**Starogruzijski jezik** (ენაჲ ქართოჳლი, transliterirano: *enay metodi*), književni je jezik srednjovjekovne Gruzije, koji se pojavio u 5. stoljeću. Trenutno se koristi kao jezik štovanja u Gruzijske pravoslavne Crkve i obostrano je razumljiv izvonim govornicima gruzijskog jezika. Starogruzijski jezik kasnije se razvio u srednjevjekovni gruzijski jezik, koji se pak razvio u moderni gruzijski jezik u 18. stoljeću.

Periodizacija
-------------

Unutar starogruzijskog razlikuju se dva razdoblja: rani starogruzijski (5. - 8. stoljeće) i klasični starogruzijski (9. - 11. stoljeće). U ranom starogruzijskom zastupljena su dva dijalekta: *khanmet'i* (ხანმეტი,5. do 7. stoljeće) i *haemet'i* (ჱაემეტი, 7. - 9. stoljeće), nazvani su tako prema prisutnosti prefiksa subjekta 2. lica i objekta 3. lica i*kh-* i *h-* u verbalnoj morfologiji, gdje klasični starogruzijski ima *h-* i *s-* ili ih kao takvih nema.

Tekstovi
--------

Korpus ranih starogruzijskih tekstova ograničene je veličine. Sastoji se od desetak natpisa i osam rukopisa koji sadrže vjerske tekstove. Literatura na klasičnom starogruzijskom ima širi opseg, uključujući filozofska i historiografska djela.

Pismo
-----

Starogruzijski napisan je vlastitim abecednim pismom, poznatim kao *Asomtavruli* - "velika slova". Abeceda je gotovo fonetska i pokazuje izvrsno "uklapanje" između fonema i grafema. Jasno je oblikovan po uzoru na grčku abecedu, prikazuje u osnovi isti abecedni redoslijed i sa slovima koja predstavljaju negrčke foneme okupljene na kraju. Osim slova za gotovo sve gruzijske foneme, abeceda sadrži i tri slova koja predstavljaju grčke foneme koji nisu pronađeni u gruzijskom (ē, ü i ō). Čini se da su većina pojedinačnih slova potpuno neovisni dizajni, a samo se nekoliko njih temelji izravno na njihovim grčkim parnjacima (usp. grčki **Φ Θ Χ** [pʰ tʰ kʰ], asomtavruli **Ⴔ Ⴇ Ⴕ**).

Starogruzijski Asomtavruli alfabet| Grčki | Α | Β | Γ | Δ | Ε | Ϝ | Ζ | Η | Θ | Ι | Κ | Λ | Μ | Ν | (Ξ) | Ο | Π | (Ϙ) | Ρ |
| Asomtavruli | **Ⴀ** | **Ⴁ** | **Ⴂ** | **Ⴃ** | **Ⴄ** | **Ⴅ** | **Ⴆ** | **Ⴡ** | **Ⴇ** | **Ⴈ** | **Ⴉ** | **Ⴊ** | **Ⴋ** | **Ⴌ** | **Ⴢ** | **Ⴍ** | **Ⴎ** | **Ⴏ** | **Ⴐ** |
| Transliteracija | a | b | g | d | e | v | z | ē | t | i | k’ | l | m | n | y | o | p’ | zh | r |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Grčki | Σ | Τ | Υ | Φ | Χ | (Ψ) | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | Ω |  |
| Asomtavruli | **Ⴑ** | **Ⴒ** | **Ⴣ** | **Ⴔ** | **Ⴕ** | **Ⴖ** | **Ⴗ** | **Ⴘ** | **Ⴙ** | **Ⴚ** | **Ⴛ** | **Ⴜ** | **Ⴝ** | **Ⴞ** | **Ⴤ** | **Ⴟ** | **Ⴠ** | **Ⴥ** |  |
| Transliteracija | s | t’ | ü | p | k | gh | q’ | sh | ch | ts | dz | ts’ | ch’ | kh | q | j | h | ō |  |

Pravopis
--------

Starogruzijski pravopis je prilično dosljedan, u smislu da se ista riječ obično piše na isti način u svim slučajevima. Pravopis je gotovo fonetski, pri čemu su gotovo svi fonemi predstavljeni samo jednim slovom. Izuzeci su opisani u nastavku.

### Samoglasnik *u*

Najuočljivija iznimka od pravila da se svaki fonem piše "onako kako ga čuješ" je samoglasnik *u*, koji je dosljedno napisan s digrafom ოჳ <OÜ>, na primjer პოჳრი <p'oüri> p'uri „kruh". Ta je upotreba očito usvojena iz grčkog pravopisa, koji piše u kao ου. U kasnijoj Nuskhuri pismu, izvorni se digraf ⴍⴣ〈oü〉spojio u jedno slovo ⴓ〈u〉 (moderno Mkhedruli pismo უ ). Zatim je osmišljen odgovarajući jednoslovni asomtavruli parnjak Ⴓ ; ovo slovo nije bilo dio izvorne abecede i nije se koristilo u staro-gruzijskom razdoblju.

