recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Modalna logika** je vrsta formalne logike, nastala šezdesetih godina XX veka sa ciljem da proširi iskaznu i predikatsku logiku i da obuhvati modalne operatore. Reč *modalno* u ovom slučaju se odnosi na modalitete koji kvalifikuju neki iskaz. Na primer, iskaz "Milan je srećan" može da se kvalifikuje iskaz "Milan je često srećan", gde reč "često" ima funkciju modaliteta koji određuje učestalost stanja. Drugim rečima, modalne logike su logike iznijansirane istine.

Formalno, modalna logika predstavlja modalitete pomoću modalnih operatora. Na primer, "Možda će danas padati kiša" i "Moguće je da će danas padati kiša" iskazuju samo jednu mogućnost. U modalnoj logici ovo predstavljamo kao operator "Moguće", koji ide uz rečenicu "Danas će padati kiša".

Jezik modalnih logika nastaje proširivanjem jezika klasične logike unarnim operatorima {\displaystyle \square } (operator necesitacije, čita se kao "nužno") i operatora {\displaystyle \diamond } (operator mogućnosti, čita se "moguće"). Svaki od operatora se može predstaviti preko drugog na sledeći način:

{\displaystyle \diamond \alpha =\_{def}\neg \square \neg \alpha },

{\displaystyle \square \alpha =\_{def}\neg \diamond \neg \alpha }.

Dakle, *Moguće* je da će danas padati kiša, ako i samo ako *nije nužno* da danas *neće* padati kiša. Slično, *Nužno* će padati kiša danas, ako i samo ako *nije moguće* da danas *neće* padati kiša. Alternativni simboli za modalne operatore su "L" za operator necesitacije i "M" za operator mogućnosti.

Literatura
----------

* Ognjanović, Z. Krdžavac, N. (2004) *Uvod u teorijsko računarstvo*, Beograd - Kragujevac.
**Robert Kelly "Rob" Thomas** (Landstuhl, 14. veljače 1972.), američki je pjevač, prethodno frontmen sastava Matchbox Twenty.

Životopis
---------

Thomas je već s 13 godina, čuvši sastav Genesis na turneji *Invisible Touch Tour*, otkrio svoju strast prema glazbi.

Prethodno solo karijeri, Thomas je bio glavni vokalist sastava Matchbox Twenty i Tabitha's Secret, a takošer je poznat i kao vokalist i tekstopisac vekikog hita Carlosa Santane, *Smooth*, sa Santanina albuma *Supernatural* iz 1999. 

Američki *Songwriters Hall of Fame* 2004. mu je dodijelila prvu nagradu za mlade tekstopisce s velikim utjecajem na američku glazbu. 

19. travnja 2005. nakon navodnog raspada matchbox twenty, izdao je solo album *...Something to Be*, najavljen singlom Lonely No More. Album je odmah po izlasku bio najprodavaniji u SAD, a singl je polučio izniman uspjeh, zauzevši šesto mjesto ljestvice najprodavanijih singlova. Trenutni singl, This Is How a Heart Breaks, također polučuje umjeren uspjeh.

Thomas je suprug Marisol Maldonado od 1999. a ima i sina Maisona Averyja iz bivše veze. visok je 1.75 m, omiljeni glazbenici su mu Kurt Vonnegut i Tom Robbins, a najvećom inspiracijom smatra Stevea Burryja.

Diskografija
------------

### Albumi

* *...Something to Be* (2005.)
* *Cradlesong* (2009.)

### Singlovi

* Smooth (1999. duet sa Carlosom Santanom)
* Lonely No More (2005.)
* This Is How A Heart Breaks (2005.)

Vanjske poveznice
-----------------

Službene web-stranice Roba Thomasa



***Rob Thomas*** na Wikimedijinoj ostavi
**Monte Arci** je izolirani masiv vulkanskog porijekla u Oristanskoj provinciji na Sardiniji u Italiji.

Geografija
----------

Masiv se uzdiže iznad doline Uras po teritoriju općina Marrubiu, Santa Giusta, Villaurbana, Palmas Arborea, Usellus, Villaverde, Pau, Ales, Morgongiori i Siris.

Najviši vrh masiva je Trebina Longa sa svojih 812 m, a odmah do nje uzdiže se Trebina Lada (703 m) i Corongiu de Sizoa (463 m). Plašt masiv sastavljen od bazaltnih odljevaka lave leži na kosturu od trahita i ima brojne drevne vulkanske otvore iz kojih se cijedila lava za pliocena i kvartara. Tokom historije masiv je bio od velike važnosti zbog bogatih naslaga opsidijana. Taj staklasti mineral koji se puno koristio u prahistoriji za izradu alata i oružja. Bio je vrlo rijedak po Mediteranu i bilo ga je još samo po Pontinskim otocima, na Liparima, Pantelleriji i po otocima Egejskog mora. Opsidijanu i njegovoj obradi je posvećen muzej, otvoren u mjestu Pauu.

