recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Amir Smajić

Données clés| Ime | Amir Smajić |
| Rođenje | 29. januar 1982. (1982-01-29) (dob: 41)Rotterdam, Nizozemska |
| Prebivalište | Bihać |
| Zanimanje | pjevač |
| Muzički žanr | narodna glazba |
| Period aktivnosti | 2003. – danas |
| Diskografska kuća | Gold MusicRenome |

uredi Konzultiraj dokumentaciju šablona

**Amir Smajić**, rođen 29. januara 1982. u Rotterdamu, je poznati bosanskohercegovački pjevač pop-folk muzike .

Osobni život i karijera
-----------------------

Postao je poznat javnosti kada se 2003. godine prijavio na najveće muzičko takmičenje u regionu u tom periodu OBN SuperNova Folk talent gdje je zbog specifične boje glasa i atraktivnog izgleda pobrao simpatije i žirija i publike .Sve do same završnice takmičenja Amir je bio jedan od glavnih favorita za pobjedu , a na kraju je zauzeo treće mjesto. Vrlo brzo nakon završetka takmičenja vinuo se na zvjezdano nebo te postao jako cijenjen i popularan pjevač .Od malih nogu živi u Bihaću te budući da je njegova životna ljubav bila muzika, odmah sa početkom osnovne škole upisuje i osnovnu muzičku skolu, koju je proširio, opredjelivši se isključivo za srednje muzičko obrazovanje, gdje je pored više instrumenata aktivno svirao klavir i harmoniku, i na brojnim takmičenjima u okviru regije ostvarivao zavidne rezultate. Po završetku srednjeg obrazovanja, pored sviranja, ipak se opredjelio za pjevanje, jer je osnovao amaterski bend s kojim je gostovao po mnogim klubovima.U Bihaću je završio i Pedagoški fakultet 2007. godine. Učestvovao je na nekoliko festivala narodne muzike širom BiH te je osvajao nagrade stručnog žirija, ali i publike. Najznačajniji uspjeh je pobjeda na najvećem festivalu narodne muzike u BiH, Bihaćkom festivalu 2004. godine sa pjesmom „Istina".Na Bihaćkom festivalu te godine osim što je osvojio prvu nagradu publike također je proglašen za ličnost godine. Mnogi su ga proglasili i pjevačem godine u BiH. Njegov prvi album pod nazivom ,,Ovisan" postigao je veliki uspjeh kod publike te su pjesme:„Ovisan" , „Na mene me podsjećaš" , „Prljavo" , „Boli kad se voli" i „Van svakog zakona" postali za vrlo kratko vrijeme veliki hitovi.Našavši se na top listama ispred mnogih velikih pjevača početak karijere je bio i više nego odličan. Pored tog albuma iza sebe ima još dva uspješna albuma na kojima se nalaze i nezaboravni hitovi: „Mašina", „Subota noć" , „Ukradi me" , „Ne dam te nikome" , „Ne javljaj se" „Dođi sama" , „Sve je bilo do tebe" i drugi.

Diskografija
------------

### Albumi

*Ovisan* (2005)
1. Ovisan
2. Boli kad se voli
3. Sama
4. Van svakog zakona
5. Prljavo
6. Istina
7. Griješnici
8. 200 na sat
9. Ne mogu više
10. Na mene me podsjećaš

*Živ sam* (2007)
1. Živ sam
2. Subota noć
3. Cabrio
4. Sve je bilo do tebe
5. Najbolja
6. Tako slatka
7. Ubijedi me
8. Malo preskup

*Dođi sama* (2009)
1. Mašina
2. Dođi sama
3. Ko zna zna
4. Ne javljaj se
5. Ne dam te nikome
6. Ukradi me (duet Ada Grahović)
7. Rado bih te ja

### Singlovi

* Nepar (2005)
* Navika (2008)
* Idi, idi (2013)

Vanjske poveznice
-----------------

*
**Pentland** (engleski: *Pentland Firth*, škotsko-gelski: *An Caol Arcach* = Orknijski tjesnac) je morski tjesnac koji povezuje Sjeverno more i Atlanski ocean. Smješten je između arhipelaga Orkney na sjeveru i škotskog kopna na jugu.

Geografija
----------

Kanal Pentland proteže se duž historijskog countyja Caithness. Na najužem dijelu širok je oko 10 km, u sredini kanala leže dva veća otoka Stroma i Swona te četiri manja. Pentland je poznat po vrlo jakim plimama i osekama tako da njegovi valovi dostižu brzinu od 30 km/h. Zbog tog se planira iskoristiti njegovu energiju valova. Kompanija MeyGen postavlja eksperimentalno polje od šest turbina ukupne snage 9 MW. Kad prva faza projekta bude gotova polje će proizvoditi 86 MW što je dovoljno za 42.000 kućanstava, a kad se dovrši i druga faza i prorade svih 400 turbina proizvodit će se 398 MW.

Izvori
------

1. 1 2   „*Pentland Firth tidal turbine project*" (engleski). BBC News. Pristupljeno 17. 12. 2014.

Vanjske veze
------------

***Pentland Firth*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Pentland Firth* na portalu Sailnorth Scotland (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315140070

 |
Arcangelo Corelli
**Arcangelo Corelli** (Arkanđelo Koreli) rođen u Fusignano, 17. 2. 1653. – umro u Rimu, 8. 1. 1713, bio je značajan italijanski violinist I kompozitor barokne muzike.

Prvi uspjeh stekao je u Parizu sa 19 godina, i do tad je već stekao evropsku reputaciju. Iz Pariza, uputio se za Njemačku, u Bavarsku 1681, u službi princa; između 1680. do 1685. proveo je značajno vrijeme u kući prijatelja violinsta i skladatelja Cristiano Farinellija, za koga se smatra da je bio ujak proslavljenog kastrata Farinellija. 1685 bio je u Rimu, I bio je miljenik Pape.

Način sviranja koji je prenio učenicima kao što su Francesco Geminiani, i Pietro Locatelli, I mnogi drugi, bio je od vitalnog značaja za daljnji način sviranja violine Govori se da je Corelli za sve violinste-skladatelje 18. vijeka Italije bio ‘’ikona’’ u koju su gledali prilikom daljnjeg razvoja načina sviranja i skladanja.

Corelli je pokopan u Pantheon u Rimu.

Šest zbirki koncerata, sonata i malih djela za violinu, i druga djela se pripisuju Corelliju. Najzačajnija djela su ‘’XII Suonati a violino e violone o cimbalo (Rome, 1700)’’ i 12 končerta grosa, opus 6.

***Arcangelo Corelli*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sukob** ili **konflikt interesa** je naziv za situacije u kojima pojedinac koji obavlja određenu javnu funkciju ili profesionalnu djelatnost dolazi u priliku da svojom odlukom ili drugim djelovanjem pogoduje sebi ili sebi bliskim osobama, društvenim grupama i organizacijama, a nauštrb interesa javnosti ili osoba koje su mu dale povjerenje. "Sukob" se odnosi na sukob između osobnog interesa na jednoj i javnog interesa na drugoj strani. U modernim državama se smatra kako u takvim slučajevima postoji preveliki rizik da će privatni interes prevagnuti nad javnim, odnosno da će doći do korupcije.

