recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Publije Valerije Katon** (lat. *Publius Valerius Cato*, rođen u Cisalpijskoj Galiji oko 90. godine st. e.) bio je rimski gramatičar i pesnik, pripadnik i čelnik književnog kruga neoterika.

Gotovo sve što znamo danas o Valeriju Katonu potiče od Svetonija (*Gram*. 11), a ništa nam se nije sačuvalo ni od njegovih književnih dela. Među njima su, osim filološko-gramatičarskih spisa (na primer, o Luciliju) i jednog spisa u kome se žalio na gubitak predačke imovine koju mu je konfiskovao Sula, bile i dve pesme, koje su ga naročito proslavile. *Lidija* (*Lydia*, koja nije istovetna sa istoimenom pesmom sačuvanom u *Vergilijevom dodatku*) bila je verovatno ljubavna pesma. Druga pesma zvala se *Dijana* *(Diana)* ili *Diktina* *(Dictynna)*: to je bila narativna pesma s mitološkom temom o nimfi Britomartidi (Βριτόμαρτις), pratilji boginje Artemide (rimske Dijane). Prema mitu, nimfa se, bežeći od ljubavnih nasrtaja kritskog kralja Minosa, bacila u more, ali je pala u ribarsku mrežu (δίκτυον) i dobila nadimak Diktina (Δίκτυννα).

Valerije Katon bio je veliki pokrovitelj pesnika, pa su mu izraze zahvalnosti i divljenja upućivali Helvije Cina, Ticida i Furije Bibakul, možda se pominje u fragmentu iz Kornelija Gala (stih 9) i verovatno je on Katon kome Katul u pesmi 56 priča neku "smešnu i šaljivu zgodu". Doživeo je duboku starost živeći u siromaštvu, ali tačna godina njegove smrti nije poznata.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 17366423
* ISNI: 0000 0001 0875 274X
* GND: 119499185
* SUDOC: 034888446
* BNF: cb13320433k (podaci)
* BIBSYS: 90793050

 |
**Die Fledermaus** (sh. *Šišmiš*) je austrijsko-njemački filmski mjuzikl snimljen 1944. u režiji Geze von Bolvaryja, koje se, sticajem okolnosti, smatra prvim cjelovečernjim ostvarenjem austrijske kinematografije napravljenom u boji. Predstavlja adaptaciju istoimene operete austrijskog kompozitora Johanna Straussa mlađeg. Film se počeo snimati pred kraj Drugog svjetskog rata, kada je Austrija još uvijek bila dio Trećeg rajha. Predstavljao je jedan od ambicioznijih projekata tog vremena, s obzirom da su za njega nacističke vlasti omogućile korištenje tada još uvijek rijetkog i skupocjenog filma Agfacolor. Najveći dio filma je snimljen u praškim studijima Barrandov prije nego što se ekipa pred nadirućom Crvenom armijom povukla u Berlin. Tamo se film u kaosu završne bitke zagubio; dio materijala je, međutim, nakon rata pronađen nakon što su sovjetske vlasti u svojoj okupacionoj zoni odlučile obnoviti filmsku industriju i osnovale studio DEFA u Babelsbergu. Film je zahvaljujući tome dovršen, te je imao premijeru u ljeto 1946. godine.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Die Fledermaus* na sajtu IMDb
* Die Fledermaus Arhivirano 2012-05-24 na Wayback Machine-u auf der Webseite der Friedrich-Wilhelm-Murnau-Stiftung
* *Die Fledermaus* bei Filmportal.de
* Deutsch-russische Vereinigung verleiht der "Fledermaus" frische Farbe Arhivirano 2012-01-17 na Wayback Machine-u
* Neue Farben für Heesters' alte Film-Operette Arhivirano 2016-02-01 na Wayback Machine-u
**Radoje Domanović** (1873 - 1908), je bio srpski satirični pripovedač.

Rođen je 16.2. (ili 4.2. julijanskom) 1873. godine u porodici seoskog učitelja u selu Ovsište kod Kragujevca. Detinjstvo je proveo u susednom selu Jarušicama, gde je završio i osnovnu školu. Gimnaziju je završio u Kragujevcu, a Filozofski fakultet na Velikoj školi u Beogradu. Kao profesor srpskog jezika radio je u gimnazijama u Vranju, Pirotu i Leskovcu. Zbog političkih uverenja je proganjan, premeštan i otpuštan sa posla. Posle pada režima kralja Aleksandra Obrenovića 1903. godine, nezadovoljan malim promenama u zemlji, pokreće politički list u kojem pokušava da se bori protiv mana novog režima. Razočaran, odavao se sve više boemskom životu, mnogo je pio, usamljen, ogorčen i siromašan umro je u 35. godini života, 17.avgusta 1908. u Beogradu.

Radoje Domanović je prvi pravi satiričar među srpskim realistima, satira je glavno obeležje njegovog talenta. On je tvorac srpske satirične pripovetke.

Najznačajnije njegove pripovetke su:

* Vođa
* Danga
* Stradija
* Kraljević Marko po drugi put među Srbima
* Razmišljanje jednog običnog srpskog vola
* Ukidanje strasti
* Pozorište u palanci
* Glasam za slepca
* Ne razumem

Veliki broj osnovnih škola nosi ime "Radoje Domanović", takođe postoji i Zadužbina "Radoje Domanović" koja dodeljuje nagradu sa istim imenom. Pomenimo i to da Radoje Domanović ima bistu na Kalemegdanu u Beogradu.

Vanjske veze
------------

* Celokupna dela Radoja Domanovića Arhivirano 2018-11-25 na Wayback Machine-u
* Satire Radoja Domanovića na sajtu projekta "Rastko" Arhivirano 2009-02-26 na Wayback Machine-u
* Radoje Domanović na sajtu www.znanje.org
* Tekst u časopisu "Srpsko nasleđe"
* Informacija o nagradi "Radoje Domanović" Arhivirano 2008-04-15 na Wayback Machine-u
* Radoje Domanović, Zauvek među Srbima (1. deo) Arhivirano 2011-11-19 na Wayback Machine-u, (2. deo) Arhivirano 2011-11-19 na Wayback Machine-u i (3. deo) Arhivirano 2011-11-19 na Wayback Machine-u
* Urušava se kuća Radoja Domanovića („Glas javnosti")[*mrtav link*]

***Radoje Domanović*** na Wikimedijinoj ostavi
***De origine actibusque Getarum*** (na latinskom: ***O porijeklu i djelima Gota***), skraćeno ***Getica*** ili ***Getika***, je knjiga koju je 551. u Konstantinopolisu objavio bizantski historičar Jordan. Predstavlja sažetak danas izgubljene knjige *Libri XII De Rebus Gestis Gothorum* post-rimskog historičara Kasiodora posvećene historiji gotskog naroda. Predstavlja jedan od važnijih tekstova za kasnije historičare, s obzirom da predstavlja rijedak pisani i suvremeni izvor o Gotima, kao i drugim narodima koji su vladali Zapadnom Evropom za vrijeme Velike seobe naroda; također predstavlja jedan od najranijih pisanih izvora koji opisuje običaje Slavena.

