**Edward Benjamin Britten, baron Britten od Aldeburgha** (Lowestoft, Suffolk, 22. studenog 1913. - Lowestoft, Aldeburgh, 4. prosinca 1976.), britanski skladatelj i pijanist.

Najznačajnija je ličnost suvremene engleske glazbe. Suosnivač je *Engleske operne grupe* i glazbenog festivala u Aldeburghu. Njegova glazba prepuna je dramatike i vokalnih linija koje stvaraju određene ugođaje, osobito lirske. Skladao je opere, koncerte i pjesme uz orkestar i klavir.

Životopis
---------

### Počeci

Edward Benjamin Britten rođen je 22. studenog 1913. u mjestu Lowestoft. Glazbom se počinje baviti vrlo rano. Svoju prvu skladbu napisao je sa samo 5 godina. Satove klavira držao mu je H. Samuels, a harmoniju i kontrapunkt ga je podučavao Frank Bridge. Između 1930. i 1933. nastavio je sa studij klavira i skladateljstva u Londonu. Njegove prve skladbe, nastale baš u ovom periodu, su *Simfonietta za komorni orkestar op. I* (1932.) i ciklus varijacija *Dječak je rođen* (1933.).

Godine 1936. započinje njegova suradnja sa pjesnikom Wystanom Hughom Audenom sa kojim piše glazbu za nekoliko dokumentarnih filmova, među kojima je najimpresivnija bila ona za film *Noćna pošta*.

Za orkestar Boyd Neela piše *varijacije na temu Franka Bridgea*, koje se prvi put izvode 1937. u Salzburgu i odmah privlače pozornost europskih glazbenih krugova. Te varijacije, inačen napisane za orkestar, parodiraju uobičajene forme (*marš*, *bečki valcer*, *romansa*, ...), ali s ukusom i bez pretjerivanja. Skladba *Balada heroja*, napisana prema pjesmama W. H. Audena i R. Swindlera, posvećena je britanskim trupama poginulim u Španjolskom građanskom ratu.

### SAD

Od 1939. do 1942. Britten boravi u SAD-u gdje piše koncert za violinu i *Les Illuminations*, najznačajnije njegovo djelo iz tog perioda, ciklus prema riječim Arthura Rimbauda. U SAD-u, Britten sklada i *Simfonia da Requiem* i 7 soneta prema tekstu Michelangela.

### Povratak u Englesku

Po povratku u Englesku, Britten sklada serenade za tenore, rog i gudački orkestar (1943.), a zatim svoju prvu i najbolju operu *Peter Grimes* (1945.).

Zanimljivo djelo mu je i *Mladićev vodič kroz orkestar* (1945.) ili *Varijacije sa fugom na Purcellovu temu*. Ta skladba je inače napisana za dokumentarni film namijenjen mladima. U njoj se vješto i spretno prikazuju pojedini instrumenti i instrumentalne grupe simfonijskog orkestra.

Britten sve više sklada za glazbenu scenu, a ponajviše za tenora Petera Pearsa, s kojim često odlazi i na turneje u inozemstvo. Kasnije se saznalo da su Britten i Pears bili u romantičnoj vezi, što govori da su obojica bili homoseksualci. Britten i Pears su 1948. osnovali festival u Aldeburghu.

Britten je odbio vitešku titulu Sir, no odlučio je staviti svoju novonastalu titulu **baron Britten od Aldeburgha** u nasljedstvo.

Edward Benjamin Britten umro je 4. prosinca 1976. u mjestu Aldeburgh u 63. godini života.

Brittenova glazba
-----------------

Britten je prvi nakon Purcellova vremena koji je ponovo pobudio interes svjetske glazbene javnosti za englesku glazbu. Njegovo stvaranje odlikuje se, kako invencijom i originalnošću, tako i uravnoteženošću i blještavom skladateljskom tehnikom. Bio je neobično mnogostran. On ukusno dorađuje narodne pjesme, prerađuje djela starih majstora i piše glazbu za film i radio. U originalnim skladbama gotovo nema oblika u kojemu se nije u većoj ili manjoj mjeri ogledao. U njegovim vokalnim skladbama vidi se znalačko tretiranje ljudskog glasa, kako u pogledu melodijskih linija koje predstavljaju pravi *belkanto* modernog stilam tako i u prenošenju izražajno-govornog izraza i ritma. Britten je bio majstor instrumentacije. On ima naročitu sposobnost da sa malo sredstava izrazi raznovrsnam kontrastna raspoloženja.

