recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Puyehue** (španjolski: *Parque nacional Puyehue*) je nacionalni park na jugu čileanskih Anda, udaljen osamdesetak km od Osorna i 189 km sjeveroistočno od Puerto Varasa.

Historija i karakteristike
--------------------------

Park je osnovan vladinim dekretom 1941. a proširen je na današnju površinu od 107 000 hektara 1950. i 1981.

Najveće atrakcije parka su vulkani Puyehue i Casablanca, vodopadi: Indio, Repucura, Princesa, Novios, Mirador del Puma i brojna mala glacijalna jezera; Espejo, Copa, Encanto, Toro Chico i Toro.

Park sa juga graniči sa najstarijim čileanskim Nacionalnom parkom Vicente Pérez Rosales i zajedno sa njim formira *Rezervat biosfere umjerenih kišnih šuma Južnih Anda*.

Prosječna godišnja temperatura je 8 °C, a u ljetnim mjesecima između 10 - 18 °C.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Parque Nacional Puyehue*" (španjolski). GoChile. Pristupljeno 23.12. 2020.
2. 1 2  „*Información del Parque*" (španjolski). Corporación Nacional Forestal. Pristupljeno 23.12. 2020.

Vanjske veze
------------

***Puyehue (nacionalni park)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Bienvenidos al Centro Turístico Anticura Parque Nacional Puyehue* (službene stranice) Arhivirano 2021-01-24 na Wayback Machine-u (`es`)
* *Parque Nacional Puyehue* (na portalu Corporación Nacional Forestal) (`es`)
*Za ostale upotrebe, v. Ural (razvrstavanje).*

**Ural** (rus. *Урал*, kaz. *Жайық*) je rijeka koja teče kroz Rusiju i Kazahstan. Izvire se u jugoistočnom dijelu planine Ural, a utiče u Kaspijsko jezero.

Duga je 2.428 km. Dio je tradicionalne granice između Evrope i Azije. Pojavljuje se u istočnom dijelu planine Ural, teče južno kroz Magnitogorsk i oko južnog kraja planine Ural, zatim kroz Orsk gdje se okreće i teče prema zapadu oko 300 km, do Orenburga, gdje joj se pridružuje rijeka Sakmara. Iz Orenburga nastavlja teći prema zapadu u Kazahstan, zatim skreće južno kod Orala te teče kroz široku ravnu nizinu dok ne dođe do Kaspijskog jezera kod Atyraua.

Galerija
--------

* Pogled iz zraka na rijekuPogled iz zraka na rijeku
* Rijeka Ural protiče kroz Atyrau, KazahstanRijeka Ural protiče kroz Atyrau, Kazahstan
* Most preko Urala kod Orenburga, RusijaMost preko Urala kod Orenburga, Rusija

***Ural (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 244291565
* GND: 4620390-4

 |
Američki torpedni čamci
**Torpedni čamac** je naziv za mali i brzi ratni brod kojemu je glavno oružje torpedo. Nastao je početkom 20. vijeka s zahvaljujući razvoju motora s unutrašnjim sagorijevanjem koji mu je dao veću brzinu i manju veličinu u odnosu na parnim strojem tjerane torpiljarke. Zbog toga se torpedni čamci ponekad nazivaju **motornim torpiljarkama** po uzoru na britansku ratnu mornaricu koja je tim brodovima dala naziv *Motor Torpedo Boat*.

Torpedne čamce su prvi put s uspjehom koristili Italijani za vrijeme prvog svjetskog rata, od čega je najspektakularnije potapljanje austro-ugarskog bojnog broda *SMS Szent Istvan* kod Premude. 

Taj je događao potakao druge mornarice da počnu graditi torpedne čamce, a između rata se stvorio standard torpednog čamca kao malenog broda od 15-30 m dužine, te brzine od 30 do 50 čv, naoružanog s jednom, dvije ili četiri torpedne cijevi te s nekoliko mitraljeza ili lakim protuavionskim topom za zaštitu. Torpedne čamce su zbog jednostavnosti njihove izgradnje preferirale države iz različitih razloga lišene jake oceanske mornarice, kao što je SSSR, odnosno Kraljevina SHS. Potonja je u suradnji s britanskim brodograditeljima napravila nekoliko hvaljenih primjeraka iz klase *Uskok* i *Orjen*. 

Za vrijeme drugog svjetskog rata je izgrađeno na stotine torpednih čamaca, te su ti brodovi odigrali važnu ulogu u cijelom nizu pomorskih operacija. Osim napada na neprijateljske brodove su se bavili i izviđanjem, kurirskom službom, odnosno spašavanjem oborenih pilota na moru.

Nakon uvođenja projektila brod-brod, mornarice su postupno izgubile potrebu za torpednim čamcima, koje je zamijenio raketni čamac. No, i danas se ta vrsta broda može sresti u obavljanju niza pomoćnih zadataka, odnosno suzbijanja krijumčarenja, piratstva i pomorske gerile.
**Uliksa** je James Joyce pisao desetak godina: od 1914. do 1924. godine. U jednom pismu iz 1921. kaže kako je samo dotad na pisanje Uliksa utrošio oko dvadeset tisuća sati. A šta je ustvari Uliks? Odgovor na ovo pitanje mogao bi biti beskonačan. Uliks je roman dug oko osam stotina stranica (ima više od dvije stotine i šezdeset tisuća riječi i vokabular od oko trideset tisuća različitih riječi) čija se cjelokupna radnja zbiva u Dublinu, od osam ujutro 16. lipnja 1904. (koji je te godine pao u četvrtak) do tri sata poslije ponoći sutradan, 17. lipnja. Radnja se koncentriše na tri glavna lika: sredovječni bračni par Jevreja - Leopolda i Marion (Molly) Bloom, te na mladog pjesnika Stephana Dedalusa, glavnog junaka Joyceovog prethodnog romana Portret umjetnika u mladosti. Važno je ovo spomenuti jer su i neki epizodni likovi iz Portreta i iz Dablinaca prisutni u Uliksu. No zašto se izvanredno istinita i realistična freska Dublina od prije stotinjak godina zove tim homerskim naslovom?

Ovako kaže Joyce: "Lik me Odiseja uvijek opčinjavao, čak i kao dječaka." Mnogi kritičari gledali su na Uliksa kao na novu verziju Odiseje, gdje bi Leopold Bloom tokom svojih svakodnevnih ljetnih gradskih šetnji parodično predstavljao Uliksa, njegova brakolomna žena Molly čednu Penelopu, a Stephan Telemaha. Ovom se snažno suprotstavlja Vladimir Nabokov govoreći da u knjizi postoji tek vrlo mutan i uopćen homerski prizvuk. U prilog mu ide činjenica da se sam Joyce odrekao pseudohomerskih naslova poglavlja koji su postojali u prvoj verziji, dok je roman izlazio časopisno u nastavcima. No mnogi kritičari i danas se služe ovim naslovima u svrhu dokazivanja svojih teza.