S druge strane, vrijednost *Getike*, koja je "otkrivena" tek u 15. vijeku, je predmet rasprave među historičarima, s obzirom da se u njoj često miješaju mitološki sa historijskim događajima, odnosno Gote se pokušava dovesti u vezu s drugim narodima, ličnostima i događajima iz ranijeg antičkog perioda.

Tekst je, s druge strane, zanimljiv i lingvistima zbog toga što je napisan na kasnom latinskom jeziku, odnosno što pruža brojne primjere promjena koje su se u latinskom dogodile za vrijeme propadanja Zapadnog Carstva.

Eksterni linkovi
----------------

* IORDANIS DE ORIGINE ACTIBUSQUE GETARUM
* "The Origin and Deeds of the Goths", trans. Charles C. Mierow, with introductory note by J. Vanderspoel, Department of Greek, Latin and Ancient History, University of Calgary
* Northvegr edition, C. Mierow translation online Arhivirano 2012-11-02 na Wayback Machine-u
**Rajko Petrov Nogo** (13. 5. 1945, Borija, opština Kalinovik, Jugoslavija, danas Republika Srpska, BiH) je pjesnik, esejista i književni kritičar. Redovni je član Akademije nauka i umjetnosti Republike Srpske.

Biografija
----------

Objavio je zbirke pjesama: *Zimomora*, *Zverinjak*, *Bezakonje*, *Planina i počelo*, *Rodila me tetka koza*, *Koliba s tetka kozom*.

Završio je Učiteljsku školu u Sarajevu, diplomirao je Jugoslovensku književnost i srpskohrvatski jezik na sarajevskom Filozofskom fakultetu, a magistrirao je na Filološkom fakultetu u Beogradu. Rajko Petrov Nogo je član Senata Republike Srpske od 1996. godine.

Izvori
------

* Akademija nauka i umjetnosti Republike Srpske: Akademik Rajko Petrov Nogo ()

Vanjske veze
------------

* Zarić, Z (13.05.2003). „Ko je ovaj čovek: Rajko Petrov Nogo (Suncokret s Kalinovika)". Glas Javnosti. Pristupljeno 02.12.2009.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 46852648
* LCCN: n84004387
* ISNI: 0000 0001 0968 7572
* GND: 123013615
* SUDOC: 033480818
* BNF: cb12434270f (podaci)
* BIBSYS: 90838788
* NLA: 35160132
* NKC: js20020812801
* NSK: 000002462

 |
***Die Stadt ohne Juden*** (sh. *Grad bez Jevreja*) je austrijski crno-bijeli nijemi film snimljen 1924. u režiji Hansa Karla Breslauera. Predstavlja ekranizaciju istoimenog satiričkog romana Huga Bettauera. Radnja je smještena u fiktivnu državu "Utopiju" (koja predstavlja tadašnju Austriju) u kojoj je na vlast došla antisemitski nastrojena stranka nalik na Kršćansku socijalnu stranku te donijela zakon prema kome se u roku od godinu dana moraju protjerati svi Jevreji; mjera koje je ispočetka dočekana s oduševljenjem od strane većine stanovništva se brzo pokaže katastrofalnom kada zemlju pogodi strahovita ekonomska i potpuno zamre kulturni život te se Jevrejima šalje poziv da se vrate natrag. Film je sadržavao scene egzodusa Jevreja u stočnim vagonima te se, u svjetlu kasnijih stvarnih događaja, često naziva "proročanskim". Snimanje je, pak, proteklo u stalnim svađama između Bettauera i Breslauera, koji je nastojao maksimalno "ublažiti" eksplicitno politički sadržaj predloška te filmu stavio hepi end koga nema u knjizi, a sve kako bi izbjegao kontroverze. Iako je uglavnom izbjegao probleme sa državnom cenzurom, *Die Stadt ohne Juden* je postao metom napada tada male, ali izuzetno ratoborne nacističke stranke čiji su članovi u nekoliko navrata bacali tzv. smrdljive bombe na projekcijama. Godinu dana nakon premijere je Bettauer ubijen od Otta Roshtocka, koji je bio nacistički simpatizer.

Vanjske veze
------------

* *Die Stadt ohne Juden.* na: Project Gutenberg.
* *Die Stadt ohne Juden* bei Filmportal.de
* *Die Stadt ohne Juden* na sajtu IMDb
* Rezension von Guntram Geser und Armin Loacker (Hrsg.): *Die Stadt ohne Juden*. Filmarchiv Austria, Wien 2000.
* gutenberg.spiegel.de – digitalisierter Roman
* Artikel im Kurier über „Die Stadt ohne Juden" Arhivirano 2012-10-31 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4308888-0

 |
Američka biološka bomba, punjena uzročnicima tularemije. Postojala je slična bomba za nošenje antraksa.
**Biološko oružje** (biološka borbena sredstva) su biološki agensi (BAg) koji se upotrebljavaju protiv neprijatelja sa ciljem smanjenja njegove borbene sposobnosti. Djeluju mikroorganizmima, insektima, glodarima i njihovim otrovima u cilju ubijanja ili onesposobljavanja ljudi, životinja i biljaka.

Za vojne primjene koriste se BAg visoke zaraznosti koji se lako unose u organizam. Efikasnost se mjeri mortalitetom i stadijumu onesposobljenosti protivnika. 

Proizvodnja i skladištenje b. je zabranjena međunarodnim ugovorima iz 1972. koji su i danas na snazi. 
Proizvodnja i skladištenje se vjerovatno u nekim zemljama i sada odvijaju u tajnosti, i nijedna država ne priznaje njihovu upotrebu u ratu, iako je do nje povremeno dolazilo u prošlosti.

Vrste bioloških agensa (BAg)
----------------------------

### Bakterije

Odgajaju se na hranjivim podlogama kao što je goveđa supa s dodatkom peptona. Pogodnima za raspršivanje aerosolom se smatraju posebno bakterije koje izazivaju sljedeće bolesti: kuga, antraks, tularemija, bedrenica, bruceloza, sakagija, i melioidoza. Za kontaminaciju vode su pogodne kolera i dizenterija, koje se najlakše prenose diverzantskim akcijama.

### Virusi

Proizvodnja virusa je teža i skuplja nego kod bakterija jer je potrebno živo tkivo za uzgoj. Velike boginje, grip, žuta groznica, denga groznica i encefalitis se razmatraju za ljude. Protiv životinja slinavka, šap, kuga svinja itd.

### Rikecije

Po nekim klasifikacijama su rikecije prijelazni oblik između bakterija i virusa. Pominju se za prijenos pjegavog tifusa, kvržićnog tifusa i kju-groznice.

### Gljivice

Kod ljudi su uzročnici kokcidioidomikoze i histoplazmoze. Kod životinja uzrokuju aktinomikozu i aspergilozu, a kod biljaka plamenjaču krompira, rđu žita, kukuruza, kafe.

