Za istoimeni poljsko-litvanski dokument, vidite članak Pacta conventa (Poljska).
rukopis iz 14. st. Narodni muzej u Budimpešti**Pacta conventa** (lat. *dogovoreni sporazumi*; zvana još i **Qualiter**, prema prvoj riječi) je navodni sporazum za koji se smatra da je sklopljen oko 1102. godine između ugarskog kralja Kolomana i hrvatskog plemstva. Takve sporazume sklapalo je i ostalo europsko plemstvo sa svojim kraljevima. Međutim, iako je sporna autentičnost i vrijeme nastanka tog sporazuma, o čemu polemika traje od sredine 19. stoljeća, vjerojatnost je da je doista postojao dokument koji je regulirao prava i obaveze između kralja i plemstva.

Povijest
--------

Najstariji nađeni rukopis ugovora potječe iz 14. stoljeća i nalazi se na kraju Trogirskog rukopisa djela *Historia Salonitana* Tome Arhiđakona, ali kao poseban dodatak umetnut nakon kroničareve smrti. Rukopis se sada nalazi u Narodnom muzeju u Budimpešti.

Naziv *Qualiter* je po početku dokumenta:

*Qualiter et cum quo pacto dederunt se Chroates regi Hungariae*
"*Kako i kojim sporazumom su se predali Hrvati kralju Ugarske*"
Spis je objavio Trogiranin Ivan Lučić u svom velikom djelu *De regno Croatiae et Dalmatiae libri sex* (*Šest knjiga o kraljevstvu Hrvatske i Dalmacije*) iz 1666. godine.

Prvi hrvatski političar koji se pozvao na *Pacta conventa* bio je Nikola Škrlec Lomnički, zagrebački veliki župan i raniji protonotar kraljevstva, na požunskom saboru 1790./1791. godine. Vjerodostojnost sporazuma još nekoliko desetljeća nije bila dovedena pod znak sumnje od strane mađarskih povjesničara, npr. György Fejér ga je 1829. uvrstio u svoj diplomatički zbornik i datirao 1096. godinom. Međutim, godine 1844. je mađarski povjesničar István Horváth pokrenuo pitanje autentičnosti i tvrdio da je Mađarska osvojila Hrvatsku silom. Politički motivirano sporenje hrvatskih i mađarskih povjesničara nastavilo se do 1918.. Isticano je i da nije riječ o međudržavnom ugovoru, već o jednostavnoj bilješci (Ferdo Šišić, Milan Šufflay, Isidor Kršnjavi).

Današnji argumenti za osporavanje su:

* *Pacta Conventa* je pisana tri stoljeća kasnije korištenim vokabularom, dakle ona potječe iz 14. stoljeća;
* dokument ima genealoške netočnosti. Koloman se navodi kao sin kralja Ladislava, a zapravo je bio njegov nećak. Da je dokument autentičan, vjerojatno bi se navelo Kolomanovo točno srodstvo s prethodnim vladarem.
* u mađarskim izvorima nema spomena o tom dokumentu, što dodatno ukazuje na činjenicu da je spomenuti izvor falsifikat.

Poznata hrvatska povjesničarka Nada Klaić je o ovome obavijestila stručne krugove, a u svojoj je knjizi naglasila da je tu bila riječ o uobičajenom razvitku kroz koji su prolazile sve tadašnje mlade države. Ipak, opće je uvjerenje suvremenih povjesničara da je barem usmeni dogovor Kolomana s hrvatskim plemstvom postojao, o čemu svjedoči:

* zasebno krunjenje kraljeva za Hrvatsku,
* nastavak sazivanja hrvatsko-dalmatinskih i slavonskih sabora,
* održavanje banske službe
* privilegije dalmatinskim komunama (Trogir).