Nemoguće je nabrojati sve stilske inovacije i otkrića koje je Joyce prestavio u ovom djelu. I dan se danas pisci širom svijeta napajaju sa njegovog izvora. Ipak, Uliks nije dočekan sa fanfarama. Knjiga je dva puta bila pred sudom, Joyce je nazivan "prljavim pornografom spram kojega je Rabelais vrlo pristojan pisac", primjerci trećeg izdanja su javno spaljivani. Oni obdareni suptilnijim umjetničkim čulom odmah su, međutim, spoznali istinsku vrijednost djela. Već desetak godina nakon objavljivanja knjiga je bila klasična i kanonska.

***Ulysses*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ural** (rus. *Урал*) je planina visoka 1.895 metara i duga 2.100 kilometara, koja se prostire u pravcu sever-jug u središtu zapadne Rusije. 

Zajedno sa rekom Ural, planina Ural deli evroazijsku kontinentalnu masu na dva nejednaka dela (kontinenta): Aziju (43,8 mil. km²) i Evropu (10,4 mil. km²).

Geografija
----------

Karta Urala
Prizor sa subpolarnog Urala
Ural se nalazi između Istočnoevropske ravnice na zapadu i Zapadnosibirske ravnice na istoku. Na severu počinje od obale Karskog mora, koje je deo Arktičkog okeana, kod Jekaterinburga dostiže svoju naveću širinu, a završava se na reci Ural između Orenburga i Orska, blizu severne granice Kazahstana. 

Arktička ostrva Vajgač i Nova Zemlja se smatraju produžetkom planine Ural. Severna trećina Urala je paralelna reci Ob. 

Ural prolazi kroz predele tri klimatske zone, a na njemu izviru mnoge reke. Najvažnije od njih su: 

* u Evropi: Belaja, Pečora i Kama
* u Aziji: pritoke Tobola, Irtiša i Oba
* na granici: Ural

Planina Ural se po svojoj dužini od 2100 kilometara deli na 5 sekcija od severa ka jugu:

* *Polarni Ural*: sgš = 69-66°, igd = 67-62°; severno od vrha Narodnaja (1895 m), najvišeg vrha Urala
* *Subpolarni Ural*: sgš = 66-64°, igd = 62-59°; u blizini vrha Narodnaja
* *Severni Ural*: sgš = 64-59°, igd = oko 59°; južno od vrha Narodnaja do Serova
* *Srednji Ural*: sgš = 59-56°, igd = 58-61°; između Serova i Čeljabinska
* *Južni Ural*: sgš = 56-52°, igd = 60-57°; između Čeljabinska i Orska

Gradovi
-------

Najvažniji gradovi u oblasti planine Ural su:

Na evropskoj, zapadnoj, strani:

* Sever i centar: Vorkuta, Inta, Pečora
* Jugozapad: Solikamsk, Beresniki, Perm, Ufa, Salavat

Na azijskoj, istočnoj, strani (Sibir):

* Centar: Serov, Jekaterinburg, Kamensk-Uralski
* Jugoistok: Čeljabinsk, Magnitogorsk
* Jug: Orenburg, Orsk

Jekaterinburg, glavni grad Uralskog federalnog okruga, smatra se nezvaničnom prestonicom oblasti planine Ural.

Rudarstvo
---------

Na srednjem i južnom Uralu postoji niz rudnika: gvožđa (Magnitogorsk), platine, soli, uglja, nafte, gasa i dragocenog minerala malahita. 

Rudno bogatstvo je doprinelo razvoju centara teške industrije u Permu, Jekaterinburgu i Magnitogorsku.

Spoljašnje veze
---------------

***Uralske planine*** na Wikimedijinoj ostavi

* Planina Ural
**Prezime Anđelković** dolazi od Anđelko, Anđeo, što ima različito poreklo. Najviše se pominje kao ime naslednika cara Justinijana Velikog carske porodice Anđela, koji su se vratili iz Vizantije (Konstantinopolja) u prostore južnog Balkana posle zauzimanja Konstantinopolja (Carigrada), i po imenu ili nadimku Anđelko, kao i bestelesnih bića Anđela.

Ovo prezime nose uglavnom porodice sa južnog područja Balkana. Najrasprostranjenije je u Srbiji i Crnoj Gori. Vidna razlika među porodicama koja nose isto prezime je svetac zaštitnik. Najčešće se pominju slave: Mitrovdan , Đurđevdan, Đurđic, Arhanđelovdan, Nikoljdan, sv. Vrači.

Iz porodice Anđelković koji slave (ili su slavili) Svetog Đorđa izašle su porodice sa prezimenom Anđelić, i Angelkovski, koje slave istog svetitelja. Ove izmene su nastale zbog stradanja članova porodica od osmanske vlasti, ili zbog prisilnog menjanja imena od bugarskih ili albanskih vlasti za vreme Prvog i Drugog svetskog rata.

Poznatiji pripadnici porodice Anđelković su:

* kapetan Koča Anđelković
* Gligorije Anđelković
* Milan Anđelković, industrijalac u SAD
* Ilija Struža Anđelković-Nin
* pukovnik Milivoje Anđelković - Kajafa
* Dušan Anđelković, književnik
* Milivoj Anđelković, književnik
* Radmilo Anđelković, pisac
* Zoran Anđelković, političar
* Sava Anđelković, advokat
* Dušan Anđelković, fudbaler
* Nemanja Anđelković, advokat u Novom Sadu

Vanjske veze
------------

* prezime Anđelković Arhivirano 2006-09-16 na Wayback Machine-u
**Ulverston** je grad na sjeverozapadu Engleske od 11,381 stanovnika, koji administrativno podpada pod distrikt South Lakeland.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ulverston leži u Grofoviji Cumbria, na Poluotoku Furness, udaljen 13 kilometara sjeveroistočno od Barrow-in-Furnessa i svega par kilometara od Zaljeva Morecambe.

Historija
---------

Prvi put je dokumentiran u Domesday Booku 1086. pod imenom *Ulurestun*.
Povelju o statusu trgovišta dobio je 1280. od kralja Edwarda I.

Sve do 16. vijeka Dalton-in-Furness bio je neformalna prijestolnica Poluotoka Furness, ali kad je 1537. epidemija kuge zahvatila poluotok, zabranjeni su svi sajmovi i javna okupljanja. Nakon njihove obnove ulogu prijestolnice preuzeo je Ulverston.

Do grada je 1796. prokopan kanal pa su manji brodovi mogli doploviti do njega, a 1846. do Ulverstona je izgrađena željeznička pruga, pa je opala važnost kanala.

Znamenitosti
------------

Parohijska crkva sv. Marije, podignuta je na temeljima manje normanske crkve iz 1111. čiji se fragmenti još i danas vide.

Privreda
--------

Od 1948. u gradu djeluje pogon farmaceutske kompanije GlaxoSmithKline. Počeo je sa proizvodnjom penicilina, a danas je najveći privredni pogon u Ulverstonu.

Poznati stanovnici
------------------

George Fox osnivač Kvekera imao je u selu Swarthmoor pored grada prvu koloniju svojih sledbenika.

