recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Paskalina
**Paskalina** ili aritmetički kalkulator je bila drugi mehanički kalkulator, koji je izumeo Blez Paskal 1645. godine.

Paskal je 1642. god. započeo radove na svom kalkulatoru kada mu je bilo samo devetnaest godina. Pomagao je u poslu svom ocu, koji je bio poreski komesar pa je tražio uređaj koji bi mu olakšao posao. Paskal je 1652. god. napravio pedeset prototipova i prodao nekoliko desetina mašina, ali cena i složenost Paskaline - zajedno sa činjenicom da je ona mogla samo da sabira i oduzima, pa i to sa poteškoćama- uticale su na dalju prodaju. I tokom te godine proizvodnja je prestala. U to vreme, Paskal se okrenuo ka nekim svojim drugim interesovanjima, pre svega ka izučavanju atmosferskog pritiska, a potom i ka filozofiji.

Paskalina je bila decimalna mašina, a to nije bilo naročito pogodno, jer se u Francuskoj pojavio novi valutni sistem, sličan funtama, šilinzima i penijima, koji su se koristili u Britaniji sve do sedamdesetih godina 20. veka, i kao takav nije bio decimalan.

Francuska je 1799. godine prešla na metrički sistem. Do tog vremena, Paskalov osnovni izum je inspirisao i druge izumitelje, mada ni oni nisu bilo komercijalno preterano uspešni. Čudo od deteta, Gotfrid Vilhelm Lajbnic, izumeo je 1672. godine spravu koja se zasnivala na drugom modelu, uzastopnom sabiranju, koja je mogla da obavlja sabiranje, oduzimanje, množenje i delenje i da računa kvadratni koren. Ali kalkulatori se nisu pojavljivali na tržištu sve do početka devetnaestog veka, kada je Čarls Havijer Tomas de Kolmar izumeo arithometar baziran na Lajbnicovom modelu, i koji je prvi bio komercijalno uspešan.

Prvi Paskalin prototip je imao svega nekoliko cifara, dok su kasnije varijante imale i do osam, što je potom omogućilo da se koriste i brojevi do 9.999.999. 

Cifre su se birale preko metalnih točkića čijim su se okretanjem dobijali odgovarajući brojevi; odgovori su se pojavljivali u kutijicama na samom vrhu kalkulatora. Pošto su se zupčanici okretali samo u jednom pravcu, negativni brojevi se nisu mogli odmah izračunati. Prilikom sabiranja brojeva korišćen je metod komplemenata od devet. Da bi se pomoglo korisniku, pri unosu broja prikazivao se i njegov komplement iznad kutijice u kojoj je pisao uneti broj.
**Antaifasi** ili **Antefasi** su jedan od 18 naroda Madagaskara, od 140 000  pripadnika (1.2 % stanovnika Madagaskara), koji žive na jugoistočnoj obali otoka u današnjoj Regija Atsimo-Atsinanana, oko grada Farafangana.

Njihovo ime na malagaškom znači *ljudi sa pijeska*, ono zorno opisuje kraj u kojem žive - obalu Indijskog oceana.

*Antaifasi* kao i većinski *Merine* govore - malagaški makrojezik, ali svojim dijalektom*.*

Historija
---------

Karta rasprostranjenosti malgaških etničkih grupa
*Antaifasi* su vrlo mala etnička skupina koja najvjerojatnije vodi porijeklo od afričkih emigranata koji su na Madagaskar doplovili u 15. vijeku. Njih su malagaški starosjedioci zvali - Antalaotra *Ljudi s mora*. Tokom vremena ta se isprva monolitna zajednica izmiješala s drugim etničkim skupinama i dobila različita obilježja.
*Antaifasi* su možda kao i Antaisake došli na jug sa zapadne obale, bježeći od progona okolnih plemena.

Geografska rasprostranjenost
----------------------------

*Antaifasi* žive na jugoistočnoj obali Madagaskara oko grada Farafangana na kraju Kanala Pangalanes pored malagaških naroda Antemoro, Bara, Antanosi  i i Zafisora

Običaji
-------

*Antaifasi* imaju vrlo stroge plemenske zakone, kojih se čvrsto drže. Svoje mrtve pokapaju u dubini šuma na tajnom mjestu.

Povezano
--------

* Malgaši

Izvori
------

1. 1 2  „*Antaifasy of Madagascar*" (engleski). Joshua project. Pristupljeno 16. 10. 2011.
2. 1 2 3 4  „*Peoples of the East Coast*" (engleski). Country Studies. Pristupljeno 16. 10. 2011.
3. ↑  „*Languages of Madagascar*" (engleski). SIL International. Pristupljeno 16. 10. 2011.
4. ↑  „*Antefasy*" (španjolski). Ikuska Libros, S.L.. Pristupljeno 16. 10. 2011.

Vanjske veze
------------

* *Antefasy* na portalu Ikuska ()

| * p
* r
* u
**Etničke grupe Madagaskara** |
| --- |
| 
Antaifasi •
Antemoro •
Antaisaka •
Antambahoaka •
Antandroi •
Antankarana •
Antanosi •
Bara •
Betsileo •
Betsimisaraka •
Bezanozano •
Karana (Malgaški Indijci) •
Mahafali •
Makoa •
Merina •
Mikea •
Sakalava •
Sihanaka •
Sinoa (Malgaški Kinezi) •
Tanala •
Tsimiheti •
Vazaha (Malgaški Francuzi) •
Vazimba •
Vezo •
Zafimaniri •
Zafisoro
 | Malgaška zastava |
**Mandrare** je jedna od većih rijeka Južnog sliva Madagaskara duga 270 km.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rijeka *Mandrare* izvire na zapadnim obroncima Planine Beampingaratra (*Masiv Anosijen*), ispod vrha *Trafonaombi* (1957 m) na nadmorskoj visini od skoro 1 800 m.

Bazen rijeke *Mandrare* je tipičnog izduženog polukružnog oblika, omeđen sa istoka *Masivom Anosijen* a sa sjevera *Masivom Ivakoani*. Prvih nekoliko kilometara od svog izvora *Mandrare* teče prema sjeveru u dubokom, uskom tektonskom klancu kroz granitne stijene. U tom dijelu je pravi planinski brzac, velikog pada, sa brojnim vodopadima i slapovima. Nakon toga nailazi na barijeru *Masiva Ivakoani* i skreće prema zapadu, u tom dijelu *Mandrare* prima čitav niz malih desnih pritoka, koji izviru na južnim padinama *Masiva Ivakoani*, od kojih je najveći *Andratina*. Nakon spuštanja sa planinskog dijela svog toka, nešto prije mjesta *Mahali* prima s lijeve strane svoju najveću pritoku rijeku *Manambovo*, koja izvire na zapadnim obroncima planine *Trafonaombi* dijela *Masiva Anosijen*. Nakon što prođe Mahali, pravi veliki zaokret i skreće prema jugoistoku, sa znatno manjim padom od 2,5 m / km.

