recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
egg of *Dromaius novaehollandiae*
**Emu** (lat. *Dromaius novaehollandiae*) je druga po veličini suvremena ptica. Uz klokana se nalazi na grbu Australije.

Opis
----

Vrat i noge su dugi, ali krila su sićušna: samo 20cm duga. Mladunci imaju uzdužne crne, smeđe i krem šare da bi se prikrili u grmlju i travi. Imaju dvostruko perje, od kojeg je drugo iste dužine kao i prvo. Nakon mitarenja ove ptice su tamne, ali kako pigmenti koji daju smeđu boju blijede na suncu, postaju svijetlije.

Hrani se dijelovima biljaka u kojima su koncentrisane hranjive materije: sjemenje, plodovi, cvijeće, mladi izdanci. Brzo se razmnožavaju i rastu.

Ženke polažu 9-20 jaja u travnju, svibnju i lipnju. Jaja koja su tek snesena su tamnozelena, ali tokom inkubacije tamne i postanu skoro crna.

Rasprostranjenost
-----------------

Naseljava Australiju. Stanište su mu sve oblasti osim prašuma i goleti; rijetko ga se može vidjeti u pustinjama i na krajnjem sjeveru.

Odnos sa čovjekom
-----------------

Do pred kraj 18. st. bilo je nekoliko vrsta i podvrsta emua. Patuljasti emui sa Kraljevskog otoka i Otoka klokana, kao i podvrste iz Tasmanije su bile istrebljene nakon dolaska europljana. Australska vlada je 1932. pokušala odstrjeliti emue trupama sa automatskim puškama. Ptice su bile izuzetno vješte u izbjegavanju metaka pa "rat protiv emua" nije uspio.

Jedini je živi predstavnik roda *Dromaius*.

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **emu** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **emuu** |

Izvori
------

1. ↑  Davies, S.J.J.F. (2003). „Emus". u: Hutchins, Michael. *Grzimek's Animal Life Encyclopedia*. **8 Birds I Tinamous and Ratites to Hoatzins** (2 izd.). Farmington Hills, MI: Gale Group. pp. 83-87. ISBN 0 7876 5784 0.

* Arhivirano 2009-01-01 na Wayback Machine-u

***Emu*** na Wikimedijinoj ostavi
**Empatija** (od gr: εν - u; i gr: παθος - osećanje, strast) doslovno uosećavanje, uživljavanje. 

Termin potiče iz estetike. Nemački filozof i psiholog Teodor Lips (Lipps) je početkom veka uveo izraz uživljavanje (nem. *Einfuhlung*), u engleskom prevodu empatija, da bi njime označio "unošenje" (putem intuicije i motorne mimikrije) vlastitih stavova i osećanja u neko umetničko delo ili prirodnu pojavu (natmuren oblak, vedar dan itd.). Empatija podrazumeva emocionalno stapanje osobe sa objektom svog estetskog doživljaja. Mada je za pojavu uživljavanja paradigmatična empatija u recepciji umetničkog dela, po Lipsu, ova pojava je opštija i javlja se i van sfere umetničkog. 

U psihologiji, termin se upotrebljava da označi proces neposrednog uživljavanja u emocionalna stanja, mišljenje i ponašanje drugih ljudi. Empatija predstavlja neposredno saznanje osećanja, želja i namera drugih ljudi, za razliku od simpatije koja podrazumeva saživljavanje sa osećanjima bliskih ljudi, saučestvovanje u emocionalnom stanju drugih. Npr. kada putem empatije otkrivamo strah ili bol drugog lica, mi prvenstveno znamo šta oni osećaju, a kada preko simpatije doživljavamo ova osećanja koja imaju nama draga lica (brat, sin, žena), tada i sami proživljavamo, osećamo strah ili bol. 

U psihoanalizi i psihoterapiji uopšte, empatija kao sposobnost da "budemo drugi" jeste nesvesni kanal komunikacije terapeutovog predsvesnog i nesvesnog sa nesvesnim pacijenta. Po Frojdu, empatija je derivat procesa identifikacije sa objektom. Neki klinički psiholozi razlikuju imitativnu i projektivnu empatiju. H. A. Mari (Murray) se zalaže za primenu kritičke empatije u kliničkoj psihologiji. 

| * p
* r
* u
Emocije |
| --- |
| Bes • Briga • Gađenje • Gnev • Groza • Depresija • Dosada • Ekstaza • Empatija • Zavist • Zadovoljstvo • Zaljubljenost • Zahvalnost • Zbunjenost • Zluradost • Žaljenje • Želja • Iznenađenje • Ispraznost • Kajanje • Krivica • LJubav • LJubomora • Melanholija • Milosrđe • Mržnja • Muka • Nada • Nadahnuće • Naklonost • Neprijateljstvo • Nostalgija • Ogorčenje • Oduševljenje • Ozlojeđenost • Osujećenost • Panika • Patnja • Podeljenost • Požuda • Poniženje • Ponos • Potištenost • Predosećaj • Prezir • Prijateljstvo • Prihvaćenost • Prosvetljenje • Ravnodušnost • Radoznalost • Razočaranje • Samosažaljenje • Saosećanje • Simpatija • Smirenost • Sram • Sreća • Stidljivost • Strast • Strah • Strepnja • Strpljenje • Sumnja • Tuga • Užas • Usamljenost • Ushićenost • Fanatizam • Histerija • Čuđenje |
**Cabra** je općina od 20,237 i grad od 18,866 stanovnikana jugu Španjolske u andaluzijskoj Provinciji Córdoba.

Geografske karakteristike
-------------------------

Cabra se prostire na obroncima Cordillere Subbétice (dio Betičkih Kordiljera), udaljena 75 km južno od svog administrativnog centra Córdobe.

Historija
---------

Osnivanje Cabre pripisuje se keltsko-iberskom plemenu Turduli, iako je njegovo najstarije dokumentirano ime *Aigagros*, što na starogrčkom znači 
*planinska koza*.

Za Rimskog Carstva bio je znan kao *Egabrum*, mjesto poznato po kamenolomima crvenog mramora.
Kao dio rimske provincije Betike još u 3. vijeku primio je kršćanstvo i postao biskupija.

Za Ranog srednjeg vijeka postao je poprište borbi između Maura i Kršćana.
Utvrđena je za vladavine Muhameda I iz Emirata Granada.

Cabru je 1244. zauzeo Fernando III od Kastilje 1244. ali su je Mauri ponovno zauzeli 1331. tek od 15. vijeka je ujedinjena sa kršćanskom Španjolskom.
Nakon tog je egzistirala kao tipičan feudalni grad, pod vlašću raznih grofova.

Iz maurskih vremena ostali su zamak, bedemi i nekadašnja katedrala (današnja župna crkva) izgrađena kao džamija.

Cabra je danas poznata po maslinovom ulju i stočarstvu.
U samom gradu proizvodi se cigla, tekstil i keramika.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Cabra in Córdoba (Andalucía)*" (engleski). City population. Pristupljeno 16.4.2023.
2. 1 2  „*Cabra in Cabra (Córdoba Province)*" (engleski). City population. Pristupljeno 16.4.2023.
3. 1 2 3 4 5  „*Cabra*" (engleski). Andalucia. Pristupljeno 16.4.2023.
4. 1 2  „*Cabra Spain*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 16.4.2023.