Komičar Stan Laurel, poznat iz brojnih filmova o Stanliju i Oliju, rođen je u gradu.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Albert, Somme, Francuska
* Sjedinjene Američke Države Harlem, Georgia, Sjedinjene Američke Države

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: North West England" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 01. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Ulverston*" (engleski). Ulverston Tourist Information. Arhivirano iz originala na datum 2017-01-15. Pristupljeno 15. 01. 2017.
3. ↑  „*About GSK*" (engleski). GlaxoSmithKline. Pristupljeno 15. 01. 2017.

Vanjske veze
------------

***Ulverston*** na Wikimedijinoj ostavi

* Visit Ulverston Arhivirano 2017-01-14 na Wayback Machine-u (`en`)
**Princ od Walesa** (engleski: *Prince of Wales*) prevedeno *Knežević od Walesa* je titula rezervirana za prijestonasljednika
britanske krune.

Današnji Princ od Walesa je Charles, 
najstariji sin kraljice Elizabete II. koji je osim britanskog prijestolonasljednik i u 15 komonveltskih kraljevstava.

Historija i karakteristike
--------------------------

Titula datira od 1301. kad je Edward I te godine dodjelio tu titulu svom sinu Edvardu II, 
nakon što je zauzeo Wales i 1283. ubio njihovog posljednjeg princa Davida III.
Od tad najveći dio (iako ne i svi) najstarijih sinova engleskih monarha nosi tu titulu. Nju osobno dodjeljuje sam suveren, a 
primatelj je nosi sve dok i on sam ne postane monarh.

Formalno Princ od Walesa nema nikakvu službenu javnu ulogu ili odgovornost, ali sudjeluje u brojnim protokolarnim događajima, od 
posjeta stranim zemljama do primanja kojekakvih delegacija.

Izvori
------

1. 1 2  „*Prince of Wales*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 16.10. 2014.

Vanjske veze
------------

***Princ od Walesa*** na Wikimedijinoj ostavi

* Prince of Wales (na portalu Encyclopædia Britannica) (`en`)
* Službene stranice Princa od Walesa (`en`)
**Planckova masa**, je fizikalna konstanta, sa oznakom *mP*, a to je jedinica mase, jednaka 2,17644(11)×10−8 kilograma. 

Planckova masa se određuje sa:

{\displaystyle m\_{P}={\sqrt {\frac {\hslash c}{G}}}}≈ 1,2209 x 1019 GeV/c2 = 2,17644(11) x 10-8 kg
gdje je *c* – brzina svjetlosti u vakuumu, *G* – gravitacijska konstanta i *ħ* - reducirana Planckova konstanta. Dvije brojke u zagradama prestavljaju standardnu grešku.

Fizičari elementarnih čestica i kozmolozi često koriste **reduciranu Planckovu masu**, koja iznosi:

{\displaystyle {\sqrt {\frac {\hbar {}c}{8\pi G}}}} ≈ 4,340 10-6 g = 2.43 × 1018 GeV/c2
Dodani faktor 1/√8π pojednostavljuje brojne jednadžbe u općoj teoriji relativnosti. Ime je dobila po Maxu Plancku, jer je to otprilike veličina na koju kvant djeluje.

Značaj
------

Planckova masa je masa Planckove čestice, teoretske minijaturne crne rupe, čiji Scwarzschildov polumjer je jednak Planckovoj duljini.

Izvori
------

1. Peter Gabriel Bergmann: "The riddle of gravitation"
2. Sivaram C.: "What is special about the Planck mass?"  (PDF)
3. Johnstone Stoney: Phil. Trans. Roy. Soc. 11, (1881)
*Za ostala značenja, v. Vamp (razvrstavanje).*
Theda Bara, glumica koja je slavu stekla tumačeći likove vamp žena, u filmu *Cleopatra* iz 1917. godine.
**Vamp** je izraz koji se koristi za opis lika lijepe, tajanstvene, zavodljive, ali amoralne žene koja koristi svoje zavodničke sposobnosti kako bi iskoristila i uništila muškarce, najčešće one koji se smatraju "stupovima društva". Često se taj izraz koristi kao sinonim izraza fatalna žena, ali se vampovi od šireg pojma razlikuju svojom perverzijom, proračunatošću i okrutnošću. Sam naziv dolazi od riječi vampir, te se takve žene često uspoređuju s vampirima koji "isisavaju" život od svojih žrtava. 

Vamp je kao fikcijski arhetip uživao posebnu popularnost u prvoj polovici 20. vijeka u zapadnom svijetu, a čemu je posebno doprinijela mlada filmska industrija, čija su ostvarenja 1910-ih često imala likove vamp žena. Glumica Theda Bara, jedna od prvih filmskih zvijezda, svoju je popularnost dugovala upravo nastupima u ulogama vamp žena, a njen model su slijedili Musidora i Pola Negri. Iako je popularnost takvih filmova s vremenom opala, stereotip vamp žene u popularnoj kulturi se sadržao do današnjih dana.

Vanjske veze
------------

* O dia em que as mulheres portuguesas saíram à rua Arhivirano 2009-01-15 na Wayback Machine-u (`pt`)
* Entre estereótipos, transgressões e lugares comuns: notas sobre a pornochanchada no cinema brasileiro Arhivirano 2009-03-23 na Wayback Machine-u (`pt`)
* A caixa de Pandora Arhivirano 2009-12-24 na Wayback Machine-u (`pt`)
**Valide sultanija** (osm. turk. والده سلطان, doslovno «majka sultanija») bila je titula koju je nosila «zakonska majka» – a ne nužno biološka – vladajućeg sultana Osmanskog Carstva. Titula je prvi put službeno korištena u 16. stoljeću za vrijeme vladavine sultanije Hafse, majke sultana Sulejmana, čime je zamijenjena prethodna titula *mehd-i ulya* («kolijevka velikih») ili «sedef bisera sultanata». Obično je živuća majka vladajućeg sultana nosila ovu titulu a majke koje su umrle prije dolaska svojih sinova na prijestolje nikada nisu dobile titulu valide sultanije. U posebnim slučajevima sestre, bake i maćehe vladajućeg sultana preuzimale su titulu.  

Riječ valide (والده) doslovno znači «majka» na osmanskom turskom, preko arapskog oblika *wālida*.   

Među najutjecajnijim valide sultanijama valja spomenuti Nurbanu, Safije, Kosem, Gülnuš. Tijekom 16. stoljeća u razdoblju poznatom kao *sultanat žena*, niz nesposobnih ili maloljetnih sultana pod majčinim skrbništvom omogućio je valide sultanijama da povećaju svoju ulogu kraljice majke.

Povezano
--------

* Lista sultanija Osmanskog carstva
**Vladimir Bodegrajac** (rođen u Zagrebu, 22. ožujka 1978.), umjetničkim imenom **Van Bod**, hrvatski je skladatelj, pijanist i pop pjevač.

