recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hrvatsko jedinstvo** je bio tjednik za politiku, kulturu, socijalna i gospodarna pitanja iz Varaždina. 

Izlazio je od 1938. godine do 1945. godine.

Uredništvo i uprava lista nalazila se je u Preradovićevoj 19 u Varaždinu, a prije toga u Frankopanskoj 1. Cijena je bila 1,5 din. Za vrijeme NDH bila je 3 kn.

U podnaslovu se je definirao kao tjednik za politiku, kulturu, socijalna i gospodarna pitanja. Od uspostave NDH, u podnaslovu se definirao kao Glasilo Velike župe Zagorje. Vlasnikom i izdavačem postao je Državni izvještajni i promičbeni ured. Od travnja do rujna 1942. godine podnaslova je Ustaško glasilo za Veliku župu Zagorje. Urednici su mu u tom razdoblju bili Stanko Paškvan i Josip Kolibaš. Potkraj 1944. opet mijenja podnaslov, ovog puta na oblik blizak izvornom, Tjednik za politiku, prosvjetu, društvovna i gospodarska pitanja. Promijenio se i izdavač: od tada je Konzorcij varaždinskih Hrvata.

Urednici
--------

* Mirko Sladović (1941.)
* Josip Kolibaš (1942.)
* Slavko Paškvan

Izvori
------

* Hrvatsko jedinstvo, Varaždin, 18. siječnja 1941. str. 1, 6
* Hrvatsko jedinstvo, Varaždin, 24. rujna 1942. str. 1, 6
**Hrvoje Banaj** (siječanj, 2010.)
**Hrvoje Banaj** (Zagreb, 1980.), hrvatski bariton i kontratenor.

Uz srednju školu izvanredno je studirao orgulje na Institutu za crkvenu glazbu Katoličkog bogoslovnog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu. Kao orguljaš i dalje je koncertno, te liturgijski aktivan u zemlji i inozemstvu. Solo pjevanje učio je kod mnogih internacionalno priznatih vokalnih pedagoga kao što su: prof. Mario Gjuranec, Hella Seitz-Ritt, Biljana Keserić-Košćal i dr.

Diplomirao je germanistiku i fonetiku na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. Od 2001. godine stalni je vanjski suradnik GK Komedija u Zagrebu u kojem je debitirao kontratenorskom ulogom Mary Sunshine u mjuziklu Chicago¸(2004.), a opernoj se publici prvi put predstavio tenorskom ulogom Mladog mornara i baritonskom, onom Kormilara, u Wagnerovoj operi Tristan i Izolda - (HNK Zagreb, 2005.). Okušao se i u glumačkom fahu ulogom Miss Lynch u mjuziklu Briljantin (2006.) u GK "Komedija" u Zagrebu.

Koncertno je kao pjevač i orguljaš, te kazališni umjetnik gostovao u gotovo cijeloj zemlji i inozemstvu (Austrija, Njemačka, Slovenija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora).

Surađivao je s mnogim istaknutim redateljima (Jochen Zörner-Erb, Kraft-Eike Wrede, Vlado Štefančić, Ozren Prohić, Dora Ruždjak-Podolski, Igor Barberić) i dirigentima (Mladen Tarbuk, Veseljko Barešić, Tomislav Uhlik, Josip Šego, Dinko Appelt).

Posjeduje velik raspon glasa (D – c2) s mogućnošću uspješne interpretacije njemačkog lieda i operne literature, no i mjuzikalskog žanra.

Nedavno je kao interpret polusatnog teksta na njemačkom sudjelovao na Međunarodnom kazališnom festivalu na njemačkom jeziku u Osijeku.

Također je interpretirao tekstove na audio-snimkama za nacionalne ispite iz njemačkog jezika, a skladao je i kompozicije za elektroničke udžbenike za njemački jezik.

Vanjske poveznice
-----------------

* Kratka biografija na stranicama GK Komedija Arhivirano 2008-09-07 na Wayback Machine-u
* Hrvoje Banaj na popularnom hrvatskom portalu Arhivirano 2011-07-21 na Wayback Machine-u
* Diplomski rad Hrvoja Banaja pohranjen u knjižnici Filozofskog fakulteta u Zagrebu
**Ikona** (engl. ) je u računarstvu piktogram prikazan na računarnom monitor u grafičkom korisničkom interfejsu za pomoć korisniku pri navigaciji po računarnom sistemu ili prenosnom uređaju. Sama ikona je brzo razumljivi simbol alata programske opreme, funkcije ili podatkovne datoteke, koje su dostopne na sistemu te je najobi;nije prometni znak ili podrobna ilustracija radnog entiteta koga predstavlja. Lako služi kao elektronska hiperveza ili datotečna veza za pristup programa ili podataka. Korisnik lako aktivira ikonu s mišem, tastarurom, kazaljkom, prstom a odnedavno i sa glasovnimi komandi. Njihovo postavljanje na ekran zajedno sa drugim ikonoma lako daje detaljne informacije korisniku o njihovom kori[tenju. Pri aktiviranju ikone se korisnik neposredno koristi ili izlazi iz identificirane funkcije bez dodatnih zahtjeva za datotekama ili kodovima.

Izvori
------

1. ↑  „ICT Pictograms, Icons and Symbols" (en). 2011-05-10.

Literatura
----------

***Ikona (računarstvo)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Rosenblatt, Joel (2012-08-07). „Former Apple Designer Kare Testifies at Samsung Patent Trial" (en). *Businessweek*. Bloomberg LP. Pristupljeno 2012-08-07.
**Zdravljica** je poznata poema Franca Prešerna, napisana 1844. godine i od 1991. godine je njena najpoznatija sedma strofa slovenska državna himna. Stanko Premrl je napisao skladbu. Inače, cijela poema je napisana u stilu carmina figurata.

Državna himna Slovenije od 1945. do 1991. godine je bila himna Naprej zastava slave. [*nedostaje referenca*]

Tekst
-----

1. 

Prijat'li! Obrodile
so trte vince nam sladkó,
ki nam oživlja žile,
srce razjasni in oko,
ki utopi
vse skrbi,
v potrtih prsih up budi!
(2. verzija.:
Spet trte so rodile
prijat'li vince nam sladko,
...)

2. 

Komu najpred veselo
zdravljico, bratje č'mo zapet?
Bog našo nam deželo,
Bog živi ves slovenski svet,
brate vse,
kar nas je
sinov sloveče matere!
3. 

V sovražnike z oblakov
rodu naj naš'ga trešči grom;
prost, ko je bil očakov,
naprej naj bo Slovencov dom;
naj zdrobe
njih roke
si spone, ki jih še teže!
4. 

Edinost, sreča, sprava
k nam naj nazaj se vrnejo;
otrok, kar ima Slava,
vsi naj si v roke sežejo,
da oblast
in z njo čast,
ko pred, spet naša bosta last!
5. 

Bog živi vas Slovenke,
prelepe, žlahtne rožice,
ni take je mladenke,
ko naše je krvi dekle;
naj sinov
zarod nov
iz vas bo strah sovražnikov!
6. 

Mladen'či, zdaj se pije
zdravljica vaša, vi naš up;
ljubezni domačije
noben naj vam ne vsmrti strup;
ker zdaj vas
kakor nas
jo srčno branit' kliče čas!
7. 