Vanjske veze
------------

***Cabra, Španjolska*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ayuntamiento de Cabra* (službene stranice) (`es`)
**Emil (Emilio) Stock** (Split, 3. kolovoza 1868. - Trst, 1951.) je bio hrvatski poduzetnik, građevinski inženjer i proizvođač alkoholnih pića (robna marka *Stock*) židovskog podrijetla.

Rodio se u Splitu 1868. godine u obitelji od 11 braće i sestara. Podrijetlom je iz obitelji njemačkih Židova iz Frankfurta na Majni koji su se odselili u Trst, odakle se njegov otac 1844. odselio u Split, a po majci učiteljici bio je iz obitelji Židova koji su u Splitu još od Napoleonovih vremena. Školovao se za građevinskog inženjera. U Svetom Kaju i na Majdanu kod Solina podignuo je tvornice cementa. Također je dao podići tvornicu azbestno-cementnih proizvoda. Početkom 20. st. uključio se je u proizvodnju alkoholnih pića. 1905. se je godine udružio s poznatim splitskim gospodarstvenikom Vidom Morpurgom i osnovao združeno poduzeće *Morpurgo, Stock e Comp*. Dobili su koncesiju za izgraditi tvornice likera na Supavlu (Glavićine), što je onda bilo izvan grada Splita (danas je unutar grada). Koncesiju im je osporavao načelnik splitske općine Vicko Mihaljević, kojeg je zabrinjavala ekološka problematika, odnosno otpad iz tvornice likera koji će zagađivati okolinu. Neki su to pripisivali političkom sukobu. Dotad se je u Splitu proizvodi prvi stock.

Zbog razočaranosti nedobivanjem koncesije i zbog ograničenosti stare tvornice, njegovi i Morpurgovi nasljednici, osnovali su drugu tvrtku i pogone premjestili u Rovinj, a budući da je posao išao dobro, proširili su proizvodnju osnovavši u Trstu novu tvornicu alkoholnih pića, gdje je već prije Emilov brat Lionel Stock u Barcoli zajedno s Carlom Camisom (koji se je povukao iz posla 1906.) otvorio 1882. parnu destileriju vina *distilleria a vapore Camis & Stock* koja je proizvodila vinjak *Medicinal*.

Izvori
------

* Želimir Bašić: Prva tvornica "Stock" bila je u Splitu, podlistak Iz prošlosti dalmatinske proizvodnje jakih alkoholnih pića (10), 8. ožujka 2003.

1. ↑  Geni.com
2. ↑  Geni.com Otac Abramo Stock.
3. ↑  Geni.com Djed Lazzaro Stock.
4. ↑  Geni.com Mati Gentile Valenzin.
5. ↑  Geni.com Djed po majci Leone Isacco Valenzin.
Crno jezero na Durmitoru
**Cirkno jezero** je tip glacijalnog jezera koje nastaje erozivnim radom lednika. Cirkna jezera su karakteristična za visoke planinske predele i kao što im i samo ime kaže nastaju u cirkovima nekadašnjih lednika. Njihove razmere su male, okruglastog su ili sočivastog oblika, obala je slabo razuđena a dubina je ne veća od 10-ak metara (najčešće 1–5 metara). U narodu su dobila naziv „gorske oči" zbog svoje izuzetne lepote i modro plave boje.

Na Balkanu su ovakava jezera zastupljena na Durmitoru, Šar-planini, Prokletijama i drugim visokim planinama. Najčešće nemaju ni pritoku ni otoku, a isključivo se htane kišnicom.

Vidi još
--------

* Jezero
* Cirk
* Glacijalno jezero

Literatura
----------

***Cirkno jezero*** na Wikimedijinoj ostavi

* Mastilo, Natalija (2005): *Rečnik savremene srpske geografske terminologije*, Geografski fakultet, Beograd.

| * p
* r
* u
Tipovi jezera |
| --- |
| Tektonska | 
* Reliktno
* Vulkansko
* Urnisko
* Meteoritsko

 |  |
| Erozivna | 
* Glacijalno
	+ Cirkno
	+ Valovsko
* Riječno
	+ Protočno
	+ Mrtvaja
	+ Hodovsko
* Kraško
	+ Periodsko
	+ Termokraško
	+ Sufoziono
	+ Pećinsko
* Eolsko

 |
| Akumulativna | 
* Glacijalno (Morensko)
* Riječno (Protočno)
* Primorsko
	+ Laguna
	+ Liman
* Zoogeno

 |
| Vještačka | 
* Akumulacija
* Ribnjak

 |
**Emil Dominik Josef Hácha** (Trhové Sviny, 12. srpnja 1872. — Prag, 27. lipnja 1945.) bio je pravnik, predsednik Čehoslovačke od 1938. do 1939. i predsednik nacističke satelitske tvorevine, Protektorata Češke i Moravske od 1939. do 1945. godine.

Rođen je 1872. godine u selu Trhovže Svini, Austro-Ugarska. Završio je studij prava na Praškom univerzitetu 1896. godine. Po izbijanju Prvog svetskog rata, bio je sudija u Vrhovnom administrativnom sudu u Beču. Bio je jedan od najcenjenijih pravnika u međuratnoj Čehoslovačkoj, prevodilac knjiga s engleskog, kolekcionar umetnina i pesnik.

Nakon Minhenskog sporazuma 1938. godine, Edvard Beneš podneo je ostavku na mestu predsednika, a nasledio ga je Hacha 30. novembra. Uveče 14. marta 1939. godine, Adolf Hitler je pozvao Hachu u posetu i u 1:30 časova mu objavio da u ovom trenutku nemačke snage vrše invaziju na Čehoslovačku. Ponudio mu je dve opcije: prvu, u kojoj će nemačka prisutnost u zemlji biti u razumnim granicama, te određen stepen autonomije za Čehoslovačku, ili u slučaju otpora, koji će da bude slomljen bez milosti. Hacha je pretrpeo srčani udar oko 4 časa ujutro, jer mu je Herman Gering zapretio bombardovanjem Praga, i naposletku priznao kapitulaciju.

Po okupaciji ostataka Čehoslovačke 16. marta, Hacha je ostao predsednik, ali je zakletvu sada položio Hitleru. Ubrzo je izgubio svaki uticaj u Protektoratu i bio obična marioneta nemačkih okupatora.

Dana 9. maja 1945. godine, Crvena armija je oslobodila Prag, obnovljena je Čehoslovačka, a Hacha je uhapšen 14. maja i prebačen u zatvorsku bolnicu na Pankracu. Umro je 27. juna iste godine, pod još neutvrđenim okolnostima. Bio je sahranjen u neobeleženom grobu na groblju Vinohradi, koji je posle 1990-ih obeležen.

Eksterni linkovi
----------------

* (`en`) Zapis francuskih veleposlanika o negodovanju Emila Háche da preda Češku Njemačkoj
* (`cz`) Háchov izvještaj 15. 3. nakon sastanka u Berlinu
* (`en`) Složena ostavština predsjednika kojeg bi mnogi rado zaboravili

| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi: **Edvard Beneš**  |  **Predsjednik Čehoslovačke** 1938–1945 | Slijedi: **Edvard Beneš**  |

| * p
* r
* u
Predsjednici Čehoslovačke |
| --- |
| Prva Republika (1918–1938) | 
* Tomáš Garrigue Masaryk
* Edvard Beneš

 |
| Druga Republika (1938–1939) | 
* Emil Hácha

 |
| Okupacija (1938–1945) | 

|  |  |
| --- | --- |
| Protektorat (1939–1945) | 
* Emil Hácha

 |
| Vlada u egzilu (1939–1945) | 
* Edvard Beneš

 |

 |
| Treća Republika (1945–1948) | 
* Edvard Beneš

 |
| Socijalistička Republika (1948–1990) | 
* Klement Gottwald
* Antonín Zápotocký
* Antonín Novotný
* Ludvík Svoboda
* Gustáv Husák

 |
| Federativna Republika (1948–1990) | 
* Václav Havel

 |
| *Italik* iznačava vršitelja dužnosti funkcije premijera |
Pojednostavljeni prikaz ljudskog cirkulatornog sistema
**Cirkulatorni** ili **kardiovaskularni sistem** je sistem organa koji služi za cirkuliranje krvi kod većine životinja.

