recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Schwechat** je grad na istoku Austrije od 17,154 stanovnika.

Schwechat je poznat po Bečkom međunarodnom aerodromu koji se nalazi pored grada.

Geografske karakteristike
-------------------------

Schwechat leži u Donjoj Austriji u Okrugu Wien-Umgebung, na zapadnoj obali Dunava, nedaleko od ušća rijeke Schwechat, udaljen desetak km jugoistočno od centra Beča.

Historija
---------

Za rimskih vremena na mjestu današnjeg grada bio je kastrum Schwechat se prvi put spominje u 11. vijeku, a status grada dobio je 1624. 
Od 1938. samo je jedan od bečkih kvartova, ali je od 1954. ponovno vraćen u Okrug Donja Austrija.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost grada je njegova parohijska crkva sv. Jakoba, podignuta u rokoko stilu 1764. sa neobično bogato ukrašenim enterijerom.

Privreda
--------

Schwechat je industrijsko predgrađe Beča, u njemu se nalazi najveća austrijska rafinerija nafte vlasništvo nacionalne kompanije OMV, nekoliko mlinova, velika pivovara i pogoni kemijske industrije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Niederösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 20. 01. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Schwechat*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 01. 2016.

Vanjske veze
------------

***Schwechat*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Schwechata* (`de`)
**Slavko Macarol** (Trst, 23. veljače 1914. – Zagreb, 26. svibnja 1984.), hrvatski geodet i rektor zagrebačkog Sveučilišta.

Životopis
---------

Macarol je rođen u Trstu 1914. nakon čega odlazi u Zagreb gdje se školuje. Završava Tehnički fakultet (Geodetski odsjek) na kojem 1937. i diplomira. Od 1938. na istom fakultetu, postaje asistent do 1958. kada postaje redoviti profesor. Od 1962. do 1964. te od 1970. do 1972. obnaša dužnost prodekana, 1968.-1970. dekana, a 1979.-1981. voditelj je Odjela za praktičnu geodeziju.

1963.-1966. rektor je zagrebačkog Sveučilišta, a 1966.-1969. prorektor.

Nakon II. svjetskog rata suosniva Ministarstvo građevine tadašnje Narodne Republike Hrvatske. Kao načelnik Geodetskog odjela (danas DGU) organizira bolju izmjeru zemljišta koju i sam nadgledava.

Djelom *"Praktična geodezija"* dao je napredak geodetskoj praksi i obrazovanju.

Izvor
-----

* Macarol, Slavko Hrvatska enciklopedija, pristupljeno 26. svibnja 2014.
* Slavko Macarol Sveučilište u Zagrebu, pristupljeno 26. svibnja 2014.
**Bijant** (starogrčki: ) bio je, u grčkoj mitologiji, sin Amitaona i Idomene te brat proroka Melampoda.

Mitologija
----------

Bijant se oženio Perom, kćerkom pilskog kralja Neleja, koji je od njenih prosaca zahtevao da mu prvo dovedu Ifiklova goveda iz Filake u Tesalije. Bijant je tek uz pomoć svog brata Melampoda uspeo da ukrade ova goveda, budući da ih je čuvao strašan pas, pa je nakon toga dobio ruku lepe Pere. Uz Melampodovu pomoć Bijant je dobio i trećinu Arga da njime vlada, što je bio uslov koji je Melampod postavio da bi izlečio od ludila Pretove kćerke i druge Argivljanke. Prema Pausaniji, Bijantovi su potomci nastavili vladati u Argu tokom četiri generacije. Pero je Bijantu rodila tri sina ― Areja, Leodoka i Talaja, za koje Apolonije Rođanin navodi da su učestvocvali u pohodu Argonauta. Kad je zavladao Argom, Bijant se oženio Lisipom, koja mu je rodila kćerku Anaksibiju.

U rukopisima Diodora Sicilijskog na jednom se mestu navodi da je "Bijant" bilo ime i jednog Melampodovog sina koga mu je rodila Ifijanira, kći Megapentova; no izneta je pretpostavka da se radi o rukopisnoj pogrešci i da to ime treba čitati "Abant", u skladu s informacijama koje daju Pausanija i Pseudo-Apolodor.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867), „Bijas",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.
Koordinate: 41° 52′ 17" SGŠ, 22° 17′ 21" IGD

**Češinovo** (mak. *Češinovo*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Češinovo je u sastavu opštine Češinovo-Obleševo.

Prirodni uslovi
---------------

Češinovo je smešteno u istočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Kočana, naselje je udaljeno 12 kilometara jugozapadno.

Naselje Češinovo se nalazi u istorijskoj oblasti Kočansko polje. Područje oko naselja je dolinsko i dobro obrađeno. Južno od naselja teče reka Bregalnica srednjim delom svog toka. Nadmorska visina naselja je približno 300 metara. 

Mesna klima je umereno kontinentalna.

Stanovništvo
------------

Češinovo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 998 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%), a ostalo su mahom Vlasi.

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.cesinovo-oblesevo.mk Zvanična stranica opštine Češinovo-Obleševo[*mrtav link*]

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Češinovo-Obleševo |
| --- |
| **Obleševo** • 
Banja •
Burilčevo •
Vrbica •
Žiganci •
Kučičino •
Lepopelci •
Novoseljani •
Sokolarci •
Spančevo •
Teranci •
Ularci •
Češinovo •
Čiflik |  |
**Slavko Pavešić** (Konjic na Neretvi, 9. jun 1912. – Beograd, 9. decembar 1975) književni historičar i kritičar, filolog i lingvist, leksikograf, prevodilac.

Život i delo
------------

Osnovnu školu i gimnaziju polazio u Sarajevu, maturirao 1932. Diplomirao 1936. u Zagrebu. Zbog komunističkih ideja rad u državnim školama bio mu je onemogućen, te je do Drugog svetskog rata radio u privatnim školama u Zagrebu. Od 1940. radi na državnim školama u Benkovcu, Slunju i Bjelovaru. Od februara 1944. pripada Narodnooslobodilačkoj vojsci. Po završetku rata, neko vreme radi na raznim državnim poslovima, na kraju u Savetu za nauku i kulturu pri Vladi FNRJ, odakle 26. novembra 1950. prelazi u Jugoslavensku akademiju. Onde je napredovao do zvanja znanstvenog savjetnika.

Počeo je najpre kao književni povesničar i kritičar, komparatist. Od Vlade Čehoslovačke primio je 1936. nagradu za knjigu »Česi i ilirizam«.
Rad mu se potom usmerava na dijalektologiju, savremeni jezik i njegovu historiju. O savremenom jeziku i jeziku uopšte govorio je na raznim tribinama, u Zagrebačkom lingvističkom krugu, Radio Zagrebu i drugde.

Bio je jedan od sastavljača prvog zajedničkog srpskohrvatskog pravopisa iz 1960. godine, koji su redigirali Mihailo Stevanović i Ljudevit Jonke. Sudelovao je 1954. u Anketi Matice srpske o savremenom jeziku Srba i Hrvata, za čim je došao Novosadski književni dogovor. Sarađivao je na izradi »Rečnika srpskohrvatskoga književnog jezika« dveju Matica i bio njegov suredaktor.