Na svom toku prema jugu rijeka prelazi preko brdovitih barijera Ivohibarija i Ampahigolo nekoliko kilometara nizvodno od Mahalija, na visini od oko 200 m, u relativno uskoj kotlini do mjesta *Ifotaka*, odakle ga vulkansko gorje kod mjesta skreće prema jugoistoku do ušća u Indijski ocean kod Rta Andavaka i jezera Anani. U tom dijelu svog toka pad *Mandrarea* je samo oko 1,3 m /1 km, nešto prije ušća kod mjesta *Južni Amboasari*, prima svoju drugu veliku lijevu pritoku rijeku *Mananara*, koja izvire na južnim obroncima Masiva Anosiene, brana na *Mananari* kod mjesta Beraketa, koristi se za navodnjavanje ravnice Behara.

*Mandrare* je jedina južna malagaška rijeka ispod obratnice, sa uravnoteženim i konstantnim vodotokom, koja nikad ne presuši, ali njegovo korito između strmih obala, onemogućuje korištenje voda za navodnjavanje.

Ukupna duljina rijeke *Mandrare* je 270 km, a površina njena sliva je 12 570 km²,.

Povezano
--------

* Rijeke Madagaskara

Izvori
------

1. 1 2 3  M. Aldegheri (1972). „Rivers and streams on Madagascar". R. Battistini & G. Richard Vindard / dr. W. Junk B.V. Publishers the Hague. Pristupljeno 23. 09. 2011.

Eksterni linkovi
----------------

* Fotografije rijeke Mandrare na portalu SuperStock[*mrtav link*]
* Madagascar: A journey into space Arhivirano 2012-02-08 na Wayback Machine-u ()

| * p
* r
* u
Rijeke Madagaskara |
| --- |
| Sliv Masiva Ambre | Irodo • Saharenana • Besokatra |  |
| Sliv Masiva Tsaratanana | Sjeverni Mahavavi • Sumbiruno • Maevarano • Bemarivo |
| Istočni sliv | Mananara • Mangoro (Onive) • Rianila • Maningori • Mananjari |
| Zapadni sliv | Sofia (Mangarahara • Anjoboni • Bemarivo) • Mahajamba • Betsiboka (Ikopa • Mananara) • Južni Mahavavi • Manambolo • Tsiribihina (Sakeni • Mania • Mahajilo) • Mangoki (Matsiatra • Mananantanana • Zomandao) • Onilahi |
| Južni sliv | Linta • Menarandra • Mandrare |
**Paul Henning** (16. septembar, 1911 – 25. mart 2005) bio je američki producent i scenarist. Najpoznatiji je kao tvorac popularnog televizijskog sitkoma *The Beverly Hillbillies*.

Henning se rodio i odrastao na farmi, a kao tinejdžer je radio u lokalnoj apoteci. Tamo je upoznao budućeg predsjednika Harryja Trumana, koji ga je potakao da studira pravo. Usprkos toga što je pohađao predavanja na Pravnom fakultetu u Kansas Cityju, Henning se odlučio posvetiti pjevačkoj karijeri, te se zaposlio na radio-stanici KMBZ. Ona, međutim, nije imala novaca za pisce tekstova između pjesama, te je Henning obavljao taj posao. Ubrzo je otkrio da mu to ide bolje nego pjevanje, te se preselio u Hollywood kako bi radio kao scenarist. Specijalizirao se za rad na televiziji, a poslije je postao tvorac TV-serije *The Bob Cummings Show*.

Henning je *The Beverly Hillbillies*, djelomično inspiriranu životnim iskustvima odnosno ličnostima koje je upoznao u mladosti, započeo 1962. godine, a uspjeh serije mu je omogućio da TV-kuća CBS počne s emitiranjem još dvije humorističke serije s ruralnom tematikom - *Green Acres* i *Petticoat Junction*. U potonjoj je nastupala i njegova kći Linda Kaye.

Eksterni linkovi
----------------

* Paul Henning na sajtu IMDb
* Paul Henning na Find a Grave
* Archive of American Television interview pt.1
**Omjer slike** (engl. ) ili **format ekrana** je izraz kojim se opisuju proporcije ekrana - bilo da je riječ o ekranu u kino-dvorani, televizijskom aparatu ili video monitoru. Njime se označava odnos između njegove dužine i visine.

Najčešće se označava kroz dva broja koji opisuju njihov odnos, npr. 16:9, koji obično znači da na svakih 16 mjernih jedinica dužine dolazi odgovarajućih 9 mjernih jedinica visine. 

U današnjem svijetu su u kino-dvoranama najčešći formati ekrana, odnosno formati slike **1,85:1** i **2,39:1**. Na video-zapisima i televiziji su, pak, najčešći formati 4:3 i 16:9. U fotografiji se koriste formati **4:3**, **3:2**, a tek odnedavno 16:9.

Kod prikazivanja filmova se ponekad javlja problem nekompatibilnosti formata slike na originalnom mediju sa formatom slike na ekranu. To se rješava metodama pan & scan (povećanje slike i "izbacivanja" dijelova koji ne mogu stati), letterboxing (crni dijelovi na gornjem i donjem rubu) i pillarboxing (crni dijelovi na lijevom i donjem rubu).

Vanjske veze
------------

***Format ekrana*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Changing Shape of Cinema: The History of Aspect Ratio
* The Letterbox and Widescreen Advocacy Page
* American Widescreen Museum
* Widescreen Apertures and Aspect Ratios
* Aspect – combined aspect ratio, frame size and bitrate calculator Arhivirano 2013-12-07 na Wayback Machine-u
* Aspect Ratios Explained: Part 1 Part 2
* Explanation of TV Aspect Ratio format description codes
* Display aspect ratio and pixel aspect ratio used in TV and video applications. Arhivirano 2013-03-13 na Wayback Machine-u
* TECHNICAL BULLETIN Understanding Aspect RatiosPDF (708 KB)
* SCADplus: 16:9 Action plan for the television in the 16:9 screen format – European Union
* Online Aspect Ratio Calculator
***Malizia 2milla*** ili ***Malizia 2000*** (sh. *Pakost 2000*) je italijanska filmska komedija snimljena 1991. godine u režiji Salvatorea Samperija. Predstavlja nastavak popularnog filma *Malizia* iz 1973. godine. Protagonistica, čiji lik tumači Laura Antonelli, je bivša sobarica koja nepunih dvadesetak godina živi u sretnom braku sa svojim nekadašnjim poslodavcem (čiji lik tumači Turi Ferro. Radnja prikazuje kako u njihovu kuću dolazi arheolog čiji se 15-godišnji sin u nju zagleda, te je pokuša zavesti i sa njom započinje bizarnu igru manipulacija.

Dok se za *Maliziju* tvrdi da je od Antonelli učinila veliku filmsku zvijezdu, za nastavak se često navodi kako joj je uništio karijeru. Film je neslavno propao i kod kritike i kod publike. Antonelli je kasnije tvrdila da se,. pod pritiskom režisera koji ju je nastojao učiniti što mlađom, podvrgla plastičnoj operaciji koja joj je izazvala alergijsku reakciju i unakazila lice. To je dovelo do sudskog procesa, a u međuvremenu je Antonelli uhapšena zbog posjedovanja droge, a kasnije dugi niz godina provela u duševnim bolnicama.