Kao osobe koje su u sukobu interesa se obično navode funkcionari izvršne vlasti ili državni službenici koji su u prilici da na razne načine (dodjelom koncesija, subvencija, ugovora o obavljanju javnih radova, izradom urbanističkih planova i sl.) pogoduju poduzećima čiji su vlasnici ili akcionari. S druge strane, sukob interesa je već ranije prepoznat kao mogući problem u sudstvu, pa tako prava mnogih država posjeduju odredbe koje priječe vođenje sudskih postupaka osobama koje se mogu smatrati ili su neposredno povezane sa strankama u sporu.

Razne države su stvorile razne mehanizme za sprečavanje sukoba interesa, ali se isto tako razvio i širokih raspon metoda za njihovo zaobilaženje.

V. također
----------

* Kleptokracija
* Drugarski kapitalizam
**Ahmim** (arapski: أخميم/Akhmīm, koptski: Khmin) je grad od 140,785 stanovnika u Gornjem Egiptu u Muhafazi Sohag.

U gradu živi značajna Koptska manjina.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ahmim leži na istočnoj obali rijeke Nil, točno prekoputa svog administrativnog centra Sohaga, na zapadnoj obali.

Historija
---------

Ahmim je vrlo stari grad, dokaz za to su brojne nekropole iz Šeste dinastije (otprilike 2325. pne.-2150. pne.. Nastavio je egzistirati sve do Kasne antike kao važan centar Koptske crkve i umjetnosti.

Ime mu je najvjerojatnije derivat od staroegipatskog - **Khent-min** i koptskog - **Khmin**, kako se zvao egipatski bog Min, koji je za helenizma povezan sa grčkim Panom, pa se počeo nazivati **Panopolis** (grčki: Πανὸς πόλις - Panov grad).

Za Ptolomejskog Egipta kad je nazvan **Hemis** (Χέμμις) bio je prijestolnica 9 nome (provincije) Gornjeg Egipta - *Hemise*.
Grčki geograf Strabon (1. vijek pne.) opisao ga je kao grad zanatlija koji prave odlične lanene tkanine.

U njemu je rođen pretposljednji faraon iz Osamnaeste dinastije - Ay (vladao otprilike između 1323. pne.-1319. pne. i Yuya važan administrator te iste dinastije.
U *Hemisu* odnosno *Panopolisu* je rođen i grčki pjesnik iz 5. vijeka - Nonos, pa ga neki i zovu *Nonos iz Panopolisa*.

Arheološkim iskapanjima provedenim - 1981. otkriveni su ostaci hrama podignutog za rimske vladavine, sa skulpturama iz Novog kraljevstva.

Nakon muslimanskog osvanja Egipta za vladavine fatimidskog kalifa Al-Mustansira (11. vijek), postao je prijestolnica jedne muhafaze. Ona je u 18. vijeku uklopljena u Muhafazu Gigra. U to vrijeme grad su opljačkali Mameluci u vrijeme njihovih buna protivOsmanlija.

Današnji Ahmim je grad prehrambene i tekstilne industrije i trgovački centar za poljoprivredne proizvode.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 9.8. 2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  „*Akhmīm, Egypt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 9.08.2020.

Vanjske veze
------------

***Akhmim*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Akhmīm, Egypt* (`en`)
**Vafd** punim imenom **Al-wafd Al-miṣrī** (arapski: حزب الوفد المصري *Egipatska delegacija*), nacionalistička politička partija koja je bila ključna za stjecanje egipatske nezavisnosti od Velike Britanije.

Historija
---------

Vafd je nastao 13. novembra 1918. pod vodstvom Saada Zaglula, kao stalna delegacija egipatskog naroda, i zatražio svoje mjesto u Londonu i na mirovnim konferencijama nakon Prvog svjetskog rata. Britanci su u martu 1919. otjerali u egzil lidere Vafda; Saada Zaglula, Ismaila Ṣidkija i Ḥamida Basila, što je dovelo do kratkotrajnog prekida aktivnosti partije na javnoj sceni. 
Nakon što je Velika Britanija jednostranom deklaracijom 28. februar 1922 proglasila - nezavisnost Egipta, Vafd se u septembru 1923. organizirao kao politička partija.
Kao ključni dio svog programa istakli su potpunu autonomiju nad unutrašnjim pitanjima, ustavnu vlast, građanska prava i egipatsku kontrolu nad Sudanom i Sueskim kanalom.

Na prvim parlamentarnim izborima 1924. - Vafd je osvojio 90 % mandata i formirao svoju vladu.
Odkad je Egipat 1936. dobio potpunu nezavisnost, Vafdove vlade bile su u stalnom sukobu sa egipatskim kraljem.

Vafd je 1937. osnovao *Ligu vafističke omladine* (Rabitat ash-Shubbān al-Wafdiyyīn) kao inkubator za buduće članove. Liga je postala baza Vafdove paravojne formacije *Plave košulje* koja u *Zelenim košuljama* imala svoj fašistički pandan. Sve do raspuštanja svih političkih partija od strane Savjeta komande revolucije 1953. Vafd je kontrolirao četiri dnevne i četiri tjednih novina.

Partija - Vafd je obnovljena u februaru 1978. nakon što je Anvar Sadat legalizirao višepartijski sistem, ali se već u junu iste godine raspala a preostali članovi Narodne skupštine postali su nezavisni poslanici.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Wafd political party, Egypt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 7.07.2020.

Vanjske veze
------------

***Vafd*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Wafd political party, Egypt* (`en`)
Za filmsku adaptaciju, v. The Odessa File (film).

***The Odessa File*** (sh. *Dosije Odessa*), u Jugoslaviji objavljen pod naslovom ***Slučaj Odessa*** ili ***Slučaj ODESSA***, je špijunski roman britanskog književnika Fredericka Forshytha objavljen 1972. godine. Radnja započinje 1963. godine u Zapadnoj Njemačkoj nedugo nakon Johna Kennedyja i prikazuje kako tamošnji novinar Peter Miller, potaknut samoubistvom preživjele žrtve Holokausta započinju istragu koja ga vodi do Eduarda Roschmanna, odbjeglog esesovskog zapovjednik odgovornog za ratne zločine u Rigi, ali i tajne organizacije pod imenom ODESSA, koja okuplja bivše esseovce i pomaže im u skrivanju; Milleru u istrazi pomažu jevrejski osvetnički vigilanti, ali i izraelska tajna služba Mossad koja ne samo što pokušava uhvatiti nacističke zločince, nego i spriječiti njihovu zavjeru za uništenje Izraela.