Najviše je doprineo kao organizator naučnog rada u Jugoslavenskoj akademiji, u čijem Institutu za jezik od 1950. priprema uslove za dovršetak golemoga »Rječnika hrvatskoga ili srpskoga jezika«. Rječnik je uređivao od 1967. do 1975. preuzeo ga je na 79. svesku i dovršio, obavivši petinu ukupnog posla na njegovom uređivanju (18 svezaka ukupno).

Umro je u Beogradu na proslavi 150. godišnjice rođenja Đura Daničića, osnivača Rječnika koji je dovršio Pavešić.

Radovi
------

* *Terminologija veterinarske i humanomedicinske parasitologije*, s I. Babićem, Zagreb 1960.
* *Jezik Sjepana Matijevića: prilog poznavanju jezika bosanskih pisaca 17. stoljeća*, Zagreb 1968.
* *Rad na proučavanju čakavskog govora u Brinju i okolici*, s B. Finkom, Zagreb 1968.

Prevodi
* Xavier de Maistre, *Put po mojoj sobi*, Zagreb 1952.
**Rainhill** je danas samo selo od 10.853 stanovnika, na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Merseyside.

Administrativno podpada pod Metropolitanski borough St Helens.

Geografija
----------

Rainhill leži istočno od Liverpoola, udaljen oko 8 km južno od administrativnog centa Saint Helensa.

Historija
---------

Rainhill je drevno anglosaksonsko naselje, njegovo ime vjerovatno potječe od osobnog imena Regna ili Regan, čovjeka koji je osnovao naselje na brežuljku sa kojeg puca pogled na Mersey.

Prvi put je dokumentiran 1190. kad ga je Richard de Eccleston poklonio kao feud svom bratu Alanu. Gotovo ništa se zna o životu u Rainhillu za srednjeg vijeka, pored činjenice da je bio malo poljoprivredno naselje.

Dva najvažnija događaja u historiji Rainhilla, bili su izgradnja makadamskog puta Liverpool–Warrington sredinom 18. vijeka, koji je prolazio kroz mjesto, i utrke parnih lokomotiva 1829. po kojima je bio čuven.

Tokom 19. vijeka toliko je narastao da je 1894. dobio pravo da formira parohijsko vijeće, a 1901. kad je imao 2,208 stanovnika postao je grad.

Izvori
------

1. 1 2  „Area: Rainhill (Parish)" (engleski). Office for National Statistics. Pristupljeno 11. 4. 2017.
2. 1 2 3  „Rainhill village history" (engleski). Rainhill Parish Council. Arhivirano iz originala na datum 2016-09-08. Pristupljeno 11. 4. 2017.
3. ↑  „Townships: Rainhill" (engleski). British history. Pristupljeno 11. 4. 2017.

Vanjske veze
------------

***Rainhill*** na Wikimedijinoj ostavi

* Rainhill Parish Council (`en`)
|  |
| --- |
| **Antimaterija** |
| **Pregled** |
| **Anihilacija** |
| **Uređaji*** Ubrzivači čestica
* Penning trap
 |
| **Antičestice*** pozitron
* antiproton
* antineutron
* antimion
* antitauon
* elektronski antineutrino
* mionski antineutrino
* tau antineutrino
 |
| **Upotreba*** PET
 |
| **Organizacije*** CERN
* ATRAP
* ATHENA
 |
| **Ljudi*** Pol Dirak
* Karl Anderson

| edit |
| --- |

 |

**Pozitron** je antičestica elektrona: ima naeletrisanje +1, spin 1/2, i masu jednaku masi elektrona. Kada se niskoenergijski pozitron sudari sa niskoenergijskim eletronom dolazi do njihove anihilacije pri čemu nastaju dva gama fotona.

Pozitron emituju neka nestabilna jezgra tokom radioaktivnog raspada. Može nastati i u sudaru visokoenergijskog fotona čija je energija veća od 2*m*e*c*2 = 2×0.511 MeV = 1.022 MeV (gde je *m*e masa elektrona a *c* brzina svetlosti u vakuumu)sa naeletrisanom česticom, recimo atomskim jezgrom. Ovaj proces se naziva stvaranje parova jer u njemu nastaje par pozitron-elektron.

Fotografija koju je, koristeći maglenu komoru, snimio C. D. Anderson i pomoću koje je prvi izvršio identifikaciju pozitrona. Olovna ploča debljine 6 mm razdvaja gornju i donju polovicu komore. Otklon i smer jonske staze čestice pokazuju da je čestica pozitron.
Postojanje pozitrona prvi je postulirao Pol Dirak 1928. godine. Pozitron je eksperimentalno detektovao Karl Anderson 1932. godine koji mu je i dao ime. Pozitron je prva detektovana čestica antimaterije.

Danas se pozitroni rutinski proizvode u pozitron emisionoj tomografiji koja se koristi za dijagnostiku u medicini i u fizičkim laboratorijama u eksperimentima sa eletron-pozitron sudaračima.



| Pozitron |
| --- |
|  |
| Klasifikacija |
| 

|  |
| --- |
| Elementarna čstica |
| Fermion |
| Lepton |

 |
| Osobine |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Naelektrisanje | e = 
1,602 176 462(63)•10-19 C |
| Masa mirovanja {\displaystyle m\_{\rm {e}}} | 5,485 799 110(12)•10-4 u = 
9,109 381 88(72)•10-31 kg |
| energija mase mirovanja | 0,510 998 902(21) MeV = 
8,187 104 14(64)•10-14 J |
| magnetni moment {\displaystyle {\vec {\mu \_{\rm {s}}}}} | -928,476 362(37)•10-26 J T-1 |
| Spin | 1/2 |
| g-faktor | 2,002 319 304 3718(75) |
| Vreme života | stabilan (u apsolutnom vakuumu) |

 |

Vidi još
--------

* Antimaterija
* Elektron
* Radioativni raspad
* Lista čestica
* Pozitron emisiona tomografija

Literatura
----------

S. Macura, J. Radić-Perić, ATOMISTIKA, Službeni list, Beograd, 2004. str. 542.

Spoljašnje veze
---------------

* What is a Positron? Arhivirano 2005-10-28 na Wayback Machine-u (from the Frequently Asked Questions :: Center for Antimatter-Matter Studies)
* Positron information search at SLAC Arhivirano 2007-10-12 na Wayback Machine-u
* Positron Annihilation as a method of experimental physics used in materials research. Arhivirano 2022-03-03 na Wayback Machine-u
**Sigin** (u nekim izvorima *Sigunn* ili *Sigryn*) je ličnost iz nordijske mitologije.

Opisuje se kao Lokijeva vjerna žena, majka njegovih sinova Narvija i Valija. Kada su bogovi shvatili da su kroz postojanje boga Lokija dopustili cvjetanje zla u svojoj blizini, zatočili su ga u špilju. Uzeli su tri kamena bloka i izbušili rupe kroz svaki. Zatim su uzeli iznutrice Lokijevog sina Narvija, kojeg su ubili, i njima napravili uže koje je vezalo Lokija za kamene ploče. Kada su bogovi zavezali zadnji čvor, iznutrice su već postale tvrde kao željezo. 

