isto je uradio i Reinhold Mesnner ali se umjesto na Mount Kosciuszko popeo na indonežanski vrh Puncak Jaya, ili Piramida Carstensz (4,884 m.). Usponi na svih Sedam vrhova postali su prestižni među alpinistima, a obe liste su ravnopravne.

Izvori
------

1. ↑  „*Great Dividing Range*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 22. 2. 2014.

Vanjske veze
------------

***Mount Kosciuszko*** na Wikimedijinoj ostavi

* mt kosciuszko Mount Kosciuszko Inc. − Perth Australija (`en`) (`pl`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315530488
* LCCN: sh2001007915

 |
**Lokomotiva** je vučno železničko vozilo namenjeno vuči kompozicije kola i vagona po koloseku. i nema mesto za smeštaj putnika.

Podela
------

Lokomotive odn. železnička vučna vozila možemo podeliti na više načina:

* prema vrsti pogona
* eksploatacijskoj nameni
* dosegu opsluživanja
* širini koloseka i
* vrsti pruge

Dizel lokomotiva
**Prema vrsti pogona** lokomotive možemo podeliti na: parne, dizelske, električne i turbinske.

**Prema eksploatacijskoj nameni** lokomotive možemo podeliti na:

* putničke lokomotive - namenjene su za vuču putničkih vozova, razvijaju veće brzine i imaju male vučne sile
* teretne lokomotive - namenjene su za vuču teretnih vozova, razvijaju manje brzine od putničkih lokomotiva ali zato imaju veće vučne sile
* univerzalne lokomotive - namenjene su kombinovanoj vuči teretnih i putničkih vozova
* manevarske lokomotive - namenjene su za rad na železničkim stanicama (rastavljanju i sastavljanju vozova isl.), u pravilu su manje od ostalih lokomotiva, razvijaju manje brzine ali velika ubrzanja

**Prema dosegu opsluživanja** lokomotive možemo podeliti na: lokalne, prigradske i međugradske. Razlikuju se u maksimalnim brzinama i konstrukciji, tako da su lokalne i prigradske lokomotive u pravilu lakše i sporije od međugradskih lokomotiva.

**Prema širini koloseka** lokomotive možemo podeliti na lokomotive za široki kolosek (1668 mm, 1524 mm), normalni kolosek (1435 mm), i uski kolosek (1000 mm, 760 mm, 600 mm).

**Prema vrsti pruge lokomotive** možemo podeliti na lokomotive za:

* magistralne glavne pruge
* magistralne pomoćne pruge
* pruge prvog reda
* pruge drugog reda

Osim ovih podela razlikujemo još i:

* motorni vagon - lokomotiva koja ima i prostor za smeštaj putnika
* motorni voz - je ustvari celina sastavljena od upravljačkih vagona i vagona (to u pravilu gradski vozovi)

Dizel-električna lokomotiva dobija snagu od dizel motora, a prenos snage na pogonske osovine vrši se električnim putem. Dizel-motor pokreće električni generator koji napaja strujom elektromotore, a ovi pokreću pogonske osovine.

Vidi još
--------

* Voz
* Delovi voza
* Električna lokomotiva
* Dizel lokomotiva

***Lokomotiva*** na Wikimedijinoj ostavi
**Laurent Puigségur** (Fresnes, 31. siječnja 1972.) je umirovljeni francuski rukometaš i reprezenativac. Igrao je na poziciji pivota. Nakon završetka rukometne karijere postao je trener te je od 2009. do 2011. vodio USAM Nîmes. 

Puigségur je većinu svoje karijere proveo u Montpellieru s kojim je, kao kapetan, osvojio sve što se da osvojiti. Bio je prvak Francuske, osvajač kupa i dio momčadi koja je 2003. nakon legendarnog povratka protiv Portlanda, u kojem je tada igrao Puigségurov reprezentativni kolega Jackson Richardson, osvojila Ligu prvaka. Godine 2006. prije uzvratne utakmice protiv mađarskog KC Veszpréma, najavio je svoje umirovljenje na kraju sezone. 

Za reprezentaciju je igrao od 1997. a bio je i član sastava koju je 2001. u Francuskoj odnio titulu svjetskog prvaka. Za reprezentaciju je skupio 72 nastupa.

Od ožujka 2008. je zamjenik gradonačelnika zadužen za medije u gradu Jacouu, a od 2009. je postao trener USAM Nîmesa. Klub je napustio 2011. zbog obiteljskih razloga. 

| * p
* r
* u
Sastav Francuske  na  IHF Svjetskom prvenstvu 2001. – 1. mjesto |
| --- |
| 
* 1 Gaudin
* 2 Fernandez
* 4 Dinart
* 5 G. Gille
* 6 B. Gille
* 8 Narcisse
* 9 Anquetil
* 10 Golić
* 11 Girault
* 12 Martini
* 13 Puigségur
* 16 Omeyer
* 17 Richardson
* 18 Abati
* 19 Cazal
* 20 Plantin
* Izbornik: Costantini

 | Francuska |
**Isaak Izrailevič Brodskij** (ruski: **Исаак Израилевич Бродский**; Sofijevka, 6. siječnja 1884. - Lenjingrad, 14. kolovoza 1939.) je bio poznati sovjetski umjetnik koji se smatra jednim od najznačajnijih umjetnika socijalističkog realizma. Brodskij je poznat po svojim ikonskim portretima Vladimira Lenjina kao i po svojim idealiziranim i angažiranim prikazima događajima vezanim uz revoluciju 1917. i građanski rat.

Brodskij je rođen 6. siječnja 1884. u ukrajinskom selu Sofijevka, a školovao se na Umjetničkoj akademiji u Odesi i Carskoj umjetničkoj akademiji u Petrogradu. Godine 1916. pridružio se Židovskoj udruzi za poticanje umjetnosti. Kada je, jednom prilikom, Brodskij pitao Lenjina da mu potpiše jednu sliku s *Lenjin*, državnik je rekao: *"Prvi puta potpisujem ono s čim se ne slažem."*

Brodskij je bio u dobrim odnosima s vodećim ruskim umjetnicima, među kojima je bio i njegov mentor, Ilja Repin. Također je bio strastven kolekcionar te je donirao mnogo slika muzeija u rodnoj Ukrajini i drugdje. Među autore zastupljene u njegovoj kolekciji spadaju Repin, Vasilij Surikov, Valentin Serov, Isaak Levitan, Mihail Vrubel i Boris Kustodijev. Nakon njegove smrti, Brodskijev je stan na Trgu umjetnosti u Lenjingradu proglašen nacionalnim muzejem. Njegova zbirka umjetnina se i danas tu nalazi.

