**Lucilije Mlađi** (latinski: , *fl.* 1. stoljeće) bio je prokurator Sicilije tijekom Neronove vladavine, prijatelj i korespondent Lucija Aneja Seneke, i mogući autor *Etne*, pjesme koja je sačuvana u fragmentarnom stanju.

Život
-----

Podaci poznati o Luciliju potječu iz Senekinih djela, posebno iz njegovih *Pisama o moralu*, koja su i upućena ovom Luciliju. Seneka je Luciliju posvetio i svoje djelo *Prirodoslovni problemi*, kao i traktat *O proviđenju*. Čini se da je Lucilije bio porijeklom iz Kampanije, a Seneka više puta spominje "tvoje voljene Pompeje". U vrijeme kad je Seneka napisao svoja *Pisma o moralu* (oko 65. godine nove ere), Lucilije je bio prokurator (i možda upravitelj) Sicilije. Bio je rimski vitez, a taj je status je postigao "ustrajnim radom", i posjedovao je seosku vilu u Ardeji, južno od Rima. Seneka jedno od svojih kraćih pisama posvećuje pohvali knjige koju je Lucilije napisao, a drugdje citira nekoliko stihova iz Lucilijeve poezije.

*Etna*
------

*Etna* je pjesma od 644 stiha o podrijetlu vulkanske aktivnosti, koja se tijekom povijesti pripisivala Vergiliju, pa se tiskala u *Vergilijevom dodatku*, kao i Korneliju Severu ili Marku Maniliju, no gotovo je sigurno da joj Vergilije nije autor.

Neki su sastavljanje ove pjesme smještali čak u 44. g. pne. na temelju toga što za neka umjetnička djela, za koja se zna da su otprilike u to vrijeme otpremljena u Rim, kaže da su udaljena od grada. No, kako se čini da je autor poznavao i koristio se Senekinim *Prirodoslovnim problemima* (napisanim oko 65. g. n.e.), a ne spominje se velika erupcija Vezuva (79. g. n.e.), smatra se da je djelo nastalo između ova dva datuma. U prilog Lucilijevu autorstvu govore činjenice da je on bio Senekin prijatelj i da je bio upoznat s njegovim spisima; da je neko vrijeme obnašao dužnost carskog prokuratora na Siciliji i da mu je ta lokacija bila poznata iz prve ruke; te da je bio autor pjesme na sicilijske teme. Nasuprot tome, ističe se da u Senka u svom 79. pismu, koje je glavni izvor za ovo pitanje, očito traži od Lucilija da već otrcanu temu Etne obradi samo kao epizodu u svojoj planiranoj pjesmi, a ne da je učini predmetom cijele pjesme. Izvori za *Etnu* su Posejdonije iz Apameje, a možda i pseudo-aristotelovski spis *O kozmosu* *(De mundo)*, a mnogi dijelovi asociraju i na Lukrecijev spjev *O priorodi*. *Etna* je do nas došla u vrlo fragmentarnom stanju, a poteškoće čitanja povećavaju nepoetičnost subjekta, nategnuta konciznost i nametljiva upotreba metafora.

Umjetnička vrijednost spjeva je sasvim mala, no sadrži "stoički obojena učenja o vulkanizmu" preuzeta iz djela Posejdonijevih. Stilske značajke ukazuju na to da je nastao u vrijeme Klaudijeve ili Neronove vladavine, a svakako u 1. stoljeću n.e. Pjesma programski odbacuje mitološku učenost te erupcije vulkana pripisuje djelovanju vjetrova pod visokom pritiskom u udubljenima Zemlje na podzemne vatre (što je u biti isto objašnjenje koje daje Lukrecije). Pjesma je bogata digresijama i završava se pričom koja ilustrira pravdu u prirodnim pojavama: prilikom iznenadne erupcije stanovnici Katane na Siciliji u žurbi su pobjegli i svatko je sa sobom ponio ono što mu je bilo najdragocjenije: nitko se nije spasio osim nekog Amfinoma i njegovog brata, koji nisu ponijeli ništa osim svoje ostarjele roditelje i kipove svojih kućnih bogova.

Literatura
----------

* Budimir, Milan; Flašar, Miron (1991). *Pregled rimske književnosti*. Beograd: Naučna knjiga.
* Howatson, M.C. (1997). *The Oxford Companion to Classical Literature. Second edition*. Oxford & New York.

Vanjske veze
------------

* Robinson Ellis, (1901), *Aetna; a critical recension of the text*, latinski tekst s engleskom prijevodom i komentarom, na Internet Archive