Tipovi cirkulatornih sistema
----------------------------

### Otvoreni

Otvoreni cirkulatorni sistem jednostavnije je građen od zatvorenog i u pravilu je prisutan kod beskičmenjaka. Kod njih tjelesna tečnost jednim dijelom cirkulira kroz za to predviđene sudove, a dijelom izlazi iz njih i cirkulira kroz tjelesne šupljine, koje se nazivaju lakune. Tako tjelesna tečnost dolazi u kontakt sa ćelijama, opet ulazi u krvne sudove i tako protiče kroz organizam. Kod tih organizama zastupljena je hemolimfa, koja obavlja iste funkcije kao i limfa kod kičmenjaka. 

Kod životinja sa otvorenim cirkulatornim sistemom prisutan je jedan krvni sud (obično leđni), koji ima sposobnost grčenja i opuštanja. To znači da on ima ulogu potiskivanja tjelesne tečnosti, tj. obavlja ulogu srca kod kičmenjaka. Međutim, po građi nije ni približno tako složen.

### Zatvoreni

Zatvoreni cirkulatorni sistem karakterizira kretanje tjelesne tečnosti kroz zatvoreni sistem kanala. Sastoji se od jako razvijenog pulzatornog organa (srca) i krvnih sudova. Zastupljen je kod nekih viših crva i svih svitkovaca (hordata). Najsloženiji je kod ptica i sisara. Kroz krvne sudove cirkulira krv, ali povremeno i limfa.

Vidi još
--------

Cirkulatorni sistem čovjeka

***Cirkulatorni sistem*** na Wikimedijinoj ostavi
**Canary Wharf** (slobodni prevedeno *Kanarsko pristanište*) je ime novog londonskog financijsko-poslovnog kvarta u Boroughu Tower Hamlets na istoku metropole. Canary Wharf se nalazi na prostoru nekadašnjih Karipskih dokova (West India Docks) na Temzinom otoku Isle of Dogs.

Historija
---------

Između 1802. i 1939. taj kraj bio je jedna od najprometnijih luka na svijetu, promet je nakon 1960. počeo naglo opadati, pa su dokovi zatvoreni 1980. godine. Ime je dobio jer se tu dovozilo voće sa Kanarskih otoka i Mediterana. Projekt izgradnje Canary Wharfa, započela su braća Reichmann iz Kanade na napuštenim dokovima 2.4 km istočno od Londonskog Citya, ali su bankrotirali pa je projekt izgradnje preuzela grupa Canary Wharf Group.

Canary Wharf je kao dio urbanističkog projekta London Docklands iznikao u rekordno kratkom vremenu od 1980-ih do 90-ih prošlog vijeka. Danas je to kvart visokih nebodera, trgovina, hotela i restorana, u kom se nalazi jedna od najimpresivnijih stanica londonskog metroa. Razvoj Canary Wharfa doveo je do umiranja Fleet Streeta, nekadašnjeg sjedišta londonskog novinarstva i izdavaštva, jer su se velike novine kao Daily Telegraph i Independent tu preselile. U Canary Wharfu se nalazi donedavno najviši britanski neboder One Canada Square. Taj čelično-stakleni toranj od 50 katova i visok 235 metara podignut je 1991.

Izvori
------

1. ↑  „*Canary Wharf*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 15. 2. 2017.
2. 1 2 3  „*Canary Wharf*" (engleski). London Drum. Pristupljeno 15. 2. 2017.

Vanjske veze
------------

***Canary Wharf*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Canary Wharf* na portalu Canary Wharf Group (`en`)
* *Canary Wharf* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 134437289
* LCCN: nb2011002456
* GND: 6132180-1

 |
Plan Rima: sedam brežuljaka i doline
**Eskvilin** (lat. *Esquiliae*, kasnije *mons Esquilinus* ili *collis Esquilinus*) bio je jedan od sedam rimskih brežuljaka, koji se nalazio u istočnom delu grada Rima. Premda se naziva brežuljkom, to je zapravo jedan plato sa kojega se uzdižu tri uzvišenja, nazvana Opijsko *(Oppius)*, Cispijsko *(Cispius)* i Fagutalsko *(Fagutal)*.

Prema Varonu (*De lin. Lat*. V, 49–50), po ovom brežuljku nazvan je jedan od četiri regiona *(regiones)* Rima na koje se grad delio u doba Rimske republike. Ostala tri regiona su bili *Suburbana*, *Collina* i *Palatina*.

Prema jednom stanovištu, Eskvilin je svoje ime dobio po tome što se u davna vremena taj predeo smatrao nekom vrstom predgrađa, a njegovi su stanovnici nazivani *exquilini*, za razliku od stanovnika gusto naseljenih Kapitolija, Palatina i severnim oboda Celija, koji su nazivani *inquilini*. 

Hram Minerve Isceliteljke na Eskvilinu
Još u željezno doba, a i mnogo kasnije, na Eskvilinu su se nalazila groblja, a posebno su često tu sahranjivani siromašni ljudi (Horacije, *Satire*, I, 8, 8–13). Eskvilin se nalazio u okviru zidina podignutih u doba republike i nazvanih "Servijev zid", a u doba carstva se tu nalazila Neronova Zlatna kuća *(Domus aurea)*, a kasnije su tu carevi Tit i Trajan podigli raskošna javna kupatila, nazvana Titove terme, odnosno Trajanove terme. U doba vladavine cara Avgusta ime *Esquiliae* proširilo se i na područje izvan Servijevog zida, gde su se nalazili raskošni vrtovi bogatih Rimljana, među kojima su najpoznatiji bili Mecenatovi vrtovi *(Horti Maecenatis)*. Mnogi od ovih vrtova kasnije su prešli u vlasništvo rimskih careva.

Vanjske veze
------------

***Eskvilin*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanični sajt modernog rimskog reona XV

| * p
* r
* u
Sedam rimskih brežuljaka |
| --- |
| 
* Aventin
* Kapitolij
* Celij
* Eskvilin
* Palatin
* Kvirinal
* Viminal

 |
Pripadnici konfederacije Colville (Colville Business Council) među kojima su i neke poglavice
**Colville** (Kettle Falls Indijanci; Wheelpoo), pleme američkih Indijanaca porodice Salishan sa rijeke Colville i između Kettle Falls i Huntersa na Columbiji, Washington. Rana populacija iznosila je oko 1.000, kako smatra Mooney. Godine 1904 broj im je sveden na 321.

Današnji im potomci žive na rezervatu Colvile udruženi u konfederaciji sa plemenima Sanpoil, Methow, Palouse, Wenatchee, Senijextee (Sinixt, Lake), Nespelem, Chelan, Entiat, Sinkaietk (Southern Okanagon), .tskowa'xtsEnux (Moses-Columbia) i Chief Joseph's Band, dio plemena Nez Percé.

