recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Za ostala značenja, v. Medeni mjesec (razvrstavanje).*
**Bračno putovanje** ili **medeni mjesec** kako se još naziva je tradicionalno vrijeme kada mladenci putuju sami i slave svoje vjenčanje i veliki životni prijelaz u intimi, romantici i privatnosti. Danas je bračno putovanje povezuje sa egzotičnim mjestima, romantičnim zalascima sunca, intimom, luksuznim hotelima i svime ostalim što vas može razmaziti i učiniti Vaš odmor ljepšim i opuštenijim.

Jedno rano upućivanje na medeni mjesec je u Ponovljenom zakonu 24:5 "Kada je muškarac nedavno oženjen, on ne treba ići na vojne ekspedicije, niti će se bilo koja javna dužnost njemu nametnuti. On će biti oslobođen na jednu godinu za dobro svoje obitelji, i donijeti radost supruzi u braku."

U zapadnoj kulturi, običaj da mladenci idu na odmor zajedno je nastao početkom 19. stoljeća u Velikoj Britaniji, koncept posuđen iz indijskog elita, iz Indijskog potkontinenta. Parovi bi u "svadbenu turneju", ponekad u pratnji prijatelja ili obitelji, krenuli u posjet rodbini koja nije u mogućnosti da prisustvuju vjenčanju. Praksa se uskoro proširila na europski kontinent, a bio je poznat kao voyage ŕ la façon croate (stil putovanja) u Francuskoj od 1820-ih on.

Bračno putovanje u modernom smislu (tj. čisto odmor putovanje koje provodi bračni par) postalo je široko rasprostranjeno u Belle époque, kao jedan od prvih primjera modernog masovnog turizma. Najpopularnija odredišta za bračno putovanje bila je francuska rivijera i Italija, a posebno turistička mjesta i romantični gradovi kao što su Rim, Verona ili Venecija. Tipično bračno putovanje bi počelo u noći nakon vjenčanja. Međutim, u 21. stoljeću, mnogi parovi ne ostavljaju uzvanike i goste već putuju dok jedan do tri dana nakon svečanosti i prijema.

Izvori
------

1. ↑  „24:5". *The Bible* (New International Version izd.). Biblica, Inc.
2. ↑  Ginger Strand (January 2008). „Selling Sex in Honeymoon Heaven". The Believer.
3. ↑  Sylvain Venayre, "Le Temps du voyage noces", ISSN 0182-2411 stranica 57.
**Melquiades Rafael "Mel" Martinez** (23. 10. 1946.-) je američki republikanski političar kubanskog porijekla i senator iz savezne države Florida. 

Martinez je rođen u kubanskom gradu Sagua La Grande, a godine 1962. je emigrirao na Floridu u tzv. Operaciji Petar Pan, koju su bile organizirale katoličke humanitarne organizacije. Godine 1973. Martinez je Univerzitetu Floride diplomirao pravo, a nakon toga se počeo baviti advokaturom. Bio je dosta aktivan u nizu građanskih inicijativa, kao i katoličkim dobrotvornim organizacijama.

Zahvaljujući tome je brzo napredovao u Republikanskoj stranci, a godine 2000. bio jedan od vodećih ljudi Georgea W. Busha u izbornoj kampanji na Floridi. Godine 2000. Martinez je bio jedan od elektora koji su Busha proglasili predsjednikom.

Martinez je nakon toga u administraciji predsjednika Georgea W. Busha služio kao 12. po redu sekretar za urbanizam.

Martinez je 12. 12. 2003. podnio ostavku na svoju kabinetsku funkciju kako bi se natjecao za senatsko mjesto u Floridi ispražnjeno umirovljenjem demokratskog senatora Boba Grahama. Martinez je osigurao republikansku nominaciju i tijesno pobijedio demokratsku kandidatkinju Betty Castor. Taj izborna pobjeda ga je učinila prvim Amerikancem kubanskog porijekla u američkom Senatu. Martinez također, zajedno s Kenom Salazarom predstavlja prvog Hispanoamerikanca u američkom Senatu od 1977. U januaru 2006. im se priključio Bob Menendez.

***Mel Martinez*** na Wikimedijinoj ostavi
**Redbridge** (izgovor: [Redbridž]) službeno engleski *London Borough of Redbridge*, je jedan od 19 borougha *Vanjskog Londona* (Outer London) metropolitanske grofovije Greater London u kom živi 296,793 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Redbridge leži na sjeveroistočnom rubu metropole.

U okviru njegovih granica leže kvartovi (od sjevera prema jugu) Woodford Wells, Hainault Estate, Woodford, Woodford Bridge, Barkingside, Snaresbrook (djelomično), Wanstead, Newbury Park, Chadwell Heath, Seven Kings, Leytonstone (djelomično), Aldersbrook, Cranbrook Park, Goodmayes i Ilford.

Historija
---------

Borough je ime dobio po crvenom mostu preko rijeke Roding koji je postaojao sve do 1920-ih. I sama rijeka je sve do sredine 20. vijeka korištena za transport brodskih teglenica.

Današnji Borough Redbridge osnovan je 1965. spajanjem dotadašnjih borougha i distrikta; Ilford i Wanstead, Woodford, i dijelova Dagenhama i Chigwella.koji su nekad bili dio historijske Grofovije Essex.

Ostaci rimskih građevina iskopani su u Parku Valentines i kod Barkingsida i Wansteada. 
U Domesday Booku iz 1086. su neki od današnjih kvartova dokumentirani; Wanstead kao Wenesteda, Woodford kao Wdefort i Ilford kao Ilefort. Od 16. vijeka po Woodfordu ima većih feudalnih imanja, ali se nakon izgradnje prigradskih željeznice sredinom 19. vijeka, kraj počeo preobražavati iz ruralnog u stambeno predgrađe Londona.

Danas je Redbridge pretežno stambeni borough. U Woodfordu postoji univerzitetski kamp, a Ilford ima trgovačkie centre, dobro je povezan metroom i prigradskom željeznicom sa centrom Londona.

Wanstead i Woodford bio je od 1924. do 1964. izborna baza Winstona Churchilla, pa su mu je u znak sjećanja na te dane - 1959. podignut spomenik u Woodford Greenu.

Redbridge ima dosta parkova i zelenih površina, a najveći su; Wanstead, Seven Kings, Clayhall, Goodmayes, Valentines i Roding. U Parku Valentines leži dvorac iz 17. vijeka, a park Roding poznat je po dva jezera.
Šuma Hainault je posječena sredinom 19. vijeka, danas se na njenom zemljištu prostire teren za golf i sportski tereni.

Etničke manjine, a to su uglavnom doseljenici iz Južne Azije i Kariba čine više 1 / 3 stanovnika.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Greater London" (engleski). City population. Pristupljeno 20. 01. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  „*Redbridge*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 01. 2017.

