recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Akokisa** (Arkokisa, Orcoquiza).- Ime plemena porodice Attacapan iz jugpistočnog Teksasa između zaljeva Trinity Baya, i rijeka Trinity Rivera i Sabine Rivera. Ovo pleme očito je otkriveno oko zaljeva Galveston. Podaci o njima potječu od misijskih izvještaja. Neki od njih 1748.-'49. ulaze u misije San Ildefonso Mission na San Gabriel Riveru blizu Rockdalea, a iz nje odlaze 1755. kada je i napuštena. Uskoro se 1756.-'57. za njih i njihove rođake Bidai Indijance utemeljuje misija Nuestra Señora de la Luz koja se održala do 1772. Kasnije se ovo pleme malo spominje. Godine 1805. imali su dva naselja, jedno na donjem Coloradu i drugo na obali između rijeka Neches i Sabine. Preživjeli Akokise pridružili su se Atákapa Indijancima iz jugozapadne Louisiane, nešto prije Teksaške Revolucije.
Akokise su svojevremeno nazivani i imenom Han. Oni bijahu lovci na medvjede i jelene, i manju divljač kao ptice i zeca. Bavili su se i sakupljanjem raznog divljeg bilja koje je također ulazilo u prehranu.

Literatura
----------

* John R. Swanton, The Indians of the Southeastern United States (Washington: GPO, 1946).
* Joseph O. Dyer, The Lake Charles Atakapas (Cannibals) Period of 1817 to 1820 (Galveston, 1917).

Vanjske veze
------------

* Akokisa Indians
**Noriyuki "Pat" Morita** (Isleton, Kalifornija, 23. lipnja 1932. - Las Vegas, Nevada, 24. studenog 2005.), američki glumac, nominiran za Oscara 1984. godine.

Rodio se kao Noriyuki Morita u mjestu Isleton, Kalifornija. Roditelji su mu bili japanski useljenici u SAD. U drugoj godini obolio je od tuberkuloze kralježnice, i slijedećih devet godina proveo je po bolnicama sjeverne Kalifornije. Često su ga stavljali u gipsani oblog duž cijelog tijela i govorili mu da nikad više nikad neće hodati. Usamljen i izoliran od čarapa je pravio krpene lutke i zabavljao se. Konačno je u 11. godini kirurg spojio 4 kralješka u njegovom tijelu, pa je naučio hodati. No bjesnio je Drugi svjetski rat, pa su mu roditelji poslani u zarobljenički kamp dok traje rat. Pošao je za njima u logor na rijeci Gila u Arizoni. Tamo je upoznao katoličkog svećenika od kojeg će preuzeti i ime Pat. Nakon kraja rata, roditelji su mu neko vrijeme držali restoran. Tamo je on zabavljao goste i bio meštar ceremonija kod grupnih večera. Kasnije se zaposlio, postao suprug i otac. No, znatno se udebljao, pa je dao otkaz i odlučio postati stand-up komičar. Najpoznatije su mu uloge Arnolda u seriji "Sretni dani" i gospodina Miyagija u tetralogiji "Karate Kid". Za ulogu gosp. Miyagija bio je noiminiran za Oscara 1984. godine. Pojavio se u nizu filmova i serija, jedna od kojih je i "Pod istim krovom". Bio je i teški alkoholičar. Umro je u Las Vegasu u 73. godini. Nadživjela ga je supruga i troje djece.
**Trazil iz Mendesa** (*Thrasyllus*) (umro godine 36. n.e.), čije je puno ime **Tiberius Claudius Thrasyllus**, bio je egipatski astrolog, astronom i matematičar koji je živio za vrijeme vladavine rimskog cara Tiberija, kome je i osobno služio. Bio je poznat po preciznosti svojih astroloških predviđanja. Prema njegovim proračunima Izlazak Izraelita iz Egipta se dogodio oko 1690. pne. Danas je najpoznatiji po objavljivanju najranijeg izdanja sabranih Platonovih djela i njihovom organiziranju u tetralogije.

Odrastao je u imućnoj porodici egipatskih Grka iz grada Mendesa. Trazil je Tiberija upoznao za vrijeme njegovog izgnanstva na Rodosu te je postao njegov bliski prijatelj, a zahvaljujući ispravnom predskazivanju njegovog dolaska na prijestolje, i pouzdanik. Trazil je imao veliki uticaj na cara u ranom periodu njegove vladavine, ali je kasnije podržavao Sejana. Oženio se za komagensku princezu Aku II, s kojom je imao dvoje djece - sina Tiberija Klaudija Balbila i kćer Euniju.

Trazilu se pripisuje da je caru Tiberiju savjetovao da se iz Rima povuče na Capri. Kada se njegova kćer Eunija zaljubila u Nevija Sutorija Makrona, okrenuo se protiv Sejana, pomogao njegovo svrgavanje i Makronov dolazak na mjesto pretorijanskog prefekta. Trazilu se također pripisuje da je svojim proročanstvima spasio veliki broj života, odnosno da je tvrdeći kako će Tiberije imati dug život odgovorio cara od toga da preventivno likvidira veliki broj svojih potencijalnih suparnika.

U popularnoj kulturi
--------------------

Trazil se pojavljuje kao lik u romanu *Ja, Klaudije* Roberta Gravesa. U istoimenoj BBC-jevoj TV-seriji, kao i u TV-seriji *The Caesars* iz 1968. godine ga je tumačio Kevin Stoney.

V. također
----------

* Dudimose
* Papirus Ipuwer
* Shiphrah
* Tutimaios
* Shiphrah
Albino klokan
**Albinizam** (lat. albus: bijel) prirođena i nasljedna nesposobnost organizma da stvara pigment melanin. Nastaje zbog nedostatka enzima tirozinaze, a očituje se u djelomičnoj ili potpunoj depigmentaciji kože, kose i šarenice oka. Oba roditelja koja imaju albinistički gen albinizam mogu prenijeti na neko od svoje djece.

Albinizam je čest kod djece iz brakova među najbližim srodnicima. Koža albina je svijetloružičasta, kosa bijela i tanka, a kroz zjenicu se odrazuje crvenilo mrežnice. Albinizam je podijeljen na tip I i tip II. Ljudi i životinje s albinizmom katkad se nazivaju **albino**, no većina ljudi više voli naziv "ljudi s albinizmom".

Geni albinizma su recesivnog karaktera. Albinizam se pojavljuje i kod životinja.

Izostajanje stvaranja klorofila kod biljaka naziva se također albinizam.

Opisi
-----

### Albinizam tip I

Djevojčica s albinizmom, Honduras
Unutar ovog tipa postoji više podtipova:

Tip I-A 

Jedino se kod ovog tipa sreće potpuni nedostatak melanina, dok se kod svih ostalih se može naći u vrlo malim količinama. Obilježja su:

* potpuno bijela boja kože, često se javljaju opekline od sunca, jer nedostaje zaštitni pigment - melanin.
* kosa je svijetle plave boje
* oči su blijede svjetloplave boje, zjenica je crvenkaste boje, vide se kapilare
* razrokost, oslabljen vid

Tip I-B 

Prisutnost melanina je jako smanjena, ali su ipak male količine melanina prisutne.