Životopis
---------

Nakon završene Glazbene škole Vatroslava Lisinskog u Zagrebu studirao je klavir u klasi prof. Marine Ambokadze i muzikologiju pod vodstvom prof. dr. sc. Larise Loginove na Visokoj školi za glazbenu umjetnost „Ino Mirković", po licenci Državnog Moskovskog Konzervatorija „P. I. Čajkovski", na kojoj upisuje i završava magisterij klavira pod vodstvom prof. Marine Ambokadze. Postdiplomski studij iz kompozicije završava na Državnom Konzervatoriju „Komitas", Yerevan, Armenija, pod mentorstvom prof. dr. Armena Smbatyana.

Radio je kao asistent rektora armenskog konzervatorija prof. dr. sc. Armena Smbatyana na odsjeku kompozicije i kao asistent prof. Marine Ambokadze (umjetničke savjetnice Ive Pogorelića) na odsjeku klavira na Visokoj školi za glazbenu umjetnost „Ino Mirković". 2005. godine odlazi u Amsterdam, Nizozemska, gdje radi kao skladatelj, pjevač i pijanist za NTW Productions. Od 2006. godine i danas radi kao korepetitor na Umjetničkoj školi Franje Lučića, odsjek za ritmiku i ples u Velikoj Gorici. Aktivno se bavi skladanjem i izvođenjem svojih pjesama i kompozicija.

Postignuća
----------

* Skladatelj UNESCO himne „Sea of Love" za Children's Foundation, Pariz, Francuska, 1998.;
* Emerging composer nagrada na „Waging Peace Through Singing" natjecanju, Oregon, USA, 2002.;
* Nastup na izboru pjesme za Eurosong „Dora", 2004, s vlastitom skladbom „Ne plači" / „Don't Cry";
* Rad na orkestracijama sa Stepanom Shakaryanom – direktnim nasljednikom i studentom Arama Khachaturiana;
* Privatni koncerti, TV i radio nastupi uključujući izvedbe klasičnih i modernih skladatelja, izvedbe vlastitih djela, skladanje i izvedbe s komornim i simfonijskim orkestrima.

Diskografija
------------

Albumi:

1. *We* (2011.)
2. *Destiny* (2011.) - aranžirani album u digitalnoj distribuciji

Izvor
-----

* Vladimir Bodegrajac - službena web stranica Arhivirano 2011-05-03 na Wayback Machine-u

Vanjske poveznice
-----------------

* Van Bod - službena Facebook stranica
* Van Bod - ReverbNation Arhivirano 2011-06-22 na Wayback Machine-u
* NLO Studio Arhivirano 2011-05-27 na Wayback Machine-u
* Umjetnička škola Franje Lučića Arhivirano 2011-12-06 na Wayback Machine-u
**Urukagina** je bio vladar (*énsi*) Lagaša u Mezopotamiji oko 24. vijeka pne.. Supruga mu je vjerojatno bila kraljica Shagshag. Najpoznatiji je po reformama kojim se nastojalo stati na kraj korupciji, koji se često navode kao prvi primjer pisanih zakona. Iako sam tekst zakonika nije sačuvan, sadržaj mu je poznat na temelju njegovog citiranja u drugim izvorima. U njemu je izuzeo udovice i siročad od plaćanja poreza; natjerao je grad da plaća pogrebne troškove (uključujući ritualne žrtve ljevanice- hranu i piće putovanje mrtvih u podzemni svijeti); te zapovijedio da bogataši moraju koristiti srebro kada kupuju od siromašnih, te ako siromah ne želi prodati, moćan čovjek (bogataš ili svećenik) ga na to ne može prisiliti. Njegov zakonik je važan jer je žene stavljao u bolji položaj od kasnijih zakonika kao što je Hammurabijev, Lipit Ishtar, ili još kasniji asirski i babilonski zakonici.

Urukaginin zakonik je možda prvi poznati primjer samo-reforme neke vlade. Kao kasnija Magna Carta i Ustav SAD (te, u neku ruku, i Hamurabijev zakonik), Urukaginin zakonik je ograničio vlast političara, te tako uveo vlast nad vlašću.

Urukagina je stanovnike Lagaša nastojao osloboditi lihvarstva, teških nameta, krađe, ubojstava i otimanja vlasništva i osoba, pa se u neku ruku može reći da je uspostavio slobodu u modernom političkom smislu riječi. Zahvaljujući njemu, udovice i siročad više nisu bile na milost i nemilost moćnih muškaraca.

Također je sudjelovao u nekoliko sukoba, od kojih je najvažniji granični rat koji je izgubio boreći se s Urukom. Za vrijeme njegove vladavine Uruk je pao pod vlast Lugal-Zage-Sija, *patesija* Umme, te je Urukagina svrgnut, Lagaš pripojen Ummi i tako uspostavljeno Mezopotamsko kraljevstvo.

***Urukagina*** na Wikimedijinoj ostavi
**Predstavnička skupština kampućijskog naroda** (kmerski: សភាតំណាងប្រជាជនកម្ពុជា) je bila jednodomna legislatura Demokratske Kampućije. Formalno je uspostavljena 5. siječnja 1976. godine, stupanjem na snagu Ustava Demokratske Kampućije, a brojala je 250 predstavnika. 

Prema Ustavu, mjesta u Predstavničkoj skupštini unaprijed su dodijeljena trima velikim društvenim skupinama. Najdominantnija skupina, sa 150 predstavnika, bili su seljaci, dok su po 50 predstavnika imali radnici te Kampućijska revolucionarna armija. Propisano je kako su izbori za predstavnike bili izravni i tajni, a trebali su se održavati svakih pet godina. 

Prvi i jedini izbori u zemlji održani su 20. ožujka 1976. godine, dok je prva i jedina sjednica Predstavničke skupštine održana od 10. do 14. travnja iste godine. Predstavnička skupština imala je široku plejadu ovlasti, koja se osim standardnih zakonodavnih sastojala i od izbora izvršne te sudbene vlasti. U praksi, svu je vlast držala egzekutiva, odnosno partijska elita na čelu s Pol Potom. Na prvoj sjednici Predstavničke skupštine, ista je izabrala Državni prezidij, njegovog predsjednika (Khieu Samphan) te dvojicu potpredsjednika, Administraciju (vladu), na čelu s Pol Potom, te Stalni komitet, koji je predstavljao Skupštinu kada nije zasijedala. Sudbena vlast (narodni sudovi) nikada nije izabrana.

Prvom sjednicom predsjedao je Nuon Chea, koji je funkciju predsjednika Skupštine obavljao sve do njezina dokidanja 1979. godine. U praksi je članove i dužnosnike Skupštine odredio Centralni komitet Komunističke partije Kampućije, a iako su planovi za prave izbore bili tema rasprave, isti nikada nisu realizirani. 

Skupština je faktički dokinuta u siječnju 1979. godine, kada su vijetnamske trupe ušle u Phnom Penh.
**Augit** je silikatni mineral kojeg ubrajamo u grupu piroksena, kemijske formule (Ca,Na)(Mg,Fe,Al)(Al,Si)2O6. Monoklinski kristali prizmatičnog su habitusa, a na njima uočavamo dva sustava kalavosti pod približno 90°.

