recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Reading** čita se *Reding* je grad i unitarna jedinica od 155,698 stanovnika u Ceremonijalnom countiju Berkshire na jugu Engleske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Reading leži na ušću rijeke Kennet u Temzu, i na kanalu Avon - Kennet, udaljen 61 km zapadno od Londona.

Grad je važno željezničko čvorište.

Historija
---------

Reading je još 871. bio logor danskih Vikinga. Prvi put je status grada dobio - 1253. poveljom od kralja Henrya III. 
Taj status su mu potvrđivali i proširivali kasniji monarsi, kao Charles I 1639. i britanska vlada 1835. Sajam koji se održavao subotom, može se pratiti do vladavine 
Henrya III.

Između 12. i 16. vijeka Reading je bio rastrgan sukobima, zbog prevlasti nad njim između Opatije Reading i Ceha trgovaca. Grad je pretrpio ozbiljne štete za engleskog građanskog rata sredinom 17. vijeka. 
Dotad uspješna trgovina odjećom počela je od 17. vijeka opadati, tako da je u 18. vijeku glavni trgovački artikl postao slad.

U javnom parku leže ruševine benediktinske opatije Reading, koju je osnovao Henry I - 1121. kao treću instituciju tog tipa u Engleskoj. Kralj Henry VIII, pretvorio ga je u dvorac, koji je uništen tokom engleskog građanskog rata. 
Na njegovu prošlost ukazuje spomen ploča, sa natpisom da je tu nastao poznati |srednjovjekovni kanon *Sumer is icumen in* (Došlo ljeto), kog je oko 1240. napisao neki redovnik. Druga spomen ploča označava grob 
Henrya I, koji je umro 1135.

U Redingškom zatvoru je Oscar Wilde je napisao dugo pismo, kasnije revidirano i objavljeno pod imenom *De Profundis* (Iz dubina), kao uvod u svoju dugu poemu - *The Ballad of Reading Gaol* (Balada o Redingškim tornjevima) koju je napisao kasnije.

Privreda i obrazovanje
----------------------

Reading je centar poljoprivrednog kraja, poznat po uzgoju lukovica u rasadnicima, nešto manje poznat je i po proizvodnji keksa, slada i piva.

Pored tog Reading ima i drugih industrija, od ljevaonica željeza, tvornica keramike, cigli i kompjutora, do brodogradilišta i štamparija, uz razvijeno inženjerstvo.

Redingški koledž usko povezan sa Univerzitetom u Oxfordu otvorena je 1892. iz njega je 1926. izrastao Redingški univerzitet, poznat po istraživanjima u poljoprivredi, hortikulturi i 
stočarstvu.

Gradovi prijatelji
------------------

* Njemačka, Düsseldorf
* Irska, Clonmel
* Nikaragva, San Francisco Libre
* Barbados, Speightstown
* Šri Lanka, Beruwala
* SAD, Reading, Pennsylvania

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  „*Reading*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 26. 10. 2016.

Vanjske veze
------------

***Reading, Berkshire*** na Wikimedijinoj ostavi

* Reading Town Council (`en`)
**Ashur-uballit II** *(Aššur-uballiṭ II)* bio je posljednji vladar asirske države. Vladao je iz grada Harrana od 612. pne. do 609. pne. a tamo se sklonio nakon pada Ninive, asirske prijestolnice u ruke babilonsko-medijske vojske 612. pne. 

Iako su Asirija i Egipat u prošlosti bili neprijatelji, egipatski faraon Psametih I je odlučio pomoći Ašur-ubalitu II smatrajući kako bi oslabljeno Asirsko Carstvo moglo biti protuteža sve jačim Babiloncima pod kraljem Nabopolasarom. Uz egipatsku pomoć Harran i Ašur-ubalit su se održali, ali su nakon povlačenja egipatske vojske 610. pne. Babilonci opsjeli Harran. 

Novi faraon Neho II je sljedeće godine pokrenuo vojsku nastojeći spasiti svog saveznika, a pokušaj Judejaca pod kraljem Josijom da ih zaustave je doveo do bitke kod Megida u kojoj je Josija ubijen. Neho, međutim, ipak nije stigao do Harrana na vrijeme i grad je pao. O Ašur-ubalitovoj sudbini više nema spomena, te se pretpostavlja da je tada poginuo, iako je ostatak asirske vojske našao utočište u Karkemišu.

Malena količina zapisa je izvor rasprava među historičarima o tome da li je Ašur-ubalit II bio brat kralja Sinšariškuna koji je stradao u Ninivi. Ime je najvjerojatnije dobio po Ašur-ubalit I|Ašur-ubalitu I, drevnom asirskom vladaru koji je oko 1330. pne. svrgnuo mitani|mitansku vlast i osnovao Srednje Asirsko Carstvo.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Sin-shar-ishkun**  |  **Kralj Asirije** 612–609. pne. | Slijedi: **—**  |
**Marko Manlije**, poznat pod nadimkom **Kapitolin** (*Marcus Marius Capitolinus*, ? - 384. pne.) bio je starorimski patricij i političar izabran za konzula 392. pne.

Prema tradiciji je godine 390. pne. za vrijeme Brenove opsade Rima čuo svete kapitolske guske i uspio zamijetiti galske napadače kako krišom pokušavaju zauzeti to brdo - posljednje uporište u rukama Rimljana. Suprotstavio se napadačima i odbio ih. (Livije v. 47; Plutarh, *Camillus*, 27). Tako je Marko Manlije nekoliko mjeseci držao Kapitol, dok je ostatak grada bio pod galskom vlašću. 

Manlije je nakon galske opsade došao u sukob s drugim patricijama zato što je počeo novčano potpomogati osiromašene plebejce, a Senat za pronevjeru javnog novca. Optužen je da tako stvara podršku kako bi se proglasio kraljem, te ga je *comitia* osudila na smrt, ali tek nakon što se - prema legendi - okupila na mjestu s koga nije mogla vidjeti Kapitol koga je Manlije bio spasio. Manlije je bačen s Tarpejske stijene. Njegova kuća je srušena, a Manlijevi su se zarekli da nijedan njihov potomak više neće nositi ime "Marko".


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Lucius Lucretius Tricipitinus Flavus (Suffect) i Servius Sulpicius Camerinus (Suffect)**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Lucijem Valerijem Potitom Poplikolom* 392. pne. | Slijedi: **Konzularni tribuni**  |
**Angolski rat za nezavisnost** je naziv za oružani sukob koji se na području današnje Angole (tada Portugalske Zapadne Afrike), vodio od 1961. do 1975. godine, a radi ostvarivanja angolske nezavisnosti od Portugala. Sukob je započeo kao ustanak lokalnog stanovništva protiv prisilne kultivacije pamuka, a završio je kao borba moći između tri nacionalističke frakcije u Angoli za prevlast u novoj državi. Rat je *de facto* završio kada je u Portugalu započela Revolucija karanfila 1974. godine, a koja je dokinula diktatorski *Estado Novo*. Novi, ljevičarski režim odmah je zaustavio svako vojno djelovanje u Angoli i drugim afričkim kolonijama, izrazivši namjeru da im bez odgađanja ustupi nezavisnost. 