**Žive naj vsi narodi**,
**ki hrepene dočakat' dan**,
**da koder sonce hodi**,
**prepir iz sveta bo pregnan**,
**da rojak**
**prost bo vsak**,
**ne vrag, le sosed bo mejak!**
8. 

Nazadnje še, prijat'lji,
kozarce zase vzdignimo,
ki smo zato se zbrat'li,
ker dobro v srcu mislim;
dokaj dni
naj živi
vsak, kar nas dobrih je ljudi!

Vanjske veze
------------

***Zdravljica*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Panslavizam |
| --- |
| Osnovne teme | 
* Slaveni
* Panslavenske boje
* "Hej, Slaveni"
* Slavistika
* Međunarodni slavistički kongres
* Sveslovenski kongresi
	+ Praški sveslovenski kongres 1848.
* Slovenska epopeja
* Slavofilija
* "Zdravljica"
* *Chronica Slavorum*
* *Arnoldi Chronica Slavorum*

 | Poštanska razglednica sa likovima Svetog Ćirila i Metodija, sa natpisom „Čuvaj nam, Bože, baštinu Otaca!" na osam slovenskih jezika. |
| Panslavenski jezici | 
* Međuslovenski
* Slovio

 |
| Organizacije i pokreti | 
* Ilirski pokret
* Austroslavizam
* Počveničestvo
* Neoslavizam
* Euroslavizam
* Čehoslovakizam
* Jugoslavenstvo
* Sokolski pokret

 |
| Ličnosti | 
* Braća Miladinov
* Florijan Cejnova
* Jan Arnošt Smoler
* Jan Herkel
* Jan Kolar
* Juraj Križanić
* Matija Ban
* Matija Majar
* Mavro Orbini
* Mihail Pogodin
* Nikolaj Hartvig
* Simon Jenko
* Aleksa Šantić
* Ljudovit Štur

 |
| Publikacije | 
* *Moskvitjanjin*
* *Slavic Review*

 |
| Vezane teme | 
* Antislavizam
* Bečki književni dogovor
* Rodoverje
* Slavenski jezici
* Slavenska imena
* Slovenski kalendar
* Slavenska mitologija
* Slavenizacija

 |
**Kašikara** (*Cochlearia officinalis*) je 15–30 cm visoka dvogodišnja ili višegodišnja razgranata zeljasta biljka. Spontano raste u umerenom i hladnom klimatskom pojasu Zemlje, najviše u blizini morskih i okeanskih obala Holarktika, i na pojedinim slanim terenima Zapadne i Srednje Evrope — npr. u vegetacijskim (biljnim) zajednicama klase Asteretea tripolii Westh. et Beeft. in Westh. et al. (1962). Cvetovi su bele boje, sitni, 3-5,5 mm u prečniku, sakupljeni u grozdaste cvasti. Plod je ljuščica. Seme je dužine 1,5mm. Broj hromozoma je 2n = 24.

U kulturi se javlja po celoj Evropi. Kašikara spada u istu botaničku, hemijsku i farmakodinamsku grupu kao i ren. Upotrebljava se sveža biljka, jer ako se ostavi da se osuši, izgubi ljutinu, koja se inače javlja kad se sveža biljka gnječi prstima i tada miriše kao slačica. Sadrži vitamin C, mirozin i sumporni glikozid kohlearin, koji hidrolizom daje jednu vrstu slačičnog ulja. Etarsko ulje u homeopatiji služi kao sredstvo koje popravlja metabolizam i kao diuretik. Inače, kašikara je narodni lek protiv raznih bolesti.

Cochlearia officinalis
**Zdravko Mamić** (16. 7. 1959.) je bivši izvršni dopredsjednik nogometnog kluba GNK Dinamo Zagreb.

Biografija
----------

Rođen je u Bjelovaru. Porijeklom je iz sela Zidine kraj Tomislavgrada gdje mu je rođen otac. Mamić je bio junior Dinama. Glavni je direktor Dinama od 1992. do 1994. kada su osvojeni prvenstvo 1993. i kup 1994.

Godine 1995. direktor je NK Osijeka u sezoni kada klub prvi put stječe pravo sudjelovanja u Kupu UEFA. U sezoni 1996. direktor je sisačke Segeste, a od 1997. do 1999. godine direktor je Croatije Sesvete. 

Član Izvršnog odbora NK Dinama postaje 2000. godine, a od 2003. godine izvršni je dopredsjednik. U njegovom mandatu Dinamo osvaja devet prvenstava (2000, 2003, 2006, 2007–2012). a osam je puta osvajao i hrvatski kup (2001, 2002, 2004, 2007–2009, 2011. i 2012). 

Zdravko Mamić poznat je po svom kontroverznom ponašanju i čestim vulgarnim nastupima.

6. lipnja 2018. proglašen je krivim za izvlačenje novca iz Dinama i nanošenje štete državnom proračunu te nepravomoćno osuđen na 6,5 godina zatvora. Dan prije izricanja presude napustio je Hrvatsku i izbjegao u Bosnu i Hercegovinu, za koju također posjeduje državljanstvo. Sud Bosne i Hercegovine odbija izručenje Mamića natrag u Hrvatsku, čime Mamić sve od tada izbjegava izvršavanje svoje kazne. Presudu je nazvao lažnom i najavio obranu.

Vidi još
--------

* Stojan Mamić, bivši nogometaš
* Zoran Mamić, bivši nogometaš

Izvori
------

1. ↑  „Mamić: 'Bio bih ponosan da mi Monika bude snaha'". *Jutarnji list*. 2007-05-25. Arhivirano iz originala na datum 2. prosinca 2013.. Pristupljeno 18. prosinca 2021.
2. ↑  „Mamić nikada nije ispunio obećanje i otišao". Dalje.com. 2009-03-05. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-03. Pristupljeno 2022-12-10.
3. ↑  „Vulgaran je, izvodi striptiz, prijeti, ima igrače u ropstvu...". *Večernji list*. 2012-08-21.
4. ↑  „"Mamić nije žrtva mobbinga, već se ponaša kao zlostavljač"". Index.hr. 2007-10-03.
5. ↑  „Zdravko Mamić osuđen na šesti i pol godina". Pristupljeno 2019-01-07.
6. ↑  „ZDRAVKO MAMIĆ: 'Posjedujem državljanstvo Bosne i Hercegovine... A onima koji tvrde da sam u bijegu poručujem da su izdajice hrvatskog naroda!' - Sportske Novosti". Pristupljeno 2019-01-07.
7. ↑  „Mamić: Isforsirana i lažna presuda". Pristupljeno 2019-01-07.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
|  |
| --- |
|  |

**Kanem–Bornu** (arapski: إمبراطورية كانيم - برنو) bilo je afričko trgovačko carstvo kojim je vladala Dinastija Sef koja je od 9. vijeka do 19. vijeka vladala krajevima oko Jezera Čad.

Teritorij te imperije nije bio uvijek isti, uglavnom je obuhvaćao današnji južni Čad, sjever]]ni Kamerun, sjeveroistočnu Nigeriju, istočni Niger i 
južnu Libiju.

