recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Komla Afeke Dumor** (\* 3. oktobar 1972 — † 18. januar 2014) bio je novinar iz Gane, rođen u Akri. Njegov deda je bio Philip Gbeho, kompozitor nacionalne himne Gane. Pred kraj života je bio poznat po TV emisiji *Focus on Africa* na televiziji BBC World News

Obrazovanje
-----------

Dumor je prvo studirao medicinu ali je zatim prešao na sociologiju i psihologiju, na čemu je diplomirao na Univerzitetu Gane a na Harvardu je masterirao javnu administraciju.

Karijera
--------

Počeo je kao voditelj jutarnjeg programa na radiju *Joy FM* u Akri. Gansko udruženje novinara mu je 2003. dodelilo nagradu Novinar godine .

Dumor se 2006. pridružio Afričkoj službi BBC-ja kao domaćin radio programa *Network Africa*. Na BBC World Service-u je od 2008. do 2012. bio voditelj emisije *The World Today*. Počevši od 2011. vodi i *World News* i *Africa Business Report*. Kada je ova druga emisija ponovo pokrenuta 2013. za domaćina je izabran dopisnik Lerato Mbele.

Na spisku koji je objavio londonski časopis *New African* od decembra 2013. imenovan je za jednog od 100 najuticajnijih Afrikanaca u 2013. s citatom:

"Ovo je bila godina sazrevanja za Komlu Dumora. Voditelj "Fokusa na Afriku", BBC-jevog glavnog i prvog ikad posvećenog dnevnog TV informativnog programa na engleskom za afričko gledalište, koji se emituje na BBC World News, utemeljio je sebe kao jedno od novih afričkih lica globalnog etra. Kao vodeći voditelj BBC Worlda, Dumor ima značajan uticaj na to kako se izveštava o kontinentu".
U vreme smrti Dumor je bio jedini zapadnoafrički spiker na BBC World News. Po rečima Mishal Husain, voditeljke programa *Today* na BBC Radio 4, "Komla je razvio sopstveni stil u programu, glatko je prelazio između TV i radija i uticao na izveštavanje o Africi širom BBC-ja. Peter Horrocks, BBC-jev direktor globalnih vesti, ga je opisao kao "vodeće svetlo afričkog novinarstva - posvećen prenošenju priče o Africi kakva je stvarno bila".

Lični život
-----------

Dumor je bio oženjen Kwansemom, s kojom je imao troje dece .

Smrt
----

Dumor je umro iznenada 18. januara 2014. u svom londonskom domu nakon srčanog zastoja. Predsednik Gane John Maham je u poruci na Twitteru rekao da je Dumor bio jedan od "najboljih ambasadora" Gane i "bio RTV ličnost izuzetnog kvaliteta i dar Gane svetu".

Sahranjen je 23. februara u Akri nakon ukazanih visokih počasti.

Spoljne veze
------------

* BBC World News: "Africa Business Report" (2009), YouTube.
* About Us, BBC World Service
* Focus and Network presenters, BBC World Service.
* "Ghana: Komla Dumor Anchors BBC Africa Business Report",by Cephas, 21 August 2009, allAfrica.
* Jason Von Berg and Nikita Camacho, "Video: Komla Dumor - The man behind the suit" Arhivirano 2014-01-09 na Wayback Machine-u, DStv, 18 November 2013.
* "Komla Dumor - The big anchor with the patience of a saint" Arhivirano 2016-03-03 na Wayback Machine-u, Joy Online, 4 December 2013.
* "Telling the African Story", Komla Dumor, TEDxEuston.
**Enrico Mattei** (21. april 1906 - 27. oktobar 1962) bio je italijanski demokršćanski političar i privrednik, najpoznatiji po tome što je od 1945. do smrti vodio državno naftno poduzeće ENI. Na tom se mjestu iskazao kao izuzetno vješti administrator i menadžer, učinivši ENI jednim od motora italijanskog ekonomskog buma, ali je također akumulirao izuzetnu moć učinivši ga svojevrsnom državom u državi, a sebe jednom od najuticajnijih ličnosti Prve republike. Mattei je na čelu ENI inzistirao na tome da Italija postigne energetsku nezavisnost, odnosno da energetske potrebe stvorene naglom industrijalizacijom zadovoljava iz alternativnih izvora, bilo da je riječ o prirodnom plinu, bilo o relativno jeftinoj nafti iz nedavno dekoloniziranih zemalja Bliskog istoka, bilo iz zemalja Istočnog bloka. Mattei je pred kraj života stekao izuzetno veliki broj neprijatelja, kako u američkoj vladi i njenim naftnim kompanijama (koje je prozvao Sedam sestara), tako i u Francuskoj zbog logističke podrške borcima za nezavisnost Alžira. Poginuo je padu aviona koji je službeno bio proglašen nesrećom, ali za koga danas postoji široko uvriježeno mišljenje da je riječ o atentatu.

Matteijeva smrt je 1970. godine bila predmetom istrage novinara Maura De Maura koji je tom prilikom i sam nestao bez traga, a što se tradicionalno pripisuje sicilijanskoj mafiji. Ti su događaji 1972. postali predmetom igranog filma *Il caso Mattei*, u kome je Matteijev lik tumačio Gian Maria Volonte.

Godine 2000. je Transmediteranski plinovod, kojim se Italija opskrbljuje plinom iz zemalja Magreba, dobio ime Plinovod Enrica Matteija.

Vanjske veze
------------

* Enrico Mattei the man who looked to the future Arhivirano 2016-03-03 na Wayback Machine-u, Giorgio Capitani, Rai Fiction, 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 5732798
* LCCN: n83059149
* ISNI: 0000 0001 0865 9465
* GND: 119063018
* SUDOC: 029404479
* BNF: cb12103933s (podaci)
* ULAN: 500257700
* NDL: 00621092
* NSK: 000689703

 |
**Wideok od Baekjea** (525–598) bio je 27. vladar države Baekje, jednog od Tri kraljevstva Koreje, kojom je vladao od 554. do 598. Bio je najstariji sin kralja kralja Seonga, koga je naslijedio nakon njegove smrti u sukobu s državom Silla. Tokom svoje duge vladavine, Wideok je bio u neprijateljskim odnosima i sa Sillom i sa državom Goguryeo na sjeveru. To je nastojao nadoknaditi održavajući intenzivnu diplomatsku komunikaciju sa suparničkim kineskim carskim dinastijama - Chen na jugu i Sjeverni Qi na sjeveru. Kada je 577. dinastija Sjeverni Zhou pokorila Sjeverni Qi, Wideok je poslao misiju u kojoj je čestita na uspjehu. Slično je postupio i kada je dinastija Sui uspjela ujediniti Kinu 582. Pred smrt 598. je ponudio dinastiji Sui pomoć u pohodu protiv države Goguryeo; Kinezi su tu ponudu odbili, a kada je kralj Yeongyang od Goguryeoa čuo za to, organizirao je kaznene ekspedicije protiv Baekjea. Wideok je tokom vladavine i nastavio politiku slanja budističkih misionara u Japan.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Seong od Baekjea** | **Kralj države Baekje**554 - 598 | Slijedi:**Hye od Baekjea** |
**Enonvesi** je 22 finsko jezero po veličini na jugoistoku zemlje.
Ono je jedno u nizu jezera koje formiraju Jezerski sistem Velika Saimaa (Jezero Saimaa).