Proizvodnja
-----------

Centri za proizvodnju seruma, vakcina i antibiotika, i fabrike alkohola, kvasca i piva mogu se iskoristiti za proizvodnju b. bez većih prepravki. Konzerviranje b. se odvija zamrzavanjem, a zatim sušenjem pod vakuumom. Tako spremljeni BAg se mogu čuvati duže vremena.

Načini primjene
---------------

Aerosolom iz aviona, biološkom vazduhoplovnom bombom, aviohemijskim priborom. Mogu se sa b. puniti mine, granate i rakete. Komandosi i diverzanti mogu ubacivati b. u pozadini neprijatelja.

Vidi još
--------

* Biološki rat

Literatura
----------

* Vojna enciklopedija, Beograd, 1970. knjiga prva, pp. 618.

Spoljašnje veze
---------------

|  |
| --- |
|  |

***Biološko oružje*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ned Tomas Bejti/Biti** (engl. ; Luivil, 6. jul 1937 — Los Anđeles, 13. jun 2021) bio je američki filmski, pozorišni i televizijski glumac, koji se pojavio u preko 160 filmova i velikom broju televizijskih serija. Bio je nominovan za nagradu Oskar, dve nagrade Emi, MTV nagradu za film za najboljeg negativca i nagradu Zlatni globus; osvojio je i nagradu Drama desk.

Imao je veliki komercijalni uspeh u filmovima, kao što su *TV mreža* (1976), *Priča o igračkama 3* (2010). Bio je Bobi Trip u *Oslobađanje* (1972), advokat Delbert Ris iz *Nešvila* (1975), istražitelj Martin Dardis u filmu *Svi predsednikovi ljudi* (1976), tajni federalni agent Bob Svit u *Silver Striku* (1976), Artur Džensen u *TV mreža* (1976), sveštenik, otac Edvards u *Isterivač đavola 2: Jeretik* (1977), posrnuli otmičar Otis, pomagač Leks Lutora u *Supermenu* (1978) i *Supermen 2* (1980), kao desničarski milioner u filmu *Igračke* (1982), Pavel Borisov u *Četvrtom protokolu* (1987), TV voditelj Ernest Veler u *Ponovo opsednuta* (1990), otac Rudija Ratigera u *Rudiju* (1993), advokat MekNer u *Običan slučaj* (1995), korumpirani senator Čarls F. Mičam u *Na nišanu* (2007), kongresmen Dok Long u *Rat Čarlija Vilsona* (2007) i u animiranim filmovima kao glas medveda Lots-O'-Hagina u *Priča o igračkama 3* (2010) i Kornjača Džon u *Rango* (2011).

Nije u srodstvu sa američkim glumcem Vorenom Bejtijem.

Spoljašnje veze
---------------

***Ned Beatty*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ned Bejti na sajtu IMDb

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 85826700
* LCCN: n81036617
* ISNI: 0000 0001 1476 7323
* GND: 142013307
* SUDOC: 066827388
* BNF: cb13930134b (podaci)
* BIBSYS: 98041184
* MusicBrainz: a68bd4ff-68f9-43d1-8195-845c6c3c2bf4
* NKC: xx0079861
* BNE: XX1269676

 |
*Za ostale upotrebe, v. Čovjek koji se smije (razvrstavanje).*

***The Man Who Laughs*** (sh. *Čovjek koji se smije*) je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1928. u režiji Paula Lenija. Iako se ponekad navodi kao horor, po žanru je u stvari kostimirana melodrama, a temelji se na romanu francuskog književnika Victora Hugoa. Radnja je smještena u Englesku na prijelazu iz 17. u 18. vijek, a protagonist, čiji lik tumači Conrad Veidt je putujući zabavljač kome je kao djetetu lice namjerno unakaženo tako da stalno na njemu "nosi" groteskni "osmjeh".

*The Man Who Laughs* je predstavljao jedan od najskupljih i najambicioznijih projekata Universal, čiji je šef Carl Laemmle nastojao ponoviti uspjeh sličnih gotskih melodrama kao što su *The Hunchback of Notre-Dame* i *Phantom of the Opera*. Laemmle je bio duboko impresioniran njemačkim filmom Waxwork iz 1924. godine, pa je stoga za svoj film angažirao režisera Lenija, kao i glavnog glumca Conrada Veidta, nakon što je Lon Chaney, specijalist za uloge unakaženih likova, postao nedostupan zbog ugovora s MGM-om. Laemmle je filmu, za razliku od predloška, dodao i hepi end. Film je, međutim, morao čekati godinu dana na distribuciju, jer je Universal odlučio na njega nadodati zvučnu podlogu (muziku, efekte) preko sistema Movietone. Kritika ispočetka nije bila sklona filmu, ali je kasnije postao zanimljiv historičarima stripa nakon što je Bob Kane priznao da mu je upravo Veidtov nastup poslužio kao inspiracija za stvaranje lika Jokera u filmovima o Batmanu.

Vanjske veze
------------

* *The Man Who Laughs* na sajtu IMDb
* *The Man Who Laughs* na AllRovi-u
* *The Man Who Laughs* na Rotten Tomatoes-u ()
* *The Man Who Laughs* na filmskoj bazi podataka TCM
* *The Man Who Laughs* at Virtual History

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Paul Leni |
| --- |
| Njemački filmovi | 
* *Dr. Hart's Diary* (1917)
* *The Mystery of Bangalore* (1918)
* *Prinz Kuckuck* (1919)
* *Patience* (1920)
* *The Conspiracy in Genoa* (1921)
* *Backstairs* (1921)
* *Waxworks* (1924)

 |
| Američki filmovi | 
* *The Cat and the Canary* (1927)
* *The Chinese Parrot* (1927)
* *The Man Who Laughs* (1928)
* *The Last Warning* (1929)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 222433000
* GND: 7529158-7
* SUDOC: 11026925X
* BNF: cb15104230g (podaci)

 |
***Griješnica*** (njem. *Die Sünderin*) je kontroverzna njemačka filmska melodrama Willi Forsta iz 1951. godine.

Film je izazvao oštre prosvjede Katoličke crkve i njemačke javnosti kako zbog kratke scene s Hildegard Knef u toplesu, tako i zbog svoje teme o prostituciji i samoubojstvu, čime je prerastao u jedan od najvećih njemačkih filmskih skandala. Zbog filma su organizirane brojne demonstracije i zatvorena kina u brojnim njemačkim i europskim gradovima, a zbog njega su vođeni i sudski procesi. Od početka prikazivanja (kino start: 18. siječnja 1951.) film je samo u Njemačkoj vidjelo preko 7 milijuna gledatelja.

Radnja
------

Film prati sudbinu prostitutke Marine (Hildegard Knef), koja se zaljubljuje u slikara Alexandera Kleefa (Gustav Fröhlich) oboljelog od tumora na mozgu. Marina financijski pomaže neuspješnog slikara, čime se ponovno vraća prostituciji kojom se prestala baviti upoznavši Alexandera. Zajedno doživljavaju nekoliko sretnih tjedana. Kada Alexander izgubi vid, uskraćuje ga muka i na koncu ubija njega i sebe prekomjernom dozom Veronala.