* Kosa je žutocrvenkaste boje
* Ostali simptomi su slabije izraženi nego kod tipa I-A

Tip I-MB

Veoma mala prisutnost melanina.

Tip I-TS 

Kod ovog podtipa prisutnost melanina ovisi od temperature tijela.

### Albinizam tip II

Poznati ljudi s albinizmom
--------------------------

* Edgar Winter - glazbenik
* Johnny Winter - glazbenik
* Roy Orbison - glazbenik

Galerija
--------

* AligatorAligator
* VjevericaVjeverica
* AksolotlAksolotl

Izvori
------
Koordinate: 41° 53′ 54" SGŠ, 21° 36′ 41" IGD

**Taor** (mak. *Таор*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Taor pripada opštini Zelenikovo, koja okuplja jugoistočna predgrađa Grada Skoplja.

Prirodni uslovi
---------------

Taor je smešten u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 25 km jugoistočno.

Naselje Taor je u okviru istorijske oblasti Blatija, koja se obuhvata istočni deo Skopskog polja. Naselje je smešteno na levoj obali Vardara, blizu njegovog utoka u Tarsku klisuru. Severno od naselja pruža se polje, dok se južno izdiže planina Kitka. Nadmorska visina naselja je približno 250 metara.

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa manjim uticajem Egeja (žarka leta).

Istorija
--------

|  |
| --- |
|  |

Stanovništvo
------------

Taor je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 152 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%).

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Zelenikovo
* Tauresium

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Taor (Zelenikovo)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.zelenikovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Zelenikovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Zelenikovo |
| --- |
| **Zelenikovo** • 
Vražale •
Gradovci •
Gumaljevo •
Dejkovec •
Dobrino •
Novo Selo •
Orešani •
Pakoševo •
Paligrad •
Smesnica •
Strahojadica •
Taor •
Tisovica |  |
Koordinate: 43°40′03″N 79°23′39″W﻿ / ﻿43.667476°N 79.39417°W﻿ / 43.667476; -79.39417

Kraljevski muzej Ontarija
**Kraljevski muzej Ontarija** (engleski: ), skraćeno **ROM**, se nalazi u Torontu u kanadskoj provinciji Ontario. Predstavlja najveći kanadski prirodoslovni i muzej svjetske kulture. ROM je peti najveći muzej u Sjevernoj Americi, koji sadrži preko 6 miliona eksponata u 40 galerija. Poznat je po zbirkama dinosaura, bliskoistočne i afričke, istočnoazijske umjetnosti, evrospke i kanadske historije. U njemu su također gostovale mnoge izložbe.

Muzej je smješten na uglu Bloor Streeta i Avenue Roada, sjeverno od Queen's Parka i istočno od Philosopher's Walka na Univerzitetu u Tronotu. Osnovan je godine 1857. kao Prirodoslovni i muzej lijepih umjetnosti od strane Toronto Normal Schoola a u današnjem obliku je s radom počeo 1912. godine kada je provincijska vlada donijela Zakon o Kraljevskom muzeju Ontarija. Do godine 1968. je njime upravljao Univerzitet u Torontu, a otada je nezavisna institucija, iako blisko surađuje s Univerzitetom.

Literatura
----------

* *Galleries of the Royal Ontario Museum: Ancient Egypt and Nubia*. 1994. Roberta L. Shaw and Krzysztof Grzymski. Royal Ontario Museum. ISBN 0-88854-411-1.

Vanjske veze
------------

***Royal Ontario Museum*** na Wikimedijinoj ostavi

* Royal Ontario Museum
* ROM Crystal Webcam Arhivirano 2009-07-27 na Wayback Machine-u
* Emporis Listing

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 137425250
* LCCN: n80051797
* ISNI: 0000 0001 2197 9375
* GND: 1007734-0
* SUDOC: 026420260
* NKC: uk2007378964

 |
***Ruby v. Texas*** je naziv za sudski proces, odnosno žalbeni postupak koga su u proljeće 1964. pokrenuli advokati u službi Jacka Rubyja, vlasnika dallaskog noćnog kluba osuđenog na smrt zbog ubistva Leeja Harveya Oswalda. Advokati su se žalili Teksaškog sudu za krivične žalbe, tvrdeći kako Ruby nije dobio "pošteno suđenje", s obzirom da je ono održano u Dallasu gdje je cijeli slučaj imao "preveliki publicitet". 5. oktobra 1966. Sud je odlučio u korist žalitelja i poništio presudu, naredivši da se novo suđenje održe u februaru 1967. u Wichita Fallsu. Ono, međutim, nije održano, jer je Ruby iznenada obolio te 3. januara 1967. umro.

| * p
* r
* u
Atentat na Johna F. Kennedyja |
| --- |
| Atentat | Puška • Kronologija • Lee Harvey Oswald • J. D. Tippit • John Connally • Zapruderov film |
| Posljedice | Autopsija • Reakcija • Johnsonova inauguracija • Pogreb • Jack Ruby • *Ruby v. Texas* • Warrenova komisija • HSCA • Dictabelt dokazi • Teorije zavjere • Teorija o jednom metku • U popularnoj kulturi |
**Ruski dom** (Ruski centar za nauku i kulturu RCNK) se nalazi u centru Beograda u ulici Kraljice Natalije. Bavi se promocijom ruskog jezika i kulture.

Istorija
--------

Ruski dom je nastao na inicijativu ruskih emigranata koji su utočište našli u Kraljevini SHS posle Oktobarske revolucije u Rusiji. 

Podršku ovoj ideji je dao kralj Aleksandar I Karađorđević, Patrijarh srpski Varnava, akademik Aleksandar Belić i drugih vodećih državni i društveni srpski stvaoci. Zgradu je projektovao ruski arhitekta V. F. Baumgartena. Otvoren je kao kulturni centar 9. aprila 1933. godine. U okviru doma, u junu 1936. je otvoren Muzej cara Nikole Drugog.

Nakon Drugog svetskog rata Vlada Jugoslavije je zgradu predala Sovjetskom Savezu gde je bio smešten „*Dom sovjetske kulture*" (od 1994. god. – Ruski centar za nauku i kulturu).

Ruski dom raspolaže izložbenim materijalom, filmskim fondom, knjigama i uključuje u organizaciju različitih festivala, konferencija i drugih kulturnih događanja u Beogradu i šire.

Ruski dom je radio i tokom NATO bombardovanja SRJ tokom 1999. Tokom bombardovanja nije prekidao svoj rad. Na dan 24. maja 1999. godine čitav Beograd je ostao bez električne energije, dok je u Ruskom domu uz sveće proslavljen „Dan slovenske pismenosti i kulture".

Izvori
------

* O ruskom domu Arhivirano 2012-03-08 na Wayback Machine-u (`sh`)

Spoljašnje veze
---------------

* Ruski dom u Beogradu (`sh`) (`ru`)
* Udruženje pitomaca ruskih kadetskih korpusa pri Ruskom domu u Beogradu: „Ruski dom u Beogradu" Arhivirano 2013-04-12 na Wayback Machine-u, pristup 22.4.2013


1. ↑  "Vreme", 8. jun 1936
*Za ostale upotrebe, v. Ribarci (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 30′ 34" SGŠ, 21° 57′ 44" IGD

**Ribarci** (mak. *Ribarci*) su naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Ribarci su naselje u okviru opštine Rosoman.