Brodskij je proglašen Časnim umjetnikom Ruske SFSR i član Unije ruskih umjetnika. Postao je i prvi slikar nagrađen Ordenom Lenjina. Godine 1934. postao je ravnatelj Sveruske umjetničke akademije, Od 1934. do 1939. je vodio i ličnu umjetničku radionicu u kojoj su sudjelovali poznati sovjetski umjetnici kao što su Nikolaj Timkov, Aleksandar Laktionov, Jurij Neprincev, Pjotr Belousov, Pjotr Vasilijev i Mihail Kozell. Umro je 14. kolovoza 1939. u Lenjingradu. Posthumno su izdani njegovi memoari.

Galerija
--------

* Portret Vladimira Lenjina (prije 1925.)*Portret Vladimira Lenjina* (prije 1925.)
* Portret Maksima Gorkog (1937.)*Portret Maksima Gorkog* (1937.)
* Portret Josifa Staljina (prije 1939.)*Portret Josifa Staljina* (prije 1939.)
* Lenjinov sprovod (1925.)*Lenjinov sprovod* (1925.)
* Dan ustava (1930.)*Dan ustava* (1930.)

Bibliografija
-------------

* *Sergej V. Ivanov*. Nepoznati socijalistički realizam. Lenjingradska škola. - Sankt Petersburg: NP - tisak, 2007. - str. 450. ISBN 978-5-901724-21-7, ISBN 5-901724-21-6
***Le Droit d'aimer*** (sh. *Pravo na ljubav*) je francusko-italijanski igrani film snimljen 1972. godine u režiji Éric Le Hung. Po žanru je drama, a protagonistica, čiji lik tumači Florinda Bolkan, je žena čiji je muž (koga tumači Omar Sharif), godinama kao politički zatvorenik smješten na izoliranom otoku. Radnja prikazuje kako nakon brojnih neuspješnih pokušaja konačno dobiva dozvolu da ga posjeti, znajući da će to vjerojatno biti posljednji susret. Film je nekoliko godina kasnije bio zabranjen u Čileu, jer je tadašnji režim Augusta Pinocheta u radnji filma vidio prevelike sličnosti sa onime što se događalo njegovim protivnicima i njihovoj rodbini.

Uloge
-----

* Betty Beckers
* Florinda Bolkan : Helena
* Xavier Depraz
* Jacques Dhery : Le lieutenant
* Georges Douking : Prisonnier
* Didier Haudepin : Prisonnier
* Jean Hébey
* Bernard La Jarrige
* Guy Mairesse
* Pierre Michaël : Le commandant
* Giancarlo Pannese
* Omar Sharif : Pierre
* Gilles Segal : Marc

Izvori
------

1. ↑

Vanjske veze
------------

* 
* *Le Droit d'aimer* na IMDb-u (`en`)
* *Le Droit d'aimer* na stranici Ciné-Ressources
***Le Chandelier*** (sh. *Svijećnjak*) je komedija francuskog književnika Alfreda de Musseta originalno obavljena u časopisu *Revue des deux mondes* 1835. godine i premijerno izvedena u Parizu 1848. godine. Radnja prikazuje kako Jacqueline, supruga uglednog notara Andrea, nastoji prikriti preljubničku vezu s kapetanom Clavarocheom tako što mladog sekretara Fortunia angažira da glumi kako je u nju beznadežno zaljubljen.

André Messager je komad adatirao kao operu pod naslovom *Fortunio*, a za koju je Jacques Offenbach napisao nastavak pod naslovom *la Chanson de Fortunio*. 

Komad je postao predmetom nekoliko filmskih i TV-adaptacija, uključujući TV-dramu *Sveknik* u produkciji RTV Skopje 1967. godine i istoimeni francuski TV-film.

Uloge
-----

* **Maitre André**, notar
* **Jacqueline**, supruga notara
* **Clavaroche**, kapetan
* **Fortunio**, službenik
* **Guillaume**, službenik
* **Landry**, službenik
* **Une servante**
* **Un jardinier**

Izvori
------

* *Histoire des théâtres de Paris : le Théâtre historique*, 1906, de Louis Henry Lecomte »
**Juniks ljuska** (engl. ) je interpretator komandne linije ili ljuska koja pruža tradicionalni korisnički interfejs za Juniks i Juniksu slične operativne sisteme. Korisnici rukuju računarom putem unosa komandi kao tekst u korisnički interfejs da ih izvrši, ili putem kreiranja skripta sa jednom ili više komandi.

Najinfluentnije Juniks ljuske su bile Born ljuska i C ljuska. Born ljusku, *sh*, je napisao Stefan Born u AT&T-u kao originalni Juniks interpretator komandne linije. Ona je uvela osnovne osobine koje su zajedničke za sve Juniks ljuske. Neke od njih su kanalisanje, here document, komandna supstitucija, promenljive, kontrolne strukture za testiranje uslova i iterativno izvršavanje, i uopšteno zamenjivanje imena fajlova. ALGOL 68 je u znatnoj meri uticao na sintaksu *sh* interpretera.

Literatura
----------

* Ellie Quigley (2001). „Introduction to UNIX shells". *Unix Shells by Example*. Prentice Hall PTR. ISBN 0-13-066538-X.  – a history of the various shells, and the uses of and responsibilities of a shell on Unix

Spoljašnje veze
---------------

* Uvod u istoriju Juniks ljuski
* Istorija i razvoj tradicionalne familije Born ljuski
**Karlskoga** je grad od 27,084 stanovnika u sredini južne Švedske, on je i administrativni centar
Općine Karlskoga od 29,668 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Karlskoga leži u Grofoviji Örebro, na sjevernoj obali jezera Möckeln, udaljena 45 km zapadno od centra grofovije Örebra i 28 km istočno od 
Jezera Vänern.

Historija
---------

Historija Karlskoge veže se uz kralja Karla IX koji je čitav taj kraj, tada još kao princ dobio negdje između 1586. - 1589. kao feud. Od tad se zove Karlskoga, prije tog se zvao Möckelns bodar.

Smješteno između jezera Möckeln i velikih šuma naselje je tokom 17. vijeka živjelo od eksploatacije drva, od sredine vijeka kad je otkrivena željezna ruda čitav kraj se preorjentirao na unosnije rudarstvo i obradu metala. 
Od oko 1640. i tokom sljedećih dekada podignuto je 14 manufakturnih livnica i 8 kovačnica, od kojih je većina radila do 1860.

