recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ahmed Ibn Abu al-Husayn al-Nuri** (perzijski: ابو الحسین النوری‎; Ahmed Ibn Abu al-Hassan al-Nuri; ? - 907), poznatiji kao **Nuri**, bio je rani sufistički svetac. Bio je perzijskog porijekla i rodio se u Bagdadu gdje je proveo najveći dio života. Poznat je kao autor djela *Maqamat al-qulub* (*Stanice srca*). Poznat je po izreci "Volim Boga i Bog voli mene". Bio je jedan od najranijih sufista koji je prigrlio misticizam ilustrirajući to izrekom "Spajanje sa Istinom je razdvajanje od svega ostalog, a razdvajanje od svega ostalog je spajanje s tim"

Nuri i nekoliko njegovih prijatelja su optuženi za herezu i dovedeni pred sud. Nuri je sucu ponudio da mu se sudi prije prijatelja. Sudac je prihvatio njegov prijedlog i poslije ustanovio da je Nuri dobar musliman, te tako njega i prijatelje oslobodio optužba. Usprkos toga, Nuri je kasnije prognan u Ar-Raqqah u Siriji, odakle se nakon nekoliko godina vratio fizički oronuo.

Prema predaji je titulu "Nuri" stekao jer je "sijao dok je govorio". Bio je poznanik Junayd Baghdadija.

Napomene
--------

1. ↑  Carl W. Ernst, "World of ectasy in Sufism", Suny Press, 1985. pg 97: "A Sufi of Iranian origin (d. 907) was one of the most eminent mystics of Baghdad
2. ↑  N. Hanif, *Biographical encyclopaedia of Sufis: Central Asia and Middle East*, p. 368
3. ↑  Al-Sarraj, Pages From the "Kitab al-Luma' , ed. AJ. Arberry (London: Luzac, 1947), p. 5
4. ↑  Al-Sulami, Tabaqat, 153 = Sh. 166
5. ↑  Carl W. Ernst, "World of ectasy in Sufism", Suny Press, 1985. pg 98

Eksterni linkovi
----------------

* [*mrtav link*] Christopher Melchert, *The Transition from Ascetism to Mysticism at the Niddle of the Ninth Century*
* Nuri Bibliography

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 43952314
* LCCN: no2001061541
* ISNI: 0000 0003 5873 5221
* GND: 1075869315
* SUDOC: 11816127X

 |
**Sveti Petar Čvrstec** naselje je u sastavu općine Sveti Ivan Žabno u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Nalazi se jugoistočno od Križevaca na brežuljku u blizini granice s Bjelovarsko-bilogorskom županijom. Ime je dobio po župnoj crkvi sv. Petra te po potoku Čvrstecu. U blizini protječe i potok Blizna. 

Vjeruje se, da je na mjestu naselja u srednjem vijeku postojao kaštel, a u 14. i 15. stoljeću nalazio se feudalni posjed. Sagrađen je novi kaštel 1543. godine, koji je kasnije ušao u sastav Vojne krajine.
Glavna gospodarska aktivnost je poljoprivreda. Oko sela nalaze se državne i privatne šume u kojima rastu grab, hrast kitnjak, bukva i bagrem. 

U Sv. Petru Čvrstecu rođen je Zvonimir Balog, poznati pisac za djecu, ali i Franjo Bregović, partizan i kasnije podoficir JNA, mnogo poznatiji kao otac slavnog muzičara Gorana Bregovića

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 503 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Izvori
------

1. ↑  Žulj, Nikola: Križevci i Kalničko prigorje, umjetnost, arhitektura, krajolici, Veda Križevci 2006.
2. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
Funkcija osjetljivosti oka prikazana je na dijagramu kojemu se na apscisi nalaze valne duljine približno je simetrična krivulja s oštrim maksimumom jednakim jedinici na valnoj duljini 555 nm za dnevnu osjetljivost (crno) i 507 nm za noćnu osjetljivost (zeleno). Njezina je vrijednost za valnu duljinu 600 nm 0,63, a za valne duljine 380 i 780 nm iznosi 0.
Standardna LED svjetiljka električne snage 7 W i svjetlosne snage 470 lumena.
Električna žarulja električne snage 40 W i svjetlosne snage 325 lumena.
**Svjetlosni tok**, **luminacijski fluks** ili **svjetlosna snaga** (oznaka *Фs*) je fotometrijska fizikalna veličina koja opisuje snagu odaslanoga, prenesenoga ili primljenoga svjetlosnog zračenja; određena je kao umnožak svjetlosne jakosti *Is* i ugla osvjetljenja *ω*:

{\displaystyle \Phi \_{s}=I\_{s}\cdot \omega }
Mjerna jedinica svjetlosnoga toka jest lumen (lm).

Fotometrija
-----------

*Glavni članak: Fotometrija (optika)*
Fotometrija je grana optike koja se bavi mjerenjem svojstava svjetlosti, u smislu njenog *doživljenog* sjaja u ljudskom oku. Sedam osnovnih fotometrijskih veličina opisuje svojstva svjetlosti:

| Veličina | Mjerna jedinica |
| --- | --- |
| Energija ili količina svjetlosti | *Qs* | lumen sekunda | lm⋅s |
| Svjetlosni tok ili fluks | *Φs* | lumen (cd⋅sr) | lm |
| Intenzitet ili jačina svetla | *Is* | kandela (lm/sr) | cd |
| Svjetloća ili luminancija | *Ls* | kandela po četvornom metru | cd/m2 |
| Osvetljenost ili iluminacija | *Es* | luks (lm/m2) | lx |
| Ekspozicija ili izloženost svjetlosti | *Hs* | luks sekunda | lx⋅s |
| Svjetlosna učinkovitost ili efektnost | *η* | lumen po vatu | lm/W |

Izvori
------

1. ↑  **svjetlosni tok (luminacijski fluks)**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
2. ↑  Bass, Michael (1995). *Handbook of optics*. New York: McGraw-Hill. ISBN 0-07-047974-7.
Ovo je članak o gradu u Angoli.  Za ostale lokacije istog imena, v. Cabinda.  

**Cabinda** je grad u Angoli i središte istoimene provincije i enklave. Angolski suverenitet nad tom enklavom osporava secesionistička, nepriznata Republika Cabinda. Prema popisu iz 2014. općina Cabinda ima 598,210, čime je četvro najveće naselje u Angoli. Grad se nalazi na obali Atlantika te je u blizini velikih nalazišta nafte tako da je danas jedan od naftnih centara u Angoli.

Historija
---------

Grad su osnovali Portugalci, izvorno kao luku za vršenje trgovine robljem. Danas je Cabinda najznačajnija zbog svojih naftnih nalazišta.

Geografske karakteristike
-------------------------

Cabinda se nalazi na samoj obali Atlantika u južnom dijelu istoimene provincije i leži na desnoj obali rijeke Bele. Nalazi se 56 kilometara od Moande (DR Kongo), 70 kilometara od esutarija rijeke Kongo i 137 kilometara od mjesta Pointe-Noire (Republika Kongo). 