Ime
---

Colville Indijanci svoje ime dobivaju po utvrdi Fort Colville, postaji kompanije Hudson Bay na Kettle Fallsu. U engleskom jeziku prema svome lokalitetu na Kettle Fallsu, prozvani su i Kettle Falls Indijanci, od čega su Francuzi napravili naziv *Chaudière*. Lewis & Clark koji u ove krajeve dolaze u ranom 19. stoljeću prozvali su ih *Whe-el-po* ili *Wheelpo*, što je skraćeni oblik sališkog naziva *Skuyélpi* koja se kod Okanagon Indijanaca javlja u obliku Säls<sub>x</sub>uyilp. Hale (1846) ih naziva *Basket People*. 

Ostali nazivi za njih bili su: Cauldrons, Schwoyelpi, Shuyelpees, Soayalpi, Squaw-a-tosh, Squiaelps, Sweielpa, Skoiel-poi, Sin-who-yelp-pe-tuk, Shwoi-el-pi, Quarlpi, Quiarlpi, Whe-el-poo, Whe-el-po, K<small>Q</small>optlē'nik

Lokalne skupine (seoske bande)
------------------------------

Nazive sela i likalnih skupina daje Ray, 1932. Hodge ih nema na svome popisu u članku Colville.

* Skakalapiak, kod grada Harvey. Imali su selo Kakalapia.
* Skilumaak u selu Kilumaak nasuprot današnjeg Kettle Fallsa.
* Smichunulauk u selu Smichunulau kod Kettle Fallsa.
* Snchalik u selu Nchaliam kod grada Inchelium.
* Snchumutast u selu Nchumutastum blizu sela Nilamin, nedaleko današnjeg Harveya.
* Snilaminak u selu Nilamin, blizu sela Kakalapia, nedaleko Haeveya.
* Snkuasik u selu Nkuasiam.

Povijest
--------

Meriwether Lewis i William Clark (1806) ovo pleme nazivaju imenom Wheelpo i procjenjuju da ih ima oko 2,500 u 130 kuća, a naseljeni su između Kettle Fallsa i rijeke Spokane. 

Za Gibbsa oni čine najveće salishansko pleme. Godine 1872. utemeljen je rezervat Colville za njih i druga plemena iz susjednih područja. Poglavica Chief Moses sa svojom bandom .tskowa'xtsEnux (danas Moses-Columbia), na rezervat dolazi 1883, a dvije godine kasnije (1885.) i banda Nez Percé Indijanaca koje je predvodio poglavica Joseph. 

Plemenski savez  *'The Confederated Tribes of the Colville Reservation'*  nastaje devetnaestog dana mjeseca travnja 1938. godine i zastupa je *Colville Business Council*, a danas njime predsjeda Michael E. Marchand. Dvanaest plemena koja žive na rezervatu vode se pod imenima Wenatchee, Nespelem, Moses-Columbia, Methow, Colville, Okanogan, Palus, San Poil, Entiat, Chelan, Nez Perce i Lake. Godine 2005. svih zajedno ima ih 8.700.

Izvori
------

1. ↑  Hodge
2. ↑  Colville, Swanton

Vanjske poveznice
-----------------

* Confederated Tribes of the Colville Reservation
Metoac plemena
**Canarsee** je pleme američkih Indijanaca nastanjeno nekada na otoku Long Island i južnom dijelu otoka Manhattan u New Yorku. Prema Swantonu pleme je pripadalo široj grupi Unami, jednoj od 3 glavne grane Delaware Indijanaca. 

Sultzman drži da su pripadali konfederaciji Metoac Indijanaca, treći pak smatraju da su bili samostalno pleme. U vrijeme dolaska Nizozemaca oni im prodaju područje današnjeg Brooklyna. Canarsee su plaćali namet Irokeškom plemenu Mohawk koji su ih kasnije uništili zbog neplaćanja istog.

Trinaest plemena nastanjenih na Long Islandu imala su sličnu kulturu a svoju zemlju (Long Island) nazivali su "Seaawanhacy", što će reći 'zemlja školjka' (Land of Shells). Najzapadniji dio otoka pripadao je plemenu Canarse, odnosno područje okruga Kings i dijelovi Jamajke. Ovo područje bilo je veoma pogodno za lov, jer je bilo puno životnija i ptica, pataka, purana, gusaka, golubova, jelena i mekušaca. Canarsee, pa i druga plemena tamošnjeg područja štitili su svoja sela podizanjem drvenih ograda.

Ime
---

Za ime Canarsee nije utvrđeno pravo značenje. Postoje tri verzije koje ga pokušavaju protumačiti. Prema jednoj moglo bi značiti 'hedge' ili 'fence' po ogradama koje su Indijanci podizali da bi se obranili od divljih Mohawk ratnika. Prema jednom drugom objašnjenju riječ je došla od francuske riječi 'canardee', odnosno 'duck', što bi moglo biti veoma vjerojatno. U ovaj kraj dolazili su u lov na patke, kako Indijanci tako i Francuzi.

Vanjske poveznice
-----------------

* Canarsee
* The History of the town of Flatbush, in Kings County, Long Island Page 2
* The Lost Creek, by Thomas J. Campanella
* HISTORY OF CANARSIE
**Elián González** (Cárdenas, 6. prosinca 1993.) je Kubanac, spor o čijem je skrbništvu tokom 2000. godine izazvao diplomatsku krizu između Kube i Sjedinjenih Država. Elián González je sin Juana Miguela Gonzáleza Quintane i Elizabeth González, koja je 21. studenog 1999. godine pobjegla iz doma s Eliánom te je, u pratnji 12 osoba, pokušala doći do Sjedinjenih Država. Brod je doživio nesreću na putu, koju su preživjele samo tri osobe, među kojima i Elián González. 

Služba za imigraciju i naturalizaciju je preuzela Elián te ga je smjestila kod Lázara Gonzáleza, koji je bio njegov praujak s očeve strane. Eliánov otac je još 22. studenog 1999. telefonirao Lázaru i obavijestio ga ako je njegova supruga pobjegla sa sinom prema Sjedinjenim Državama bez njegova znanja, zamolivši ga da pazi na njihov dolazak na područje Miamija. Međutim, nakon što je dobio Eliána, Lázaro ga je, uz podrušku skupine Kubanskih Amerikanaca, odlučio zadržati u Sjedinjenim Državama. Ipak, Lázaro nije imao skrbništvo nad Eliánom, što je značilo da je dijete ilegalno bilo u Sjedinjenim Državama; nije trebalo dugo da Eliánov otac, Juan Miguel, uz podršku kubanskih vlasti, zatraži vraćanje sina na Kubu. U siječnju 2000. godine, Eliánove bake, Mariela Quintana i Raquel Rodríguez, odlaze u Sjedinjene Države kako bi tražile unukov povratak na Kubu; tamo su se jednom sastale s dječakom, nakon čega su otputovale u Washington, D.C. gdje su se sastale s državnom odvjetnicom Janet Reno. Nakon devet dana intenzivne medijske pažnje posvećene slučaju, a tokom kojih je republikanska većina u Kongresu priznala da nema dovoljno ruku da izglasa zakon kojim bi Eliánu bilo dodijeljeno američko državljanstvo, bake su se vratile na Kubu, gdje su dočekane kao heroji. Lázaro je u narednom periodu neuspješno pokušao dobiti azil za Eliána te je čak pokušao podmititi njegova oca da i on dođe u Sjedinjene Države, ali bez uspjeha. U tom se periodu oglasio i španjolski ministar vanjskih poslova, koji je ustvrdio da međunarodno pravo nalaže Sjedinjenim Državama da predaju dijete ocu. 