Grad Karlskoga se razvio iz dva naselja Karlskoge Kyrkby i Boforsa, oba naselja su brzo rasla od početka 19. vijeka, kad su se spojila postala su općina - 1897.

Općina Karlskoga je kraljevsku povelju o statusu grada dobila 1940.

Za grad je bila osobito važna tvornicu oružja AB Bofors poznata po topovima i dinamitu kog je upravo ona prva proizvela. Između 1894. pa sve do svoje smrti - 1897. njen vlasnik bio je Alfred Nobel. On je bio zaslužan za njen razvoj kao tada jednog od najrespektabilnijih 
proizvođača oružja. U to vrijeme često je ljeta provodio u Karlskogi u svojoj vili -*Björkborn*.

Privreda
--------

I danas se privreda grada veže uz tvornicu Bofors.

Gradovi prijatelji
------------------

* Danska Aalborg
* Island Húsavík
* Finska Riihimäki
* Italija Sanremo
* SAD Wheaton, Illinois

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Sweden: Örebro" (engleski). City population. Pristupljeno 21. 05. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Karlskogas historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 21. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Karlskoga*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Karlskoga* (`sv`)
Karta kanala
Brodska prevodnica
**Kielski kanal** (*Nord-Ostsee-Kanal*), 98 km dug kanal koji povezuje Sjeverno s Baltičkim morem i tako skraćuje put za 519 km.

Prva veza između dva čvora je bio Eiderski kanal koji je završen 1784. Imao je dužinu od 43 kilometra i činio je dio 175 kilometra dugog vodenog puta od Kiela na Baltičkom moru do ušća rijeke Eider u Sjeverno more. Bio je 29 metara širok i 3 metara dubok.

U junu 1887. počela je izgradnja novog kanala u kojoj je sudjelovalo 9000 radnika. Novi kanal je službeno otvoren 20. 6. 1895. Da bi se zadovoljio sve veći promet kanal je proširen između 1907. i 1914. godine. Poslije Prvog svjetskog rata kanal je internacionaliziran. Adolf Hitler je poništio njegov međunarodni status 1936. godine. Poslije Drugog svjetskog rata kanal je ponovo otvoren za sve brodove.

***Kielski kanal*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 237239821
* LCCN: sh85072282
* GND: 4042567-8
* SUDOC: 170634183
* BNF: cb13534029r (podaci)

 |
Keplerov trougao je pravougli trougao kod koga dužine stranica čine geometrijski niz. 
Njihova razmjera je u vezi sa zlatnim presjekom.

{\displaystyle \varphi ={1+{\sqrt {5}} \over 2}}

Može se napisati u obliku 
{\displaystyle 1:{\sqrt {\varphi }}:\varphi }, što je isto kao {\displaystyle 1:1.272:1.618}. 

Trouglovi s ovakvom razmjerom dobili su ime po njemačkom matematičaru i astronomu Johannes Kepleru (1571-1630), koji je prvi pokazao da taj trougao karakteriše zlatna razmjera.

Keplerov trougao je kombinicuja dva ključna matematička pojma Pitagorine teoreme i zlatnog presjeka što je fasciniralo Keplera. To se vidi iz citata:

Geometrija ima dva blaga: jedno od njih je Pitagorina teorema, a drugo je zlatni presjek. Prvo se može porediti sa vrijednošću zlata, a drugo sa vrijednim draguljem. 
Kepler zlatni presjek naziva i božanstvenom proporcijom (kao Luka Pačoli), ali i neprekidnom proporcijom.

Da je trougao sa straniacama 
{\displaystyle 1}, {\displaystyle {\sqrt {\varphi }}} i {\displaystyle \varphi }, pravougli proizlazi iz definicije kvadratnog polinoma za zlatni presjek

{\displaystyle \varphi ^{2}=\varphi +1}
u obliku Pitagorine teoreme

{\displaystyle (\varphi )^{2}=({\sqrt {\varphi }})^{2}+(1)^{2}.}

Konstrukcija Keplerovog trougla
-------------------------------

Keplerov trougao može se konstruisati konstrukcijon zlatnog pravougaonika.

1. Konstruiraj jedinični kvadrat (crveno).
2. Povuci liniju iz centra jedne stranice do suprotnog ugla.
3. Upotrijebi tu liniju kao radijus za iscrtavanje luka koji će odrediti dužu stranicu  pravougaonika.
4. Završiti crtež pravougaonika.
5. Povući luk (poluprečnik kružnice duža strana pravougaonika) do presjeka sa suprotnom stranom pravougaonika. Dobili smo hipotenuzu.

Zanimljivo
----------

* 

Neki izvori tvrde da se trougao s dimenzijama Keplerovog trougla može prepoznati u Velikoj piramidi u Gizi.

Izvori
------

* The Shape of the Great Pyramid / Roger Herz-Fischler (2000)
* A Brief History of Mathematics
* Squaring the Circle in the Great Pyramid Arhivirano 2011-09-02 na Wayback Machine-u
* The Great Pyramid, The Great Discovery, and The Great Coincidence
**Lonjica** je selo zapadno od Vrbovca.

Povijest
--------

Lonjica ili Lojnica ima ime po rijeci Lonji koja se u sačuvanim dokumentima prvi puta spominje 1261.g. Ime potoka Zlonyn iz 1244.g. i šume Zlonin iz 1788.g. odnosi se na međaš između gospoštija Vrbovca i Lonjice, a ne na Lonjicu. 

1517.g. feudalni posjed Lonjica, zajedno s posjedima Dulepska, Negovec, Kalinovica i Vrbovec pripada plemkinji Katici Pučić, kćerki Stjepana, koja zbog tih posjeda vodi parnicu sa svojim rođakom Matijom Pučić.

Za turskih ratova stanovnici su se Lonjice razbježali koje-kuda. Oko 1618-1623.g. Vuk Gašić doveo je iz Slavonije nove doseljenike. Njih je Juraj Zrinski posebnom ispravom 1618.g. proglasio slobodnjacima i oslobodio ih na 9 godina od svih podavanja, jer su "pustu goru krčili" da je učine plodnom zemljom.

Sličnu su povlasticu dobili i doseljenici u Peskovcu. Novi stanovnici Lonjice i Peskovca poslije isteka 9 godina bili su obvezani svake godine davati vlastelinu od kuće dva dukata i druge daće kako je to rečeno na drugom mjestu. 