Historija
---------

Kanem-Bornu je vjerojatno osnovan sredinom 9. vijeka, a njegova prva prijestolnica bila je u Njimi, koja se nalazila sjeveroistočno od Jezera Čad. 
Krajem 11. vijeka njihov tadašnji kralj (*mai*) Umme (kasnije poznat kao *Ibn Abd al-Jalil*) prihvatio je Islam, pa je od tad Kanem-Bornu islamska država.
Zbog njegova položaja služio je kao centralni punkt za trgovinu između Sjeverna Afrika, doline Nila i Jezera Čad i krajeva Supsaharske Afrike.

Krajem 14. vijeka pleme Bilala natjeralo je Dinastiju Sef da napusti prijestolnicu *Njimi*, pa su se oni preselili u *Ngazargamu* (u današnjoj Nigeriji), zapadno od Jezera Čad. Tamo su ostali i nakon što su Njimi ponovno zauzeli početkom 16. vijeka.

Kanem-Bornu (kasnije zvan jednostavno **Bornu**) je svoj zlatni period imao u 16. vijeku, kad su njime vladali sposobni vladari; Muḥamed Dunama, Abd Alah, i naročito Idris Alaoma (vladao oko 1571.-1603.). 

Početkom 19. vijeka nigerijsko pleme Fulbe počelo se buniti protiv vladara Kanem-Bornua, tvrdivši da oni nemaju nikakvo pravo da vladaju krajevima zapadno od Jezera Čad u kom žive Hause. Oni su negdje oko 1808. istjerali tadašnjeg vladara (maia) - Aḥmada iz njegove prijestolnice Ngazargamu. Ahmad ih je uspio istjerati uz pomoć lidera plemena Kanenbu - *Muḥameda al-Kanamija*, koji je odtada iz sjene vladao imperijem, koji više nije imao nekadašnju snagu. Dinastija Sef izumrla je 1846.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Kanem-Bornu, historical empire Africa*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 26.08.2020.

Vanjske veze
------------

***Kanem-Bornu*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Kanem-Bornu, historical empire Africa* (`en`)
Zastava Paragvaja
Naličje zastave Paragvaja
**Zastava Paragvaja** jedinstvena je među svim ostalim zastavama država budući da ima različite grbove na licu i naličju zastave. 

Zastava je trobojka crvene, bijele i plave boje. Na sredini bijele pruge nalazi se grb. S lica to je grb Paragvaja kojeg čine dva koncentrična kruga u kojim se nalazi žuta zvijezda petokraka oko koje je zelena grančica, a iznad koje piše *Republica del Paraguay*. S naličja se nalazi grb državne blagajne kojeg čine dva koncentrična kruga u kojim je žuti lav ispod crvene kape slobode i riječi *Paz y Justicia* (mir i pravda).

***Zastava Paragvaja*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Zastave država i teritorija Južne Amerike |
| --- |
| Afrika • Azija • Evropa • Oceanija • Sjeverna Amerika |
| Samostalne države | 
* Argentina
* Bolivija
* Brazil
* Čile
* Ekvador
* Gvajana
* Kolumbija
* Paragvaj
* Peru
* Surinam
* Urugvaj
* Venezuela

 |
| Zavisni teritoriji | 

|  |  |
| --- | --- |
| Francuska | Francuska Gvajana |
| Nizozemska | 
* Bonaire
* Curaçao

 |
| Ujedinjeno Kraljevstvo | 
* Falklandski otoci
* Južna Georgia i arhipelag Južni Sandwich

 |

 |
Koordinate: 41° 58′ 00" SGŠ, 22° 48′ 30" IGD

**Zvegor** (mak. *Ѕвегор*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Zvegor je u sastavu opštine Delčevo.

Prirodni uslovi
---------------

Zvegor je smešten u istočnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Bugarskom - 6 km istočno od naselja. Od najbližeg grada, Delčeva, naselje je udaljeno 2 kilometara istočno.

Naselje Zvegor se nalazi u istorijskoj oblasti Pijanec. Naselje se razvilo na istočnom obodu Delčevske kotline. Istočno od naselja izdiže se planina Vlajna, dok zapadno od njega protiče reka Bregalnica. Nadmorska visina naselja je približno 700 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Zvegor je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 904 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%). Početkom 20. veka većina su bili Torbeši (islamizovani Makedonci), ali su se oni posle Balkanskih ratova iselili u Tursku.

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.delcevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Delčevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Delčevo |
| --- |
| **Delčevo** • 
Bigla •
Vetren •
Virče •
Vratislavci •
Gabrovo •
Grad •
Dramče •
Zvegor •
Ilijovo •
Kiselica •
Kosovo Dablje •
Novi Istevnik •
Očipala •
Poleto •
Razlovci •
Selnik •
Stamer •
Stari Istevnik •
Trabotivište •
Turija •
Čiflik |  |
**Zbjeg** je naselje u općini Bebrina, u Brodsko-posavskoj županiji, 8 km od Slavonskog Broda te jedan kilometar od rijeke Save.
Nalazi se u posavskoj ravnici; susjedna sela su Kaniža i Šumeće. U selu se nalazi katolička crkva posvećena zaštitniku mjesta sv. Jurju. U naselju je također društveni dom i osnovna četverogodišnja škola.

Stanovništvo
------------

Prema zadnjem popisu stanovništva u Zbjegu živi 427 stanovnika, te je od zadnjeg popisa uočen pad stanovništva.

Šport
-----

Jedini športski klub u selu je NK Gaj Zbjeg, koji se natječe se u 3. ligi centar Brodsko-posavske županije. NK Gaj domaće utakmice igra na igralištu Klanac u centru sela.

Poznate osobe
-------------

* Danijel Cesarec, hrvatski nogometaš
* Robert Herjavec, kanadski poduzetnik, investitor i televizijska ličnost

Crkva u Zbjegu

Izvori
------

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Zbjeg (Bebrina)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u općini Bebrina |
| --- |
| Banovci • Bebrina • Dubočac • Kaniža • Stupnički Kuti • Šumeće • Zbjeg |
**Kanggye** čita se *Kange* (korejski: 강계시) je grad od 251,971 stanovnika na sjeverozapadu Demokratske Narodne Republike Koreje, blizu kineske granice.

On je administrativni centar Provincije Chagang, grad vojne i tekstilne industrije.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Kanggye* leži u planinskoj unutrašnjosti u kotlini rijeke Changja, udaljen 300 km sjeverno od glavnog grada Pyongyanga. 

Okolica grada je bogata šumama i rudačama pa je pored drvne industrije razvijeno i rudarstvo iskapa se bakar, cink, nikal i ugalj.
Dobro je snabdjeven Električnom energijom iz obližnjih hidroelektrana.

Administrativno je podjeljen na 36 dongova (kvartova), tako da 100 % njegovih stanovnika živi u urbanim dijelovima, jer nema nijedno selo što je rjetkost među sjevernokorejskim gradovima.

Kanggye ima vlažnu kontinentalnu klimu sa prosječnih 7.5 °C.

