**Hrvat** (praslavenski *\*Xъrvatъ*, staroslavenski *Xъrvatinъ*) kao etnonim vuče nejasno porijeklo i o njegovoj etimologiji postoje različite teorije.

Prvi spomen
-----------

Greda i zabat s natpisom Branimira, kneza Hrvata (lat. DUX CRUATORVM)
Prvi spomen imena *Hrvat* je 852. godine na Trpimirovoj darovnici, čiji original je izgubljen, a najstariji prijepis je iz 1568. (Lujo Margetić je 2002. iznio mišljenje da je to zapravo sudski dokument, i da potječe iz 840.) U kamenu je najstariji napis iz Šopota (kod Benkovca), gdje se spominje i Branimir:

+BRANIMIRO COM ... DUX CRUATORVM COGIT...
U stranim izvorima se ime *Hrvat* spominje tek u 10. vijeku, u dokumentima splitskih crkvenih sabora i u *De administrando imperio* bizantskog cara Konstantina VII. Porfirogeneta.

### Rasprostanjenost

Hrvatsko ime se sreće i na slavenskom sjeveru (u Moravskoj i Slovačkoj), uz rijeku Saalu u Njemačkoj, u Austriji i Sloveniji, te na jug do Grčke.

Tako se u Koruškoj nalaze *Hrvatski kotar* i *Chrowat* uz gornju Muru; u srednjem vijeku su zabilježena imena mjesta *Krobathen*, *Krottendorf*, *Krautkogel*; *Kraut* kod Spittala. U Štajerskoj su *Chraberstorf*, *Krawerspach*, *Chrawat* itd.

U Sloveniji su *Hrovate* i *Hrovača*. U Njemačkoj uz Saalu su postojali *Chruuati*, *Churbate* i *Korbetha*, zapadno od Leipziga.

Na jugu, u Makedoniji su *Arvati* kod Donje Prespe, a u Grčkoj su *Harvati* na Atici i *Harvation* na Peloponezu;

Ime Hrvat bilo je u X. st. rašireno samo na ograničenom prostoru: u Lici, u Bosni do Plive i u kraju oko Zadra; od XV. st. počelo se širiti prema Kupi i Savi, a poslije i sjeverno od Save (na područje koje se ranije zvalo Slovinje). No povijesni izvori pokazuju da su se, s jedne strane, hrvatskim imenom nazivale i skupine slavenskog stanovništva na drugim prostorima (Bijeli Hrvati, Bijela Hrvatska u sjevernoj Češkoj i južnoj Poljskoj, do XI. st.), a mjesna i druga imena izvedena od Hrvat upućuju na to da su skupine Hrvata živjele pomiješane s drugim narodima (u Štajerskoj i Koruškoj na području današnje Slovenije i Austrije, u Slovačkoj, Srbiji, Makedoniji i Zeti). Više naselja u Grčkoj izvodi se od imena Hrvat, a jedno albansko selo blizu Atene zove se Harváti; Turci su Crnogorce nazivali Hrvatima (usp. Crvena Hrvatska kod Konstantina Porfirogeneta). U doba Tridesetogodišnjega rata (1618–48) ime Hrvat proširilo se u njemački (*Krabat/e/*, *Krobot*: neposlušno dijete) i odatle u švedski; u XVII. st. u francuskome *cravatte* znači »konj pasmine iz Hrvatske«, »hrvatski plaćenik u kraljevskoj vojsci«, a odatle i naziv za »kravatu« (franc. *cravatte*). U današnjem značenju ime Hrvat (i pridjev hrvatski) ustalilo se od hrvatskoga narodnoga preporoda u XIX. st.
Hrvatska enciklopedija (LZMK)

Teorije
-------

Historičari su suglasni da termin *Hrvat* nije slavenskog porijekla, iako je bilo pokušaja da se etnonim poveže s npr. područjima obitavanja (*hrib*, *hrbat* u smislu planina). Najviše pristaša među indoevropeistima i slavistima imaju objašnjenja koja Hrvate vezuju uz naziv i kretanje sjevernoiranskih plemenskih skupina (Skiti; Sarmati) iz 1. milenija. Kao dokaz za ovu hipotezu često se uzimaju zapisi na grčkom jeziku iz 2./3. vijeka gdje se pojavljuje termin *Horoatos*, a postoje i pokušaji povezivanja s drevnim Arahozijcima (*Harahvatiš*) iz ahemenidskog perioda (6. – 4. vijek pne.). Međutim, u tom slučaju postoji nepremostivi geografsko-kronološki jaz pa veze nisu široko prihvaćene. Poljsko-američki lingvist Zbigniew Gołąb dovodio je etimologiju etnonima *Hrvat* u vezu s pragermanskim terminima.

Na temelju ovih pretpostavki razvijene su i teorije o iranskom i germanskom porijeklu Hrvata, no treba naglasiti da točnost etimoloških hipoteza nužno ne implicira postojanje Hrvata kao iranskog, germanskog ili nekog drugog naroda (plemena), čak ni usku interakciju s istima. Početkom 1990-ih navedene teorije su zbog političkih uvjeta često bile prožete ideologemima tj. pokušajima razdvajanja Hrvata od drugih južnih Slavena.

Prema američkom naučniku Patricku Gearyju, naziv Hrvat (*Kroat*) ne pojavljuje se ni u jednom izvoru prije sredine 9. vijeka kao oznaka naroda ili plemena. Izraz Hrvat (Kroat) vjerovatno je prvobitno označavao ili društveni sloj ili je to bila titula regionalnog položaja unutar avarskog kaganata. To bi objasnilo zašto ovaj izraz, koji nije slavenska riječ, može označavati slavenski "narod", a da ne mora da se zamišlja kako je nekada, u davna vremena postojao neslavenski hrvatski narod. To također objašnjava pojavu "Hrvata" na suprotnim stranama kaganata, a da se ne moraju zamišljati velike seobe bilo porodice bilo braće, od kojih svaki osniva različiti dio hrvatskog naroda.

Izvori
------

1. ↑  Antić 2002.
2. 1 2 3  Goldstein 1994.
3. 1 2  Hrvatska enciklopedija (LZMK) - Hrvati.
4. 1 2 3 4  Opća i nacionalna enciklopedija: *Hrvati*
5. ↑  Gołąb 1990.
6. 1 2 3  Vizantija nije mogla da zaustavi Slovene

Literatura
----------

* Sandra-Viktorija Antić: "Fascinantno pitanje europske povijesti[*mrtav link*]" (Vjesnik, objavljeno 22. 11. 2002.)  (PDF)
* Goldstein, Ivo (1995). *Hrvatski rani srednji vijek*. Zagreb: Novi Liber. ISBN 953-6045-02-8.
* Gołąb, Zbigniew (1990). *The Origins of the Slavs: A Linguist's View.*. Columbus: Slavica. ISBN 978-0-89357-231-0.