Karakteristike
--------------

Jezero Enonvesi je prirodni nastavak Jezera Pyyvesi, ono leži na razmeđi regija Sjeverne i Južne Savonije, na nadmorskoj visini od 75.8 metra i ima površinu od 196,7 km².

Enonvesi se proteže prema zapadu do nekih 25 km, ali se širi prema sjeveru do nekih 40 km, sjeverno od Jezera Haukivesi, u pravi labirint otoka i kanala.

Na jezeru ima na stotine otoka i hridi, a najveći su Pyylinsaari (3152 ha), Vaajasalo (1220 ha), .Sorsasalo (891 ha) i Mäntysalo (750 ha).

Na njegovom sjevernom dijelu koji dijeli sa Jezerom Haukivesi nalazi se Nacionalni park Kolovesi, osnovan 1990. On se prostire na četrdesetak otoka, od kojih su najveći Vaajasalo i Mäntysalo. Taj park karakterističan je po dubokim uvalama i granitnim hridima visokim do četrdeset metara.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Enonvesi (Saimaa)*" (engleski). Jarwiki. Pristupljeno 26. 10. 2015.

Vanjske veze
------------

* *Karta jezera Enonvesi* na portalu Mapcarta (`en`)

| * p
* r
* u
Jezerski kompleks Saimaa |
| --- |
| Enonvesi • Haukivesi • Orivesi • Pihlajavesi • Puruvesi • Pyhäselkä • Pyyvesi • Saimaa • Ukonvesi |  |
*Za ostala značenja, v. Komodor (razvrstavanje).*

|  |
| --- |
| Najčešći vojni činovi |
| Ratna mornarica | Kopnena vojska/zrakoplovstvo | Zrakoplovstvo Commonwealtha |
| Admiral | General | Zračni maršal |
| Komodor | Brigadir | Zračni komodor |
| Kapetan | Pukovnik | Kapetan grupe |
| Zapovjednik | Potpukovnik | Zapovjednik krila |
| Do-zapovjednik | Major | Vođa eskadrile |
| Poručnik | Kapetan | Letački poručnik |
| Potporučnik (mornarica) | Poručnik | Letački oficir |
| Zastavnik | Zastavnik | Zastavnik |
| Narednik (mornarica) | Narednik | Narednik |
| Desetar | Kaplar | Kaplar |
| Mornar | Redov | Redov |

**Komodor** je mornarički vojni čin, a u nekim vojskama je i čin ratnog zrakoplovstva. Naziv dolazi od francuske riječi *commandeur* (komander, zapovjednik), koji je bio najviši čin u viteškim redovima. U nekim zemljama to je visoki časnički čin (kao i u HRM do 1999. godine), dok u drugima spada u red admiralskih činova. U Hrvatskoj ratnoj mornarici to je čin iznad kapetana bojnog broda (najviši viši časnički čin), a ispod čina kontraadmirala.

Ratno zrakoplovstvo
-------------------

Oznaka čina *Air Commodore* u RAF-uU nekim vojskama komodor je i čin ratnog zrakoplovstva. Tako u Britanskom kraljevskom ratnom zrakoplovstvu postoji čin *zrakoplovnog komodora* (engl. *Air Commodore* ili skraćeno *Air Cdre*) koji odgovara činu *brigadnog generala* u Hrvatskoj vojsci, odnosno *komodora* u Hrvatskoj ratnoj mornarici. Zrakoplovni komodor je čin s jednom zvjezdicom (one-star-rank), a prema NATO kodovima rangiranja nosi oznaku OF-6.

Čin zrakoplovnog komodora u uporabi je i u još nekim ratnim zrakoplovstvima, prvenstveno ratnim zrakoplovstvima država Commonwealtha (Bangladeš, Gana, Indija, Pakistan, Australija, Novi Zeland).

U Argentinskom ratnom zrakoplovstvu također postoji čin *komodora* (španj. *comodoro*), ali on odgovara hrvatskom činu *brigadira* (nosi oznaku OF-5 prema NATO kodovima), te čin *vicekomodora* (španj. *vicecomodoro*), koji odgovara hrvatskom činu *pukovnika* (OF-4).
**Enrico Caruso**
*Lucia di Lammermoor* (1908).

***Enrico Caruso*** na Wikimedijinoj ostavi

**Enrico Caruso** (Napulj, 25. veljače 1873. - Napulj, 2. kolovoza 1921.), talijanski pjevač.

Pjevao je na svim većim europskim i američkim opernim pozornicama. Od 1904. godine je prvi tenor opere Metropolitan u New Yorku. Stekao je reputaciju najvećeg tenora svoga vremena. Ostvario je repertoar od 67 uloga lirskog i dramatskog žanra i bio uzoran interpretet verističkih opera, a pjevao je i talijanske canzone. Majstor je klasičnog talijanskog vokalnog stila i tehnike, a fascinirao je svojim sonarnim izražajnim glasom, jedinstvenim po baršunastoj mekoći timbra.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 2558169
* LCCN: n50034771
* ISNI: 0000 0000 8082 0236
* GND: 118667335
* SELIBR: 208790
* SUDOC: 028663640
* BNF: cb124060028 (podaci)
* ULAN: 500069585
* MusicBrainz: e4d389bb-fe8f-472d-8ffd-c2cb02a7b2b7
* NLA: 35026364
* NDL: 00620464
* NKC: jn20000601146
* BNE: XX871137
* CiNii: DA09189234
* RKD: 248919
* CONOR.SI: 16806755

 |
**Komletinci** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Otoka, Vukovarsko-srijemska županija.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 1897 stanovnika te 555 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** U 1991. povećano pripajanjem dijela područja naselja Otok. Do 1981. dio podataka sadržan je u naselju Otok.

Partizansko groblje
-------------------

Partizansko groblje
Na kraju sela, pokraj ceste prema mjestu Nijemcima, nalazi se spomen-groblje na kome je sahranjeno oko 3700 vojnika Jugoslavenske armije koji su poginuli na ovom području tijekom borbi na Srijemskoj fronti i nakon proboja, od prosinca 1944. do travnja 1945. godine. Autori groblja su Zdenko Kolacio i Dušan Džamonja. Spomen-groblje je svečano otvoreno 4. srpnja 1976. godine.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Komletinci** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Gilbert od Genta**, 1. grof Lincolna (o. 1126. – 1156.) bio je engleski plemić koji se borio na strani kralja Stjepana tijekom Anarhije. Bio je sin Waltera od Genta (sin Gilberta od Genta, koji je spomenut u *Knjizi Sudnjeg dana*) i Matilde od Bretanje, kćeri Stjepana, grofa Tréguiera. Gilbert je tako bio nećak Alana, 1. grofa Richmonda, jednog od zapovjednika kralja Stjepana. Gilbertov stric je bio Robert od Genta, lord kancelar kralju Stjepanu.