Vanjske veze
------------

* *Malizia 2mila* na sajtu IMDb
* Scheda su *Malizia 2mila* su Comingsoon.it
**San Juan** je grad i općina od 109,123 i aglomeracija od 512,000 stanovnikana zapadu Argentine u Istoimenoj provinciji u kojoj je administrativni centar

Karakteristike
--------------

San Juan leži u dolini Rijeke San Juan, udaljen 260 km od čileanske granice.

Historija
---------

Mjesto je osnovao španjolski konkvistador Juan Jufré 1562. pod imenom *San Juan de la Frontera*.
Do kraja 1593. već je izrastao u popriličan gradić kad ga je opustošila poplava rijeke San Juan, pa ga je Luis Jufré ([[sin osnivača) odlučio premjestiti južnije, dalje od rijeke.

Ponovno je izgrađen po tipičnom španjolskom kolonijalnom konceptu, sa trgom i crkvom u sredini.

Početkom 18. vijeka Jezuiti su podigli katedralu i samostan, koji su uništeni, zajedno sa većinom drugih zgrada, u jakom potresu 1944. godine. 
Nakon provedene obnove San Juan ima većinom moderne zgrade.

San Juan je bio rodno mjesto Dominga Faustina Sarmienta (argentinskog pedagoga, književnika i predsjednika od 1868. do 1874.). 
Njegov dom, koji je danas muzej proglašen je nacionalnim spomenikom 1910. godine.

San Juan ima dva univerziteta Katolički osnovan1953 i javni San Juan osnovan 1973.

Privreda i transport
--------------------

San Juan je grad prehrambene industrije (meso, vino, voće, žitarice).

Grad je cestom povezan sa gradovima u Argentini i Čileu.
Pored tog ima i *Aerodrom Domingo Faustino Sarmiento* (IATA: **UAQ**, ICAO: **SANU**)

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*San Juan in Capital (San Juan)*" (engleski). City Population. Pristupljeno 22.10.2023.
2. 1 2  „*Argentina: Urban Agglomerations*" (engleski). City Population. Pristupljeno 22.10.2023.
3. 1 2 3 4  „*San Juan Argentina*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 22.10.2023.
4. 1 2  „*Fundación de San Juan: el nacimiento de nuestra provincia*" (španjolski). Municipalidad de San Juan. Pristupljeno 22.10.2023.
5. ↑  „*Domingo Faustino Sarmiento Airport*" (engleski). Skybrary. Pristupljeno 22.10.2023.

Vanjske veze
------------

***San Juan (Argentina)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de San Juan* ()
**Vražja utroba** roman je Ive Brešana, dio trilogije koju, uz ovaj roman, čine i djela Astaroth te Država Božja 2053.. *Astaroth* je pritom prikaz totalitarizma u prošlosti, *Država Božja 2053.* u budućnosti, a *Vražja utroba* u sadašnjosti.

Radnja
------

Radnja započinje pronalaskom nepoznatog trupla u rijeci s napisanom porukom:

> *Ako me netko nađe mrtva, neka ne pokušava utvrditi tko sam. Jer ja sam Nitko. Onaj tko odbaci sve što čovjeka čini čovjekom ne pripada više ljudskoj zajednici niti nosi ljudsko ime. Molim vas jedino, ako imam uopće pravo išta tražiti, da moje ostatke spalite i raznesete na vjetru. No moja vam duša neće moći zahvaliti, jer sam je još za života izgubio.*
> 
> 

Ivo Brešan potom nas vodi u novi svijet, opisujući usporedne živote mnogih likova, a usredotočava se na Joséu, Argentincu hrvatskog porijekla koji od oca doznaje da je židovsko zlato, oteto im u doba NDH, zakopano u nepoznatoj pećini na Velebitu, takozvanoj *Vražjoj utrobi*, o kojoj su isprepletene brojne legende i priče da je ukleta.

José tako slučajno i neslučajno skuplja sve veći krug oko sebe te na kraju uspijeva pronaći pećinu uz pomoć misterioznog Urbana Tomaša, a ondje se vraća sa šestero ljudi: Agneza, Židovka koja je radila za Mossad; Čagalj, saborski zastupnik; Kaliterna, vrhunski alpinist, Žmuda, bivši policajac i sadašnji kriminalac; Laginja, poznati speleolog te Urban Tomaš, misteriozan čovjek.

Na posljetku pronađu zlato, kombinirajući vještine sviju prisutnih, ali zbog potresa nisu mogli izaći iz pećine te pokušavaju pronaći izlaz. U narodu se vjerovalo da je pećina ukleta. Pronalaze i kosture brojnih ljudi koji su prije u njoj zapeli. Ubrzo se jednom po jednom prikazuju halucinacije te ih ostaje samo četvero: José, Tomaš, Čagalj i Žmuda koji igraju ruski rulet, da bi kanibalistički zbog nedostatka hrane, što je inducirao Tomaš, žrtvovali jednog za "dobrobit sviju". Sve to vrijeme svi su sudionici ekspedicije sumnjičili Tomaša da su ga već vidjeli, a on se ponašao sve čudnije i čudnije. Na posljetku jedini preživjeli, ispod otvora na stropu koji je bio izlaz što ga je bilo nemoguće dostići, ostaju José i Tomaš. Tomaš mu govori da on nije ništa drugo nego drugi dio njega samog te da se sve svelo na borbu dviju polovica jednog čovjeka, ali da je on jači. Potom jednostavno nestane, a José odluči igrati na sve ili ništa, kako mu je i Tomaš rekao da pokuša, preplivati kroz morski tunel koji su pronašli. Prije zarona napiše oproštajnu poruku, zgrožen zbog svih događaja, i zaroni pokušavajući se osloboditi Vražje utrobe.

Vanjske vezee
-------------

* Prikaz knjige *Vražja utroba* Arhivirano 2008-02-15 na Wayback Machine-u
Zemaljske koordinate: 41°55′16″N 19°34′58″E﻿ / ﻿41.9211°N 19.5828°E﻿ / 41.9211; 19.5828

Pogled na Zadrimsku ravnicu.
**Zadrima** (alb. *Zadrima* ili *Zadrimë*) je ravnica rijeke Drim što spaja grad Skadar i grad Lješ. Toponim je slavenski i znači »prostor iza Drima«. Radi se o drugoj ravnici na području Albanije po veličini. Većinom je ravnica, sa blagim brežuljcima nižim od sto metara. U 15. stoljeću bila je dio Kneževine Dukađini. Poznata je po vinu Kallmeti (po istoimenom selu), po proizvodnji tkanine (*Zadrimore*) i po bogatoj prošlosti koja ju čini tako bitnu za Albansku povijest. Administrativno pripada okruzima Qarku i Shkodrës i Qarku i Lezhës. Glavna mjesta su Gjadri, Shkjezë, Mjeda.

U ovim krajevima su rođeni brojni albanski katolički svećenici i značajni književnici, kao što su Frang Bardhi (1606–1643), Lazër Mjeda (1869–1935) i Gjergj Fishta (1871–1940).
Zadrima spada pod Sapsku biskupiju (*Dioecesis Sappensis*), koju je 1062. uspostavio papa Aleksandar II.