Njordova žena Skadi je postavila zmiju iznad Lokijeve glave. Ovdje je Loki trebao ostati do Ragnaroka. Unatoč svom zlu koje je Loki prouzročio, Sigyn mu je ostala vjerna i odana, čineći sve kako bi mu olakšala patnje. Hvatala je otrov, koji je kapao iz zmijinih usta na Lokijevu glavu, u drvenu zdjelu. No, čim bi ona otišla isprazniti zdjelu, otrov bi kapnuo na Lokijevu glavu zbog čega bi se on počeo grčevito trzati od bolova. 

Vikinzi su vjerovali da zbog tog Lokijevog trzanja nastaju zemljotresi.

***Sigyn*** na Wikimedijinoj ostavi
**Bambina glavica** je lokalitet i uzvisina (glavica) na južnom dijelu Marjanskog poluotoka, ispred južnih padina Marjana, a istočno od uvale Kašjuni. Najviši vrh visok je 59 metara. Ime je dobila po nadimku splitske obitelji Tomić - *Bamba*.

Taj lokalitet bio je naseljen već u pretpovijesno doba. Arheološkim istraživanjima otkriveno je više ulomaka prapovijesne keramike karakteristične za brončano doba. Pronađeni su i ulomci keramike iz 2. stoljeća pr. Kr. iz vremena kada su Bambinu glavicu i Sustipan naseljavali isejski Grci.

Na vrhu Bambine glavice spominje se 1126. godine crkva sv. Mihovila *in Murmiano*, koja se u izvoru iz 1173. godine navodi kao Sv. *Miho in collibus*, zatim *de Margnano*, *de Casion* i *in Casgliuno*, da bi se 1576. godine nazivala Sv. Mihovil *supra Potoch*, odnosno, "nad Potokom". Na uzvisini se nalazio i nadbiskupski kaštel po kojem su Kašjuni dobili ime, a podno uzvisine crkva sv. Merkura i Fortunata.

Vanjske veze
------------

* Povijest Marjana - marjan-parksuma.hr Arhivirano 2015-05-03 na Wayback Machine-u (pristupljeno 5.5.2015.)
* Tragom marjanske topografije uz 100 godina Društva Marjan u Splitu (3); "Sustipane, ledino Judina..." - Slobodna Dalmacija (pristupljeno 5.5.2015.)
* Marjan pod zaštitom svetaca (FOTOGALERIJA) - Slobodna Dalmacija[*mrtav link*] (pristupljeno 5.5.2015.)
**Srdela** (*lat. Sardina pilchardus*) je morska riba iz porodice haringi (*Clupeidae*). U Hrvatskoj je još poznata kao sardina, srđela, šardela, a ponegdje kao štijavica ili žir.

Opis
----

Srdela je riba izdužena tijela koje je na bokovima spljošteno. Gornji dio tijela je modrozelenkast, a prema donjem boja prelazi u srebrnastu. Uzduž bokova se proteže modra boja. Na bokovima ima nekoliko crnih mrlja, a na škržnim preklopcima urez nalik na zvijezdu. Tijelo joj je prekriveno povelikim ljuskama. Srdela naraste najviše do 25 cm duljine i 8 dkg težine, dok je prosječna težina oko 3 dkg.

Rasprostranjenost
-----------------

Srdela se može naći u istočnom dijelu Atlantika između Islanda i Senegala. Uobičajena je riba u Sredozemnom moru, pogotovo na zapadu Sredozemlja, Jadranu i Crnom moru.

Pelagijska je riba, što znači da je stalno u pokretu tako da nema stalna boravišta ili dubine na kojima živi. Njena koncetracija u Jadranu je najveća oko zapadne obale Istre, lošinjski arhipelag, istočno od otoka Olib, vanjska strana Dugog otoka, Paklinski otoci, Vis i Palagruža, te južni kraj obale Pelješca i otoci Mljet i Lastovo.

Način života i ishrana
----------------------

Srdela se u pravilu kreće u plovama, nema stalno prebivalište, ali se ponajviše zadržava iznad ljušturastog, koraljastog i kamenitog dna ili onog obraslog algama. Hrani se planktonom i ostalim sitnim morskim organizmima.

Razmnožavanje
-------------

Srdele se mrijeste u hladnijim zimskim mjesecima kad se povlače dalje od obale u dubinu mora. Ispuštaju ogromne količine jajašaca koja plutaju površinom mora. U tim mjesecima ih je teško loviti.

Gospodarska vrijednost
----------------------

Konzervirana srdela (sardina)
Srdela se smatra kraljicom riba. Spada u plave ribe i bogata je nezasićenim aminokiselinama omega-3 i omega-6 pa je vrlo zdrava. Ukusnog je mesa, lako probavljiva, bogata bjelančevinama, ugljikohidratima, mastima, vitaminima, posebice vitaminima A, D i E te mineralima. Vrlo je tražena jer je među najjeftinijim ribama koje se mogu nabaviti svježe. Često se konzervira, a tako konzerviranu u Hrvatskoj je nazivaju sardina. U primorskim krajevima se usoljava a tako usoljena velika je poslastica. Najčešće se lovi mrežama plivaricama. Zauzima oko 60 posto cjelokupnog izlova ribe na Jadranu.

Izvori
------

1. ↑  Riblje oko[*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

* Srdela - najvažnija riba Jadrana Arhivirano 2014-02-22 na Wayback Machine-u (pristupljeno 6. veljače 2014.)
* Riblje oko - Najslabija karika[*mrtav link*]
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Srdela** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Srdela** |
**Besòs** je rijeka na sjeveroistoku Španjolske u Kataloniji, duga 40 km.

Karakteristike
--------------

Rijeka se formira u katalonskim planinama sutokom vodotoka Congost i Mogent kod mjesta Montmeló.
Od tamo teče prema jugoistoku i protiče preko satelitskih gradova Metropolitanske Barcelone, Barcelonu 
obilazi sa sjevera i teče do ušća u Sredozemno more kod grada Sant Adrià de Besòs.

Sliv rijeke velik je 1.038 km² i proteže se u cjelini po Provinciji Barcelona.

Kako rijeka u svom donjem toku protiče kroz vrlo industrijalizirani kraj Metropolitanske Barcelone ona je dekadama bila jedna od najzagađenijih rijeka u 
Kataloniji. Stanje je bitno poboljšano od kad je 1990-ih instaliran Sistem za pročišćavanje otpadnih voda.
Nizom plastičnih brana na napuhavanje kontrolira se protok vode u donjem Besosu, gdje se nalazi nekoliko je manjih parkova.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Besós River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 25.10. 2014.

Vanjske veze
------------

***Besós*** na Wikimedijinoj ostavi

* *El Besòs, un paseo fluvial entre zonas verdes* (`es`)
Prerija u Iowi, SAD
**Prerija** je nizijska oblast (oblast sa niskim reljefom) na kojoj rastu Trava i druge zeljaste biljke, skoro bez drveća, i gde je klima uglavnom umerena. Naziv prerija se koristi u Severnoj Americi.
Oblast prerija uključuje Veliku ravnicu, koja zauzima najveći deo teritorije američkih država Severna Dakota, Nebraska, Kanzas, Oklahoma, Teksas i Kolorado, kao i velike delove država Indijana, Ilinois, Ajova, Misuri, Viskonsin i Minesota. U Kanadi prerije zauzimaju velike delove provincija Manitoba, Saskačevan i Alberta. 