### Administrativna podjela

Grad Cabinda podijeljen je na tri općine:

* Cabinda, u kojoj obitava 88.6% stanovnika
* Malembo, u kojoj obitava 3.1% stanovnika
* Tando-Zinze, u kojoj obitava 8.3% stanovnika

Jezik
-----

Cabinda je specifična i po tome što je njezin primarni jezik fiote, iz skupine bantu jezika. Iako se u Cabindi koristi i portugalski jezik, službeni jezik Angole, i to mahom u upravi, činjenica da je Cabinda kolonizirana osjetno kasnije od ostatka zemlje omogućila je zadržavanje jezične specifičnosti te pokrajine. Međutim, broj govornika portugalskog raste u posljednjim godinama.

Promet
------

U Cabindi se nalazi aerodrom Cabinda, koji uglavnom služi kao poveznica s ostatkom zemlje.

Vanjske poveznice
-----------------

* Wikimedia Commons ima još multimedijalnih datoteka vezanih za: ***Cabinda (grad)***
Tanatos iz Artemidina hrama u Efezu, 4. stoljeće pne.
**Tanatos** (grč. **θάνατος**, *Thánatos*) bog je smrti u grčkoj mitologiji, a ujedno i njezina personifikacija; Niktin i Erebov sin, Hipnosov brat. U psihoanalizi, *tanatos* je volja za smrću kao antonim *erosu* kao volji za životom.

Karakteristike
--------------

John William Waterhouse: Hipnos i Tanatos
U ranom mitološkom prikazivanju, bio je moćno ilustriran oružan mačem, s čupavom bradom i bijesnim licem. Njegov su dolazak pratile bol i tuga. Poslije je Tanatos prikazivan na ljepši način, kao prekrasan mlad čovjek, a brojni su ga rimski sarkofazi prikazivali kao krilata dječaka, slična Erosu. Tanatosa su onda prikazivali kao mlada čovjeka s crnim krilima i ugašenom, ili napola ugašenom, bakljom. Često je bio u društvu sa svojim bratom, bogom sna Hipnosom.

Imao je srce od željeza i crna, ledena krila, a često ga se prikazivali kako nosi leptira.

Mitologija
----------

Tanatos kao bog smrti nije znao za sućut ili milosrđe. Kad bi osobi došao dan smrti (određen sudbinom) Tanatos bi doletio do nje, ugrabio joj dušu i predao je Hadu.

Samo su dva puta ljudi izigrali Tanatosa: Heraklo ga je svladao i preoteo mu dušu Admetove žene Alkestide, a Sizif ga je vezao i i zatvorio u željeznu bačvu ili u podrum. Zeus je naredio Aresu da ga oslobodi jer su ljudi prestali bogovima prinositi žrtve. Druga inačica mita govori da ga je gnjevni Ares sam oslobodio jer više nije mogao uživati u krvoproliću bitaka budući da nitko nije umirao.

Vanjski linkovi
---------------

***Tanatos*** na Wikimedijinoj ostavi

* Tanatos u klasičnoj literaturi i umjetnosti
* Tanatos u grčkoj mitologiji
**Tanana**, pleme Athapaskan Indijanaca, imenovano po rijeci Tanana, i naseljeno duž njenog donjeg toka. Tanane su podijeljeni na više skupima, to su: *Clatchotin* i *Huntlatin*, na rijeci Tanana, *Minchumina Lake people*, oko istoimenog jezera; *Nuklukayet*, na sjevernoj obali Yukona; *Nukluktana*, na rijeci Tanana; *Tatsa*, na Yukonu; *Tolwatin*, na Tanani; *Tozikakat*, kod ušća Tozi u Yukon; *Tutlut*, na mjestu gdje se sastaju Tutlut i Tanana; i *Weare*, na ušču Tanane. 

Tanane su subarktički lovci na karibua, losa i planinsku ovcu, životinje kojima si opskrbljuju mesom i odjećom. Zimske nastambe su im kožni šatori, dok su im ljetne nastambe kolibe od kore ili granja. Postoji klanska podjela, poznaju potlatch, a šaman zauzima središnje mjesto u religioznom životu. Frederick Whymper koji ih je posjetio izvještava o njihovom nošenju nosnih ukrasa izrađenih od školjaka Dentalium entalis, i trgovini sa krznarskim kompanijama.

Populacija Tanana 1700. iznosila je oko 500 duša i manje-više ostala je gotovo ista. Godine 2000. bilo ih je 700.

Vanjske poveznice
-----------------

* Alaska History Store Arhivirano 2007-10-10 na Wayback Machine-u
**Risto Samardžić** (*Noskov*; 1895 — 1930) je bio borbeni sindikalista, član Politbiroa CK KPJ.

Sindikalnom pokretu Bosne i Hercegovine pristupio je 1910. godine. Član Socijalističke radničke partije Jugoslavije (komunista) je od 1919. godine. Godine 1926, otišao u Sovjetski Savez na školvanje na Komunističkom univerzitetu nacionalnih manjina Zapada. Tada je postao član Svesavezne komunistčke partije (boljševika).

Oko 1929. godine Samardžić je Ciligi govorio da je Trocki bio u pravu, i da sve ove birokrate više ne žele svetsku revoluciju.

Po odluci Centralnog komiteta KPJ i Izvršnog komiteta Kominterne povučen je 1929. godine iz škole i kooptiran u Politbiro CK KPJ u Beču, a potom upućen na partijski rad u Jugoslaviju.

Uhapšen je avgusta 1930. godine u Zagrebu. Posle mučenja u zagrebačkoj policiji, umro 15. oktobra 1930. godine.

Literatura
----------

* **Mala enciklopedija Prosveta**, Beograd 1959. godina



1. ↑  Ante Ciliga, The Russian Enigma[*mrtav link*] (56)
2. ↑  Ante Ciliga, The Russian Enigma[*mrtav link*] (56)
**Car An od Jina** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Jìn Āndì*; Wade-Giles: Chin An-ti, 382–419), osobno ime**Sima Dezong** (司馬德宗), bio je car Kine iz Istočne dinastije Jin. Kineski historijski izvori ga opisuju kao mentalno retardiranu ličnost koja nije bila u stanju govoriti, odnosno samostalno se oblačiti i hraniti. Usprkos toga ga je otac car Xiaowu godine 387. proglasio krunskim princom, a na prijestolje je došao nakon očeve smrti 397. Zbog njegovog stanja su upravom dominirali regenti i gospodari rata. Prvi je bio njegov stric Sima Daozi, koga je smijenio njegov vlastiti sin Sima Yuanxian. Njihova vlast se pokazala nesposobnom, izazvaši niz ustanaka širom zemlje. Godine 403. se od svih ustanika pokazao najuspješnijim vojskovođa Huan Xuan koji je 403. nakratko preuzeo carsko prijestolje. Sljedeće godine je 404. car An vraćen na prijestolje, ali je stvarnu vlast imao novi regent Liu Yu. Pod njegovom upravom je dinastija Jin značajno proširila svoju teritoriju, anektiravši sjeverne države Južni Yan i Kasniji Qin. Smatrajući da je dovoljno osigurao vlast, Liu Yan je cara Ana 419. dao zadaviti i na njegovo mjesto postaviti brata koji je nakratko vladao car Gong, označivši kraj dinastije Jin koju će smijeniti dinastija Liu Song.