Forsyth je roman napisao nedugo nakon svog debitantskog romana *Dan šakala*, te je u njemu isto tako dobro iskoristio svoje novinarsko iskustvo, odnosno poznavanje obavještajnog miljea. U romanu je također ponovno koristio tada relativno rijetko miješanje fikcije sa stvarnim likovima i događajima; u romanu se kao lik, između ostalih, pojavljuje poznati lovac na naciste Simon Wiesenthal. Roman je, sa druge strane, izazvao veliku pažnju javnosti na dotada uglavnom ignorirane nacističke ratne zločince koji su se nalazili u bijegu ili na slobodu, uključujući samog Roschmanna, koji se nekoliko godina kasnije iz Argentine pod prijetnjom izručenja sklonio u Paragvaj, gdje je i umro.
Aluminijumska bronza sa 20% aluminijuma, V=50:1
**Aluminijumska bronza** je tip bronze u kojoj je aluminijum glavni legirajući metal dodat bakru, što je u kontrastu sa standardnom bronzom (bakar i kalaj) ili mesing (bakar i cink). Mnoštvo aluminijumskih bronzi različitih sastava je u industrijskoj upotrebi, pri čemu većina sadrži 5% do 11% aluminijum po težini. Drugi legirajući agensi kao što je gvožđe, nikl, mangan, i silicijum se takođe u nekim slučajevima dodaju aluminijumskim bronzama.

Sastav
------

Sledeća tabela sadrži najčešće sastave standardnih aluminijumskih bronzi. Procenti pokazuju proporcionalni sastav legura po težini. Bakar, kao najzastupljeniji metal, nije naveden:

| Legura | Aluminijum | Gvožđe | Nikl | Mangan | Cink | Arsenik |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| CuAl5 | 4.0–6.5% | 0.5% max. | 0.8% max. | 0.5% max. | 0.5% max. | 0.4% max. |
| CuAl8 | 7.0–9.0% | 0.5% max. | 0.8% max. | 0.5% max. | 0.5% max. |  |
| CuAl8Fe3 | 6.5–8.5% | 1.5–3.5% | 1.0% max. | 0.8% max. | 0.5% max. |  |
| CuAl9Mn2 | 8.0–10.0% | 1.5% max. | 0.8% max. | 1.5–3.0% | 0.5% max. |  |
| CuAl10Fe3 | 8.5–11.0% | 2.0–4.0% | 1.0% max. | 2.0% max. | 0.5% max. |  |
| CuAl10Fe5Ni5 | 8.5–11.5% | 2.0–6.0% | 4.0–6.0% | 2.0% max. | 0.5% max. |  |

Osobine materijala
------------------

Aluminijumske bronze su cenjene zbog njihove visoke jačine i otpornosti na koroziju u odnosu sa druge legure bronze. Ove legure ne tamne, i imaju malu brzinu korozivnih reakcija u atmosferskim uslovima, niske brzine oksidacije na visokim temperaturama, i nisku reaktivnosti sa jedinjenjima sumpora i drugim proizvodima sagorevanja. One su takođe otporne na koroziju u morskoj vodi. Otpornost aluminijumskih bronzi na koroziju potiče od aluminijumske komponente legura, koja reaguje sa atmosferskim kiseonikom da formira tanki otporni površinski sloj alumine (aluminijum oksida), koji deluje kao barijera protiv korozije ove bakrom bogate legure. Osim aluminijuma, kalaj može da poboljša otpornost na koroziju.
*Za istoimenog nećaka v. članak "Robert D'Oyly (Osney)".*
**Robert D'Oyly** (također navođen kao **Robert D'Oyley de Liseaux**, **Robert Doyley**, **Robert de Oiley**, **Robert d'Oilly**, **Robert D'Oyley** i **Roberti De Oilgi**; ? - 1091) bio je normanski plemić koji je zajedno sa vojvodom Guillaumeom (William) sudjelovao u osvajanju Engleske, poznat po podizanju Oxfordskog zamka.

Rodio se kao sin Waltera D'Oylya; ime mu potiče od mjesta Ouilly-le-Vicomte u današnjem francuskom departmanu Calvados u Normandiji. Nakon osvajanja se oženio za Ealdgyth, kćer Wigoda, anglosaksonskog thegna od Wallingforda. Naslijedio je tastove zemlje i sagradio prvo Wallingfordski, a potom od 1071. i 1073. i Oxfordski zamak. Kralju Williamu je služio kao visoki šerif Oxfordshirea. Njegov nećak Robert, sin mlađeg brata Nigela, je bio osnivač samostana Osney. Imao je kćer po imenu Maud koja ga je naslijedila.

Literatura
----------

* History of Norfolk Arhivirano 2012-10-12 na Wayback Machine-u
* The baronetage of England
* Crossley, Alan (1969). *Victoria County History: A History of the County of Oxfordshire, Volume 4: The City of Oxford*.
* Lipscomb, M.D. George (1847). *The History and Antiquities of the County of Buckingham*. London: J. & W. Robins.
* Salzman, L.F. (1939). *Victoria County History: A History of the County of Oxfordshire, Volume 1*.
**Sjevernoamerički oposum** ili **sjevernoamerička naboruša** (*Didelphis virginiana*) je tobolčar iz reda štakoraša. Sjevernoamerička naboruša jedini je tobolčar koji živi u SAD-u pa sve do juga Kanade.

Opis
----

Tijelo sjevernoameričkih naboruša dugo je 32 do 50 cm, otprilike kao kućne mačke, i otprilike još jednako toliko dugačak goli rep. Mogu doseći težinu od oko 5,5 kg. Krzno im je sive i bijele boje, a na glavi imaju najčešće tri crne pruge, po jednu iznad svakog oka i jednu na sredini glave. Sve četiri noge imaju po pet prstiju s kandžama osim prvog prsta na stražnjim nogama koji je oblikovan poput palca, i može se okrenuti suprotno ostalim prstima (nasuprotnost).

Rasprostranjenost i životni prostor
-----------------------------------

Prvobitno su bili rasprostranjeni od istočnih dijelova SAD-a pa sve do Kostarike. No s naseljavanjem Europljana u sjevernoj Americi, širilo se i njihovo područje rasprostranjenosti, tako da danas nastanjuju čitavu sjevernu Ameriku sve do pacifičke obale, a na sjeveru i jug Kanade. Prirodno stanište su im šumovita i grmljem obrasla područja. Ali kako su izraženi hemerofili, danas ih se nalazi na plantažama, parkovima i u gradovima.

Način života
------------

Žive sami, aktivni su noću i dobri su penjači.

***Američki oposum*** na Wikimedijinoj ostavi
**Tomislav Šojat** (Zagreb, 6. studenog 1963. ) hrvatski je glazbenik koji je u svojoj glazbenoj karijeri snimio petnaestak studijskih albuma i sudjelovao na mnogim albumima kao gost glazbenik.

Životopis
---------

Tomislav Šojat 2013.
Tomislav Šojat rođen je u Zagrebu, 6. studenog 1963. godine gdje s 14. godina počinje svoju glazbenu karijeru. Oženjen je i ima sina Marka. Prvi glazbeni angažmani bili su mu sa sastavom **"Prva Ljubav"**, s kojima je svirao do njihovog raspada 1984. *Prva ljubav* glasi za najmlađi pop sastav u Europi i Šojat s njima snima pet singlova i četiri studijska albuma, koji su dobili zlatni certifikat. Nakon dolaska iz JNA gdje je služio vojni rok, pridružuje se sastavu **"Regata"**, s kojima snima jedan album. 
Grupa se razilazi 1987.g. i Šojat nakon toga dolazi u sastav **Aerodrom**, gdje kao gost glazbenik nastupa s njima na turnejama po bivšem SSSR-u. S *Aerodromom* ostaje do njihovog razlaza 1988. a 1990. snima i svira sa Sevdah Shuttle Bandom, novim sastavom Branimira Štulića. 
Godine 1992. s Juricom Pađenom osniva sastav **Pađen Band** s kojim snima tri studijska albuma. Za europsko tržište objavljuju kompilacijski album *Pađen band retro 16* s najboljim hitovima izdanim do tada. Nekoliko je skladbi prepjevano na engleski jezik s albuma *Timeless* koji je izdan isključivo za europsko tržište.

