**Anton Pavlovič Čehov** (rus. **Ант́он П́авлович Ч́ехов**, Taganrog, 29. januara 1860. - Badenvajler, Nemačka, 15. jula 1904.) je bio ruski novelist, pripovedač i dramski pisac.

U književnosti se pojavio kratkim humoreskama, sažetog izraza i karakterizacije, zatim prelazi na novele i pripovetke, gde se njegov tužni humor postepeno pretvara u rezignaciju i očaj. Istu tematiku obrađuje i u dramama, u kojima nema ni tradicionalnog zapleta ni raspleta, kao ni pravih junaka ili jakih strasti, nego je u njima naglašena lirskim elementima sugestija atmosfere u kojoj se odvija život njegovih junaka. Smatra se, uz Mopasana, najvećim novelistom evropskog realizma, dok je svojim dramama izvršio, a i danas vrši, jak uticaj na evropsko pozorište.

Biografija
----------

Rođen je kao treće od šestero djece trgovca Pavela Jegoroviča i Jevgenije Jakovlevne Morozove. Od 1876. do 1879. Čehov pohađa osnovnu i srednju školu u Taganrogu, često posjećuje kazalište, objavljuje tekstove i uređuje školske novine. 1876. godine Čehovljev otac bankrotira i seli s obitelji u Moskvu, dok Pavlovič ostaje u Taganrogu. U to vrijeme Čehov piše svoju prvu dramu *Bez oca*, koja nije pronađena do danas. 1879. godine Anton P. Čehov završava srednju školu i odlazi u Moskvu, gdje upisuje medicinu na Moskovskom sveučilištu. Tokom studija objavljuje anonimne članke u studentskim časopisima, ubrzo izabire i pseudonim Antoša Čehonte pod kojim piše u časopisima *Peterburgajska gazeta*, *Nova vremja*, *Oskolki* i *Ruskaja mysl*. Između 1880. i 1887. piše još pod pseudonimima: *Doktor koji je izgubio svoje pacijente*, *Brat moga brata*, *Čovjek bez…* itd.

1881. godine Čehov piše dramu koja će kasnije postati poznata pod imenom *Platonov*, a zanimljivo je da je ta drama izdana tek 1923. skoro dvadeset godina nakon autorove smrti. Studirao je medicinu i bio kotarski liječnik, ali zbog nedovršenog diplomskog rada nije stekao liječničku titulu. Započinje praksu u Čikinu, a iste godine objavljuje zbirku priča *Melpomenine priče*, dok u prosincu prvi put pati od simptoma tuberkuloze. 1884. piše i jednočinku *Na glavnoj cesti*. Radnja jednočinke događa se u krčmi na glavnoj cesti, tekst nije prošao cenzuru i ocijenjen je nepodobnim za izvedbu, te je prvi put objavljen 1914. povodom desetogodišnje obljetnice Čehovljeve smrti. Godinu dana kasnije Čehov putuje u St. Petersburg, gdje upoznaje izdavača Alekseya Suvorina i slikara Isaca Levitana s kojima postaje blizak prijatelj, te ubrzo počinje pisati i objavljivati tekstove u Suvorinovim novinama *Novo vrijeme*. U travnju 1890. Čehov odlazi na putovanje kroz Sibir do otoka Sahalina gdje kao liječnik istražuje život u kažnjeničkim logorima, nakon toga plovi još Tihim i Indijskim oceanom, a na putovanju se zadržao do listopada iste godine. Putovanja su u Čehovljevom životu bila konstanta, pa tako već 1891. odlazi obići zapadnu Europu, a iste godine izlaze mu novele *Dvoboj* i *Žena sa sela*. Kupuje malo imanje u Melihovu u Serpuhovskom okrugu, gdje seli s obitelji.

Epidemija kolere izbija u razdoblju 1892./1893. a Čehov kao jedan od vodećih ljudi u pokrajinskoj sanitarnoj komisiji, besplatno liječi najsiromašnije seljake i bori se protiv gladi. Objavljuje jedanaest priča uključujući *Moju ženu*, *Skakavca* te jednočinku *Jubilej*.

1893. upušta se u ljubavnu avanturu s Likom Mizinovom, s kojom se neće vjenčati ali će mu ona poslužiti kao inspiracija za lik Nine u drami *Galeb*. Piše *Otok Sahalin*, izlaze mu tekstovi *Anonimna priča* i *Veliki Volođa i mali Volođa*. Zdravlje mu se pogoršava 1894. te putuje u Italiju i Pariz. Obajvljuje djela *Student',* Učitelj književnosti*,* Crni redovnik *i* Na ladanju*.*

Konstantin Sergejevič Stanislavski i Vladimir Nemirovič Dančenko otvaraju 1897. Moskovski hudužestveni teatar, što će ubrzo imati veliki utjecaj na Čehovljev daljnji rad. Čehovu umire otac, a on sam boravi u bolnici zbog prvog akutnog napadaja plućne tuberkuloze. U rujnu putuje u Francusku na liječenje, te su mu objavljene drame *Ujak Vanja*, *Ivanov*, *Galeb* i jednočinke kao i priče *Seljaci*, *Kod kuće*, te *Divljak*. U svibnju 1898. Antun Pavlovič Čehov vraća se iz inozemstva i živi neko vrijeme na Jalti, gdje preživljava drugi napadaj tuberkuloze.