Čvrste otopine
--------------

Augit je dio serije čvrstih otopina grupe piroksena. Diopsid i hedenbergit važni su krajnji članovi te serije, ali augit sadrži i određene količine aluminija, titanija, natrija i drugih elemenata pa ga proučavamo i zasebno. Udio magnezija kod ovog minerala veći je nego u oba krajnja člana serije. 

No, korisno je znati da je udio magnezija u augitu ograničen diskontinuumom u seriji između *pigeonita* i ortopiroksena: kada se pojavi uz jedan od ta dva piroksena, udio Mg u augitu ovisit će prvenstveno o temperaturi, a zatim i o tlaku u vrijeme kristalizacije, tako da nam augit može dobro poslužiti pri rekonstrukciji uvjeta u geološkoj povijesti stijena. 

Također, postoji diskontinuum između augita i omfacita, ali on se pojavljuje pri nižim temperaturama i nije još uvijek potpuno znansveno objašnjen.

Ležišta i nalazišta
-------------------

Augit
Augita ima u magmatskim stijenama, kao što su gabro i bazalt. Pojavljuje se i u relativno visokotemperaturnim metamorfnim stijenama, npr. u mafitnim granulitima.

Dolazi u zajednici s olivinima, biotitom, nefelinom, albitom, serpentinima, leucitom i hornblendom.

Poznatija nalazišta augita zabilježena su Coloradu, St. Lawrenceu, New Yorku i Tillamooku u Oregonu, (SAD), zatim u Eifelu (Njemačka), Vezuv (Italija), u Francuskoj i Češkoj.

Vidi još:
---------

* Diopsid
* Hedenbergit
* Pirokseni
* Minerali

Vanjske veze
------------

* Mineral galleries (`en`)
**Uvoz** ili **Import** (od latinske sintagme in + portare = unijeti) je privredna aktivnost koja se sastoji od nabave roba, usluga ili kapitala iz inozemstva 
na teritorij vlastite države. 
Iz budžetske perspektive pod uvozom se smatra samo ono što je prošlo carinu i za što su plaćeni svi carinski 
doprinosi.

Karakteristike
--------------

Države najčešće uvoze onu robu koju njihova vlastita industrija ne može proizvesti efikasno i jeftino, ali i sirovine i dobra 
koja im nisu dostupna unutar vlastitih granica. Na primjer brojne zemlje moraju uvoziti naftu, jer je nemaju ili nemaju dovoljno da zadovolje 
potražnju.
Uz izvoz, uvoz čini okosnicu međunarodne trgovine. Što je veća vrijednost uvoza u neku zemlju, u odnosu na 
vrijednost izvoza, to je negativnija njena vanjsko trgovinska bilanca.
Uvoz zajedno sa izvozom formira glasovitu trgovinsku bilancu koja bilježi ravnotežu transakcija - u i - iz zemlje. Aktivna trgovinska 
bilanca (odnosno veći izvoz od uvoza) povećava vrijednost domaće valute i njen bruto domaći proizvod, 
te je stoga korisna podrška procesu ekonomskog rasta.

Uvoz može utjecati na carinu (koja je usmjerena uglavnom na obranu domaćeg tržišta od strane konkurencije, ali se smatra i 
sredstvom ubiranja poreza na potrošnju. Stoga se kojiput nastoji ograničiti kvotama (najčešće da se obrani domaća valuta). Kojiput se čak 
i zabranjuje (gotovo uvijek zbog zdravstvenih i higijenskih razloga). 

Većina zemalja nastoji osloboditi carina sirovine i poluproizvode potrebne domaćoj industriji radi izvoza, kako bi njihov proizvod bio 
konkurentniji.

Izvori
------

1. ↑   „*Import*" (engleska). Merriam Webster. Pristupljeno 04. 01. 2015.
2. 1 2 3 4  „*Importazione*" (talijanski). Enciclopedia Treccani. Pristupljeno 05. 03. 2014.
3. 1 2   „*Import*" (engleski). Investopedia. Pristupljeno 03. 01. 2014.

Vanjske veze
------------

* *Import licensing* na portalu World Trade Organization (`en`)
**Petorke**, ispunjaljka iz grupe entorki na pravokutni lik (obično dimenzija 9 x 5 polja), kod koje je dijagonalno, u svaki red, slijeva nadesno, upisan isti petoslov. Takva ispunjaljka nastala je po ugledu na trojke i četvorke. Petorke je mnogo teže sastaviti od četvorki, a pogotovo od trojki, jer često nije moguće pronaći koliko-toliko poznate riječi (ili sintagme) koje isti petoslov sadrže na svim mjestima.

Prva zagonetka
--------------

Prve petorke objavio je Jovan Nedić u bjelovarskoj Osmosmjerci (broj 436 od 18. I. 2008. godine).

```
NEDIĆ, Jovan: "Petorke".
"Osmosmjerka", XX, 436, 14 - Bjelovar, 17. I. 2008.
-----------------------------------------------------------------
**I S T R A** ž i t i
b **I S T R A** n k a
p r **I S T R A** n o
m a g **I S T R A** t
n o v a:**I S T R A**
```

Dosad objavljene zagonetke
--------------------------

### Lik 9 x 5

Do početka 2010. godine petorke su objavljivanje u Osmosmjerci (8) i enigmatskoj rubrici Nedjeljnog Glasa Slavonije (6, od kojih su dvije ponovljene), a objavljivali su ih Jovan Nedić (9), Nikola Banda (1), Nedjeljko Nedić (1) i Marko Smolčić (1).

```
Os-437, JN           Os-438, JN           OS-439, JN           OS-440, JN           NGS-297, JN
-----------------    -----------------    -----------------    -----------------    -----------------
**I S T A N** č a n o    **A S T E R** o i d i    **I N A T I** t i:s e    **I N T E R** m e c o    **O S L A V** lje n o
č **I S T A:N** u l a    p **A S T E R** n a k    b **I N A T I** c a n    v **I N T E R** o c i    m **O S L A V** i n a
p r **I S T A N** a k    p l **A S T E R** e r    š p **I N A T I** ć i    k v **I N T E R** n o    o r **O S L A V** j e
đ u l **I S T A N** i    p i j **A S T E R** i    n o m **I N A T I** v    s p r **I N T E R** i    m i r **O S L A V** a
ž u p n **I:S T A N**    f l o m **A S T E R**    k o m b **I N A T I**    e k s š **I N T E R**    v j e k **O S L A V**

NGS-300, JN          NGS-301, JN          NGS-304, JN          Os-456, MS
-----------------    -----------------    -----------------    -----------------
**I L I J A** š a n i    **O P A T I** j s k o    **E N T E R** i t i s    **P R I J E** p o lje
m **I L I J A** r d a    k **O P A T I**:o č i    v **E N T E R** č i ć    s **P R I J E** č e n
b r **I L I J A** n t    a l **O P A T I** j a    p o **E N T E R** k a    d o **P R I J E** t i
h o m **I L I J A** r    p o r **O P A T I** ć    d i s **E N T E R** i    l o š:**P R I J E** m
b r a z **I L I J A**    p s i h **O P A T I**    p r e z **E N T E R**    m a l o:**P R I J E**
```

### Lik 8 x 4

Nedjeljko Nedić i Nikola Banda objavili su petorke na lik 8 x 4 (**INTER**val, š**INTER**aj, pr**INTER**i, bad**INTER**; **LIJAN**ica, a**LIJAN**sa, ta**LIJAN**i, emi**LIJAN**) u "Osmosmjerci" broj 458 i 461.
**Autofobija** ili **monofobija** jeste specifičan strah od izolacije, od osećaja egotizma ili od samoće ili usamljenosti. Osoba ne mora zapravo biti sama, već može jednostavno verovati u to da je se ignoriše, da je ljudi ne vole, da joj neznanci prete itd.