Sastav *Aerodrom* nanovo se okuplja 2001. i Šojat postaje njihov menadžer. Sa starom postavom 2001. godine snimaju album *Na travi* i 2007.g. album *Rock @ Roll*. U dugogodišnjoj karijeri koja traje od 1978. godine, Šojat je snimio petnaestak studijskih albuma i sudjelovao na mnogim materijalima kao gost glazbenik.

Izvor
-----

1. 1 2  grupa-aerodrom.com Arhivirano 2012-04-12 na Wayback Machine-u - Tomislav Šojat
2. ↑  grupa-aerodrom.com Arhivirano 2008-12-04 na Wayback Machine-u - Diskografija
3. ↑  grupa-aerodrom.com Arhivirano 2008-12-04 na Wayback Machine-u - Diskografija

Vanjske poveznice
-----------------

### Sestrinski projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Aerodrom** |

### Mrežna sjedišta

* Službene stranice sastava Arhivirano 2012-04-12 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Aerodrom |
| --- |
| **Jurica Pađen** • **Tomislav Šojat** • **Slavko Pintarić Pišta**Zlatan Živković • Zdravko Tabain |
| Studijski albumi | *Kad misli mi vrludaju • Tango Bango • Obične ljubavne pjesme • Dukat i pribadače • Trojica u mraku • Na travi • Rock @ Roll • Taktika noja* |
| Koncertni albumi | *Hitovi i legende* |
| Kompilacije | *Flash Back 1979-1986 • The Ultimate Collection* |
| Singlovi | "Kad misli mi vrludaju" • "Kraj tebe u tami" • "Stavi pravu stvar" • "Aerodrom" • "Dobro se zabavljaj" • "Tvoje lice" • "Obična ljubavna pjesma" • "Kad je sa mnom kvari sve" • "Stranac" • "Fratello" • "24 sata dnevno" • "Digni me visoko" • "Zagreb, Ljubljana i Beograd" • "Pozdrav s Bardo ravni" • "A do Splita pet" • "Badnja noć" • "Mili moj anđele" • "Tvoj pas me čudno gleda" • "Kći starog vodeničara" • "Odma mi je zapela za oko" • "Loše volje" • "Ostani" • "Duh je nestao" • "Dovela si me u red" • "Široko ti bilo polje" • "Teška vibra" |
Ilustracija iz vizantijskog rukopisa pesme *Životinjski otrovi*, 10. vek

***Thēriaká*** (starogrčki: , **sh. *Životinjski otrovi***) naslov je jedne pesme od 958 heksametara helenističkog grčkog pesnika Nikandra, koji je živeo u drugoj polovini 2. veka pne. U pesmi se opisuje priroda otrovnih životinja, kao što su zmije, pauci i škorpioni, kao i ozlede koje njihovi ubodi i ujedi izazivaju.

Pesma počinje kratkim uvodom koji sadrži posvetu nekom Hermesijanaktu, možda svom zemljaku (stihovi 1–7) i neka opšta obaveštenja o otrovima, koji su navodno nastali iz krvi Titana; zatim se razmatraju razni lekovi protiv otrova, uz kombinaciju naučnih činjenica i narodnih verovanja, najsmrtonosnije životinje (naročito ženke zmija) i najopasnija godišnja doba (8–144). Sledi dugačak deo o reptilima (145–492) i opis protivotrova (493–714); zatim se ispituju pauci (715–768), škorpioni (769–804) i druge vrste opasne za čoveka (805–836). Na kraju se nalazi popis opštih lekova (837–956) i završni deo *(sphragís)*, u kome pesnik poziva Hermesijanakta da sačuva u svom sećanju "homerskog Nikandra, koga je othranio snežnobeli Klaros" (957–958).

Nikandar vešto koristi homerske glose, ali nema dubinskog znanja o zoologiji ili toksikologiji. Za detalje, kao i u svojoj pesmi *Protivotrovi*, Nikandar se koristio danas izgubljenim spisima *Otrovne životinje* (Περὶ Θηρίων) i *Otrovni lekovi* Apolodora iz Aleksandrije iz prve polovine 3. veka pne.

Etimologija
-----------

Naslov pesme je množina srednjeg roda grčkog prideva θηριακά (*thēriaká* = "ono što se tiče otrovnih životinja"), koji pak potiče od imenice θηρίον (*thērion* = "zver")
**Protupapa Silvestar IV.**, rođen kao Maginulf, bio je katolički protupapa od 1105. do 1111. godine. Maginulf je bio arhiđakon crkve St. Angelo u Peschieri. Za vrijeme Borbe za investituru pripadnici rimske aristokracije koji su podržavali careve Henrika IV i Henrika V su iskoristili odsudstvo pape Paskala II te su izabrali Maginulfa za papu i dali mu ime Silvestar IV. On je službeno ustoličen 18. studenog 1105. Paskal je prethodnu dvojicu protupapa zarobio i poslao u samostan; to se nije dogodilo sa Silvestrom s obzirom da je on, čim se Paskal sljedeći dan vratio u Rim, izbjegao u Tivoli, a potom u Osimo gdje je uživao zaštitu Guarniera II od Spoleta. Na dan 11. travnja 1111. su Henrik V i Paskal II postigli načelni sporazum kojim je okončana višedesetljetna Borba za investituru. Henrik je priznao papu, a Silvestar se odrekao papskog naslova. Ostatak života je proveo pod zaštitom svog pokrovitelja.

| * p
* r
* u
Antipape u Katoličkoj Crkvi |
| --- |
| 
sv. Hipolit •
Novacijan •
Feliks II. •
Ursin •
Elulalije •
Laurencije •
Dioskur •
Teodor II. •
Paskal I. •
Konstantin II. •
Filip •
Ivan VIII. •
Anastazije III. •
Kristofor •
Bonifacije VII. •
Ivan XVI. •
Grgur VI. •
Benedikt X. •
Honorije II. •
Klement III. •
Teodorik •
Albert •
Silvestar IV. •
Grgur VIII. •
Celestin II. •
Anaklet II. •
Viktor IV. •
Viktor IV. •
Paskal III. •
Kalist III. •
Inocent III. •
Nikola V. •
Klement VII. •
Benedikt XIII. •
Aleksandar V. •
Ivan XXIII. •
Klement VIII. •
Benedikt XIV. •
Feliks V.
 | Vatikanski grb |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 74208090
* GND: 100960731

 |
*Ovaj članak govori o bivšem antipapi Viktoru IV Monticelliju (1159–1164). Za antipapu iz 1138. v. Viktor IV Conti*

**Viktor IV** (rođen kao *Ottaviano De Monticelli*), bio je antipapa katoličke crkve, od 1159. do 1164. godine.

Bio je prvi u nizu od četvoro antipapa koje je instalirao svetorimski car Friedrich Barbarossa kako bi srušio Aleksandra III, te drugi antipapa koji je za svoje ime odabrao Viktor, iako su ga upozorili da je isto ime već koristio njegov predhodnik Viktor IV Conti.