Izvori
------



|  |
| --- |
| Car An od Jina**Kuća Sima****Rođen/a:** 382  **Umro/la:** 419 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Car Xiaowu od Jina** | **car Kine**396–403*Sima Daozi*  *(396–399)**Sima Yuanxian*  *(399–402)* | Slijedi:**Huan Xuan** |
| Slijedi:**Yao Xing** |
| Slijedi:**Murong De** |
| Prethodi:**Huan Xuan** | **car Kine**404–419*Liu Yu*  *(404–419)* | Slijedi:**Car Gong od Jina** |
| Prethodi:**Murong Chao** |
| Prethodi:**Yao Hong** | Slijedi:**Helian Bobo** |
***Car 54, Where Are You?*** je američki televizijski sitkom koji se originalno prikazivao na programu mreže NBC od 1961. do 1963. Radnja je pratila komične pustolovine dvojice njujorških policajaca - niskog, koleričnog Gunthera Toodyja (koga je tumačio Joe E. Ross) i visokog, šutljivog Francisa Muldoona (koga je tumačio Fred Gwyne) - koji su radili u fiktivnoj 53. policijskoj stanici. 

Za seriju je bilo karakteristično to da je, za razliku od većine tadašnjih televizijskih sitkoma, snimana na autentičnim lokacijama u New Yorku, kao i da su likovi bili etnički i rasno miješani. Snimana je u crno-bijeloj tehnici, što je ekipi omogućilo da koristi policijske automobile koji su se po boji razlikovali od pravih (zelena umjesto crvene) te nisu mogli uznemiriti građane New Yorka, ali koji su zbog istovjetne nijanse na crno-bijelim ekranima izgledali autentično.

Glumačka postava
----------------

Fred Gwynne, Joe E. Ross.
* Joe E. Ross kao policijski službenik Gunther Toody
* Fred Gwynne kao policijski službenik Francis Muldoon
* Hank Garrett kao policijski službenik Ed Nicholson
* Jim Gormley kao policijski službenik Nelson
* Albert Henderson kao policijski službenik Dennis O'Hara
* Bruce Kirby kao policijski službenik Kissel
* Al Lewis kao policijski službenik Leo Schnauser (1961-1963)
* Beatrice Pons kao Lucile Toody
* Charlotte Rae kao Sylvia Schnauser
* Paul Reed kao policijski kapetan Martin Block
* Joe Warren kao policijski službenik Steinmetz
* Nipsey Russell kao policijski službenik Anderson
* Ossie Davis kao policijski službenik Omar Anderson
* Frederick O'Neal kao policijski službenik Wallace

Filmski remake iz 1994. godine
------------------------------

Godine 1994. je na osnovu serije snimljen igrani film *Car 54, Where Are You?*, a u kome je John C. McGinley glumio lik Muldoona, David Johansen lik Toodyja, a nastupala je i Rosie O'Donnell. Snimanje, koje se odvijalo u Torontu, je zapravo dovršeno 1990. godine, ali film nije pušten u distribuciju sve do 1994 zbog bankrota studija Orion Pictures .; Doživio je propast na kino-blagajnama te su ga sasjekli kritičari.

Izvori
------

1. ↑  *Car 54, Where Are You? (1994)* na IMDb-u (`en`)

Vanjske veze
------------

* *Car 54, Where Are You?* na IMDb-u (`en`)
* *Car 54, Where Are You?* at TV.com Arhivirano 2009-01-14 na Wayback Machine-u
* *Car 54, Where Are You? (1994 Movie)* na IMDb-u (`en`)
**sHpiritus mOvens** (izgovara se [špiritus movens]) je bend nastao u Beogradu 2005. Izvodi pesme nove francuske scene, velikih šansonijera poput Brela i Aznavura i svoje autorske pesme.

Često sviraju u Knez Mihailovoj ulici u Beogradu, kao i na trgovima gradova širom Srbije i Balkana. Osnivači benda su Slobodan Manojlović i Milan Pavlović, koji su među prvima u Srbiji počeli da sviraju i promovišu francusku savremenu muziku. Prošireni sastav benda, odnosno **sHpiritus mOvens ensemble**, čine duvačka sekcija i svi ostali muzičari koji im se redovno pridružuju na klupskim svirkama. sHpiritus mOvens je nastupao u više od dvadeset različitih mesta u Beogradu, na Beogradskom sajmu knjiga, nekoliko puta u beogradskom klubu Žica, Akademiji 28, Peronu i na Shlepu, a od maja 2012. redovno svira u bistrou *Café de France*.

Na konkursu za predgrupu ZAZ na festivalu Cantat u Novom Sadu, sHpiritus mOvens je, uz još dva benda, izabran glasovima publike i stučnog žirija. Sam nastup na koncertu 24. avgusta 2011. na Petrovaradinskoj tvrđavi im je doneo veliki broj novih fanova i privukao medijsku pažnju. Bend je bio i na šest regionalnih turneja od 2011. do 2014. godine gde je svirao po Srbiji, Makedoniji, Crnoj Gori, Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini.

sHpiritus mOvens je bend koji je za svojih deset godina postojanja imao veliki broj saradnji sa domaćim i stranim muzičarima, među kojima su *L5DH* iz Grenobla, *Wordly Savages* iz Toronta, harmonikaš Žilijen Pajar iz Švajcarske i međunarodni bend *Les Gars d'en Bas* iz Praga i Rena.
Kroz bend je prošlo oko pedeset muzičara koji su se duže ili kraće zadržali u bendu.

U decembru 2013, bend je humanitarnu svirku za stotinak tražioca azila smeštenih u Obrenovcu.   

U 2014. je u dva navrata održao besplatne koncerte za stara lica u dva stacionara u Beogradu.

Pesme
-----

* Leteti ti si hteo (Mare)
* Izabran
* Markon Dragon
* Setif
* Ćup od terakote

Izvori
------

1. ↑  Bosonogi u Knezu
2. ↑  sHpiritus mOvens na 55. Sajmu knjiga
3. ↑  Veče francuske muzike - sHpiritus mOvens ensemble u Akademiji 28
4. ↑  The young swing sextet, Šesto čulo i sHpiritus mOvens sa Zaz
5. ↑  „Izabrane predgrupe za koncert ZAZ". Arhivirano iz originala na datum 2011-09-13. Pristupljeno 2011-11-05.
6. ↑  Zaz plenila energijom i glasom[*mrtav link*]
7. ↑  „Bend organizuje koncert za azilante". Arhivirano iz originala na datum 2014-01-13. Pristupljeno 2014-01-04.
8. ↑  „Kako su azilanti đuskali". Arhivirano iz originala na datum 2014-01-22. Pristupljeno 2014-01-04.
9. ↑  Azilanti đuskali sa uličnim sviračima
Perfluorononanonska kiselina primjer je perfluoriniziranih karboksilnih kiselina (PFCA)
**Perfluorirane karboksilne kiseline** (**PFCA**) ili **perfluorokarboksilne kiseline** su spojevi sa formulom CnF(2n+1)CO2H. Najjednostavniji primjer je trifluorosirćetna kiselina. To su organofluorni analozi redovnih karboksilnih kiselina, ali su jače za nekoliko jedinica pKa i ispoljavaju hidrofobni karakter. Poznate su i perfluorinizirane dikarboksilne, C2F4(CO2H)2.