Naziv filma trebao je biti "Monolog", budući da lik Marine priča unatrag o svom životu. Film počinje scenom u kojoj Marina truje svog ljubavnika. Smiruje se i gledateljima počinje kazivati priču o svom životu. U zadnjoj sceni film se ponovno vraća na početak priče, te završava scenom Marininog samoubojstva.

Zanimljivosti
-------------

Hildegard Knef: *"Apsurdno je što se jedna zemlja koja je imala Auschwitz i takve strahote, samo nekoliko godina kasnije ponaša na takav način samo zato što se na nekoliko sekundi na platnu vidi moje golo tijelo."*

Hildegard Knef: *"Ja sam dobila skandal, a producenti novce."*

Hildegard Knef: *"U osnovi crkva je napravila ovaj skandal zbog dvostrukog samoubojstva u filmu. Uzrokovalo ih je razočaranje životom, a ne gole grudi!"*

Vanjske poveznice
-----------------

* Njemački filmski institut (njem.) Arhivirano 2006-05-20 na Wayback Machine-u
* Prvi njemački filmski skandal (njem.) Arhivirano 2006-07-25 na Wayback Machine-u
* Moviemaster.de (njem.)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4412441-7

 |
**Biserni otoci** (španjolski: *Archipiélago de las Perlas* ili *Islas de las Perlas*) je arhipelag od 183 otoka i hridi (39 većih) u Panamskom zaljevu, udaljen oko 50 kilometara od obala Panamske prevlake.

Historija i karakteristike
--------------------------

Do arhipelaga je prvi doplovio španjolski konkvistador Vasco Núñez de Balboa 1513. on mu je dao ime *Biserni otoci* zbog obilja bisera u njihovim lagunama.
Španjolci su veće otoke naselili afričkim robovima da rade na plantažama banana i rone bisere.
Njihovi potomci su danas većinsko stanovništvo u ahipelagu.

Otoci su živjeli izolirano od ribarstvo, povremeno pljačkani od pirata sve do kraja 1990-ih kad su se pročuli kao turistička destinacija.

Najveći otok u arhipelagu je Isla Del Ray (Otok kraljeva), kako su ga nazvali španjolski misionari u [18. vijek]]u. Taj otok površine 234 km² danas je popularno ljetovalište, na njemu se nalazi San Miguel najveće naselje arhipelaga. Ostali veći otoci su San Jose; Pedro González; i Saboga.

Izvori
------

1. 1 2  „*Pearl Islands archipelago, Panama*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 21.1. 2023.
2. 1 2 3  „*Gulf of Panama*" (engleski). Marine Insight. Pristupljeno 21.1. 2023.

Vanjske veze
------------

***Biserni otoci*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pearl Islands archipelago, Panama* ()
**René Clair** (rođen *René-Lucien Chomette*, Pariz, Francuska, 11. studenoga 1898. - Neuilly-sur-Seine, Francuska, 15, ožujka 1981.), bio je francuski filmski redatelj, scenarist i producent.

Rođen je Parizu i odrastao u četvrti Les Halles. Pohađao je *Lycée Montaigne* i *Lycée Louis-le-Grand*. Za vrijeme prvog svjetskog rata služio je kao vozač ambulantnih kola, dok je nakon rata započeo karijeru novinara pod pseudonimom *René Desprès*. Također je debitirao i kao glumac, te je postao asistent Jacquesa de Baroncellija i Henrija Diamant-Bergera.

1924. realizira svoje prve filmove: *Entr'acte* i *Paris qui dort*, koje je uskoro pratio niz zapaženih filmova. Tijekom drugog svjetskog rata odlazi u Hollywood, te mu je Višijska Francuska oduzela francusko državljanstvo.

1953. dodijeljen mu je počasni doktorat univerziteta u Cambridgeu, i nagrada *Grand Prix du Cinéma Français*. 1960. primljen je u Francusku Akademiju (*Académie Française*). Tijekom vremena, postao je personifikacijom francuskog filma, te je *Académie Française* 1994. ustanovila filmsku nagradu koja nosi njegovo ime (*Prix René Clair*).

Clair je započeo realizirati filmska djela prije pojave zvučnog filma, te je radi toga imao vrlo podijeljena mišljenja o upotrebi zvuka; bio ga je prisiljen koristiti radi komercijalnog uspjeha. Ipak, umjesto snimanja književnih adaptacija kao ostali francuski redatelji, Clair se koristio zvukom kao sredstvom dovođenja publike iz naracije u drukčiju stvarnost.

Jedan od njegovih najzapaženijih filmova, ''À Nous la Liberté*, djelomično je nadahnuo Chaplinova* Moderna vremena*.*

Izabrana filmografija
---------------------

* *Un chapeau de paille d'Italie* (1928.)
* *Sous les toits de Paris* (1930.)
* *Le Million* (1931.)
* *À nous la liberté* (1931.)
* *The Flame of New Orleans* (1941.)
* *I Married a Witch* (1942.)
* *Deset malih crnaca* (1945.)
* *Les Grandes Manœuvres* (1955.)

Vanjske poveznice
-----------------

* René Clair na sajtu IMDb
* filmsdefrance.com
* filmreference.com

| * p
* r
* u
René Clair |
| --- |
| Cjelovečernji filmovi | 
* *Le Fantôme du Moulin-Rouge* (1925)
* *Le Voyage Imaginaire* (1926)
* *La Proie du Vent* (1927)
* *The Italian Straw Hat* (1928)
* *Les Deux Timides* (1928)
* *Under the Roofs of Paris* (1930)
* *Le Million* (1931)
* *À Nous la Liberté* (1931)
* *Quatorze Juillet* (1932)
* *The Ghost Goes West* (1935)
* *The Last Billionaire* (1935)
* *Break the News* (1938)
* *The Flame of New Orleans* (1941)
* *I Married a Witch* (1942)
* *It Happened Tomorrow* (1944)
* *And Then There Were None* (1945)
* *Man About Town* (1947)
* *Beauty and the Devil* (1950)
* *Beauties of the Night* (1952)
* *The Grand Maneuver* (1955)
* *Gates of Paris* (1957)
* *Tout l'Or du Monde* (1961)
* *Les Fêtes Galantes* (1965)

 |
| Kratki filmovi | 
* *Entr'acte* (1924)
* *The Crazy Ray* (1924)
* *La Tour* (1928)
* *Forever and a Day* (1943, segment "1897")
* *La Française et l'amour* (1960, segment "Le Mariage")
* *Three Fables of Love* (1962, segment "Les Deux Pigeons")

 |
| Televizija | 
* *Les Fables de La Fontaine* (1949, epizoda "?")

 |
**Redžaj Suroj** (albanski: ; 8. jun 1929 - 22. decembar 1988) bio je jugoslovenski novinar, političar i diplomat rodom sa Kosova.