Historija
---------

Kardinal je postao 1138. za pontifikata pape Inocenta II, a za papu (antipapu) je izabran na koncilu održanom u septembru 1159. godine. Većina kardinala (njih 25) glasala je za Aleksandra III, kao nasljednika Hadrijana IV, dok je za Viktora glasalo sedmoro ili osmero kardinala. Ta činjenica nije smetala Viktorovim pristalicama da naoružani upadnu u rimsku Baziliku sv. Petra i odatle izbace Aleksandra i na njegov tron postave Viktora. Na taj način stvorena je šizma s dvoje papa koja je potrajala do 1178.

Friedrich Barbarossa koji se volio predstavljati kao zaštitnik crkve, pokušao je rješiti problem šizme diplomatskim putem. Budući da to nije išlo, godine 1160. organizirao je koncil u Paviji kako bi njegov proteže Viktor dobio podršku viših prelata, ali mu ni to nije prošlo jer je u većini evropskih zemalja prevladalo mišljenje da papama ne treba nikakva carska kontrola. Čak je i po njemačkim zemljama dobar dio klera ostao je vjeran Aleksandru i nije puno mario za Viktora, koji je isfrustriran bacio anatemu na Aleksandra. On je zauzvat ekskomunicirao Barbarossu jer je organizirao koncil. Viktora je na položaju antipape naslijedio Paskal III.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Victor (IV)*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 3. 2018.
2. 1 2  „*Sede Vacante 1159*" (engleski). California State University. Pristupljeno 18. 3. 2018.

Vanjske veze
------------

* *Victor (IV)* (`en`)

| * p
* r
* u
Antipape u Katoličkoj Crkvi |
| --- |
| 
sv. Hipolit •
Novacijan •
Feliks II. •
Ursin •
Elulalije •
Laurencije •
Dioskur •
Teodor II. •
Paskal I. •
Konstantin II. •
Filip •
Ivan VIII. •
Anastazije III. •
Kristofor •
Bonifacije VII. •
Ivan XVI. •
Grgur VI. •
Benedikt X. •
Honorije II. •
Klement III. •
Teodorik •
Albert •
Silvestar IV. •
Grgur VIII. •
Celestin II. •
Anaklet II. •
Viktor IV. •
Viktor IV. •
Paskal III. •
Kalist III. •
Inocent III. •
Nikola V. •
Klement VII. •
Benedikt XIII. •
Aleksandar V. •
Ivan XXIII. •
Klement VIII. •
Benedikt XIV. •
Feliks V.
 | Vatikanski grb |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 265054718
* ISNI: 0000 0003 8243 7881
* GND: 100963838
* BNF: cb151070012 (podaci)

 |
**Netrpeljivost** ili **antipatija** (iz starogrčkog jezika *αντιπάθεια antipatheia*) je ljudski osjećaj čija je percepcija subjektivna i koju promatrač ne može u svakom slučaju shvatiti. Dok averzija i gađenje označava sklonost za negativne reakcije osjeta prema objektima ili stimulaciji, pojam netrpeljivosti se koristi uglavnom za opis jednog društvenog ili međuljudskoga odnosa. Suprotnost od antipatije je simpatija.
Netrpeljivost je oblik spontane averzije, koja se razvija prije svega onda kada se drugu osobu ne može podnijeti ili se osobu ne voli.

Žestoka netrpeljivost se može osjećati i kao mržnja.

| * p
* r
* u
Osjećaji |
| --- |
| Temeljni | Gađenje • Ljutnja • Sreća • Strah • Tuga |
| Ostali | Agresija • Apatija • Bijes • Klinička depresija Depresivnost • Dosada • Entuzijazam • Euforija • Frustracija • Krivnja • Ljubav • Ljubomora • Melankolija • Mržnja • Nada • Panika • Pohota • Ponos • Prihvaćanje • Privrženost • Samilost • Smirenost • Sram • Srdžba • Sumnja • Tjeskoba • Usamljenost • Zadovoljstvo • Zahvalnost • Zbunjenost • Zavist • Žaljenje |
Stater s likom Aminte III
**Aminta III** (grčki: *Ἀμύντας Γ΄*, ? - 369. pne.), sin Arhidejev, bio je makedonski kralj od 392. do 369. pne. poznat kao otac Filipa II Makedonskog i deda Aleksandra Velikog.

Neki izvori navode kako je prvi put na prijesto došao godine 393. pne. u haotičnom periodu u kome su po ubistvu kralja Arhelaja I 399. pne. Makedoniju godinama potresali dinastički sukobi i brojni pretendenti na prijesto. Dio istoričara vjeruje da je kralj Aminta koji je te godine zasjeo na prijesto različita ličnost, pa ga navode pod imenom Aminta II. Navodi se kako je to u stvari bio Amintin istoimeni djed, odnosno jedan od sinova Arhelaja I. U svakom slučaju, Amintu II je iste godine svrgnuo pretendent Argej II uz ilirsku pomoć. 

Argeja je Aminta III vrlo brzo uspio svrgnuti uz tesalijsku pomoć, pa je njegovim dolaskom na vlast u Makedoniji prestao period nestabilnosti. Kao novi vladar, Aminta je odlučio ilirsku prijetnju suzbiti uz pomoć saveza sa Halkidičkom ligom na čelu s Olintom koji je pridobio davši im eksluzivno pravo trgovanja makedonskim drvetom. Aminta je saveznike tražio i u Odriskom kraljevstvu i njegovom poglavaru Kotisu, a to je učinio usvojivši atinskog vojskovođu Ifikrata, oženjenog Kotisovom kćeri.

Godine 379. pne. Aminta se povezao sa Spartom i napao Olint, ali se kasnije, uz posredovanje Jasona od Fere povezao s Atinom, koju je eksluzivno opskrbljivao drvom. Godine 371. pne je na Panhelenskom kongresu podržao atinske težnje prema Amfipolisu.

Sa suprugom Euridikom imao je četvoro djece - kći Eurinoju i tri sina - Aleksandra II, Perdiku III i Filipa koji će svi postati kraljevi. Antički izvori navode da je umro u dubokoj starosti.

Vanjske veze
------------

* Coins of Amyntas III
* Atheno-Macedonian Alliance during Amyntas III,375/3 BC-Translation of Epigraphy Arhivirano 2007-10-14 na Wayback Machine-u
* Two Treaties of Amyntas III with Chalcidician League -Epigraphical Database-Translation

  


|  |
| --- |
| Aminta III **Argeadska dinastija****Rođen/a:** nepoznato  **Umro/la:** 370. pne. |
| Prethodi:**Pauzanija** | **Kralj Makedonije**393. pne. | Slijedi:**Argej II** |
| Prethodi:**Argej II** | **Kralj Makedonije**392–370. pne. | Slijedi:**Aleksandar II** |
***Pierścionek z końskiego włosia*** (sh. *Prsten sa konjskom dlakom*) je roman poljskog književnika Aleksandera Scibor-Rylskog posthumno objavljen 1991. godine. Sastoji se od dva dijela u kojima se opisuju završni mjeseci Drugog svjetskog rata u Poljskoj, odnosno uspostava poratnog komunističkog poretka pod sovjetskim pokroviteljstvom. Protagonist je Marcin, mladi zapovjednik Domovinske armije čija jedinica stradava u Varšavskom ustanku i koji nakon toga, deziluzioniziran i motiviran željom da spriječi dalje prolijevanje poljske krvi, pristaje surađivati sa pro-sovjetskim vlastima i njihovom tajnom policijom kako bi kao doušnik izdao svoje bivše drugove. *Pierścionek z końskiego włosia* je Ścibor-Rylski originalno napisao 1965. godine, ali su mu tadašnji komunistički cenzori odobrili objavljivanje samog prvog dijela, dok je drugi zabranjen; Ścibor-Rylski je to odbio i rukopis je ostao kod njega do smrti, a pronađen je tek 1991. godine.