Sam rat je bio gerilski po svojoj prirodi; Oružane snage Portugala vodile su protuustaničke vojne akcije protiv skupina koje su mahom bile raspršene po slabo naseljenim dijelovima u unutrašnjosti Angole. Obje strane su tokom rata počinile brojne nehumane radnje. Rat je formalno zaključen u siječnju 1975. godine, potpisivanjem Alvorskog sporazuma, mada je proglašenje nezavisnosti uslijedilo nekoliko mjeseci kasnije. 

Nakon proglašenja nezavisnosti, u Angoli je izbio krvavi građanski rat između triju frakcija koje su se zajednički borile protiv portugalskih kolonizatora. Taj je sukob, u kojem je MPLA nadvladala UNITA-u i FNLA, završio tek 2002. godine, otkada se Angola nalazi u stanju relativnog mira.

Vanjske veze
------------

* (`pt`) Guerra Colonial: 1961–1974 – State-supported historical site of the Portuguese Colonial War (Portugal) Arhivirano 2008-10-24 na Wayback Machine-u
* OnWar timeline
* U.S. Involvement in Angolan Conflict from the Dean Peter Krogh Foreign Affairs Digital Archive

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85005114
* NKC: ph499666

 |
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Oebar**. Za druga značenja, v. Oebar (razvrstavanje).* |

**Oebar** (grč. *Oebares*) je bio perzijski vojni zapovjednik koji je sudjelovao u Perzijskom ustanku u službi Kira Velikog. Prema Kteziju, kada je medijski kralj Astijag poražen u Ekbatani Oebar ga je dao baciti u lance, no Kir ga je oslobodio. Prilikom opsade Sarda Oebar je savjetovao Kira Velikog da perzijski vojnici hodaju na motkama tako da izgledaju kao gigantski ratnici, što je navodno prestrašilo građane lidijskog grada Sarda i dovelo do pada grada. Kada je Kir Veliki poslao Petisaka da dovede Astijaga na dvor iz njegove satrapije *Bar-canii*, Oebar je poticao glasnika da ostavi starog kralja da umre u pustinji, no kada je njegov čin otkriven navodno se izgladnio do smrti da izbjegne osvetu Amitise (Astijagove sestre), unatoč svim Kirovim obećanjima kako će biti pošteđen.

Veze
----

* Perzijska Monarhija
* Kir Veliki
* Perzijski ustanak

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Oebar (*Oebares*), AncientLibrary.com". Arhivirano iz originala na datum 2012-10-19. Pristupljeno 2013-06-13.

Vanjske veze
------------

* Oebar (*Oebares*), AncientLibrary.com Arhivirano 2012-10-19 na Wayback Machine-u
**Alapaʻinuiakauaua**, znan jednostavno kao **Alapaʻi Nui** ("Alapaʻi Veliki") ili **Alapaʻi I.**, bio je havajski vladar, kralj otoka Hawaiʻi te prastric kralja Kamehamehe I. Velikog.

Postojala je i princeza Alapaiwahine, čije ime znači "žena-Alapaʻi".

Biografija
----------

### Obitelj

Alapaʻi je ostao zapamćen kao veliki vladar Havaja
Alapaʻi je bio sin kraljice Kalanikauleleiaiwi, nećak kralja Keaweikekahialiʻiokamokua i unuk kraljice Keakealaniwahine.

Njegov je otac bio Kauaua-a-Mahi, a brat mu se zvao Haae. Imao je polusestru, Kekuʻiapoiwu I. koja je bila kraljica Mauija.

### Vladavina

Nakon borbe svojih bratića Kalaninuiamamaa i Kalanija Kame Keeaumoku-nuija, Alapaʻi je uzurpirao vlast. Njegov je nećak bio kralj Mauija, Kahekili II.

Njegova nećakinja Kekuʻiapoiwa II. spavala je s Kahekilijem i Keōuom te je zatrudnjela. Alapaʻi je htio ubiti njenog sina, ali nije uspio te se poslije pomirio s nećakinjom i dopustio joj da na njegovu dvoru odgoji sina, budućeg kralja Kamehamehu.

Umro je 1754. godine.

### Brakovi

Alapaʻi je oženio ženu zvanu Keakakauhiwa. Njihov je sin bio Keaweʻopala.

Oženio je i svoju rođakinju Kamakaʻimoku, s kojom je imao kćer Manono I.

Sa ženom zvanom Kamaua Alapaʻi je imao kćer Kauwau i sina Mahiwu.

Njegova je unuka bila Julia Alapaʻi Kauwaʻa.

Izvori
------

* Jane Silverman: *The Young Paiea*
* Abraham Fornander: *An account of the Polynesian race*
**Mahala el Kubra** (arapski: المحلة الكبرى/El Mahalla El Kobra) je grad od 543,271 stanovnika na sjeveru Egipta u Muhafazi Garbija.

*Mahala el Kubra* je najveći grad u Delti Nila i Muhafazi Garbija i sedmi grad u Egiptu. Poznat je kao centar tekstilne industrije i bogate poljoprivredne okolice.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Mahala el Kubra* leži u Donjem Egiptu u sredini Delte Nila, nedaleko od rukavca Nila Damijeta sa kojim je povezan kanalom.
Od svog administrativnog centra Ṭanṭe udaljena je 31 km sjeveroistočno, a od glavnog grada Kaira 120 km sjeverozapadno.

Historija
---------

Mahala el Kubra je izrasla u važno trgovište nakon 10. vijeka. Od 1320. za Mamelučkog sultanata postala je administrativni centar Garbije, ali je taj položaj izgubila 1836. na račun Ṭanṭe.

Snažan poticaj naglom rastu grada bilo je osnivanje velike predionice pamuka 1927. koja je zapošljavala u najboljim vremenima i do 27 000 radnika.
Ta vrlo moderna tvornica za ono vrijeme, podignuta je po owenovskim principima, sa pristojnim stanovima za radnike i brojnim drugim sadržajima za njihov život.
Uz tekstil grad je poznat i po prehrambenoj industriji.

Poznati stanovnici
------------------

* Kiril Aleksandrijski (oko 375.-444.) ranokršćanski teolog i aleksandrijski arhiepiskop

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 27.7. 2020.
2. 1 2 3 4 5  „*Al-Maḥallah al-Kubrā, Egypt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 26.7. 2020.
3. 1 2 3  „*Gharbia Governorate*" (engleski). Ask-Aladdin. Pristupljeno 27.07.2020.

Vanjske veze
------------

***Mahala el Kubra*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Al-Maḥallah al-Kubrā* (`en`)
Koordinate: 41° 29′ 11" SGŠ, 20° 33′ 44" IGD

**Odžovci** (mak. *Оџовци*) su naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u zapadnom delu države. Odžovci pripadaju opštini Centar Župa.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Odžovci je smešteno u krajnjem zapadnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Albanijom (6 km zapadno). Od najbližeg većeg grada, Debra, naselje je udaljeno 18 km južno.

**Reljef**: Odžovci se nalaze u oblasti Župa, na zapadnim padinama planine Stogovo. Istočno od naselja se nalazi glavno bilo planine, dok se zapadno tlo spušta u dolinu Crnog Drima, koja je u ovo delu pregrađena, pa je tu obrazovano veštačko Debarsko jezero. Nadmorska visina naselja je približno 820 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Odžovci su imali 220 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Turci (Torbeši) (92%).

Većinska veroispovest u naselju je islam.