Reč „prerija" su za ove oblasti prvi upotrebili francuski istraživači, koristeći svoj naziv za livadu. U SAD i Kanadi se ponekad razlikuje vegetacija sa niskom travom, koja raste zapadno od 100. meridijana, i vegetacija sa srednje visokom i visokom travom koja raste na istoku (od centralnog Teksasa do južne Manitobe). U tom slučaju se reč prerija koristi samo za zajednice srednje visoke i visoke trave. 

U poslednjih dvesta godina najveći deo ove oblasti je pretvoren u farme. Oblast sa kratkom travom ustvari više odgovara definiciji stepe.

I pored dugih suša i povremenih bujica posle kiša, prerije Velike Ravnice ne podležu velikoj eroziji. Korenje prerijskih trava je isprepletano i zalazi duboko u zemlju, tako da drži zemljište na mestu, a istovremeno dopire do podzemne vode. Prerija je evoluirala milionima godina i može da opstane u uslovima u kojima gajeni usevi brzo uginu.

Vatra, odnosno požar, je važan element ekologije prerije. Bilo da je požar izazvan gromom ili od strane čoveka, on obnavlja zeljastu vegetaciju tako što uklanja stare suve stabljike i istovremeno uništava mladice grmlja i drveća. Takođe su važne životinje biljojedi, kao što su bizon i prerijsko kuče, koje se napasaju u preriji.
Koordinate: 41° 23′ 05" SGŠ, 22° 10′ 58" IGD

**Besvica** (mak. *Бесвица*) je naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Dračevica je naselje u okviru opštine Demir Kapija.

Prirodni uslovi
---------------

Besvica je smeštena u južnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Kavadaraca, selo je udaljeno 30 kilometara jugoistočno.

Selo Besvica se nalazi u istorijskoj oblasti Tikveš. Selo je u severnom podnožju planine Kožuf, na približno 270 metara nadmorske visine. Zapadno od naselja protiče rečica Bošava.

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Besvica je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 18 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* opstinademirkapija.gov.mk Zvanična stranica opštine Demir Kapija

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Demir Kapija |
| --- |
| **Demir Kapija** • 
Barovo •
Besvica •
Bistrenci •
Dračevica •
Dren •
Iberlija •
Klisura •
Košarka •
Koprišnica •
Korešnica •
Prždevo •
Strmaševo •
Čelevec •
Čiflik |
*Za ostala značenja, v. Yi (razvrstavanje).*
Narod **Yi** (službeni naziv: *Nuosu*, IPA: [nɔ̄sū]; kineski: 彝族, Pinyin: *Yìzú*; stariji naziv "Lolo" se smatra uvredljivim u Kini, iako se službeno koristi u Vijetnamu kao *Lô Lô*) predstavlja modernu etničku grupu u Kini i Vijetnamu. Ima ih oko 6,6 miliona, te predstavljaju sedmu po veličini od 56 etničkih grupa službeno priznatih od strane NR Kine. Žive uglavnom u ruralnim oblastima Sečuana, Yunnana, Guizhoua i Guangxija, uglavnom u planinama. Oko 3300 pripadnika naroda Lô Lô (prema popisu iz 1999.) živi u vijetnamskim provincijama Hà Giang, Cao Bằng i Lào Cai.

Yi govore Yi, tibetansko-burmanski jezik srodan burmanskom, i sa vlastitim slogovnim pismom.

### Historija

Legende kažu kako Yi potječu od drevnog naroda Qiang u zapadnoj Kini, koji su pak bili preci današnjih Tibetanaca, Naxija i naroda Qiang. Migrirali su iz jugoistočnog Tibeta kroz Sečuan u provinciju Yunnan, gdje se danas može naći glavnina njihovog stanovništva.

Ispovijedaju posebnu animističku vjeru, kojoj su temelj svećenici-šamani zvani Bimaw. Zadržali su niz drevnih vjerskih spisa u njihovom vlastitom piktografskom pismu. Vjera sadrži mnoge elemente taoizma i budizma.

Mnogi Yi u sjeverozapadnoj Yunnan provinciji su prakticirali komplicirani sistem ropstva. Narod je bio podijeljen na Crne Yi (plemiće) i Bijele Yi (obične ljude). Bijeli Yi i pripadnici drugih naroda su bili držani kao robovi, ali robovima više klase je bilo dozvoljeno obrađivati vlastitu zemlju, držati vlastite robove i konačno otkupiti svoju slobodu.

Povezano
--------

* Mojikyo

Literatura
----------

* Cheng, Xiamin. *A Survey of the Demographic Problems of the Yi Nationality in the Greater and Lesser Liang Mountains*. Social Sciences in China. 3: Autumn 1984, 207-231.
* Dessaint, Alain Y. *Minorities of Southwest China: An Introduction to the Yi (Lolo) and Related Peoples*. (New Haven: HRAF Press, 1980).
* Du, Ruofu and Vincent F. Vip. *Ethnic Groups in China*. (Beijing: Science Press, 1993).
* Harrell, Stevan, ed. *Cultural Encounters on China's Ethnic Frontiers. The History of the History of the Yi*. (Seattle: University of Washington Press, 1995).
* Harrell, Stevan, ed. *Perspectives on the Yi of Southwest China*. (Berkeley / Los Angeles / London: University of California Press, 2001), ISBN 0-520-21988-0.
* Ma, Yin, ed. *China's Minority Nationalities*. (Beijing: Foreign Language Press, 1994).
* Zhang, Weiwen and Qingnan Zeng. *In Search of China's Minorities*. (Beijing: New World Press).

Vanjske veze
------------

***Yi*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Yi ethnic minority (*China.org.cn*)
Karta etiopskih pokrajina do 1995.
**Bedžemder** (engleski: **Begemder**, ili **Gondar**, **Gonder** po 
svom glavnom gradu Gondaru od početka 20. vijeka) je historijska pokrajina i kraljevstvo na sjeverozapadu Etiopije.

Postoji nekoliko teza o porijeklu imena Bedžemder, jedna ide od predpostavke da je to izvedeno od složenice *Bedža* (nomadsko stočarsko pleme) i *meder* (zemlja), to bi dakle značilo Zemlja Bedža, u prilog tome ide i jedan zapis cara Ezane (4. vijek) iz Kraljevstva Aksum u kojem on navodi svoj pohod na Bedže ali u pokrajini *Matlija* za koju se ni danas nezna gdje se nalazila. 

Druga teza polazi od toga da je ime izvedeno iz riječi *badži* na jeziku geez
*ovca* (amharski: *bedž*), iako historičar Charles Tilstone Beke 
sumnja u to jer se ovce nikad nisu napasale u tom kraju. Historičari Beckingham i Huntingford drže pak da se je ime Bedžemder, izvorno odnosilo na kraj istočno od Jezera Tana, koji je sušan i gdje se vodotoci gube u Danakilskoj pustinji. Na amharskom jeziku *badža* znači *suša*, po njima je to izvor imena."