Godine 1992. je Andrzej Wajda po tom romanu režirao film *Pierścionek z orłem w koronie*.
**Carstvo Gana** (Ghana) ili **Carstvo Wagadou** je bila država koja je postojala na području današnje jugoistočne Mauritanije i zapadnog Malija u posljednjoj četvrtini 1. i prvoj četvrtini 2. milenijuma.

O njenom nastanku nema pouzdanih izvora, iako postoje brojne legende i nacionalni mitovi, obično vezani uz porodicu proroka Muhameda. Prvi historičar koji spominje njeno postojanje je perzijski pisac al-Khwarizmi iz 9. vijeka, a nešto detaljniji opis je dao arapski historičar Al-Bakri u 11. vijeku. Prema njemu je Gana bila moćna, bogata i razvijena država, čije se stanovništvo zahvaljujući transsaharskoj trgovini postepeno preobraćalo na islam. Točan datum nestanka države također nije poznat, ali je njeno područje oko 1400. kontroliralo Carstvo Mali.

Po njemu je ime dobila suvremena država Gana.

Vladari
-------

Vladari Awkara
--------------

* Kralj Kaja Maja : cca. 350.
* 21 kralj, nepoznata imena cca. 350- 622
* 21 kraj, nepoznata imena 622- 790
* Krlaj Reidja Akba : 1400-1415

### Soninke vladari; "Ghane" iz dinastije Cisse

* Majan Dyabe Cisse: cca. 790
* Bassi: 1040- 1062

### Vladari za vrijeme okupacije Kaniaga

* Soumaba Cisse kao vazal Soumaoroa: 1203-1235

### Ghane tributarne države Wagadou

* Soumaba Cisse kao saveznik Sundjata Keite: 1235-1240

Izvori
------

1. ↑  Lange 2004: str. 509–516 sfn error: no target: CITEREFLange2004 (help)

Vanjske veze
------------

***Carstvo Gana*** na Wikimedijinoj ostavi

* African Kingdoms | Ghana
* Empires of west Sudan
* Kingdom of Ghana, Primary Source Documents Arhivirano 2008-12-12 na Wayback Machine-u
* Ancient Ghana — BBC World Service
Baltičko more
**Baltičko more** koje se još naziva i Istočno more i Zapadno more, nalazi se na sjeveru Europe i sa Sjevernim morem povezano je tjesnacima: Sunda, Veliki Belt, Mali Belt, Skagerrak, Kattegat i Kielskim kanalom. Ono zapljuskuje obale Skandinavskog poluotoka, većeg broja zemalja istočne, sjeverne i središnje Europe. Zbog njegove velike površine (422.300 km²) i loše povezanosti sa Sjevernim morem, što onemogućava razmjenu vode, a velikog priljeva slatke vode, ovo more je jedno od mora sa najnižim salinitetom na svijetu. Salinitet u prosjeku iznosi 6 do 8 promila, južnije prema Danskoj 10 do 15 promila. Radi relativne zatvorenosti prema Sjevernom moru nema utjecaja tople Golfske struje te se more zaleđuje, zimi je i do 45% površine prekriveno ledom.

Bjelomorsko-baltičkim kanalom je povezan s Bijelim morem.

Najveća dubina Baltičkog mora iznosi 459 m. Veliki zaljevi su: Botnički zaljev, Finski zaljev, Riški zaljev, Kuronski zaljev, Gdanjski zaljev, Šćećinski zaljev, Libečki zaljev i Kielski zaljev.

Države koje izlaze na Baltičko more:

* Danska
* Estonija
* Latvija
* Litva
* Njemačka
* Poljska
* Rusija
* Finska
* Švedska

Najvažnije rijeke koje se ulivaju u Baltičko more su:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Latvija
	+ Dzvina
* Estonija
	+ Narva
* Rusija
	+ Neva
	+ Pregola
* Litva
	+ Njemen
 | * Poljska
	+ Odra
	+ Visla
	+ Pasleka
	+ Radunja
	+ Reda
	+ Leba
	+ Slupia
	+ Viepža
	+ Parseta
	+ Rega
 | * Njemačka
	+ Pine
	+ Varnov
	+ Trave
* Finska
	+ Kemi
* Švedska
	+ Dalälven
	+ Göta älv
	+ Lule
 |

***Baltičko more*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 316431537
* LCCN: sh85011368
* GND: 4044107-6
* SELIBR: 161023
* NDL: 00560538
* NKC: ge134046

 |
*Za ostala značenja, v. Paul Martin (razvrstavanje).*
Paul Martin
The Right Honourable **Paul Edgar Philippe Martin**, PC, MP, BA, LLB (rođen 28.8. 1938. u Windsoru, Ontario) je trenutni, 21. po redu, premijer Kanade. 

Na tu je dužnost izabran 12.12. 2003, naslijedivši Jean Chretiena na čelu Liberalne stranke Kanade. 28.6. 2004. je stranku vodio na izborima na kojima je osvojila 135 od 308 mjesta u kanadskom Domu zastupnika. Nakon toga je Martin formirao manjinsku vladu uz podršku ljevičarske Nove demokratske stranke. No, za vrijeme njegovog mandata su polako počeli izbijati detalji o velikom korupcijskom skandalu u koji su upetljani mnogi funkcioneri njegove stranke. Zbog toga je NDP objavila kako će tražiti glasanje o povjerenju, što se i dogodilo 28.11. 2005. te je Martinova vlada izgubila povjerenje. Nakon što je na izborima 23.1. 2006. njegova stranka poražena, najavio je povlaćenje s mjesta šefa stranke.

  


***Paul Martin*** na Wikimedijinoj ostavi

| **Stranica Šablon:Hlist/styles.css nema sadržaj.*** p
* r
* u
 Premijeri Kanade |
| --- |
| 
* Macdonald
* Mackenzie
* Macdonald
* Abbott
* Thompson
* Bowell
* Tupper
* Laurier
* Borden
* Meighen
* King
* Meighen
* King
* Bennett
* King
* St. Laurent
* Diefenbaker
* Pearson
* P. Trudeau
* Clark
* P. Trudeau
* Turner
* Mulroney
* Campbell
* Chrétien
* Martin
* Harper
* J. Trudeau

 |
Okruzi Svetog Rimskog Carstva
**Carsko okružje**  (latinski: *Circulus imperii*, množina:*Circuli imperii* njemački: *Reichskreis*, množina *Reichskreise*) naziv je za regionalne grupacije teritorija Svetog Rimskog Carstva, prvenstveno za potrebe organiziranja zajedničke obrambene strukture i prikupljanja carskih poreza, ali i kao sredstvo organizacije unutar Carskog Sabora (Reichstaga) i Carske sudske komore

Svako okružje imao je svoju skupštinu, iako nije njen svaki član bio nužno i član državnog Sabora.