Stanovnici su ostali slobodanjaci i služili kao vojnici u gospoštijskoj banderiji gospoštije Vrbovec-Rakovec. 

1912.g. osnovana je današnja četverogodišnja osnovna škola.

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Lonjica** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Vrbovca |
| --- |
| Banovo • Brčevec • Celine • Cerik • Cerje • Dijaneš • Donji Tkalec • Dulepska • Đivan • Gaj • Gornji Tkalec • Gostović • Graberanec • Graberšćak • Greda • Hruškovica • Konak • Krkač • Kućari • Lonjica • Lovrečka Varoš • Lovrečka Velika • Luka • Lukovo • Marenić • Martinska Ves • Naselje Stjepana Radića • Negovec • Novo Selo • Peskovec • Pirakovec • Podolec • Poljana • Poljanski Lug • Prilesje • Samoborec • Savska Cesta • Topolovec • Vrbovec • Vrbovečki Pavlovec • Vrhovec • Žunci |
Politička karta Italije uoči invazije Karla VIII.
Rat Cambraiske lige - 1515. u kojoj je Francusko-mletački savez pobijedio švicarske vojnike u bitci kod Marignana.
**Talijanski ratovi** ili **Veliki talijanski ratovi** (ponekad zvani **Hasburško-valoaški ratovi**) je ime za seriju ratnih sukoba između 1494. do 1559. u koji su bili uključeni (ne u isto vrijeme i ne na istoj strani), većina talijanskih gradova-država, Papinska Država i većina tadašnjih velikih sila zapadne Evrope; Francuska, Španjolska, Sveto Rimsko Carstvo , Engleska, Škotska) i Osmansko Carstvo.

Talijanski ratovi su se rasplamslali nakon dinastičkih borbi za Milansko Vojvodstvo i Napuljsko kraljevstvo, nakon tog su prerasli u sukob za kontrolu i teritorije Apeninskog poluotoka i Evrope između zaraćenih strana. Karakteristika *Talijanskih ratova* bio je velik broj saveza, protu-saveza i izdaja.

Ratovi
------

### Situacija prije ratova

Nakon velikih sukoba za Lombardiju između Mletačke republike i Milanskog Vojvodstva, koji su završili 1454. u Sjevernoj Italiji zavladao je mir za vrijeme vladavine Cosima i Lorenza Medicija u Firenci , jedina iznimka bio je Rat za Ferraru 1482.-1484.

### Prvi talijanski rat (1494.–1495.)

*Glavni članak: Talijanski rat 1494.–1495.*
**Talijanski rat 1494.–1495.**, poznat također kao i **Prvi talijanski rat** ili *Talijanski rat Karla VIII.*, je bio prvi u nizu talijanskih ratova. To je bio sukob invazione armije francuskog kralja Karla VIII. uz prvotnu podršku Milanskog Vojvodstva, protiv jedne mješovite talijanske alijanse pod vodstvom pape Aleksandra Borgije.

### Drugi talijanski rat 1499.–1504.

*Glavni članak: Talijanski rat 1499.–1504.*
**Talijanski rat 1499.–1504.** (zvan i **Drugi talijanski rat**, ili *Talijanski rat Luja XII.* ili *Rat za Napulj*) je bio drugi u nizu talijanskih ratova.  Vodio se između snaga francuskog kralja Luja XII. i Ferdinanda Aragonskog, španjolskog kralja, uz sudjelovanje nekoliko talijanskih gradova-država.

### Rat Cambraiske lige

*Glavni članak: Rat Cambraiske lige*
**Rat Cambraiske lige**, zvan i **Rat Svete lige** bio je veliki vojni sukob u okviru *Talijanskih ratova*. Glavni akteri ovog rata, koji se vodio od 1508. do 1516. bili su Francuska i Mletačka Republika, a sudjelovale su i sve važnije sile Zapadne Europe, uključujući Španjolsku, Sveto Rimsko Carstvo, Englesku, Škotsku, Milansko Vojvodstvo, Republiku Firencu, Vojvodstvo Ferrara i brojne švicarske kantone.

### Talijanski rat 1521.–1526.

*Talijanski rat 1521.–1526.*
### Rat Cognačke lige

*Rat Cognačke lige*
### Talijanski rat 1536.–1538.

*Talijanski rat 1536.–1538.*
### Talijanski rat 1542.–1546.

*Talijanski rat 1542.–1546.*
### Talijanski rat 1551.–1559.

*Talijanski rat 1551.–1559.*

Bilješke
--------

1. 1 2 3  Storia moderna di Italia, na portalu treccani.it, pristupljeno 29. 06. 2011.(`it`)

Vanjske veze
------------

***Italijanski ratovi*** na Wikimedijinoj ostavi

* Storia moderna di Italia, na portalu treccani.it, pristupljeno 29. 06. 2011. (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85068950
* SUDOC: 027405664
* BNF: cb119454705 (podaci)
* BNE: XX511616

 |
**Limes** je jedan od osnovnih pojmova u matematičkoj analizi.

Limes niza
----------

Neka je {\displaystyle (a\_{n})} niz realnih ili kompleksnih brojeva. Reći ćemo da niz {\displaystyle (a\_{n})} konvergira broju *L* (realan ili kompleksan broj) ako vrijedi {\displaystyle (\forall \epsilon >0(\exists n\_{0}\in \mathbb {N} )(n\in \mathbb {N} ,n>n\_{0}\Rightarrow |a\_{n}-L|<\epsilon )}. Možemo to interpretirati na način da kažemo da za dovoljno velike n-ove članovi niza će biti sve bliže broju *L*. Poznavajući realne nizove možemo poznavati i kompleksne nizove jer vrijedi da kompleksan niz {\displaystyle (z\_{n})} možemo pisati kao {\displaystyle z\_{n}=a\_{n}+ib\_{n}}, gdje su {\displaystyle a\_{n}} i {\displaystyle b\_{n}} realni nizovi. Ako niz {\displaystyle z\_{n}} konvergira k {\displaystyle z=a+ib}, onda vrijedi da je {\displaystyle \lim \_{n}a\_{n}=a} i isto za niz {\displaystyle b\_{n}} (što je lagano za pokazati).

Ako niz realnih brojeva nije konvergentan kažemo da je divergentan.