Kroz Zadrimu prolazi danas Državna cesta SH1 (*Rruga shtetërore SH1*) što spaja Podgoricu i Tiranu.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 244315376

 |
***Frühlingslied*** (sh. *Proljetna pjesma*) je zapadnonjemačko-italijanski crno-bijeli igrani film snimljen 1954. godine u režiji Hansa Albina. Protagonist, koga tumači Oliver Grimm, je 6-godišnji dječak koji nakon smrti roditelja živi kod strica, nekadašnjeg muzičara koji od njega nastoji stvoriti novi muzički talent. Radnja prikazuje kako zbog bolesti odlazi na seosko imanje gdje se sprijatelji sa 11-godišnjom djevojčicom (čiji lik tumači Elsbeth Sigmund). Film je napravljen u dvije verzije - na švicarskom dijalektu gdje je lik tumači Sigmund dobio ime "Vreni", te na književnom njemačkom jeziku gdje je njen lik dobio ime "Heidi", a sama verzija ***Heidi und ihre Freunde*** (sh. *Heidi i njeni prijatelji*). Time se nastojalo eksploatirati uspjeh prije dvije godine snimljenog filma *Heidi* gdje je Sigmund tumačila naslovnu protagonistkinju istoimenog romana Johanna Spyri. *Frűhlingsiled*, međutim, nema neposredne veze sa tim romanom, mada se ponekad navodi kao "neslužbena" ekranizacija i nastavak.

Vanjske veze
------------

* *Frühlingslied* na sajtu IMDb
* *Heidi und ihre Freunde* bei Filmportal.de
Pojam **javno mnijenje** u sebi sadrži upozorenje da se tiče javnih, a ne privatnih stvari. Javno mnijenje se u najširem smislu bavi s »res publica«. Dakle, tom pojmu "javnosti" pripadaju svi građani i udruženja građana koji razmišljaju i razgovaraju o zajednici u kojoj žive te ta razmišljanja formuliraju u kritiku i odbijanje, prijedloge i prihvaćanje, koje javno izražavaju i zastupaju, te i na taj način pokušavaju utjecati na javno mnijenje. Na taj način oni zapravo i formiraju javno mnijenje. Ali, s obzirom na to da u pravilu u pluralističkom društvu uvijek postoje različita mišljenja o istoj stvari, ne možemo govoriti o jednom javnom mnijenju, već o javnim mnijenjima.

Javno se mnijenje sastoji od:

* poimanja
* prosuđivanja
* zaključivanja

Engleski pojam javnog mnijenja (*public opinion*) datira iz 18. vijeka i potječe iz francuskog *l’opinion publique*, koji je prvi put uporabio Montaigne dva vijeka ranije (1588). 

Kako bi se utvrdilo stvarno stanje javnog mnijenja, poduzima se njegovo stručno istraživanje.

Izvori
------



***Javno mnijenje*** na Wikimedijinoj ostavi
**Važdusni** ili **zračni prostor** je dio atmosfere iznad kopna i teritorijalnog mora koji kontrolira pojedina država. Podijeljen je u dva osnovna tipa:

* *Kontrolirani zračni prostor* u kojem se odvija promet zrakoplova kontroliran od strane kontrole leta.
* *Nekontrolirani zračni prostor* u kojem kontrola leta ne vrši kontrolu i nema utjecaj, ali može davati savjete.

Zračni prostor može biti unaprijed podijeljen u razne zone uključujući i one u kojima postoje ograničenja letenja ili potpune zabrane leta.

Prema odluci od 12. ožujka 1990. godine koju je donijela Organizacija međunarodnog civilnog zrakoplovstva (ICAO) zračni prostor podijeljen je na klase od A-G:

**Klasa A** je zračni prostor na velikim visinama (iznad 6000 m nadmorske visine). U nekim zemljama u taj prostor je uključena i zona oko velikih zračnih luka. U prostoru se leti isključivo po IFR pravilima, poštujuću naputke kontrole leta. Ograničenja brzine nema (osim zabrane probijanja zvučnog zida nad kopnom).
**Klasa B** uključuje zonu između 4000 i 6000 m u koji je također uključen zračni prostor oko prometnih zračnih luka. Ulaz u ovu zonu mora odobriti kontrola leta, zrakoplov mora imati ugrađen uređaj (transporder) koji automatski šalje podatke o visini i smjeru leta. U ovom području dozvoljeno je i VFR letenje. Svi zrakoplovi moraju poštivati upute kontrole leta.
**Klasa C** je zona oko zračnih luka na kojoj se odvija srednje gusti promet. Kontrola leta kontrolira zrakoplove koji lete po IFR pravilima (po potrebi i ona koja lete po VFR pravilima) te im daje i sigurnosne upute i zahtjeve. Za ulazak u ovu zonu nije potrebna dozvola kontrole leta nego samo najava ulaska.
**Klasa D** se odnosi uglavnom na zonu uzlijetanja i slijetanja zrakoplova i obuhvaća zonu od oko 10 km oko zračne luke. U ovoj je zoni dozvoljeno letenje po IFR a po VFR pravilima kada je dobra vidljivost. Svi zrakoplovi moraju poštivati naloge Kontrole leta.
**Klasa E** je zona u kojoj upute Kontrole leta moraju poštivati zrakoplovi koji lete po IFR pravilima.
**Klasa F** je nekontrolirani zračni prostor. U njemu se može letjeti po IFR pravilima ali to nije preporučljivo radi mogućih "bliskih susreta" sa zrakoplovima koji lete po VFR. U ovoj zoni nije neophodna komunikacija s Kontrolom leta.
**Klasa G** je također nekontrolirana zona u kojoj Kontrola leta ne daje nikakva uputstva niti preporuke.
***The Nine Lives of Fritz the Cat*** (sh. *Devet život mačka Fritza*) je američki cjelovečernji animirani film snimljen 1974. godine. Predstavlja nastavak popularnog animiranog filma *Mačak Fritz*, odnosno drugu po redu ekranizaciju istoimenog underground stripa. Radnja prikazuje kako je Fritz, nekadašnji kontrakulturni buntovnik, postao dio istog onakvog poretka protiv kakvog se borio, odnosno kao pripadnik situirane srednje klase ima "normalan" posao, suprugu, porodicu i kuću u predgrađu; kada ga uhvati nezadovoljstvo načinom života, Fritz spas pronalazi u sve bizarnijim maštarijama. *The Nine Lives* je napravljen bez ikakvog upliva Roberta Crumba, tvorca originalnog stripa, kao i Ralpha Bakshija, režisera prethodnog filma; obojica su se filma javno odrekla. Kritika je film uglavnom pokopala, ali je u kasnijim decenijama stekao svojevrsni kult status.

Izvori
------

1. ↑  „*The Nine Lives of Fritz the Cat* (X)". *British Board of Film Classification*. June 6, 1974. Pristupljeno 19. XI 2016.