Historija
---------

Kanggye je staro naselje, koje je zbog strateškog položaja dobilo 1413. status *Tohobu*, kao mjesto velikog vojničkog značaja, pa je već 1436. bio opasan bedemima.
U vrijeme Japanske okupacije Koreje bio je centar otpora koji je vodio Kim Hyong-jik (otac Kim Il-sunga). Željeznica iz Pyongyanga stigla je do grada 1939. tako da je postao i važno 
transportno čvorište linija za Sunchon i Manpo.

Nakon oslobođenja zemlje nova korejska vlast počela je graditi tvornice nastojeći iz strateških razloga stvoriti jedan snažan centar u planinskoj unutrašnjosti, za razliku od dotadašnje japanske uprave koja je preferirala gradove uz more. Prvo je sagrađena hidroelektrana na Changji pa se Kanggye počeo ubrzano urbanizirati, tako da je već 1949. dobio status grada i postao glavni grad Provincije Chagang koja je tad osnovana.

Za Korejskog rata tokom zime 1950. / 1951. bio je privremeni glavni grad kad se vlada Kim Il-sunga povukla iz Pyongyanga. U to vrijeme su američki Bombarderi B-29 bacile na grad 12 000 teških bombi zvanih Tarzan.

Nakon rata grad je obnovljen, danas je snažni industrijski i vojnički centar sa podzemnim skladištima i tvornicama za rakete.

Privreda, obrazovanje i kultura
-------------------------------

Prva tvornica podignuta 1946. bila je Tvornica olovaka, nakon nje niknule su brojne druge među njima Tvornica traktora 1956. za koju se predpostavlja da zapravo proizvodi oružje.
Zatim su nikle i brojne druge tvornice (preciznih mašina, prehrambenih proizvoda, tekstila ...). 
Kanggye je u Koreji poznat po vinariji koja proizvodi liker Inphung.

Kanggye je i univerzitetski grad i kulturni centar sa svojim teatrom, muzejima i bibliotekama.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  „*Profiles of the cities of DPR Korea – Kanggye*" (engleski). Rainer Dormels. Pristupljeno 7. 9. 2019.
2. 1 2 3 4 5  „*Kanggye*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 7. 9. 2019.
3. ↑  „*Kanggye*" (engleski). FAS. Pristupljeno 7. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

***Kanggye*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Kanggye* (`en`)
**Zbirka zemljopisnih karata i atlasa** utemeljena je 1945. godine kao zasebna jedinica Knjižnice. Nastala je odabirom iz njezinih fondova, iz prikupljenog obveznog primjerka, iz darova i ostavština znamenitih pojedinaca (B. Krčelića, obitelji Patačić, V. Gaja, M. Sabljara, R. Ž. Franjetića) te darova mnogobrojnih ustanova.

Djelatnost
----------

U Zbirci se sakupljaju, čuvaju, obrađuju i daju na korištenje sve vrste karata i atlasa. Posebna pozornost poklanja se fondu starije i vrijedne kartografske građe te nacionalnom fondu i kontroli obveznog primjerka. Djelatnici Zbirke obavještavaju korisnike iz područja kartografije te pružaju stručnu pomoć znanstvenicima i studentima u izradbi njihovih radova.

Fond zbirke
-----------

U fondu Zbirke zastupljene su sve vrste karata – pregledne, tematske, topografske karte svih mjerila, planovi i pomorske karte, stare karte, rukopisne karte, astronomske karte i sve vrste atlasa. Fond Zbirke sustavno je izgrađivan i podjednako popunjavan po zemljopisnim područjima. Više od 70 % fonda odnosi se na područje srednje, južne i jugoistočne Europe. Polovinu cjelokupnog fonda predstavlja prostor Hrvatske. Zbirka sadrži i priručnu knjižnicu s referentnim djelima iz područja kartografije i specijalnog knjižničarstva. U Zbirci se nalazi približno 42 000 listova zemljopisnih karata, približno 1500 svezaka atlasa te približno 600 svezaka knjiga priručne knjižnice.

Vrijednost građe
----------------

Osobitu vrijednost predstavlja zbirka starih atlasa: nekoliko izdanja Orteliusa, Mercatora, Hondiusa, više Blaeuovih izdanja (Atlas Major, 8 vol.), atlasi Jaillota, Marsiglia, Homanna, Lottera, Seuttera, Isolario Bordonea, Coronellija, 2 izd. Geographiae C. Ptolemaeusa, iznimno vrijedni rukopisni pomorski atlas Jadrana C. F. Beautemps-Beauprea (1806) itd. Od vrjednijih karata valja izdvojiti: Fries, Tabula V. Europae, 1522; Coppo, Tabula Histriae, 1575; Hirshvogel, Schlavoniae, Croatiae… 1573; Stier, Koenigreichs Ungarn, 1684; više od 10 karata Dalmacije i kontinentalne Hrvatske V. M. Coronellija; Mueller, Hungariae Regni, 1709; karte Dalmacije i Istre A. Zatte; Lipszky, Hungariae, Croatiae… 1806; Mappa Dioecesis Zagrebiensis, 1825; planovi grada Zagreba i drugih hrvatskih gradova iz XIX. stoljeća itd. Nezaobilazne su, također, i rukopisne karte, od kojih se osobito ističe zbirka nacrta i planova Osijeka i Tvrđe u Osijeku.

Katalozi
--------

Mrežni katalog NSK te katalozi na listićima: stručno-regionalni, topografski i abecedni katalozi kartografske građe.

Korištenje
----------

Građa se koristi samo unutar čitaonice Zbirke gdje se daju sve potrebne informacije, referencije i narudžbe. Preslikavanje građe nije dopušteno, osim pojedinačnih listova novijih atlasa i knjiga priručne knjižnice.
Naručivanje digitaliziranih preslika kartografske građe moguće je jedino u svrhu znanstvenog i stručnog rada. Digitalizirane preslike u druge svrhe (osobne, komercijalne itd.) nije moguće naručiti.

Izvori
------

* Arhivirano 2012-10-13 na Wayback Machine-u

(NSK)

Vanjske veze
------------

* Portal NSK Arhivirano 2012-02-18 na Wayback Machine-u
Zastava Nigerije
**Zastava Nigerije** dizajnirana je 1959. a prvi put izvješena 1. listopada 1960.

Sastoji se od okomito raspoređenih boja zelene, bijele i zelene.

Zelena predstavlja šume i prirodna bogatstva, a bijela mir.

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Nigerije*** na Wikimedijinoj ostavi
**Emmanuel Goldstein** (fonetski: *Emanuel Goldstin*; u dijelu srpskohrvatskih prijevoda *Emanuel Goldštajn*) je lik iz Orwellovog romana 1984 koji predstavlja glavnog neprijatelja vladajuće Partije u fiktivnoj državi Oceaniji. Kao i vođa Oceanije Veliki brat, Goldstein se ne pojavljuje neposredno u romanu, nego tek na propagandnim snimkama prikazivanim na teleekranima, odnosno kao (navodni) autor *Teorije i prakse oligarhijskog kolektivizma*, knjige koja kola među nezadovoljnicima i članovima (navodnog) pokreta otpora zvanog kao Bratstvo.