Prirodni uslovi
---------------

Ribarci su smešteni u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Kavadaraca, naselje je udaljeno 15 kilometara severozapadno.

Naselje Ribarci se nalazi u istorijskoj oblasti Tikveš. Selo je smešteno u dolini Crne reke, pritoke Vardara, u središnjem Tikveške kotline. Naselje je položeno na približno 180 metara nadmorske visine, na prvim bregovima iznad reke.

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Ribarci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 41 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinarosoman.gov.mk Zvanična stranica opštine Rosoman

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Rosoman |
| --- |
| **Rosoman** • 
Debrište •
Kamen Dol •
Kruševica •
Manastirec •
Mrzen Oraovec •
Palikura •
Ribarci •
Sirkovo •
Trstenik |  |
**Reforme Qingli** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Qìnglì xīnzhèng*), također poznate i kao **Manje reforme**, je naziv za projekt reorganizacije i reformi državne uprave u carskoj Kini, koje su pod vlašću dinastije Song provodili dvorski velikodostojnici Fan Zhongyan i Ouyang Xiu. Naziv su dobile prema istoimenoj službenoj eri koja je trajala od godine 1041. do 1048. Poticaj za reforme su bile sve veće napetosti na sjevernim granicama - napadi novoproglašene države Zapadna Xia i prijetnje ratom od strane dinastije Liao. Fan i Ouyang, koji su prije toga zbog svojih reformskih ideja bili u nemilosti, su pozvani na dvor u Kaifengu kako bi preuzeli dužnost upravljanja državom. Fan je caru poslao memorandum od 10 točaka u kome je iznio prijedloge promjena državne i lokalne uprave, kao i smanjenje ovlasti regionalnih vojnih komandanata, a čije se jačanje smatralo glavnim uzrokom kolapsa ranije dinastije Tang. Car je prihvatio reforme, ali su one izazvale žestok otpor konzervativnih krugova. Zbog toga se od njih odustalo već 1045. godine. One su, međutim, poslužile kao model za nešto uspješnije i dugotrajnije reforme Wang Anshija.

Literatura
----------

* Mote, F.W. (1999). *Imperial China: 900-1800*. Harvard University Press. str. 124,136–138.
**Ostrogotsko Kraljevstvo** je naziv za državu koja je od 493. do 553. postojala u Italiji i okolnim područjima (Ilirik i dio Panonije, te južne Galije, a koje je ime dobilo po Ostrogotima, germanskom narodu čiji ju je kralj Teodorik Veliki osnovao 493. Kraljevstvo je nastalo kada su Ostrogoti porazili i zbacili Odoakra, germanskog vojskovođu koji je 476. bio zbacio Romula Augustula, posljednjeg cara Zapadnog Rimskog Carstva i sebe proglasio kraljem Italije. Teodorik, koji je i sam preuzeo tu titulu, u formalnom smislu je održao državnopravni kontinuitet sa starom rimskom državom, priznavši istočnorimske careve kao svoje sizerene; u stvarnosti je njegova država bila nezavisna, a tome je dosta doprinijela višedecenijska Akakijeva šizma između rimskog pape i carigradskog patrijarha. Teodorik je kombinacijom vojničkog i diplomatskog umijeća značajno proširio svoju teritoriju i nakon dugo vremena donio određenu stabilnost i prosperitet svojim podanicima, pazeći da očuva nekadašnje rimske političke institucije, a preko njih i rimsku kulturu. Kraj Akakijeve šizme je, međutim, donio napetost između ostrogotskih vlastodržaca koji su ispovijedali arijansku religiju i rimskih podanika koji su kao halkedonski kršćani bili teoretski odaniji bizanstkom caru. Te su napetosti poslužile bizantskom caru Justinijanu da protiv Ostrogota pokrene veliki rat. Iako su u njemu Ostrogoti pod Totilom pružili dugotrajan i žestok otpor te iscrpili Bizantince, na kraju su podlegli te je nakon poraza u bitci kod Mons Lactariusa njihovo kraljevstvo prestalo postojati.

Izvori
------

Literatura
----------

### Primarni izvori

* Prokopije, *De Bello Gothico*, Volumes I-IV
* Jordan, *De origine actibusque Getarum ("The Origin and Deeds of the Goths")*, translated by Charles C. Mierow.
* Cassiodorus, *Chronica*
* Cassiodorus, *Varia epistolae ("Letters")*, at the Project Gutenberg
* Anonymus Valesianus, *Excerpta, Pars II*

### Sekundarni izvori

* Edward Gibbon, *History of the Decline and Fall of the Roman Empire* Vol. IV, Chapters 41 Arhivirano 2008-01-20 na Wayback Machine-u & 43 Arhivirano 2008-01-20 na Wayback Machine-u
* Amory, Patrick (2003). *People and Identity in Ostrogothic Italy, 489-554*. Cambridge University Press. ISBN 978-0521526357.
* Barnwell, P. S. (1992). *Emperor, Prefects & Kings: The Roman West, 395-565*. UNC Press. ISBN 978-0807820711.
* Burns, Thomas S. (1984). *A History of the Ostrogoths*. Boomington.
* Bury, John Bagnell (1923). *History of the Later Roman Empire Vols. I & II*. Macmillan & Co. Ltd..
* Heather, Peter (1998). *The Goths*. Blackwell Publishing. ISBN 978-0631209324.
* Wolfram, Herwig; Dunlap, Thomas (1997). *The Roman Empire and its Germanic peoples*. University of California Press. ISBN 978-0520085114.

***Ostrogotsko Kraljevstvo*** na Wikimedijinoj ostavi
Australski orao tijekom hranjenja strvinom klokana u zapadnoj Australiji.
**Strvina** ili **lešina** je pojam koji se odnosi na truplo umrle životinje. Strvina je važan izvor hrane velikim mesojedima i svejedima u većini ekosustava. Primjeri životinja koje se hrane strvinom jesu hijene, strvinari, tasmanski vragovi, crni medvjedi, bjeloglavi supovi, rakuni i australski kusorepi gušteri. Mnogi beskralješnjaci, poput crva i strvinara tvrdokrilaca također se hrane strvinom i igraju važnu ulogu u razgradnji ostataka uginulih životinja.