Vidi još
--------

* Opština Centar Župa

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* Stranica „Moj Savetnik" - Opština Centar Župa Arhivirano 2013-09-27 na Wayback Machine-u

### Mapa

* 

### Fotografije

* 

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Centar Župa |
| --- |
| **Centar Župa** • 
Bajramovci •
Balanci •
Breštani •
Broštica •
Vlasići •
Golem Papradnik •
Gorenci •
Gornji Melničani •
Dolgaš •
Donji Melničani •
Evla •
Elevci •
Žitineni •
Kočišta •
Kodžadžik •
Mali Papradnik •
Novak •
Osolnica •
Odžovci •
Pareši •
Pralenik •
Crno Boci |  |
**Ašurade** (perz. آشوراده, ili *Ašur-Ada*) je otok smješten u jugoistočnom dijelu Kaspijskog mora odnosno iranskoj pokrajini Golestan. Otok se proteže oko 5 km u smjeru istok-zapad i geomorfološki je produžetak poluotoka Mijankale s kojim zatvara Gorganski zaljev. Oko 3 km prema istoku nalazi se lučki grad Bandar-e Turkaman. Ašurade ima površinu od 12 km² i maksimalna nadmorska visina mu je 26 m. Flora otoka sastoji se od malina, višanja i nara, a fauna uključuje šakale, lisice, zečeve, jarebice i više vrsta riba. Od 1838. do 1854. godine na otoku se nalazila ruska pomorska baza. Ašurade je bila naseljena sa 1000 stanovnika do 1993. godine kada je opustošena velikom poplavom, a danas je odredište za turiste i ribare koji se bave proizvodnjom skupocjenog kavijara.

Veze
----

* Mijankale
* Popis iranskih otoka

Literatura
----------

* (`en`) Planhol, Xavier (de) (15. prosinca 1989.). "ii. With Russia", *Boundaries*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.

Vanjske veze
------------

* (`en`) Iran Daily (20. lipnja 2012.): *Ashuradeh Island to Become Tourism Hub*
*Za ostale upotrebe, v. Mahala (razvrstavanje).*

**Mahala** (ili samo **mala**; albanski: *mahallë* ili *mahalla*, ili *mëhallë* ili *mëhalla*, bugarski: *махала* [*makhala*], grčki: *μαχαλάς* [*mahalás*], makedonski: *маало* [*maalo*] ili *маалa* [*maala*], aromunski: *mãhãlã*, rumunjski: *mahala*, romski: *mahalla*, turski: *mahalle*) je riječ koja znači gradski kvart ili zaselak, i u upotrebi je bila (i još je uvijek) po čitavom Balkanu, Turskoj, Bliskom Istoku i južnim državama nekadašnjeg Sovjetskog Saveza.

Etimologija
-----------

Mahala je izvorno arapska riječ محلة‎‎ [*mähallä*], koja je značila naseliti, zauzeti.

Historija
---------

Mahale su nastale nakon osmanskog osvajanja Balkana, i transformacije gradova i sela u skladu sa osmanskim zakonima i običajima, od 17. do kraja 19. vijeka. Po gradovima su mahale bile stambeni kvartovi koji su okruživali uži centar, - trgovački dio grada - čaršiju. Mahale su uobičajeno bile skup od četrdesetak, pedesetak porodičnih kuća, iako je bilo i iznimaka, kao što je to bio Fanar grčka mahala u Istanbulu, koja je bila pravi mali grad. Mahale su često imale vlastite male centre, obično je to bio vjerski objekt; - džamija u muslimanskim mahalama, crkva po kršćanskim ili sinagoga po židovskim mahalama, uz koji je bila po koja trgovina i ugostiteljski objekt - kafana. Po selima su mahale bile - zaseoci u kojima su živile porodice istog porijekla.

### Mahale od 19. vijeka

Mahale su pred kraj Osmanskog Carstva od 19. vijeka, bile najmanja administrativna jedinica (nešto kao današnja mjesna zajednica), kojom je upravljao muktar. On je odgovarao vlastima za mir i red u svojoj mahali,ali i vlastitim sugrađanima za probleme koji bi ih tištili. Mahale su bile prije svega vjerski strogo odvojene (Muslimani, Kršćani, Židovi), ali i etnički tako su po većim turskim gradovima Istanbul, Solun, Bursa, Skopje, Sarajevo, Bitola postojale turske, grčke, slavenske, židovske, vlaške, armenske, ciganske mahale.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Mahala*" (engleski). Beling net. Arhivirano iz originala na datum 2015-10-09. Pristupljeno 5. 4. 2012.
**M'saken** (arapski: مساكن / Msākan) čita se *Masaken* je grad i općina od 60,165 stanovnikana istoku Tunisa u Vilajetu Sousse.

Geografske karakteristike
-------------------------

M'saken je grad u Tuniskom Sahelu, smješten oko dvanaest kilometara južno od grada Sousse i oko 140 km]]j južno od prijestolnice Tunisa sa kojom je povezan autoputom A1.

Ljeti se broj stanovnika višestruko uveća zbog povratka emigranata koji uglavnom rade u Francuskoj.

Historija
---------

Po tradiciji M'saken su osnovali početkom 8. vijeka nasljednici Proroka Muhameda (Šerifi) za Hidžre. 
Njihovi preci emigrirali su iz Hidžaza u Magreb u doba Dinastije Idrisida. 
Njihovo naselje okolni stanovnici nazvali su *M'saken al Ashraf*, što je prevedeno sa arapskog značilo *prebivalište Prorokovih nasljednika*. Na kraju je to svedeno samo na M'saken (prebivalište).

Nakon što su se naselili u novom kraju, podijelili su se u pet plemena i izgradili pet palača koje su okruživale džamiju *Al Aousat*. Oko tih palača su vremenom izrasli kvartovi. To su današnja Njejra i Keblina južno od džamije, Menâama istočno od džamije, Jeblina sjeverno od nje i Jdidine zapadno Al Aousata.

Svaka od tih palača bila je mala utvrda, sa samo jednim vratima koja su se noću zatvarala.

Masaken je status grada dobio za Francuske kolonijalne uprave - dekretom obajvljenim 19. februara 1912.

Privreda
--------

Privreda grada bazira se na maslinarstvu, velik doprinos lokalnoj ekonomiji znače i doznake radnika emigranata.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Belgija Ronse, Belgija (1999.)
* Francuska Anzin, Francuska (2002.)

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Situation Géographique*" (francuski). Municipalité de M'saken. Pristupljeno 21. 11. 2019.
2. 1 2 3  „*Tunisia, Republic of Tunisia*" (engleski). City population. Pristupljeno 20. 11. 2019.
3. 1 2 3   „*L'historique de la ville de M'saken*" (francuski). Municipalité de M'saken. Pristupljeno 21. 11. 2019.
4. 1 2   „*Conventions et Protocoles*" (francuski). Municipalité de M'saken. Pristupljeno 21. 11. 2019.

Vanjske veze
------------

***M'saken*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalité de M'saken* (`fr`)
**Rukometni klub Siscia** je rukometni klub iz Siska. Utemeljen je 2003. godine.