Proizvodnja i primjena
----------------------

Trifluorosirćetna kiselina je široko zastupljana i koristi se, naprimjer, u sintezi peptida. Njeni esteri su korisni u analitičkoj hemiji. Duži lanci perfluoriranih karboksilnih kiselina, npr. s pet-devet ugljenika, korisni su fluorosurfaktanti i emulgatori koji se koriste u proizvodnji teflona i srodnih fluoropolimera.
Ovi spojevi dobijaju se obično putem elektrohemijsle fluorinacije fluorida karboksilne kiseline, prema slijedećoj hidrolizi:

CnH(2n+1)COF + (2n+1) HF → CnF(2n+1)COF + (2n+1) H2
CnF(2n+1)COF + H2O → CnF(2n+1)CO2H + HF

Kontroverze
-----------

Veći PFCA, kao što je perfluorooktanska kiselina (PFOA) su pod lupom jer su bioakumulativni, iako je nejasno da li njihovo prisustvo predstavlja opasnost.

Povezano
--------

* Surflon S-111
* Perfluorooktansulfonska kiselina
* Telomerizacija

Vanjske veze
------------

* Perfluorocarboxylic Acid Content in 116 Articles of Commerce (PDF)
**Anglo-sovjetska invazija na Iran** (engl. *Operation Countenance*, rus. *Операция Согласие*) bila je invazija britanskih i sovjetskih postrojbi na Iran za vrijeme Drugog svjetskog rata. Trajala je od 25. 8. do 17. 9. 1941. godine. Cilj invazije je bilo osigurati iranska nalazišta nafte i uspostaviti opskrbu liniju za Sovjetski Savez, koji je tada bio napadnut od njemačkog Wehrmachta. Iako je Iran službeno neutralna država, njegov vladar Reza-šah Pahlavi bio prijateljski raspoložen prema osovinskim silama i odbijao je savezničke zahtjeve za izgonom njemačkih državljana. Svrgnut je tokom okupacije i zamijenjen svojim mladim sinom Muhamed-Rezom Pahlavijem. Invazija je ostala upamćena po relativno vrlo malom broju žrtava: manje od 1000 s iranske odnosno manje od 100 sa savezničke, s obzirom da je vladar uživao uglavnom negativnu reputaciju i iranska vojska nije mu bila lojalna. Dana 29. 1. 1942. sklopljen je anglo-sovjetsko-iranski sporazum koji je savezničke sile obvezivao na poštivanje iranske nezavisnosti i teritorijalnog integriteta odnosno povlačenje trupa u roku od šest mjeseci nakon što rat bude okončan, dok se Iran prema sporazumu obavezao prepustiti neograničenu uporabu, nadzor i održavanje ključnih transportnih objekata u zemlji čime je stvoren tzv. perzijski koridor. Nakon svršetka rata u Evropi britanske trupe su se povukle, dok su sovjetske na sjeverozapadu zemlje odbile to učiniti čime je počela Iranska kriza.

Veze
----

* Anglo-sovjetsko-iranski sporazum
* Perzijski koridor
* Iranska kriza 1946.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Anglo-sovjetska invazija na Iran** |
**Anglo-egipatski rat** vođen je 1882. godine između egipatskih i sudanskih snaga pod Ahmedom Urabijem sa jedne i britanske vojske sa druge strane. Završen je porazom Egipta.

Uvod
----

Sve je počelo 1863. kad je na egipatski tron došao Ismail. On je žudeo da Egipat učini evropskom, a ne afričkom zemljom. To je dovelo do više nepromišljenih i neodmerenih troškova koji su, istina, podigli nivo života i modernizacije Egipta, ali su istovremeno doveli do njegove propasti. Ismail je 1867. godine od turskog sultana po visokoj ceni kupio titulu kediva (gospodara). Egipat je proglašen kedivatom. To je, u suštini, značilo priznavanje skoro punog suvereniteta Egipta. Međutim, istovremeno je značilo i udvostručenje poreza.

Rat
---

U vreme Ismailove vladavine, evropski činovnici, vaspitači, savetnici i vojnici masovno su pristizali u Egipat. Stranci su imali povlašćeni položaj; bili su oslobođeni od visokih poreza, za njih su formirani posebni sudovi i sl. To je dovelo do guranja Egipćana u stranu, a istovremeno i do pojave egipatskog nacionalizma. Rezultat je nacionalistički Ustankom Ahmeda Urabija 1881. godine. Francuska se povlači, a Britanija je odlučila da vojno interveniše. Dana 11. jula 1882. bombardovana je Aleksandrija, a nakon četiri dana grad je osvojen. Nakon pobjeda u Bici kod Tel el Kabira u kojoj je Garnet Wolseley pobjedio vojsku Ahmeda Urabija Britanija je zagospodarila Egiptom. Strateška važnost Sueskog kanala bila je prevelika da bi Britanci mogli tolerisati nezavisnost Egipta. Vlada u Londonu je, nakon izvesnih nedoumica, odlučila da u Kairu postavi generalnog konzula. On bi trebalo da vlada Egiptom u ime Britanaca. Egipat se sada nalazio u paradoksalnoj situaciji. Zvanično je i dalje bio deo Osmanskog carstva, ali je njime upravljao kediv (vicekralj) nezavisan od Istanbula koji je, zapravo, bio pod političkom i vojnom kontrolom Velike Britanije.

Povezano
--------

* Egipatski kedivat
* Istorija Egipta

Izvori
------

***Anglo-egipatski rat*** na Wikimedijinoj ostavi

* Vojna enciklopedija, tom 2, Beograd 1971. godina, 2. izdanje
* Istorija srednjeg istoka, Masimo Kampanini, Klio, 2001. godina

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh2004010379

 |
**Penistone** je grad od 10,508 stanovnika u sredini Engleske u Grofoviji South Yorkshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Penistone leži po padinama Penninesa, udaljen 13 km zapadno od administrativnog centra Metropolitanskog borougha Barnsley - Barnsleya i 23 km sjeverozapadno od Sheffielda.

Historija
---------

Mjesto je prvi put dokumentirano u Domesday Booku 1086. pod imenom *Pengestone* i *Pangeston*.

Penistone je bio čuven po ovčarstvu, pa je 1699. dobio kraljevsku povelju da može održavati sajam, na kom su se uglavnom prodavale ovce. Od tih vremena ima i status grada, ali je ostao mali sve do dolaska željeznice 1845. kad se razvio u čvorište i servisni centar za popravak lokomotiva i vagona.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Island Grindavík, Island

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Yorkshire and the Humber" (engleski). City population. Pristupljeno 04. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Penistone*** na Wikimedijinoj ostavi

* Visit Penistone(`en`)
**Anizotropija** (*grč.*), osobina nekih tijela da u raznim smjerovima imaju različita fizička svojstva, npr. elastičnost, indeks loma svjetlosti, magnetizacija, toplinska vodljivost i dr. **Anizotropna** tijela su obično kristali, drvo i neke vlaknate materije. U specijalnim uslovima i amorfne materije, koje su inače izotropne, mogu postati **anizotropne**. Tako tanka staklena ploča, iskrivljena zbog pritiska, ima promjenljiv indeks loma svjetlosti s obzirom na smjer. **Anizotropija** je prvi put utvrđena kad je Erasmus Bartholinus 1669. otkrio dvolom svjetlosti u islandskom dvolomcu.