Vanjske veze
------------

***Redbridge*** na Wikimedijinoj ostavi

* Redbridge Council (`en`)

| * p
* r
* u
Okruzi Greater Londona |
| --- |
| 
Barking and Dagenham  •
Barnet  •
Bexley  •
Brent  •
Bromley  •
Camden  •
City of Westminster  •
Croydon  •
Ealing  •
Enfield  •
Greenwich  •
Hackney  •
Hammersmith and Fulham  •
Haringey  •
Harrow  •
Havering  •
Hillingdon  •
Hounslow  •
Islington  •
Kensington and Chelsea  •
Kingston upon Thames  •
Lambeth  •
Lewisham  •
City of London  •
Merton  •
Newham  •
Redbridge  •
Richmond upon Thames  •
Southwark  •
Sutton  •
Tower Hamlets  •
Waltham Forest  •
Wandsworth
 |
**Metafora** (grč. *meta* = promjena, *pherein* = nositi; μεταφορά = prijenos) skraćena je poredba, po njoj se ostvaruje prijenos značenja tako da se istakne jedna zajednička značajka iz po njoj iz jednog područja života i svijeta koja se poveže s drugim područjem.

> *Metafora je semantička preinaka osnovnih značenjskih jedinica koju uzrokuje, odnosno indicira kontekst od njih bitno različit.''* (Ante Stamać)
> 
>

Metafora u poeziji
------------------

* Ivan Gundulić, „Suze sina razmetnoga"

> Ah, sad imam pamet hitru,  
> 
> Sve je, što svijet gleda i dvori,  
> 
> **Na ognju vosak**, **dim na vitru**,  
> 
> **Snijeg na suncu**, **san o zori**,  
> 
> **Trenuće oka**, **strila iz luka**,  
> 
> Kijem potegne snažna ruka.
> 
> 
> 

* Tin Ujević, „Svetkovina ruža"

> **Ruže su munje misli,** one su u srce strijela**,**
> ruže bogate, besplatne, u bašti na ivici druma.  
> 
> O **ruže su kâd nebeski**, **one su oko vidjela**,  
> 
> i **muzika prirode s mirisom jezovitih šuma**.
> 
> 
> 

* William Shakespeare, „Kako vam je drago"

> **Cijeli je svijet pozornica**  
> 
> i **svi su muškarci i žene tek glumci**:  
> 
> imaju svoje izlaske i ulaske
> 
> 
>

Metafora u govoru
-----------------

Neke su metafore postale frazama koje više i ne primjećujemo. Ako se neka metafora često rabi, govornici je prestaju gledati kao metaforu:

*jagodica* (prsta) - umanjenica od imenice *jagoda*
*jabučica* (Adamova) - umanjenica od imenice *jabuka*
*ogranak* (poduzeća) - manja grana koja se odvaja od veće grane
*umoran* - od glagola *umoriti*, ubiti
No, metaforički su frazemi česti i u svakodnevnome, kolokvijalnome govoru. 

*mačji kašalj, Potemkinova sela, mirna Bosna, sezona kiselih krastavaca*
Ili pak u oznakama karakternih osobina:

*On je **lisac**. Njihov je predsjednik pravi **lav**.*

***Metafora*** na Wikimedijinoj ostavi
**Nikola Iločki** (Újlaki Miklós) (1410. - 1477), ban "cijele Slavonije" (totius Sclavoniae) od 1457. do 1463 i kralj Bosne 10.11. 1471. - 1477. 

Nikola Iločki bio je najpoznatiji gospodar grada Iloka, moćni hrvatsko-ugarski velikaš i pretendent na kraljevsku krunu, ban Hrvatske, Slavonije i Mačve, prior Vranski, vojvoda od sedmogradski, palatin ugarski, te ga je hrvatsko-ugarski kralj proglasio za kralja Bosne 10.11. 1471.. 

Za njegove vladavine Ilok je proživljavao svoje „zlatno doba", a gradska je jezgra utvrđena zidinama koje su velikim dijelom očuvane i danas. Nikola je također obnovio i nadogradio franjevački samostan i crkvu sv. Petra iz 14. stoljeća, koja je kasnije posvećena sv. Ivanu Kapistranu. Imao je ugled velikog junaka i proslavio se u službi četiri kralja: Albrechta Austrijskog, Vladislava Varnenčika, Ladislava "posmrtnog" (posthumus), i Matijaša Korvina. 

Naslijedio ga je sin Lovro (?-oko 1525.).

Nikolin srebrni dinar
---------------------

Kao i svaki drugi velikaš i kralj tako je i Nikola Iločki kovao svoj vlastiti novac i to upravo u Iloku, u sklopu srednjovjekovnog grada. Novac je vrijedan i zanimljiv i po tome što se na njemu pojavljuju neki od najstarijih tragova i elemenata današnjeg hrvatskog grba – crveno – bijelih polja.

Bilješke
--------

1. ↑  Hrvatska franjevačka provincija sv. Ćirila i Metoda Arhivirano 2008-10-04 na Wayback Machine-u Župa sv. Ivana Kapistrana - Svetište
2. ↑  Novi List 10.11.2009 dio godišnjice
| Nepalski jezik(नेपाली Nepālī) |
| --- |
| Govori se u: | Nepal, Indija, Butan |
| Broj govornika: | 17 miliona (kao prvi jezik), ukupno 35 miliona |
| Status jezika: | Zvanični jezik Nepala i indijske države Sikim |
| Pismo: | Devanagari |
| Jezička grupa: | indoevropski
 indoiranski
  indoarijevski
   **nepalski** |
| Kodovi i šifre nepalskog jezika |
| ISO 639-1 | ne |
| ISO 639-2 | nep |
| SIL | NEP |

**Nepalski jezik** (नेपाली Nepālī, *kaškura*) je jezik iz indoevropske porodice jezika. Nepalski jezik je maternji jezik za oko polovinu stanovništva Nepala, dok većina ostalih stanovnika govori nepalski kao drugi jezik. Ovaj jezik se govori i na severu Indije, gde je zvanični jezik države Sikim. 

Nepalski jezik se ponekad naziva *gurkali* ili *gorkali*, što bi značilo jezik naroda Gurka, i *parbatija*, „jezik planina". Kaškura je najstariji naziv, što je jezik naroda *Ka*, indoarijevskog naroda, koji je gajio pirinač u području zapadnog Nepala od praistorijskih vremena. Drugi tradicionalni jezik ovog područja je kamkura jezik, grupa tibeto-burmanskih dijalekata iz centralnog Nepala, karakterističnih za narod *Kam*. 

Nepalski je najistočniji od jezika *pahari*, grupe jezika i dijalekata iz podnožja Himalaja. Na ovaj jezik su uticali tibeto-burmanski jezici i indoevropski jezici. Nepalski je veoma sličan hindiju, ali je konzervativniji, sa manje persijskih i engleskih pozajmljenica, a više izvornih izraza iz sanskrita.