Stvaranje okružja
-----------------

Na Saboru u Augsburgu održanom 1500. uspostavljeno je šest okružja kao dio reforme Carstva: 

* Bavarsko okružje
* Švapsko okružje
* Gornjerajnsko okružje
* Sasko okružje
* Frankonsko okružje
* Donjerajnsko-vestfalsko okružje

Izvorno, područja pod vlašću Habsburgovaca bila su izuzeta od te reforme. No, na Saboru u Trieru godine
1512. ove zemlje su podijeljene na sljedeća područja

* Austrijsko okružje
* Burgundsko okružje
* Gornjesasko okružje
* Izborno rajnsko okružje

S obzirom na potraživanja Francuske (tj. kralja Franje I. ) na Maksimilijanovu burgundsku baštinu, 1512 Sabor je pokrenuo službenu uporabu imena Carstva kao *Svetog Rimskog Carstva () **njemačke narodnosti*** (latinski: Sacrum Romanum Imperium Nationis Germanicæ) u svom završnom spisu.

Iako je Carstvo izgubilo nekoliko zapadnih teritorija 1581. nakon odcjepljenja sedam pokrajina Ujedinjene Nizozemske i tijekom francuske aneksije iz 1679. ( mir u Nijmegenu), deset okruga ostalo je uglavnom nepromijenjeno sve do početka 1790. kada su francuska revolucija i ratovi poslije nje doveli do značajnih promjena na političkoj karti Europe.

Teritoriji Carstva izvan okruga
-------------------------------

Dio teritorija Carstva je ostao van ijednog okružja, na primjer:

* Zemlje Krune sv. Vaclava
* Teritorij Stare švicarske konfederacije
* Teritoriji Carstva na sjeveru današnje Italije
* Teritoriji carskih vitezova
* manji teritoriji kao što su
	+ grofovija Montbéliard
	+ kneževstvo Schmalkalden
	+ kneževstvo Jever
	+ seljačka republika Dithmarschen (do uklapanja u Holstein 1559 )

Izvori
------

1. ↑  Noël, Jean-François (1998). *Sveto Rimsko Carstvo*,  str. 69-70, Zagreb: BARBAT. ISBN 9531810230
2. ↑  Peter Hamish Wilson, The Holy Roman Empire, 1495-1806, MacMillan Press 1999, London, page 2
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2012-02-29. Pristupljeno 2011-12-12.
*Za ostale upotrebe, v. Baltimore Orioles (razvrstavanje).*
**Baltimore Orioles** bio je američki profesionalni bejzbol klub iz Baltimorea na kraju 19. vijeka. 

S djelovanjem je započeo godine 1882. kao klub-osnivač nove profesionalne lige American Association. Rezultati su bili tako loši da je godine 1889. izbačen iz te lige. Međutim, ispadanje kluba *Brooklyn Gladiators* usred sezone [Bejzbol 1890|1890]. je Oriolese vratilo u AA.

Nakon što je AA prestala s radom, Orioles se priključio staroj ligi National League. Nakon dvije loše sezone, pod vodstvom igrača/menadžera Neda Hanlona 1894-1896. klub osvaja tri uzastopne titule prvaka. Sljedeće dvije sezone su bili na drugom mjestu te su osvojili Temple Cup 1897. i 1897.

Godine 1899. Baltimore Orioles su završili na četvrtom mjestu. Iste je godine NL donijela odluku o smanjenju broja klubova u Ligi, što je uključivalo izbacivanje *Oriolesa*.

Dok je stari klub prestao s radom, dio igrača na čelu s Johnom McGrawom je na to dvije godine reagirao formiranjem novog disidentskog kluba pod imenom *Orioles*, ali je on, igrajući u novoj ligi American League u Baltimoreu ostao samo dvije godine, a potom se preselio u New York, gdje danas djeluje kao *New York Yankees*.

Današnji *Baltimore Orioles* su, pak, nasljednik kluba *St. Louis Browns* koji se 1954. doselio u Baltimore.

Vanjske veze
------------

* Excerpt from *Where They Ain't: The Fabled Life And Untimely Death Of The Original Baltimore Orioles* by Burt Solomon at BaseballLibrary.com
**Paul Felix Nemenyi** (Rijeka, 5. lipnja 1895. - Washington, 1. svibnja 1952.), mađarsko-američki fizičar, ekspert mehanike kontinuuma.

Biografija
----------

Rodio se u Rijeci kao *Neményi Bodog Pál* u obitelji mađarskih Židova. U Rijeci je pohađao mađarske osnovne i srednje škole. Otac Dezso bio je direktor jedne od direkcija u riječkoj Rafineriji nafte, a u Rijeku je došao iz Budimpešte je kao namještenik Opće kreditne banke. U školi je Nemenyi bio osrednji učenik. Za vrijeme srednje škole otišao je u Mađarsku. U Budimpešti je studirao na Politehničkoj školi do 1918. godine. Bio je prisiljen otići iz Mađarske u vrijeme antisemitskih zakona i otišao u Njemačku. Doktorirao je u Berlinu 1920-ih. U istom radu predavao je na Tehničkom univerzitetu. 1927. godine rodio mu se prvi sin. 1930-ih je napisao udžbenik iz mehanike koji je bio u upotrebi na njemačkim fakultetima. Bio je član neke male stranke socijalističkog predznaka ITSK. Kao Židov je dolaskom nacista na vlast 1933. dobio otkaz i uhapšen zbog optužbe za "klevetničke izjave" protiv Hitlerove vlasti, pritvoren na jedan dan pa oslobođen zbog nedostatka dokaza. opet emigrira i zapošljava se u Danskoj u Kopenhagenu, pa je zatim otišao u Veliku Britaniju. Put ga je dalje odnio u SAD gdje je dospio tražeći posao. Bio je na razgovoru za posao na Univerzitetu Princetonu. Komisija ga je proglasila nestabilnom i nepoželjnom osobom, no Albert Einstein se zauzeo za njega te je Nemenyi angažiran na istraživanju pri Državnom sveučilištu u Iowi, gdje je radio za Einsteinovog sina Hansa Alberta. Radio je i po drugim raznim američkim sveučilištima. Ušao u svjetsku povijest kao znanstveni istraživač zaposlen na razvoju atomske bombe. Radio je na projektu izrade mehanizma za njeno aktiviranje. Zbog toga su njegovo kretanje pratila američka ssvezna policija FBI. Kasnih 1930-ih došao je u kontakt s Reginom Wender Fischer, udanom za Hansa Gerhardta Fischera. Bračni par bio je simpatizer komunizma. 1945. godine su se rastali. Nemenyi je umro 1952. godine.