Historija
---------

Prvi pisani izvor u kojem se spominje Bedžemder je iz srednjovijekovne karte talijanskog fratra Maura (oko 1460), u kojoj se Bedžemder navodi kao kraljevstvo. Drugi historijski zapis je iz 1526 u pismu etiopskog cara Lebne Dengela upućenom portugalskom kralju, u kojem on navodi *Kraljevstvo Bedžemder*, kao dio svoga carstva. Krajem 18. vijeka sjedište Bedžemdara bio je grad Filakit Gereger, u kojem je stolovao i umro 1788 *ras* Ali 

Nakon obnove Etiopskog carstva 1942. Pokrajina Semien pridodana je Bedžemderu.
Nakon usvajanja novog etiopskog ustava 1995. Bedžemder je podijeljen na zone po etničkom sastavu stanovništva, tako je jugozapadni dio postao Zona Metekel u regiji Benišangul-Gumuz, a ostatak je razdjeljen na zonu Zona Mirabavi u Regiji Tigraj i najveći dio koji je postao središte Regije Amhara.

Izvori
------

1. ↑  Munro-Hay, Stuart. *Aksum: An African Civilization of Late Antiquity* (Edinburgh: University Press, 1991), str. 48.
2. ↑  C.F. Beckingham and G.W.B. Huntingford, *Some records of Ethiopia, 1593-1646* (London: Hakluyt Society, 1954), str. 230
3. ↑  Herbert Weld Blundell, *The Royal chronicle of Abyssinia, 1769-1840* (Cambridge: University Press, 1922), str. 391f
***Chico and the Man*** je bio američki televizijski sitcom koji se emitirao na NBC-u od 13. 9. 1974. do 21. 7. 1978, a u kome je glavnu ulogu igrao Jack Albertson kao Ed Brown (The Man), čangrizavi vlasnik garaže u barriju istočnog Los Angelesa, te Freddie Prinze kao Chico Rodriguez, optimistički Chicano s ulice koji dolazi tražiti posao. To je bila prva američka TV-serija s radnjom smještenom u meksičko-američku sredinu.

Slično kao i mnogi drugi sitcomi tog vremena, *Chico and the Man* je humorističku podlogu koristio kao medij za propovijedanje liberalnih i lijevih stavova svojih tvoraca. U ovom slučaju je to bilo nastojanje da se otklone rasističke i druge predrasude bijelih, anglosaksonskih Amerikanaca, koje je predstavljao Ed Brown, prema hispanoameričkoj manjini koju je predstavljao mladi Chico. Brownov lik je ispočetka bio neprijateljski raspoložen prema svom novom uposleniku, ali ga je s vremenom prihvatio kao člana svoje porodice.

Serija je doživjela ogromnu popularnost, prvenstveno zahvaljujući komičarskom talentu mladog Freddieja Prinzea, ali i ostatka ekipe. Prinzeovo portorikansko porijeklo je, pak, izazvalo kontroverze u dijelu meksičke zajednice, koja je držala da samo Chicano glumac može tumačiti Chicano lik. Producenti su tim žalbama djelomično izašli u susret davši portorikansko porijeklo Chicovom liku.

U trećoj sezoni (1976/77) je uspjeh i popularnost serije počeo sve više zasjenjivati Prinzeova ovisnost o narkoticima, pa je Chicov lik u tim epizodama sve više mršavio. Dana 28.1. 1977. nedugo nakon snimanja jedne epizode, Prinze je sebi ispalio hitac iz pištolja u glavu i umro. 

Producenti su razmišljali da odmah prekinu snimanje, ali je kao rješenje uvedena zamjena za Chica u liku 12-godišnjeg meksičkog imigranta Raula, koga je glumio Gabriel Melgar, i koji je postao član Edove "porodice". Serija je s tim izmjenama uspjela izdržati još jednu sezonu, ali je tada snimanje konačno obustavljeno.

Vanjske veze
------------

* *Chico and the Man* na IMDb-u (`en`)
**Siniša Štemberger** (Rijeka, 23. travnja 1979.) je hrvatski profesionalni košarkaš. Igra na poziciji organizatora igre.

KK Split
--------

U Split je stigao 2008. godine te pritom potpisao dvogoišnji ugovor. Međutim, na kraju svoje prve sezone zbog neispunjenjih ugovorenih obaveza tužio je klub Hrvatskom košarkašom savezu. Preko arbitraže HKS-a dobio je slobodne papire i postao slobodan igrač. Bio je blizu dogovora s NLB ligašom Cedevitom, ali to je propalo.

### Incident

Tijekom utakmice između Splita i Cibone, 22. studenog 2008. došlo je do tučnjave između Rawle Marshalla i Štembergera, potom je pod košem došlo do sveopće tučnjave, a na teren su uletili i treneri, Slobodan Subotić i Velimir Perasović.

Štemberger je zaradio je 4 šava i dobio kaznu od 3 utakmice neigranja te će morati platiti kaznu od 3.500 eura, a Marshall je kažnjen s tri mjeseca zabrane igranja u NLB ligi te 6.500 eura novčane kazne.

HKK Široki
----------

U listopadu 2009. Štemberger je dogovorio jednogodišnju suradnju s bivšim klubom Širokim, u kojem je proveo dvije sezone (od 2006. do 2008. godine).

Izvori
------

1. ↑  Siniša Štemberger tuži Split CO, a Johnson još čeka plaću
2. ↑  Štemberger raskinuo, ostali još na čekanju
3. ↑  Krvavi marš Cibone na Gripama
4. ↑  Marshall tri mjeseca na hlađenju
5. ↑  Štemberger ponovno u bivšem klubu[*mrtav link*]

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na NLB.com
**Remla bint Ebu Sufjan**, رملة بنت أبي سفيان, ili **Um Habiba**, أم حبيبة, je bila kćerka Ebu Sufjana. Rođena je 589 a umrla 666. Bila je jedna od supruga islamskog poslanika Muhameda, a samim time imala nadimak "Majka pravovjernih"

Bila je kćerka Safije bint ebi el Asa i Ebu Sufjana ibn Harba, vođe Kurejšija i jedno vrijeme najžešćeg protivnika Muhameda. Prvi Emevijski Halife Muavija I je bio njen brat.
Remla je bila prva rodica od Osman ibn Affana sa majčine strane.

Brak sa Ubejdulahom ibn Džahšom
-------------------------------

Njen prvi muž je bio Ubejdulah ibn Džahš. Bio je jedan od prvih ljudi koji je prihvatio Islam. Ubejdulah je bio brat "Majke pravovjernih" Zejneb bint Džahš.
Da bi izbjegli tada već otvoreno neprijateljstvo Mekanskih idolopoklonika prema prvim muslimanima, njih dvoje su sa nekolicinom drugih vjernika izbjegli u Abesiniju (Etiopija), gdje je Remla rodila kćerku Habibu bint Ubejdulah.

Njen muž je u Abesiniji prihvatio Kršćanstvo i pokušao i nju da nagovori na isto, što je ona odbila i rastala se od njega. Nastavila je živjeti u Abesiniji sa svojom kćerkom a njen tada već bivši muž je umro.

Brak sa Muhamedom
-----------------

Muhamed je već čuo šta se desilo u Abesiniji i odlučio je da je zaruči u odsutnosti i preko posrednika. To je uradio direktno preko Negusa (titula tadašnjeg vladara Etiopije), obzirom da je bio u dobrim odnosima s njime. Negus je poslao svoga prvog slugu Abrahu sa zarukama. Remla je oduševljeno prihvatila ponudu i dala srebrnu ogrlicu i prsten Abrahi kao poklon. 
Ceremonija vjenčanja je se održala u odsutnosti. Halid ibn Seid je izabran kao njen predstavnik na ceremoniji a Negus lično je predvodio vjenčanje. Negus je ponudio Mehr od 400 Dinara. Veliki vjenčani darovi su također dati i Muhamedu. u odsutnosti. Negus je poslao po Abrahi misk i amber (vrste mirisa). Muhamed nije ni jednoj supruzi dao toliki vjenčani dar. 
Nakon toga Negus je ugovorio Remlu u Medinu brodom. Ona je u Medinu došla šest godina nakon vjenčanja u odsutnosti.