Literatura
----------

**Stranica Šablon:Refbegin/styles.css nema sadržaj.**

* Walter Borchardt-Ott, Robert O. Gould (201). *Crystallography: An Introduction* (3rd ed. izd.). Springer. ISBN 3-642-16451-X.
* Dr Dimitrije Tjapkin:*Fizička elektronika i elektronska fizika čvrstog tela*, Naučna knjiga, Beograd, 1988.
* Donald A. McQuarrie, John D. Simon (1997). *Physical Chemistry: A Molecular Approach* (1st edition izd.). University Science Books. ISBN 0935702997.
Logaritamski grafikon S&P 500 indeksa od 1789 do 2012
Linearni grafikon S&P 500 indeksa od 1949 do marta 2007
Logaritamski grafikon S&P 500 indeksa od 1950 do januara 2008
Logaritamski grafikon 500 indeksa sa jednostavnom analizom trenda
**S&P 500** berzanski indeks na njujorškim berzama vrednosnih papira NYSE i NASDAQ. S&P 500 indeks je deo širih indeksa S&P 1500 i S&P Global 1200. Jedan je od 7 glavnih indeksa berza vrednosnih papira u SAD-u. Uveden je 1957. godine, a održava ga i kreira američka kompanija za finansijske usluge i izveštavanje Standard end purs. Indeks objedinjava 500 tržišno najvrednijih deoničarskih društava čijim se denicama u SAD-u aktivno trguje. Obuhvata uglavnom denice kompanija sa sedištem u SAD-u, iako nekoliko kompanija koje koristi nisu iz SAD-a. Nakon Dau Džounsa ovom indeksu se posvećuje najviše pažnje u praćenju kretanja na berzama vrednosnih papira u SAD-u ali i šire. Na temelju podataka koje pruža S&P 500 od njegovog postanka pa do danas investirano je na stotine milijardi američkih dolara. Nekoliko investicionih fondova čak nudi ulaganja koja u potpunosti preslikavaju S&P 500 indeks, naravno, u manjim vrednostima, ali u istim proporcijama.

Istorija
--------

Standard end purs je svoj prvi indeks objavio 1923. godine pod nazivom S&P 90, a kao što mu i ime govori, obuhvatao je 90 najatkraktivnijih kompanija. Dana 4. aprila 1957. godine javnosti je predstavljen S&P 500. Zahvaljujući tehnologiji obrade podataka u to vreme, vrednost deonica mogla se izračunati u realnom vremenu. Indeks je s vremenom široko prihvaćen kao generalni pokazatelj vrednosti deonica, kako onih stabilnih, tako i nestabilnih.

Vrednost indeksa u aprilu 2011. godine iznosila je oko 1.350 bodova, dok se kroz svoju istoriju znala kretati i do gotovo 1.600 bodova.

Izbor kompanija
---------------

Odbor donosi odluke o izboru komponenti. Iako kompanije iz SAD-a čine većinu, obuhvaćeno je i mnogo kompanija iz drugih zemalja (među njima su i one čije deonice nikada nisu prodavane na berzama u SAD-u). Odbor bira kompanije koje u predstavljaju pojedine industrijske grane u privredi SAD-a.

Zanimljivo je navesti da kompanije koje su tržišno vrlo vredne, ali nisu javne nego su u vlasništvu jedne ili više fizičkih i pravnih osoba ne utiču na indeks. Primer je kompanija Berkšir Hatavej (glavni deoničar je Voren Bafet), čija tržišna vrednost deonica oznake A je izuzetno visoka (oko 100.000 američkih dolara u januaru 2011. godine), tako da je njima teško trgovati. Međutim, denice Berkšir Hataveja s oznakom B uvrštene su u indeks.

Održavanje indeksa
------------------

Vrednost svake kompanije dobija se tako da se tržišna cena njenih deonica na berzi pomnoži s ukupnim brojem tih deonica. U održavanju indeksa potrebno se vodi računa o spajanju i pripajanju pojedinih kompanija, budući da to bitno utiče na njegovu konačnu vrednost. Svaka promena se sprovodi tek nakon zaključene trgovine, a podaci o vrednosti indeksa osvežavaju se svakih 15 sekundi.

Vidi još
--------

* Industrijski indeks Dau Džouns
* NYSE kompozitni indeks

Spoljašnje veze
---------------

* Osnovni podaci o indeksu
* Službene stranice kompanije Standard & Purs
**Carlos II** (Madrid, 6. novembar 1661. - Madrid, 1. novembar 1700.) zvan **Carlos pomahnitali** (španjolski: *Carlos El Hechizado*) bio je posljedni španjolski kralj iz Dinastije Habsburg, koji je vladao od 1665. do 1700.

Biografija
----------

Prvih deset godina Carlosove vladavine protekle su tako da je umjesto njega vladala njegova majka kao regent. Ona je za svog mandata bila zaokupljena borbom protiv ambicija francuskog kralja Louis XIV da ovlada nizozemskim zemljama i dvorskim spletkama o njezinoj vezi sa svojim jezuitskim ispovjednikom Johannom Eberhardom Nithardom, i njezinim sljedećim miljenikom Fernandom Valenzuelom kao i o navodnoj vezi sa kraljevim polubratom Juan Joséom od Austrije (1629.-79).

Od kad je počeo samostalno vladati Carlos se uglavnom nastavio suprostavljati francuskom imperijalizmu Louisa XIV. problemi su njim ipak rješeni sklapanjem Sporazuma iz Rijswijka 1697.

Za razliku od tog posljednje tri godine njegove vladavine protekle su vezane uz problem njegova nasljednika, jer je tad postalo jasno da on nikako nemože postati otac.

Na vrhuncu te krize oko njegovog nasljednika, kad su Austrija i Francuska bile spremne koristiti sva sredstva na španjolskom dvoru samo da osiguraju svom kandidatu pravo na tron, - Carlos II je uporno i tvrdoglavo branio poziciju i prava španjolskih monarha i teritorijalni 
integritet Španjolskog imperija. U tom posljednjem nije uspio, jer je njegova smrt dovela do Rata za španjolsko nasljeđe i raspada španjolskih evropskih domena.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Španjolske (1665. do 1700.)** | Nasljednik: |
| **Felipe IV** | **Felipe V** |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Charles II, king of Spain*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 11.1. 2020.

Vanjske veze
------------

***Carlos II od Španije*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Charles II, king of Spain* (`en`)

| * p
* r
* u
Monarsi Španije |
| --- |
| Spisak |
| Bandera del Rey de España | 
* Carlos I
* Felipe II
* Felipe III
* Felipe IV
* Carlos II
* *nadvojvoda Carlos (III)* (osporavan)
* Felipe V
* Luis I
* Felipe V
* Fernando VI
* Carlos III
* Carlos IV
* Fernando VII
* José I
* Fernando VII
* Isabel II
* Amadeo I
* Alfonso XII
* Alfonso XIII
* Juan Carlos I
* Felipe VI

 | Escudo de armas del monarca de España |
Ciklona i anticiklona
**Anticiklona** ili **anticiklon** (grč. *anti* – "protiv" i *kykloo* – "savijam, vrtložim") je polje povišenog zračnog pritiska u troposferi čija vrednost prelazi 1013 milibara. Maksimalni pritisak formira se u centru, a barički gradijent usmjeren je ka periferiji. Vjetrovi koji pušu na sejvernoj hemisferi obilaze oko centra u pravcu kazaljke na satu, dok na južnoj pušu suprotno. U središtu anticiklona preovlađuje silazno kretanje zraka, te je stoga vrijeme mirno i suho. Ljeti anticiklona donosi visoke temperature, a zimi mraz. Nekoliko polja visokog zračnog pritiska utječu na vrijeme širom Zemlje, a to su sibirska, antarktička, azorska, kanadska, pacifička, atlantska anticiklona i dr. Na baričkim kartama polje visokog vazdušnog pritiska označava se velikim latiničnim slovom V ili A.