Godine 1947/48. je bio u prvoj generaciji kosovskih srednjoškolaca koja je u tadašnjoj Jugoslaviji završila gimnaziju na albanskom jeziku. Potom je diplomirao na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu. U mladosti se aktivno bavio fudbalom, a potom postao i urednik tjednog časopisa Zani i Rinis. Potom se zaposlio na Radio-Prištini, gdje je 1960-ih postao jedan od urednika.

Godine 1969/70. je služio kao potpredsjednik Izvršnog vijeća (vicepremijer) SAP Kosovo. Na tom se mjestu zdušno zalagao za osnivanje Prištinskog univerziteta kao vodeće obrazovne institucije na albanskom jeziku. Godine 1971. je imenovan ambasadorom SFRJ u Boliviji, a od 1974. do 1977. bio je zamjenik saveznog sekretara za vanjske poslove. Od 1977. do 1981. je služio kao ambasador u SFRJ u Meksiku, Hondurasu i Kostariki, a od 1981. do 1983. ponovno bio zamjenik saveznog sekretara za vanjske poslove. Od 1983. do 1985. je bio direktor prištinske izdavačke kuće *Rilindja*. Godine 1985. je imenovan za ambasadora SFRJ u Španiji, gdje ga je i zatekla smrt.

Njegov sin Veton Surroi je istaknuti kosovski novinar i političar, a kćer Flaka Surroi se također bavi izdavaštvom.


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 120402755
* LCCN: nr89001327
* ISNI: 0000 0000 7805 7999
* GND: 141163755

 |
**Johan Miler fon Kenigsberg** (nem.  *Johannes Müller von Königsberg*, 6. jun 1436— 6. jul 1476), poznatiji kao **Regiomontan** (lat. *Regiomontanus*) je bio nemački matematičar, astronom i prevodilac. Rođen je u mestu Kenigsberg in Bajern u nemačkoj saveznoj državi Bavarska. Kao autor svojih dela potisivai se latinskim imenom  („Jovan od Kraljevskog Brda"). Ime *Regiomontan* je prvi upotrebio Filip Melanhton 1534. pedeset osam godina nakon njegove smrti.

Biografija
----------

*De triangulis planis et sphaericis libri*
Sa 11 godina upisao se na Univerzitet u Lajpcigu, a 1451. školovanje je nastavio na Bečkom Univerzitetu gde je postao učenik i prijatelj austrijskog astronoma Georga fon Pojerbaha.

1460. godine papski izaslanik Vasilije Visarion je stigao u diplomatsku misiju u Beč da od Pojerbaha zatraži nov prevod Ptolomejevog Almagesta. Takođe ga je pozvao da pođe s njim u Italiju nakon završetka rada na prevodu. Pojerbah je na to pristao, ali pod uslovom da i Regiomontan pođe s njim. Međutim, Pojerbah je umro godinu dana kasnije, a Regiomontan je obećao da će nastaviti s radom na prevodu Almagesta. Naredne četiri godine, Regiomontan je proveo putujući po severnoj Italiji kao član Visarionovog dvora, prikupljajući matematičke i astronomske rukopise za njega. Tom prilikom upoznao se sa vodećim italijanskim matematičarima tog doba. Za to vreme Regiomontan je završio skraćenu verziju Almagesta pod nazivom. Kasnije je Nikola Kopernik navodio ovu knjigu kao veoma uticajnu za svoj rad.

Boravio je u Ugarskoj, gde je na dvoru kralja Matije Korvina izrađivao astronomkse instrumente i sređivao grčke rukopise. 1471.je u Nirnbergu je u svojoj štampariji odštampao prvi astronomski udžbenik – , svog učitelja Georga fon Pojerbaha. Tu je sa svojim učenikom Bernhardom Valterom napravio jednu od prvih kućnih astronomskih opservatorija u Evropi. 1474. objavio je *Efemeride* – tabele položaja zvezda i planeta za svaki dan od 1474. do 1505. koje su zamenile zastarele Alfonsinske tabele. To su bile prve astronomske tabele u štampanom obliku koje su kasnije koristili Vasko da Gama, Kristifor Kolumbo, Fernando Magelan, Amerigo Vespuči i mnogi drugi istraživači.

Godine 1475. je na poziv pape Siksta IV otišao u Rim da pomogne u refromi postojećeg julijanskog kalendara. Međutim, 6. jula 1476. mesec dana nakon svog četrdesetog rođendana umro je pod nerazjašnjenim okolnostima.

Jedan krater na Mesecu nosi njegovo ime.
***Goodbye, Mr. Chips*** (originalno ***Good-bye, Mr. Chips***; sh. *Zbogom, gospodine Chips*) je pripovjetka britanskog književnika Jamesa Hiltona, originalno objavljena 1934. godine. Naslovni protagonist je gospodin Chipping, konzervativni, ali dobrodušni i popularni nastavnik u dječačkom internatu u Engleskoj. Radnja prikazuje njegov život i karijeru, odnosno decenije kroz koje svjedoči brojnim društvenim promjenama koje će kulminirati s prvim svjetskim ratom gdje gine veliki broj njegovih učenika. Hilton je u svom djelu iskazao nostalgiju za "jednostavnijim", mirnijim i "nevinijim" viktorijanskim dobom nasuprot kaotične modernosti 20. vijeka, a publika s obje strane Atlantika, izmučena Velikom ekonomskom krizom i političkim previranjem ju je zbog toga prihvatila, donijevši Hiltonu veliki uspjeh i popularnost.

Roman je ekraniziran četiri puta - uspješni igrani film iz 1939. godine sa Robertom Donatom u glavnoj ulozi, kao daleko manje uspješni filmski mjuzikl sa Peterom O'Tooleom i Petulom Clarke iz 1969. godine, kao šestodijelna televizijska mini-serija u produkciji BBC-ja 1984. godine, te kao TV-film 2002. godine.

Izvori
------



|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 182507999
* LCCN: no2003095574

 |
'**Maleficent'** (sh. *Zlurada*) je američki filmski fantastični triler snimljen 2014. godine. Naslovna protagonistica, koju tumači Angelina Jolie je Zlurada (engleski: ), glavna negativka iz znamenitog Disneyevog crtanog filma *Trnoružica* iz 1959. godine.. Film je nakon premijere imao vrlo dobre komercijalne rezultate, ali i uglavnom mlak prijem od strane kritike.

U Hrvatskoj je prikazan pod naslovom ***Gospodarica zla***, a u Srbiji pod naslovom ***Grdana***.