Život u Medini
--------------

Prema nekim izvorima ona je se udala za Muhameda godinu dana nakon Hidžre, ali nije živjela sa njim slijedećih šest godina. Tada je Muhamed imao 60 godina, a ona 35. Drugi izvori govore da je ona tada imala 30 godina.
Imala je veliko poštovanje prema svome suprugu, te se prenosi u jednoj predaji da je jedne prilike u posjetu joj došao njen otac Ebu Sufjan i kada je htio da sjedne na stolicu gdje je često sjedio Muhamed ona je sklonila jastuk koji je bio na stolici. Uvrijeđen time, on ju je upitao o tome, a ona mu je odgovorila da on ne zaslužuje da sjedi na Muhamedovoj stolici.

Smrt
----

Umrla je 666. godine za vrijeme halifata svoga brata Muavija I, i pokopana je u "Dženetul Baki" poznato Mezarje u medini. Od nje se prenosi oko 64 hadisa.
**Sinjsko polje** je krško polje u Zagori. Obuhvaća 64 km² plodne zemlje. Leži podno Sinja i najveće je polje Zagore. Nalazi se između 295 i 301 mnv.

Sinjsko polje okružuje niza naselja. S istočne strane, to su redom Gala, Otok, Udovičić, Ruda i Grab. Na zapadu polja su Sinj, Brnaze, Turjaci i Košute. Na sjeveru su Glavice, a na jugu polje završava s Jabukom i Triljem.

Polje je nekada zimi plavilo. Kad bi se na proljeće povukle vode, u polju su pasla krda goveda i drugog blaga. Danas nema ispaše, a polje je posijano kukuruzom i pšenicom.

Rijeke
------

Cetina je najveća rijeka u sinjskom polju. Još je nekoliko potoka i rječica u polju: Ruda (lijevi pritok Cetine), Grab i Ovrlja.

Donedavno je rijeka Cetina sa svojim pritocima Grabom, Rudom i Ruminom bila bogata plemenitom ukusnom ribom poput autohtone pastrve prepoznatljive po crvenim točkicama, klenom i lipljenom. Fond svih ribljih vrsta se na tom području zadnjih desetljeća smanjio. Stručnjaci razloge tome najviše vide u krivolovu i onečišćenju okoliša, također i melioracijskih zahvata odnosno izgradnje kanalske mreže za navodnjavanje u dalmatinsko-zagorskim kraškim poljima.

Cetina kod Trilja, pod Gardunom, istječe iz Sinjskog polja, ulazi u kanjon Cetine i teče prema jugu.

Izvori
------

1. ↑  Sinjsko polje | Proleksis enciklopedija
2. ↑  Sinjsko polje zapušteni El Dorado (8480) - Poljoprivredne vijesti - AgroKlub.com
3. ↑  Ribolov na Rudi (7687) - Seoski turizam - AgroKlub.com

Vanjske poveznice
-----------------

* Turisticka zajednica grada Omiša - službene stranice - Rijeka Cetina Arhivirano 2010-02-18 na Wayback Machine-u

Koordinate: 43°40′31″N 16°41′44″E﻿ / ﻿43.67538672°N 16.69557573°E﻿ / 43.67538672; 16.69557573
**Puruhá**, pleme američkih Indijanaca nastanjeno još iz vremena konkviste u ekvadorskim Andama. Jezik ovog naroda je nestao a nema ni pisanih tragova. U vrijeme španjolske konkviste Puruhá su bili uzgajivači kukuruza, graha, tikava i krumpira. Lov je također bio zastupljen. Kuće im bijahu oblijepljene blatom, prekrivene i razasute po planinskim padinama. Za Puruhe vrijedi da su bili vješti tkalci pamuka. Muška odjeća bijaše ogrtač, a za žene se ne zna. Politički su bili organizirani pod vodstvom lokalnih poglavica i regionalnog kralja. Vjerovali su u dva tamošnja vulkana, Chimborazo, kojemu su prinosili ljudske žrtve i Tungurahua.

Puruhe su kečuanizirani, odnosno jezik puruhá je izumro do kraja 17. stoljeća. Paul Rivet (1924) njihov jezik vodi kao nezavisnu porodicu. Moguća srodnost sa jezikm canyari (Lyle Campbell, Terrence Kaufman). Charles A. Zisa (1970. klasificira ga u porodicu yuncan, i preko nje u yunca-puruhan i macro chibchan i Terrence Kaufman (2007) u porodicu chimuan

Izvori
------

1. ↑  Chibchan Macro-Phylum: Zisa 1970
2. ↑  Chimúan: Kaufman 2007

Vanjske poveznice
-----------------

* Ceci: Sustainable Economics Arhivirano 2006-08-26 na Wayback Machine-u
* Chimborazo Province / History Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u
**Bihaćki muftiluk**, muftijstvo je Islamske zajednice koje djeluje na području Bosne i Hercegovine. Sjedište muftiluka je u Bihaću. Trenutačni muftija je hfz. Mehmed ef. Kudić (od 2019.).

Historija
---------

Muftija bihaćki hfz. Sulejman ef. Šarac (1885–1887)
Bihaćki muftiluk je osnovan 1883. godine kada je za muftiju postavljen Sabit ef. Ribić, zvani Širazija, Nakon njega na tu funkciju imenovan je hfz. Sulejman ef. Šarac, u periodu od 1885. do 1887. godine. Svečano je ustoličen za reis-ul-ulemu 26. juna 1910. godine. Hfz. Jusuf ef. Jahić je obavljao funkciju bihaćkog muftije punih 14 godina, do 1914. godine. U periodu od 1914. do 1921. mjesto muftije je bilo upražnjeno, ali je 1921. imenovan na dužnosto muftije Abdulah ef. Moranjak, da bi Muftijstvo bihaćko 1930. godine bilo ukinuto. Muftijstvo je 1993. godine obnovljeno i na čelu te institucije je postavljen Hasan ef. Makić, koji je tu dužnost obavljao do 2019. godine.

Organizacija
------------

Položaj Bihaćkog muftiluka u okviru Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini
Bihaćkom muftiluku pripada 11 medžlisa Islamske zajednice i to su: Bihać, Bosanski Novi, Bužim, Kozarac, Sanski Most, Bosanska Krupa, Bosanska Kostajnica, Bosanski Petrovac, Cazin, Prijedor, Velika Kladuša, koji su dalje podijeljeni na džemate. Džemati čine najmanje organizacione jedinice Islamske zajednice.

Na području Bihaćkog muftiluka nalaze se i dvije obrazovne ustanove Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini. To su: Medresa Reis Džemaluddin ef. Čaušević u Cazinu i Islamski pedagogoški fakultet u Bihaću.