Literatura
----------

* Mastilo, Natalija (2005): *Rečnik savremene srpske geografske terminologije*, Geografski fakultet, Beograd

Vanjske veze
------------

***Anticiklona*** na Wikimedijinoj ostavi
**Anđela Bešlić** (1985. - Sinj, 3. ožujak 2002.) bila je srednjoškolska učenica iz Sinja, čiji su nestanak i ubojstvo izazvali veliko zanimanje hrvatske javnosti. Njen nestanak je prijavljen nakon što se nije vratila sa koncerta *Zabranjenog pušenja* u sinjskom Domu mladih. Pokušaji pronalaska nisu urodili plodom, sve dok 6. travnja nije pronađeno njeno truplo, sakriveno u grmlju nekih 600-700 m od obiteljske kuće. Nekoliko dana kasnije se u lokalnu policijsku postaju prijavio **Ivan Bulj**, lokalni demokršćanski političar i vlasnik radio-postaje, te priznao zločin; prema navodima hrvatskih medija, Bulja je na to potakla paralelna istraga koju je, nezadovoljan radom policije, uz pomoć nekoliko prijatelja pokrenuo otac ubijene djevojke. Uz Bulja je uhićen i njegov rođak Pavle Bulj, koji je na suđenju oslobođen optužbe, dok je Ivan Bulj pravomoćno osuđen na 27 godina zatvora, a što je nakon žalbe smanjeno na 22 godine zatvora.

V. također
----------

* Antonia Bilić
* Tijana Jurić

Vanjske veze
------------

* Toni Paštar. „Sinjani su Anđelinog ubojicu već osudili". *Slobodna Dalmacija*. Pristupljeno 8. VIII 2014.

Izvori
------

1. ↑   Marić Banje, Katarina (25. svibnja 2021.). „Ubojstvo Anđele Bešlić: ‘Slobodna‘ saznaje da je Ivanu Bulju odbijen četvrti zahtjev za uvjetnim otpustom, ali iz Kaznionice u Glini će ipak izaći 2024. godine!". Slobodna Dalmacija. Pristupljeno 22. 5. 2023.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Anđela Bešlić** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Pero Pirker** (Varaždin, 5. srpnja 1927. - Zagreb, 1. kolovoza 1972.) bio je hrvatski i jugoslavenski komunistički političar, poznat kao jedan od vodećih sudionika Hrvatskog proljeća.

Životopis
---------

Za vrijeme Pirkerovog mandata, Zagreb je pretrpio najsmrtonosniju i najskuplju poplavu od osnutka grada
Studirao je u Zagrebu, gdje je diplomirao pravo. Bio je u Titovom partizanskom pokretu.

Bio je zagrebačkim gradonačelnikom od 1963. do 1967. godine. Bio je omiljen među Zagrepčanima.. Obnašao je dužnost sekretara Izvršnog komiteta (sekretar centralnog komiteta) SKH od 1969. godine.

Hrvatsko je proljeće nasilno prekinuto 30. studenog i 1. prosinca 1971. na sjednici Izvršnog komiteta SKH u Karađorđevu, te 1. i 2. prosinca iste godine na 21. sjednici CK SKJ. Ostavke su nakon te sjednice podnijeli Savka Dabčević-Kučar, Miko Tripalo, Pero Pirker, Marko Koprtla i Janko Bobetko.

Bio je bolestan od raka. Na prvom plenumu Hrvatske lige za borbu protiv raka izabran je za predsjednika.  Hrvatska je liga samostalno uspostavila međunarodne kontakte te samostalno postala članice Međunarodne udruge za borbu protiv raka. Slomom hrvatskog proljeća, Liga je izgubila izravnu suradnju s međunarodnim organizacijama za borbu protiv raka, jer je Hrvatska liga bila utopljena u Savez republičkih i pokrajinskih liga za borbu protiv raka.
Umro je u zagrebačkoj bolnici 1972. godine.

U Sesvetskom Kraljevcu danas postoji ulica Odvojak Pere Pirkera.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  Hrvatski leksikon L-Ž, 1997. 1. izd.
2. ↑  Imehrvatsko.net
3. ↑  Službene stranice Grada Zagreba Arhivirano 2012-02-13 na Wayback Machine-u Svi gradonačelnici
4. 1 2  Zagreb moj grad[*mrtav link*] Nada Ferenčić Vrban: 45 godina Hrvatske lige protiv raka
5. ↑  Karta Zagreba Arhivirano 2011-04-08 na Wayback Machine-u Odvojak Pere Pirkera

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Većeslav Holjevac**  |  **Gradonačelnik Zagreba** 1963 – 1967 | Slijedi: **Ratko Karlović**  |

| * p
* r
* u
Gradonačelnici Zagreba, predsjednici gradskog vijeća, predsjednici Skupštine grada |
| --- |
| 1851-1920 | Kamauf · Härdtl · Kušević · Lichtenegger · Frigan · Mihalić ·Cekuš · Hatz · Vrabčević · Vončina · Andrijević · Mrazović · Hoffman · Badovinac · Sieber · Amruš · Mošinsky · Amruš · Amruš · Holjac · Srkulj | Grb Zagreba |
| 1920-1941 | Delić · Tončić · Heinzel · Srkulj · Srkulj · Krbek · Erber · Kaufmann · Peičić · Starčević |
| 1941-1945 | Dumančić · Werner · Starešinić |
| 1945-1990 | Saili · Špiljak · Rukavina · Pavleković · Holjevac · Pirker · Karlović · Kolar · Vrhovec · Latin · Mikić · Varga · Šonje · Kosty · Mikić · Mikić |
| 1990 - ... | Buzančić · Mikša · (kriza) · Brolich · Matulović-Dropulić · Kregar · Bandić · Pavić · Bandić · Bandić · Bandić · Pavičić Vukičević · Tomašević |
**Pero Čingrija** (Dubrovnik, 1837. - Dubrovnik, 1921.), hrvatski političar. Uz Frana Supila bio je, jamačno, najveći i najuspješniji dubrovački i dalmatinski političar od početka 1860-ih do propasti Habsburške Monarhije. Bez ikakva dvojenja bio je najdugovječniji i najpopularniji gradonačelnik u dubrovačkoj povijesti. Gradonačelnik Dubrovnika bio je od 1878. do 1882. pa neprekidno od 1899. do 1911. godine. Bio je veoma cijenjen kao građanski intelektualac, odvjetnik, a iznad svega kao predani pripadnik i predvodnik Narodne stranke. Perov sin Melko također je bio političar.