Povijest kluba
--------------

Iako povijest rukometa u Sisku seže u daleku 1957. prethodnica Rukometnog kluba Siscie, **RK Sisak** se osniva tek 1988. spajanjem RK INA i RK Metalac. RK "SISAK" bio je sudionik 2. rukometne lige u bivšoj državi. Uspostavom Republike Hrvatske klub se natječe u 1. hrvatskoj rukometnoj ligi. RK Sisak niže brojne uspjehe. Važno je napomenuti da je RK "SISAK" sudionik KUP-a EHF(European Handball Federation). To je prvi klub iz Siska, koji je sudjelovao u nekom Europskom natjecanju. Također, sudjeluje u Kupu gradova.

Novije doba
-----------

U periodu od 1997. do 2003.godine rukomet se u Sisku sasvim ugasio.
2003. godine osnovan je novi klub RK "SISCIA" koji počinje sa natjecanjem u 3. HRL u sezoni 2003/2004. Iste sezonu osvaja 1. mjesto i kroz kvalifikacije se uspijeva plasirati u 2. HRL. Sezonu 2006/2007 osvaja 1. mjesto u 2. HRL i ponovo se uspijeva plasirati, kroz kvalifikacije, u 1. HRL. Sezonu 2007/2008 osvaja 7. mjesto u 1 HRL. RK Siscia svoje domaće utakmice igra u Sportskoj dvorani Brezovica.

Poznati bivši igrači
--------------------

* Jakov Gojun

Poznati bivši treneri
---------------------

* Slavko Goluža

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene klupske stranice Arhivirano 2010-08-22 na Wayback Machine-u
| * p
* r
* u
Križarski ratovi |
| --- |
| Rekonkista • Sardinijski • Mahdija 1087. • **Prvi** • Narodni • 1101. • Sjeverni (Vendski • Livonski • Pruski) • Norveški • Balearski • Mletački • **Drugi** • Švedski (Prvi • Drugi • Treći) • **Treći** • 1197. • **Četvrti** • Katarski • Dječji • **Peti** • **Šesti** • Bosanski • Barunski • **Sedmi** • Pastirski 1251. • **Osmi** • **Deveti** • Aragonski • Pastirski 1320. • Smirnski • Aleksandrijski • Savojski • Despenserov • Berberijski • Nikopolje • Husitski • Varna • Otranto

---

**Kategorija** |

**Mahdijski pohod** ili **Mahdijski križarski rat** (italijanski: ) dogodio se 1087. godine, kada su združene pomorske snage Genove i Pise, uz podršku Papinske Države i Amalfija, napale grad Mahdija na obali Sjeverne Afrike (današnji Tunis), sjedište tadašnjeg Ziridskog Emirata. Casus belli za napad su bile piratske aktivnosti ziridskog vladara Tamima pred italijanskim obalama, kao i pomoć koju je pružao preostalim muslimanskim uporištima na Siciliji tokom Normanske invazije Sicilije. 

Saveznici koje je vodio Ugo od Pize, a podršku davala uticajna talijanska plemkinja Matilda od Toskane, su od pape Viktora III dobili indulgenciju, zbog čega se pohod često naziva jednim od ili pretečom kasnijih križarskih ratova. Savezničke snage su uspjele zauzeti grad, ali su ga nakon godinu dana bile prisiljene napustiti. Usprkos toga je slavljen kao veliki uspjeh, dijelom zato što su Genova i Pisa od ziridskih vladara ishodili trgovačke povlastice, a dijelom i zbog bogatog plijena kojim je financirana dogradnja Katedrale u Pisi. 

Pohod je također ovjekovječen i u pjesmi *Carmen in victoriam Pisanorum*, koja je kasnije privukla pažnju historičara kao model za kasniju križarsku književnost.

Literatura
----------

* Erdmann, Carl. *The Origin of the Idea of Crusade*, tr. Marshall W. Baldwin and Walter Goffart. Princeton University Press, 1977.
* Cowdrey, H. E. J. "The Mahdia Campaign of 1087." *The English Historical Review*, **92**:362 (January, 1977), 1–29.
**NK Galeb** je najmlađi nogometni klub u gradu Splitu. Osnovan je 30. svibnja 2007. godine. Klub se natječe u 1.županijskoj ligi Splitsko-dalmatinske županije.

O klubu
-------

*Osnivači* kluba su: Josip Buzov (predsjednik), Rozario Dunatov i Željko Buzov. Članovi uprave - uz osnivače su - Svemir Čobanov (dopredsjednik), Ivana Lončar-Siriščević (tajnica), Luka Lončar, Natalija Hutinec, Justo Lušić, Nikola Večernik, Zoran Lerner, Slavko Tešija i Josip Jukić.

Grb kluba
---------

Krug žute boje u kojem piše ime kluba i godina osnivanja. Unutar kruga nalazi se nogometna lopta sa stiliziranim crveno-bijelim poljima. Preko lopte prikazan je lik galeba raširenih krila.

Adresa kluba
------------

Ispod Sv. Lovre 5, 21000 Split

**Kontakt mobitel** 098 13 37 950

Škola nogometa
--------------

U klupskoj školi nogometa nalazi se trenutno 90-tak djece. Natječu se u uzrastima pionira, kadeta i juniora. Seniorski pogon ima 31 registriranog igrača.

Igralište
---------

NK Galeb svoje utakmice kao domaćin igra na terenu CTS (pomoćnom terenu NK Split) stadiona Park mladeži.

Galeb u dosadašnjim prvenstvima
-------------------------------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Sezona** | **Rang natjecanja** | **Plasman** | **Utakmica** | **Pobjeda** | **Neodlučeno** | **Poraza** | **Postigli golova** | **Primili golova** | **Gol-razlika** | **Bodova** |
| 2007/08. | 1. ŽNL Splitsko-dalmatinska | 9. | 27 | 4 | 4 | 19 | 19 | 58 | -39 | 16 |
| 2008/09. | 1. ŽNL Splitsko-dalmatinska | 9 | 11 | 1 | 2 | 8 | 7 | 32 | 7:32 | 5 |

Treneri
-------

2007. - 2008. Ivan Zvonimir Brkić

2008.- Rozario Dunatov

Vidi još
--------

* 1. ŽNL Splitsko-dalmatinska
**Ašur** (asir. *’Aššur*; akad. *Anšur* i *Anšar*) je ime jednog od glavnih asirskih božanstava, uz Ištar, Ninurtu, Šamaša, Adada i Sina.

Ime
---

Ime mu znači »nebeska os«, te je riječ o bogu neba. Njegova sestra i žena zove se Kišar, što znači »zemaljska os.« Uz ovo asirsko i akadsko ime, često ga se u novoasirskom nazivalo samo kratko *Aš*, a u starobabilonskom *Ausar*.

Nadimci su mu, među ostalima, bili *Belu Rabu* (Veliki Gospodar), *Ab Ilani* (Otac bogova), *Šadu Rabu* (Veliki Brijeg) i *Ilu Ašuru* (Boš Ašura).

Mit
---

Ašur je kralj bogova i vrhovno božanstvo. Ipak, o njemu se nije sačuvalo mnogo mitova, a i njegov je lik bez mnogih osobnih značajki kakve krase ostale asirske bogove. Za njega se samo zna da je vladar i nadglednik Asirije.

Ašur je pripadao i ranijoj akadskoj, te sumerskoj mitologiji, a u novoasirsko doba obično je poistovjećivan s babilonskim Mardukom.