Neven Budak piše: »*Ugovor između njega (Kolomana) i predstavnika dvanaest hrvatskih plemena u obliku u kojemu je dospio do nas svakako nije autentičan, ali je gotovo sigurno da je do nekog ugovora među njima moralo doći*.«

Kao dokaz o postojanju dogovora, Nikola Jakšić navodi nalaz ostave s 2000 Kolomanovih srebrnjaka u selu Lepuri u široj okolici Benkovca, na lokaciji uz srednjovjekovnu cestu *Via magna* koja je vodila od Zadra u unutrašnjost preko Knina. U istom mjestu pronađen je crkveni kompleks iz vremena kneza Branimira, a topografskom analizom podataka iz nekoliko dokumenata Jakšić pokazuje da se radi o srednjovjekovnom selu Podgrađe u kojem je u 14. i 15. stoljeću bilo sjedište sudbenog stola. Smatra da je Podgrađe bilo mjesto saborovanja i ranije, pa da je upravo na tom mjestu došlo do sklapanja sporazuma kralja Kolomana s dvanaest hrvatskih rodova u zaleđu najvažnijeg dalmatinskog grada. Trag sporazuma bi po Jakšiću bila velika ostava novca iz Kolomanovog vremena.

Ivo Goldstein dolazak Arpadovića u Hrvatsku promatra kao normalnu srednjovjekovnu pojavu, uobičajenu i nimalo katastrofalnu. Osim toga, on podsjeća na to da je za vladavine Arpadovića država *de facto* djelovala prije kao neka vrsta personalne unije negoli kao jedinstvena država.

Sporazum
--------

Od god. 1102. Hrvatska i Ugarska su imale istoga vladara, ali kao dvije zasebne kraljevine. U Biogradu na Moru prigodom krunidbe, Koloman je obećao sva javna i državna prava Kraljevini Hrvatskoj, te je priznao hrvatskim velikašima još neka povlastice. Hrvati su pak priznali Kolomana za hrvatsko-dalmatinskog kralja i obvezali su se da će ga pomagati u ratu, i to o svom trošku do Drave, a preko Drave o njegovom trošku.

Sva vladarska prava Kraljevine Hrvatske prešla su na Kolomana i njegove nasljednike, pa su tako oni imali pravo na:

* imenovanje bana,
* izdavanje privilegija i darovnica,
* potvrda na saboru izglasanih zakona,
* skupljanje poreza i carina,
* uživanje "kraljevske zemlje" (lat. *terra regalis*) izumrle hrvatske narodne dinastije,
* vrhovno zapovjedništvo nad hrvatskom vojskom i
* određivanje vanjske politike.

Izvori
------

1. 1 2 3  Goldstein 1995
2. ↑  Hercigonja 2006, str. 144: "Uz *Codex traguriensis* pridodan je tekst poznat u znanosti kao *Qualiter* (zbog naslova *Qualiter et cum quo pacto dederunt se Chroates regi Hungariae*) ili *Pacta conventa* koji je, zbog implikacija u interpretiranju državno–pravnih odnosa između Hrvatske i Mađarske, dugo i intenzivno intrigirao hrvatsku historiografiju."
3. ↑  Andrić 2001, str. 38.
4. ↑  *Hrvatska opća enciklopedija (2006), članak* Pacta conventa
5. ↑  Klaić 1971
6. ↑  Budak 1994 se osvrće na dokument tek tom jednom rečenicom, bez navođenja naziva "ugovora"
7. ↑  Jakšić 1998

Literatura
----------

* Stanko, Andrić (2001). *Potonuli svijet: rasprave o slavonskom i srijemskom srednjovjekovlju*, Slavonski Brod: Hrvatski institu za povijest: Podružnica za povijest Slavonije, Baranje i Srijema. ISBN 953-6659-10-7
* Budak, Neven (1994). *Prva stoljeća Hrvatske*, Zagreb: Hrvatska sveučilišna naklada. ISBN 953-169-032-4
* Goldstein, Ivo (1995). *Hrvatski rani srednji vijek*, Zagreb: Novi Liber. ISBN 953-6045-02-8
* Hercigonja, Eduard (2006). *Tropismena i trojezična kultura hrvatskoga srednjovjekovlja*, Zagreb: Matica Hrvatska. ISBN 953-150-766-X
* Jakšić, Nikola, "Materijalni odrazi Kolomanove vojne u Sjevernoj Dalmaciji", *Povijesni prilozi* 17 (1998), str. 269–286.
* Klaić, Nada (1971). *Povijest Hrvata u ranom srednjem vijeku*, Zagreb: Školska knjiga.
* *Hrvatska opća enciklopedija* (sv. 8), LZMK, Zagreb, 2006. ISBN 953-6036-38-X