Nakon smrti Mihe Klaića (1896.) i Gaje Bulata (1900.) postao je vođom Narodne hrvatske stranke na razini Dalmacije. Zauzimao se za suradnju dubrovačkih narodnjaka i umjerenih pravaša, tako snažno djelujući na pravaškog predvodnika Frana Supila, čime je krajem 1890-ih u Gradu bila oblikovana snažna hrvatska (narodnjačko-pravaška) fronta, koja je 1899. zauvijek porazila srpsko-autonomašku koaliciju. Plodove dubrovačke suradnje prenio je i na razinu Dalmacije kad je upravo njegovim zalaganjem 26. travnja 1905. došlo do fuzije dalmatinskih narodnjaka i umjerenih pravaša u Hrvatsku stranku, čijim predsjednikom je odmah postao. Međutim, kad je u vodstvu dalmatinske Hrvatske stranke prevladalo proaustrijsko raspoloženje, i kad je 14. rujna 1908. za njenog predsjednika izabran austrofil dr. Vicko Mihaljević, pod Čingrijinim utjecajem iz vodstva stranke istupili su dubrovački i korčulanski predstavnici, da bi samo nakon dva dana, već 20. rujna, u Dubrovniku osnovali Samostalnu organizaciju Hrvatske stranke na čelu s Čingrijom. Bio je jedan od utemeljitelja politike *novog kursa*. Kao predsjednik hrvatskog kluba u Dalmatinskom saboru početkom listopada 1905. predsjedavao je konferencijom u Rijeci na kojoj je usvojena Riječka rezolucija koja je označila pobjedu politike *novoga kursa*, a nakon toga i član hrvatskog odbora koji je trebao pregovarati s predstavnicima mađarske oporbe o realizaciji odredbi Riječke rezolucije. U Dubrovniku je putem lista *Crvena Hrvatska* vodio uspješnu borbu s pripadnicima *čistih pravaša* i s njihovim listom *Prava Crvena Hrvatska*. Bio je pošten i razuman političar, humanist i dobrotvor, kao gradonačelnik omiljen među narodom. Neprekidno je biran u Dalmatinski sabor od njegova ponarođenja (1870.) do 1911. godine. Nakon Prvog svjetskog rata i propasti Habsburške Monarhije bio je izabran za predsjednika Narodnog vijeća Dubrovnika. Danas na Montovjerni tik do Boninova postoji Villa Čingrija danas u vlasništvu HRT-a, a kupalište ispod nje naziva se Čingrija. Postoji i vaterpolski klub Čingrija koji se natječe u Divljoj ligi.

Izvori
------

1. Tolja, N: Dubrovački Srbi katolici - istine i zablude, Dubrovnik, 2011.

1. ↑  enciklopedija.lzmk.hr
2. ↑  www.inet.hr, "DVICA"
**Petravec** je naseljeno mjesto u Republici Hrvatskoj u Zagrebačkoj županiji.

Zemljopis
---------

Nalazi se u Turopolju, a administrativno je u sastavu grada Velike Gorice. Proteže se na površini od 1.65 km².

Stanovništvo
------------

Prema posljednjem popisu stanovništva iz 2001. godine Petravec ima 90 stanovnika koji žive u 29 domaćinstava. Gustoća naseljenosti iznosi 54,55 st./km².

Povijest
--------

Izvor: "Povijest plemenite općine Turopolja nekoć zvane Zagrebacko polje". Emilij Laszowski, Zagreb, Tiskom Antuna Sholza, 1910.

Malo turopoljsko selo Petravec (Petravci)se po prvi put spominje pod ovim imenom sredinom XVI stoljeća. Prvobitno ime toga sela bilo je Ratkov vrh ili Radkovac (Ratkow Wrh, Radthkox Verh), vjerojatno po Ratku, ocu Lovrinom, koji se u pismima spominje još 1333g. Ali,po svemu sudeći, nije se smatralo posebnim selom sve do pocetka XVI vijeka. Zna se da se već godine 1645.zove Ratkov vrh ili Petravski vrh.
Godine 1549. i 1551. zivio je u Ratkovom vrhu plemic Marko Prvonožec, čija porodica potjeće iz Jerebića. 
God. 1552.spominje se tamo plemić Toma Petravić, sin Tome Petravića iz Jerebića. Taj isti spominje se i u kraljevskoj darovnici (Ferdinand I) 1561. kojom je kralj njemu i nekim drugima potvrdio posjede Jerebića i Cvilkova. Godine 1560. spominje se tamo i Martin Prvonožec, i to prigodom obnove turopoljskoga bratstva. Godine 1569. živio je tamo Fabijan Petravić. Popis plemića turopoljskih iz g. 1632. spominje tamo slijedece plemićke porodice : Petravić, Kos, Bručak, Ostoić, Kerhnijević I Gomogojac, koji je dobio tamo posjed od Petra Mikšića. Tek polovinom XVI. vijeka pocelo se to selo nazivati Petravcima, i to kako iz gornjega vidimo po porodici Petravić.

Gospodarstvo
------------

Spomenici i znamenitosti
------------------------

Kultura
-------

Vanjske poveznice
-----------------

  

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Petravec** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Velike Gorice |
| --- |
| Bapča • Bukovčak • Buševec • Cerovski Vrh • Cvetković Brdo • Črnkovec • Donja Lomnica • Donje Podotočje • Drenje Šćitarjevsko • Dubranec • Gornja Lomnica • Gornje Podotočje • Gradići • Gudci • Gustelnica • Jagodno • Jerebić • Ključić Brdo • Kobilić • Kozjača • Kuče • Lazi Turopoljski • Lazina Čička • Lekneno • Lukavec • Mala Buna • Mala Kosnica • Markuševec Turopoljski • Mičevec • Mraclin • Novaki Šćitarjevski • Novo Čiče • Obrezina • Ogulinec • Okuje • Petina • Petravec • Petrovina Turopoljska • Poljana Čička • Prvonožina • Rakitovec • Ribnica • Sasi • Selnica • Sop Bukevski • Staro Čiče • Strmec Bukevski • Šćitarjevo • Šiljakovina • Trnje • Turopolje • Velika Buna • Velika Gorica • Velika Kosnica • Velika Mlaka • Vukomerić • Vukovina • Zablatje Posavsko |
***Strvinarska biserka*** (lat. *Acryllium vulturinum*) je najveća postojeća vrsta biserke i monotipska vrsta roda *Acryllium*.

Sistematički, ova biserka je samo daleko povezana s drugim članovima svoje porodice. Najbliži živući rođak joj je bjeloprsa biserka, koja živi u prašumama središnje Afrike. Za vrijeme sezone parenja odredište joj je sjeveroistočna Afrika, od južne Etiopije, kroz Keniju, pa sve do sjeverne Tanzanije.

Izgled
------

Gornji dio tijela
Strvinarska biserka je velika ptica s okruglim tijelom i malenom glavom. Duga je 61-71 centimetar, dok je teška oko 500 grama. Ima dulja krila, vrat, noge i rep nego druge biserke. Raspon krila je 28-31 centimetara. Odrasla jedinka ima blijedo-plavu kožu na licu i crni vrat. Iako i sve druge vrste biserki nemaju perje na glavi, strvinarska biserka jako podsjeća na strvinare zbog dugog vrata i glave bez perja.

Prsa su joj kobaltno-plave boje, a ostatak perja na tijelu je crn, fino posut bijelim mrljama. Krila su tanka i zaobljena, a rep je duži nego kod ostatka porodice biserki.

Mužjaci i ženke su poprilično slični i teško se razlikuju, samo što je ženka nešto manja. Mlade ptice su uglavnom sivkasto-smeđe boje, s blago plavim prsima.