Diplomatska kriza nastavila se tokom narednih mjeseci, a razrješenje je došlo odlukom Janet Reno da se Elián ima vratiti na Kubu najkasnije do 13. travnja 2000. godine. Eliánova američka rodbina odbila je ispoštovati rok pa je došlo do pregovora koji nisu urodili plodom. Shvativši kako se konsenzus neće postići, a sve u svjetlu odluke suda kojom je dokinuto Lázarovo privremeno skrbništvo, Janet Reno je naredila saveznim agentima da upadnu u kuću i izvuku dijete. Četiri sata nakon sporne racije, koja je izazvala brojne proteste i dovela do optužbi za prekomjernu upotrebu sile, Elián i njegov otac su ponovo ujedinjeni na tlu zračne baze Andrews Field. Njih su dvojica još neko vrijeme ostali u Sjedinjenim Državama, sve dok sudovi nisu zaključili kako je Elián premlad za azil, a Vrhovni sud je odbio razmatrati slučaj. Dana 28. lipnja 2000. godine, Elián i njegov otac konačno odlaze na Kubu, gdje žive i danas. Elián se 2008. godine pridružio komunističkoj mladeži, a u dobi od 15 godina upisuje i vojsku. Danas negativno govori o svojim iskustvima u Sjedinjenim Državama te ima izrazito pozitivne komentare prema Fidelu Castru.
**Ergonomija** je nauka koja se bavi dizajnom proizvoda tako da oni najbolje budu prilagođeni ljudskom telu.

Ergonomija se uglavnom shvata kako je to definisano u prethodnoj definiciji. Ipak, ona, u suštini, ali i sadržajno jeste multi i interdisciplinarna nauka koja se bavi sistemom čovek-mašina kako bi se mašina prilagodila čovekovim bio-psiho-socijalnim ograničenjima i zahtevima kako bi upotreba mašine bila efikasnija, bezbednija i pouzdanija. Pod pojmom mašina podrazumeva se svaki materijalni predmet sa kojim čovek dolazi u dodir prilikom obavljanja nekog posla, tako da je mašina tastatura računara, obična olovka, ali i lokomotiva, automobil, avion itd. Na početku nastanka ove nauke, neposredno posle Drugog svetskog rata, akcenat je bio na prilagođavanju mašine (shvaćene na prethodan način) ljudskom telu i njegovim ograničenjima. Ipak, danas se ne može zanemariti da čovekova psihička i socijalna ograničenja, potrebe, zahtevi mogu biti takođe limit u korišćenju nekog sredstva i da i njih treba učitavati prilikom projektovanja tehničkog sredstva ili tehničkog sistema.

Nastanak ergonomije se vezuje za brzi razvoj tehnike i tehničkih sredstava koja su bila sve savršenija i efikasnija, ali se onda javio čovek kao onaj koji svojim ograničenjima postaje limitirajući faktor njezinog razvoja. Na primer, tehnički uzevši neko najsavršenije sredstvo nije "ergonomsko" ako ga čovek sa svojim bio-psiho-socijalnim karakteristikama ne može da efikasno koristi i to je danas limitirajući faktor tehničkog i tehnološkog razvoja.

Ergonomijom se danas bave biolozi, antropolozi, psiholozi, sociolozi... ali sva znanja koja nosi svaka od nabrojanih i ne nabrojanih struka ne znači ništa ako se ne integrišu u skup jedinstvenih i usklađenih zahteva koji se moraju postaviti pred projektanta ili dizajnera tehničkog sredstva da bi ono zadovoljilo sve potrebe i zahteve čoveka. 

Jednostavan primer primene ergonomije je **stolica za sekretaricu**: 

* Visina sedišta može da se podešava - da noge ne bi visile već da dodiruju (tj. da se oslanjaju) na pod.
* Da ima rukohvate da prilikom kucanja na tastaturi nadlaktice budu oslonjene, da se ruke i ramena manje zamaraju.
* Naslon stolice treba da pridržava deo kičme u lumbalnom delu.
* Stolica treba da ima mogućnost okretanja u krug da bi se mogao opsluživati sto koji je u obliku ćiriličnog slova "G" - jedan deo računarski, drugi deo za pisanje...
* Stolica treba da ima točkove da se malim odgurivanjem nogama može prići nekom bližem ormanu bez ustajanja i sl...
Koordinate: 41° 48′ 41" SGŠ, 22° 17′ 43" IGD

**Crvuljevo** (mak. *Crvulevo*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Crvuljevo je selo u sastavu opštine Karbinci.

Prirodni uslovi
---------------

Crvuljevo je smešteno u istočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Štipa, naselje je udaljeno 15 kilometara severno.

Naselje Crvuljevo se nalazi u istorijskoj oblasti Ovče polje. Naselje je položeno u dolini reke Bregalnice, na levoj obali reke. Jugoistočno od naselja uzdiže se pobrđe Jurukluk, najniži deo planine Plačkovice ka istoku. Nadmorska visina naselja je približno 390 metara.

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Crvuljevo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 51 stanovnika.

Većinsko stanovništvo su etnički Makedonci (82%), a ostalo su mahom Vlasi (16%). Turci su bili isključivo stanovništvo naselja do početka 20. veka, a potom su se spontano iselili u maticu.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinakarbinci.gov.mk Zvanična stranica opštine Karbinci Arhivirano 2019-08-31 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Karbinci |
| --- |
| **Karbinci** • 
Argulica •
Batanje •
Vrteška •
Golem Gabar •
Gornji Balvan •
Gornji Trogerci •
Donji Balvan •
Donji Trogerci •
Ebeplija •
Junuzlija •
Kalauzlija •
Kepekčelija •
Kozjak •
Krupište •
Kurfalija •
Kučilat •
Kučica •
Mali Gabar •
Mičak •
Muratlija •
Novi Karaorman •
Odžalija •
Pripečani •
Prnalija •
Radanje •
Ruljak •
Tarinci •
Crvuljevo

 |
**Eric Braeden** (3. mart 1941 - ) je američki glumac rodom iz Njemačke, najpoznatiji po ulozi tajkuna Victora Newmana u televizijskoj sapunici *The Young and the Restless* koju bez prekida tumači od 1979. godine do danas.

Rodio se pod imenom Hans-Jörg Gudegast u mjestu Bredenbek u blizini Kiela. Kao dijete je pred kraj Drugog svjetskog rata preživio potapanje putničkog broda *MV Wilhelm Gustloff*, koji se smatra najgorom pomorskom katastrofom u historiji. Kao tinejdžer je sa roditeljima 1959. godine emigrirao u SAD gdje je nekoliko mjeseci proveo putujući zemljom i uzdržavajući se povremenim poslovima prije nego što je u jesen 1960. stigao u Los Angeles i započeo glumačku karijeru. Uglavnom je nastupao na televiziji, pri čemu se najuspješnijim pokazao lik kapetana Dietricha, Wehrmachtovog ofdicira koji je predstavljao glavnog antagonista u ratno-akcijskoj seriji *The Rat Patrol*. Godine 1970. je dobio prvu glavnu ulogu u SF-filmu *Colossus: The Forbin Project*, radi koje je morao uzeti umjetnički pseudonim, jer je Lew Wasserman, čelnik studija Universal smatrao da nitko sa njemačkim prezimenom ne može biti zvijezda u hollywoodskom filmu.