Strvina se počinje raspadati od trenutka smrti životinje, te će s odmicanjem vremena privlačiti sve veći broj kukaca i postati plodno tlo za razvoj bakterija. Nedugo nakon smrti životinje, njeno će tijelo poprimiti neugodan miris, izazvan prisutnošću bakterija i otpuštanjem biogenih amina - kadaverina i putrescina. Neke biljke i gljivice mirišu nalik raspadajućoj strvini kako bi privukli kukce koji pomažu u oprašivanju. Smrdljivi stršak primjer je gljiva koje pokazuju ovo obilježje.
**Aserija** (lat. *Asseria*) arheološki je lokalitet u Hrvatskoj, koji se nalazi na Podgrađu blizu Benkovca, nekih 30 km od Zadra. Pre dolaska Rimljana u Aseriji je živelo luburnijsko pleme Aserijata, a u doba rimske vlasti naselje je bilo oslobođeno plaćanja poreza. Tokom 1. veka nove ere tu se nalazio rimski vojni garnizon, a potom se Aserija razvila u važno središte poljoprivredne delatnosti. Pod Klaudijem je verovatno uzdignuta na rang municipija i uključena u tribu Klaudiju *(Claudia)*. Stanovništvo su činili kako Liburni, tako i Italici, od kojih su neki u Aseriju prešli iz obližnjeg Jadera (danas Zadra); nekim je stanovnicima pod Avgustom i Tiberijem dodeljeno i rimsko državljanstvo. Na tom su lokalitetu sačuvani ostaci gradskih zidina, koje su podignute još pre dolaska Rimljana; iskopan je i forum iz rimskog doba, koji je sagrađen u 1. veku n.e. Na jednoj od kraćih strana pravougaonog foruma otkrivena je i jedna zgrada (verovatno bazilika). Monumentalna gradska kapija, koja po obliku nalikuje slavoluku, neki je stanovnik Aserije posvetio caru Trajanu 113. godine. Neki od nalaza s ovog lokaliteta čuvaju se u Arheološkom muzeju u Zadru.

Zidovi ovog antičkog grada su na pojedinim mjestima debeli i do 3 metra. Akveduktom se dopremala voda sa prostora današnjeg Lisičića. Među ostacima grada, pronađen je veliki broj nadgrobnih spomenika i veliki kameni oltar kvadratnog oblika. U knjizi *Bukovica i ravni kotari, vodič kroz kulturnu baštinu*, na 44. str. piše: "Dovoljno je nekoliko minuta šetnje po razrušenim zidovima i već je jasno da je položaj ovog grada bio vrlo važan. Grad se nalazio na dominantnoj uzvisini nad prometnim putem od antičkog naselja Jadere (liburnijsko naselje iz kojeg se razvio današnji Zadar) i Nedinuma prema Varvariji i Burnumu."
**Ubari** (arapski: أوباري / Awbārī) je oaza i grad od 9,890 stanovnika na jugozapadu Libije u Okrugu Vadi al Haja u kom je i 
administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ubari se prostire po saharskoj oazi u regiji Fezan, udaljen 200 km istočno od Sabhe i 400 km jugozapadno od Gata.

Historija
---------

Kad su prvi evropski istraživači došli do Fezana u 19. vijeku - Ubari je bio značajno trgovište zbog svog položaja na glavnoj karavanskoj ruti preko Fezana. 
Za talijanske kolonijalne uprave početkom 20. vijeka postao je sjedište najvažnijeg garnizona koji se nalazio na cesti između Sabhe i Gata. Staro autohtono selo Ubari, okruženo bedemima, sa ruševinama zamka u centru bilo je toliko oronulo da su Talijani odlučili podići svoju fortifikaciju na novom mjestu.

U neposrednoj blizini nove talijanske fortifikacije niknulo je selo sa sukom, koje je u to vrijeme imao samo 250 stanovnika i 2500 palmi.

Današnji Ubari je administrativno-trgovački centar svog okruga.

Petnaestak kilometara istočno od Ubarija leži garamantska nekropola Hatya, dobar dio grobova još uvijek je prekriven pijeskom. 

Ubari ima aerodrom (IATA: QUB, ICAO: HLUB) koji je nekad bio vojni sa linijom za Tripoli.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Libya, State of Libya*" (engleski). City population. Pristupljeno 17.12. 2019.
2. 1 2 3 4  „*Ubari, Stop-over on the way south*" (engleski). LookLex. Arhivirano iz originala na datum 2017-06-17. Pristupljeno 17. 11. 2019.
3. 1 2 3  „*Ubari*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 17. 14. 2018.
4. ↑  „*Ubari Airport QUB*" (engleski). Airportia. Pristupljeno 17.12. 2019.

Vanjske veze
------------

***Ubari*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ubari, Stop-over on the way south* Arhivirano 2017-06-17 na Wayback Machine-u (`en`)
**Petar Spasov** ili **Petar Spassov** u Americi (Zagreb, Kraljevina Jugoslavija, 4. decembar 1931. - Boston, 6. oktobar 2004. bio je bubnjar, jedan od pionira jazza u Jugoslaviji, koji je karijeru nastavio u Sjedinjenim Američkim Državama. 

Muzičku karijeru započeo je svirajući u manjim zagrebačkim jazz sastavima; Kvartet Milana Lulića, Trio Mihajla Schwarza, Kvartet Borisa Frančiškovića ranih 1950-ih. Kao iskreni zaljubljenik u bubnjeve, među prvima je nabavio i kompletirao čitavu bateriju, a uz to i činele zildjian (koji su bile i ostale vrh). Ubrzo je postao kultno ime među jazzistima, pa su ga 1959. proglasili najboljim bubnjarem Jugoslavije.
Na osnovu tog je dobio stipendiju američkog časopisa DownBeat, za školovanje na koledžu Berklee u Bostonu kod Max Roacha.

Nakon studija ostao je u Americi i svirao sa brojnim poznatim jazzistima poput Clark Terrya, Gerry Mulligana, Dave Brubecka, Benny Golsona.Nastupao je i sa indijskim pijanistom Dizzy Salom u programu bengalskog jazza.

Iako mu je zagrebačka karijera bila vrlo kratka, ostavio je veliki trag i utjecao na mlađe generacije bubnjara, koji su njegovo ime spominjali kao svetinju.

Diskografija
------------

* *Jazz U Hrvatskoj na nosačima zvuka 1938.-1960.* ‎(LP), Croatia Records, LP-6 2050820, 1995  

	+ Mladost i Ritam, Pozdrav Ghani, Where You At
* *Jazz In The Classroom - A Tribute To Benny Golson* ‎(LP), Berklee Records, BLP 5,?

Izvori
------

1. ↑   „*Kod Boška bi prestankom govora počinjala glazba*" (hrvatski). Zagrebancija. Pristupljeno 20. 12. 2017.
2. 1 2 3   „*Hrvatska jazz dijaspora*" (hrvatski). Davor Hrvoj. Pristupljeno 20. 12. 2017.
3. ↑   „*Dizzy Sal and Jingles*" (engleski). Taj Mahal foxtrot. Pristupljeno 20. 12. 2017.
4. ↑   „*Jazz U Hrvatskoj Na Nosačima Zvuka 1938.-1960.*" (engleski). Discogs. Pristupljeno 20. 12. 2017.
5. ↑   „*Petar Spasov*" (engleski). Discogs. Pristupljeno 20. 12. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Petar Spasov* (`en`)
**Petar Tomac** (12. oktobar 1899 - 7. april 1973) bio je hrvatski i jugoslavenski vojskovođa i vojni historičar.