Primeri
-------

* namaste नमस्ते -- pozdrav: „pozdravljam Boga u tebi"
* tapain ko naam ke ho? तँपाईको नाम के हो? - Kako se zoveš?
* mero naam aalok ho मेरो नाम आलोक हो - Zovem se Alok.
* kaaThmaDau jaane baaTo derai laamo ča. काठमाडौँ जाने बाटो धेरै लामो छ - Put do Katmandua je veoma dug.
* nepalma baneko. नेपालमा बनेको - Proizvedeno u Nepalu.
* Ma Nepali hu. म नेपाली हूँ - Ja sam Nepalac.
* Pugjo. पुग्यो - Dovoljno je.

Eksterni linkovi
----------------

***Nepalski jezik*** na Wikimedijinoj ostavi

WikipediaWikipedia
***Nepalski jezik*** nа Wikipediji

Forum za diskusije na nepalskom jeziku

| * p
* r
* u
 Službeni jezici Indije |
| --- |
| Unijski nivo | 
* hindi
* engleski

 |
| Ostali jezici | 
* asamski
* bengalski
* bodo
* dogri
* gudžarati
* hindi
* kanada
* kašmiri
* konkani
* maithili
* malajalam
* manipuri
* marati
* nepalski
* orija
* pandžabi
* sanskrt
* sindi
* santali
* tamilski
* telugu
* urdu

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85090833
* GND: 4196426-3
* SUDOC: 028152182
* BNF: cb12004356v (podaci)
* NDL: 00568108
* NKC: ph631761

 |
Nagasena na dvoru kralja Menandra.
**Nāgasena** je bio brahman koji je živio u drevnoj Indiji oko godine 150. pne, te postao budistički arhat. Poznat je po odgovorima na pitanja o budizmu koje je postavio indo-grčki kralj Menandar I (pali: Milinda), a koji su prikupljeni u tekstu *Milinda Pañha*.

Učenje
------

U čuvenom budističkom spisu Milindina pitanja, Nagasena razjašnjava kralju Milindi teže shvatljiva pitanja budističke nauke, između ostalog nesopstvo. Nagasena objašnjava da je ime samo oznaka koje ne predstavlja stvarni entitet, a Milinda pokazuje nevericu u vezi sa tom idejom. Nagasena ga onda pita kako je došao do njega. Kralj kaže da je došao kočijom. „Pokaži mi kočiju", zamoli ga Nagasena. „Je li ruda kočija?" „Ne", reče kralj. „Je li to osovina?" „Nije." „Jesu li to točkovi, trup, držalje za barjak, jaram, uzde ili bič?" i opet kralj odgovara odrečno. „Jesu li onda kočije nešto drugo osim tih delova?". Kralj i na ovo odgovara sa „ne" i prinuđen je da prizna kako su „kočije" naziv za zbirku delova. Na kraju Nagasena izgovara stihove iz Tipitake (SN V.10): Baš kao što se za sklop delova koristi reč kočija, tako, kada postoje sastojci, po dogovoru ih nazivamo bićem.

Na pitanje kralja Milinde: "*Može li postojati preporađanje, kad nema preseljenja duše?*" Nagasena odgovara na sledeći način: "Da, poštovani kralju, može. Baš kao što neko može upaliti lampu koristeći neku drugu već upaljenu, a da pri tome ništa ne prelazi sa jedne lampe na drugu ili bas kao što učenik može naučiti stihove napamet od svog učitelja, a da se stihovi ne sele iz učitelja u učenika."

Izvori
------

1. ↑   P. 196 *Brahmins through the ages: their social, religious, cultural, political, and ...* By Rajendra Nath Sharma
2. ↑  Kočije Dhamme
3. ↑  Milindapanha, V.5

Vidi još
--------

* Milindina pitanja
**Nevis** je drugi otok u Federaciji Kristofor i Nevis. Nalazi se u arhipelagu Mali Antili u Karipskom moru.

Geografija
----------

Nevis okružen koraljnim grebenima, leži 3 km jugoistočno od većeg Saint Kittsa (Sv. Kristofora), od kog je razdvojen kanalom zvanim Narrows. Nevis je goroviti otok kružne forme. Najviši vrh je istoimeni Nevis, visok 985 metara, kog sa sjevera podupire brdo Round visoko 309 m, a sa juga brdo Saddle visoko 564 m. Tlo mu je glineno i pokriveno vulkanskim kamenjem.

Na njegovoj površini od 92,5 km² živi 11.415 stanovnika. Administrativni centar je Charlestown u kom živi 1790 ljudi i spojen je sa St. Paul Charlestownom gdje živi dodatnih 1847 stanovnika.

Klimatske prilike slične su onima na Saint Kittsu, a kako leži u pojasu tropskih ciklona, isto tako od augusta do oktobra trpi posljedice njihova razaranja.

Historija
---------

Do Nevisa je 1493. doplovio Kristofor Kolumbo i nazvao ga *Las nieves* (dosl. Snježni) kad je s broda ugledao njegov vrh sav u magli. Kolonizirali su ga Englezi 1628. i ubrzo je postao jedan od najnaprednijih otoka u Antilima, iako je tokom 17. i 18. vijeka trpio od francuskih i španjolskih napada. Ekonomski je prosperirao sve do sredine 19. vijeka. Na Nevisu je 1755. ili 1757. rođen Alexander Hamilton, jedan od Očeva osnivača Sjedinjenih Američkih Država.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Saint Kitts and Nevis*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 3. 5. 2019.
2. ↑  „*St. Kitts and Nevis*" (engleski). City population. Pristupljeno 3. 5. 2019.
3. ↑  „*Alexander Hamilton Biography*" (engleski). Biography. Pristupljeno 5. 5. 2019.

Vanjske veze
------------

***Nevis*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Nevis Tourism Authority* (`en`)
* *Saint Kitts and Nevis* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 137198947
* LCCN: n79145320
* GND: 4207241-4
* SUDOC: 027864839

 |
|  |
| --- |
|  |
| ***Nika sa Samotrake*** |
| **Nepoznat**, c. 220. - 190. pne. |
| mramor, 328 cm |
| Louvre, Pariz |
|  |

**Nika sa Samotrake** (**Krilata pobjeda**), nepoznatog autora (vjerojatno *Pitokritos s Rodosa*), je najveće i najuspješnije djelo helenističkog razdoblja. Podignuta je oko 190. pne. u slavu zajedničke pomorske pobjede Pergama, Rimljana i Rodosa nad sirijskim vladarom Antiohom III. (189.-182. pne.). Danas se nalazi na počasnom mjestu glavnog stubišta muzeja Louvre u Parizu.

Ovaj mramorni kip visok 2,4 metra je prvobitno stajao na otoku Samotraci i to na postolju izvedenom u obliku brodskog pramca. Boginja je prikazana s krilima koje drži potpuno raširenima iza njenog tijela tako da izgleda kao da u njih puše vjetar, ima i izrazito složeno rađenu draperiju koja nam izgleda tako tanka da otkriva dijelove tijela ispod nje.