Goldstein je u romanu opisan kao jedan osnivača Partije koji se odmetnuo od Velikog brata te pobjegao u izbjeglištvo u suparničke države Euraziju ili Istaziju odakle organizira sabotaže, diverzije. Vlasti Goldsteina i aktivnosti njegovog Bratstva opisuju kao razlog svih nedaća, a svakog dana je Goldstein predmet rituala zvanog Dva minuta mržnje kada građani pred teleekranima iskazuju mržnju prema njegovom liku i ljubav prema Velikom bratu.

S obzirom na prezime koje sugerira jevrejsko porijeklo, kao i određene sličnosti u biografiji, vrlo brzo se raširila ideja kako je Orwell lik Emmanuela Goldsteina stvorio po uzoru na Lava Trockog. U tom smislu se često spominje kako je Goldsteinova knjiga modelirana po knjizi *Izdana revolucija* koju je Trocki napisao 1926. godine.

Slično kao i "Veliki brat", tako je i "Emmanuel Goldstein" postao pojam koji se koristio izvan konteksta romana, odnosno da bi se opisale propagandne tehnike pomoću kojih se pažnja ali i nezadovoljstvo javnosti skreću na sotonizirane pojedince koji predstavljaju uzrok svih problema, odnosno oličenje apsolutnog, ali "neuhvatljivog" i trajnog Zla protiv koga se svejedno mora boriti. U tom su se kontekstu 1970-ih spominjali Richard Nixon, a posljednjih decenija Sadam Husein, Osama bin Laden i George W. Bush.

Eksterni linkovi
----------------

* Emmanuel Goldstein: War is Peace. George Orwell: Nineteen Eighty-Four, Part II, Chapter 9.
* Emmanuel Goldstein: Ignorance is Strength. George Orwell: Nineteen Eighty-Four, Part II, Chapter 9.

| * p
* r
* u
*Hiljadu devetsto osamdeset četvrta* Georgea Orwella |
| --- |
| Likovi | 
* Winston Smith
* Julia
* O'Brien
* Big Brother
* Emmanuel Goldstein

 |
| Mjesta | 
* Države u *1984*
* Oceanija
* Eurazija
* Istazija
* Aerodromska pista Jedan
* Soba 101

 |
| Klase | 
* Uža Partija
* Šira Partija
* Prolovi
* Bratstvo

 |
| Ministarstva | 
* Ministarstvo ljubavi
* Ministarstvo mira
* Ministarstvo obilja
* Ministarstvo istine

 |
| Koncepti | 
* Ingsoc
* Novogovor
* Dvomisao
* Dobromisao
* Dva + dva = pet
* Zlomisao
* Policija misli
* Telekran
* *Teorija i praksa oligarhijskog kolektivizma*
* Dva minuta mržnje
* Tjedan mržnje
* Prolefeed
* Ne-ličnost

 |
| Adaptacije | 
* američka TV-drama 1953.
* BBC-jeva TV-drama 1954.
* film iz 1956.
* Diamond Dogs
* Appleova reklama
* film iz 1984.
* parodija iz 1999.
* opera iz 2005.

 |
| Uticaj | *Nineteen Eighty-Four* u popularnim medijima |
U hipotetičko disjunktivnom silogizmu postoje bar tri premise. Dve su hipotetički stavovi a jedna je disjunktivni stav. Disjunktivnim stavom se ili tvrde antecedensi hipotetičkih stavova ili poriču njihovi konsekvansi.

Ako se u disjunktima tvrde antecedensi hipotetičkog stava, dilema je konstruktivna. Ako se, pak, poriču konsekvensi, dilema je destruktivna. Konstruktivna dilema je, zapravo, "prošireni modus ponens" a destruktivna "prošireni modus tollens". Ako su konsekvensi hipotetičkih stavova u konstruktivnoj dilemi istovetni, u pitanju je prosta konstruktivna dilema. Ako su različiti, onda je u pitanju složena konstruktivna dilema.

Analogno tome, ako su antecedensi hipotetičkih stavova u destruktivnoj dilemi istovetni, u pitanju je prosta destruktivna dilema; ako su različiti, u pitanju je složena destruktivna dilema.

Evo primera:

*Prosta konstruktivna dilema*

Begunac izražava svoju dilemu ovako:

Ako se predam, osudićeme na smrt; ako se ne predam ubiće me.

Ili ću se predati ili se neću predati.

Izgubiću glavu u svakom slučaju.

Izraženo jezikom iskaznog računa:

p → q; ┐p → q; p v ┐p ├ q

*Složena konstruktivna dilema*

Mlada devojka se dvoumi:

"Ako se budem udala iz ljubavi biću sirota; ako se udam iz računa biću nesrećna. Ili ću se udati iz ljubavi ili ću se udati iz računa. Dakle, ili ću biti sirota ili ću biti nesrećna."

Ili simbolički:

p → q, r → s; p v r ├ q v s

*Prosta destruktivna dilema*

"Ako ima mnogo novca onda je lopov; ako ima mnogo novca onda je vredno radio. Ili nije lopov ili nije vredno radio. Dakle, nema mnogo novca."

Simbolički:

p → q, p → r; ┐q v ┐r ├ ┐p

*Složena destruktivna dilema*

"Da je štedeo odricao bi se zadovoljstava; da je rasipnički trošio, u starosti bi bio siromašan. Ili se nije odricao zadovoljstava ili u starosti nije bio siromašan. Dakle, ili nije štedeo ili nije rasipao".

Simbolički njegovog život izgleda je ovako:

p → q, r → s; ┐q v ┐s ├ ┐p v ┐s
**Zoran Andrić** (Niš, 1955.) je srpski dirigent i kompozitor.

Biografija
----------

Rođen je u Nišu 1955. godine. Sin je pokojnog Stojana Andrića, takođe dirigenta i kompozitora, koji je bio tvorac muzičkog života u gradu Nišu, kao prvi direktor muzičke škole, i osnivač i prvi dirigent Niškog simfonijskog orkestra, načelnik muzičkog odeljenja Radio Niša, dirigent Opere u Nišu, hora Abrašević i Gradskog kamernog hora, prof. u gimnaziji Stevan Sremac i prof. na Pedagoškoj akademiji u Aleksincu, takođe i osnivač Muzičke škole Stanislav Binički u Leskovcu.

Zoran Andrić je diplomirao na odseku za kompoziciju i dirigovanje, na FMU u Skopju (Makedonija). 

Komponovanjem se bavi od 1971. godine. 

Godine 1983. privatno se usavršavao u tehnici dirigovanja na Visokoj muzičkoj školi u Grazu. 

Od 1984. do 1993. radio kao je profesor za predmete hor i orkestar u Muzičkoj školi *Petar Konjivić* u Beogradu, ostvarivši u tom periodu i veoma uspešne nastupe sa dečijim kamernim orkestrom i horom, u zemlji i inostranstvu (1988.-89.).

Godine 1986. specijalizirao je operno-simfonijsko dirigovanje na Konzervatorijumu Nikolaj Rimski Korsakov u St. Petersburgu. Priredio je svoj autorski celovečernji koncert sa delima kamerne muzike u izvođenju najpoznatijih ruskih umetnika i ansambala i dirigovao je i Simfonijskim orkestrom St. Petersburga svoj klavirski koncert br. 1 i simfonijsku poemu (1987.).

Kao dirigent nastupao je sa mnogim orkestrima.