Vanjske veze
------------

* *The Nine Lives of Fritz the Cat* na sajtu IMDb
* *The Nine Lives of Fritz the Cat* na Big Cartoon DataBase
* *The Nine Lives of Fritz the Cat* na AllMovie-u ()
* *The Nine Lives of Fritz the Cat* na filmskoj bazi podataka TCM
| * p
* r
* u
Drugianglo-nizozemski rat |
| --- |
| 
Evropa
* Lowestoft
* Vågen
* Četverodnevna bitka
* Dan svetog Jakova
* Holmesova lomača
* Dungeness
* Medway
* Landguard Fort

Karibi i Sjeverna Amerika
* Nova Nizozemska
* Barbados
* Newfoundland
* Surinam I
* Nevis
* rijeka James
* Martinique
* Cayenne
* Surinam II

Afrika
* Zapadnoafrička ekspedicija

 |

**Invazija Surinama** bio je uspješni pokušaj Nizozemske Republike da osvoji englesku koloniju Surinam koji se odvio u veljači 1667. godine, u jeku Drugog anglo-nizozemskog rata. Pod vodstvom Abrahama Crijnssena, nizozemske su trupe bez većeg otpora preuzele kontrolu nad kolonijom u sklopu širenja rata izvan Europe. 

Crijnssen je, u jeku rata, dobio službenu komandu da ode do Surinama i da preuzme kontrolu nad kolonijom od Engleza; Crijnssenove brodice došle su do rijeke Surinam 25. veljače 1667. godine. Odmah po dolasku do kolonije, Nizozemci su započeli s bombardiranjem, a kolonijalni upravitelj, William Byam, brzo se predao nakon kratke borbe. Nakon predaje, engleski su kolonisti bili prisiljeni platiti Nizozemcima oko 50 tona (100,000 funti) šećera u svrhu "otkupnine". Nakon toga su dobili priliku napustiti koloniju ili se prikloniti provinciji Zeeland; većina kolonista prihvatila je drugu opciju. 

Naime, brojni engleski kolonisti bili su nezadovoljni načinom kako je Kruna upravljala kolonijom, dok im je Crijnssen ponudio drugačiji pristup, obećavši im kako mu cilj nije uništavati, već obnoviti koloniju. Među prvim promjenama bili su preimenovanje Paramariba u Nieuw-Middelburg te Fort Willoughbyja u Fort Zeelandiju. Nakon toga je organizirao transport prikupljenog šećera u Nizozemsku.
**Milan Martić** (18.11. 1954. - ) je bio posljednji predsjednik Republike Srpske Krajine. Nakon rata je osuđen kao lice odgovorno za nekoliko ratnih zločina. 

Naređenje Milana Martića za evakuaciju civila sa područja Republike Srpske Krajine pogođenih vojnim dejstvima.

Biografija
----------

Rođen je u blizini Knina, a u vrijeme prvih demokratskih izbora 1990. godine je bio načelnik tamošnje milicijske stanice. Kada je u ljeto 1990. nova demokratski izabrana vlada Hrvatske na čelu s Franjom Tuđmanom izdala zapovijed o razoružanju rezervnog sastava milicije, Martić im je sa svojim ljudima otkazao poslušnost, što je koincidiralo s početkom tzv. balvan revolucije. 

Martić i njegovi odmetnuti policajci su se kasnije transfomirali u krajinsku miliciju, paravojnu formaciju koja će kasnije biti temelj oružanih snaga Republike Srpske Krajine. Te i druge paravojne formacije su se u proljeće 1991. počele sukobljavati s hrvatskim policijskim i paravojnim snagama, a ti su sukobi s vremenom eskalirali u rat. 

Martić je okviru nove države je bio na nizu odgovornih dužnosti, da bi 1994. postao njen predsjednik.

Za vrijeme Operacije Bljesak, Martić je 2.5. 1995. u znak odmazde naredio raketni napad na Zagreb, prilikom čega je poginulo 7 ljudi. Martić je osobno priznao odgovornost za napad pred kamerama Radiotelevizije Srbije. Zbog toga je 25.7. 1995. od ICTY optužen za ratni zločin.

Nakon Operacije Oluja i nestanka RSK, Martić je većinu vremena provodio krijući se u BiH. Haškom sudu se predao 15.5. 2002.

Suđenje je započelo 13.12. 2005. Optužnica ga je, između ostalog, teretila kao najodgovornijeg za stradanja Hrvata i drugog ne-srpskog stanovništva na teritoriji RSK. Jedan od ključnih svjedoka optužbe bio je njegov prethodnik Milan Babić, i sam prethodno osuđen za ratne zločine.

Suđenje je završilo 12.6. 2007. izricanjem presude kojom je Martić proglašen krivim i osuđen na 35 godina zatvora.

Vanjske veze
------------

* ICTY Indictment against Milan Martić ((en))
**Suad Hamzić** (16. 7. 1945, Sarajevo - 2. 5. 2019, Mostar), penzionisani vojni pilot i pukovnik Jugoslavenske narodne armije (JNA).

Biografija
----------

Pukovnik Suad Hamzić je rođen 16. 7. 1945. godine u Sarajevu. Otac mu je bio obućar, a majka domaćica. Završio je srednju vojnu školu Maršal Tito Jugoslavenskog ratnog zrakoplovstva (JRZ) u Mostaru, a zatim je u jesen 1963. primljen u Vazduhoplovnu vojnu akademiju JRZ-a u Zadru, koju je pohađao do 1966. godine. Prvo službovanje nakon akademije bilo mu je u 352. IAE (izviđačka avijacijska eskadrila) Jugoslavenskog ratnog zrakoplovstva. Letio je na F-84 Thunderjetu, F-86 Sabreu i svim verzijama MiG-21 koje je JNA imala u službi. Pukovnik Hamzić je tokom karijere bio stacioniran na zagrebačkom Plesu, vojnom Aerodromu Batajnica kod Beograda i bihaćkom vojnom aerodromu Željava. Sredinom jula 1968. završio je preobuku na prvoj verziji lovca MiG-21 F-13 koju je primilo JRZ. Završio je Komandno-štabnu akademiju JRZ (1975—77). 1977. godine pukovnik Hamzić je bio poslat u Veliku Britaniju, gdje je 1978. završio RAF Staff College. U septembru 1980. godine upućen je u Sjedinjene Američke Države radi evaluacije lovca F-5, tj. verzije F-5F i F-5E, kao i prototipa izviđačke verzije RF-5E. Od septembra 1986. do septembra 1990. godine pukovnik Hamzić je vršio dužnost vojnog izaslanika Oružanih snaga SFR Jugoslavije u Turskoj. Bio je nastavnik letenja u JRZ-u. Penzionisan je sa činom pukovnika 31. 5. 1993. godine sa 48 godina života.

2013. godine pukovnik Hamzić je u svojim letačkim memoarima, koje je u nastavcima objavio *tangosix.rs* (*Vazduhoplovni portal Srbije*), pisao o susretima s NLO-ima, te je dočaravao odnos vojske SFR Jugoslavije prema tom fenomenu. Pukovnik Hamzić je imao prvi susret sa NLO-om u proljeće 1972. godine kada je sa dvosjedom MiG-21 poletio na rutinsko izviđanje vremena. Drugi susret je imao nekoliko mjeseci kasnije, a treći, noćni, susret sa NLO-om je imao krajem 1973. ili početkom 1974. godine kada je bio na trenažnom noćnom let na visini od oko 5.000 metara.  