Pogled na skulpturu s prednje strane.
Položaj figure je takav da podsjeća na figure s pramca broda, a pokret volumena je usmjeren u različitim smjerovima. Najintenzivnija je iz profila; prednja dijagonala torza savija se usprkos vjetru, a dinamičnost kompozicije pojačana je iskorakom desne noge, pokretom lijeve noge i krilima koji su ostali straga. 
Komplicirani pokret naglašava dinamična površina, tj. masivni nabori koji vijugaju preko cijelog tijela koji su stupnjevani od neznatnih nabora označenih ispredkidanim linijama do visokih izbočenja koja imaju vlastitu površinu, onovno mnogostruko naboranu. To dovodi do jakih sukoba svjetla i sjene koji izražavaju sam sukob volumena i prostora. Ovaj sukob je u kontrastu s iluzijom prozirnosti tkanine u predjelu torza.
Obradom površine umjetnik je inzistirao na svojstvima onoga što prikazuje – mekoći tijela, lepršavosti, tankoći tkanine, potpuno negirajući tvrdoću materijala i statičnost skulpture, dajući joj neviđenu živost.
Ovakav kiparski tretman neće biti ostvaren sve do kiparstva baroka u 17. stoljeću.

Danas skulpturi nedostaje glava, dok su lijevo krilo, desna starna grudi i postolje novi.

*Swoosh logo* marke Nike.
Pri izradi zaštitnog znaka (logo) sportske marke „Nike, inc." 1971. popularni *Swoosh*, dizajnerica Carolyn Davidson se poslužila upravo obrisima ove skulpture.

Veze
----

***Nika sa Samotrake*** na Wikimedijinoj ostavi

* Starogrčka skulptura
* Starogrčka umjetnost
**Nikenet** (starogrčki: ), sa ostrva Samosa ili iz grada Abdere, bio je grčki epski pesnik i pisac epigrama koji je živeo u drugoj polovini 3. veka pne. Atenej nije bio siguran da li je Nikenet rođen na Samosu ili u Abderi, a Stefan Bizantinac ubraja ga među poznate Abderane. Napisao je jedan epilij pod naslovom *Lirk*, koji citira Partenije iz Nikeje, te *Katalog žena*, koji je spomenut u Atenejevoj *Gozbi sofista*. i koji je verovatno bio inspirisan *Katalogom žena* koji se u antici pripisivao Hesiodu. Ta su dva epska dela izgubljena, ali je u *Palatinskoj antologiji* pod Nikenetovim imenom sačuvano šest epigrama, od kojih jedan, na primer, opisuje izlet kod Herinog hrama na Samosu.

Literatura
----------

* Hornblower, Simon; Spawforth, Antony (2003). *The Oxford Classical Dictionary*. New York: Oxford University Press.
* Gunn, William Maxwell (1867), „Nicaenetus",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 5318072
* ISNI: 0000 0000 1317 8212
* GND: 102400318

 |
Kišna šuma na otoku Fatu-Hiva, Otoci Marquesas je primjer nedirnutog prirodnog resursa.
**Prirodni resursi** su pojave, procesi ili objekti u prirodi koji utiču konstruktivno ili destruktivno na razvoj živih bića i njihovih aktivnosti. Čovek može koristiti prirodne resurse kao potencijale za razvoj. Prirodni resursi čoveku koriste za stanovanje, ishranu, proizvodnju energije i eksploataciju. Šteta koju čoveku nanose prirodni resursi se ispoljava u vidu bolesti, prirodnih nepogoda ili ugrožavanja životne sredine. 

Osnovni prirodni resursi su: 

* zemljište (poljoprivredno, građevinsko i šumsko)
* stene, minerali, fosilna goriva
* voda
* klima (sunce, vetar, plima i oseka)
* flora i fauna

Prirodni resursi se mogu podeliti na više načina na: 

* ograničene i neogranične
* obnovljive i neobnovljive
* biotičke i abiotičke

Prirodni resursi su ekonomska interpretacja prirodnog potencijala u smislu iskorištavanja prirode od strane čoveka. Prisustvo prirodnim resursima predstavlja mogućnost za njihovu ekspoloataciju. Prirodni resursi su definisani ljudskom percepcijom, navikama i potrebama, ono što predstavlja resurs u jednoj kulturi ne mora biti percipirano kao potencijal za stvaranje bogatstva u drugoj kulturi.
**Maidstone** je grad od 107,627 stanovnika na jugoistoku Engleske.

On je i administrativni centar (sjedište vijeća) Grofovije Kent i Distrikta Maidstone.

Geografske karakteristike
-------------------------

Maidstone leži na rijeci Medway, udaljen 61 km jugoistočno od Londona.

Distrikt Maidstone koji ima 155,143 stanovnika, je u najvećoj mjeri ruralni kraj, koji pokriva veliko područje centralnog Kenta.

Historija
---------

Njegovo ime - Maidstone izvedeno je od saksonskog - **Maeidesstana**, u Domesday Booku (1086) je navedno kao *Meddestane*, a pretpostavlja se da je značilo - *Djevojčin kamen*.

U vrijeme kad je nastao Domesday, naselje je bilo poznato po proizvodnji soli, jeguljama i mlinovima. Zna se da je bilo feud Nadbiskupa od Canterburyja, koji su u njemu živjeli sve do reformacije.

Maidstone se razvio kao trgovište, nakon tog je u nekoliko navrata dobio povelju o statusu grada, posljednja mu je odobrena - 1747.
Valonski tkalci koji su se od 1567. počeli naseljavati u gradu, donijeli su i znanje izrade tkanina, pa je Maidstone postao poznat po izradi odjeće.

U Maidstonu je od 13. vijeka povremeno održavao svoje sjednice (assize) kraljevski dvorski savjet. Još od srednjeg vijeka u današnjem predgrađu *Penenden Heath*, održavale su se skupštine grofovije, javna pogubljenja i veliki skupovi, ta tradicija egzistirala je sve do 19. vijeka, nakon čeg je taj prostor 1882. otvoren kao javni park.

Znamenitosti
------------

Gotička parohijska crkva podignuta je od lokalnog vapnenca (kentski rag), koji se iskapa iz rimskih vremena. Od njega su podignute i mnoge londonske građevine; Hampton Court, Tower.

Među brojnim historijskim i arhitektonskim spomenicima ističe se srednjovjekovna Nadbiskupska palača uz druge sakralne objekte i nekoliko historicističkih palača.

Privreda
--------

Današnji Maidstone je prije svega trgovački centar poljoprivrednog kraja i sjedište administracije grofovije i lokalnog distrikta.

Poznat je kao najveći proizvođač hmelja i po voćarstvu.
Najznačajniji industrijski objekt je tvornica papira, pored tog u gradu se proizvode poljoprivredni alati, pivo i slad.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska, Beauvais

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  „*Maidstone*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 29. 11. 2016.