Limes niza se "dobro" ponaša i na računske operacije. Za nizove {\displaystyle (a\_{n}),(b\_{n})\subseteq \mathbb {R} } takve da {\displaystyle \lim \_{n}a\_{n}=A,\lim \_{n}b\_{n}=B} i {\displaystyle c\in \mathbb {R} } vrijedi:

{\displaystyle \lim \_{n}(a\_{n}+b\_{n})=A+B}
{\displaystyle \lim \_{n}(c\cdot a\_{n})=c\cdot A}
{\displaystyle \lim \_{n}(a\_{n}\cdot b\_{n})=A\cdot B}
{\displaystyle B\neq 0\Rightarrow \lim \_{n}{\frac {a\_{n}}{b\_{n}}}={\frac {A}{B}}}
{\displaystyle |\lim \_{n}a\_{n}|=\lim \_{n}|a\_{n}|}

Limes funkcija
--------------

Neka je {\displaystyle \emptyset \neq I\subseteq \mathbb {R} }, {\displaystyle c\in \langle a,b\rangle },{\displaystyle \langle a,b\rangle \setminus \{c\}\subseteq I} i {\displaystyle f:I\rightarrow \mathbb {R} } funkcija. Kažemo da ƒ ima limes {\displaystyle L\in \mathbb {R} } u točki *c* ili da ƒ konvergira prema *L* kada *x* teži prema *c* ako vrijedi {\displaystyle ((a\_{n})\subseteq \langle a,b\rangle \setminus \{c\},\lim \_{n}a\_{n}=c\Rightarrow \lim \_{n}f(a\_{n})=L} što pišemo {\displaystyle \lim \_{x\rightarrow c}f(x)=L}. To možemo izreći na način da kažemo da čim neki niz koji je sadržan u okolini *c* i teži k *c*, a nije baš *c* (jer mi ne znamo jeli *c* u domeni ili ne) da tada niz funkcijskih vrijednosti teži prema *L*.

Postoji i tzv. epsilon-delta definicija koji je ekvivalentna definiciji preko nizova. Pa neka je {\displaystyle f:I\rightarrow \mathbb {R} ,I\subseteq \mathbb {R} }. Kažemo da ƒ ima limes {\displaystyle L\in \mathbb {R} } u {\displaystyle c\in I} ako vrijedi
{\displaystyle (\forall \epsilon >0)(\exists \delta >0)(x\in I,0<|x-c|<\delta \Rightarrow |f(x)-L|<\epsilon )}
**Karlstad** je grad na jugozapadu Švedske od 61,685 stanovnika u užem centru, i 85,753 u širem metropolitanskom području.

Karlstad je i administrativni centar Grofovije Värmland koja ima 273,265 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Karlstad leži na otoku *Tingvalla* i duž sjeverozapadnih obala Jezera Vänern na mjestu gdje rijeka
Klarälven ima ušće u jezero.

Historija
---------

Grad se orginalno zvao - **Tingvalla**, zbog tingova - skupština koje su se u njemu održavale.
Prezvan je u Karlstad u čast kralja Karla IX koji mu je svojom poveljom dodijelio status grada 1584. 
Karlstad je postao katedralni grad 1645. a 1779. i administrativni centar grofovije. U njemu su se 1905. vodili pregovori, koji su nakraju doveli do raspada Unije sa Norveškom.

Znamenitosti
------------

Nakon što je bio gotovo potpuno uništen u požaru 1865. godine, Karlstad je obnovljen kao moderan grad, širokih avenija i velikih parkova. Tako da ima svega nekoliko građevina koje su nadživjele taj požar. 

Zbog tog mu je naveća znamenitost *Istočni most* preko rijeke Klarälven, podignut između 1761. - 1770. sa svojih 13 lukova i muzej sa zbirkama umjetničkih i kulturnih artefakata iz Värmlanda. 

Karlstad ima univerzitet osnovan - 1967. kao filijala 
Univerziteta u Göteborgu, koji je od 1999. postao samostalni.

Privreda
--------

Industrija Karlstada se uglavnom bazira na preradi drva i proizvodnji teških strojeva. Grad je i velika luka i centar 
izvoza i uvoza jer je povezan sa oceanom preko Göteborga i Sjevernog mora.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Värmland" (engleski). City population. Pristupljeno 02. 04. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Karlstad*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 02. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

***Karlstad*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* (`sv`)
* *Karlstad* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
NK "Škabrnja" je hrvatski nogometni klub iz Škabrnje.

Povijest
--------

NK "Škabrnja" je bio jedini organizirani športski klub u Škabrnji prije Domovinskog rata. Osnovan je 1963. godine pod imenom "Jedinstvo" i natjecao se u tadašnjoj općinskoj i međuopćinskoj ligi sve do 1982. godine kada je izbačen iz lige zbog "nacionalističkih ispada" budući da su na upravnoj zgradi i svlačionicama, kao i na okolnim zidinama oko igrališta, osvanuli natpisi "Živjela Hrvatska" i slično te nacrtan povijesni hrvatski grb. Ponovno okupljanje škabrnjana i osnivanje nogometnog kluba dogodilo se 1994. godine u progonstvu u Zadru. Nakon završetka Domovinskog rata i povratka u Škabrnju, obnovilo se igralište na Vlačinama (aerodrom iz 2. svj. rata) te su se izgradile nove svlačionice i upravne prostorije. Nakon 15 godina natjecanja u županijskim ligama, NK "Škabrnja" u natjecateljskoj sezoni 2009./2010. postiže povijesni uspjeh i osvaja 1. mjesto u 1. Županijskoj ligi te se izravno plasira u 4. Hrvatsku nogometnu ligu - Skupinu "Jug" (Podskupina A) u kojoj u natjecateljskoj sezoni 2010./2011. osvaja 6. mjesto u konkurenciji 16 klubova, a u natjecateljskoj sezoni 2011./2012. 7. mjesto u konkurenciji 15 nogometnih klubova. Prije početka natjecateljske sezone 2012./2013. dolazi do ukidanja 4. HNL - Jug, podskupine "A", te se NK "Škabrnja", zajedno sa drugim nogometnim klubovima iz zadarske županije, vraća u 1. Županijsku nogometnu ligu gdje nakon prvog dijela natjecanja ("jesenskog dijela") zauzima 6. mjesto u konkurenciji 14 nogometnih klubova.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **NK Škabrnja** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**NK Šparta Elektra** je nogometni klub iz zagrebačkog naselja Trešnjevka.

Trenutačno se natječe u Četvrta hrvatska nogometna liga - Središte "A".

Osnovan je 1911. godine, ali sa službenim djelovanjem počinje tek 1913. te se ta godina uzima kao godina osnivanja kluba.

