**Maks Fabiani** (\* 29. april 1865. selo Štanjel (Nova Gorica), † 18. august 1962, Gorica) bio je austrougarski, talijanski i slovenski arhitekt i urbanist, furlanskog porijekla.

Biografija
----------

Maks Fabiani bio je dvanajesto (od njih 14) dijete furlanskog veleposjednika Antonija Fabianija i tršćanske aristokratkinje Charlotte von Kofler (porijeklom iz Tirola). Djetinstvo i osnovno školovanje proveo je u selu Štanjel (općina Nova Gorica) u Vipavskoj dolini. Kako je rođen u multietičnoj porodici, odmalena je govorio talijanski i njemački a u školi naučio slovenski, nakon osnovne škole pohađao je gimnaziju u Ljubljani a nakon toga studij arhitekture na *Technische Hochschule* u Beču (1883./84.-1889.) 

Poslovna zgrada Portois & Fix u Beču
Nakon diplome zaposlio se kao asistent na Technische Hochschule u Grazu (1890.-1892.) Nakon toga dobio je stipendiju i dvije godine proveo na studijskim putovanjima prokrstarivši cijelu Evropu i Malu Aziju od 1892. do 1894. 
Nakon povratka u Beč zaposlio se u birou tada slavnog secesijskog arhitekta Otta Wagnera u kojem je radio na izgradnji bečkog metroa od 1894. do 1896. Od 1896. do 1910. radi kao asistent kod profesora *Karla Königa* na Technische Hochschule u Beču, tad je i doktorirao 1902 kao prvi diplomant na visokogradnji na istom fakultetu.
Od 1910. do 1917. radio je kao izvaredni profesor za ornamentiku i unutrašnju arhitekturu na Technische Hochschule, pred sam kraj rata 1917./18. imenovan je za redovnog profesora na Technische Hochschule, ali je 1918. napustio fakulet i Beč i vratio se u Goricu u tadašnju Kraljevinu Italiju gdje je preuzeo mjesto šefa biroa za obnovu Gorice, na tom mjestu radio je do 1922. U Gorici je radio i na gimnaziji kao profesor historije umjetnosti (1924.-1927) a prihvatio se i duštvenog rada kao sekretar goričkog društva inženjera i arhitekata (1924.-1945.). 
Pred kraj 1935. prihvatio je kanditaturu za predsjednika općine (podestà) svog rodnog Štanjela - u ime Partito Nazionale Fascista taj posao radio je i za vrijeme rata, uglavnom nastojeći da mu vojske ne oštete dvorac (do kojeg mu je bilo izuzetno stalo) i mjesto, tako da je kolaborirao sa svim zaraćenim stranama, pa i slovenskim partizanima. Pri samom završetku rata preselio se ponovno u Goricu gdje je i umro 1962 u dubokoj starosti sa 97 godina.

  

### Fabiani kao arhitekt

Fabiani je od 1896.-1917. radio kao samostalni arhitekt u Beču, tad je napravio svoje najznačajnije projekte; potpuno u duhu bečke secesije *Vilu Kellner* (1896), Upravnu zgradu za trgovce namještja *Portois & Fix* (1899. -1901.), zgradu *Artaria* (1901. -1902.) i svoj najslavniji objekt *Palaču Urania* (1909.) Nakon ljubljanskog potresa 1895, pobjedio je na natječaju za novu regulatornu osnovu grada, tadašnjeg velikog austrijskog autoriteta za urbanizam - *Camilla Sittea*. Na osnovu njegova plana izgrađen je današnji historijski centar Ljubljane. U Ljubljani se sprijateljio sa tadašnjim gradonačelnikom *Ivanom Hribarom*, te izveo nekoliko većih objekata u Ljubljani, a uz njegovu pomoć i zgrade slovenskih Narodnih domova u Trstu i Gorici.

Nakon Prvog svjetskog rata preselio se u Goricu, gdje je radio na obnovi teško stradalog grada. Pred početak Drugog svjetskog rata, potpuno se posvetio uređenju rodnog mjesta Štanjela, gdje je podigao općinski ured, osnovnu školu, ambulantu, kino i plesnu dvoranu u *Casa del Fascio*.

Nagrade i priznanja
-------------------

Rebublika Italija dodjelila mu je 10. februara 1951. *Medalju za zasluge u kulturi i umjetnosti*. Fabiania je 1952 predložio za doživotnog senatora tadašnji talijanski predsjednik vlade Alcide de Gasperi ali je to odbio zbog svojih poodmaklih godina (tad je imao 87)
Grad Beč je 1984. u 11. bezirku (Simmering) imenovao jednu ulicu po njemu - *Fabianistraße*

Anegdote vezane uz Fabiania
---------------------------

U intervjuju za talijansku reviju *La Nazione*, koji je objavljen tek 1966. Fabiani je izjavio, da je nešto prije prvog svjetskog rata u njegovu ateljeu u Beču radio Adolf Hitler, kojeg je on odpustio zbog netalentiranosti i slabog zalaganja na poslu.

Palača *Urania* Beč -1909/1910.

Najznačajnija djela
-------------------

* Palača Mladika (danas Ministarstvo za unutrašnje poslove, Ljubljana, Slovenija, 1896.
* Vila Kellner Beč, Austrija 1896.
* Kuća za odmor državnih službenika (danas Medicinski centar Opatija), Hrvatska 1896.
* Regulacioni plan Ljubljane, Ljubljana, Slovenija, 1898.
* Upravna zgrada Portois & Fix Beč, Austrija 1899. -1901.
* Kuća Artaria Beč, Austrija (1901. -1902.
* Zgrada trgovačke komore Gorica, Italija 1903.
* Narodni dom i Hotel Balkan (Danas viša škola za jezike) Trst, Italija 1905.
* Kuća Bartoli - Trst 1905.
* Palazzo Stabile Trst, Italija 1906.
* Palača Urania Beč, Austrija 1909.
* Obnova crkvice sv. Germana Brioni, Hrvatska, 1912.
* Obnova katedrale Gorica, Italija 1919.
* Urbanistički plan za Monfalcone, Italija 1919.
* Svetište di Monte Santo Gorica, Italija 1919.
* Villa Bigot Gorica, Italija 1921.
* Kuća Pellegrini Gorica, Italija 1922.
* Kuća Felberbaum Gorica, Italija 1925.
* Regulacioni plan za Veneciju 1952.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  Maks Fabiani, na portalu archINFORM (pristupljeno 9. 05. 2011.) ()
2. ↑  Andrej Hrausky i Janez Koželj: Maks Fabiani : Dunaj, Ljubljana, Trst (Ljubljana: Cankarjeva založba, 2010)
3. ↑  Fabiani kot mislec in človek, na portalu MMC RTV Slovenija (pristupljeno 9. 05. 2011.) ()
4. ↑  Marco Pozzetto: Max Fabiani, MGS PRESS S.a.s. Trieste (1998) str. 15.
5. ↑  "Max Fabiani" Pozzetto Marco editore MSG 1998 Press str. 50,51
6. ↑  Brigitte Hamann: *Hitlers Wien*, džepno izdanje, München, Zürich, 1998, str. 282.

Eksterni linkovi
----------------

***Maks Fabiani*** na Wikimedijinoj ostavi

* Max Fabiani, na portalu Architektenlexikon Wien 1880.-1945. ()
* Max Fabiani, na portalu archINFORM. ()