Još dok je bio mlad, Gilbert se borio za Stjepana u bitci kod Lincolna, 1141. te je bio zarobljen zajedno s kraljem. Potom je oženio Rohese de Clare, kćer Rikarda Fitz Gilberta de Clarea i Adelize od Meschinesa te nećakinju Ranulfa od Gernona, 4. grofa Chestera. 1149. ili 1150. kralj je Gilberta učinio grofom Lincolna jer je Vilim od Roumarea, grof Lincolna, postao saveznik carice Matilde. 

Gilbert i njegova supruga imali su samo jedno dijete, kćer Alisu, koja se udala za Šimuna III. od Senlisa, sina Šimuna II. od Senlisa, grofa Huntingdon-Northamptona.

Izvori i bilješke
-----------------

1. ↑  Gilbertova obitelj. „*The Stemma fundatoris of Bardney Abbey names "Aliciam" as the daughter of "Gilbertus", adding that she married "Simon de Monteforti comes Noramtoniæ".*"
**La Guajira** (španjolski: *Departamento de La Guajira*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija
administrativno podjeljena.

Karakteristike
--------------

La Guajira se prostire po Istoimenom poluotoku na sjeverozapadnoj obali Južne Amerike.

Sa sjevera graniči sa Karipskim morem, sa jugoistoka sa venecuelanskom saveznom državom Zulia i 
sa juga sa Kolumbijskim departmanima Cesar i Magdalena.

Departman ima površinu od 20,622 km², na kojoj je 2020. živilo 965,718 stanovnika.

Administrativna podjela
-----------------------

Departman je administrativno podjeljen na 15 općina.

Historija
---------

španjolski pomorac Alonso de Ojed je prvi oplovio obale Poluotoka Guajira oko 1498. ali se prvi iskrcao Juan de La Cosa. 
Teritorij Guajira pripadao je Departmanu Magdalena sve do 1871. kad je predan kolumbijskoj saveznoj vladi na upravljanje.

Takvo stanje potrajalo je do 1898. tad je dekretom osnovana Intendantura sa policijskom stanicom.
Na bazi dekreta iz 1954. formirana je administracija La Guajire, sa sjedištem u Ríohachi 
Nakon tog je 1965. osnovan je Departman La Guajira.

Privreda
--------

Privreda se bazira na poljoprivredi po velikim plantažama na jugoistoku, na kojima se sadi pamuk i sirak. Pored tog važno je i stočarstvouz nešto rudarstva i solana.

Deparman je poznat po grmolikoj biljci **divi-divi** (Caesalpinia coriaria), čiji se plodovi koriste za štavljenje i bojanje.
Svojevremeno je bio poznat i po roniocima bisera.

Ríohacha je administrativni centar departmana i najveći grad na poluotoku i raskršće važnih cesta. 
U njegovoj okolici leže nalazišta zemnog plina, koji se plinovodom transportira na jugozapad do luke u Barranquilli (Kolumbija).

Izvori
------

1. 1 2 3  „*La Guajira Department*" (engleski). City population. Pristupljeno 26.12. 2022.
2. 1 2 3 4  „*La Guajira Peninsula*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 26.12. 2022.
3. 1 2 3 4  „*Historia de La Guajira*" (engleski). Gobernación de La Guajira. Pristupljeno 24.12. 2022.
4. ↑  „*Gulf of Venezuela: Guajira Peninsula (South America)*" (engleski). LAC Geographic. Pristupljeno 26.12. 2022.

Vanjske veze
------------

***La Guajira*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobernación de La Guajira* (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani Kolumbije |
| --- |
| Kolumbijski grb | 
Amazonas • Antioquia • Arauca • Atlantico • Bolívar • Boyacá • Caldas • Caquetá • Casanare • Cauca • Cesar • Chocó • Córdoba • Cundinamarca • Guainía • Guaviare • Huila • La Guajira • Magdalena • Meta • Nariño • Norte de Santander • Putumayo • Quindío • Risaralda • San Andrés y Providencia • Santander • Sucre, Tolima • Valle del Cauca • Vaupés • Vichada
 | Kolumbijski departmani |
**La Guaira** je grad od 19,900 stanovnikaon je i glavni grad savezne države Vargas na sjeveru Venecuele. 

La Guaira zajedno sa susjednim gradovima Maiquetía (68,600 stan.), Caraballeda 50,200) i Catia La Mar 139,800) formira jednu konurbaciju u kojoj živi 228,300 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Jedna od vodećih luka u državi - La Guaira se smjestila duž uskog i sušnog obalnog pojasa Karipskog mora i po obroncima masiva Karipskih Andi. Od Caracasa je udaljena 32 km i povezana autoputom.

Historija
---------

Iako je osnovana još 1577. La Guaira je zbog izuzetno visoke temperature i nedostatka prostora za širenje, vrlo dugo stagnirala i ostala malo mjesto. Jedan od razloga bio je i taj što se baš nije mogla pohvaliti dobrom prirodnom lukom. 
Svoju današnju ekspanziju zahvaljuje činjenici, što se nalazi tako blizu metropolskog Caracasa, koji je puno uložio u proširenje i modernizaciju njegove luke.

Za njen razvoj zaslužan je i Međunarodni aerodrom Simón Bolívar, koji je podignut pored Maiquetía, kao i izgradnja brojnih hotela.
Danas se preko njezine luke odvija veći dio vanjskotrgovačke razmjene Venezuele, uključujući izvoz i uvoz poljoprivrednih proizvoda.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Venezuela*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 18. 10. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6  „*La Guaira*" (engleski). Encyclopedia Britannica. Pristupljeno 18. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

***La Guaira*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La Guaira* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)
* *Alcaldia de Vargas* Arhivirano 2017-10-06 na Wayback Machine-u (`es`)
Hulü Guang
**Hulü Guang** (斛律光) (515–572), kurtoazno ime **Mingyue** (明月) je bio kineski vojskovođa u službi dinastije Sjeverni Qi. Njegov otac Hulü Jin (斛律金) je bio Shule poglavica u službi države Sjeverni Wei, koji je kasnije služio pod generalom Gao Huanom, pod kojim je osnovana država Istočni Wei. Sam Hulü Guang se u mladosti istakao kao vješt ratnik i postepeno napredovao u službi novosnovane države Sjeverni Qi. To je posebno bio slučaj za vrijeme careva Wuchenga i Gao Weija, koji su tolerirali razvrat i korupciju i pod kojima je država naglo oslabila. Hulü Guang, koji je bio strogi, asketski vojnik, se, međutim, smatrao jednim od stupova države, te se uspješno borio protiv suparničkih država Sjeverni Zhou i dinastije Chen. Međutim, na kraju je došao u sukob sa dvorskim velikodostojnicima Zu Tingom i Mu Tipoom koji su ga 572. lažno optužili za izdaju. Car Gao Wei je povjerovao u te optužbe i dao pogubiti Hulüa i cijelu njegovu porodicu. Kada je za tu vijest čuo car Wu od Sjevernog Zhoua, bio je njome toliko oduševljen da je proglasio opću amnestiju svih zatvorenika u državi Sjeverni Zhou. Ta se procjena pokazala opravdanom, kada je 578. Sjeverni Qi pao pod udarom Sjevernog Zhoua.
**Žljebuša** je drevni izraz za **pušku s ižlijebljenom cijevi**, odnosno doslovan prijevod engleskog izraza *rifle* koji se danas najčešće koristi kao sinonim za pušku.