Bivši je dom nekolicine najvećih igrača hrvatsko-romske manjine, Mateja Galica, Leonarda Frankovića i ostalih.

Trenutačni trener i svojevrsni vođa Šparte Elektre je Ivan Bošnjak, predstavnik romske manjine u Federaciji BiH te bivši predsjednik Hrvatskog saveza za ispadanje iz 4.HNL.

Navijači NK Šparte Elektre nazivaju se "Green Warriors", ekološkog nastroja, te se ponose svojom parolom "Šparta i mi nismo mrtvi kao Toše, bacati smeće na pod je brate loše".

Povijesni uspjesi
-----------------

NK Šparta Elektra je klub s bogatom tradicijom osvajanja turnira. Unatoč hiper-pobjedničkom mentalitetu koji se 100 godina razvijao na Pongračevu, sezona 2014/15 će zauvijek ostati zapamćena kao vrhunac dominacije. Te sezone momčad kadeta Šparte Elektre oborila je neoborive rekorde, pod krilom sigurne desnice trenera Dodiga su došli do gol razlike -200. Zlatna rukavica iz te sezone trenutno krasi glavnu halu Hrvatskog povijesnog muzeja u Matoševoj ulici 9. Kada su upitali Dodiga kako je uspio napraviti tako dobar rezultat, kazao je "Bobi hrana nača baka prača neto bruto plaća idem po bonkase do doeta i malo bobija jer je bobi hrana naača brate bosna".

Izvori
------

Vanjske poveznice
-----------------

* Klupske stranice Arhivirano 2012-10-10 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Hrvatski nogometni klubovi osnovani prije završetka Prvog svjetskog rata |
| --- |
| 1903. | PNIŠK • Academia Zagreb |
| 1906. | HNK Segesta Sisak • HAŠK Zagreb • Concordia Zagreb |
| 1907. | NK Zelina • NK Slaven Koprivnica • Croatia Zagreb • Viktorija Zagreb |
| 1908. | NK Bjelovar • NK Zagreb • NK Virovitica • NK Podravac Virje • ŠK Olimpija Karlovac |
| 1909. | NK Marsonia Slavonski Brod • Ilirija Zagreb • VGŠK |
| 1910. | NK Zmaj Zadar • NK Sloga Nova Gradiška • HŠK Svačić Petrinja |
| 1911. | HNK Hajduk • Građanski Zagreb • NK Opatija |
| 1912. | NK Graničar Slavonski Šamac • HNK Trogir • HRŠD Anarh • KFŠK |
| 1913. | HNK Dinara Knin • NK Šparta Elektra Zagreb |
| 1914. | NK Željezničar Zagreb • Uskok Vranjic |
| 1916. | NK Junak Sinj • Slavija Osijek |
| 1918. | Slavija Zagreb • HNK Vinkovci |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **NK Šparta Elektra Zagreb** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Irving Mills** (16. januar 1894 – 21. april 1985) bio je američki muzički izdavač specijaliziran za jazz, također poznat po nadimku "Joe Primrose."

Odrastao je u jevrejskoj porodici na manhattanskom Lower East Sideu. Godine 1919. je zajedno sa bratom Jackom osnovao izdavačku kuću Mills Music koja je do 1965. bila najpoznatija nezavisna kuća američke muzičke industrije. Zaslužan je za početak karijera niza uglednih izvođača među kojima se ističu Duke Ellington i Cab Calloway.

Eksterni linkovi
----------------

***Irving Mills*** na Wikimedijinoj ostavi

* Bob Mills: Irving Mills 1894-1985 Arhivirano 2012-06-22 na Wayback Machine-u
* Irving Mills (Internet Broadway database)
* Irving Mills - diskografija na Discogs (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 76500944
* LCCN: n88621778
* ISNI: 0000 0000 8156 9522
* GND: 135465664
* SUDOC: 085237981
* BNF: cb13897535j (podaci)
* MusicBrainz: 2a2bf494-ac80-4ac9-901f-1ef2fece51ce
* NKC: xx0050102
* BNE: XX854150

 |
Kodeksi zbirke Nag Hammadi, otkrivene u Egiptu 1945.
**Izreke Sekstove** su helenistički pitagorejski spis koji je bio popularan i među ranim hrišćanima. U pitanju je zbirka moralnih maksima i normi ponašanja koja je cirkulirala u kršćanskim krugovima pri kraju II i početkom III stoljeća.

Sentencije su paganskog podrijetla, dolaze pod imenom pitagorejskog filozofa Seksta. Većina je izreka nadahnuta platonističkim idejama: naglašavaju momente očišćenja, prosvjetljenja, oboženja. Preporučuju umjerenost u jelu, pilu, spavanju, bračnom životu (ženidba je u maloj cijeni: Izr. 13, 273). Pojam Boga je platonistički. Spis nam pokazuje »u kolikoj je mjeri popularno-filozofska etika poganskih i kršćanskih platonika bila zajednička« (H. Kraft). 

Neki je kršćanin pri kraju II stoljeća načinio kršćansku reviziju tih sentencija, ali više u negativnom smislu negoli u pozitivnom, tj. tako da je više poganskih elemenata uklonio nego kršćanskih unio. Možda je taj kršćanski redaktor bio Klement Aleksandrijski. To se zaključuje iz srodnosti mnogih maksima sa životnom filozofijom Klementovom. Najraniji pomen ove zbirke je sredinom 3. veka od Origena, prvog kršćanskog autora koji s pohvalom pominje Sekstove sentencije. Iz ove zbirke je je Rufin (+410) preveo 451 sentenciju sa grčkog na latinski. Iako je većina izreka nekršćanskoga porijekla, one su uživale veliku popularnost u kršćanskim krugovima, pa i ne čudi njihova prisutnost među tekstovima iz Nag Hammadija.

U 20. veku je fragmentarni koptski rukopis Sekstovih izreka otkriven zajedno sa ostalim spisima knjižnice Nag Hamadi. Od otprilike trideset i devet izvornih stranica Sekstovih izreka, sačuvano je tek deset. Prije otkrića fragmentarne koptske verzije u Kodeksu XII knjižnice Nag Hammadi, Izreke Sekstove bile su poznate iz latinskog, sirijskog, armenskog i gruzijskog prijevoda, kao i iz dva rukopisa na izvornom grčkom jeziku.