Kult
----

Bio je zaštitnika grada Ašura, gdje mu je stajao i glavni hram, Ešara, što su ga podizali i obnavljali asirski kraljevi. Hram je, za arheoloških iskapanja, istražilo Njemačko orijentalno društvo.

Ikonografija
------------

Obično ga se prikazivalo kao streličara u letu, a takvo je njegovo prikazivanje znatno utjecalo na kasnije prikaze Ahura Mazde.
|  |  |
| --- | --- |
| **ULAZ**A   B | **IZLAZ** A NILI B |
| 0 | 0 | 1 |
| 0 | 1 | 0 |
| 1 | 0 | 0 |
| 1 | 1 | 0 |

**NILI kapija** (engl. ) je digitalna logička kapija čiji izlaz prati tablicu istine pokazanu na lijevoj strani. Logička jedinica „1" se pojavljuje na izlazu samo ako su oba ulaza u stanju logičke nule „0".

NILI vrata su univerzalna (uz NI vrata) jer sve funkcije Bulove algebre mogu biti izvršene sa NILI vratima. Kao primjer, logička ILI funkcija se postiže spajanjem drugih NILI vrata kojima su kratko spojeni ulazi (pa rade kao NE vrata (inverter)) na izlaz prvih NILI logičkih vrata.

Simboli
-------

Postoje 2 simbola za NILI kolo, obični („vojni", „američki") i četvrtasti (IEC).

Obični NILI simbol
Četvrtasti NILI simbol

Hardverski opis i raspored pinova
---------------------------------

NILI vrata su osnovna logička vrata i kao takva postoje u TTL i CMOS izvedbi kao integralna kola.

Primjer četvorostrukih NILI vrata u digitalnom CMOS kolu se vidi na slici. Dva slobodna pina se koriste za napajanje integralnog kola.

Ova slika pokazuje NILI vrata u sklopu CMOS 4001 integralnog kola.
* TTL NILI kola:
	+ 7402: četvorostruka NILI vrata sa po 2 ulaza
	+ 7427: trostruka NILI vrata sa po 3 ulaza
* HCMOS NILI kola:
	+ 74HC02: četvorostruka NILI vrata sa po 2 ulaza
	+ 74HC27: trostruka NILI vrata sa po 3 ulaza

Vidi još
--------

* I vrata
* ILI vrata
* NI vrata
* EKSILI vrata
* EKSNILI vrata
* NE vrata
* Logičko kolo

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Informatika***  |


***NILI kapija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Raspored pinova za razna digitalna kola sa logičkim vratima
**Regata** je heavy-rock sastav iz Zagreba osnovan 1983. godine.

Povijest sastava
----------------

### Žuta minuta

Nakon što je napusti sastav Drugi način Nikola Gečević - Koce (vokal, gitara) zajedno s Brankom Bogunovićem (gitara), Hrvojem Grčevićem (bas gitara) i Antom Gečevićem (bubnjevi), osniva heavy metal sastav Žuta minuta. Godine 1981. diskografska kuća Suzy objavljuje njihov studijski album pod nazivom *Hey, vi*. Ubrzo nakon izlaska albuma sastav prestaje s radom, a Gečević 1983. godine zajedno s Željkom Turčinovićem (bubnjevi) i Dariom Kumerleom (bas gitara) osniva sastav Regata.

### Regata

Svojim prvim nastupima nagovijestili su da se radi o heavy-rock sastavu s erotičnim tekstovima. Prvi studijski album objavljen 1984. godine nazvan jednostavno *Regata* (Jugoton), obilježio je veliki hit (koji se sluša još i danas) "Andrea". Na žalost velika popularnost ove skladbe potisnula je u drugi plan njihove ideje na ostalom materijalu.

Drugi album pod nazivom *Spavaj mi vještice* izlazi 1986. godine. Na ovom albumu do izražaja su došle rock skladbe s mačo tekstovima. Nakon toga u sastavu dolazi do mnogih promjena u članovima, a u javnosti su sve manje zastupljeni. Godine 1990. objavljuju album *Obuzdaj nagone*, koji prolazi gotovo nezapaženo u javnosti. Tijekom godina u prvi plan dolazi osnivač i gitarist sastava Nikola Gečević te 1992. godine snima album *Beatles Relax party*, koji je posvećen legendarnoj britanskoj četvorki Beatlesima.

Krajem 1992. godine izdavačka kuća Croatia Records objavljuje kompilaciju na CD-u *Odabrano 1981-1992*, na kojoj se nalaze sve njihove veće uspješnice.

Diskografija
------------

* 1984. - *Regata* (Jugoton)
* 1986. - *Spavaj mi vještice* (PGP RTB)
* 1990. - *Obuzdaj nagone* (Jugoton)
* 1992. - *Odabrano 1981-1992* (Croatia Records)

Literatura
----------

* Koraljko Pasarić, "MALA enciklopedija hrvatske pop i rock glazbe", Nema problema, Rijeka, 1994. godine, str. 164, ISBN 963-6352-00-1 Uneseni ISBN nije važeći.
* Petar Janjatović, "Ex YU rock enciklopedija", Čigoja štampa, Beograd, 2007. godine, str. 189, ISBN 978-86-905317-1-4

Vanjske poveznice
-----------------

* Biografija Regate na Svaštara.comu
**Operacija Franz** (François) bio je pokušaj vojne obavještajne službe Trećeg Reicha Abwehra kojim bi se poslužili disidentskim narodom Kaškajaca u Iranu radi sabotiranja britanskog i američkog lanca opskrbljivanja Sovjetskog Saveza.

Akciju je vodio poznati komandos Otto Skorzeny koji je poslao u Iran 502. SS lovački bataljun. Iskrcali su se padobranski. Prva je misija bila ljeta 1943. godine. Skorzeny je ostao u pozadini uvježbavati novake. Sami je projekt ocijenio promašajem zbog neodgovarajućih pojačanja i opskrbnog pravca potrebnog za obaviti ovu zadaću.

U biografiji Paula Ernsta Fackenheima koju je napisao Michael Bar-Zohar, piše da je Fackenheim dok je bio u zarobljeništvu u Latrunu, gdje su Britanci također držali nacističkog simpatizera generala Fazlolaha Zahedija, vidio "šestoricu ili sedmoricu zarobljenih SS-ovaca koji su sletili padobranima u južni Iran, puni eksploziva i zlata te pokušali podmititi Kaškajce da se ovi pobune protiv Britanaca... kad su ostali bez zlata, Kaškajci su ih predali Britancima"

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  
	* Indiana University Sotheast  Arhivirano 2013-06-25 na Wayback Machine-u
3. ↑  "Koch, el espía Judío de Hitler" Editorial Juventud, Barcelona, 26.884-1971 - str. 148.

* Skorzeny's Secret Missions (New York: EP Dutton and Company, Inc, 1950), str. 16.
Lopata
**Lopata** je alat koja se koristi u domaćinstvima. Sastoji se od ručke i sečiva. Ručka se najčešće pravi od drveta ili ojačanog stakla-plastike. Sečivo mora biti od čvrstog materijala najčešće nekog metala kao što je čelični lim ili tvrde plastike. Ima veliku upotrebu u poljoprivredi, građevinarstvu i vrtarstvu.