Vanjske veze
------------

***Maidstone*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Maidstone Town Council* (`en`)
Quirino Cristiani

**Quirino Cristiani** (Santa Giuletta, Italija, 2. jul 1896 – Bernas, 2. august 1984) bio je argentinski karikaturist, filmski animator i režiser, poznat kao pionir filmske animacije i autor prvog cjelovečernjeg filma u historiji.

Rodio se u Italiji i kao dijete je sa roditeljima 1900. doselio u Buenos Aires, gdje je u mladosti otkrio talent za crtanje i iskoristio ga za političke karikature. Na temelju njih je 1917. nastao *El Apóstol*, 70-minutni animirani film u kome se na satirički način prikazivala vladavina tadašnjeg argentinskog predsjednika Hipolita Yrigoyena, a koji se smatra prvim cjelovečernjim ostvarenjem filmske animacije. Taj je film, međutim, 1926. stradao u požaru koji je zahvatio studio njegovog producenta Frederica Vallea. Godine 1931. je Cristiani iskoristio Yrigoyena za zvučni animirani film pod naslovom *Peludópolis*. Cristiani je bio poznat po ljevičarskom svjetonazoru, zbog čega su mu djela bila čest predmet cenzure. Najveće poteškoće mu je, međutim, donijela dolazak Disneyevih filmova u Argentinu 1940-ih koji su za predstavljali preveliku konkurenciju. Zbog njih je morao odustati od proizvodnje vlastitih, te se preorijentirao na distribuciju stranih animiranih filmova.

Filmografija
------------

* 1917: *El Apóstol*
* 1918: *Sin dejar rastros*
* 1923: *Firpo-Dempsey*
* 1924: *Umbertito de garufa, Urugayos forever*
* 1925: *Rinoplastia, Gastrotomia*
* 1931: *Peludópolis*
* 1938: *El mono relojero*
* 1940-1951: *Da Nasrda mono eco Mornici* (izdan 1970)

Izvori
------

* Giannalberto Bendazzi (Anna Taraboletti-Segre, translator); *Cartoons: One Hundred Years of Cinema Animation*; Indiana University Press; ISBN 0-253-20937-4 (paperback reprint, 2001)

Vanjske veze
------------

* Quirino Cristiani na IMDb-u (`en`)
* Quirino Cristiani na Cinenacional.com
* Quirino Cristiani, The Untold Story of Argentina's Pioneer Animator, by Giannalberto Bendazzi:
* Quirino Cristiani Movie, by Gabriele Zucchelli:
**Nikola II.**
**Nikola II.** (Moskva, 18. svibnja 1868. - Jekaterinburg, 17. srpnja 1918.) je bio poslijednji okrunjeni ruski car, kralj Poljske i vojvoda Finske. Vladao je od 1894. pa do prisiljenog abdiciranja 1917. Završio je vladavinu za vrijeme Oktobarske revolucije 1917. kad su on i njegova obitelj ubijena od boljševika.

Mladost
-------

Rođen je u Moskvi 1868. godine. Bio je najstariji sin cara Aleksandra III i carice Marije Fjodorovne (Dagmar od Danske).

Oženio je Aliciju od Hessena (Aleksandra Fjodorovna), s kojom je imao petero djece, četiri kćeri i jednog sina. Ubrzo po vjenčanju umro mu je otac i Nikolaj je naslijedio rusku krunu.

Vladavina
---------

Period njegove vladavine obilježio je ekonomski razvoj Rusije i, istovremeno, porast socijalno-političkih kontradikcija i revolucionarnih pokreta koji su doveli do revolucija (1905 — 1907; 1917. godine). U vanjskoj politici vodio je politiku ekspanzije na istok gdje je vodio rat s Japanom. U Prvom svjetskom ratu priključio se Antanti. Opće nezadovoljstvo u društvu, pojačano dugim i iscrpljujućim ratom, dovelo je do svrgavanja carskog režima u Februarskoj revoluciji 1917. godine.

Djeca
-----

* **Velika kneginja Olga Nikolajevna** (rus. Великая Княжна Ольга Николаевна) bila je najstarija kćer Nikole i njegove žene Aleksandre. Rodila se 16. studenog 1895. godine, a ubijena je 17. srpnja 1918. godine. Kao careva kći, nosila je titulu Velike kneginje.
* **Velika kneginja Tatjana Nikolajevna** (rus. Великая Княжна Татьяна Николаевна) bila je druga Nikolina kćer, rođena 11. lipnja 1897. godine, a ubijena je kada i cijela njezina obitelj. Pošto je bila careva kći, bila je Velika kneginja.
* **Velika kneginja Marija Nikolajevna** (rus. Великая Княжна Мария Николаевна) rođena je 27. lipnja 1899. u Peterhofu, u Rusiji, i bila je treća kćer cara Nikole, a ubijena je 17. srpnja 1918.
* **Velika kneginja Anastazija Nikolajevna** (rus. Великая Княжна Анастасия Николаевна) rođena je 18. lipnja 1901. u Peterhofu. Bila je četvrta kćer ruskog Cara. Ubijena je s ostatkom svoje obitelji 17. srpnja 1918. godine.
* **Veliki knez i carević Aleksej Nikolajevič** (rus. Наследник-Цесаревич и Великий Князь Алексей Николаевич) bio je najmlađe dijete cara Nikole. Rodio se 12. kolovoza 1904. u Peterhofu. Kako je bio jedino muško dijete, proglašen je carevićem i nasljednikom prijestolja. Vrlo često je bio bolestan i slabog zdravlja. Ubijen je od strane boljševika 17. srpnja 1918. godine.

Istraga pogubljenja
-------------------

Moderna policijska istraga ubojstva cara i njegove obitelji koja je počela 2009. godine  je došla do iznenađujućeg zaključka da su oni streljani po naređenju Ural Sovjeta bez znanja vlade Sovjetske Rusije. U istrazi je otkriveno da je Ural Sovjet donio odluku o pogubljenju 12.7. 1918. i potom niko o tome nije obavješten do 16.7. 1918 kada se poslao telegram Lenjinu, a tada sovjetsko rukovodstvo više nije imalo vremena za sastanak i donošenje odluke prije pogubljenja u noći 16./17.7. 1918. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Car Rusije** | Nasljednik: |
| **Aleksandar III.** | **Mihajlo II.** |

  


***Nikola II. ruski car*** na Wikimedijinoj ostavi
**Palma Stariji** (\* Serina, Bergamo 1480 - † Venecija, 1528), rođen je kao *Jacopo Negretti*, bio je talijanski slikar venecijanske slikarske škole. U talijanskom slikarstvu znan je kao **Palma il Vecchio**) da bi ga se razlikovalo od njegova pra nećaka Palme il Giovanea (Palme Mlađeg).