Izvori
------

1. 1 2 3  Tomislav J. Šagi-Bunić - Povijest kršćanske literature (svezak I) (scribd)
2. ↑  Origen, *Contra Celsum*, 8, 30; *Commentary on Matthew*, xv. 3
3. ↑  Henry Chadwick, *The Sentences of Sextus; A Contribution to the History of Early Christian Ethics*, Texts and Studies 5, Cambridge: The University Press, 1959.

Vidi još
--------

* Knjižnica Nag Hamadi

Eksterni linkovi
----------------

* (`en`) The Sentences of Sextus at Sacred Texts
* (`en`) The Sentences of Sextus at gnosis.org
**Izraelska laburistička stranka** (heb. מפלגת העבודה הישראלית, *Radnička stranka Izraela*, *Laburistička partija*), u Izraelu poznata pod imenom **HaAvoda** (heb. עבודה) je politička stranka lijevog centra iz Izraela. Po svojoj politici je socijaldemokratska i cionistička partija, članica Socijalističke internacionale i promatrač u Stranci evropskih socijalista. Od 1999. do 2008, Radnička stranka Izraela je bila u savezu sa malom ljevičarskom religioznom cionističkom partijom Meimad, u izbornom sporazumu po kome Meimad dobija desetinu osvojenih mjesta u parlamentu.

Lider stranke je Isak Hercog.

Historija
---------

HaAvoda je osnovana 1968. kao izborna alijansa okupljena oko stranke *Mapai* (Stranka radnika Izraela), koja je bila glavna partija socijalističkog cionizma. Među svojim redovima Mapai a potom HaAvoda su imale glavne izraelske političare i lidere: David Ben-Gurion, Moše Dajan, Golda Meir, Šimon Peres, Jicak Rabin i Ehud Barak.

Stranka se zalaže za mirovno rješenje jevrejsko-palestinskog pitanja i zajedno sa Kadimom čini politički blok koji je umjereniji i otvoreniji za dijalog. Stranka je u opoziciji i gubila je biračko tijelo od 1992. godine.

Literatura
----------

* Rhodes Cook (2004). *The Presidential Nominating Process: A Place for Us?*. Rowman & Littlefield. str. 118–. ISBN 978-0-7425-2594-8. Pristupljeno 19. 8. 2012.
* Docherty, James C.; Lamb, Peter (2006). *Historical Dictionary of Socialism*. Scarecrow Press. str. 179. ISBN 978-0-8108-6477-1. Pristupljeno 28. 1. 2013.

Vanjske veze
------------

***Izraelska laburistička stranka*** na Wikimedijinoj ostavi

* Stranačke stranice
* Israel Labor Party, Knesset
* Labor-Meimad, Knesset
**Izumrli jezici**, O izumiranju jezika govori se kad jedan jezik nema više izvornih govornika. Tada se taj jezik naziva *mrtvim* ili *izumrlim jezikom*.

Moguće je razlikovati dvije vrste smrti jezika:

U prvom slučaju jezik izumre, ali jezici (ili dijalekti) koji su se razvili iz njega dalje se koriste. Primjer: Latinski jezik, iz koga su se razvili romanski jezici.

U drugom slučaju jezik izumre bez da ostavi nasljedničkog jezika. U tim slučajevima govornici napuste svoj materinski jezik u korist nekog drugog jezika. Primjer: Koptski jezik kao govoreni jezik Egipta izumro je u 17. stoljeću a zamijenio ga je arapski. Koptski je i primjer za izumrli jezik koji se i dalje koristi — u ovom slučaju kao crkveni jezik egipatskih kršćana.

Nekoliko izumrlih jezika nastavljali su se upotrebljavati u književnosti, znanosti ili liturgiji. To su uz koptski npr. i latinski ili sanskrt.

Uzroci
------

Neki jezik je *ugrožen* ako ga djeca više ne uče kao materinski jezik. Kad i stariji govornici tog jezika prestanu ga govoriti ili umru taj se jezik smatra izumrlim. No, klasifikacija kao izumrli jezik ne znači nužno da taj jezik nema više nijednoga govornika. Izumrli jezici mogu biti dobro opisani i sačuvani u pisanim izvorima, a mogu imati i velik broj govornika koji su ih učili kao drugi ili strani jezik. Takav je slučaj npr. s latinskim. Smatra se izumrlim jezikom iako je čak i službeni jezik jedne države (Vatikana).

Jezik može izumrijeti zbog jezičnog pomaka. To je društveni (sociolingvistički) proces koji se događa postupno unutar jedne određene jezične zajednice. Govornici prestanu govoriti svojim materinskim jezikom i služe se nekim drugim jezikom.

Jezik može izumrijeti i zbog političkog pritiska. To namjerno uništavanje jednog jezika naziva se i *lingvocid*.

Revitalizacija jezika
---------------------

U vrlo rijetkim slučajima smrt jezika nije konačan rezultat jezičnog razvoja. Hebrejski je jezik primjer izumrlog jezika čija je revitalizacija uspjela tako da je danas ponovno živi jezik.
Koordinate: 41° 09′ 59" SGŠ, 21° 32′ 17" IGD

**Musinci** (mak. *Мусинци*) su naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Musinci pripadaju opštini Mogila.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Musinci je smešteno u južnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Bitolja, naselje je udaljeno 30 km severoistočno.

Musinci se nalaze u istočnom delu Pelagonije, najveće visoravni Republike Makedonije. Naseljski atar je na zapadu ravničarski, dok se na istoku izdiže Selečka planina. Nadmorska visina naselja je približno 600 metara.

Klima u naselju je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Musinci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 302 stanovnika.

Pretežno stanovništvo po poslednjem popisu su etnički Makedonci (94%), a ostalo su mahom Turci. Do prve polovine 20. veka Turci su bili u većini u selu.

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Mogila

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.mogila.gov.mk Zvanična stranica opštine Mogila

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Mogila |
| --- |
| **Mogila** • 
Alinci • 
Beranci • 
Budakovo •
Vašarejca • 
Gornja Čarlija • 
Donja Čarlija • 
Dedebalci • 
Dobruševo •
Donji Srpci • 
Ivanjevci • 
Loznani • 
Mojno • 
Musinci •
Novoseljani • 
Nošpal • 
Podino • 
Puturus • 
Radobor •
Sveti Todori • 
Trap • 
Trnovci • 
Crničani |  |
**Museo Nacional de Costa Rica** (srpskohrvatski: *Nacionalni muzej Kostarike*) je nacionalni muzej države Kostarike, koji se nalazi u glavnom gradu, San Joséu. Muzej se nalazi u utvrdi Bellavista, oker zgradi koja se nalazi nasuprot zgrade Zakonodavne skupštine Kostarike. Utvrda je izgrađena 1917. godine i isprva je služila kao vojna baraka, sve dok 1950. godine muzej nije preseljen u tu zgradu. 