Radnja
------

Film *Zlurada* je neispričana priča o glavnoj negativki iz Disneyevog crtića *Trnoružica* iz 1959. godine. Lijepa i dobra mlada žena živi idiličnim životom u šumskom kraljevstvu sve dok jednog dana ne bude izvršen vojni napad koji prijeti skladu u zemlji. Zlurada se diže kako bi zaštitila zemlju, ali u konačnici pati od nemilosrdne izdaje koja ju učini zlom i željnom osvete. Zlurada otpočinje epsku bitku protiv nasljednika kralja osvajačkog kraljevstva te baca kletvu na njegovo novorođenče Auroru. Kako dijete raste, Zlurada shvaća kako Aurora drži ključ mira u kraljevstvu.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Andželina Džoli | Grdana |
| El Fening | princeza Aurora |
|

Izvori
------

1. ↑  www.vecernji.hr, "Angelina Jolie zastrašujuća kao zlobnica", objavljeno 13. studenog 2013. pristupljeno 19. prosinca 2013.
***Abeceda straha*** je jugoslavenska/hrvatska ratna drama iz 1961. godine koju je režirao Fadil Hadžić. Hadžiću je to bio prvi dugometražni film. Radnja se odvija oko mlade djevojke koja se zaposli u jednu obitelj koja surađuje sa nacistima kako bi ih špijunirala za partizane. Glavne uloge tumače Vesna Bojanić, Josip Zappalorto i Nada Kasapić

Radnja
------

Zagreb, Drugi svjetski rat. Mlada studentica Vesna prihvaća plan partizana o špijuniranju obitelji Molnar koja surađuje sa nacistima. Predstavivši se kao nepismena Katica, Vesna se zaposli kao sobarica u stanu obitelji Molnar. Njen zadatak je naći popis tucet nacističkih špijuna koji su se infiltrirali u redovima partizana, no svi dokumenti su dobro skriveni. Glava stana, kontraobavještajac g. Molnar, ne sumnja na nju te jer ju smatra tupavom, a u stanu su i njegova supruga, gđa. Molnar, te njihove dvije kćeri, Elza i Saša. Jedne noći, dok se sastala sa jednim partizanom na krovu, zamalo je izbjegla da ih ne ulovi tajna policija.

Na jednoj večeri, u stanu ih posjeti visoki vojni upravnik nacista, no tada izbijaju zračni napadi te se obitelj ide sakriti u sklonište. Molnar i njegov suradnik vrate se u stan nakon što se Vesna sumnjivo dugo zadržala te ju ulove kako traži tajne dokumente u njegovoj sobi. Ipak, u stan upadaju dva partizana koja ih rane, oslobode Vesnu te uzmu suradnika sa sobom u autu, kako bi ga ispitali. Ranjeni Molnar sa prozora zadnjim snagama puca na Vesnu. Ipak, ona je samo ranjena te se uspijeva spasiti u autu sa dvojicom partizana.

Recenzije
---------

Kritičar Dean Šoša je prilikom izdanja filma na DVD-u *Abecedi straha* dao tri od tri zvijezdice:

"Nedugo nakon premijere za sada posljednjeg Hadžićeva ostvarenja, "Doktora ludosti", producent Jozo Patljak u suradnji s Blitzom izdaje prvi i možda ponajbolji Hadžićev film, "Abecedu straha". Podsjetnik na po mnogima ponajbolje razdoblje hrvatskog filma, kasne pedesete i rane šezdesete, "Abeceda straha" za današnje hrvatske filmove još uvijek predstavlja čisti Hollywood."

Glavne uloge
------------

* Vesna Bojanić - Vesna/Katica
* Josip Zappalorto - Gospodin Molnar
* Nada Kasapić - Gospođa Molnar
* Tatjana Beljakova - Elza Molnar
* Maks Furijan - glavni kontraobavještajac
* Miodrag Lončar - Zdenko
* Jasenka Kodrnja - Saša Molnar

Povezano
--------

* Partizanski film

Vanjske veze
------------

* *Abeceda straha* na Internet Movie Databaseu

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Fadil Hadžić |
| --- |
| 
* *Abeceda straha* (1961)
* *Da li je umro dobar čovjek?* (1962)
* *Desant na Drvar* (1963)
* *Službeni položaj* (1964)
* *Druga strana medalje* (1965)
* *Protest* (1967)
* *Tri sata za ljubav* (1968)
* *Divlji anđeli* (1969)
* *Idu dani* (1970)
* *Lov na jelene* (1972)
* *Novinar* (1979)
* *Ambassador* (1984)
* *Doktor ludosti* (2003)
* *First Class Thieves* (2005)
* *Zapamtite Vukovar* (2008)

 |
**Maljčiki** (rus. *Мальчики* - *momci*) je drugi singl jugoslovenskog novotalasnog benda Idoli. Takođe se našao na novotalasnoj kompilaciji Paket aranžman.

Istorija
--------

Vlada Divljan, član Idola, želio je da napravi pjesmu koja bi bila parodija na sovjetski socijalistički realizam. Pjesma opisuje vrstu ljudi sličnih Andreju Stahanovu (junak socijalističkog rada) - proletere koji se svakog jutra bude sa entuzijazmom i odlaze da rade u rudnik ili metaluršku fabriku. Na oficijalnom izdanju pjesme pojavljuju se sljedeći stihovi: „Plamene zore bude me iz sna; Fabrička jutra, dim iz dimnjaka".

Međutim, stihovi neizdate pjesme su bili: „Kakane zore, bude me iz sna; Kakana jutra, kakan sam i ja". Ali kad je bend ušao u studio, sa Goranom Bregovićem kao producentom, izdavačka kuća Jugoton nije htjela da izda pjesmu sa tim stihovima, pa su oni promijenjeni.

Pjesma takođe uključuje i rusku narodnu muziku i neke nebulozne stihove na ruskom jeziku koji nikom iz benda nisu razumljivi. Dio na ruskom jeziku na zvaničnoj izdatoj verziji govorio je Dragan Papić koji je tada bio menadžer benda.

Re-izdata verzija pjesme se našla na kompilaciji „Paket aranžman". Bend je tada svirao na skupljoj opremi što se može čuti na toj verziji pjesme. Taj album je producirao Enco Lesić.

Live verzija pjesme se našla na live albumu Vlade Divljana „Odbrana i Zaštita".

Literatura
----------

* Janjatović, Petar (2003). *Ex YU rock enciklopedija*. Beograd: Čigoja štampa. (COBISS).

Spoljašnje veze
---------------

* „Maljčiki" na www.discogs.com ()

| * p
* r
* u
VIS Idoli |
| --- |
| Vlada Divljan • Zdenko Kolar • Boža Jovanović • Srđan Šaper • Nebojša KrstićKokan Popović • Branko Isaković • Goran Vejvoda |
| Studijski albumi | 
* *Odbrana i poslednji dani*
* *Čokolada*

 |
| EP | 
* *VIS Idoli*

 |
| Kompilacije | 
* *Paket Aranžman*
* *VIS Idoli*

 |
| Soundtrack albumi | 
* *Šest dana juna*

 |
| Singlovi | 
* "Pomoć, pomoć" / "Retko te viđam sa devojkama"
* "Maljčiki" / "Retko te viđam sa devojkama"
* "Bambina" / "Stranac u noći"
* "Ona to zna" / "Ljubavi"

 |
***Manijači*** je duet Zdravka Čolića i Gorana Bregovića iz 2010. godine. Izdan je kao prvi singl s Čolinog albuma *Kad pogledaš me preko ramena*, te kao prvi singl s albuma za kojeg je snimljen spot. Izdan je u ožujku 2010. godine, nekoliko dana prije izlaska samog albuma.