Njegove opere su ostvarenja snažnog glazbenopsihološkog izraza, zanimljivog stila i zaokružene forme. Orkestar je pretežno tretiran kao instrument pratnje, koji dopunjuje sadržaj vokalnih dionica. Lajtmotiva Wagnerova tipa gotovo i da nema. Ali u odlomcima koje ispunjava sam orkestar, on postaje vrlo osebujan, nezamjenjiv tumač psihičkih scenskih zbivanja.

*Peter Grimes*, dramatična povijest o surovom, egositičnom ribaru koji prkosi zajednici i na kraju završava život samoubojstvom u moru, obiluje dramatičnim scenama i impresivnim opisima promjenjive ćudi mora (vrlo uspjeli intermezzi), koje toliko djeluje na formiranje ličnosti glavnog junaka.

Komorna opera *Otmica Lukrecije*, pored dramatskih sadrži i divnih lirskih stranica. U operi *The Turn of the Screw* glazbeno izražava morbidna raspoloženja, dok je *San ivanjske noći* (prema istoimenoj Shakespeareovoj komediji) jedno od njegovih najsvježijih i najduhovitijih glazbeno-scenskih djela. Potresan je i impresivan njegov *Ratni rekvijem* koji je neobičan spoj liturgijskih tradicionalnih tekstova i moderne poezije.

Djela
-----

* *Peter Grimes*
* *Otmica Lukrecije*
* *San ivanjske noći*
* *Mali dimnjačar*
* *Mladićev vodič kroz orkestar*
* *Balada heroja*
* *Dječak je rođen*
* *Les Illuminations*
* *Varijacije na temu Franka Bridgea*
* *Ratni rekvijem*

***Benjamin Britten*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Muzička nagrada Léonie Sonning |
| --- |
| 1959–1980 | 
* Igor Stravinski (1959)
* Leonard Bernstein (1965)
* Birgit Nilsson (1966)
* Witold Lutosławski (1967)
* Benjamin Britten (1968)
* Boris Hristov (1969)
* Sergiu Celibidache (1970)
* Artur Rubinstein (1971)
* Yehudi Menuhin (1972)
* Dmitrij Šostakovič (1973)
* Andrés Segovia (1974)
* Dietrich Fischer-Dieskau (1975)
* Mogens Wöldike (1976)
* Olivier Messiaen (1977)
* Jean-Pierre Rampal (1978)
* Janet Baker (1979)
* Marie-Claire Alain (1980)

 |
| 1981–2000 | 
* Mstislav Rostropovič (1981)
* Isaac Stern (1982)
* Rafael Kubelík (1983)
* Miles Davis (1984)
* Pierre Boulez (1985)
* Svjatoslav Rihter (1986)
* Heinz Holliger (1987)
* Peter Schreier (1988)
* Gidons Krēmers (1989)
* György Ligeti (1990)
* Eric Ericson (1991)
* Georg Solti (1992)
* Nikolaus Harnoncourt (1993)
* Krystian Zimerman (1994)
* Jurij Bašmet (1995)
* Per Nørgård (1996)
* András Schiff (1997)
* Hildegard Behrens (1998)
* Sofia Gubaidulina (1999)
* Michala Petri (2000)

 |
| 2001–2020 | 
* Anne-Sophie Mutter (2001)
* Alfred Brendel (2002)
* György Kurtág (2003)
* Keith Jarrett (2004)
* John Eliot Gardiner (2005)
* Yo-Yo Ma (2006)
* Lars Ulrik Mortensen (2007)
* Arvo Pärt (2008)
* Daniel Barenboim (2009)
* Cecilia Bartoli (2010)
* Kaija Saariaho (2011)
* Jordi Savall (2012)
* Simon Rattle (2013)
* Martin Fröst (2014)
* Thomas Adès (2015)
* Herbert Blomstedt (2016)
* Leonidas Kavakos (2017)
* Mariss Jansons (2018)
* Hans Abrahamsen (2019)
* Barbara Hannigan (2020)

 |
| 2021–*danas* | 
* Jin Eunsuk (2021)
* Pierre-Laurent Aimard (2022)
* Evelyn Glennie (2023)

 |