Žlijebovi u cijevi puške
Žljebuše u cijevi imaju žlijebove koji, uz korištenje adekvatnog zrna odnosno metka, omogućavaju daleko veću preciznost u odnosu na vatrena oružja glatke cijevi kao što su drevne muskete i današnje sačmarice.

Žljebuše su se počele proizvoditi još u 17. vijeku, ali su bile teške za održavanje i punjenje, te su dominaciju nad musketama stekle tek s razvojem metalurgije i novih sistema opaljivanja u 19. vijeku.

Koncept ižllijebljene cijevi se u 19. vijeku također uveo u artiljeriju.

Vanjski linkovi
---------------

* THE MAKING OF A RIFLED BARREL by Geoffrey Kolbe Arhivirano 2007-06-09 na Wayback Machine-u
* Article on barrel making from an IHMSA shooter
* Article Arhivirano 2006-06-21 na Wayback Machine-u on barrel making from Lilja, a maker of world class competition barrels
* Article Arhivirano 2006-07-21 na Wayback Machine-u on making and measuring rifling by Lilja; includes pictures of button rifling machine
* 6mmBR article on barrels
* Bore slugging tutorial Arhivirano 2006-06-18 na Wayback Machine-u, explaining now to determine the true bore and groove size and choose appropriate bullet diameters
Frakciona distilacija   

Erlenmeyerova tikvica se koristi kao prihvatna posuda. Ovde su destilaciona čeona sekcija i frakcionacina kolona kombinovane u jednu koponentu.
**Frakciona destilacija** služi za razdvajanje komponenti u višekomponentnih sistemima (smeša) u njegove delove, ili frakcije, kao što je razdvajanje hemijskih jedinjenja na bazi njihove tačke ključanja putem zagrevanja do temperature na kojoj jedna ili više frakcija jedinjenja ispari. Frakciona destilacija je specijalni tip destilacije. U opštem slučaju komponente smeše ključaju na temperaturama u rasponu manjem od 25 °C pod pritiskom od jedne atmosfere (atm). Ako je razlika u tačkama ključanja veća od 25 °C, koristi se jednostavna destilacija.

Frakciona destilacija vazduha
-----------------------------

Ovim procesom se razdvaja vazduh na azot, kiseonik i plemenite gasove.
Stupnjeve ovog procesa su:

* pranje vazduha
* sabijanje
* sušenje
* hladjenje
* frakciona destilacija (rektifikacija)

Spoljašnje veze
---------------

* Validating Your Binary VLE Data
* ACS Distillation Tower Packing
* Chemistry Activity: Fractional Distillation Arhivirano 2009-08-22 na Wayback Machine-u
**Lasice** su sisavci koji pripadaju rodu ***Mustela*** svrstanog u potporodici *Mustelinae*, koji je smješten u porodici *Mustelidae*.

Duljina tijela pripadnika ovog roda iznosi od petnaest do dvadeset i pet centimetara, te u pravilu imaju svijetliji gornji dio krzna, bijeli trbuh i crno obojeno krzno na vrhu repa; u mnogih vrsta, populacije koje prebivaju na višim nadmorskim visinama zimi se linjaju, nakon čega ostaju prekrivene bijelim krznom s crvenim vrškom repa. Imaju duguljasta, vitka tijela, koja im omogućuju praćenje plijena u jazbinama. Lasice su lukave i proždrljive, što je karakteristična osobina malih zvijeri. Njihovi repovi mogu biti dugački od 22-23 centimetara, što je zapravo jednako duljini ostatka njihovog tijela, koje koriste u obrani plijena od protivnika i utvrđivanja teritorija. Prosječna lasica teži otprilike 198 grama.

Lasice se hrane manjim sisavcima, a nekada su smatrane štetočinama jer su neke vrste napadale perad s farma, ili zečeve iz komercijalnih uzgajivača. Zabilježene su neke vrste lasica i tvorova tijekom izvođenja stanovitog lasičjeg ratničkog plesa, nakon borbe s drugim životinjama, ili nakon krađe plijena od druge životinje. Ovaj je ples posebice vezan uz hermelina.

Lasice su rasprostranjene diljem svijeta izuzev Antarktike, Australije i susjednih otoka.

Izvori
------

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Mustela** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **lasicama** |
**Koliba** je generičko ime za najednostavniji tip građevine - skloništa od nevremena i zvijeradi.

Kolibe se grade i pokrivaju od priručnih materijala; drva, kamena, blata, trave, mahovine, lišća...

Historija
---------

Ljudi grade kolibe još od paleolita, dok su one iz Grčke, Sicilije, Iberijskog poluotoka i Bliskog istoka bile sagrađene od kamenih blokova ili nepečenog blata, one po Balkanu i čitavom pojasu umjerene klime građene su od drva najčešće kao pojate uplitanjem grana i kasnijim ispunjavanjem rupa lišćem, travom, glinom i sličnim materijalima.

Najstarije kolibe na livadama Centralne Evrope bile su vrlo duge, čak do 42 metra, dovoljno velike da se u njih smjesti čitav rodovski klan zajedno sa stokom. Kasnije su ove komunalne kolibe, ustupile mjesto manjim, dugim od 7,5 do 10 m, konačno u kasnijim neolitskim vremenima gradile su se grupe malih jednosobnih koliba.

Kolibe se grade i danas, najčešće za privremeni smještaj, kao što rade nomadski stočari, planinari, pustinjaci, ali i kao trajni stanovi u siromašnim zemljama. Postoji i trend u suvremenoj ekološki osvještenoj arhitekturi ponovnog građenja malih koliba, kao najfunkcionalnijeg i najekonomičnijeg oblika stanovanja.

Galerija slika
--------------

* Koliba od drvaKoliba od drva
* Koliba od kamena iz EkstremadureKoliba od kamena iz Ekstremadure
* Koliba od blata iz Južne AfrikeKoliba od blata iz Južne Afrike
* Ruševine kolibe od blataRuševine kolibe od blata

Izvori
------

1. ↑  „*Hut*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 10. 01. 2018.
2. 1 2  „*Stone Age*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 01. 2018.

Vanjske veze
------------

***Koliba*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Kuća koja se montira poput Ikeinog nameštaja* (`sh`)
* *Prelijepa planinarska koliba* Arhivirano 2017-05-03 na Wayback Machine-u (`sh`)
**Kolibri** (lat. *Trochilidae*) je porodica ptica koja ima dvije potporodice, Trohilindae i Phaethornithinae. Prije je smatrana zasebnim redom, ali su nedavna istraživanja dokazala da je ipak porodica reda srpokrilki.