Namena
------

Zbog velike površine sečiva najpodesnija je za prebacivanje veće količine rastresitog materijala kao što su pesak, ugalj, snega i slično, mada se može koristiti i za skupljanje rastresitog materijala. Za različite potrebe lopate mogu biti i različitog dizajna i dimenzija. Najčešće je u upotrebi lopata koja se sastoji od drvene ručke i širokog metalnog sečiva, i koja se koristi u građevinske svrhe kao i u poljoprivredi. Lopate manjih dimenzija mogu da se koriste u vrtovima, dok se plastične lopate koriste za čišćenje i kao takve se mogu naći pod nazivom đubrovni

Istorija
--------

Postoje dokazi da se još u ranom neolitu koristili životinjsku lopaticu kao oruđe za rad. Kasnije su se pravile od drveta. Koristile su se pre svega u rudnicima, i u njima je bila osnovna alatka sve do industrijskog doba. Tokom druge industrijske revolucije krajem 19.veka teške mašine i buldožeri su konačno zamenili lopate. Od tada lopate se koriste pre svega u domaćinstvima kao i građevinarstvu, a vrlo malo u industriji i to više kao pomoćno sredstvo.

Galerija
--------

* Plastična lopataPlastična lopata
* Specijalna lopata za snegSpecijalna lopata za sneg
* Priručna lopaticaPriručna lopatica
**Otto** (francuski: ; cca. 970–1012) bio je vojvoda Donje Lotaringije od 993. do smrti. Bio je sin vojvode Charlesa, sina francuskog kralja Louisa IV i njegove prve supruge, kćeri Robert de Vermandoisa, grofa od Meauxa i Troyesa.

Kada mu je otac 987. otišao na zapad, kako bi pokušao oteti francusko prijestolje od Huga Capeta, mladi Otto je ostao u Donjoj Lotaringiji te služio kao regent. Godine 991. mu je otac zarobljen, a dvije godine kasnije je umro kao zarobljenik u Orléansu. Otto je tada naslijedio titulu vojvode. Smatrao se jednim od plemića najodanijih rimsko-njemačkom caru Otonu III, te je nakon careve smrti godine 1002. bio član pratnje koja je nosila njegovo tijelo iz Paternoa u Italiji u Aachen. Prema navodima teksta *Chronica* čiji je autor Sigebert de Gembloux, umro je 1006. Drugi historičari tvrde da je živio do 1012. s obzirom da se tek tada spominje kako ga je na mjestu vojvode naslijedio grof Godfrey II od Verduna.

Ime njegove supruge nije poznato niti je igdje navedeno da je imao potomke.

Iako se ponekad navodi da je Otto bio posljednji legitimni muški nasljednik Karla Velikog, to nije precizan navod. Tu je titulu mogao nositi njegov rođak Arnulf, nadbiskup Rheimsa.

Literatura
----------

* Settipani, Christian. *La préhistoire des Capétiens: 481-987*. 1993. ISBN 2-9501509-3-4

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Charles**  |  **vojvoda Donje Lotaringije** 993–1012 | Slijedi: **Godfrey II**  |
**Otto od Ballnstedta** (njemački: ), također poznat i kao Otto Bogati (njemački: ; o. 1070 - 9. februar 1123) bio je njemački plemić iz Askanijske dinastije koji je prvi koristio titulu grofa Anhalta, i nakratko bio vojvoda Saksonije.

Otto je bio najstariji sin grofa Adalberta II od Ballenstedta i Adelheid, kćeri markgrofa Otta I od Meissena. Prije 1095. se bio oženio za Eiliku, kćer saksonskog vojvode Magnusa sa kojom je imao dvoje djece - kćer Adelheid (? - 1139) i sina Alberta Medvjeda.

Nakon tastove smrti je 1106. je naslijedio veliki dio njegovih zemalja. Nadao se kako će naslijediti i titulu vojvode, ali je ona pripala Lotaru od Supplinburga. Tek kada je car Heinrich V smijenio Lotara s mjesta vojvode, Otto je postao vojvoda. Međutim, iste godine se posvadio sa carem te je smijenjen. Nakon toga je postao Lotarov saveznik, te Lotaru 1115. pomogao preuzeti vlast u Saksoniji.

Naslijedio ga je sin Albert, koji će se istaći ratovima protiv slavenskih plemena.

Izvori
------

1. ↑  Weis, etc; Frederick Lewis Weis, Walter Lee Sheppard, William Ryland Beall, Kaleen E. Beall (2004). *Ancestral roots of certain American colonists who came to America before 1700: lineages from Alfred the Great, Charlemagne, Malcolm of Scotland, Robert the Strong, and other historical individuals*. Genealogical Publishing Com. str. 241. ISBN 0-8063-1752-3.
**Ralph Štitonoša** (engleski: ; francuski: ; staroengleski:*Radulf staire*) ili **Ralph Englez** (engleski: ; cca. 1011 - 1068) bio je anglo-francuski plemić i velikodostojnik, poznat kao prvi earl Istočne Anglije nakon normanskog osvajanja, odnosno prvi earl od Norfolka.

Bio je sin bretonskog plemića; neki izvori navode da se rodio u Norfolku. Pretpostavlja se da mu je majka bila Engleskinja (Anglosaksonka), s obzirom da je imao brata s karakteristično engleskim imenom Godwin. Špekulira se kako mu je otac u Englesku došao kao dio svite Emme od Normandije prilikom njenog vjenčanja za engleskog kralja Ethelreda II 1002.

Ralph se u službenim dokumentima prvi pojavljuje 1050. za vrijeme vladavine engleskog kralja Edwarda Ispovjednika. Tamo je navođen s titulom *Staire* koja se obično prevodi kao štitonoša ili stjegonoša, a odgovarala je constableu ili *comes stabuliju* na evropskom Kontinenu. Ona je bila rezevirana za dvorjane, ali je Ralph također dobio značajno zemljište u Norfolku, Suffolku i Lincolnshireu.

Nakon normanske invazije 1066. je, vjerojatno zbog porijekla, stekao naklonost Williama Osvajača. On ga je imenovao earlom Istočne Anglije na kom je mjestu ostao do smrti 1068. ili 1069.

Bio je oženjen za izvjesnu Eadgifu Lijepu, za koju *Anglosaksonska kronika* tvrdi da je bila Bretonka. S njom je imao dva sina - Ralpha Gaudera i Hardouina. Ralph Gauder je naslijedio njegov položaj, ali ga je izgubio nakon ustanka earlova 1075.

Literatura
----------

* Williams, Ann (2008). *The World before Domesday. The English Aristocracy, 900-1066*. London: Continuum.
* Williams, Ann (2004). „Ralph the Staller, earl of East Anglia (*d*. 1068x70)". *Oxford Dictionary of National Biography*. Oxford University Press. DOI:10.1093/ref:odnb/52354. Pristupljeno 5. 4. 2010.
* Williams, Ann (1995). *The English and the Norman Conquest*. Woodbridge: Boydell.
**Arhijerej administrator** ili **mjestobljustitelj** je arhijerej koji privremeno rukovodi upražnjenom eparhijom („udovom eparhijom").