Nastanak
--------

Pjesma je nastala kao zajednički autorsko projekt dugogodišnjih prijatelja, Zdravka Čolića i Gorana Bregovića, na Čolićevu inicijativu. Sam Čolić napisao je i glazbu, a Bregović je bio zadužen za tekst pjesme kojeg je, kasnije, doradila Marina Tucaković. Pjesma govori o njihovom zajedničkom prijateljstvu i druženju tijekom studentskih dana u Sarajevu. 

Ovo je Čolićev prvi duet u njegovoj višegodišnjoj uspješnoj karijeti i prva suradnja s Bregovićem nakon punih 13 godina. Ovo je ujedno bio i prvi Bregovićev duet s nekim glazbenikom i prvi pjevački nastup nakon dugo godina. Glazba je obilježena Bregovićevim karakterističnim stilom, a riječi na humorističan način govore o studentskim danima dvojice pjevača u Sarajevu. 

Zdravko Čolić i Goran Bregović na spotu pjesme *Manijači*

Snimanje
--------

Snimanje je započelo početkom ožujka 2010. godine u Sarajevu, što je, kako je Bregović rekao, bio prvi međusobni susret dvojice pjevača u Sarajevu nakon dugo godina. Čolić je nekoliko dana prije snimanja u Sarajevu dovršio snimanje cjelokupnog materijala za svoj novi album u prestižnom londonskom studiju *Metropolis*. Snimanje je trajalo jedan dan, a nakon toga je uslijedilo snimanje spota za pjesmu.

Spot
----

Obavezu snimanja spota preuzeo je, kao redatelj, Ahmed Imamović, a ideje u izradi spota dali su i Brega i Čola, što je ujedio bio prvi put da Bregović radi spot. Nakon brzog jednodnevnog snimanja, post-produkcijski posao odradio je Midhat Mujkić. Ono što je zanimljivo uz ovaj spot je da u velikoj mjeri podjeća na spot pjesme Paula Simona i Chevyja Chasea za pjesmu *"You Can Call Me Al"*. Kao i tu, spot se odvija u jednoj omalenoj bijeloj prostoriji sa samo dvije stolice. U sobu ulaze Brega i Čola i postepeno počinju koristiti i donositi raznorazne instrumente (truba, bubanj...), što su isto radili i Simon i Chase u spotu. Ideja o spotu potekla je od uspješnog dizajnera Bojana Hadžihalilovića koji je smatrao da bi bilo zabavno sminiti novu verziju Simonovog spota. Spot je sniman u studiju televzije Pink BH, a javnosti je predstavljen dan nakon snimanja.

Izvori
------

1. ↑  Bih-rss.net[*mrtav link*]
2. ↑  Bh-news.com
3. ↑  „Skibuyusa.com". Arhivirano iz originala na datum 2021-04-30. Pristupljeno 2011-05-07.
4. ↑  Bh-news.com
5. ↑  Bih-rss.net[*mrtav link*]
6. ↑  Mojtv.hr
Ovo je članak o romanu Charlesa Dickensa.  Za ostala značenja, vidi Great Expectations (razvrstavanje).

***Great Expectations*** (sh. *Velika iščekivanja*) je roman engleskog književnika Charlesa Dickensa, originalno objavljen 1861. godine. Protagonist i narator je Philip Pirrip alias Pip, mladić koji je odrastao kao siromašno siroče u močvarama Kenta, i kome tajanstveni dobročinitelj omogući obrazovanje i priliku da u Londonu pokuša postati pripadnikom "pristojnog" društva. Radnja prikazuje kako mu novi život postavlja brojna iskušenja, od kojih su mnoga vezana uz hladnu ali lijepu djevojku Estellu.

*Great Expectations* je bio Dickensov trinaesti i pretposljednji roman; iako nije bio najpopularniji, veliki dio kritičara i historičara književnosti ga smatra najzrelijim. Dok, s jedne strane po svojoj strukturi predstavlja primjer *bildungsromana*, u njemu Dickens koristi priliku da s velikom dozom društvene kritike, ali i za tadašnje standarde prilično eksplicitno, siromaštvo i druge aspekte društvene patologije u Engleskoj njegovog vremena. Čitatelje je, međutim, najviše osvojio prikazom niza neobičnih i ekscentričnih likova kao što je Estellina bogata starateljica Miss Havisham.

*Great Expectations* je u 20. vijeku postao predmetom brojnih televizijskih i filmskih ekranizacija, među kojima se najviše ističe istoimeni film Davida Leana iz 1946. godine.

Vanjske veze
------------

Online izdanja
* *Great Expectations* at Internet Archive.
* Besplatna e-knjiga: *Great Expectations* na Projektu Gutenberg
* *Great Expectations* – Searchable HTML version.
* *Great Expectations* Arhivirano 2017-07-07 na Wayback Machine-u – Easy to read HTML version.
* *Great Expectations* – PDF scans of the entire novel as it originally appeared in *All the Year Round*.

Ostalo
* Original manuscript Arhivirano 2008-06-14 na Wayback Machine-u – held at Wisbech & Fenland Museum, Wisbech.
* David Parker's article on the London Fictions site about the London of *Great Expectations*
* Map of Dickens's London
* 1953 *Theatre Guild on the Air* radio adaptation at Internet Archive

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 228144929041654440183
* LCCN: n85191001
* GND: 4239628-1
* SELIBR: 370829
* SUDOC: 030928583
* BNF: cb122246495 (podaci)
* NLA: 35745047

 |
|  |
| --- |
| ***Marija Triput Divna*** |
|  |
| **Luigi Crosio**, 1898. |
|   |
|  |

**Marija Triput Divna** slika je italijanskog slikara Luigija Crosija iz 1898. godine. Izvorno je nazvana "Refugium Peccatorum Madonna" ili "Gospa utočište grešnika" i bila je namijenjena za braću Kuenzil u Švicarskoj.

Slika je prešla u vlasništvo švicarskog ogranka časnih sestara marijanskog katoličkog pokreta Schönstatt 1964. godine. Tada je slika dobila dodatni naziv "Marija Triput Divna", koji se danas češće koristi, od prvotnog naziva. Slika je postala vrlo popularna unutar pokreta Schönstatt, koji se s vremenom proširio u oko 90 zemalja svijeta. Članovi pokreta podigli su dvjestotinjak kapelica, koje su preslika prve kapelice u Schönstattu u njemačkom gradiću Vallendaru, u kojoj je nastao pokret. U svakoj toj kapelici, na oltaru je replika slike "Marije Triput Divne". Takva kapelica podignuta je i u Maloj Subotici u Međimurju 2010. godine.