Porodica kolibrija ima više od 100 rodova i oko 330 - 340 vrsta.

Izgled i građa tijela
---------------------

Kolibri su uglavnom vrlo malene ptice. Najmanji kolibri koji je u isto vrijeme i najmanja ptičja vrsta uopće, *Mellisuga helenae*, dugačak je, zajedno s kljunom i repnim perima, samo 6 cm. Najveća vrsta je *Patagona gigas* a veliki su oko 25 cm. Većina kolibrića ima šareno perje, u pravilu s metalnim odsjajem. Grlo mužjaka je često sjajno crveno, plavo ili smaragdno zeleno.

Posebno obilježje kolibrića je kljun, koji je kod gotovo svake vrste drugačiji. Tako vrsta *Ensifera ensifera* ima kljun dug 10 cm, što je gotovo jednako koliko mu je dugačak ostatak tijela. Suprotno tome, kljun vrste *Ramphomicron microrhynchum* je dug samo 5 mm. Nekim vrstama kljun je savinut prema dolje, nekim prema gore, a zajedničko im je samo to, da je svaki prilagođen sasvim određenom tipu cvijeta, tako da svaka vrsta ima svoju vlastitu ekološku nišu, čime se izbjegava konkurencija među vrstama. Skupljanjem nektara iz cvijeta uzimaju šećernu vodu.

Jezik im je dugačak i može se ispružiti daleko iz kljuna. Na vrhu je rascijepljen i ima oblik cjevčice, što im omogućuje da lako piju nektar iz cvjetova, no, međutim, nektar je siromašan hranjivim tvarima, pa prehranu dopunjuju kukcima i paukovima, kako bi se opskrbili aminokiselinama, vitaminima, mineralima itd. Med je rizičan za zdravlje kolibrija, jer ima previše šećera. 

Mnoge vrste prave "gnijezdo" na drvetu ili grmu, a u njemu su obično 2 dva jaja. Jaje kolibrija najmanje je od jaja drugih ptičjh vrsta, a teži oko 0,30 grama. Inkubacija traje 12 do 19 dana, a kad se ptići izlegnu, veliki su otprilike kao orah.

Posebnosti
----------

Kolibri imaju vrlo visoku frekvenciju zamaha krilima, čak do 80 zamaha u sekundi. To im omogućuje let u stranu kao i unatrag, a mogu i ostati u zraku na jednom mjestu. Još jedna osobitost kolibrića je i da imaju osam pari rebara, dok ih druge ptice imaju uglavnom šest. Srce im ima 400 do 500 otkucaja u minuti, a broj udaha u minuti im je do 250. Za vrijeme sna, drastično im se smanjuje frekvencija otkucaja srca, inače bi, zbog vrlo brzog metabolizma, uginuli od gladi.

Rasprostranjenost
-----------------

Kolibri u prirodi žive isključivo u Americi, i to sve od juga Aljaske pa do Ognjene zemlje.

### Galerija

* 
* 
* 
* 

### Kolibri je najmanja ptica na svetu!

Izvori
------

1. ↑  Feeders and Feeding Hummingbirds (The Entire Article)
2. ↑  „Hummingbird F.A.Q.s from the Southeastern Arizona Bird Observatory". Arhivirano iz originala na datum 2014-11-02. Pristupljeno 2011-01-05.

Eksterni linkovi
----------------

***Kolibri*** na Wikimedijinoj ostavi

 
Wikivrste imaju podatke o:
***Trochilidae***
**Indikt** ili **indiktion** je oznaka neke od godina unutar 15-godišnjeg ciklusa, fiskalnog porekla, korišćena u srednjem veku za datiranje dokumenata. Svaka godina je numerisana: prvi indikt, drugi indikt itd. Ali ciklusi nisu bili numerisani, tako da su korišćeni uz još neki način identifikovanja godine. 

Indikcija (od latinskog *indictio* - "proglas") je pre Dioklecijana bila prinudna kupovina potrepština za vojsku, npr. hrane i odeće. Ta mera je bila neredovna, često tlačiteljska. Dioklecijanovim reformama je predviđena godišnja obaveza na osnovu popisa zemlje i stanovništva u određenim periodima.

Indikt je zatim označavao period procene poljoprivrednog ili zemljišnog poreza u rimskom Egiptu kasnog trećeg stoleća. Prvo su to bili 5-godišnji ciklusi sa početkom 287. zatim neciklični niz koji je 318. stigao do broja 26. Oko 314. se pojavio 15-godišnji ciklus. Jedan izvor, *Chronicon Paschale*, mu kao prvu godinu dodeljuje 312/313. a jedan koptski dokument iz 933. smatra da je prva godina bila 297/298 (kada je Dioklecijan uveo godišnji porez na žito), jedan ciklus ranije. Oba pomenuta datuma su godine po aleksandrijskom kalendaru, čiji je prvi dan 29. ili 30. avgust/kolovoz (u godinama pre običnih, odn. prestupnih julijanskih godina, respektivno). 

Od sredine 4. veka indikt se koristi i za dokumente bez veze sa sakupljanjem poreza, a do kraja tog stoleća se proširio Mediteranom. U Istočnom Rimskom Carstvu van Egipta, prvi dan indikta je bio **23. septembar/rujna**, Augustov rođendan. U drugoj polovini 5. veka (verovatno 462.) ovo je prebačeno na **1. septembar**, gde će i ostati do kraja postojanja Vizantijskog carstva (vidi Vizantijski kalendar). Na zapadu je, prema *Bede*-u, prvi dan bio **24. septembar/rujna**, što se smatralo jesenjom ravnodnevicom, ili sledeći **1. januar/siječnja**, što se nazivalo papski indikt.

Indikt je šire korišćen na zapadu do 13. veka, a u zemljama vizantijskog kulturnog kruga (npr. Bugarska, Rumunija, Srbija i Rusija) i duže, uz vizantijski kalendar.

Za godinu naše ere, koja dolazi posle septembra/rujna, treba dodati 3 i podeliti sa 15 - ostatak je indikt. Ako je ostatak 0, indikt je 15. Indikt 2008. godine je 1.

1. ↑   
"indiction." Encyclopadia Britannica from Encyclopadia Britannica 2007 Ultimate Reference Suite. (2007).

Izvori
------

* (na ruskom) Astronet.ru. *Indict*. Visited 7 May 2006.