### Poluglas *w*

Poluglas w piše se na dva načina, ovisno o položaju u riječi. Kad se dogodi neposredno nakon suglasnika, zapisuje se digrafom ႭჃ〈oü〉, na primjer ႹႭჃႤႬ〈choüen〉*chwen* "mi", ႢႭჃႰႨႲႨ〈goürit'i〉*gwrit'i* "grlica". Digraf ოჳ <OÜ> tako predstavlja i W i U , bez razlike u pisanju, na primjer ქოჳთი <khoüti> *khuti* "pet" vs. ექოჳსი <ekoüsi> *ekwsi* "šest".

U svim ostalim položajima w se piše slovom Ⴅ〈v〉, na primjer ႧႭႥႪႨ〈tovli〉*towli* "snijeg", ႥႤႪႨ〈veli〉*weli* "polje", ႩႠႰႠႥႨ〈k'aravi〉*k'arawi* "šator".

Dva pisanja w jasno predstavljaju alofonsku varijaciju poput one koja je opisana za moderni gruzijski jezik, između [w] u postkonsonantnom položaju i [ʋ] ili [β] u drugim položajima. U modernom gruzijskom pravopisu (koji je standardiziran 1879. godine) i [w] i [ʋ / β] dosljedno se pišu sa ვ〈v〉, a pisanje Ⴅ〈v〉 umjesto očekivanog ჃႭ〈oü〉 nalazi se i u starogruzijskom - ႠႣႥႨႪႨ〈advili〉(*advili* - „lako"), ႷႥႤႪႨ〈q'veli〉(*kueli* - „sir"). Iznimka je ႰႥႠ〈rva〉(*rua* - "osam").

### Poluglas *y*

Početni samoglasnik *i-* u slučaju sufiksa realizira se kao *y-* nakon samoglasnika, a ovaj alofonski *y* ima svoje slovo u abecedi, na primjer ႣႤႣႠჂ ႨႤႱႭჃჂႱႠ〈deday iesoüysa〉*deda-y iesu-ysa*, fonetski/ deda-i iesu-isa / (majka-NOM Isus-GEN) "Isusova majka".

### "Grčka" slova

Abeceda Asomtavruli sadrži tri slova koja nisu potrebna za pisanje izvornih riječi: Ⴡ〈ē〉, Ⴣ〈ü〉 i Ⴥ〈ō〉. Oni su dodani abecedi kako bi se omogućila transkripcija grčkih imena i posuđenica slovom za slovo. Doista su se povremeno koristili za pisanje grčkih samoglasnika ē (ēta), ü (ypsilon) i ō (ōmega). Kako su ti samoglasnici strani gruzijskom, u stvarnom su ih izgovoru zamijenili ey , wi i ow , što se može zaključiti iz starih varijanti pravopisa i iz odgovarajućih modernih oblika. Na primjer, napisan je grčki ΑἴγυπτοςႤႢჃႮႲႤ〈egüp't'e〉*egwip't'e* "Egipat" (usp. Moderni gruzijski ეგვიპტე *egvip't'e*).

U domaćim riječima, slovo Ⴥ〈ō〉 uglavnom se koristilo za pisanje vokativne čestice, na primjer Ⴥ ႣႤႣႨႩႠႺႭ〈ō dedik'atso〉*o dedik'atso* "o ženo!"

S druge strane, slova Ⴡ〈ē〉 i Ⴣ〈ü〉 često su se koristila u pravopisu domaćih riječi, kao kratki način predstavljanja sekvenci ey i wi , na primjer ႫႤႴჁ〈mepē〉*mepey* "kralj", Wine〈ghünoy〉*ghwinoy* "vino". Pravopis se tako može razlikovati unutar paradigme, na primjer ႱႨႲႷႭჃႠჂ〈sit'q'oüay〉*sit'q'wa-y* "riječ" (nominativni slučaj) nasuprot ႱႨႲႷჃႱႠ〈sit'q'üsa〉*sit'q'w-isa* (genitiv). Sljedovi ey i wi također se može biti napisane u cijelosti , na primjer, ႫႤႴႤჂ〈mepey〉*mepey*, ႶႭჃႨႬႭჂ〈ghoüinoy〉*ghwino*y "vino" (također ႶჃႨႬႭჂ〈ghüinoy〉, mješoviti pravopis).

Literatura
----------

* Aronson, Howard J. (1997). Gruzijska fonologija. U Alan S. Kaye. Fonologije Azije i Afrike. Sv. 2, jezero Winona, Indiana: Eisenbrauns. ISBN 1-57506-018-3.
* Fähnrich, Heinz (2007.). Karta etimološki rječnik. Leiden: Brill. ISBN 978-9004161092.
* Fähnrich, Heinz (2012). Gruzijski jezik. Leiden: Brill. ISBN 978-9004219069.
* Schanidse, Akaki (1982). Gramatika alžirskog jezika. Vrste nastavnih materijala za gruzijski jezik, sv. 24. Prijevod. Heinz Fähnrich. Tbilisi: Državno sveučilište.
* Tuite, Kevin (2008). Rani gruzijski. U Roger D. Wood. Drevni jezici Male Azije. Cambridge: CUP (str. 145–165). ISBN 978-0521684965.