Taj se termin koristi i u svom doslovnom značenju da označi nekotrolisani strah od samoga sebe.[*nedostaje referenca*] Ponekad se povezuje sa samomržnjom. Autofobija može biti simptom drugih psiholoških poremećaja ili može kod neke osobe predstavljati predispoziciju za razvitak takvih poremećaja.

Simptomi
--------

Kod ljudi koji pate od autofobije mogu se razviti simptomi tog stanja, premda oni ne moraju biti svesni da pate od te fobije. Neki od simptoma autofobije jesu:

* Nekontrolisana anksioznost kad se pomisli na stanje samoće.
* Osećanje da osoba mora učiniti sve kako ne bi ostala sama.
* Nemogućnost da se funkcioniše u samoći ili da se izađe na kraj sa stanjem samoće.
* Potreba za prisustvom drugih.
* Osećanje nepripadanja, strah od gubitka samoga sebe, strah čoveka da će poludeti.

Uzroci
------

Autofobija se može javiti kada čoveka ostavi neka bliska osoba, kao što je supružnik ili rođak. To uzrokuje osećanja tuge i usamljenosti, i kako vreme prolazi čoveku je sve teže da se tih osećanja oslobodi.
| Glagolskavremena |
| --- |
| Perfekt |
| Imperfekt |
| Pluskvamperfekt |
| Aorist |
| Prezent |
| Futur prvi |
| Futur drugi |

**Perfekt** ili **perfekat** (lat. *perfectus* = svršen) prošlo je glagolsko vrijeme koje postoji u mnogim jezicima (npr. srpskohrvatski, starogrčki i latinski). Perfekt ili *prošlo vrijeme* glagola u srpskohrvatskom jeziku tvori se od nenaglašenog prezenta pomoćnog glagola *biti* i glagolskog pridjeva radnog.

Perfekt pomoćnih glagola
------------------------

Perfekt pomoćnih glagola *biti* i *htjeti*:

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| lice | jednina | množina |
| --- | --- | --- |
| 1. | *bio/bila sam* | *bili/bile smo* |
| 2. | *bio/bila si* | *bili/bile ste* |
| 3. | *bio/bila/bilo je* | *bili/bile/bila su* |

 | 

| lice | jednina | množina |
| --- | --- | --- |
| 1. | *htio/htjela sam* | *htjeli/htjele smo* |
| 2. | *htio/htjela si* | *htjeli/htjele ste* |
| 3. | *htio/htjela/htjelo je* | *htjeli/htjele/htjela su* |

 |

Oblici po rodovima
------------------

Zbog slaganja imenice s glagolskim pridjevom, postoje različiti oblici za različite rodoveog polja tablice oblik za muški rod, u drugom za ženski, a u trećem za srednji (samo u 3. licu); u množini se koriste oblici prema pravilima za upotrebu pridjeva:

| lice | jednina | množina |
| --- | --- | --- |
| 1. | *ja sam radio**ja sam radila* | *mi smo radili* |
| 2. | *ti si radio**ti si radila* | *vi ste radili* |
| 3. | *on je radio**ona je radila**ono je radilo* | *oni su radili* |

Ovi se gramatički oblici mijenjaju kao *ja sam visok* (muški rod), *ja sam visoka* (ženski), itd.

Uporaba
-------

* Perfekt se tvori od svršenih i nesvršenih glagola te danas najčešće zamjenjuje aorist i imperfekt, ali i pluskvamperfekt.

* U trećem se licu jednine obično izostavlja enklitika *je*:

*Ona se je odlučila na to.*
*On se je uspio podići na noge.*
**Viareggio** je talijanski grad i komuna (općina) od 63.093 stanovnika u Lukanskoj provinciji u Toskani. Danas je poznat kao jedno od najpopularnijih talijanskih ljetovališta, zbog svoje 9 km duge pješčane plaže.

Geografija
----------

Viareggio leži duž obale Ligurskog mora, južno od Apuanskih Alpi, zaklonjen šumarcima borova. Udaljen je oko 30 km sjeverozapadno od provincijskog centra Lucce i oko 20 km od Pise.

Historija
---------

Viareggio su prvi put spominje 1169. kao *Turris de Via Regia* (osmatrački toranj), a ne kao mjesto, jer je močvarni kraj bio potpuno nenaseljen sve do 17. vijeka. Sve do 18. vijeka bio je maleno selo koje se zahvaljući melioracionim radovima kad su isušene močvare toliko proširilo, da je 1701. dobilo status općine. Pravi razvoj Viareggija otpočeo je razvojem balnearnog turizma u 20. vijeku kad su duž njegove rive počeli nicati hoteli i vile. U moru kod Viareggija se 1822. utopio engleski pjesnik Percy Bysshe Shelley. Po njemu se danas zove jedan trg u gradu, sa spomenikom kog je 1894. isklesao Urbano Lucchesi. U današnjem kvartu Torre del Lago (nekad zasebnom mjestu) vilu je imao kompozitor Giacomo Puccini, a danas je tu njegov grob. U gradu se organizira poznati operni festival.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Francuska Bastia
* Sjedinjene Američke Države Bridgeport
* Narodna Republika Kina Kunshan
* Poljska Opole
 | * Italija Palmi
* Italija San Benedetto del Tronto
* Kolumbija Pasto
 |

Poznati sugrađani
-----------------

* Pierluigi Collina, nogometni sudac
* Stefania Sandrelli, glumica
* Percy Bysshe Shelley, engleski pjesnik
* Eleonora Duse, glumica

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*ITALY: Toscana*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 16. 9. 2015.
2. 1 2 3  „*Viareggio*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 16. 5. 2015.

Vanjske veze
------------

***Viareggio*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada (`it`)
* *Viareggio* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 168395690
* GND: 4119413-5
* NKC: ge550591

 |
Puncak Jaya u sredini
**Puncak Jaya** ili *Carstenszova piramida* kako je uglavnom nazivaju alpinisti, je najviši je vrh planine Jayawijaya ili Carstensz, s nadmorskom visinom 4.884 m. Jayawijaya se nalazi u zapadnom centralnom gorju indonezijske pokrajine Papue, zapadnog dijela ostrva Nove Gvineje. Drugi dio ostrva je samostalna država Nova Gvineja. 