(na engleskom)

* Yiannis E. Meimaris, *Chronological systems in Roman-Byzantine Palestine and Arabia* (Athens, 1992), 32-34
* *Chronicon paschale 284–628 AD*, trans. Michael Whitby, Mary Whitby (Liverpool, 1989), 10.
* Leo Depuydt, "AD 297 as the beginning of the first indiction cycle", *The bulletin of the American Society of Papyrologists*, **24** (1987): 137-9.
* Roger S. Bagnall, K. A. Worp, *The chronological systems of Byzantine Egypt* (Zutphen, 1978).
* Bonnie Blackburn, Leofranc Holford-Strevens, *The Oxford companion to the year* (Oxford, 1999), 769-71.
* V[enance] Grumel, "Indiction", *New Catholic encyclopedia*.
* S. P. Scott [Justinian I], "Forty-seventh new constitution" [Novella 47], *The civil law* [Corpvs jvris civilis] (1932; reprinted New York, 1973), **16** (in **7**): 213-15.
**Hoogeveen** je grad od 54.629 stanovnika i općina u nizozemskoj provinciji Drentheu.

Geografija
----------

Hoogeveen leži na istoku Nizozemske, udaljen nekih 155 km sjeveroistočno od Amsterdama. Najveće je naselje u istoimenoj općini, u kojoj su veća naselja još i Hollandscheveld (4428 stanovnika), Elim (2481), Noordscheschut (2018), Pesse (1778), Nieuwlande (1368) i Nieuweroord (922).

Historija
---------

Sve do početka 17. vijeka taj kraj bio je poznat pod imenom Locus Deserta (Pusti kraj) zbog brojnih močvara i tresetišta. Početak tog grada veže se uz 1625. kada je Roelof van Echten nakupovao puno zemlje, s namjerom da sa nje kopa treset. Ubrzo je taj posao privukao dosta ljudi, pa je naselje službeno osnovano 1636. godine. Nakon Drugog svjetskog rata, gradsko vijeće odlučilo je da zatrpa većinu gradskih kanala, koji su bili iskopani davno prije kad je treset bio glavni izvor prihoda. Tako je Hoogeveen dobio široke ceste, a to je privuklo kompanije kao Philips, Fokker, Standard Electric i Kip Caravans da osnuju svoje pogone u gradu, zbog čega je u drugoj polovici 1960-ih bio najbrže rastući grad u Nizozemskoj.

Gradovi prijatelji
------------------

* Slovačka Martin

Vanjske veze
------------

***Hoogeveen*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice općine (`nl`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 133679908
* GND: 4396648-2

 |
**Kashta** je bio kušitski kralj čije ime doslovno znači "Kušit". (Grimal: p.334) 

Vladao je Nubijom iz Napate, grada u današnjem sjevernom Sudanu. Odatle je s vremenom proširio utjecaj na Gornji Egipat. To je prvo učin io tako što je svoju kči Amenirdis I dao postaviti za Božju suprugu Amuna u Tebi. Stela koja je, pak, pronađena u Elefantini (suvremeni Aswan) svjedoči da je i formalno zavladao tim dijelom Egipta.[1] Ista stela spominje i njegovo kraljevsko ime Nimaatre. 

Kashta je bio oženjen za kraljicu Pebatmu. Zajedno sa svojim sinom Piyeem (Piankhi), kao i njegovim nasljednicima Shabakom, Shebitkuom i Tanwetamanijem je sahranjen u piramidama u El-Kurruu. Dužina vladavina je nepoznata.

S obzirom da je zavladao dijelovima Gornjeg Egipta Kashta se smatra osnivačem Dvadeset pete ili Nubijske dinastije egipatskih faraona.[2]

Izvori
------

1. ↑  Nicholas Grimal, A History of Ancient Egypt (Oxford: Blackwell Books), 1992. p.335
2. ↑  Encyclopedia Brittanica, 15th Edition



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Alara** | **Kušitski kralj**?? | Slijedi:**Piye** |
**Individualni ugovori** su takvi ugovori koji obavezuju samo ona lica koja su izrazila svoju saglasnost. Pravna dejstva individualnih ugovora strogo su ograničena samo na ugovorne strane i skoro svi ugovori su individualni. Međutim, kod ove podele imaju se u vidu individualni ugovori koji se zaključuju na osnovu i u okviru kolektivnih ugovora. Karakteristično obeležje takvih individualnih ugovora je u tome što su njihove odredbe po pravilu detaljnije i preciznije i ne smeju biti u suprotnosti sa odredbama kolektivnog ugovora. Kolektivni ugovori daju jedan pravni okvir sadržine individualnih ugovora i strane ne mogu svojom voljom to narušavati.

Značaj
------

Ukoliko sud nađe da su odredbe individualnog ugovora u suprotnosti s opštim odredbama postavljenim kolektivnim ugovorom ili da je ovakav ugovor u suštini protivan kolektivnom ugovoru dužan je da ovakav ugovor proglasi bez dejstva, ili samo neke njegove odredbe, ukoliko nađe da ostatak ugovora može i bez njih da opstane.

Vidi još
--------

* Kolektivni ugovori

Literatura
----------

* Jakov Radičić: *Obligaciono pravo*, Beograd 2004
* Slobodan Perović: *Obligaciono pravo*, Beograd 1982
**Kersoblept** (na grčkom **Kερσoβλέπτης**) bio je kralj Trakije. Bio je sin kralja Kotisa i na prijestolje stupio godine 358. pne. zajedno sa Berisadom i Amadokom II, koji su mu najvjerojatnije bili braća. Prilikom dolaska na prijestolje je bio jako mlad, što je iskoristio Haridem, eubejski pustolov brakom vezan uz kraljevsku porodicu, te postao de facto vladar države. Kersoblept je vladao područjem istočno od rijeke Hebar.

Haridem je na početku vladavine pregovarao s Atenom o vlasti nad Tračkim Herzonom, koji je predan Atenjanima između 357. i 353. pne. Godine 352. pne. je nakon Berisadove smrti, uz Haridemovu i atensku pomoć, Berisadovu djecu isključio iz nasljedstva kako bi prigrabio njihove teritorije. Iste je godine Kersoblept počeo pregovarati s makedonskim kraljem Filipom II o zajedničkom napadu na Trački Herzon, ali je Amadok odbio sudjelovati u tome. Filip je na to zaratio s Kersobleptom, porazio ga i uzeo Kersobleptovom sina kao taoca.

Godine 347. pne. je došlo do spora između Kersoblepta i Amadoka što je Filip iskoristio da sa svojom vojskom uđe u Trakiju i nametne svoju vlast kao "sudac" između zavađenih kraljeva. Sljedeće je godine, pak, Kersoblept napao grčke kolonije na Helespontu, što je bio izgovor Filipu za još jedan pohod. Godine 343. pne. je Kersoblept prisiljen plaćati danak Makedoncima.


|  |
| --- |
| Kersoblept **Odrisko Kraljevstvo u Trakiji****Rođen/a:** nepoznato  **Umro/la:** nepoznato |
| Prethodi:**Kotis I** | **Kralj Trakije**358–341. pne. | Slijedi:' |
**Kaštel Cambio** je stara utvrda u Kaštel Kambelovcu.