Osnivač je kamernog orkestra SORABIA u Beogradu, a potom kamernog KPGT orkestra u Nišu.

Sarađivao je sa mnogim poznatim solistima. 

Osnivač je i umetnički direktor Internacionalnog festivala kamerne muzike *OLD GOLD* u Nišu, kao i reprize tradicionalnog novogodišnjeg koncerta iz Beča u Nišu.'

Osnivao Omladinsku filharmoniju grada Niša "Naissus" (2010).
**Vadi Hammamat** (prevedeno - Dolina mnogih lokvi) je vadi, zapravo gotovo uvijek suho korito dugo nekih 180 km, koje vijuga između surovih planina egipatske Istočne pustinje, od Koptosa u dolini Nila do luke Kusejr na Crvenom moru.

Karakteristike i historija
--------------------------

Ta ruta se milenijima koristila kao trgovački put, a kraj uz vadi bio je poznat po kamenolomima i rudnicima zlata.
Tako da se i danas duž tog puta nižu ruševine karaula, utvrda, bunara i rudnika iz raznih perioda od Neolita, Starog Egipta do Grčko-rimskog Egipta.

Vadi Hammamat je možda najpoznatiji po stotinama hijeroglifskih i hijeratskih natpisa na stijenama koje su ostavljale brojne ekspedicije koje su faraoni slali da pronađu dragocjeni kamena *beken*, koji je korišten za izradu sarkofaga, skulptura i posuda.

Uz taj put ima i dosta prahistorijskih petroglifa isklesanih po stijenama, sa scenama na kojima su prikazane životinje, kao što su slonovi i nojevi, kojih odavna nema. Oni su dokaz da je Istočna pustinja nekad bila puno gostoljubiviji kraj.

Danas tom trasom prolazi suvremeni autoput..

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   Egyptian Monuments. „*Wadi Hammamat*" (engleski). Pristupljeno 22.9. 2020.

Vanjske veze
------------

***Vadi Hammamat*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Wadi Hammamat* (`en`)
**Henri od Lausannea** (francuski: ; također *Henri od Clunyja*; ? - o. 1148) bio je kršćanski mistik koji je djelovao u današnjoj Francuskoj i Švicarskoj u prvim decenijama 12. vijeka, a koga je Katolička crkva proglasila heretikom. O njegovom životu postoje prilično oskudni podaci koji sugeriraju da je bio benediktinski redovnik prije nego što se odmetnuo iz samostana i počeo propovijedati u Le Mansu gdje je došao u sukob sa Hildebertom. Opisivan je kao popularan i karizmatičan lik, koji je hodao bosonog, spavao na zemlji i uzdržavao se isključivo od darova sljedbenika. Svojim je propovijedima stekao veliki broj sljedbenika, a nauk mu je bio sličan ranijoj petrobrusijanskoj herezi. Odbacivao je krštenje djece, zazivanje svetaca te nalagao učestalu pokoru vjernika. Godine 1134. je uhapšen u Arlesu i doveden na crkveni sabor u Pisi gdje ga je papa Inocent II osudio na tamnicu. Tamo je i umro. Bernard od Clairvauxa je u međuvremenu uložio velike napore da bi preobratio njegove sljedbenike i vratio ih katoličkoj ortodoksiji.

Vanjske veze
------------

* Article on Henry of Lausanne found in Encyclopædia Britannica Eleventh Edition
* Article on Petrobusians in the Catholic Encyclopedia
* Article on Hildebert of Lavardin in the Catholic Encyclopedia
* The Church and the Empire by Medley
* History of the Christian Church, Volume V: The Middle Ages. A.D. 1049-1294.
**Đuro Basler**, jugoslavenski i bosanskohercegovački historičar, arheolog i konzervator, rođen je u Sijekovcu kod Bosanskog Broda, 6. marta 1917. godine. Umro je u Sarajevu 3. februara 1990. godine. Sahranjen je na Gradskom groblju u Bosanskom Brodu. 

Osnovnu školu i gimnaziju završio je u Slavonskom Brodu. Studirao je arhitekturu, a zatim arheologiju u Ljubljani i na Filozofskom fakultetu u Zagrebu, gdje je i diplomirao 1956. god. Disertaciju o paleolitičkim kulturama u jadranskoj regiji obranio je 1979. u Zadru.

Od 1950. do 1959. radi kao konzervator arheoloških spomenika u Zavodu za zaštitu spomenika kulture Bosne i Hercegovine. U to vrijeme obavljao je i opsežna rekognosciranja terena u Bosni i Hercegovini i time znatno doprinijeo upoznavanju njene arheološke topografije. Također je poduzimao niz važnih iskopavanja paleolitskih nalazišta, posebno u dolinama sjevernobosanskih rijeka Ukrine, Usore i Bosne (Crkvina u Makljenovcu, Kulaši, Ljupljanica kod Dervente i Odžak).

Od 1960. radi kao arheolog u Zemaljskom muzeju u Sarajevu, gdje je osnovao istraživački centar za kulture paleolita i mezolita. Od osobite su važnosti njegovi istraživački radovi u nalazištu Badanj kod Stoca (od 1976), gdje je, osim bogatih nalaza materijalne kulture, otkrio i umjetničke gravure pračovjeka na stijeni. U brojnim radovima obrađivao je arheološka i kulturno-historijska pitanja od paleolita do srednjeg vijeka. Posebno su važne njegove sinteze koje se odnose na paleolit, na arhitekturu kasne antike i na heraldičku srednjovjekovnu umjetnost u Bosni i Hercegovini.

Stručni radovi
--------------

* Paleolitska nalazišta u Bosni i Hercegovini, Glasnik Zemaljskog muzeja u BiH, 1963.
* Arheološki lokalitet Crkvina kod Makljenovca
* Gradine i njihova zaštita
* Crvena stijena, Zbornik radova profesora i saradnika Pedagoške akademije u Nikšiću, 1975–1976.
* Orfički elementi u simbolici stećaka, Dobri Pastir, 1975.
* Rimski metalurški pogon i naselje u dolini Japre, Glasnik Zemaljskog muzeja BiH, 1977.
* Grborezi (suautor Š. Bešlagic), Sarajevo 1964.
* Kasnoantičko doba u Bosni i Hercegovini (u djelu: Kulturna istorija Bosne i Hercegovine od najstarijih vremena do pocetka turske vladavine), Sarajevo 1966.
* Arhitektura kasnoantičkog doba u Bosni i Hercegovini, Sarajevo 1972.
* Das Aurignacien in Bosnien (u djelu: L’aurignacien en Europe), Nice 1976.
* Kršćanska arheologija, 1986
**Šarenoglava patka** (*Anas formosa*) je pripadnik potporodice Anatinae. Razmnožava se u šumskoj zoni istočnog Sibira od ušća rijeke Jenisej istočno do Kamčatke. To je ptica selica koja zimuje u Japanu, Južnoj Koreji, Taiwanu, sjevernoj i istočnoj Kini, od Pekinga obalom mora do granice sa Vijetnamom i zapadno do Yunnana i zatim sjeverno do Chongqinga i Henana. Molekularna istraživanja i istraživanja o ponašanju ukazuju na to da ona nema bliskih srodnika među živućimpatkama i da bi se trebala svrstati u vlastiti rod; najvjerojatnije je najsrodnija vrstama poput patke pupčanice i patke žličarke.