Muftije
-------

*Glavni članak: Muftija*

| # | Ime i prezime | Mandat započeo | Mandat završen | Napomene |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Sabit ef. Ribić | 1883. | 1885. |  |
| 2. | hfz. Sulejman ef. Šarac | 1885. | 1887. |  |
| 3. | hfz. Jusuf ef. Jahić | 1887. | 1914. |  |
| 4. | Abdulah ef. Moranjak | 1921. | 1930 |  |
| 5. | Hasan ef. Makić | 1993. | 2019. |  |
| 6. | hfz. Mehmed ef. Kudić | 2019. | *Trenutačno* |  |

Spoljašnje veze
---------------

* Službene stranice Bihaćki muftiluk

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| p • r • uIslamska zajednica u Bosni i Hercegovini |
| --- |
|  |
| **Muftijstva** | • Banjalučki muftiluk • Bihaćki muftiluk • Goraždanski muftiluk • Mostarski muftiluk • Sarajevski muftiluk • Travnički muftiluk • Tuzlanski muftiluk • Vojni muftiluk • Zenički muftiluk • |
|  |
| **Mešihati** | • Islamska zajednica u Hrvatskoj • Islamska zajednica u Republici Sloveniji • Islamska zajednica u Srbiji (Beogradski muftiluk • Novosadski muftiluk • Preševski muftiluk • Sandžački muftiluk) • |
|  |
| **Dijaspora** | • Islamska zajednica Bošnjaka u Australiji • Islamska zajednica Bošnjaka u Zapadnoj Evropi • Islamska zajednica Bošnjaka Sjeverne Amerike • |

 |
Opušteni Berlinčani plešu uz jazz orkestar u vrtu Hotela "Esplanada" 1926.
**Zlatne dvadesete** (njem. *Goldene Zwanziger*) je izraz koji se koristi za period historije Njemačke koji okvirno pokriva period od 1924. do 1929. godine. Započeo je nekoliko godina nakon Prvog svjetskog rata, odnosno zahvaljujući ekonomskoj stabilizaciji kojom je okončana hiperinflacija i siromašenje stanovništva, a samim time stvorena podloga za političku stabilnost mlade Weimarske Republike. Ti su se trendovi odrazili kroz primjetan i relativno brz porast blagostanja, a što je, pogotovo u Berlinu, dovelo do procvata kulture, ali i hedonizma, raskida sa tradicionalnim vrijednostima i masovnog prihvaćanja modernih kulturnih trendova oličenih u jazz muzici, ženskim bubikopf frizurama i "flapper" modi. Period je okončan slomom njujorške burze i početkom Velike ekonomske krize 1929. godine. Zlazne dvadesete se često navode kao dio šireg globalnog trenda poznatog kao Burne dvadesete.

Vidi još
--------

* Lude godine (Francuska)
* Doba jazza
* Burne dvadesete
* Svingajuće šezedesete

Vanjske veze
------------

***Deutschland in den 1920er Jahren*** na Wikimedijinoj ostavi

* Die zentralen Vergnügungsstätten im Berlin der zwanziger Jahre
* Webkatalog zu den zwanziger Jahren
**WinZip** je program za arhiviranje odnosno backup podataka koji radi pod operativnim sustavom Windows, a proizvod je tvrtke Winzip Computing (bivše Nico Mak Computing). 

WinZip je razvijen ranih 90-tih kao shareware, a zapravo je bio ljuska za arhiver PKZIP, koji je uredno radio pod operativnim sustavom DOS. 1996. programeri ugrađuju kompresiju u sam WinZip i otada PKZIP više nije potreban za rad programa.

Od verzija WinZip 6.0 do verzije 9.0 registrirani korisnici su mogli s interneta skidati nove verzije programa i besplatne nadogradnje. Vrzija 10.0 donosi standard i professional verziju. No, budući Windows XP i Vista bez problema čitaju .zip format podataka, prodaja WinZipa drastično je pala.

U svibnju 2006. tvrtka Corel corporation, poznata po WordPerfectu i CorelDRAWu preuzima tvrtku Winzip computing. 

WinZip ima evaulacijski period koji traje 45 dana, a nakon toga program nastavlja s radom, ali smanjenom funkcionalnošću. U novijim verzijama je to ukinuto, a moglo se i zaobići skidanjem ranije verzije s interneta.

Svojstva
--------

* Izrada, dodavanje i ekstrahiranje ZIP arhiva
* Integracija u jezgru operatvonog sustava Windows
* 128 i 256 bitna AES enkripcija podatka, 4 GB arhive ili pojedinačne datoteke
* Dekompresija tj. ekstrahiranje .bz2 i .rar datoteka
* Podrška za ARJ, ARC i LHA arhive uz instalirane odgovarajuće programe
* Zapis ZIP arhiva na CD ili DVD
* Integriran FTP

Vanjske poveznice
-----------------

* WinZip službena stranica
* Prethodne verzije WinZipa
Karta koja prikazuje približnu rasprostranjenost Senufo i njima srodnih naroda u Maliju, Obali Slonovače, Burkini Faso i Gani
**Senufo** (frankofonski naziv **Senoufo** se također koristi) je naziv za etnolingvističku grupaciju koja se sastoji od raznolikih podgrupa koji žive u području od južnog Malija i krajnjeg zapadnog dijela Burkine Faso do Katiole u Obali Slonovače. Jedna grupa, Nafana, može se naći u istočnoj Gani. Senufo a ima oko 1,5 do 2,7 miliona  i govore različitim senufo jezicima. Korhogo, drevni grad u sjevernoj Obali Slonovače koji datira iz 13. vijeka, je glavni grad naroda Senufo. Senufoi su uglavnom ratarski narod koji uzgaja proso, slatki krumpir, kikiriki i rižu. Senufi su pretežno animisti (oko 70%), značajan je procenat muslimana (oko 25%) i nešto kršćana.

Bilješke i literatura
---------------------

### Napomene

1. **↑**  Garber (1987) procjenjuje totalni broj Senufoa na 1,5 miliona; Ethnologue (15. izdanje), temeljen na različitim procjenama stanovništva, navodi broj od 2,7 miliona.

### Literatura

* Holas, Bohumil (1957) *Les Sénoufo (y compris les Minianka)* (preface by Geneviève Calame-Griaule). Paris: Presses Universitaires de France.

Vanjske veze
------------

***Senufo*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Senufo people at Art&Life in Africa.
* 'About the Senoufo People', Masabo Culture Company.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85120067
* SUDOC: 027319199

 |
Ilustracija Belzebuba
Ilustracija Belzebuba iz knjige Collina de Plancyja *Dictionnaire Infernal* (Pariz, 1863.)
**Belzebub**, ređe **Velzevul** (heb. *בעל זבוב‎*, *Ba‘al Zəbûb*, grč. *βεελζεβούβ*, arap. *بعل ألذباب*, "Gospodar muha"), drevno je semitsko božanstvo štovano u filistejskom gradu Ekronu. U kasnijoj judeo-kršćanskoj tradiciji spominje se kao demon i jedan od sedam prinčeva pakla. Ime mu je izvedeno od kanaanskih riječi *Baal*, što znači "gospodar" i *zebub*, što znači "muha".

U *Bibliji*
-----------

Belzebub se poimenice spominje na više mjestu u *Bibliji* kao jedan od vrhovnih demona. U Starom zavjetu, u Drugoj knjizi o Kraljevima (*2 Kr 1,2*), spominje se kao ekronski bog *Baal Zebub*. Na njegov spomen nalazimo i u Evanđelju po Mateju (*Mt 12,24*), Evanđelju po Marku (*Mk 3,22*) i u Evanđelju po Luki (*Lk 11,15-19*), gdje je opisan kao demon. Farizeji su govorili da pomoću njega Isus tjera zle duhove.