* Maketa kaštela Cambio: pogled s kopnaMaketa kaštela Cambio: pogled s kopna
* Maketa kaštela Cambio: pogled s moraMaketa kaštela Cambio: pogled s mora
* Maketa kaštela Cambio: pogled na dvorišteMaketa kaštela Cambio: pogled na dvorište

Obitelj Cambio (Kambi,Cambi,Kambelović) sagradila je tijekom 16. i 17.st. više utvrda na području Kaštel Kambelovca. Danas naziv kaštel Cambio nosi okrugla kula u središtu mjesta.
Godine 1478. splitski knez Andrija Grigorio dodjeljuje braći Jerolimu i Antonu Cambio *....jednu hrid od malih stjena u moru u Dilatu malo udaljenu od zemljišta u njihovu vlasništvu,duljine 14 paša, a širine .... paša otprilike, na kojoj će moći osnovati i sagraditi kuću za sklonište svojih ljudi i obitelji ...... .. sagraditi most na kopnu da mogu sa svojeg posjeda na kopnu ići na rečeni otočić.....*Braća su sklopila ugovor s majstorom Martinom Bogdanićem o gradnji utvrđene kuće i dvorišta na grebenu. Najranij spomen te kule jest godina 1491. u dokumentu vezanom za kaštel Piškera. Okrugla kula Cambi izvorno je bila iste visine kao i danas, imala je prizemlje tri kata i mašikul na četvrtom katu. Vanjski promjer kule je 5,7 m. Kula se nalazila na sjeveroistočnom kutu utvrđenog dvorišta veličine 25 x 12 m. Kaštel je s pokretnim mostom bio vezan s kopnom.

Utvrde obitelji Cambio u Kaštel Kambelovcu
------------------------------------------

* Kaštel Frane Cambija nazvan Kumbatove kule.
* Kaštel Petra Cambija nazvan kaštel Lippeo.
* Kaštel Jerolima i Antona Cambija nazvan kaštel Cambio.
* Ispred južnih vrata okrugle kule (kaštel Cambio) braća Petar i Frane 1589.godine grade građevinu u moru dimenzija 18 x 9,5 metara. Na njenom pročelju ima tragova više preziđivanja, ali ništa ne upućuje o vrsti građevine, dali se radi o kaštelu ili palači. Na planu iz 18.st. građevina je prikazana kao kuća (oko ½ površine) s dvorištem (oko 2/3 površine parcele).

Izvori
------

Katja Marasović, Kaštelanski zbornik br.7 , Kaštela, 2003.
Japanska novčanica od 2000 jena s motivom romana "Priča o Genjiju" i autoricom Murasaki Šikibu.
**Priča o Genjiju** (izvorno "Genji monogatari") jedan je od prvih japanskih i svjetskih romana. Autorica je japanska dvorska dama Murasaki Šikibu. Roman je napisan u vremenu između o. 1000. i 1008. godine. 

Smatra se jednim od prvih romana i među jednim od prvih modernih i psiholoških romana u povijesti književnosti. Ima mnoga obilježja modernog romana: glavnog lika i velik broj ostalih likova, dobru karakterizaciju svih važnih likova. Događaji se odvijaju tijekom života glavnog lika i nakon njegove smrti. Nema fabule, nego se kao u stvarnom životu, događaji spontano događaju. Gotovo nijedan lik nema osobno ime, nego su im imena ovisno o zanimanju, funkciji i sl. (npr. ministar, ekselencija). Imenovanje se smatralo nepristojnim u to vrijeme. Jasunari Kavabata, prvi japanski dobitnik Nobelove nagrade za književnost, u govoru na dodjeli nagrade izjavio je, da je "priča o Genjiju" vrh japanske književnosti i da ga nijedno djelo još nije nadmašilo. Knjiga je obavezna literatura u japanskim školama.

Sadržaj
-------

U romanu su opisani život i ljubavne zgode izmišljenog princa Genjija (Gendžija). Prikazuje se život japanskog plemstva. Genji je drugi sin japanskog cara, počeo je karijeru kao carski činovnik u tada glavnom gradu Kyotu. Stekao je odlično obrazovanje i živio je lagodnim životom. Odlikovao se ljepotom i šarmom. Imao je nekoliko žena i ljubavnica, koje su mu rodile djecu. Većina tih žena završile su kao budističke redovnice prije ili nakon Genjijeve smrti. Tada su žene živjele odvojeno od muževa i malo su vremena provodile s njima. Jedan od njegovih sinova postao je japanski car. Likovi su ranjivi s ljudskim vrlinama i manama. Među glavnim temama romana su: ljubav, bol, ljepota i prolaznost. 



***Genji monogatari*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 292926747
* LCCN: n81022731
* GND: 4263329-1
* BNF: cb11962652g (podaci)
* NDL: 00633493

 |
**Kaštel Sućurac** je jedno od sedam *Kaštela*, prvo po redu iz smjera Splita prema Trogiru. Nalazi se u sastavu grada Kaštela. Naselje je smješteno uz obalu Kaštelanskog zaljeva. Kaštel Sućurac administrativno je središte Grada Kaštela, a prema popisu iz 2001. godine imao je 6236 stanovnika.

Povijest
--------

U Kaštel Sućurcu nalazi se najstarija obrambena kula koju je 1392. sagradio splitski nadbiskup Andrija Benzi (Gualdo) kako bi zaštitio seljake naselja Putalj, smještenog na obroncima Kozjaka oko crkvice sv. Jurja. Nizom dodatnih zahvata, kula je postala naselje uz more.

Nadbiskup Averaldo je 1488. godine tu sagradio svoj ljetnikovac a svoj konačni oblik kaštel je dobio 1509. godine. Najstariju jezgru Sućurca čini sklop Kaštilica kojeg čini dvorište utvrđene palače - ljetnikovca na čijem se južnom zidu nalaze raskošno ukrašeni prozori u stilu visoke gotike i seoskih kuća. Za razliku od ostalih naselja ovdje je trg formiran na južnoj strani ljetnikovca. Danas se na njemu nalazi izložbeni prostor "*Podvorje*" u kojem se čuva dio arheoloških nalaza iz gutalja. Od stare župne crkve sagrađene u 16. st. ostao je samo zvonik jer je crkva 1943. godine, tijekom savezničkog bombardiranja, srušena.

U riznici nove župne crkve čuva se prijepis Trpimirove darovnice napisane 4.3. 852. u Bijaćima, ispred crkve sv. Marte iz 16. vijeka. Osim darovnice tu se još čuvaju kameni starosućurački luk, ostali kameni spomenici i dijelovi drvenih baroknih skulptura s oltara stare župne crkve te velik broj predmeta od zlata i srebra (uporabni crkveni predmeti i nakit - dio kaštelanske narodne nošnje).

Sjeverno od Kaštel Sućurca nalazi se župna crkva Gospe od Doca, danas poznatija kao Gospe na Hladi. Nelada je bila župna crkva naselja Sela. Još sjevernije, na obronku Kozjaka nalaze se ostaci predromaničke crkve sv. Jurja od Putalja koja potječe iz 9. st. i zadužbina je kneza Mislava. Od nje su sačuvani ulomci pleterne ornamentike. Nova crkva je sagrađena 1927. godine. Arheološkim istraživanjima provedenim oko crkve i na obližnjem groblju Gajina otkriven je prvo rimski, a zatim i prapovijesni sloj.