U Srpskoj pravoslavnoj crkvi, episkopa administratora postavlja Sveti arhijerejski sinod. Administrator ne može započinjati nikakav pposao koji bi se ticao eparhijske organizacije niti može izvoditi neke važne promjene u poslovima koji su za vrijeme upravljanja bivšeg eparhijskog arhijereja bili započeti. Kada eparhija postane udova, eparhijski crkveni sud određuje komisiju od tri lica koja će po inventaru pregledati i primiti eparhijsku imovinu i stvari. Ako šta nedostaje, eparhijski crkveni sud će dostaviti Svetom arhijerejskom sinodu, koji će donijeti rješenje o naknadi. Sva po inventaru primljena pokretna i nepokretna imovina predaje se pismenim putem arhijereju administratoru odnosno novopostavljenom eparhijskom arhijereju.

U Pravoslavnoj ohridskoj arhiepiskopiji, administrator se naziva mjestobljustitelj (mak. *mestobljustitel*). Postavlja ga Sveti arhijerejski sinod iz reda eparhijskih ili vikarnih arhijereja. Zbog teškog položaja autonomne Ohridske arhiepiskopije u Republici Makedoniji, četirma eparhijama (od njih sedam) rukovode mjestobljustitelji.

Izvori
------

* „Ustav Srpske pravoslavne crkve", II izdanje Svetog arijerejskog sinoda, Beograd 1957.
**Lolei** je najsjeverniji kmerski hram u distriktu Roulos (druga dva su Bakong i Preah Ko) iz 9. stoljeća u Angkoru, Kambodža. Izgradio ga je kralj Yasovarman I. i posvetio Šivi i kraljevskoj obitelji Kmerskog Carstva 893. godine. On je bio posljednji od kraljevskih hramova prijestolnice Hariharalaya, prije nego je prijestolnicu prebacio južnije u novoosnovani Yasodharapura (danas Angkor). Zapravo se vjeruje da je ime ovog hrama krnji naziv samog grada Hariharalaya, koji znači "Grad Harihara", tj. grad ujedinjenja božanstava Višnua (Hari) i Šive (Hara).

Hram se nekada nalazio na otoku, sjeverno od središta, danas presušenog, baraya (kmerskog vještačkog bazena za navodnjavanje) Indratataka kojeg je netom prije izgradnje hrama dovršio otac Yasovarmana, kralj Indravarman I. Lolei se sastoji od četri tornja od opeke oko kvadratične terase. Svaki toranj je bio posvećen jednom pripadniku kraljevske obitelji (niži za roditelje, a viši za njihove roditelje, te prednji za muškarce a zadnji za žene). Izvorno je hram bio okružen kvadratičnim obzidom s gopurama (monumentalnim portalima) koji nije sačuvan. Danas se pored njega nalazi samostan, izgrađen na mjestu ašrama iz 9. stoljeća.

Tornjevi hrama su poznati po svojim ukrasima, kao što su lažna vrata i njihovi izrezbarene niše s figurama devatasa i dvarapalasa, ali i nadvratnik od pješčenjaka s prikazom Indre na troglavom slonu Airavati okružen zmijolikim čudovištima makarasima i višeglavim nagasima.

Od 1992. godine Lolei je, kao dio Angkora, na popisu svjetske baštine UNESCO-a.

* Samostan pored jednog od tornjeva LoleijaSamostan pored jednog od tornjeva Loleija
* Stupovi LoleijaStupovi Loleija
* Slavni nadvratnikSlavni nadvratnik
* Jedan od devatasa u niši tornjaJedan od devatasa u niši tornja

Literatura
----------

***Lolei*** na Wikimedijinoj ostavi

* Glaize, Maurice (2003.). Tremmel, Nils. ur (PDF). *The Monuments of the Angkor Group* (4. izdanje izd.). Pristupljeno 8. srpnja 2011.

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Kambodži |
| --- |
|  | **Hramski kompleks Angkor** (Angkor Thom, Angkor Wat, Bakong, Baksei Chamkrong, Banteay Kdei, Banteay Samré, Banteay Srei, Baphuon, Bayon, Chau Say Tevoda, Istočni Mebon, Kbal Spean, Lolei, Neak Pean, Phnom Bakheng, Prasat Kravan, Preah Khan, Preah Ko, Pre Rup, Ta Keo, Ta Prohm, Ta Som i Thommanon) • **Hram Prasat Preah Vihear**  • **Hramsko područje Sambor Prei Kuk, arheološki lokalitet starog Ishanapura**
 | Kambodža |
| **Nematerijalna svjetska baština** u **Kambodži** |
| 
**Kambodžanski kraljevski balet**  • **Kmerski teatar sjena**
 |
primer okuliranja
**Okuliranje** ili **očenje** je jedna od metoda kalemljenja biljaka. Ovo je najčešći način kalemljenja voća.

Opis
----

Ovaj način kalemljenja se sastoji u tome da se jedan pupoljak (okce) sa biljke kalema prenese pod koru podloge na srednjem ili vršnom delu izdanka, na kojoj se prethodno napravi rez u obliku slova „T". Okca se uzimaju sa sredine jačih grana sa delom kore ili drveta. Koriste se potpuno formirani, zreli uspavani pupoljci, a podloga takođe mora da bude spremna. To znači da je u stadijumu aktivnog rasta; kambijum se aktivno razvija, a kora može da se ljušti uz najmanju moguću štetu. Primenjuje se dva puta godišnje, ali se najuspešnije vrši krajem leta, a srastanje otpočinje tokom naredne godine. Deo podloge koji se nalazi iznad kalema je potrebno odstraniti kada dođe do rasta kalema. Ukoliko je kalemljenje izvršeno u kasno leto, taj deo se uklanja ili u kasnu zimu ili u rano proleće. Na taj način se obezbeđuje da kalem izraste.

Prednosti
---------

Ova metoda ima brojne prednosti; sam rad je vrlo jednostavan i brzo se odvija, a i srastanje kalema je vrlo brzo, jer je i rana koja se napravi mnogo manja nego kod drugih metoda. Sama tehnika ne zahteva veće količine materijala.

Primeri
-------

Ovo je najčešći način kalemljenja ruža. Pri tome podloga mora da ima dugačak i ravan koren, najmanje 15 cm dug i debljine olovke, tako da ima dovoljno mesta za okuliranje. Izdanci moraju biti zdravi i bez bilo kakvih znakova nekog oboljenja. Zavisno od klimatskog područja u kome se ruže uzgajaju, uzgajivači koriste razne vrste podloga, ali se uvek daje prednost onima koje imaju dug vegetacijski period. Vrši se i na stablima japanske jabuke, ali uspeh zavisi od sorte. I drugo voće i ukrasno bilje se kalemi ovim načinom, jer se tako očigledno poboljšavaju poželjne karakteristike te biljke, bez obzira da li se radi o kulturnoj ili divljoj biljci.