Karijeru je započeo u jugoslovenskoj kraljevskoj vojci, gdje ga je zatekao aprilski rat. Poslije kapitulacije Jugoslavije i osnivanja NDH se pridružio Hrvatskom domobranstvu, gdje je napredovao do čina pukovnika i postao zapovjednik 1. zbornog područja sa sjedištem u Petrinji. Godine 1944. je prešao na stranu partizana i postao načelnik obavještajnog odjela Glavnog štaba Hrvatske. Poslije rata je predavao historiju na Vojnoj akademiji u Beogradu i postao direktor Vojnoizdavačkog instituta. Napisao je niz knjiga o vojnoj historiji, kako Evrope, tako i južnoslavenskih prostora te služio kao zamjenik urednika Vojne enciklopedije.

Izabrana bibliografija
----------------------

* *IV neprijateljska ofanziva*, Beograd, 1951.
* *V neprijateljska ofanziva*, Beograd, 1953.
* *Francuski revolucionarni i Napoleonovi ratovi*, Beograd, 1965.
* *Prvi svetski rat 1914 - 1918*, Beograd, 1973.

Literatura
----------

* *Vojna enciklopedija*, 2. izd. 1978, Svezak 10, str. 15.
**Petar Pismestrović** rođen je 3. 5. 1951. godine u Sremskoj Mitrovici, bivša Jugoslavija. Nakon mature, u Zagrebu upisuje Fakultet političkih znanosti, a od 1970. radi kao profesionalni karikaturist. Jedan je od utemeljitelja Hrvatskoga društva karikaturista (HDK). Surađuje sa više od 60 različitih tjednika i dnevnih listova, organizira 25 samostalnih izložbi u Jugoslaviji i 14 u Austriji. 

Prvu karikaturu objavio je 1968.godine u sportskom magazinu "Tempo".

Sudjelovao na brojnim izložbama i festivalima karikatura širom svijeta i dobitnik je između ostalih i pet prvih nagrada. Njegovi radovi su objavljivani u časopisima i novinama, kao što su Nebelspalter (Švicarska), Courrier International (Francuska), New York Times (SAD), International Herald Tribune (Francuska), Cicero (Njemačka), Le Monde (Francuska)... 

Pokrenuo je i organizirao 7 festivala karikatura. Uz sedam vlastitih knjiga karikatura, njegovi radovi su objavljeni i u raznim drugim knjigama kao što su: „Eurospott" ( Njemacka)" The Finest International Cartoons Of Our Time" (SAD), Marylin u umjetnosti, Madonna u umjetnosti (Velika Britanija), "The Big Book of Bush "(SAD)," Najbolje političke karikature (SAD) itd. Clan je tri sindikata karikaturista i to Cartonost&Wrighers sindicat- New York Times, Polticalcartoons (USA) i Artizans( Kanada). 

Osim rada na polju karikature, Pismestrović je također napravio niz ilustracija za razne knjige, plakate i naslovnice. 

Pored crtanja bavi se i pisanjem. Napisao roman "Nijema rijeka" i preko 300 pjesama.

Pismestrović živi u Austriji i radi za "Kleine Zeitung". Od 1996. godine je austrijski državljanin.

Nagrade
-------

Među mnogobrojnim nagradama zapaženije su one iz Tolentina i Ankone (Italija), Zagreba (Hrvatska), Beograda (Jugoslavija), Deve(Rumunjska), Seula (Južna Koreja), Istanbula (Turska) kao i "Exellence Prize" iz Tokija (Japan)i nagrada za političku karikaturu njemačkog govornog područja u Stuttgartu.

Izložbe
-------

* Köflach (2007)
* Klagenfurt (1992,2000, 2002, 2007, 2009, 2012),
* Feldkirchen (1994),
* Ferndorf (1997),
* Tainach (1998),
* Graz (2007, 2009),
* Krems (2012),
* Bruck ad Mur (2010)
* St. Veit (2006)

Izdanja
-------

Njegove karikature objavljuju se u različitim knjigama, između ostalih; "The Finest International Cartoons Of Our Time" (USA), "Politik fur das Dritte Jahrtausend "- knjiga izdana povodom 60. rođendana Aloisa Mocka, "Hohles Haus" - knjiga citata sa sjednica austrijskoga parlamenta u posljednjih deset godina. Pored toga Pismestrović radi ilustracije za knjige, plakate, omotnice kao i maskote. 

Vlastite knjige: 

* "Partija pokera" Zagreb (1991.)
* "Pismestrovic - karikature" Klagenfurt (2000.)
* "Političke karikature i portreti godine" 2007.)
* "Političke karikature i portreti godine" 2008.)
* "Političke karikature i portreti godine" 2009.)
* "Političke karikature i portreti godine" 2010.)
* "Političke karikature i portreti godine" 2011.)

Vanjske poveznice
-----------------

* Internetske stranice www.pismestrovic.com Arhivirano 2009-04-30 na Wayback Machine-u
**Articutius de Rivignano** (Artikucije, Articuzio, 14. - 15. stoljeće) bio je jedan od najpoznatijih zadarskih notara (bilježnika). Potječe iz Italije, iz gradića Rivignana kraj Akvileje; znamo da mu se otac zvao Dominik. Kao i svi tadašnji notari, Artikucije se školovao u Bologni.

Notar u Zadru
-------------

Dužnost notara u Zadru Artikucije je obavljao od 1383. do 1416, u vrijeme najvećeg prosperiteta grada. Zato njegove notarske knjige predstavljaju izvanredno bogat izvor za proučavanje privredne, društvene i kulturne povijesti tadašnjega Zadra.

U svojoj je oporuci Artikucije odredio "da se od njegove ostavštine treba školovati pet dječaka za laičke službe, što je prvi zabilježeni slučaj stipendiranja budućih laičkih intelektualaca u Hrvatskoj".

Sačuvani spisi
--------------

U Državnom arhivu u Zadru čuva se golem materijal Artikucijevih notarskih imbrevijatura (5 busti). U Znanstvenoj knjižnici u Zadru pod Artikucijevim se imenom se čuva jedan svezak dokumenata naslovljen "*Liber ordinarius privilegiorum ac paginarum in forma capituli civitatis Iadrae scriptorum manu mei Articutii filii olim dominici de Riguinano… iurati notarii comunis Iadre ac scribe ab ipso capitulo assumpti.*" Stjecajem nepoznatih okolnosti i u arhivu samostana Sv. Marije sačuvao se neobično opsežan Artikucijev inventar iz 1385, *Inventarium bonorum Michovili drapparii condam Petri anno MCCCLXXXV confectum*, jedini njegov spis koji je objavljen u moderno doba.

Bilješke
--------

1. ↑  *Zadarski notari u 13. i 14. stoljeću*, magistarski rad Branke Grbavac, Filozofski fakultet Sveučilišta u Zagrebu, 2006.
2. ↑  Jakov Stipišić, Inventar dobara Mihovila suknara pokojnog Petra iz godine 1385. Zadar, 2000. (ISBN 953-98288-0-5).
**Romski jezik** (rom. *romanes / romani*) je jezik Roma u Europi. Zapravo je skupina više-manje različitih dijalekata, jer su Romi svugdje preuzeli riječi i oznake jezika naroda među kojem su živjeli. Prema procjenama, broj govornika iznosi 4.8 milijuna.