Na području naselja  koncentrirano je jako industrijsko područje (cementna industrija, željezara, prerada kamena i drva). Također, na dijelu naselja nekad je bila aktivna i organskokemijska industrija ("Jugovinil", tvornica za proizvodnju i preradu PVC-masa), pa Kaštel Sućurac danas, uz Osnovnu školu "Knez Mislav", ima i laboratorije Kemijskog srednjoškolskog centra i Kemijsko-tehnološkog fakulteta iz Splita.

Izvori
------

1. ↑  „Portalova priča: Andreas Benzi (Gualdo)". Arhivirano iz originala na datum 2011-11-21. Pristupljeno 2010-07-11.

| * p
* r
* u
7 Kaštela |
| --- |
| Kaštel Štafilić | Kaštel Novi | Kaštel Stari | Kaštel Lukšić | Kaštel Kambelovac | Kaštel Gomilica | Kaštel Sućurac |

***Kaštel Sućurac*** na Wikimedijinoj ostavi
Највиша тачка на Земљи
**Апсолутна висина** или **надморска висина** (**алтитуда**) је висина неке тачке на Земљи у односу на референтну површ геоида. У географији се дефинише као растојање у метрима по вертикали, од средњег нивоа површине океана до неке тачке на Земљиној површини. Код описивања географских објеката (планина, поље, језеро и др) на топографској карти, варијације у висини су означене изохипсама, а карактеристичне коте су означене тачком уз коју је висина у метрима. Надморска висина се мери инструментом алтиметром (висиномер) који ради по принципу промене притиска са порастом висине. На опште-географским картама висина је приказана хипсометријском скалом, која у различитим бојама приказује различите висине (од зелене за низије, преко жуте за побрђа, до браон за планине и беле за високе планинске врхове.

Са порастом апсолутне висине, опада температура (0,6 °C на сваких 100 метара), снижава се притисак, а ваздух је ређи. Највећу апсолутну висину на Земљи има врх Чомолунгма на Хималајима у Азији — 8848 метара. У Србији највишта тачка је Ђеравица на Проклетијама — 2656 метара. Треба разликовати апсолутну од релативне висине. Данас се висине лако одређују захваљујући ГПС уређајима.

Види још
--------

* Планински врх
* Изохипса
* Релативна висина

Спољашње везе
-------------

***Апсолутна висина*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Климатски фактори |
| --- |
| Географска ширина • Географска дужина • Копно • Море • Апсолутна висина • Рељеф • Морске струје • Ледени покривач |
Hrvatski željeznički muzej — logotip.
**Hrvatski željeznički muzej** (kratica **HŽM**) specijalizirani je tehnički muzej, koji u svom fundusu ima željeznička vozila. Muzej je osnovan 1991. godine, a osnivač su Hrvatske željeznice. Muzej je smješten na privremenom prostoru s južne strane TŽV Gredelj pri kome djeluje, s ulazom iz Ulice grada Vukovara i nema vlastiti izložbeni prostor.

Muzej ima stalni postav na otvorenom te specijaliziranu knjižnicu znanstvenog tipa. Od 2004. godine HŽM na vanjskom prostoru ukupne površine 2.400 m² i ugrađenih 200-tinjak metara kolosijeka ima oblikovan privremeni izložbeni postav željezničkih vozila. Postav obuhvaća 12 lokomotiva, 6 vagona, snježni plug za parne lokomotive, tender parne lokomotive, kvatrocikl na ručni pogon. Među lokomotivama 8 ih je na parni pogon, jedna je električna, 2 su dizelske hidraulične manevarske lokomotive, 2 dizelske električne i jedna dizelska.

Galerija eksponata
------------------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Poveznice
---------

* Popis muzeja u Hrvatskoj

Izvori
------

1. ↑  Hrvatski željeznički muzej Arhivirano 2013-12-03 na Wayback Machine-u Službenici i naučnici

Vanjske poveznice
-----------------

***Hrvatski željeznički muzej*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice

Koordinate: 45°48′04″N 15°59′03″E﻿ / ﻿45.8010567414749°N 15.9841579198837°E﻿ / 45.8010567414749; 15.9841579198837
veverica
**Životna forma** predstavlja skup morfoloških, anatomskih i fizioloških osobina kojima je vrsta prilagođena svom staništu. Ovakav skup osobina je adaptivan i nastao je kao odgovor na uticaje različitih ekoloških faktora. Životne forme je moguće izdvojiti (opisati) na osnovu morfologije organizama, dejstva jednog ili više ekoloških faktora, uloge u ekosistemu, pozicije u mreži ishrane, osobina životne istorije i sl. Tako jedna vrsta može biti okarakterisana sa više životnih formi. Na primer, veverica je istovremeno:

1. lignikolni/arborealni organizam (stanovnik krošnje drveta) — životna forma izdvojena u odnosu na stanište vrste;
2. herbivor (biljojed) — životna forma na osnovu tipa ishrane, kao i
3. hibernator (pada u zimski san, hibernaciju) — što je životna forma izdvojena na osnovu jedne od karakteristika životne istorije.

Životne forme nisu uvek u vezi sa filogenetskim položajem vrste. Pojava iste životne forme u nesrodnim vrstama se naziva *ekološka konvergencija*. Takođe, srodne vrste mogu se karakterisati vrlo različitim životnim formama — velike pande su biljojedi iako su ostali medvedi mesojede životinje. Prisustvo različitih životnh formi u jednoj sistematskoj ili filogenetskoj grupi najčešće se može objasniti adaptivnom radijacijom.

Životne forme biljaka
---------------------

*Glavni članak: Životne forme biljaka*
Klasifikacija biljaka u životne forme vršena je u različitim periodima i na različitim stupnjevima saznanja o njima. Počev od Teofrasta, biljke se dele u određene kategorije — drveće, žbunove i zeljaste biljke. To su ujedno i prve opisane životne forme biljaka na osnovu morfologije. Savremenija shvatanja životnih formi zasnivaju se na drugim osobinama, prvenstveno na ekofiziološkim. Najprihvaćeniji sistem je Raunkijerov sistem životnih formi biljaka, zasnovan na položaju (visini) i obliku vegetativnih pupoljaka u toku uslova nepovoljnih za život biljke.

Životne forme životinja
-----------------------

Klasifikacija životnih formi životinja je složena usled mogućnosti da se dve vrste mogu razlikovati u pogledu svojih adaptacija na tip staništa i tip kretanja, a biti slične u odnosu na način ishrane. Najčešće, žvotne forme životinja izdvajamo u odnosu na:

* osnovne karakteristike staništa — stanovnici tla, stanovnici na i u drugim organizmima, stanovnici prvenstveno vazduha;
* karakteristike kretanja — sesilni, planktonski, ili slobodno pokretni organizmi, koje dalje možemo deliti u niže kategorije životnih formi;
* karakteristike ishrane — biljojedi, mesojedi, saprofiti, paraziti.