Izvori
------

1. 1 2 3  Tatić, B.& Petković, B. 1991. Morfologija biljaka. Naučna knjiga. Beograd.
2. 1 2  Plant Propagation: „T or Shield Budding" Arhivirano 2010-03-05 na Wayback Machine-u, Pristupljeno 17. 4. 2013.
3. 1 2  Mozaik Nedeljnog Vjesnika br. 47 Arhivirano 2004-11-13 na Wayback Machine-u; 29. i 30. maj 1999. Rubrika: Razmnožavanje voćki i ukrasnog raslinja: „Dvije sorte krušaka na istom stablu"
4. ↑  Moj cvijet: „Razmnožavanje ruža" Arhivirano 2010-05-10 na Wayback Machine-u; Gordana Horvat, 29.2.2008.
5. ↑  Popović, R. M. Čizmović, M. Kulina, M. DŽubur, A. (2006) Uticaj vremena okuliranja pupoljaka japanske jabuke (*Diospyros kaki*) na prijem i razvijenost sadnice[*mrtav link*]. Voćarstvo, vol 40, br. 156, str. 341-348.
Srpska pravoslavna crkva - Osječkopoljska i baranjska eparhija

**Arhijerejsko namesništvo vukovarsko / Архијерејско намесништво вуковарско**

* Sjedište: 32000 Vukovar, Zmaj-Jovina 13
* Arhijerejski namesnik: protojerej Dušan Marković

Crkvene opštine:

Bobota
------

32225 Bobota, Mitrovićeva 33

* Srpska pravoslavna parohija Bobota

Paroh: protojerej Milovan Vlaović

Borovo Selo
-----------

32227 Borovo selo, Trg palih boraca 13

* Srpska pravoslavna parohija Borovo Selo

Parosi: protoprezviter-stavrofor Čedo Lukić, protonamesnik Milenko Grebić, prezviter Nenad Dragičević i protođakon Dragan Serdar

Borovo Naselje
--------------

32223 Borovo Naselje

* Srpska pravoslavna parohija Borovo Naselje

Paroh: protojerej Slobodan Blažić

Bršadin
-------

32222 Bršadin, Vase Đurđevića 31

* Srpska pravoslavna parohija Bršadin

Paroh: protonamesnik Ljubenko Jović

telefon: 032/569-030

mobilni: 095/906-8702

 Arhivirano 2011-09-05 na Wayback Machine-u

Mirkovci
--------

32240 Mirkovci, Branka Radičevića 3

* Srpska pravoslavna parohija MIRKOVCI

Paroh: protojerej Đorđe Kovačević

Negoslavci
----------

32239 Negoslavci, Vukovarska 3

* Srpska pravoslavna parohija Negoslavci

Paroh: protojerej Dragomir Živanić

Orolik
------

32243 Orolik

* Srpska pravoslavna parohija Orolik

Paroh: jerej Goran Goranović

Pačetin
-------

32222 Pačetin, Crnogoraca 14

* Srpska pravoslavna parohija Pačetin

Paroh: protonamesnik Nenad Kesonja, 
opslužuje i parohiju Marinci

Petrovci
--------

32229 Petrovci

* Srpska pravoslavna parohija Petrovci

Paroh: jerej Dragoslav Šalajić

Rajevo Selo
-----------

32261 Rajevo Selo

* Srpska pravoslavna parohija Rajevo Selo

Administrator parohije: Protojerej Predrag Azap

Sotin
-----

32232 Sotin

* Srpska pravoslavna parohija Sotin

Paroh: jerej Dalibor Zarić
administrator parohija: Opatovac, Mohovo i Šarengrad

Sremske Laze
------------

Sremske Laze, Branislava Nušića 3, 32241 Stari Jankovci

* Srpska pravoslavna parohija Sremske Laze

Paroh: jerej Savo Simić

Trpinja
-------

32224 Trpinja, Bršadinčić 6

* Srpska pravoslavna parohija Trpinja

Paroh: protonamesnik Saša Kuzmanović, mob/+385 98 346 146
spcotrpinja@gmail.com

Vera
----

32224 Vera, Miloša Obilića 3

* Srpska pravoslavna parohija Vera

Paroh: Protojerej Milorad Lazarević

Vinkovci
--------

32100 Vinkovci, Hrvatskih žrtava 2

* Srpska pravoslavna parohija Vinkovci
* www: Arhivirano 2012-03-30 na Wayback Machine-u

Protojerej Predrag Azap, paroh vinkovacki

Vukovar
-------

32000 Vukovar, Zmaj-Jovina 13

* Srpska pravoslavna crkvena opština i parohija Vukovar
* Prva parohija: Hram Sv. Nikolaja; paroh: protojerej-stavrofor Dušan Marković i đakon Dalibor Zarić
* Druga parohija: Hram Svete Petke na Dobroj vodi; paroh: protojerej Jovan Radivojević i đakon Vukašin Cvetojević

---

**Izvor**:

* Архијерејско намесништво вуковарско Arhivirano 2005-08-29 na Wayback Machine-u
**Hidrostatički paradoks** ili **Arhimedov paradoks** glasi: 

 Wikiquote
*„Sila koju stvara hidrostatički tlak na vodoravno dno bilo kakve posude zavisi od dubine nestlačive tekućine i iznosa površine dna posude, a ne zavisi od oblika posude."*
Tako je u četiri posude različitih oblika na slici, otvorenih prema istom atmosferskom tlaku *pa*, gdje je dubina vode *H* iznad jednakih iznosa površine *A*, i sila hidrostatičkog tlaka na dno svih posuda ista, i iznosi:

*FA = ρ g H A*

Hidrostatički tlak
------------------

Hidrostatički tlak je tlak koji u tekućini nastaje zbog njezine težine. Pokusima možemo dokazat da se tlak u tekućini povećava sa dubinom, jednak je na svim mjestima na istoj dubini i djeluje jednako u svim smjerovima. Tlak možemo iskazati količnikom okomite sile *FA* i plohe *A* na koju djeluje. Na dubini *H* zamislimo plohu *A* usporednu s površinom tekućine. Na plohu *A* tekućina djeluje težinom stupca visine *H*. Najprije odredimo koliki je obujam *V* toga stupca:

*V = A H*
Masa stupca tekućine može se iskazati iz gustoće *(ρ = m/V)*

*m = V ρ*
pa je:

*m = A H ρ*
a težina stupca *(G = m g)* iznosi:

*G = A H ρ g*
Budući da je tlak jednak količniku tekućine i plohe površine na koju djeluje *(p = G/A)*, izraz za hidrostatički tlak glasi:

*P = ρ g H*
Hidrostatički tlak ovisi o dubini *H* u tekućini gustoće *ρ*.

Izvori
------

1. ↑   "Tehnička enciklopedija", glavni urednik Hrvoje Požar, Grafički zavod Hrvatske, 1987.
Liuhe pagoda ili Pagoda šest harmonija, u gradu Hangzhou, visoka 60 m (200 ft), podignuta 1156. i dovršena 1165.
**Kineska arhitektura dinastije Song**, koja se tradicionalno smješta u period od 960. do 1279. godine, je poznata po svojim izuzetno visokim budističkim pagodama, velikim kamenim i drveenim mostovima, raskošnim grobnicama i palačama. Taj je period također važan i zbog toga što se u njemu razvili i počeci profesionalnog arhitektonskog obrazovanja i obučavanja; bez obzira što su profesije arhitekata, građevinara i zidara i dalje bile nisko rangirane u konfucijanskom društvenom poretku, vlasti dinastije Song su počele osnivati građevinarske škole omogućivši time da se bilježe i sistematiziraju vještine dotle prenošene isključivo usmenom predajom. Jedno od najvažnijih dostignuća arhitekture dinastije Song je *Yingzao Fashi*, traktat koji je napisao carski službenik Li Jie, a 1103. objavio car Huizong od Songa temeljem koga su u kinesko građevinarstvo i arhitekturu uvedeni službeni standardi i mjere.

Vanjske veze
------------

* Information on Chinese pagodas