Umro je 2. maja 2019. u Mostaru, Bosni i Hercegovini, nakon srčanog udara u 73. godini života.
**Tocumen** je grad od 113,174 na jugu Paname u Provinciji Panamá.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tocumen se nalazi udaljen dvadesetak km sjeveroistočno od centra glavnog grada Ciudad Panamá. Danas je jedno od predgrađa te metropole u kojoj živi 2 / 5 stanovnika (preko 1,200,000) države.

Historija
---------

Tocumen je nastao početkom 1950-ih, istovremeno sa izgradnjom Internacionalnog aerodroma Tocumen (IATA: PTY, ICAO: MPTO).
Ime je dobio po indijanskom caciqu koji je vladao tim krajem. 
Službeno je osnovan u junu 1960. godine.

Još 1972. izgledao je kao malo veće selo, mjesto od par nekoliko ulica i nekoliko kuća. Kako je rastao aerodrom, koji danas zauzima 20% teritorije grada, rastao je i Tocumen. 
On danas osim aerodroma ima i druge važne institucije kao što je Tehnološki univerzitet Paname.

Izvori
------

1. 1 2 3 4   „*Tocumen (corregimiento de Panamá)*" (španjolski). Sensagent.. Pristupljeno 2.2.2023.
2. 1 2  „*Tocumen in Panamá*" (engleski). City population. Pristupljeno 2.3.2023.
3. ↑  „*Panama City*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 2.2.2023.

Vanjske veze
------------

***Tocumen*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Corregimiento Tocumen* (na portalu Mapcarta) ()
**Konstanta fine strukture** ili **Zomerfeldova konstanta fine strukture**, {\displaystyle \alpha \,}, je fundamentalna konstanta kojom se karakteriše jačina elektromagnetne interakcije. To je bezdimenzionalna veličina te njena vrednost ne zavisi od izbora sistema jedinica.

{\displaystyle \alpha ={\frac {e^{2}}{\hbar c\ 4\pi \epsilon \_{0}}}=7,297352568(24)\times 10^{-3}={\frac {1}{137,03599911(46)}}} .

Srodne definicije
-----------------

Konstanta fine strukture može da se definiše i kao

{\displaystyle \alpha ={\frac {k\_{C}e^{2}}{\hbar c}}={\frac {e^{2}}{2\epsilon \_{0}hc}},}
gde su {\displaystyle k\_{C}\,} Kulonova konstanta, {\displaystyle e\,} elementarno naelektrisanje, {\displaystyle \hbar =h/(2\pi )\,} redukovana Plankova konstanta, {\displaystyle c\,} brzina svetlosti u vakuumu, i {\displaystyle \epsilon \_{0}\,} dielektrična konstanta vakuuma.

Merenje
-------

Konstanta {\displaystyle \alpha } sadrži nekoliko drugih konstanti koje mogu nezavisno da se mere. Međutim, kvantna elektrodinamika (KED) pruža mogućnost za direktno merenje konstante {\displaystyle \alpha } korišćenjem kvantnog Halovog efekta ili anomalnog magnetnog momenta elektrona.

KED predviđa vezu između Landeovog g-faktora elektrona, {\displaystyle g\,} i konstante fine strukture {\displaystyle \alpha \,}. Novim merenjima faktora {\displaystyle g} pomoću jednoelektronskog kvantnog ciklotrona, zajedno sa KED proračunima koji uključuju 891 Fajnmanove dijagrame, utvrđena je najpreciznija vrednost konstante {\displaystyle \alpha \,}:

{\displaystyle \alpha ^{-1}=137,035999710(96)\,}
dakle, sa preciznošću od 0,70 ppb (ppb = delova na milijardu). Greška merenja je deset puta manja nego u bilo kojoj drugoj metodi. Upoređivanje merene i izračunate {\displaystyle g\,} vrednosti je najbolja proba za proveru valjanosti KED.

Fizičko tumačenje
-----------------

{\displaystyle \alpha =\left({\frac {e}{q\_{P}}}\right)^{2}}.
{\displaystyle \alpha ={\frac {e^{2}}{4\pi \epsilon \_{0}s}}\div h\nu ={\frac {e^{2}}{4\pi \epsilon \_{0}s}}\div {\frac {hc}{2\pi s}}={\frac {e^{2}}{4\pi \epsilon \_{0}\hbar c}}}

Da li je konstanta fine strukture zaista konstantna?
----------------------------------------------------

{\displaystyle {\frac {\Delta \alpha }{\alpha }}\ {\stackrel {\mathrm {def} }{=}}\ {\frac {\alpha \_{\mathrm {then} }-\alpha \_{\mathrm {now} }}{\alpha \_{\mathrm {now} }}}=-0,57\pm 0,10\times 10^{-5}.}
{\displaystyle {\frac {\Delta \alpha }{\alpha \_{\mathrm {em} }}}=-0,6\pm 0,6\times 10^{-6}.}

Numerološka objašnjenja
-----------------------

{\displaystyle \alpha ={\frac {\cos \left(\pi /137\right)}{137}}\ {\frac {\tan \left(\pi /(137\cdot 29)\right)}{\pi /(137\cdot 29)}}\approx 1/137,0359997867}

Vidi još
--------

* Konstanta sprege
* Fundamentalna fizička konstanta

Spoljašnje veze
---------------

* 
* 
* Džon D. Barou, i Veb, Džon K. "Nekonzistentne konstante," *Scientific American*, jun 2005.
**Provincija La Pampa** (španjolski: *Provincia de La Pampa*) je jedna od 23 provincija Argentine.

Karakteristike
--------------

Provincija se prostire po Pampi. na prosječnoj nadmorskoj visini od 279 metara.

Sa sjevera graniči sa provincijama San Luis i Córdoba, na istoku sa Provincijom Buenos Aires, na jugu sa Rijekom Colorado koja ga razdvaja od Provincije Río Negro i na sjeverozapadu sa Provincijom Mendoza

Prostire se na površini od 143,440 km², na kojoj je 2022. živjelo 366,022 stanovnika.

Historija
---------

Provincija je osnovana 1952. pod imenom **Eva Peron** a nakon puča 1955. ime joj je promjenjeno u La Pampa

Administrativna podjela
-----------------------

Administrativni centar provincije je grad Santa Rosa koji ima 102,860 stanovnika

Provincija je administrativno podjeljena na 22 departmana i 77 općina.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*La Pampa Province in Argentina*" (engleski). City population. Pristupljeno 28.10.2023.
2. ↑  „*Cuando La Pampa fue Provincia Eva Perón*" (španjolski). Pagina12. Pristupljeno 28.10.2023.
3. ↑  „*Santa Rosa in Capital (La Pampa)*" (engleski). City Population. Pristupljeno 28.10.2023.

Vanjske veze
------------

***La Pampa (provincija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobierno de la Provincia de La Pampa* ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
„Staljingrad" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Staljingrad (razvrstavanje).

**Volgograd** (rus. **Волгоград** [vəlɡɐˈɡrat]; 1589–1925. **Caricin**, rus. **Царицын** [t͡sɐˈrʲit͡sɨn], 1925–1961. **Staljingrad**, rus. **Сталинград** [stalʲɪnˈɡrat]), grad i administrativni centar istoimene oblasti na jugoistoku evropskog dijela Rusije; 1 021 215 st. (2010).