Ponašanje
---------

Strvinarska biserka dosta je društvena ptica. Izvan sezone parenja formira skupine s obično 25 ptica. Glavni dio ishrane čine joj sjemenke i mali beskralježnjaci (puževi, kukci, pauci i sl.). Kopnena je, i kada je uznemirena, radije će trčati nego letjeti. Unatoč otvorenom staništu, sklona je skrivati se i gnijezditi se u stablima.

Gnijezdi se na suhim i otvorenim staništima s raštrkanim grmljem i drvećem, kao što su savane i travnjaci. Obično postavlja 4-15 jaja kremaste boje u dobro skrivena gnijezda u visokoj travi. Inkubacija traje 24-28 dana.

Izvori
------

1. ↑  BirdLife International (2012). "Acryllium vulturinum". IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2. International Union for Conservation of Nature. Pristupljeno 26. novembra 2013.

Literatura
----------

* *Pheasants, Partridges and Grouse* - Madge and McGowan, ISBN 0-7136-3966-0
* Hans von Boetticher: *Fasanen, Pfauen, Perlhühner und andere Wildhühner*, Oertel & Spörer, 11. Auflage, 2005, ISBN 3-88627-528-0

***Strvinarska biserka*** na Wikimedijinoj ostavi
Razredbeni klobuk u filmskoj verziji
**Razredbeni klobuk** je izmišljeni magični predmet iz serije romana o Harry Potteru britanske spisateljice J. K. Rowling.

Razredbeni klobuk je magični klobuk, korišten u Hogwartsu kako bi na magičan način rasporedio učenike u jedan od četiri doma u Hogwartsu : Gryffindore, Hufflepuffe, Ravenclawe ili Slytherine. Tokom banketa, upriličenog za početak školske godine, učenici prve godine, koji su po tradiciji Hogwartsa stigli u čamcima preko jezera, poredaju se u red, te ih profesorica McGonagall proziva po abecednom redoslijedu kako bi bili raspoređeni. Prozvani učenik sjeda na stolicu na sredini Velike dvorane, te stavlja Razredbeni klobuk na glavu. Razredbeni klobuk ima sposobnost da pregleda misli, sposobnosti i budućnost učenika. Tako je rekao Harryju da je pametan, hrabar i odlučan, te da bi se najbolje snašao u Slytherinima, ali je i poštovao Harryjeve želje pa ga je rasporedio u Gryffindore. Nakon što je Klobuk odlučio, glasno izgovori ime doma u koji svrstava učenika. Razredbeni klobuk svake godine pjeva drugačiju pjesmu pred početak ceremonije razvrstavanja i obično pobroji odlike Osnivača Hogwartsa. 

Razredbeni klobuk je pripadao Godric Gryffindoru, osnivaču Hogwartsa i doma Gryffindora. Gryyfindor ga je ostavio u Hogwartsu zajedno sa svojim mačem i od tad živi u ravnateljevom uredu. Nisu poznate njegove druge aktivnosti, osim razvrstavanja učenika.

Razredbeni klobuk, neposredno pred početak ceremonije razvrstavanja novih učenika, recituje pjesmu koju je sam smislio. Tekst te pjesme je svake godine drugačiji i obično opisuje i veliča Osnivače Hogwartsa, iako nerijetko upozorava na neku opasnost, kao u *Harry Potteru i Redu feniksa*.

U *Harry Potteru i Odaji tajni*, Razredni klobuk je odigrao jednu od nabitnijih uloga. Dumbledoreov feniks, Fawkes, je donio Harryju Razredbeni klobuk u Odaju tajni. Kada je Harry stavio Klobuk na glavu, u njemu je nastao Gryffindorov mač koji je pomogao Harryju da ubije Baziliska. Mač i klobuk su jedina dva poznata predmeta koja su pripadala Gryffindoru.

U filmskim verzijama romana, Lesie Phillips je posudio glas Razredbenom klobuku.

Vanjske veze
------------

* Razredbeni klobuk na vanjskoj Harry Potter Wiki
**Razviće biljaka** ili **ontogeneza** (gr. *ontos* = biće, jedinka; *genesis* = postanak) je životni ciklus svake jedinke koji prolazi kroz niz uzastopnih faza koje se smenjuju počev od stvaranja zigota pa sve do smrti jedinke. Prema savremenim shvatanjima odvija se po programu koji je zapisan u genima i kontrolisan je enzimima. Na dužinu trajanja pojedinih etapa i njihovo smenjivanje utiču faktori spoljašnje sredine. Zajedničkim delovanjem genetskog programa i faktora spoljašnje sredine dolazi do sinteze odgovarajućih enzima koji kontrolišu metabolizam čime dovode do morfoloških promena karakterističnih za određenu etapu razvića.

Ontogeneza biljaka odvija se kroz dva osnovna stadijuma:

* vegetativni
* reproduktivni

Vegetativni stadijum
--------------------

Obuhvata sve promene od obrazovanja zigota pa do formiranja generativnih organa.

Etape u ovom stadijumu su:

* razviće embriona
* klijanje semena
* juvenilni period (period mladosti)
* razviće vegetativnih organa biljke: korena, stabla i listova.

Vidi još
--------

* Fitohormoni (Auksin)
**Orkestracija** ili **instrumentacija** (ital. *orchestrazione*, fr. *orchestration, instrumentation*, engl. , nem. *Orcherstration*, rus. *orkestrovka*) ima tri značenja:

1. ***Kompozicioni postupak*** u kome muzičar - *orkestrator* (najčešće je to kompozitor) orkestrira neku kompoziciju, "oblačeći" je u najlepše koloritne haljine bogatih zvukova muzičkih instrumenata. On to čini po zakonima orkestracije. Svaki kompozitor mora dobro da poznaje orkestraciju.
* Muzičar koji aranžira neku kompoziciju za manji muzički sastav zove se *aranžer*, a postupak uređivanja - *aranžiranje*.

2. ***Muzički predmet*** koji se izučava na muzičkom fakultetu ili muzičkoj akademiji.
3. ***Nauka*** o rasporedu, udvajanju i upotrebi muzičkih instrumenata za potrebe orkestracije.

Praksa orkestratora
-------------------

Orkestrator unutarnjim sluhom i vizijom "čuje i vidi" kako će ono što orkestrira zvučati. Da bi to postigao, orkestrator mora dobro da poznaje:

1. *Zvučne karakteristike* i osobine muzičkih instrumenata.
2. *Zvučni raspon* svakog muzičkog instrumenta.
3. *Boje* svih muzičkih instrumenata *i registre* u kojima najbolje zvuče.
4. *Tehničke i koloritne mogućnosti* svakog muzičkog instrumenta.
5. Koji instrumenti su pogodni za *međusobno udvajanje*.
6. *Transpoziciju*.

Najpoznatiji orkestratori
-------------------------

Najčuveniji orkestratori su ujedno i poznati kompozitori u istoriji muzike, kao što su:

Rihard Štraus, Moris Ravel. Hektor Berlioz i Rimski-Korsakov su bili brilijantni orkestratori. Obojica su napisali sjajne knjige za orkestraciju koje su i danas u upotrebi.

Povezano
--------

* Spisak muzičkih instrumenata
* Transpozicija
* Čitanje s lista
* Muzičar
* Opus