U SFR Jugoslaviji 1980–ih godina su štampani školski udžbenici na romskom, i bivša Jugoslavija je bila jednaod prvih država, ako ne i prva, gdje je tako nešto postojalo.

Povijest
--------

Romski nema svoj prajezik kao jedan jezik, jer se ne radi o jednoj etničkoj skupini, već o kasti radnika (vajšije) u službi nekoliko kraljevina koje je pokorila dinastija Gupta i rastjerala vojničku kastu. Nju je kasnije izbjeglički život zbližio, što je dovelo do nekih sličnosti u jeziku. Nastojanje Roma da ujedine sve Cigane u jedinstvenu etniju nailazi na znatan otpor kod ostalih, vjerski, civilizacijski i etnički različitih skupina. Romski jezik srodan je nekim sjevernoindijskim jezicima, među ostalim i starom Sanskrtu, jednom od najstarijih poznatih indoeuropskih jezika uopće. Ne postoji književna tradicija romskog jezika, pa tako ni pisana povijest. Sve više prihvaćeno zajedničko ime, zbog podjednako negativnog tretmana svih tih skupina, potječe od opće imenice Rrom = čovjek, tako da Rromi, kao nacionalno ime etimologijski značni, naprosto - ljudi. Tek nedavno su Romi počeli potraživati svoja manjinska prava, tako da i nema zajedničke, općeprihvaćene književne verzije jezika.

Romski kao službeni jezik
-------------------------

Uz druge jezike, romski jezik je priznat kao službeni jezik u Vojvodini i u austrijskom Gradišću, dok još uvijek nije u nekim drugim područjima gdje Romi predstavljaju znatan udio u lokalnom stanovništvu, na primjer u Makedoniji. Služben je u Općini Šuto Orizari u Makedoniji, služben je kao manjinski jezik u Švedskoj te je jedan od službenih jezika u 79 općina u Rumunjskoj i u gradu Budeşti.

Dijalekti
---------

Postoji nekoliko zvanično priznatih dijalekata romskog jezika:

* Balkanski romski jezik
* Baltički romski jezik
* Karpatski romski jezik
* Kalo-finski romski jezik
* Sintski romski jezik
* Vlaški romski jezik
* Velški romski jezik
Generalna hemijska struktura tiolne funkcionalne grupe
U organskoj hemiji, **tiol** je organosumporno jedinjenje koje sadrži za ugljenik vezanu sulfhidrilnu (–C–SH ili R–SH) grupu (gde R označava alkan, alken, ili drugu koja sadrži atome ugljenika). Tioli su sumporni analozi alkohola. –SH funkcionalna grupa se naziva bilo *tiolnom* ili *sulfhidrilnom* grupom.

Mnogi tioli imaju jak miris koji podseća na beli luk. Miris belog luka potiče od tiola. Tioli se koriste kao odoranti koji pomažu u detekciji prirodnog gasa, koji u čistom obliku nema mirisa.

Tioli se često nazivaju *merkaptanima*. Taj termin je izveden iz lat. *mercurium captans* (hvatanje žive), jer tiolna grupa formira jake veze sa jedinjenjima žive.

Struktura i vezivanje
---------------------

Tioli i alkoholi imaju sličnu molekulsku strukturu. Glavna razlika je veličina halcogenida. Dužina C–S veze je oko 180 pikometara, a C–S–H ugao je oko 90°. Vodonično vezivanje između individualnih tiolnih grupa je slabo, i glavna kohezivna sila su van der Valsove interakcije između visoko polarizablnih divalentnih sumpornih centara.

Usled male razlike u elektronegativnosti između sumpora i vodonika, S–H veza je manje polarna nego hidroksilna grupa. Tioli imaju manje dipolne momente od korespondirajućih alkohola.

Spoljašnje veze
---------------

* Primena, osobine, i sinteza tiola Arhivirano 2006-10-10 na Wayback Machine-u
* Merkaptan
* Šta je merkaptan?

  


| * p
* r
* u
Funkcionalne grupe |
| --- |
| 
Alkohol • Aldehid • Alkan • Alken • Alkin • Amid • Amidin • Amin • Azo jedinjenje • Derivat benzena • Karboksil • Cijanat • Disulfid • Estar • Etar • Haloalkan • Hidrazon • Imid • Imin • Izocijanid • Izocijanat • Izonitril • Izotiocijanat • Karbamat • Keton • Organofosfor • Oksim • Nitril • Nitro • Nitrozo • Peroksid • Fosfonit • Fosfonat • Derivat piridina • Sulfon • Sulfonska kiselina • Sulfoksid • Tiocijanat • Tioestar • Tioetar • Tiol
 |
| Vidi isto Hemijska klasifikacija |

***Tiol*** na Wikimedijinoj ostavi
| ***Specifikacije*** |
| --- |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Članova posade | *2* |
| Visina jarbola |  9,8 m |
| Dužina |  6,1 m |
| Širina | 3,08 m |
| Gaz | 0,17/0,76 m |
| Težina školjke (s opremom) | 165 kg |
| Površina jedra | 21 m² |
| Tip jedra | *Slup* |

 |
| ***Olimpijska klasa*** |

**Klasa tornado** je od 1976. olimpijska disciplina u jedrenju. Jedrilica tipa tornado je katamaran i ujedno najbrža klasa od olimpijskih disciplina u jedrenju. Dizajnirali su je 1967. Rodney March, Terry Pierce i Reg White, sa svrhom da postane katamaran za olimpijska takmičenja.

klasa tornado
Ova jedrilica je 2000. unaprijeđena dodavanjem spinakera i uvećavanjem površine jedara. Jedrilica obično plovi tako da je jedan od dva trupa u zraku, a dva pilota balansiraju jedrilicu vlastitim tijelom i kontrolom jedara. Rotirajući jarbol pomaže pri kontroli jedrilice i daje dodatnu aerodinamičnost jedru.

Jedrilica klase tornado može dostići brzinu od 30 čvorova niz vjetar i 18 čvorova uz vjetar.

Vanjske veze
------------

***Tornado (jedrenje)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Specifikacije jedrilica klase tornado
* Međunarodno udruženje jedriličara klase tornado
* Historija klase tornado
**Varijansa** ili **disperzija** je pojam iz teorije vjerovatnoće i statistike. Ona predstavlja matematičko očekivanje odstupanja slučajne promenljive od njene srednje vrijednosti.

Na primjer, savršena kocka za igru može da da jedan od 6 ishoda. Očekivana vrijednost broja kojeg će kocka da pokaže je (1 + 2 + 3 + 4 + 5 + 6)/6 = 3,5. Standardna devijacija je koren iz 35/12 ≈ 1.7 (koren od srednje vrijednosti jednakovjerovatnih kvadrata odstupanja: (3,5 − 1)2, (3,5 − 2)2, (3,5 − 3)2, (4 − 3,5)2, (5 − 3,5)2, (6 − 3,5)2, što daje 6,25 , 2,25 , 0,25 , 0,25 , 2,25 , 6,25 ), očekivano srednje kvadratno odstupanje ili varijansa je  35/12 ≈ 2,9 (srednja vrijednost jednakovjerovatnih kvadrata odstupanja: 2,52, 1,52, 0,52, 0,52, 1,52, 2,52).