Grad i danas mnogi zovu *Staljingrad* jer je pod tim imenom postao slavan, zbog Staljingradske bitke u Drugom svjetskom ratu.

Geografija
----------

Volgograd leži na zapadnoj obali rijeke Volge, pored ušća rijeke Carice, udaljen oko 900 km južno od Moskve. Sa svojih 881,55 km² je površinom jedan od najvećih gradova svijeta, sjeverni kraj grada udaljen je od južnog punih 80 km.

Historija
---------

Grafika stare utvrde Caricin
Željeznička stanica
Grad je osnovan 1589. kao utvrda - Caricin na strateški važnom mjestu, da štiti nesigurne granice tek osvojenih teritorija na jugu carstva. Ubrzo nakon toga razvio se u važno trgovačko središte tog kraja. Dvaput su ga zauzeli kozački pobunjenici, 1670. za buna Stjenke Razina, i 1774. za Jemeljana Pugačova. 

Za ruskog građanskog rata Josif Staljin organizirao je uspješnu odbranu grada protiv nadirajućih Bjelogardejaca sa juga. Zbog tog je grad kasnije nosio njegovo ime. 

Grad je svjetsku slavu stekao u Drugom svjetskom ratu kad se od augusta 1942. do februara 1943. tu odigrala jedna od presudnih bitaka rata - Staljingradska bitka u kojoj je zaustavljeno napredovanje snaga Wehrmachta, a nakon uspješnog protunapada Crvene armije uništena grupa armija]] snage 300 000 vojnika. Zbog toga je dobio status grada heroja SSSR-a.

Privreda i edukacija
--------------------

Današnji Volgograd važan industrijski centar, sa velikom čeličanom (Волгоградский металлургический завод «Красный Октябрь») i aluminijskim kombinatom (Волгоградский алюминиевый завод). Razvijena je i strojarska (traktori, autobusi), drvna, građevinska, petrokemijska i prehrambena industrija. Velika rafinerija podignuta je 1957. 

U neposrednoj blizini grada prokopan je 1952. plovni kanal Volga – Don. A u razdoblju 1950. - 1961. podignuta giganska hidroelektrana na Volgi - Волжская ГЭС, koja je i danas najveća u Evropi.

Grad ima univerzitet od 1980. (Волгоградский государственный университет) sa studijima prava, fizike, ekonomije, filozofije, matematike i informatike.

Sport
-----

U gradu djeluju dva drugoligaška nogometna kluba, FC Volgograd i Rotor Volgograd. Iz Volgograda su ponikli brojni slavni ruski sportaši kao tenisač Nikolaj Davidenko, skakačica s motkom Jelena Isinbajeva, klizač Evgenij Plušenko, skakačica u vis Jelena Slesarjenko, skakačica u dalj Tatjana Lebedjeva, plivač Denis Pankratov i drugi.

Vanjske veze
------------

***Volgograd*** na Wikimedijinoj ostavi

* Volgograd na portalu Encyclopædia Britannica  ()
* Službene stranice grada ()

| * p
* r
* u
Gradovi heroji Sovjetskog Saveza |
| --- |
|  | Moskva • Lenjingrad • Kijev • Staljingrad • Sevastopolj • Odesa • BrestNovorosijsk • Kerč • Minsk • Tula • Murmansk • Smolensk |  |
Pregled projekta Delte, niz brana, ustava i nasipa u pokrajinama Južnoj Holandiji i Zeelandu.
Oosterscheldekering, najveća od 13 brana u projektu Delti.
**Delta Projekt** (niz. *Deltawerken*) je niz građevinskih konstrukcija, koji uključuje brane, ustave, pregrade i nasipe, kojim se zastićuje velik dio morske obale i riječnih delta Rajne, Meuse i Scheldt, u Nizozemskoj. Projekt je trajao preko 30 godina, ali se nastavlja zbog opasnosti od porasta razine mora i klimatskih promjena. Cilj ovog projekta skratiti nizozemsku morsku obalu, a time i smanjiti duljinu gradnje morskih nasipa. Podignuto je oko 3000 km morskih nasipa i oko 10 000 km unutrašnjih nasipa (rijeke i kanali). 

Projekt Delta, zajedno s projektom Zuiderzeeom, smatra se jednim od Sedam svjetskih modernih čuda, prema Američkom društvu građevinskih inženjera.

Povijest
--------

Estuariji rijeka Rajne, Meuse i Scheldt, bili su kroz stoljeća izložena poplavama. Nakon što je 1933. izgrađena glavna željeznička pruga i cesta duž morske obale, Nizozemci su počeli graditi brane u riječnim deltama Rajne i Meuse (niz. Maas). Cilj je bio skratiti morsku obalu i stvoriti umjetno slatkovodno jezero. 

Zadnja velika poplava se dogodila 1953. kada je snažna oluja razrušila nekoliko nasipa na jugozapadu Nizozemske i više od 1800 ljudi se utopilo. Nizozemska vlada odlučuje otvoriti radove, pod nazivom projekt Delta, kojim bi se nizozemska obala zaštitila od budućih poplava. 
Plan je bio zatvoriti estuarije Rijeka branama, tako da bi se dužina morskih nasipa smanjila za oko 640 km. Na branama je postavljeno dvoje metalnih vrata, da brodovi mogu uploviti u luke Rotterdam i Antwerpen (Anvers). 

Najvažniji dio projekta Delte bio je zaštititi obalni dio pokrajine Južne Holandije, u kojoj živi oko 4 milijuna ljudi ispod razine mora. Ako bi more to područje poplavilo, vrlo je mala vjerojatnost da bi ljudi na vrijeme uspjeli napustiti ugroženo područje. 

Danas se ti nasipi nadograđuju, zbog opasnosti od porasta razine more i klimatskih promjena. Planira se završiti s nadogradnjom 2017. Planirano je da nasipi štite morsku obalu od porasta razine mora od 1,3 metra do 2100. te porasta razine mora od 4 metra do 2200.

Izvori
------

1. ↑    Zeeweringen.nl
2. ↑    "Dutch draw up drastic measures to defend coast against rising seas", The New York Times, 2008.

***Delta projekt (Nizozemska)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Nacionalni park Fruška gora** se nalazi u Vojvodini, u Srbiji, nedaleko od Novog Sada. Najviši vrhovi su Crveni čot (538 m), Orlovac (512 m) i turistički centar Iriški venac (490 m). Pruža se duž desne obale Dunava, duga 80 km, a široka 15 km. Stvaranje planine počelo u mezozoiku, pre 90 miliona godina; naučnici je nazivaju „ogledalo geološke prošlosti" — na njoj su pronađene 164 životinjske fosilne vrste, stare oko 123 miliona godina. Fruška gora bogata je šumama hrasta, graba, bukve, lipe i drugog drveća; sa zaštićenih preko 50 biljnih vrsta.

Na planini postoji i više arheoloških nalazišta (neolit, bakarno, bronzano i rimsko doba), kao i stari fruškogorski manastiri (ukupno 17), nastali od kraja 15. do 18. veka, poznati po specifičnoj arhitekturi, bogatim riznicama, bibliotekama i freskama.