Opis
----

Duga između 39 i 43 cm, ova patka je neznatno duža i sa dužim repom od kržulje. Teška je oko 500 grama. Mužjak tijekom razmnožavanja ima upadljivu šarenu glavu, sa zelenom, žutom, bijelom i crnom bojom. Preko oka prolazi crna linija. Kruna je tamna, a prsa su mu svijetlosmeđa sa tamnim pjegama. Ima duga pera na leđima, crvenkastosmeđe, krem i crne boje, koja padaju na ostatak tijela. Sa strane tijela ima mjesta sa sivom bojom, koja su na kraju i početku ograničena bijelom prugom.

Ženka sliči ženci vrste *Anas carolinensis*, ali sa dužim repom i prepoznatljivom bijelom pjegom pri bazi kljuna i sa bijelim grlom i prugama do vrata. Ona također ima prepoznatljive svijetle obrve oivičene tamnijom krunom. Neke "ženke" imaju "uzde" na licu, ali su vjerojatno neke, ako ne i sve te "ženke", zapravo mladi mužjaci. Mladunci imaju perje slično ženkinom i mogu se razlikovati od patke kržulje po blijedoj točki na kljunu.

Izvan sezone parenja, mužjak sliči ženci, ali je perje mnogo više crvenkastosmeđe boje nego kod ženke.

Razmnožava se u jezercima na rubu tundre i u močvarnim šumama. Zimi se može naći na slatkovodnim jezerima i tokovima u dolinama.

Ova vrsta je svrstana kao osjetljiva zbog lova i uništenja njezinih zimskih močvarnih staništa. Međutim, u nekim knjigama je navedeno da se dobro oporavila.

U svijetu ima oko 300 000 šarenoglavih patki.

Izvori
------

1. 1 2  IUCN (2009) BirdLife International *Anas formosa* Downloaded on **08 Jan 2009**
2. ↑  Clements, James (2007). „The Clements Checklist of the Birds of the World". Cornell University Press.
3. ↑  Johnson, Kevin P.; Sorenson, Michael D. (1999) (PDF). *Phylogeny and biogeography of dabbling ducks (genus Anas): a comparison of molecular and morphological evidence.*. Auk. str. 792–805. Arhivirano iz originala na datum 2007-02-05. Pristupljeno 2011-06-25.
4. ↑  **Johnson**, Kevin P. McKinney, Frank; Wilson, Robert & Sorenson, Michael D. (2000): The evolution of postcopulatory displays in dabbling ducks (Anatini): a phylogenetic perspective. *Animal Behaviour* **59**(5): 953–963 PDF fulltext Arhivirano 2006-01-05 na Wayback Machine-u
5. 1 2  **Dunn**, John L. and Alderfer, Jonathan, (2006) *National Geographic Field Guide to the Birds of North America, Fifth Edition* ISBN 0-7922-5314-0
6. ↑   **Planet Earth* episode 1: "From Pole to Pole"* (Documentary). BBC. 03/05/2006.

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **šarenoglava patka** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **šarenoglavoj patki** |
**Vimmerby** je grad od 7,934 stanovnika na jugoistoku Švedske, on je i 
administrativni centar Općine Vimmerby od 15,473 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Vimmerby leži u Grofoviji Kalmar, udaljen oko 55 km zapadno od Västervika i 
Baltičkoga mora.

Historija
---------

Porijeklo Vimmerbya nije ni dan danas potpuno jasno. U nekoj darovnici iz 1350. navodi se da je imao pečat, što znači da je 
imao status grada. Pa izgleda najvjerojatnije da se razvio iz vikinškog naselja, koje je za 
srednjeg vijeka postalo centar okruga.
Njegov razvoj bio je povezan sa ekspanzijom trgovine stokom po Smålandu, zajedno sa tradicijom zanatske 
obrade kože, koja je ostala dobro razvijena čak i tokom 18. vijeka. I pored toga Vimmerby je ostao malo naselje - pa su 
njegova gradska prava povučena negdje između 1532. - 1604. tako da je oko 1770. imao svega 900 
stanovnika.

Nakon sporog rasta tokom većeg dijela 19. vijeka, koji se i nadalje uglavnom bazirao na trgovini stokom i obradi kože, počeo je relativno 
naglije rasti tokom 20. vijeka.

Ekonomija današnjeg Vimmerbya bazira se uravnoteženoj kombinaciji industrijske proizvodnje u kombinaciji s trgovinom i uslugama 
koje pruža svom agrarnom zaleđu.

Danas je Vimmerby najpoznatiji po tome što se u njemu rodila književnica Astrid Lindgren.

Gradovi prijatelji
------------------

* SAD, Fargo, North Dakota
* Litvanija, Joniškis

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Kalmar" (engleski). City population. Pristupljeno 22. 05. 2015.
2. 1 2 3  „*Vimmerbys historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 22. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Vimmerby*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Vimmerby* (`sv`)
**Zakonik** ili **kodeks** predstavlja normativni akt kojim zakonodavac nastoji na jednom mjestu, odnosno u jednom dokumentu kodificirati cjelokupno pravo ili granu prava neke države. Svrha zakonika je učiniti zakone pristupačnima javnosti, odnosno ukloniti proturječnosti među određenim propisima te olakšati njihovo tumačenje i primjenu. 

Zakonici koji nastoje sažeti cjelokupno pravo neke države su karakteristični za države Starog i srednjeg vijeka, odnosno doba kada pravo nije bilo dovoljno razvijeno i razgranato. Najpoznatiji zakonici su Hamurabijev zakonik u drevnom Babilonu, kao i Zakon Dvanaest tablica u drevnom Rimu. Na prostoru bivše Jugoslavije su poznati Vinodolski zakonik iz 13. i Dušanov zakonik iz 14. vijeka.

Zakonici u kasnijim periodima su bili ograničeni na određene oblasti prava, pa tako poznajemo građanske i kaznene (krivične) zakonike. Od građanskih zakonika je najpoznatiji Justinijanov Corpus iuris civilis koji je poslužio kao temelj za sistem civilnog prava u današnjem svijetu, te Napoleonov - Code civil. On je utjecao na Opći građanski zakonik (OGZ) u Austrijskom Carstvu iz 1811. na temelju koga je stvoren Srpski građanski zakonik. U Kneževini Crnoj Gori je 1888. donesen Opšti imovinski zakonik. Novi krivični zakonik izašao u Službenom glasniku 85/05 Krivični zakonik Republike Srbije Arhivirano 2011-12-01 na Wayback Machine-u.