Biografija
----------

U rodnoj Serini je vjerojatno vrlo malo boravio, vrlo brzo odlazi za Veneciju, koja je u to vrijeme predstavlja umjetničko i privredno središte sjeverne Italije. Prvi dokaz o njegovoj prisutnosti u Veneciji potječe iz 1510 godine, kad se pojavljuje kao svjedok kod jednog notara. 

Ispočetka slika poput *Andreje Previtalija*, svog zemljaka iz Bergama), zatim na njega počinju utjecati venecijanski slikari; Giovanni Bellini i Giorgione (talijanski povjesničar umjetnosti Giulio Carlo Argan je vidio i utjecaj Vittorea Carpaccia). Zatim je počeo posjećivati Tizianovu slikarsku bottegu, gdje se zaljubljuje u slikarevu kćer Violante, ali uz to radi na brojnim narudžbama koje mu dolaze u velikom broju sa svih strana.
Čitavo vrijeme je prijatelj i istovremeno konkurent Lorenza Lotta u borbi za bogate naručitelje. 

Ono što je paradoksalno je da je od njega ostalo samo jedno potpisano djelo, *Madonna*, koja se danas čuva u Berlinu, tako da su mnoge njegove slike predmet su žestokih polemika među povjesničarima umjetnosti, jer neki ta djela pripisuju njemu, dok drugi ostalim venecijanskim slikarima; Giorgioneu, Belliniju, Carpacciu...

U svakom slučaju uvijek se da iščitati da je Palmino slikarstvo sretan spoj vrhunskog bogatstva boja, kome ne nedostaje i snažan precizni crtež.

Mučeništvo sv.Petra (Alzano Lombardo, Bergamo)
Njegovo remek-djelo je oltar za crkvu *Santa Maria Formosa* u Veneciji. To je triptih na kojem je sv. Barbara između svetog Antuna Pustinjaka i sv Sebastijana. Drugi njegov vrlo poznati rad nalazi se danas u Dresdenskoj galeriji, to je slika, sa prikazom triju sestara u prirodi, ovu sliku često zovu *Tri gracije*. Treći njegov značajni rad, je otkriven u Veneciji 1900 godine, to je portret mlade žene za koju se drži da predstavlja *Violante* (Tizianova kći). 

Ostala djela koja mu se pripisuju su; *Posljednja večera* u crkvi Santa Maria Mater Domini, *sv.Marija sa sv.Jurjem i sv.Lucijom* , u crkvi San Stefano u Vicenzi, *Bogojavljenje*, (u galeriji Brera, Milano), *Poklonstvo pastira*  (Louvre, Pariz), *Sveta obitelj sa sv. Katarinom, sv. Ivanom i darivateljima* (Beli dvor, Beograd), *Sveti Petar sa šest svetaca" i* Uznesenje Blažene Djevice*, (Gallerie dell'Accademia, Venecija) i* Krist u Emausu *(Galerija u Palači Pitti, Firenca).* 

Naslikao je puno slika s temom Svetih Razgovora (to mu je bila omiljena tema) najpoznatija od njih Sveta obitelj sa sv Ivanom Krstiteljem i sv Lucijom, u Galeriji dell'Accademia u Veneciji. Ostale poznate Svete konverzacije, čuvaju se danas u; Rimu (Galerija Borghese), Kölnu, Firenci (Uffizi i Pitti), Drezdenu, Münchenu i Beču.

Izvori
------

1. ↑  Palma Stariji na Katoličkoj enciklopediji (`en`)
2. ↑  - O Palmi Starijem na Encyclopedia Britannica (`en`)

***Palma Stariji*** na Wikimedijinoj ostavi
**Nynetjer**, **Ninetjer** ili **Ninečer** bio je treći kralj iz Druge egipatske dinastije. Spominje se u Kamenu iz Palermu, kao i pečata pronađenih u podzemnoj galeriji Saqqare. Ta je galerija možda bila njegov grob. Postoje brojni predmeti iz njegove vladavine za koju se vjeruje da je bila prilično duga i prosperitetna. Taj dojam je potvrđen analizom koju je Toby Wilkinso na Kamenu iz Palerma i Kairskom fragmentu Jedan (CF1)--najvećem i najvažnijem fragmentu ovog dokumenta citiranom u knjizi *Royal Annals of Ancient Egypt*. Wilkinson zajljučuje da ovaj anal pripisuje Ninetjeru vladavinu od "**40 potpunih i djelomičnih godina**." (Wilkinson: str.79) Također bilježi da je Kamen iz Palerma Registar IV spominje od 6. do 21. godine Ninetjera, dok Kairski fragment Jedan bilježi posljednje godine i kraj kraljeve vladavine. (Wilkinson: str.258)

Literatura
----------

* Toby A. H. Wilkinson, *Early Dynastic Egypt*, Routledge, London/New York 1999, ISBN 0-415-18633-1, 85-87
* Toby Wilkinson, Royal Annals of Ancient Egypt: The Palermo Stone and Its Associated Fragments, (Kegan Paul International), 2000

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Raneb** | **Faraon Egipta***Druga dinastija* | Slijedi:**Wneg** |

***Ninetjer*** na Wikimedijinoj ostavi
**Michael Rooker** (Jasper, SAD, 6. travnja 1955.) američki glumac.

Životopis
---------

Rooker je rođen u Jasperu u Alabami ima osmero braće i sestara. Studirao je u Chicagu, gdje je preselio sa svojom majkom, braćom i sestrama u dobi od trinaest godina, nakon što su njegovi roditelji razveli. 

Svoju prvu filmsku ulogu imao je 1986. godine u filmu Henry: Portret serijskog ubojice, film se temelji na ispovijesti serijskog ubojice Henrya Lee Lucasa. Tijekom sljedećih godina pojavio se u brojnim filmovima uključujući filmove Mississippi u plamenu, Sakupljač kostiju, Eliminator, Specijalna jedinica, Elitni ubojice, Misterija i drugi. Kao gost nastupio je u TV seriji Zvjezdana vrata SG-1 i Crime Story.
Godine 2010. Rooker je glumio Jamesa Felixa McKenneya u horor filmu Hipotermija. U lipnju 2010. objavio je na svojem Twitter profilu da će se pojaviti u AMC-evoj serija Živi mrtvaci. U seriji glumi Merlea Dixona, jednog od preživjelih ljudi nakon invazije zombija.

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica Michaela Rookera
* Michael Rooker na Internet Movie Database

Izvor
-----

1. ↑
2. ↑  Michael Rooker Biography - Yahoo! Movies
3. ↑
4. ↑  „Dark Sky's Hypothermia is Rolling! Full Casting News". DreadCentral.
5. ↑  „Michael Rooker Scores Leading Role in Dark Sky's 'Hypothermia'!". BloodyDisgusting.
6. ↑  „Michael Rooker Joining AMC's The Walking Dead". DreadCentral.
**Reigate** je grad od 22,903 stanovnikana jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey.

On je administrativni centar Distrikta Reigate and Banstead.