U okultizmu i demonologiji
--------------------------

Većina demonologa slaže se u tome da on predstavlja gospodara pakla, no suglasni su u tome da nije moćniji od Sotone. Opisuju ga kao diva s ognjenim vijencem oko glave, s dva roga na glavi, blještavim očima, krilima šišmiša, pačjim nogama i lavljim repom.

Prema vjerovanju, vještice ga prizivaju za vrijeme sabata, slave ga i spolno opće s njim na orgijama.

U Knjizi svete magije Abra-Melina maga koju je izdao S. L. MacGregor Mathers, Belzebub se spominje u *XIX poglavlju* Druge knjige.

Bilješke
--------

1. 1 2  deliriumsrealm.com
2. ↑  Biblija, Sveto pismo Staroga i Novoga zavjeta, str. 346.
3. ↑  Biblija, Sveto pismo Staroga i Novoga zavjeta, str. 1114.
4. ↑  Biblija, Sveto pismo Staroga i Novoga zavjeta, str. 1138.
5. ↑  Biblija, Sveto pismo Staroga i Novoga zavjeta, str. 1171.
6. ↑  Knight, Thomas H. str. 88.
7. ↑  Knight, Thomas H. str. 89.
8. ↑  Mathers, S. L. MacGregor (ur.), str. 63.-79.

Literatura
----------

* *Biblija, Sveto pismo Staroga i Novoga zavjeta, Hrvatsko biblijsko društvo, Zagreb, 2007.* ISBN 978-953-6709-48-9
* *Knight, Thomas H. Demoni, Zagrebačka naklada, Zagreb, 2003.* ISBN 953-6996-16-2
* *Mathers, S. L. MacGregor (ur.), Knjiga svete magije Abra-Melina maga, Nova Arka, Zagreb, 2000.* ISBN 953-6123-51-7

Vanjske poveznice
-----------------

* Catholic Encyclopedia (`en`)
* deliriumsrealm.com - Beelzebub (`en`)
* Jewish Encyclopedia (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **ezoteriji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Seongjong** (korejski: 성종) rođen kao *Yi Hyeol* (1457. - 1494. bio je 9 monarh iz Dinastije Joseon koji je 
vladao Kraljevstvom Joseon (Korejom) od 1469. do 1494.

Biografija
----------

*Yi Hyeol* čije je posthumno ime - *Seongjong*, bio je nećak kralja Yejonga, kog je na tronu naslijedio jer je njegov vlastiti sin *Yi Hyeon* bio premlad za taj položaj. 

Kako ni on sam nije bio dovoljno zreo u tom trenutku da bi vladao (imao je samo 13 godina), umjesto njega su kao regenti vladale njegova majka Insu i baka Jeonghui.

Tek kad je navršio 19 godina, počeo je samostalno vladati. Vladao je korektno na tragu onog što su trasirali njegovi predhodnici; Taejong, Sejong i Sejo, pa je zemlja prosperirala.

Seongjong je imao nekoliko supruga, od kojih je bila najpoznatija svrgnuta kraljica *Jeheon* (Yoon). Ona je ispočetka bila samo jedna od njegovih konkubina, kraljica je postala nakon što je umrla Seongjongova prva supruga - *Gonghye*. Jeheon je bila znana po ekstremnoj ljubomori i pokušaju da otruje ostale konkubine.

Rodila mu je prijestolonasljednika -Yi Yonga (Yeonsanguna, ali je ubrzo svrgnuta zbog ranjavanja Seongjonga. Nakon tog je protjerana sa dvora, a zatim osuđena na smrt trovanjem.

Izvori
------

1. 1 2  „*Seongjong of Joseon*" (engleski). DBpedia. Pristupljeno 24. 09. 2019.
2. ↑  „*Chart of Joseon Kings*" (engleski). dramasROK. Pristupljeno 24. 09. 2019.
3. 1 2  „*Rulers of the Joseon Dynasty*" (engleski). The talking cupboard. Pristupljeno 24. 09. 2019.

Vanjske veze
------------

* *Seongjong of Joseon* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Joseona (1469. - 1469.)** | Nasljednik: |
| **Yejong** | **Yeonsangun** |
*Vidi takođe: Yangguan*
**Yang Gongren** (楊恭仁) (? - 639), formalno ime **Yang Guan** (楊綸), kurtoazno ime Gongren, formalno **Vojvoda Xiao of Guan** (觀孝公), je bio kineski vojskovođa i velikodostojnik u službi dinastija Sui i Tang, koji je za vrijeme Tanga jedno vrijeme služio kao kancelar.

Bio je u dalekom srodstvu sa carem Wenom, osnivačem dinastije Sui, za vrijeme čije vladavine je otpočeo karijeru. Za vrijeme njegovog sina cara Yanga je godine 613. sudjelovao u uspješnom gušenju ustanka Yang Xuangana. Nešto kasnije je, međutim, poražen od strane ustaničkog vođe Zhu Cana. Kada je 618. Yuwen Huaji izvršio puč u kome je ubijen car Yang, došlo je do masovne likvidacije članova vladajuće porodice, ali je Yang Gongren pošteđen i postavljen za Yuwenovog ministra civilnih poslova. Godine 619. je Yang Gongren zarobljen od strane trupa vjernih novostvorenoj dinastiji Tang te doveden u Chang'an na dvor cara Gaozua. Car Gaozu je odranije poznavao Yang Gongrena i s njime bio u prijateljskim odnosima, te ga je uzeo u svoju službu. Novoj dinastiji je služio sve do 631. kada se umirovio.
**Skellig Michael** (od*Sceilig Mhichíl* na irskom jeziku, što znači *Mihaelova stijena*), također **Great Skellig**, je strma otočka stijena oko 15 kilometara zapadno od obale Grofovije Kerry u Irskoj. Predstavlja veći od dva otoka Skellig.

Nakon što je na njemu najvjerojatnije u 7. vijeku bio osnovan samostan, preko 600 godina je bio središte redovničkog života među irskim kršćanskim redovnicima. Keltski samostan, smješten gotovo na vrhu 230 metara visoke stijene je postao UNESCO-v lokalitet Svjetske baštine 1996. godine. Predstavlja jedan od bolje poznatih, ali i manje pristupačnih evropskih samostana. 

S obzirom na izuzetnu nepristupačnost, Skellig Michael je donedavno imao vrlo malo posjetilaca, pa je lokalitet izuzetno dobro očuvan. Spartanski uvjeti u samostanu ilustriraju asketski životni stil ranih irskih kršćana. Redovnici su živjeli u kamenim 'košničastim' kućicama (clochans), napravljenim iznad litica.

Napomene
--------

Eksterni linkovi
----------------

* World Heritage web page (`en`)
* The Forgotten Hermitage (`en`)
* Skellig Monastery photos Arhivirano 2006-05-18 na Wayback Machine-u (`en`)
* Procjena otoka (`fr`)

Koordinate: 51°46′N 10°32′W﻿ / ﻿51.767°N 10.533°W﻿ / 51.767; -10.533

***Skellig Michael*** na Wikimedijinoj ostavi