U braku je sa Dale Russell od 1966. godine sa kojom ima Christiana Gudegasta koji radi kao filmski scenarist.

Vanjske veze
------------

***Eric Braeden*** na Wikimedijinoj ostavi

* Official website Arhivirano 2018-11-30 na Wayback Machine-u
* Eric Braeden na IMDb-u (`en`)
* Eric Braeden na Allmovieu
* Eric Braeden - video-snimka intervjua na Archive of American Television (`en`)
* Interview with Eric Braeden. Accessed February 11, 2017.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 54355941
* LCCN: no98054290
* ISNI: 0000 0000 5938 0942
* GND: 1108323065
* SUDOC: 204393809
* BNF: cb14158580q (podaci)
* BNE: XX1511523

 |
**Esselen** (naziv vjerojatno prema imenu sela, značenje nije poznato; Swanton) je pleme američkih Indijanaca porodice Esselenian s gornjeg toka Carmel Rivera i Sur Rivera, te obale od Point Lopeza skoro do Point Sur-a, Kalifornija.- Jezično ovi Indijanci se klasificiraju u širu porodicu Hokan. Prema Kroeberu (1925) broj im je 1770. iznosio svega 500. Pleme je imalo 6 sela, to su:

* *Echilat*, 12 milja jugoistočno od misije Carmelo.
* *Ekheya*, u planinama
* *Ensen*, u Buena Esperanzi.
* *Ichenta*, u San Joséu.
* *Pachhepes*,
* *Xaseum*, u Sierri.

Esseleni su bili polu-sjedilačko pleme lovaca i sakupljača među kojima su već 1770. utemeljene misije San Carlos Borromeo i Nuestra Señora de la Soledad. Godine 1802. u kontaktu sa misionarima pogađaju ih epidemije difterije i pneumonije, a 1806. i boginje. Njihov posljednji punokrvni pripdnik živio je (prema Hesteru) 1828 .

Prema rezultatima dobivenim metodom ugljika-14 (14C), Esseleni su ovdje prisutni najmanje 5.000 godina. Pleme danas više nema čistokrvnih članova jer su se miješali s Ohlone Indijancima (Amah-Mutsun i Muwekma Ohlone). Današnji ostaci su nastavili živjeti na bivšem plemenskom području. Dio ih živi pod imenom Esselen Tribe of Monterey Council čije je plemensko rukovodstvo u gradu San Mateo. Drugo pleme Ohlone/Costanoan - Esselen Nation miješano je s Ohlone (Costanoan) Indijancima, središte im je u Palo Altu. -Svih skupa 1900. bilo ih je 50 a isti broj je procjenjen i 2000 (NAHDB).

Esseleni su opisani kao ljudi niskog rasta, zdepasti, velikih očiju i plosnatog nosa. Kosa i oči bile su im tamne a koža svjetla. Od facijalnih karakteristika treba napomenuti da su muškarci nosili bradu i brkove, što kod Indijanaca nije čest slučaj. Muškarci su preko cijele godine hodali goli, dok su žene nosile malene pregače učinjene od biljnih vlakana. Za veoma hladnog vremena zaogrnuli bi se ogrtačima od zečjeg krna. Njihove nastambe bile su kolibe koničnog oblika napravljene od drvenog kostura i blata. Kao novac služile su im olivella-školjke (porodica Olividae) do kojih su lako dolazila plemena sa kalifornijske obale. Obrađivale su se i bušile, a Yuroki su od njih pravili ogrlice.

Izvori
------

1. ↑  „Esselen". Arhivirano iz originala na datum 2008-10-27. Pristupljeno 2010-09-07.

Vanjske veze
------------

* The Esselen Indians  Arhivirano 2005-10-01 na Wayback Machine-u
* An Overview of the Esselen Indians of Monterey County
* Esselen Tribe of Monterey County Arhivirano 2011-10-19 na Wayback Machine-u
Moulin Rouge - La Goulue (Plakat, 1891.)
Offenbach *Can-can*
**Cancan** je vrsta brzog plesa u dvočetvrtinskom taktu koji se izvodi primjerice na balovima ili u kabaretu. Pojavio se 1830ih na balovima u Montparnasseu. U prvo vrijeme se zvao "chahut" ili *chahut, chahut-cancan* (znači skandalozni). Konzervativno društvo i moralisti nisu odobravali pojavu cancana.

Godine 1850. Celeste Mogador, profesionalna plesačica, izmislila je verziju cancana u kome plesačice plešu u redu licem okrenute publici. Taj ples će kasnije dobiti ime "francuski cancan". Francuski can can ima živ i vrlo brz ritam, a plesačice moraju pokazati agilnost koja graniči sa akrobatikom. Nose duge crne čarape i duge haljine koje podižu i njima mašu. Ponekad u izvođenju sudjeluju i muškarci. Francuski cancan je brzo osvojio klubove u Parizu, iako je imao reputaciju seksualno provokativnog plesa.

Najpoznatiju verziju cancana stvorijo je Jacques Offenbach (galop iz njegove komične opere Orfej u podzemlju). I danas se izvodi diljem svijeta. 

Can can je bio inspiracija brojnih skladatelja, slikara i filmskih umjetnika.

Poznate plesačice
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Céleste Mogador
* Marguerite Badel, genannt *Rigolboche*
* Camélia Trompe-la-Mort
* La Glu
* Cri-Cri
* Vol-au-Vent
* Lili Jambes-en-l'air
* La Môme Fromage
* La Vénus de Bastringue
* Rayon d'Or
* Demi-Siphon
* Muguet la Limonière
* Églantine
* Sauterelle
 | * Cléopâtre
* Cascadienne
* Cha-U-Kao
* Pâquerette
* Torpille
* Galipette
* Gavrochinette
* La Goulue (1866–1929)
* Grille d'Égout
* Fil de Fer
* Pomme d'Amour
* Jane Avril (1868–1943)
* Nini Patte-en-l'air (1884–1930)
* Saharet (1879–1942)
 |

***Cancan*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh2016001989
* GND: 4417076-2
* BNF: cb13169985v (podaci)

 |
Elementi **p-bloka** su elementi koji u valentnoj ljusci, osim n*s*2 elektrona imaju i n*p*1-6 elektrone. U *p*-elemente ne spadaju vodonik i helijum, jer su njihove elektronske konfiguracije 1*s*1 i 1*s*2.