Geografija
----------

Park čini usamljena ostrvska planina u Panonskoj niziji. Prema jugu i severu Fruška gora je jako razuđena planinskim i rečnim tokovima, pri čemu se od glavnog uskog grebena pružaju pojedinačni, bočni grebeni, najčešće sa vrlo strmim padinama. Severna padina Fruške gore je strmija u odnosu na južnu, usled podsecanja Dunava. Takođe, lesna zaravan koja okružuje Frušku goru, manje je širine i moćnosti na severnoj strani, usled pomenutih prilika.

Pašnjaci i plodno zemljište, vinogradi i voćnjaci, ukrašavaju padine i niže delove Fruške gore, dok su površine koje se nalaze visinama iznad 300 metara nadmorske visine pokrivene gustim, listopadnim šumama.

Nacionalni park
---------------

Nacionalni park Fruška Gora proglašen je 1960 godine. Prostire se na dijelovima: grada Novog Sada - opština Petrovaradin, grada Sremske Mitrovice, opština Bačka Palanka, Beočin, Inđija, Irig, Sremski Karlovci i Šid, u okviru 45 katastarskih opština. Središte uprave Nacionalnog parka je u Sremskoj Kamenici. Površina parka je 26.672 ha, od čega je 19.308 hа u državnoj svojini, a u privatnoj i drugim oblicima svojine 7.364 hа. Prvi (I) stepen zaštite obuhvata 3%, II stepen 67% и III stepen 30% ukupne površine.

Nacionalni park osnovan je radi: 

* održanja stepskih i šumo stepskih staništa
* održanja šumskih staništa
* očuvanja staništa divlje flore
* očuvanja staništa preko 200 vrsta ptica
* očuvanja nalazišta fosila
* očuvanje predjela
* očuvanje rijeke Dunava, izvorišta voda i vlažnih staništa
* očuvanja spomenika i 17 manastira.
Ponte Rotto
**Pons Aemilius** (italijanski: ), danas poznat kao **Ponte Rotto**, je nastariji rimski kameni most, a čiji se ostaci danas nalaze u Rimu. Izgrađen je u 2. vijeku pne. na mjestu nekadašnjeg drevnog mosta. Nekada je premošćivao Tiber,spajajući Forum Boarium sa Trastevere. Danas je od njega preostao jedino luk koji se nalazi u sredini rijeke, a zbog čega je stekao nadimak *Ponte rotto* ('Slomljeni most').

Najstariji dijelovi mosta su izgrađeni najvjerojatnije kada je sagrađena Via Aurelia sredinom 3. vijeka pne.  Provotno je izgrađen godine 179. pne. s kamenim stubovima i drvenom nadgradnjom, da bi godine 142. pne. dobio šest kamenih lukova. Godine 12. pne. Oktavijan August je potpuno obnovio koristeći taf i beton. 

Most je nekoliko puta bio oštećivamn i nadograđivan, da bi konačno bio van upotrebe godine 1598. kada je poplava odnijela njegovu istočnu polovicu. Njegovi ostaci su srušeni 1880-ih, ostavivši jedino jedan luk.

Eksterni linkovi
----------------

* Medijski sadržaji Ponte Rotto na Wikicommonsu.
* The Waters of Rome: Tiber River Bridges and the Development of the Ancient City of Rome Arhivirano 2008-09-16 na Wayback Machine-u

41°53′22″N 12°28′46″E﻿ / ﻿41.88944°N 12.47944°E﻿ / 41.88944; 12.47944

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315161184
* GND: 4458440-4

 |
**Haukivesi** je 8 jezero po veličini u Finskoj koje leži u dvije regije Južnoj i 
Sjevernoj Savoniji.
Ono je jedno od najvećih u nizu jezera koje formiraju Jezerski sistem Velika Saimaa (Jezero Saimaa).

Karakteristike
--------------

Jezero Haukivesi leži na jugu Finske, na nadmorskoj visini od 75,8 metra, ima površinu od 560 km², prosječna dubina mu je 9,1 metara a najveća 55 m.

Jezero je nizom otoka i poluotoka podjeljeno na više zona, koje se zovu Siitinselkä, Saviluoto, Tahkoselkä, Vuoriselkä, Kuokanselkä, Kuivaselkä, Heposelkä, Peonselkä, Tuunaanselkä, Hiekonselkä, Varparannanselkä i Iso-Haukivesi,

Haukivesi se proteže u dužinu od 80 km, od Varkausa na sjeveru do Savonlinne na jugu.

Na jezeru ima 2929 otoka i hridi ukupne površine 135 km² i dužine obala od 1472 km². Od njih 28 ima površinu veću od 1 km², a najveći su Tiemassaari (21.6 km²) i Kerisalonsaari (16.5 km²). No najpoznatiji je mali otok Linnansaari (4.4 km²) koji je dio Nacionalnog parka osnovanog 1956. koji se proteže u dužinu od 40 km i širinu do 10 km.

Jezero ima sliv velik oko 50,576 km² od toga na samo jezero otpada 17,5% a ostalo na pritoke, većinu voda dobija preko kanala na istoku Tappuvirta, Oravikoski i Haponlahti iz Jezera Orivesi, a nešto manje i preko kanala na sjeveru - Pirtinvirta kod grada Varkausa iz Jezera Ukonvesi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  „*Haukivesi (Saimaa)*" (engleski). Jarwiki. Pristupljeno 24. 10. 2015.

Povezano
--------

* Lista najvećih finskih jezera

Vanjske veze
------------

***Haukivesi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Karta jezera Haukivesi* na portalu FishinginFinland ()

| * p
* r
* u
Jezerski kompleks Saimaa |
| --- |
| Enonvesi • Haukivesi • Orivesi • Pihlajavesi • Puruvesi • Pyhäselkä • Pyyvesi • Saimaa • Ukonvesi |  |
**Negro** (španjolski: *Río Negro*) je rijeka na sjeveroistoku Argentine u Gran Chacu duga 410 km, desna pritoka Rijeke Parane.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire kod grada Juan Jose Castelli nedaleko od granice Provincije Formosa
od tamo teče prema jugoistoku uz bezbrojne meandre do ušća u Paranu, točnije u njen rukavac *Barranqueras* kod 
grada Resistencia.

Posljednjih četrdesetak kilometara protiče preko aglomeracije Grada Resistencia. Kako je često 
plavila, pogotovo kad bi i vodostaj Parane bio visok, vode sa ušća su se vraćale u Grande i razlivale 
u ogromno jezero po istočnom predgrađu tog grada.

Danas dvije brane jedna na početku a druga na ušću spriječavaju da se to ne desi.
Gornja brana preusmjerava višak vode kanalom do Rijeke Salado.

Porječje rijeke ima površinu od 4,825 km² i proteže se po Provinciji Chaco.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*La contaminación del río Negro (Chaco)*" (španjolski). Wikidot. Pristupljeno 7.11.2023.
2. 1 2 3  „*Características físicas de los ríos y arroyos del Chaco*" (španjolski). Organización de los Estados Americanos. Pristupljeno 7.11.2023.
3. ↑  „*Qué hacemos con el río Negro?*" (španjolski). Chaco. Pristupljeno 7.11.2023.

Vanjske veze
------------

***Negro (Chaco)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La contaminación del río Negro (Chaco)* ()