Definicija
----------

Neka je {\displaystyle \mu =\operatorname {E} (X)} matematičko očekivanje realnog slučajnog vektora {\displaystyle X} za koji postoji integral kvadrata njegovih vrijednosti. Tada je varijansa slučajne promjenljive:

{\displaystyle \operatorname {Var} (X):=\operatorname {V} (X):=\operatorname {E} {\bigl (}(X-\mu )(X-\mu )^{T}{\bigr )}.}
Ako je vektor {\displaystyle X} jednodimenzionalan, uslovi za {\displaystyle X} mogu da se uproste. Ako je {\displaystyle E(X)<\infty }, onda važi:

{\displaystyle \operatorname {Var} (X)=\operatorname {E} {\bigl (}(X-\mu )^{2}{\bigr )}.}
**Varkaus** je grad i općina na jugoistoku Finske od 21,860 stanovnika.

On je i administrativni centar Regije Sjeverne Savonija.

Geografske karakteristike
-------------------------

Varkaus leži na mjestu gdje vode iz Jezera Ukonvesi kanalom Pirtinvirta istječu u Jezero Haukivesi. Udaljen je 78 km
južno od administrativnog centra Sjeverne Savonije Kuopia, a od Helsinkija 317 km.

Historija
---------

Varkaus se noviji grad izrastao kao industrijsko naselje u 19. vijeku, 1929. dobio je status trgovištau. a tek 1962. status grada.

Njegov razvoj počeo je kad je 1815. Gustav Wrede osnovao željezeru kod vodopada Ämmäkoski.

Između 1830. - 1850. poduzetnici Paul Wahl i Erik Johan Längman osnovali su tvornicu celuloze i strojeva i brodogradilište. 
Brodogradilište Pirtinniemi počelo je 1866. proizvoditi i kotlove, uz 771 brodova, dok je ono u Lehtoniemiju proizvelo 205 plovila.

Varkaus su za Finskog građanskog rata 1918. zauzeli finski Crvenogardisti, kad su ga preoteli Belogardejci, strijeljali su svakog desetog branioca.

Tokom 1940-ih podignuta je termoelektrana i počeli su se proizvoditi industrijski kotlovi.

Privreda
--------

Današnji Varkaus je grad u kom se proizvodi celuloza i električna energija.

Grad leži na trasi Sajmanskog kanala, što je mnogo pomoglo njegovom razvoju, kao luke.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Kina, Lu'an
* Danska, Nakskov
* Norveška, Rjukan
* Švedska, Sandviken
 | * Rusija, Petrozavodsk
* Njemačka, Rüsselsheim
* Njemačka, Pirna
* Mađarska, Zalaegerszeg
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: North Savonia" (engleski). City population. Pristupljeno 26. 10. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Varkaus*" (engleski). City of Varkaus. Pristupljeno 26. 10. 2015. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Varkaus*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* (`fi`)
**Aktivizam** u najširem smislu označava nečiji stav prema kome je bilo čiji pogled na svijet, odnosno ideologija ili teorija bezvrijedna ukoliko je osoba ne nastoji primijeniti u praksi, odnosno kroz akciju provesti ili pokušati provesti političke, ekonomske, kulturne ili ekološke promjene koje se s takvim idejama u skladu.

U užem smislu se pod tim podrazumijevaju sve djelatnosti u skladu s aktivističkim stavom, a osobe koje ih promiču se nazivaju **aktivisti**. Aktivizam se često vezuje uz djelatnosti ili teme koje izazivaju kontroverze i dijametralno oprečne stavove u nekom društvu. Tradicionalno se povezuje uz društvene pokrete i ideologije ljevice, iako postoje i aktivisti desničarske orijentacije.

Aktivizam se također tradicionalno povezuje s konceptom neslaganja (disidencija) u nekom društvu, odnosno aktivnošću protesta, ali može poprimiti razne oblike - od najjednostavnijih kao što su propaganda kod stanovništva i lobiranje kod vlasti, preko javnih skupova, političkih kampanja, demonstracija te raznih protestnih akcija kao što su bojkoti, štrajkovi, štrajk glađu, a koje u ekstremnim slučajevima mogu eskalirati u sabotaže i oružanu borbu.

Vanjske veze
------------

* Why Civil Resistance Works: The Strategic Logic of Nonviolent Conflict Arhivirano 2009-02-05 na Wayback Machine-u


***Aktivizam*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostala značenja, v. Ronin (razvrstavanje).*
Prikaz ukiyo-e-majstora Utagawe Kuniyoshi koji predstavlja poznatog rōnina Miyamotoa Musashia kada mu je predviđena budućnost
**Rōnin** (japanski: 浪人, otprilike *okolo lutajuća osoba*) je naziv za samuraja bez gospodara u feudalnom Japanu. U početku je naziv korišten za kmeta koji je napustio ili pobjegao od svoga gospodara.

U feudalnom Japanu ronin je bio predmetom ismijavanja i ponižavanja, pošto je tradicija zahtijevala da samuraji koji su napustili svoga gospodara počine ritualno samoubojstvo seppuku. Tijekom Tokugawa perioda dramatično je porastao broj ronina budući da je tada postalo nezakonito samurajima promijeniti gospodara bez gospodarevog pristanka. Oni rijetki koji su imali daimyo (feudalnog gospodara) za gospodara, imali su još uvijek dobre uvjete.

U prijenosnom smislu pojam ronin se koristi za studente koji se nisu uspjeli položili prijemni ispit za sveučilište na koje su se željeli upisati i čekaju sljedeći prijemni rok da ponovo pokušaju. Ponekad se pojam ronin koristi općenito i za osobu koja nije iskoristila ponuđenu priliku i koja čeka novu šansu.

Izvori
------

* Papinot, Edmond. *Historical and geographical dictionary of Japan*, *Rutland*, ISBN 0-8048-0996-8
**Aktuar**  je stručnjak koji se koristeći matematičke metode teorije vjerojatnosti, statistike i financijske matematike bavi problemima financijske neizvjesnosti i rizika. Posao aktuara za projekciju budućih dogadaja uključuje analizu podataka iz prošlosti, razvoj modela i procjenu postojećih rizika.Većina aktuara radi poslove koji su vezani u djelatnosti osiguranja i mirovinskog osiguranja. Aktuarska znanja potrebna su državnim tijelima odgovornim za nadgledanje rada i poslovanja osiguravajućih društava i mirovinskih fondova. 
Aktuari rade na kalkulacijama premija osiguranja, određivanju osigurateljnih pričuva, razvoju osigurateljnih proizvoda te upravljanju imovinom i obvezama i drugim poslovima važnim za rad osiguravajućih društava. Aktuarsko znanje i sposobnosti mogu se koristiti u analiza kretanja u gospodarstvu i demografskih kretanja pučanstva koji su nužni kod dugoročnog planiranja državnih izdavanja za troškove zdravstva, mirovinskog sustava, obrazovanja, transporta i ostalih usluga.