Grupe p-bloka su:

* 13: Grupa bora
* 14: Grupa ugljika
* 15: Grupa azota
* 16: Halkogeni
* 17: Halogeni
* 18: Plemeniti plinovi

Elementi p-bloka kao elementarne tvari mogu biti metali, polumetali i nemetali. Nastupaju u različitim oksidacionim stanjima gradeći ionska i kovalentna jedinjenja. Maksimalna oksidaciona stanja odgovaraju sumi valentnih s i p elektrona. Članovi parnih grupa (14. i 16.) grade stabilna parna oksidaciona stanja (ugljik(IV): CO2, silicijum(IV): SiO2, olovo(IV): PbO2; ugljik(II): CO, kalaj(II): SnCl2, olovo(II): PbSO4) a članovi neparnih grupa (13. 15. i 17.) su stabilni u neparnim (aluminijum(III): Al2O3; azot(V): HNO3; hlor(VII): HClO4)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * p
* r
* u
Grupe periodnog sistema elemenata |
| --- |
|  |
| 
1. grupa · 2. grupa · 3. grupa · 4. grupa · 5. grupa · 6. grupa · 7. grupa · 8. grupa · 9. grupa · 10. grupa · 11. grupa · 12. grupa · 13. grupa · 14. grupa · 15. grupa · 16. grupa · 17. grupa · 18. grupa |

 |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * p
* r
* u
Blokovi periodnog sistema elemenata |
| --- |
|  |
| 
s-blok · p-blok · d-blok · f-blok |

 |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * p
* r
* u
Hemijske serije |
| --- |
|  |
| 
Alkalni metali · Zemnoalkalni metali · Lantanoidi · Aktinoidi · Prelazni metali · Slabi metali · Polumetali · Nemetali · Halogeni elementi · Plemeniti plinovi |

 |
Empora iznad lukova bočnog broda, crkva sv. Demetija, Solun, 7. st.
Empora iznad lukova bočnog broda, Noyon, katedrala
**Empora** je naziv za galeriju koja se nalazi iznad bočnih brodova u građevinama bazilikalnog tlocrta, otvorenu prema središnjem brodu.

U početku uglavnom služi kao mjesto za žene i redovnice - matronej, a kasnije za dvor i odličnike.

Otvor empore prema glavnom brodu ili koru često nose stupovi s lukovima (arkade). Empora je nastala kao posljedica istočnjačkog shvaćanja o potrebi odvajanja ženskih od muških vjernika u sinagogama, džamijama i kršćanskim crkvama u kojima se mjestimice taj običaj sačuvao do danas.

Najstarije empore nalazimo u bazilikama, bizantskim crkvama (san Vitale, Ravena, oko 547. god.) i ranosrednjevjekovnim karolinškim crkvama (Aachen), no osobito je učestala u francuskim romaničkim crkvama od 11. st. nadalje, osobito u Normandiji, odakle je preuzimaju Englezi. Česte su i u romanici Porajnja i Lombardije.

Svojim raščlambama masivnih zidova, empore usmjeravaju razvoj crkvene arhitekture prema gotici, u kojoj su otvorene tribine, često kao triforiji povrh bočnih brodova jadan od tipičnih elemenata.

U gotičkim i baroknim crkvama na prostranoj empori obično iznad ulaza nalazi se pjavalište s orguljama.

Bilješke
--------

1. ↑  Damjanov / Radulić 1967
2. ↑  Batušić 1962, 198
3. ↑  Batušić 1962, 198
4. ↑  Müller/Vogel 1999, 269
5. ↑  Batušić 1962, 198-199
6. ↑  Batušić 1962, 199
7. ↑  Batušić 1962, 199

Literatura
----------

* Batušić 1962 – Batušić, Slavko: Empora, Enciklopedija likovnih umjetnosti, sv. 2, Zagreb, 1962. str. 198-199
* Damjanov / Radulić 1967 - Damjanov, Jadranka; Radulić, Ksenija: Empora, Umjetnost (Likovne umjetnosti), 3. izdanje, Zagreb, 1967. str. 71
* Müller/Vogel 1999 - Werner Müller; Gunther Vogel: Atlas arhitekture 1, preveo Milan Pelc, Zagreb, 1999. str. 265, 269, 271

Galerija
--------

* Praški stari grad, bazilika sv. JurjaPraški stari grad, bazilika sv. Jurja
* Empora katedrale Notre Dame u Parizu, pogled iz glavnog broda Empora katedrale Notre Dame u Parizu, pogled iz glavnog broda
* Empora dvorske kapela u VersillesuEmpora dvorske kapela u Versillesu
* Višekatna empora, Gospina crkva, DresdenVišekatna empora, Gospina crkva, Dresden
* Empora koju koriste redovnice, Samostan Habsthal, St. StephanusEmpora koju koriste redovnice, Samostan Habsthal, St. Stephanus
**Enmerkar** je, prema Sumerskom popisu kraljeva, bio graditelj Uruka u drevnom Sumeru, te vladao "420 godina" (ili 900 prema nekim kopijama).

Popis kraljeva navodi da jke donio službeno kraljevanje iz grada E-ana, nakon što mu je otac Mesh-ki-ang-gasher, sin Utuov, had "ušao u more i nestao." 

Enmerkar je poznat kao junak nekoliko sumerskih legendi, od kojih je najpoznatija *Enmerkar i Gospodar Aratte*, gdje se spominje priča o tome kako su različiti jezici zbunili čovječanstvo. U njoj se naziva 'sinom Utua' (sumerskog boga sunca). Osim što je osnovao Uruk, spominje se kako je sagradio hram u Eriduu, te mu se čak pripisuje izum pisma - a za što je svrha bila prijetiti Aratti da mu se pokori. 

David Rohl tvrdi da postoje paralele između Enmerkara, osnivača Uruka, i Nimroda Lovca, osnivača Ereča (biblijsko ime Uruka) u Knjizi postanka i graditelja Kule Babilonske u post-biblijskim legendama. Rohl je čak pretpostavio da je Eridu kraj Ura bio prvotna lokacija biblijskog Babilona, te da je tamo pronađeni nedovršeni zigurat, najstariji i najveći u mezopotamiji, bio biblijska kula

Povezano
--------

* Historija Sumera
* Mezopotamska mitologija

Izvori
------

1. ↑  *Legends: The Genesis of Civilization* and *The Lost Testament* by David Rohl

Vanjske veze
------------

* ETCSL - Texts and translations of Enmerkar legends (alternate site)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Mesh-ki-ang-gasher**  |  **Ensi od Uruka** rani 3. milenijum pne. ili legenda | Slijedi: **Lugalbanda**  |

  



| Sumerski vladari | Kip Gudea, princa Lagaša. |
| --- | --- |
| Alulim | Alalngar | En-men-lu-ana | En-men-gal-ana | Dumuzid Pastir | En-sipad-zid-ana | Emmeduranki | Ubara-Tutu | Ngushur | Kullassina-bel | Nangishlishma | En-tarah-ana | Babum | Puannum | Kalibum | Kalumum | Zuqaqip | Atab | Mashda | Arwium | Balih | En-me-nuna | Melem-Kish | Barsal-nuna | Zamug | Tizqar | Ilku | Iltasadum | Mesh-ki-ang-gasher | Dumuzid Ribar | Ur-Nungal | Udul-kalama | La-ba'shum | Mesannepada | Kubaba | Ur-Zababa | Elulu | Eannatum | En-anna-tum I | Tirigan | Puzer-Mama |
*Za ostale upotrebe, v. Dedina.*

  
Koordinate: 41° 32′ 35" SGŠ, 22° 25′ 33" IGD

**Dedino** (mak. *Дедино*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Dedino je u sastavu opštine Konče.

Prirodni uslovi
---------------

Dedino je smešteno u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Radovišta, naselje je udaljeno 15 kilometara južno.

Naselje Dedino se nalazi u istorijskoj oblasti Lukavica. Naselje je položeno u nevelikoj dolini, na približno 600 metara. Iznad sela se zidiže planina Smrdeš.

Mesna klima je kontinentalna, sa uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Dedino je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 716 stanovnika.

Pretežno stanovništvo su etnički Makedonci. 