2002. godine izašao je novinski članak u kojem su autori iznijeli tezu da je fizičar Paul Nemenyi mogući biološki otac šahovskog velemajstora Bobbyja Fischera. Dr Nemenyi doista jest pokazivao brigu za Bobbyja i davao je njegovoj majci novac. Žalio se socijalnim službama da mu sin zbog psihičke nestabilnosti majke ne odrasta u poželjnim okolnostima. Okolnosti nisu u cijelosti razjašnjenje, mada se smatra kako je Nemeny vjerojatno doista bio Fischerov otac.

Bio je i borac za prava životinja, pa je tako odbijao nositi vunenu odjeću.

Izvori
------

1. ↑ Jump up to:1,0 1,1 1,2 1,3 Klub Sušačana Kim Cuculić: *Bobby Fischer*, Sušačka revija br. 62/63. (pristupljeno 22. VI. 2021.)
2. ↑ Jump up to:2,0 2,1 Židovski biografski leksikon *Nemenyi, Paul Felix*, Leksikografski zavod Miroslav Krleža (pristupljeno 22. VI 2021.)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 13272133
* LCCN: no2020067648
* ISNI: 0000 0000 1805 8850
* GND: 1041657714
* SUDOC: 255751885
* BIBSYS: 9009077
* MGP: 60269
* CiNii: DA1459030X

 |
**Strömstad** je grad od 6,526 stanovnika, na zapadu Švedske, on je i administrativni centar Općine Strömstad koja ima 11,808 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Strömstad leži u Grofoviji Västra Götaland, na obali Tjesnaca Skagerrak udaljen dvadesetak 
km od granice sa Norveškom i oko devedeset km sjeverozapadno od Uddevalle.

Historija
---------

Stromstad je osnovan 1667. kao trgovište, kojim su Šveđani namjeravali preusmjeriti trgovinu na svojoj tek osvojenoj zapadnoj obali iz norveškog Fredrikshalda (današnji Halden) unutar svojih granica. Prvi put se navodi kao grad 1672. a zna se da mu je 1676. švedski kralj Karl XI potvrdio svojom poveljem Status grada.

Kako se nalazio pored tad vrlo nesigurne granice, vrlo brzo je utvrđen, pa je bio i poprište nekoliko sukoba koji su vodili sve do 1815. On je bio centar iz kojeg je Karl XI vodio svoje ratne operacije protiv Norveške između 1716.- 1718.

Stromstad je negdje oko 1750. imao tek oko 300 stanovnika, na njegov rast utjecao je bum ribolova na haringe na zapadnoj obali krajem 19. vijeka, tako da je 1805. imao 1100 stanovnika. [[Pomorstvo i ribolov ostali su glavne privredne grane Stromstada i tokom 19. vijeka, ali je on za razliku od drugih švedskih gradova znatno usporenije rastao brojem svojih stanovnika.

Tokom 20. vijeka porastao je udio trgovine i usluga na lokalnu ekonomiju, a razvila se i industrija (tvornica konzervi) 
ali je rast stanovništva ostao relativno nizak. 

Još od 1780. Stromstad je poznat kao idealno morsko kupalište i mjesto za ljetovanje, taj status zadržao je sve do danas.

Stromstad je pored toga i poznat kao mjesto gdje se Norvežani dolaze razveseliti tokom vikenda, i kupiti alkoholna pića koja su u Norveškoj radikalno skuplja.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „Sweden: Västra Götaland" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 07. 2016.
2. 1 2 3 4 5  „*Strömstads historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 12. 07. 2015.

Vanjske veze
------------

***Strömstad*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Strömstad* (`sv`)
Trojica Tlaškalteka u pratnji Španjolca ulaze u Chalco
**Tlaxcalteca** (Tlascala, Tlascalan, Tlaxcaltec, Tlaxcalteco), nekad snažan indijanski narod nastanjen u vrijeme hispanskog Osvajanja na području današnje meksičke države Tlaxcala. Tlaškalteci su govorili nahua jezikom, porodica Juto-Asteci, te su rasno i jezično srodni Astecima.

Povijest, život i običaji Tlaškalteka
-------------------------------------

Dolina u kojoj su živjeli Tlaškalteci duga je oko 15 milja (24 kilometra) i široka oko 10 milja (16 kilometara). U vrijeme dolaska Corteza Tlaxcala je imala oko 500.000 stanovnika. prema Ixtlilxochitlu imali su 80.000 ratnika, što Torquemada ograničava na 30.000. 

Ime Tlaškale označava 'mjesto kruha'. Bili su vješti poljodjelci i uzgajivači kukuruza i magveja. Ovim proizvodima su i trgovali.
Asteci Tlaškalteke nisu nikada uspjeli pokoriti, a ulaz u dolinu bio je moguć samo sa jedne strane, sa istoka, koji su u rukama držali Otomí. Ostale tri strane doline opasane su planinskim bedemima.

Tlaxcala, glavni grad Tlaškalteka bio je bio je podijeljen na 4 dijela, a jedni od drugih odvojeni visokim kamenim zidovima. Svakim dijelom vladao je jedan poglavica, svaki u svojoj palači.
Bolje kuće zidane su od vapna, kamena i ćerpiča, a jednostavnije od gliba i zemlje. Ulice u njemu bijahu uske i tamne.

Tlaškalteki bijahu naoružani praćkama, lukom i strijelom i kopljem koje se izbacivalo atl-atlom. Uz koplje je pričvršćen remen koji je ostajao u šaci tako da se oružje moglo povući unatrag, i bijaše znatno prodornije, nego što je koplje izbačeno golom rukom. Drugo strahovito bilo je macquahuitl, to su toljage sa šiljcima od itztlija (opsidijana) čijim se zamahom mogao oboriti konj. Za svoju osobnu zaštitu u borbi tlaškaltečki ratnik nosio je pamučni oklop escaupil, čija je glavna namjena bila da se zaštiti od strijela. escaupil su od Indijanaca preuzeli i Španjolci.

Na područje Anahuaca došli su pred kraj 12. stoljeća. Navodno se isprva naseljavaju na zapadnoj obali jezera Texcoco, odakle su se zbog napada susjednih ratobornih plemena morali povući. Podijele se tada na tri grane. Jedna ode na Sierru de Tlaxcalu. Ostale dvije se razdijele na 4 države. Svaka je imala svoga vladara i na svome području je samostalna, te u svim stvarima koje su se ticala saveza, ravnopravna sa ostale tri. Svaka od njihovih četiri vojski imala je svoj grb, zastavu, ratne boje i pernate ogrtače. Zastava Tlaškale imala je na sebi zlatnog orla sličnog rimskom signumu, bogato urešena smaragdima i srevrnim ornamentima. Grb jedne od ovih država, Titcala, imao je na zastavi čaplju i žute pruge.

Tlaškala je u ruke Španjolaca pala 23. rujna 1519. a otada oni postaju vjerni saveznici Španjolaca u borbi protiv Asteka i drugih njima neprijateljskih plemena.

Literatura
----------

* Muñoz Camargo Diego,"Los tlaxcaltecas, arte militar, armas ofensivas y defensivas, prisioneros de guerra, sacrificios humanos". El impulsor bibliográfico. 1943.

Vanjske poveznice
-----------------

* Enciclopedia de los Municipios de México: Tlaxcala Arhivirano 2007-05-17 na Wayback Machine-u