V. također
----------

* Nomotehnika
* Gradski statut

| * p
* r
* u
Pravo |
| --- |
| Pravni sistemi | Anglosaksonsko pravo • Kontinentalno pravo • Običajno pravo • Vjersko pravo • Socijalističko pravo • Međunarodno pravo |  |
| Izvori prava | Pravni propisi (Zakon • Zakonik • Tumačenje zakona)Pravna praksa (Običaji • Precedentno pravo • Pravo pravičnosti) |
| Adjudikacija | Javno pravo (Krivično/kazneno pravo • Ustavno pravo • Upravno pravo)Privatno pravo (Građansko pravo • Obvezno pravo • Ugovori • Naknada štete • Nasljedno pravo i Trustovno pravo)Sudovi (Akuzatorni sistem • Inkvizitorni sistem • Dokazi • Pravosuđe • Pravnici) |
| Jurisprudencija | Filozofija prava • Prirodno pravo • Pravni pozitivizam • Pravni formalizam • Pravni realizam • Pravni interpretivizam • Feministička pravna teorija • Pravo i ekonomija • Kritičke pravne nauke • Komparativno pravo |
| Povezano: Popis pravnih oblasti |
*Photographic Studies in Hypnosis, Abnormal Psychology* (1938)
**Hipnoza** je premošćavanje kritičnog faktora između svesnog i podsvesnog dela uma i predstavlja uspostavljanje prihvatljivog selektivnog razmišljanja.

Postupak „Hipnotička indukcija", se sastoji od preliminarnih razgovora, u kojima se daju saveti i uputsva. Hipnoza može biti samostalna - autohipnoza (kroz autosugestije), ili hipnoza koju sprovodi obrazovano lice - hipnotarapeut. Korišćenje hipnoze u kliničke svrhe se naziva hipnoterapija. 

Postoje mnogi mitovi o hipnozi, međutim hipnoza je potpuno bezbedna i hipnoterapeuti ne mogu ništa uraditi osobi što ona ne želi, suprotno, osoba koja želi da reši neki problem odlazi sa svesnim znanjem kod hipnoterapeuta (celokupna terapija izgleda kao razgovor, osoba je potpuno svesna svega u svakom trenutku, u svakom trenutku može, ukoliko želi prestati, čak mnogi misle da je hipnoterapija bila neuspešna zato što su bili svesni sve vreme) i na kraju rešava svoj problem. Najčešći slučajevi su prestanak pušenja, redukcija stresa, nemoć na seksualnom planu, depresija, fobije, redukcija telesne težine, alergije... 

Napomena: zvanična definicija prihvaćena od strane »*International Hypnosis Federation*« i »*National Guild of Hypnosis, USA*«

Vidi još
--------

* Georgij Nikolajevič Sitin

Spoljašnje veze
---------------

***Hipnoza*** na Wikimedijinoj ostavi
**Zdeněk Miler** (21. 2. 1921. – 30. 11. 2011) bio je češki animator i ilustrator koji je nabolje poznat po svojem animiranom serijalu za *Krtek* o simpatićnoj krtici.

Miler je postao animator dijelom zbog njemačke okupacije Čehoslovačke jer je pravio slogane i karikature za demonstracije protiv okupacije. Kao dijete je volio slikati. 1942. upisao se u narodnu grafičku školu u Pragu. 1948. započeo je radizi u animacijskom studiju *Bat'a* u Zlinu. Počeo je i raditi u studiju *Bratri v triku* te ubrzo postao voditelj poduzeća. 

1957. ostvario je svoje životno djelo: prema legendi je tražio lik za crtani film te se spotaknuo o krtičnjak. Stoga je odlučio snimiti kratki animirani film o krtici, *Jak krtek ke kalhotkám přišel* [*Kako je krtica dobila svoje hlače*], za koji je dobio Srebrnog lava u Veneciji. Kreacija je postala toliko popularna da je snimio 63 nastavka *Krteka*, koji su prikazani u 80 država diljem svijeta te stekli popularnost jer su bili bez dijaloga (izuzev prvih kratkih filmova).

Zadnjih deset godina živio je u staračkom domu. Umro je 2011. u dobi od 90 godina.

Eksterni linkovi
----------------

* Zdeněk Miler na IMDb-u (`en`)
* *Krtek* na Big Cartoon DataBase
* Krátký Film Praha
* All films by Krátký Film Praha
**Zdenko Runjić** (Slavonski Brod, 26. listopada 1942. - Krapinske Toplice, 27. listopada 2004.) bio je jedan od najvećih hrvatskih skladatelja zabavne glazbe 20 stoljeća.

Životopis
---------

Runjići su iz Labina u kaštelanskoj Zagori, no zbog ratnih okolnosti i opće gladi na jugu, njegova se majka sklanja u istočnu panonsku Hrvatsku, gdje mali Zdenko dolazi na svijet. Po oslobođenju 1945. obitelj se vraća u Split, gdje Runjić završava osnovnu i srednju tehničku školu. Na Elektrotehničkom fakultetu u Splitu 1967. godine diplomirao je elektroniku. Službeno ne posjeduje glazbeno obrazovanje.
Od 1960. do 1976. godine, te od 1979. do 1992. godine bio je glazbeni urednik Radio Splita, od 1970. do 1974. godine bio je direktor nakladničke kuće MEI-INTERFEST (koja je publicirala ploče Splitskog festivala), a od 1988. do 1992. bio je umjetnički direktor Festivala zabavne glazbe u Splitu. Od 1993. osniva i vlastiti glazbeni festival Melodije hrvatskog Jadrana, smotru naših najvećih hitova, koja se 2003. ponovo vraća na matičnu splitsko-festivalsku pozornicu na Prokurativi, pod okrilje Splitskog festivala, čiji je Runjić direktor slijedeće dvije godine. Njegove melodije svih ovih godina pjevao je mali, ali odabrani krug samo velikih pjevača. Najznačajniji su: Oliver Dragojević, Tereza Kesovija, Mišo Kovač, Josipa Lisac, Ibrica Jusić, Goran Karan, Meri Cetinić, "Novi fosili", "Magazin", Doris Dragović, Jasna Zlokić i drugi. Najveću suradnju ostvario je s Oliverom Dragojevićem za kojega je napisao nešto manje od 200 pjesama, dok ih je ukupno napisao oko 700.

Dobitnik je mnogobrojnih priznanja. Samo tijekom suradnje s Oliverom Dragojevićem na festivalu Split osvojio je 23 prve nagrade, od kojih 12 nagrada publike, te 11 nagrada stručnog ocjenjivačkog suda. Runjićeva pjesma "Galeb i ja" smatra se jednom od najljepših pjesama uopće kod nas, a njegova "Skalinada" postala je neslužbena himna grada Splita i cijele Dalmacije.

Zdenko Runjić je bio i uspješan poduzetnik, a njegova izdavačka kuća "Skalinada" vrlo je brzo postala zapažena nakladnička kuća u Hrvatskoj, koja je osim festivalskih nosača zvuka "Melodija Jadrana" publicirala i "Tonikine" izvođače Tončija Huljića.

Godine 1998. nagrađen je Porinom za životno djelo.

Svekar je hrvatske književnice Milane Vuković Runjić.

27. listopada 2004. Runjić je umro od moždanog udara dok se oporavljao od posljedica srčanog udara u Krapinskim Toplicama. Iza njega je ostao veliki opus pjesama, koje njegova kćerka Ivana Runjić redovito prezentira publici u sklopu "Runjićevih večeri" u Splitu, često u novim i zanimljivim izvedbama i aranžmanima.

Vanjske poveznice
-----------------

* www.porin.info – Zdenko Runjić (životopis) Arhivirano 2013-12-06 na Wayback Machine-u