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.konce.gov.mk Zvanična stranica opštine Konče

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Konče |
| --- |
| **Konče** • 
Gabrevci • 
Garvan • 
Gornja Vraštica • 
Gornji Lipović • 
Dedino • 
Donja Vraštica • 
Donji Lipović • 
Donji Radeš • 
Zagorci • 
Lubnica • 
Negrenovci • 
Rakitec • 
Skoruša |
**Carajá** (Karajá; izgovor karaža), pleme američkih Indijanaca iz istočnog Brazila, nastanjeno uz rijeku Araguaiu (otok Ilha do Bananal) u državi Goiás i Tocantins. Carajá, Karajá ili Karajá, srodni su plemenskim skupinama Xambioá i Javahé, sa kojima čine jezičnu porodicu Carajan, velika porodica Macro-Ge. 

Carajá žive u stalnim naseljima, u kućama prekrivenih slamom. Bave se obrađivanjem zemlje i ribolovom. Njihov otok dug je više od 200 kilometara i imaju na njemu nekoliko sela. Prema Evi Lips uzgajaju deset vrsta kukuruza i četiri vrste manioke, a glavna hrana im je riba. Ribu love lukom i strijelom, otrovom, vršama i harpunama. Lov je Karažama bitan samo za jednu stvar, a to je perje, iz kojega proizvode svoj nakit.

Odjeća Karaža se oskudna. Nose zbog toga mnogo nakita, a muškarci buše donju usnu kroz koju objese labret koji ponekad visi sve do ispod prsiju. Prepoznatljiva plemenska oznaka je tetovirani kružić ispod svakog oka (vidi).

Karaže su šamanisti. Slično Bušmanima šaman posjeduje maleni luk-sibate (Eva Lips, Indijanci), koji na vršku ima dva zmijska zuba. Strijela iz tog luka, kao i ona iz bušmanskog pištolja, odapeta u smjeru neprijatelja dovest će do toga da će ovaj oboliti od neizlječive bolesti.

* 
* mythical being

Vanjske poveznice
-----------------

Carajá
**Emil Glad** (1929. Nova Kapela - 28. kolovoza 2009. Zagreb) bio je hrvatski glumac, član Gradskog dramskog kazališta Gavella u kojem je glumio od 1954. do 1994. godine, kada je otišao u mirovinu.

Uloge
-----

* **Clow** u *Svršetku igre* Samuela Becketta,
* **Ževakin** u *Ženidbi*, Nikolaja Vasiljeviča Gogolja
* **Jesenski** u *U logoru* Miroslava Krleže,
* **Milord Runebif** u *Lukavoj udovici* Carla Goldonia ,
* **Kardinal Bellarmin** u *Životu Galilejevom*Bertolta Brechta,
* **Tournel** u *Bubi u uhu* Georgesa Feydeaua,
* **General Etienne Lonsegur** u *Victoru ili djeci na vlasti*,
* **Kuligina** u *Tri sestre* Antona Pavloviča Čehova.

Za tumačenje *Biskupa* u Marinkovićevoj Gloriji, dobio je 1996. godine vjesnikovu nagradu *Dubravko Dujšin*. Glumio je i u radio-dramama, filmovima i TV-serijama. Hrvatska će ga publika pamtiti po ulozi *ujaka Fleka* u seriji za djecu Smogovci kao i po jednoj od posljednjih uloga *Franje* u humorističnoj seriji *Naši i vaši*.

Crtani film
-----------

Emil Glad je poznat kao glumac koji je posuđivao glas za likove u crtanim filmovima, među ostalim u Čarobnjakovu šeširu, Čudnovatim zgodama šegrta Hlapića, Čudesnoj šumi...
| Erta Ale |
| --- |
| Erta Ale u maju 2008 |
| Nadmorska visina: | 613 |
| Mesto: | Regija Afar,  Etiopija |
| Koordinate: | 13°36′N 40°40′E﻿ / ﻿13.600°N 40.667°E﻿ / 13.600; 40.667 |
| Topo. mapa: | Erta Ale na karti EtiopijaErta AleErta AlePozicija vulkana Erta Ale na karti Etiopije |
| Tip: | štitasti vulkan |
| Poslednja erupcija: | 2010 (traje i dalje) |

**Erta Ale** je aktivni bazaltni štitasti vulkan na sjeveroistoku Etiopije, u Regiji Afar, blizu granice s Eritrejom. To je vulkan visok 613 metara, ali kako se uzdiže iz Afarske depresije (ispod morske razine) spada u relativno niske vulkane.

Erta Ale na svom vrhu ima jedno a kojiput i dva lavina jezera, jedno od njih je jedno od najdugovječnijih (od 1906) na svijetu. Na lokalnom afarskom jeziku Erta Ale znači "planina koja se dimi", a spilju na planini sa južne strane, sa koje se obično cijedi lava, lokalno stanovništvo zove "ulaz u pakao".

Posljednja velika erupcija, sa potresom dogodila se 25. 9. 2005. pri čemu je nastradalo 250 grla stoke, a većina stanovnika evakuiranaLava iz vulkanskog jezera je potekla i u augustu 2007. natjeravši ljude u bijeg, tad je dvoje proglašeno nestalim.

Izvori
------

1. 1 2  Erta Ale(vnum=0201-08)pristupljeno 22. 2. 2009.
2. ↑  "Focus on Ethiopia, September 2005", UN-OCHA. pristupljeno 25. februara 2009.
3. ↑  Fears after volcano in Ethiopia, BBC News, 15. 8. 2007. (pristupljeno: 15. 8. 2007.)

Vanjske veze
------------

***Erta Ale*** na Wikimedijinoj ostavi

* Fotografije sa ekspedicija u novembru i decembru 2009 (`en`)
* Fotografije sa ekspedicije na Erta Ale i Danakilsku pustinju u februaru 2008. (`en`)
* BBC-jev članak o vulkanu Erta Ale (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315128323
* LCCN: sh85044732
* SUDOC: 20091071X

 |
**Erulia** (Taiwano, Tabaino, Tajuano, Taiguano, Taibano; sami sebe nazivaju Eduria), pleme američkih Indijanaca srodno Barasánama, porodica tucanoan, naseljeno na rijekama Pirá-Paraná i río Cananarí u kolumbijskom departmanu Vaupés. Erulie sami sebe nazivaju Eduria, a smatraju da potječu od mitske anakonde koja je iznesla pet jaja kada je prolazila rijekom Pirá-Paraná. Od ovih pet jaja poteklo je pet tamošjih plemena, a jedno od njih su i oni sami. Erulie prakticiraju za taj kraj karakterističnu svečanost "Yuruparí". Nastambe su im tipične maloke. Organizirani su u 14 patrilinearnih klanova, a temeljna socijalna organizacija je nuklearna obitelj. Ekonomiju im sačinjava lov, ribolov, sakupljanje i hortikultura. Preostalo ih je tek dvadesetdvoje (19; Arango & Sánchez 1998 ); među Indijancima Barasana, Tatuyo y Kawiyarí.

Izvori
------

1. ↑  Taiwano
2. ↑  „Tukano". Arhivirano iz originala na datum 2011-07-17. Pristupljeno 2011-07-17.

Literatura
----------

* Correa, François, Los taiwano y la organización socio-económica entre las comunidades indígenas del río Pira-Paraná. Boletín de Antropología 5/1. Medellín. 1983.
* Correa, François, Espacio y territorio en la organización social taiwano. Tesis del Departamento de Antropología. Bogotá: Universidad Nacional de Colombia. 1981.