Geografske karakteristike
-------------------------

Reigate je jedno od londonskih predgrađa na sjeveru Surreya, udaljen tridesetak km južno od centra Londona. On se prostire na sjeveroistoku Grofovije Surrey, na granici Greater Londona po obroncima North Downsa.

Historija
---------

Za Reigate se pretpostavlja da je bio utvrđen još za saksonskih vremena. Zamak, koji danas više ne postaji, sagradili su Normani nakon Osvajnja Engleske.

Povelju o statusu grada dobio je 1863. a već 1887. imao je 18,662 stanovnika i tvornicu papira i celuloze.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: South East England" (engleski). City population. Pristupljeno 20. 03. 2017.
2. ↑  „Reigate" (engleski). Visit Surrey. Pristupljeno 20. 03. 2017.
3. 1 2  „*Reigate Surrey*" (engleski). Vision of Britain. Pristupljeno 20. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Reigate, Surrey*** na Wikimedijinoj ostavi

* Reigate (`en`)
**Olancho** (španjolski: *Valle de Olancho*) je dolina u departmanu Olancho u centru Hondurasa, najvažnija regija za privredu tog departmana.

Geografija
----------

Dolina je duga oko 70 km i ima prosječnu širinu od 13 km. Ukupna površina joj iznosi oko 93.000 hektara i najvećim dijelom je pogodna za ratarstvo (50%), a ostatak za ispašu. U dolini živi oko 47.000 stanovnika, od čega gotovo 60% u ruralnim područjima. Juticalpa je najveći grad i administrativni centar. Drugi veći urbani centar je Catacamas, udaljen oko 41 km istočno od Juticalpe. Preko doline od zapada prema istoku protiče rijeka Guayape sa svojim pritokama: Jalan, Juticalpa, Telica i Talgua. Sve one prosječno godišnje donose u dolinu do 70 m/s vode|, s tim da je prosječni minimalni dotok u aprilu i maju tek oko 21 m/s. U dolini je moguće imati dvije sezone žetve (maj-septembar i oktobar-februar). Prosječna nadmorska visina doline je od 391 do 426 metara.

Izvori
------

1. 1 2  „*Valle de Olancho*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 2. 4. 2019.
2. 1 2 3   „*Guayape regional development project*" (engleski). The World bank. Pristupljeno 2. 4. 2019.

Vanjske veze
------------

* *Valle de Olancho* (`es`)
**Noncello** (za antike zvan *Naone*) je rijeka na istoku Sjeverne Italije u regiji Furlanija-Julijska krajina, duga 15 km koja u cjelosti teče kroz tok Provinciju Pordenone.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Noncello* ima dva izvora kod Cordenonsa (danas predgrađe Pordenonea) koji se spajaju lijevo od Pordenonea, i teku dalje prema jugu kao *Noncello*. Desetak kilometara dalje kod mjesta Prata di Pordenone (Visinale) Noncello ima ušće u rijeku Meduna kao njegova desna pritoka.
*Noncello* je bio važan za razvoj Pordenonea, koji se i razvio kao riječna luka i trgovište u srednjem vijeku, i čije ime također vuče korijen od Noncella (latinsko ime grada bilo je **Portus Naonis** =luka na rijeci Naone). 

Preko Noncella i rijeka Meduna i Livenza iz Pordenonea se moglo doploviti do Venecije i Jadranskog mora.

U srednjovjekovnim dokumentima rijeka se spominje se pod imenima *Naunzel* i *Naun*. Od 12. vijeka postoji luka na Noncellu u Podenoneu, koja je kasnije izmještena oko 3 km nizvodno. Od 17. vijeka plovidbu po Noncellu regulira Mletačka Republika, koja je za iskrcavanje brodova iz Pordenonea odredila *ugljenarsku rivu* (riva del carbon) 30. marta 1616. Pred kraj stoljeća 27. januara 1690 dozvolila im je da pristaju na željeznoj rivi kod Rialta puno bliže centru.

Od 1672 brodovi s putnicima su redovito plovili za Veneciju, brod je iz Pordenonea kretao u subotu, a do Venecije koja je udaljena je oko 150 km riječnim putem stizao je u utorak u četiri sata ujutro. Čak se je i poštanski promet odvijao rijekom.
Promet Noncellom počeo je jenavati nakon pada Mletačke Republike, još veći udarac bio je dolazak željeznice u Pordenone 1855, od tad se Noncellom prevozio samo teret do polovice 20. vijeka.
Danas je dio rijeke kod Pordenonea *Park prirode*.

Izvori
------

Eksterni linkovi
----------------

* Fiume Noncello o Naone (Fiumi Italiani) (`it`)
* Fotografije rijeke Noncello Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u
**Novogodišnji seksualni napadi u Njemačkoj** odnose se na incidente prilikom proslave dočeka Nove 2016. godine na ulicama nekoliko njemačkih gradova gdje su zabilježeni masovni, i dotada nezapamćeni slučajevi masovnog, i prema nekim navodima, prethodno organiziranog nasilja, prvenstveno usmjerenog na mlade žene, a čiji su navodni počinitelji bili mladi muškarci porijeklom iz Sjeverne Afrike ili Arapskog svijeta, uključujući tražitelje azila i izbjeglice iz ratom pogođene Sirije koje je prethodne godine u Njemačku pozvala kancelarka Angela Merkel u nastojanju da okonča migrantsku krizu. 

Najpoznatiji i najmasovniji od tih incidenata se zbio u središtu Kölna pri čemu je sudjelovalo između 500 i 1000 počinietlja, te je kasnije prijavljeno 561 slučajeva seksualnog zlostavljanja i pljačke. Počinitelji su bacali petarde da bi izazvali konfuziju, a potom su stvarali dvostruke kordone oko žena - vanjski, koji je spriječavao bijeg i intervenciju, i unutrašnji, u kome su žrtve bile izlagane pljački, ali i hvatanju za genitalije, trganju odjeće i sl. 

Vlasti u Kölnu, uključujući policiju, su ispočetka tvrdile da je proslava Nove godine prošla u redu i da nije bilo nikakvih incidenata. Tek kada su se vijesti o tome, zajedno sa video-snimkama počele širiti društvenim mrežama, vlasti su priznale da se nasilje, uključujući ono seksualnog tipa dogodilo, odnosno da je uhapšeno nekoliko desetaka počinitelja sjevernoafričkog ili arapskog porijekla, uključujući azilante. Slični su događaji, iako u nešto manjoj mjeri, zabilježni na ulicama Hamburga, Stuttgarta, Bielelefda, Frankfurta i Düsseldorfa,.9. januara je njemačka Savezna kriminalistička policija izjavila kako metoda napada odgovara *taharuš gamea*, odnosno vrsti razbojničkog ili seksualnog napada koja se prakticira u arapskim odnosno sjevernoafričkim zemljama.