Sa 4.884 m Puncak Jaya najviši je vrh Indonezije. Ostali viši vrhovi jesu Istočni Carstensz (4.808 m), Sumantri (4.870 m) i Ngga Pulu (4.863 m). Također je i najviši ostrvski vrh na svijetu.

Historija
---------

Područje oko vrha Puncak Jaya bilo je naseljeno još prije dolaska Evropljana na ovo područje. Nazvan je "Carstensz piramida" po holandskom istraživaču Janu Carstenszoonu koji je prvi put uočio ledenjake na vrhu planine 1623. godine.

Do snježnog polja Punčak Jaye stigao je holandski istraživač Hendrik Albert Lorentz 1909. godine sa šest pripadnika Dajak i Kenjah naroda regrutovanih iz Apo Kayana sa Bornea. Nacionalni park Lorentz, koji obuhvata područje Carstensza, osnovan je 1919. godine nakon izveštaja ove ekspedicije.

Na najviši vrh Puncak Jaya uspon se desio tek 1962, a ostvarila ga je ekspedicija koju je predvodio austrijski planinar Heinrich Harrer s još tri člana ekspedicije - novozelandski planinar Filip Temple, australijski alpinista Russell Kippax i holandski patrolni oficir Albertus Huizenga. 

Kada je Indonezija 1963. preuzela kontrolu nad provincijom, vrh je preimenovan u *Poentja Soekarno* (pojednostavljeni indonezijski: Puncak Sukarno) ili vrh Sukarno, prema prvom predsjedniku Indonezije. Poslije je to promijenjeno u Puncak Jaya. Punčak znači vrh ili planina, a Jaya znači *pobjeda*, *pobjedonosna* ili *slavna*.

Uspon
-----

Za pokušaj uspona na ovaj vrh potrebna je dozvola vlade. Planina je bila zatvorena za turiste i alpiniste između 1995. i 2005. Od 2006. pristup je omogućen različitim agencijama za avanturistički turizam.
Koordinate: 50°49′13″N 0°20′18″E﻿ / ﻿50.8203°N 0.3383°E﻿ / 50.8203; 0.3383

**Pevensey** je selo i civilna parohija u distriktu Wealden u engleskoj grofoviji East Sussex. Glavno naselje je oko 8 km sjeveroistočno od Eastbournea, odnosno 1,6 km udaljenosti od mora (Zaliva Pevensey). U prošlosti se nalazilo na samoj obali mora, koja se povukla do 13. vijeka, a od koga su ostale tek slane močvare. U rimskoj Britaniji je u njegovoj blizini sagrađena tvrđava Anderitum kao dio tzv. Saksonske obale; ona je nakon rimskog povlačenja bila napuštena sve do 1042. kada ju je mladi Harold Godwinson obnovio. U njoj je 1066. godine držao vojsku koja je Englesku trebala braniti od normanske invazije. U septembru iste godine je tvrđava napuštena, jer je engleska vojska otišla na sjever da se bori protiv Norvežana kod Stamford Bridgea. Kada su se Normani pod Guillameom (Vilim) iskrcali, nitko im se nije suprostavio te su se mogli pripremiti za bitku kod Hastingsa. Nakon pobjede su Normani u Pevenseyu sagradili Zamak Pevensey koji je preuzeo Guillaumeov brat Robert de Mortein. Selo je u doba napoleonskih ratova bilo poznato po intenzivnoj krijumčarskoj djelatnosti.

Izvori
------

1. 1 2  „East Sussex in Figures". East Sussex County Council. Pristupljeno 2008-04-26.
2. ↑  Pevensey Parish Council

Vanjske veze
------------

* Wikimedia Commons ima još multimedijalnih datoteka vezanih za: ***Pevensey***
**Bane Andrejev** (mak. *Бане Андреев*; Veles, 12. avgust 1905 — Beograd, 5. novembar 1980), učesnik Narodnooslobodilačke borbe i društveno-politički radnik FNR Jugoslavije.

Biografija
----------

Rođen je 12. avgusta 1905. godine u Velesu. 

Član Saveza komunističke omladine Jugoslavije postao je 1922, a Komunističke partije Jugoslavije 1923. godine. Godine 1924. postao je član Mesnog komiteta KPJ za Veles i Pokrajinskog komiteta SKOJ-a za Makedoniju. Učestvovao je kao delegat na Pokrajinskoj konferenciji SKOJ za Makedoniju i 1926. godine izbran za člana Centralnog komiteta SKOJ-a.

Studirao je na Beogradskom univerzitetu. Za vreme studija bio je, takođe, aktivan u SKOJ-u i revolucionarsnom studentskom pokretu. Januara 1929. godina, posle uvođenja Šestojanuarske diktature, uhapšen je u velikoj provali komunista u Beogradu. Izveden je pred Državni sud za zaštitu države i osuđen na 15 godina zatvora. Kaznu je izdržavao u zatvorima u Lepoglavi i Sremskoj Mitrovici. 

Avgusta 1941. godine, nalazio se u grupi od 32 robijaša komunista, koji su 22. avgusta pobegli iz sremskomitrovačkog zatvora. Posle bega iz zatvora, kratko vreme se, sa ostalim robijašima, nalazio u partizanima na Fruškoj gori. Potom je, sa jednim delom, bivših robijaša, prešao u Srbiju. Tamo je, septembra 1941. godine, upućen u Makedoniju, da radi na pripremama ustanka.

Posle hapšenja, Lazara Koliševskog, 6. novembra 1941. godine, Bane je preuzeo rukovođenje Pokrajinskim komitetom KPJ za Makedoniju. Od novembra 1941. do maja 1942. godine bio je politički sekretar PK KPJ za Makedoniju. Godine 1943. uhapšen je, od strane bugarske policije u Bitolju i interniran u selo Šijakovo, u severnoj Bugarskoj. 

Marta 1943. godine, kada je osnovana Komunistička partija Makedonije, izabran je za člana Centralnog komiteta. Godine 1944. izabran je za političkog komesara Glavnog štaba NOV i PO Makedonije, delegata ASNOM-a i člana AVNOJ-a. 

Marta 1945. godine, kada je formirana Privrmena vlada Demokratske federativne Jugoslavije, Bane je postavljen za ministra rudarstva. Na izborima za Ustavotvornu skupštinu, novembra 1945. godine, izabran je za narodnog poslanika. Posle formiranja prve Vlade FNRJ, ponovo je izabran za ministra rudarstva.

Na Petom kongresu KPJ, održanom juna 1948. godine u Beogradu, bio je kandidat za člana Centralnog komiteta. Decembra 1949. godine, zbog podrške politike Sovjetskog Saveza i Rezolucije Informbiroa, isključen je iz KPJ i razrešen svih političkih funkcija.

Kasnije je ponovo primljen u članstvo Saveza komunista, ali se nije aktivno bavio politikom. Radio je u Institutu za ekonomska istraživanja Socijalističke Republike Srbije. Umro je 5. novembra 1980. godine u Beogradu.