Istočni ulaz vodi do vrta u kojem su izloženi predmeti iz pretkolumbovske ere i topovi iz kolonijalnog perioda. Muzej je organiziran tematski i sadrži izloške vezane uz geološku, kolonijalnu, arheološku, religijsku i suvremenu povijest Kostarike. U muzeju se nalazi i izložba posvećena nobelovcu Óscaru Ariasu, bista Joséa Figueresa i izložba leptira.

***Museo Nacional de Costa Rica*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 147578473
* LCCN: n85263384
* ISNI: 0000 0004 0512 1418
* GND: 13703-0
* NKC: ko2003164892

 |
Crkva sv. Franje u Puli
**Jakov Puljanin** (**Jakov iz Pule**; 13. na 14. stoljeće), franjevac, arhitekt, graditelj. O ranom životu Jakova Puljanina malo se zna, no njegovo se ime povezuje uz dva grada, Pulu i Padovu, te dvije crkve u tim gradovima.

Od osnutka i širenja franjevačkog reda među fratrima s obje strane Jadrana stvorene su čvrste veze. Već u prvom stoljeću uzajamnih veza franjevaca s istočne strane Jadranskog mora i franjevaca sa zapadne strane, posebice onima u Padovi, spominje se jedan "prekomorski" fratar koji je odigrao značajnu kulturno-umjetničku ulogu pri gradnji velebne bazilike sv. Antuna u Padovi. Fra Jakov iz Pule dvadesetak posljednjih godina izgradnje ove čarobne građevine skladno izmiješanih stilova bio je njezin arhitekt (ili bar službeni nadglednik), kako ga spominje očuvani arhivski dokument datiran 27. kolovoza 1302. godine. Istovremeno u istoj bazilici svoje umjetničke radove izvodi i Giotto, koji je oslikao neke dijelove ovoga glasovitog zdanja.

Ime Jakova Puljanina povezano je također sa samostanom i crkvom sv. Franje u Puli. On je koncipirao franjevački gotički sklop samostana i crkve u skladu s pravilima propovjedničkog reda donesenih u Narboni 1260. godine. To je podrazumijevalo tipičan pravokutni tlocrt crkve s četvrtastim svetištem, jednozidnim zvonikom, klaustrom i samostanom s prostorijama za stanovanje fratara, kapitularnom dvoranom, refektorijom i sakristijom koja povezuje samostan s korom u crkvi.

Jakov Puljanin većinu svog redovničkog života proveo je u Puli u kojoj se danas nalazi ulica koja u čast njemu nosi njegovo ime.
**Leibnitz** čita se *Lajbnic* (slovenski: *Lipniza*) je grad na jugu Austrije od 12,176 stanovnika, on je i administrativni centar Okruga Leibnitz.

Geografske karakteristike
-------------------------

Leibnitz leži na jugu Štajerske u istoimenoj dolini pored ušća rijeke Sulm u Muru, u kraju poznatom po vinu.

Grad leži udaljen desetak km od granice sa Slovenijom i 33 km južno od Graza.

Historija
---------

Leibnitz je izrastao u neposrednoj blizini važnog rimskog naselja Flavia Solva. Prvi put je spomenut u dokumentima 970. pod imenom - *Lipizza*, već oko 1135. izrastao je u planski izgrađeno naselje, koje su 1532. razorile Osmanlije.

Sve do 16. vijeka Leibnitz je bio feud salzburgške nadbiskupije, tako da je status grada dobio tek 1913.

Znamenitosti
------------

Od znamenitosti Leibnitz ima parohijsku crkvu, koja je prvi put dokumentirana još 1170. Ta nekad gotička građevina restaurirana je baroknom stilu početkom 18. vijeka. Pored nje značajan je i kapucinski samostan sa crkvom (posvećena 1639.) i barokni marijanski pil iz 1744.

Pored grada u trgovištu Wagna nalazi se palača Retzhof iz 17. vijeka.

Nedaleko od centra leže jezera Sulm i Plank, tako da preko ljeta u njemu ima puno turista kupača.

Privreda
--------

Oko 67 % od svih zaposlenih 1991. radilo je u tercijarnom sektoru. Industrija Leibnitza proizvodi tekstil, mlječne prerađevine, bezalkoholna pića, predmete od metala, plastike i drva. Značajna grana lokalne ekonomije je i građevinarstvo.

Pored grada leže hidroelektrane na Muri - Obervogau, podignuta 1977 (snage 13 MW) i Gabersdorf, podignuta 1974 (snage 14.5 MW).

Pobratimski gradovi
-------------------

* Austrija, Gumpoldskirchen
* Italija, Mira
* Zelenortska Republika, Pedra Badejo

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Leibnitz*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 20. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Leibnitz*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Leibnitza* (`de`)
**Sveti Inokentije Irkutski** je hrišćanski svetitelj i sveštenoslužitelj. Rođen je oko 1680. godine blizu grada Irkutsk. Svetovno ime mu je bilo **Ivan Kuljčicki**. 

Školovao se u Bratskom učilištu pri Kijevskom Bogojavljenskom manastiru. 1706. je završio Kijevsku Duhovnu Akademiju, i zamonašio se u Kijevo-Pečerskoj lavri, dobivši ime Inokentije. 1721. godine je postavljen za episkopa Perejaslavskog, zatim naznačen za člana Ruske Pekingske misije u Kini. Ali kineska vlada ga nije htela primiti, tako da je tri godine proveo u Selenginsku. Godine 1727. izabran je za episkopa Irkutskog. Surova klima Sibira, revniteljski trudovi i razne tegobe i nezgode narušili su zdravlje svetog Inokentija. 

Umro je 27. novembra 1731. godine. Sahranjen je blizu Irkutska, u Vaznesenskom manastiru kod Tihvinske crkve. 

Njegove čudotvorne mošti otkrivene mu 1804. godine.

Pravoslavna crkva proslavlja svetog Inokentija 26. novembra po julijanskom kalendaru.

Spoljašnje veze
---------------

* Crkveni kalendar: Sveti Inokentije Irkutski

* Ovaj tekst ili jedan njegov deo je preuzet iz Ohridskog prologa Nikolaja Velimirovića.