Za istoimenu TV-seriju, v. Karađoz (TV serija).

**Karađoz** (turski: *Karagöz*, što znači „crno oko") je oblik kazališta sjena u Turskoj u kojoj su likovi, poznati kao *tasvirs* izrađenih od devine ili volovske kože u obliku ljudi ili stvari, a koje se drže na šipkama ispred izvora svjetla tako da bacaju svoje sjene na zaslonu od pamuka. Lutkama upravlja samo jedan vodeći umjetnik, *Hayali*, a može imati jednog ili više šegrta pomoćnika koji uče zanat i pomažu napraviti *tasvirse* i prate akciju s glazbom. Ove vrsta kazališta je bila veoma popularna u vrijeme Osmanskog carstva i naširoko se izvodila u kavanama, vrtovima i javnim trgovima, pogotovo tokom svetog mjeseca Ramazana, kao i tokom blagdana obrezivanja. Karađoz se danas danas uglavnom izvodi u dvoranama, školama i centrima u većim gradovima gdje još uvijek privlači veliku publiku, iako su uglavnom pojednostavljene za djecu. Ovo tradicionalno kazalište jača osjećaj kulturnog identiteta i povezuje ljude kroz zabavu, zbog čega je upisano na UNESCO-v popis nematerijalne svjetske baštine u Europi 2009. godine. 

Iza pozornice Karađoz kazališta

Predstave
---------

Karađoz likovi u muzeju u Albaidi
Izvedba Karađoza
Tema kazališnih komada se temelji na kontrastu između dva glavna lika: Karađoz simbolizira nepismenog čovjeka iz naroda, dok Hadživat (tur. *Hacivat*, što je složenica od *Hacı İvaz*, tj. „Ivaz hadžija") pripada obrazovanoj klasi koja koristi književni i poetski jezik. Karađozova duhovita naivnost uvek pobijedi Hadživatovu učenost, premda svi njegovi poslovni planovi propadnu.

Postoji legenda kako su Karađoz i Hadživat dva zidara koja su radila na izgradnji džamije u Bursi u prvoj polovici 14. stoljeća. Njihovi verbalni dueli su veselili ostale radnike, ali su usporavali rad. Zbog toga su pogubljeni, ali su ovjekovječeni u narodnim pričama.

Predstava započinje s projekcijom uvodnog lika koji predstavlja prizor i daje nagovijestiti temu drame, prije nego što nestane s prodornim zvukom zviždaljke ustupajući glavnoj izvedbi koja može uključivati pjevanje, glazbu tamburina, poeziju, mitove, jezične dosjetke i zagonetke. Predstave obiluju igrama riječi i imitacijama regionalnih naglasaka.

Kazališne predstave o Karađozu i Hadživatu tipično imaju 4 dijela. U prvom (*Mukaddime*) Hadživat poziva svoga prijatelja Karađoza, koji se na kraju pojavljuje. Drugi dio (*Muhavere*) je dijalog među njima, dok se u trećem dijelu (*Fasil*) stvara zaplet. Najzad, u četvrtom dijelu (*Bitiş*), dolazi do kratke prepirke između Karađoza i Hadživata koja redovito završava tako što Hadživat viče na Karađoza da je sve upropastio, tj. „doveo do krajnjeg zastora". Karađoz odgovara frazom: „Neka mi bude oprošteno".

Pored glavnih likova, Karađoza i Hacivata, može se naći i niz drugih likova, kao što su kabaretska pjevačica *Kantocu* i iluzionist-akrobat *Hokkabaz*, ali i pijanica, ovisnik o opijumu, ekscentrični patuljak, škrtac, namiguša i drugi. Pojavljuju se i stranci u tipiziranim ulogama: crna sluškinja, albanski stražar, grčki doktor, židovski zlatar, i dr.

Ova vrsta kazališta je postala popularna među Armencima, Albancima, Arapima, ali i u Grčkoj pod imenom *Karađozis*.

Izvori
------

1. 1 2  Karagöz na UNESCO-vim službenim stranicama () Preuzeto 31. kolovoza 2014.
2. ↑  Ersin Alok, *Karagöz-Hacivat: The Turkish Shadow Play*, Skylife - Şubat (Turkish Airlines inflight magazine), veljača 1996. str. 66–69.

* Cevdet Kudret, *Karagöz*, İstanbul: Yapı Kredi Yayınları 119. Sanat, 2111. 2004. ISBN 975-08-0862-2

Vanjske veze
------------

***Karađoz*** na Wikimedijinoj ostavi

* Traditional Turkish Shadow Theatre Karagoz ()

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Turskoj |
| --- |
| Evropski lokaliteti | 
Historijski dijelovi Istanbula: Konstantinov hipodrom, Aja Sofija, Aja Irena, Cisterna Bazilike, Crkva Hora, Teodozijeve zidine, džamije Ahmedija, Sulejmanija, Šehzada, Jeni, i palača Topkapi Saraj • Džamija Selimija i njezin društveni kompleks
 | Turska zastava |
| Azijski lokaliteti | 
Çatal Höyük • Velika džamija i bolnica u Divriğiju • Nacionalni park Göreme i spomenici u stijenama Kapadocije • Ruševine Hattuše • Antički grad Hierapolis s terasama Pamukkale • Ruševine Ksantosa s Letinim svetištem Letoon • Monumentalne grobnice u brdima Nemruta • Historijski centar Safranbolua • Troja
 |
| Nematerijalna baština | 
Tradicija Âşıklık • Kazalište sjena Karadžoz • Keşkek • Kırkpınar ili rvački festival • Umjetnost javnog pripovjedanja Meddah • Ceremonija Mevlevi Sema • Proslava nove godine Novruz1) • Semah, ritual Alevi-Bektaşi vjernika • Tradicijski Sohbet skupovi
 |
| 1) Slavi se u još desetak država sa značajnim udjelom iranskog stanovništva. |