Literatura
----------

* *Enciklopedija Jugoslavije* (knjiga prva). „Jugoslovenski leksikografski zavod", Zagreb 1955. godina.
**Uther Pendragon** je jedan od likova mita o Kralju Arthuru, on je po legendi brat Ambrosiusa Aurelianusa i Constansa, i otac Kralja Arthura.

Po pjesniku Geoffreyu od Monmoutha ime **Uther** Pendragon je dobio zbog kometa u obliku zmaja koji se pojavio na nebu prije bitke sa Saksoncima za koje je poginuo njegov brat Aurelius. Zmaj je bio znak Aurelijeve smrti i Utherovog rođenja. Geoffrey je pripisao Utheru strast prema Igraine, i to da ga je čarobnjak Merlin preobrazio u Igraininog supruga, kako bi mogao zadovoljiti svoju požudu. U tom braku sa Igraine Uther je izrodio Arthura i kasnije kćer po imenu Anna. Saksonci su ubili Uthera zatrovavši izvora iz kog je pio, pa je pokopan u divovskom prstenu (Stonehenge).

Drugi pak pjesnik Malory također pjeva o tom kako je Merlin pretvorio Uthera u lik Gorloisa, kao i to da se Uther obavezao predati Merlinu dijete koje će te iste noći začeti sa Igraine, da ga on odgaja. Nesretni Gorlois je ubijen u bitci tri sata nakon što Uther i Igraine začeli Arthura, nakon tog se Uther oženio sa Igraine.

U Thomas Maloryjevom Le Morte Darthur (Arthurova smrt) i u djelima koja se baziraju na tom tragu, Uther je generalno lik važan jedino kao otac [Kralj Arthur|Kralja Arthura]], to je ostao i u kasnijim srednjovjekovnim pričama.

Izvori
------

1. 1 2 3 4   „*Uther*" (engleski). Camelot Project. Pristupljeno 11. 09. 2017.

Vanjske veze
------------

***Uther Pendragon*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Uther* na portalu Camelot Project (`en`)

| * p
* r
* u
Legende o Kralju Arthuru |
| --- |
| Ključne osobe | Kralj Arthur • Constantine • Sir Ector • Vojvoda od Cornwalla • Guinevere • Igraine • Izolda • Gospa od jezera • Kralj Lot • Kralj Mark • Merlin • Mordred • Morgana le Fay • Morgause • Uther Pendragon |
| Vitezovi Okruglog stola | Aglovale • Agravain • Bagdemagus • Bedivere • Bors • Breunor • Calogrenant • Caradoc • Dagonet • Dinadan • Gaheris • Galahad • Gareth • Gawain • Geraint • Griflet • Hector de Maris • Kay • Lamorak • Lancelot • Leodegrance • Lionel • Lucan • Maleagant • Marhaus • Palamedes • Pelleas • Pellinore • Percival • Safir • Sagramore • Segwarides • Tor • Tristan • Urien • Ywain • Ywain Kopile • Elyan Bijeli • Sir Ector |
| Predmeti | Excalibur • Sveti gral • Okrugli stol • Opasna stolica |
| Mjesta | Avalon • Brocéliande • Caerleon • Camelot • Corbenic • Cornwall • Logres • Lyonesse • Sarras • Tintagel |
***Peyton Place***, na području bivše Jugoslavije poznatija pod imenom ***Gradić Peyton***, je američka dramska TV serija koja se na programu ABC emitirala u večernjem terminu u obliku polusatnih epizoda od 15.9. 1964 do 2.6. 1969. Serija se od 1964. do 1966. snimala u crno-bijeloj tehnici, a od 1966. do 1969. u boji. Producirala ju je 20th Century Fox Television. Serija je poznata po tome što je donijela slavu i omogućila dalju karijeru poznatim glumcima kao što su Ryan O'Neal, Mia Farrow i David Canary.

Uvodna špica je prikazivala kadrove grada i fotografije glavnih glumaca. Ispočetka je narator, uz zvuke crkvenih zvona, svaku epizodu najavljivao s riječima, "Ovo je nastavak priče o *Gradiću Peytonu*." Godine 1966. je tekst zamijenjen s "U boji, nastavak priče o *Gradiću Peytonu*." "Najavljivač" je bio član glumačke ekipe Warner Anderson, koji je napustio seriju nakon jedne sezone, ali ostao najavljivač do kraja.

Zapleti ranih epizoda su se temeljili na popularnom istoimenom romanu iz 1956. godine kao i istoimenom filmskom hitu snimljenom godinu dana kasnije, iako su neka od imena i likovi drastično promijenjeni.

Serija se ispočetka emitirala dvaputa tjedno, a 1965. godine se emitirala tri puta tjedno. Mnogi fanovi drže da se s time pretjeralo, jer je publici brzo dosadila. Kasnije je vraćen ritam od dvije epizode tjedno, a u posljednjoj sezoni 1968/69. godine se prešlo na ritam od jedne epizode tjedno, što danas predstavlja standard za američke večernje sapunice.

*Peyton Place* je, osim kao prva večernja sapunica, ušla u američku TV-historiju i po tome što je bila prva TV-serija koja je za zaplete epizoda koristila teme vezane uz seks, nevjeru i razne oblike društvene patologije. Iako je to činila prilično blago za sadašnje standarde, to se sredinom 1960-ih smatralo kontroverznim, te je serija, za svaki slučaj emitirana u kasnom terminu - iza 21:30. Zahvaljujući njoj, Peyton Place je postao sinonim za male, naizgled idilične gradiće koji kriju mračne tajne.

Gradić Peyton je krajem 1960-ih i početkom 1970-ih emitiran u bivšoj Jugoslaviji. Publika, nenaviknuta na duge TV-serije ju je s vremenom shvatila kao oličenje svih negativnih stereotipa vezanih uz sapunice, pa se izraz Gradić Peyton koristio kao sinonim za TV-serije "bez kraja i konca". TV Beograd je u promenjenim političkim okolnostima, u vreme čistke liberala, odlučila početkom decembra 1972. da sledećeg proleća prekine prikazivanje, nakon dve godine. Moguće da je prekid bio s odloženim dejstvom zbog popularnosti serije – auto saobraćaj bi opao nedeljom u 18:20, kada je počinjala jednoipočasovna epizoda..

Serija je bila dovoljno popularna da se po njoj nazove novoizgrađeni beogradski mini tržni centar, Gradić Pejton, koji postoji i danas (2013), nedaleko od Hrama Svetog Save na Vračaru. Kasnije je, zbog dužine trajanja, TV-serija *Velo misto* poluironično nazivana "gradićem Splejtonom".

Vanjski linkovi
---------------

* Encyclopedia of Television Arhivirano 2009-02-04 na Wayback Machine-u
* Fan site

1. ↑  BELGRADE'S VIEW OF U.S. TV IS DIM Popular ‘Peyton Place’ Is Going Off Air in Spring. nytimes.com DEC. 5, 1972