Slika je postala motiv na brojnim nabožnim predmetima, od kojih se ističe slika "Marije Triput Divne" uokvirena drvenim okvirom u obliku kapelice. Razvila se akcija Gospe Hodočasnice ili Hodočasničke Gospe, u sklopu koje taj nabožni predmet uz blagoslov lokalnog župnika, tijekom mjeseca putuje od jedne do druge obitelji, boraveći u svakoj po 2-3 dana s ciljem duhovne obnove.
**Ana Angelina Komnena Duka** (grčki Ἄννα Ἀγγελίνα Κομνηνή Δούκαινα) bila je kraljica Srbije u srednjem vijeku.

Anini su roditelji bili vladar Epira Teodor Komnin Duka (grč. Θεόδωρος Κομνηνός Δούκας) i njegova supruga Marija Petraliphaina.

1216. kralj Srbije Stefan Nemanjić pokušao je oženiti svog sina Stefana Radoslava Teodorom, kćerju Mihaela I. Komnena Duke (on je bio polustric Ane). Međutim, Crkva je bila protiv braka te se Radoslav oženio Anom, koju je veoma volio. Plemići u Srbiji i Srpska pravoslavna crkva nisu previše voljeli Anu jer je imala jak utjecaj na Radoslava, koji se počeo potpisivati na grčkom kao Stefan Duka – Στέφανος Δούκας.

Ana i njen muž pobjegli su iz Srbije u Dubrovnik te je navodno Ana bila zaljubljena u jednog Francuza – danas se smatra da je to laž redovnika Teodozija.

Radoslav i Ana su se poslije vratili u Srbiju i postali redovnici.

Izvori
------

1. ↑  Fine, John Van Antwerp (1994). *The Late Medieval Balkans: A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest*. University of Michigan Press. ISBN 978-0-472-08260-5.
2. ↑  Cawley, Charles, *Profile of John Doukas*, *Foundation for Medieval Genealogy*
3. ↑  Bekker, I. (1837). *Constantinus Manasses, Ioel, Georgius Acropolita, Corpus Scriptorum Historiæ Byzantinæ* (Bonn), str. 42.
4. ↑  Redovnik Teodozije je napisao da je Anin muž bio dobar kralj sve dok nije došao pod njen utjecaj.
5. ↑  Mihailo Laskaris (1926), *Byzantine Princesses in Medieval Serbia*
**Rose Troche** je američka filmska i televizijska rediteljka, producentkinja i scenaristkinja. Rođena je 1964. u portorikanskoj porodici i odrasla u Chicagu. Karijeru je započela praveći kratke filmove. Njena partnerka je Cherien Dabies, koja se pridružila ekipi scenaristkinja serije *The L Word*.

Filmovi
-------

Njen rediteljski debi bila je lezbejska ljubavna priča *Go Fish* (1994), prvi put prikazana na Filmskom festivalu u Sundanceu. Na scenariju i produkciji je sarađivala Guinevere Turner, koja je bila tadašnja Rosina devojka. Njen naredni film bio je *Bedrooms and Hollways* (1998), koji se bavi muškom seksualnošću. Režirala je i film *The Safety of Objects* (2001), napisan na osnovu pripovetke A. M. Homesa sa fokusom na heteroseksualnu ljubav u predgrađu.

Televizija
----------

Radila je kao rediteljka na seriji *Six Feet Under*. Kao scenaristkinja i kao rediteljka radila je na nekoliko epizoda serije *The L Word*, za koju takođe radi kao producentkinja. Pisala je jednu epizodu za seriju *South of Nowhere* i režirala je jednu epizodu serije *Touching Evil*.

Spoljne veze
------------

* Rose Troche na sajtu IMDb

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 62152682575923311962
* LCCN: n94115148
* ISNI: 0000 0000 3201 351X
* GND: 143139592
* BNF: cb15663709w (podaci)
* NKC: xx0187829

 |



  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Bitka kod Šajloa** odigrala se 6/7. aprila 1862. godine između vojske Severa i Juga. Bitka je deo Američkog građanskog rata i završena je pobedom Severa.

Ova bitka je bila jedna od najkrvavijih u istoriji američkog građanskog rata (pored Getisburga i Bul Rana).

Bitka
-----

Armija Julisiza Granta imala je 2 divizije u prvoj, 2 u drugoj liniji, 1 u rezervi i 1 na maršu ka glavnini. Položaj za odbranu bio je nepovoljan. Ujutro, 6. aprila 1862. godine armija Juga izvršila je iznenadni napad na Grantove položaje i u toku dana je potisla na svim frontovima. Krajem dana Grantu su pristigla pojačanja – divizija sa marša i Bjuelovi prednji delovi. Narednog dana Sever je izvršio protivnapad, povratio izgubljene položaje i prinudio protivnika na povlačenje ka Korintu.

Posledice
---------

Gubici: Sever – oko 13 000, a Jug oko 11 000 ljudi.

Vidi još
--------

* Američki građanski rat
* *Crveni Zmaj* (roman)

Izvori
------

* Vojna enciklopedija, tom 9 (537)
* Cunningham, O. Edward (2007). Joiner, Gary. ur. *Shiloh and the Western Campaign of 1862*. New York: Savas Beatie. ISBN 978-1-932714-27-2. .

Spoljašnje veze
---------------

***Bitka kod Shiloha*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85121443
* NKC: ph349161

 |
Crookesov radiometar u radu.
**Jakost zračenja** ili **radijacijski intenzitet** (oznaka *I*) je radiometrijska fizikalna veličina koja opisuje elektromagnetsko zračenje iz točkastoga izvora. Količnik je toka zračenja i ugla u koji se zrači. **Spektralna jakost zračenja** (oznaka *Iλ*) opisuje jakost elektromagnetskoga zračenja u određenome području valnih duljina. Mjerna jedinica jakosti zračenja jest vat po steradijanu (W/sr).

Radiometrija
------------

*Glavni članak: Radiometrija*
**Radiometrija** je grana optike koja se bavi mjerenjem svojstavaelektromagnetskih valova. Mjerenja se izvode elektroničkim mjernim instrumentima koji se nazivaju radiometrima. Primjenjuju se u radio astronomiji, u medicinskoj dijagnostici, za daljinska istraživanja i tako dalje. Radiometrijske veličine jakost zračenja, ozračenost, ozračenje, tok zračenja i druge obuhvaćaju cijeli spektar elektromagnetskoga zračenja. 

### Radiometrijske veličine i mjerne jedinice

Radiometrijske veličine i mjerne jedinice| Veličina | Mjerna jedinica | Napomena |
| --- | --- | --- |
| naziv | znak | naziv | znak |  |
| Tok zračenja | *Φ* | vat | W (J/s) | naziva se i radijacijski fluks |
| Jakost zračenja | *I* | vat po steradijanu | W/sr | naziva se i radijacijski intenzitet |
| Ozračenje | *E* | vat po četvornom metru | W/m2 | naziva se i iradijancija |
| Ozračenost | *H* | džul po četvornom metru | J/m2 | naziva se i ekspozicija |

Izvori
------

1. ↑   **jakost zračenja (radijacijski intenzitet)**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
2. ↑   **radiometrija**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.