Znanastvena disciplina kojom se bave aktuari zove se **aktuaristika**.

Aktuari rade u području bankarstva i tržišta kapitala, na investicijskim projektima i ondje gdje je potrebno riješiti složene matematičke proračune za probleme sa financijskim faktorima. 
Aktuari u svom djelovanju koriste napredna matematička znanja ali i znanja iz ekonomije, zakona, demografije i financija društva države u kojoj djeluje te sposobnost komunikacije u svrhu mogućnosti prenošenja stečenih znanja. Zbog stalnih promjena i inovacija koje donose na tržište kapitala radi boljeg poslovanja i prihvaćanja znanja aktuari se okupljaju u društva u kojima se međusobno potpomažu i šire stečena znanja i iskustva ujedno štiteći interese kapitalnih zajednica.

Aktuari u Hrvatskoj
-------------------

Diljem svijeta postoje društva aktuara pa tako i u Hrvatskoj postoji Hrvatsko aktuarsko društvo koje je redovni član International Actuarial Association (IAA) i član promatrač Groupe Consultatif Actuariel Europeen. Društvo trenutačno radi i na ispunjavanju uvjeta za prijem u članstvo Groupe Consultatif kao pridruženi član. 

Ovo zanimanje u očima ljudi nema neku izrazitu važnost ali odluke ljudi koji se bave aktuarskim radom utječu na kreiranje politike novca pojedinih banaka, osiguravajućih društava, mirovinskih fondova, regija, država pa i svjetskog tržišta kapitala pa samim time imaju dalekosežne posljedice i utjecaj na društvo i život ljudi općenito.

Također pogledati
-----------------

* Hrvatsko aktuarsko društvo
**Osochi**.–Pleme Timuquanan Indijanaca čija najpoznatija lokacija bijaše na velikoj okuci Chattahoochee Rivera, današnji okrug Russell u Alabami. Za Timuquanan Indijance treba naglasiti da se danas vode pod porodicu Arawakan, točnije ogranak Taino. Populacija ovog plemena, bila je po svemu sudeći dosta niska, broj im u Alabami nikada nije prelazio 250 osoba (1800). Najraniji dom bijaše im pak područje sjeverozapadne Floride, gdje su ih Španjolci poznavali pod imenom *Ossachile* ili *Uçachile*. Negdje po Timucua ustanku (1666.) neki od ustanika (to će biti Osochi) *"fled to the woods"* /*bježe u šume*/, ovo područje najvjerojatnije je susjedstvo Apalachicole. Oni kasnije žive sa ili blizu Apalachicola, plemena iz grupe Muskhogean, na lokaciji gdje se spajaju vode rijeka Chattahoochee i Flinta. Osochi postupno migriraju uz Flint i dolaze u blizinu plemena Chiaha. Otuda su zajedno sa Lower Creek plemenima (1838) otišli u Oklahomu gdje su se otopili u Creek-populaciji. 

Selo Hotalgi-huyana dijelom bijaše naseljeno njima i dijelom Chiahama. Popis iz godine 1832. spominje dva sela, jedno na Chatahoochee a drugo na Opillike Hatchee. –Bili su sjedilačko obalno pleme.

Vanjske poveznice
-----------------

* Osochi Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
**Tajice** su odjevni predmet, koji pokriva noge. U različitim oblicima, nosili su ih žene i muškarci kroz stoljeća. Rade se od pamuka, likre, poliestera, vune, svile i drugih materijala.

  

Prvi oblici tajica, sastojali su se od dvije odvojene nogavice, svake za jednu nogu. Nosili su ih muškarci u Europi u periodu renesanse od 14. do 16. stoljeća, zatim Škoti te Indijanci. Od Indijanaca, preuzeli su ih doseljenici u Sjevernu Ameriku te gorštaci.
U hladnim predjelima svijeta poput dijelova Rusije, muškarci i danas nose tajice kao dodatnu zaštitu od hladnoće.
Žene su nosile jednu vrstu tajicu ispod krinolina sredinom 19. stoljeća. Tajice su postale dio mode u 60-im godinama 20. stoljeća, kao uža inačica capri hlača. Početkom 80-ih godina 20. stoljeća, postale su popularne, zbog pojave fitnessa i aerobica. Njihovoj popularnosti pridonio je i film „Flashdance".
Tajice od mješavine najlona i likre, uglavnom se koriste za vježbanje, a od mješavine pamuka i likre ili pamuka, poliestera i likre kao modni odjevni predmet. Mogu biti raznih boja i dužina.
U 2005. godini, tajice su ponovo postale dio visoke i svakodnevne mode. Trend se nastavio 2006. i 2007. godine. Najčešće se nose u kombinaciji s dugim džemperima, tunikama, mini-suknjama ili same.

***Tajice*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostala značenja, v. Tati (razvrstavanje).*
**Tati** su iranska etnička grupa na Kavkazu. Tati u Aranu (Republika Azerbejdžan) broje oko 22.000. Većina Tata u Dagestanu (procjenjuje se da ih je manje od 15.000) živi u Kaitagu, Magaramkendu, Derbentu i Mahačkali. Manji broj se naselio u Sjevernom Kavkazu - Gorniju i Naljčiku. Tati potječu od perzijskih plemena koja su se naselila po kavkaskim planinama u 5. i 6. vijeku.

Tati Arrana živi u planinskim dolinama sjevernog i sjeveroistočnog Azerbejdžana, na granici s Rusojom, koncentirana oko Krasnaje Slobode i Oguza. Veliki broj živi u i oko Bakua. Tati se dijele na tri grupe: muslimane (90% šijita), kršćane i židovske Tate - od kojih su potonji također poznati kao Planinski Židovi. Vode se rasprave o porijeklu Židovskih Tata, pa tako neki tvrde da oni uopće nisu Tati nego Židovi koji su preuzeli tatski jezik, dok ih drugi smatraju potomcima Tata koji su se preobratili na judaizam.

Naziv "Tati" su prvotno stvorili Turci kako bi označili kavkaske narode neturske narode. Alternativni nazivi su *Tatsare*, 'Tatijci' i 'Dagčufti'. Muslimanski, kršćanski i židovski Tati govore poseban dijalekt perzijskog (indoevropskog) jezika zvan tati. Pošto za Tati ne postoji abeceda, koriste se azerskim za prepisku i književnost.

Iako su Tati od početka bili poljoprivredni narod, također su razvili snažne urbane zajednice. Zemljoradnici žive u dolinama i uzgajaju pšenicu, ječam, kukuruz, vinovu lozu i krave. Oni koji žive u planinskim selima uzgajaju ovce, bikove i bivole. U sjeveroistočnom području, zajednice od 80 do 120 domaćinstava su sagrađene na hrbatima planinama. Pristup vodi određuje položaj sela, a svako selo ima vjerski objekt, kupalište, i obiteljske kuće.

Tati su poznati i po tome što inzistiraju na vjenčanjima samo unutar svog naroda.