Napadi su dobili dodatnu političku dimenziju nakon što je Henriette Reker, novoizabrana gradonačelnica Kölna poznata po žustrom zalaganju za primanje bliskoistočnih izbjeglicama, svojim sugrađankama savjetovala da slične napade u budućnosti izbjegnu tako da ne provociraju mlade useljenike, a što je od strane njenih kritičara protumačeno kako de facto uvođenje šerijatskog prava u Njemačkoj. Žestokoj kritici su podvrgnuti mediji, prije svega državna TV-kuća ZDF, koja dva dana uopće nije izvještavala o incidentima, a što je iz redova desnice i antiimigrantski raspoložene javnosti protumačeno kao cenzura i zataškavanje, kako se ne bi naškodilo službenoj politici Angele Merkel. Kao reakcija na događaje je došlo i do napada radikalnih desničara na stanovnike Kölna bliskoistočnog porijekla, odnosno demoliranje privrednih objekata u njihovom vlasništvu.

Vanjske veze
------------

***Novogodišnji seksualni napadi u Njemačkoj*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`de`) N-tv: *BKA überprüft Sex-Attacken bundesweit*
* (`de`) DW: *A 'new dimension' of sexual assault in Cologne*
* (`en`) RT: *‘Taharrush gamea’ comes to Germany? Police fear Cologne sex abuse may be imported practice*
***Novo doba*** je hrvatska televizijska mini-serija koju je 2002. producirala i na svom programu originalno prikazala Hrvatska radiotelevizija. Radnja je bila smještena u Split i pratila pustolovine članova redakcije dnevnog lista *Novo doba*, prikazujući na satirički način javni život u Hrvatskoj početkom 21. vijeka. Autori scenarija - Renato Baretić, Ivica Ivanišević i Ante Tomić - su *Novo doba* osmislili po uzoru na *Slobodnu Dalmaciju* gdje su radili kao novinari. Režiju je potpisao Hrvoje Hribar, a u glumačkoj ekipi su se uz profesionalne glumce našle i neke splitske javne ličnosti.

Glumačka postava
----------------

### Glavna glumačka postava

| Glumac/glumica | Lik |
| --- | --- |
| Mustafa Nadarević | Petar Strukan |
| Milan Štrljić | Lešić |
| Ksenija Pajić | Linda |
| Lucija Šerbedžija | Sandra Matošić |
| Žarko Radić | Kuzmić |
| Bruna Bebić-Tudor | Maca |
| Milan Pleština | Ante |
| Špiro Guberina | Lektor |
| Ante Čedo Martinić | Mile Pavičić |
| Joško Lokas | Robert "Robi" Dorić |
| Leon Lučev | Joško |

### Gostujuće uloge

*Glavni članak: Popis gostujućih uloga u "Novom dobu"*

Eksterni linkovi
----------------

* *Novo doba* na IMDb-u (`en`)
Za ostale ličnosti sa istim imenom, v. Nuada (razvrstavanje).
**Nuadu Finn Fáil** (Nuadu Lijepi od *Fála* - pri čemu "Fal" predstavlja poetsko ime za Irsku), sin Gíallchada, je bio, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Na prijestolje je došao ubivši svog prethodnika Arta Imlecha koji mu je bio ubio oca. *Lebor Gabála Érenn* navodi da je vladao šezdeset ili četrdeset godina (Geoffrey Keating navodi dvadeset, a Four Masters četrdeset) prije nego što ga je ubio Artov sin Bres Rí. *Lebor Gabála* navodi da je vladao u doba vladavine medijskog kralja Kjaksara (625-585. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* ga datira u period 755-735. pne. a *Annals of the Four Masters* u 1002-962. pne..

Sin mu je bio Áedan Glas

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Art Imlech**  |  **veliki kralj Irske** LGE 7-6. vijek pne.FFE 755-735. pne.AFM 1002-962. pne. | Slijedi: **Bres Rí**  |

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 247-249
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.26
3. ↑  *Annals of the Four Masters* M4198-4238
**Neogenski period** je jedinica geološkog vremena koja se sastoji od miocenske, pliocenske, pleistocenske i holocenske epohe. Neogenski period slijedi paleogenski period. 

U prošlosti su se izrazi *neogenski sistem* i *sistem gornjeg tercijara* koristili kako bi opisali današnji *neogenski period*. U to doba je neogen završavao s početkom kvartara, tj. na pliocensko-pleistocenskoj međi. 

Danas, međutim, postoji pokret među geolozima (posebno morskim geolozima specijaliziranim za neogen) da se sadašnji geološki period (kvartar) uključi u neogen, dok ostali (posebno oni specijalizirani za geologiju kopna) inzistiraju da kvartar bude posebni period zbog drukčijih nalaza. Ponešto zbunjujuća terminologija i neslaganje geologa o tome gdje treba povući hijerarhijsku među je posljedica sve finijeg granulariteta kako se nalazi približavaju sadašnjosti, i zahvaljujući tome što mlađi sedimentarni nalazi obično predstavljaju daleko veći izvor podataka od onih starijih te ukazuju na daleko veći broj oblika okoline. Dijeleći kenozojsku eru na tri (ili dva) perioda (paleogen, neogen, kvartar) umjesto sedam epoha, periode je nešto lakše usporediti s trajanjem perioda u mezozojskoj i paleozojskoj eri. 

Neogen pokriva otprilike 26 miliona godina. Za vrijeme neogena su sisavci
i ptice prilično evoluirali. Većina oblika je ostala relativno nepromijenjena. Dogodilo se nešto kontinentalnog pomaka, od kojih je najvažniji događaj bilo spajanje Sjeverne s Južnom Amerikom u kasnom pliocenu. Klima je nešto zahladila za vrijeme neogena, što je kulminiralo s kontinentalnim glacijacijama u slijedećoj kvartarnoj eri, koja je vidjela začetak genusa čovjeka.

| Kenozojska era |
| --- |
| Paleogen | Neogen |


| *Tercijarska pod-era* | *Kvartarska pod-era* |
| --- | --- |
| Neogenski period |
| Miocen | Pliocen | Pleistocen | Holocen |
| Akvitan | Burdigal | Zanklij | Donji |   |
| Langij | Seraval | Pjačentin | Srednji |
| Torton | Mesin | Gelasij | Gornji |

Galerija
--------

* Cladocora*Cladocora*
* Čeljusti MegalodonaČeljusti *Megalodona*
* Cetotherium*Cetotherium*
* Kentriodon*Kentriodon*
* Phorusrhacos*Phorusrhacos*
* Purussaurus*Purussaurus*
* Dromornis*Dromornis*
* Dinotherium*Dinotherium*
* Teleoceras*Teleoceras*
* Osbornoceros*Osbornoceros*
* Syndyoceras*Syndyoceras*
* Thylacosmilus*Thylacosmilus*
* Amphicyon*Amphicyon*
* Australopithecus*Australopithecus*
* Paraphysornis brasiliensis*Paraphysornis brasiliensis*


***Neogen*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85097134
* GND: 4130779-3
* BNF: cb11937399w (podaci)
* NKC: ph117617

 |