Čehov prodaje sva autorska prava na svoj rad izdavaču A.F. Marksu za 75 000 rubalja, što bi u današnoj vrijednosti bilo oko 80 000 dolara, te počinje uređivati svoja sabrana djela. Iste je godine nagrađen Ordenom sv. Stanislava za rad u obrazovanju. Piše i objavljuje tekstove *Na službenom poslu*, *Draga*, *Dama s psićem*. To ljeto prodaje imanje u Melihovu i gradi kuću na Jalti.

25. svibnja 1901. Čehov se oženio glumicom Olgom Knipper, koja je igrala Mašu u *Tri sestre*, a evo što je jednom prilikom zapisao o braku: 

> Privlačan je samo brak iz iz ljubavi; oženiti se djevojkom samo zato što je ona simpatična isto je što i kupiti na tržnici nepotrebnu stvar samo zato što je lijepa. U bračnom životu najvažnija spona je ljubav, spolna privlačnost, jedno tijelo, a sve drugo nesigurno je i dosadno ma kako smo pametno proračunali. Dakle, nije riječ o simpatičnoj djevojci, nego o voljenoj.
> 
> 

1902. godine Čehov objavljuje *Biskupa* i izlaze mu sabrana djela u jedanaest tomova.

Umjetnik 1903. objavljuje svoju posljednju priču *Zaručena*, te mu izlazi drugo izdanje sabranih djela u šesnaest tomova. U lipnju cenzori zabranjuju izvedbu Čehovljevih drama u niskobudžetnim kazalištima za radničku klasu, a u rujnu završava *Višnjik* i započinje odlaziti na probe u MHAT.

Nakon toga zdravlje Antuna Pavloviča Čehova se pogoršava. Početkom lipnja Čehov putuje s Olgom Knipper na liječenje u Njemačku gdje 15. srpnja umire u Badenweileru. Pokopan je 22. srpnja na groblju Novo-deviči u Moskvi.

Antona P. Čehova nazivaju začetnikom psiholiškog realizma. U njegovim dramama ne postoji tipičan dramski sukob već sve što se događa u drami proizlazi iz psiholoških stanja, osjećaja i unutarnjih sukoba likova. Čehov u svojim dramama također inzistira na protoku vremena koji je jedan od mehanizama zbivanja u kojem se događaju promjene. U Čehovljevim dramama su vrlo detaljno ispisane didaskalije te opisana mjesta radnje što pridonosi općem razumijevanju likova i njihovih psiholoških stanja.

Drame Antona Pavloviča Čehova još su uvijek vrlo popularne na repertoarima različith kazališta, ali i kao predlošci za filmske adaptacije. Do danas je snimljeno preko 285 filmova nastalih prema njegovim djelima, poput *Ujaka Vanje u New Yorku* iz 1994. godine u režiji Louisa Mallea te *Galeba* (1968. Sidney Lumet) i *Tri sestre* (1970. Laurence Olivier).

Izabrana bibliografija
----------------------

*Glavni članak: Bibliografija Antona Pavloviča Čehova*
#### Drame

* *O štetnosti duhana* (1886. 1902.)
* *Ivanov* (1887.)
* *Medvjed* (1888.)
* *Prosidba* (c. 1888. - 1889.)
* *Šumski duh* (1889.)
* *Svadba* (1889.)
* *Jubilej* (1891.)
* *Galeb* (1896.)
* *Ujak Vanja* (1897.)
* *Tri sestre* (1900.)
* *Višnjik* (1903.)

#### Proza

* *Melpomenine bajke*
* *Šarene priče* (1886.)
* *Nevine priče* (1887.)
* *U sutonu* (1887.)
* *Novele i pripovijetke* (zbirka izdana 1894.):
	+ *Dama s psetancetom*
	+ *Čovjek u futroli*
	+ *Stepa*
	+ *Ogrozd*
	+ *Dočasnik Prišibjejev*
	+ *O ljubavi*
	+ *Odjel br. 6*
	+ *U jaruzi*
	+ *Nevjesta*
* *Otok Sahalin* (1895.)

***Anton Čehov*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 95216565
* LCCN: n79130807
* ISNI: 0000 0001 2103 1904
* GND: 118638289
* SELIBR: 201439
* SUDOC: 027156397
* BNF: cb11926133z (podaci)
* BIBSYS: 90733091
* MusicBrainz: ecf035ed-ecd5-478e-a76e-0b524f0a7dc1
* NLA: 36321458
* NDL: 00435837
* NKC: jn19990210160
* RSL: 000082167
* BNE: XX907635
* CiNii: DA00344076
* KulturNav: id
* CONOR.SI: 9736291
* NSK: 000100048

 |