Najveći dio masiva pokriven je hrastovim šumama, ali ima i šuma hrasta plutnjaka, hrasta medunca i tipične mediteranske makije. Jedna od najvećih i najljepših šuma hrasta crnike je Acua Frida u Općini Ales, koja je poznata i po brojnim izvorima. Danas je najveći dio Monte Arcija proglašen regionalnim parkom prirode.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Regional Natural Park of Monte Arci*" (engleski). Sardegnaturismo. Pristupljeno 11. 4. 2016. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Monte Arci*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Regional Natural Park of Monte Arci* na portalu Sardegnaturismo[*mrtav link*] (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 248607368

 |
**Srbi** imaju dugu istoriju na teritoriji današnje **Albanije**. U srednjem veku teritorija Albanije pripadala je Srpskom carstvu, dok je Skadar bio prestonica više srednjovekovnih srpskih država. Prema poslednjem popisu nacionalnih manjina u Albaniji iz 1989. godine oko 100 Srba i Crnogaraca živi u Albaniji. Međutim, prema nezvaničnim izvorima u Albaniji ima 10.000  ili čak 40.000 Srba. Srba u Albaniji ima najviše u Skadru i okolini. Nekadašnji SUP SFR Jugoslavije uspeo je da prikupi informacije da u centralnoj Albaniji (okolina Elbasana i Berata) ima Srba starosedelaca, tj ostataka stanovništva nekadašnjih srpskih država Kneza Jovana Vladimira, Kralja Milutina i Cara Dušana. Osim njih u Albaniji ima srpskog stanovništva, potomaka odbeglih komunista koji su bili verni SSSR-u i koji se nisu priklonili režimu Josipa Broza, nego Staljinu (Informbiro). Ipak najveći broj njih je asimiliran tokom vladavine Kralja Zoga i komunističkog diktatora Envera Hodže.

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2007-06-11. Pristupljeno 2012-06-27.
2. ↑

Spoljašnje veze
---------------

* Projekat Rastko - Skadar Arhivirano 2012-12-29 na Wayback Machine-u
* Vladika Longin: 30000 naših u Albaniji se okreće pravoslavlju („Večernje novosti", 4. februar 2012)
Suvremeni spomenik žrtvama političke represije u Orelskom zatvoru.
**Strijeljanje političkih zatvorenika Orelskog zatvora** (rus. *Расстрел политзаключённых Орловской тюрьмы* ), poznato i kao **Medvjedevsko strijeljanje** (rus. *Медведевский расстрел*) ili **Orelsko strijeljanje** (rus. *Орловский расстрел*) je naziv za masovno ubistvo, odnosno likvidaciju 157 političkih zatvorenika koje su izvršili pripadnici sovjetske tajne policije NKVD 11. septembra 1941. godine u Medvjedevskoj šumi nedaleko od grada Orela u današnjoj Rusiji. Žrtve su u pravilu bile bivši sovjetski partijski i državni funkcionari, odnosno istaknuti strani komunisti koji su za vrijeme Velike čistke krajem 1930-ih na montiranim procesima bili optuženi za "antisovjetske" i "kontrarevolucionarne" aktivnosti i osuđeni na dugogodišnje zatvorske kazne, a koje su izdržavali u Orelskoj centrali, kaznionici nedaleko od Orela. Do strijeljanja je došlo nekoliko mjeseci nakon početka njemačke invazije na SSSR i velikih poraza Crvene armije, nakon koje se počelo ozbiljno sumnjati u opstanak SSSR i Staljinovog režima; strijeljanje je, pak, izvedeno temeljem specijalnih ovlasti koje je NKVD dobio izbijanjem rata, odnosno nakon pisma koje je tadašnji šef NKVD Lavrentij Berija nekoliko dana ranije poslao Staljinu, optuživši osuđenike Orlovske centrale kako "šire defetističku propagandu" te predloživši da se njih 170 strijeljaju. Dva dana kasnije je protiv 161 osobe sa liste smrtnu kaznu izrekao Vojni kolegij Vrhovnog suda SSSR; kada je kazna tri dana kasnije izvršena, ispostavilo se da su neke od osoba sa liste već umrle ili bile premještene u druge zatvore. Među žrtvama su najistaknutije bile nekadašnji ukrajinski komunistički vođa Hristijan Rakovski, eserska revolucionarka Marija Spiridonova, Trockijeva sestra Olga Kamenjeva te njemački matematičar Fritz Noether. Strijeljanje je izvedeno brzo i efikasno, usprkos toga što je Orel bio ratna zona, odnosno izložen njemačkom bombardiranju. Leševi su sahranjeni u šumi; iako su Nijemci zauzeli Orel 1. oktobra, te kasnije Orelsku kaznionicu koristili kao vlastiti logor, nisu uspjeli pronaći mjesto likvidacije. Decenijama kasnije, pred kraj postojanja SSSR-a, sve su smrtne presude poništene, a pogubljeni zatvorenici formalno rehabilitirani. 11. septembra 1990. godine su lokalne vlasti zatvorenicima Orelske centrale, uključujući pogubljene u pokolju, podigle spomenik.
**Luis Rafael de la Trinidad Otilio Ulate Blanco** (Alajuela, 25. kolovoza 1891. - San José, 27. listopada 1973.) je bio kostarikanski političar i novinar koji je od 1949. do 1953. godine obnašao dužnost predsjednika Kostarike. 

Ulate Blanco je bio francuskog porijekla s majčine strane. Iako se nikada nije ženio, imao je dvije kćeri iz otvorene veze s Haydée Rojas Smith. 

Kada je Ulate 1948. godine pobijedio na predsjedničkim izborima, kostarikanski zakonodavac je izglasao poništenje tih izbora u korist njegova protukandidata, Rafaela Ángela Calderóna Guardije. Taj je potez bio direktan povod građanskom ratu kojeg je predvodio José Figueres Ferrer. 

Svoju političku karijeru, Ulate je počeo kao novinar u časopisu *La Tribuna* i vlasnik časopisa *Diario de Costa Rica*, tada glavnog časopisa u zemlji, odakle je vodio sve svoje političke kampanje. Kao predvodnik opozicije, 1948. godine pobijedio je na predsjedničkim izborima. 

Kada je, nakon građanskog rata, Ulate konačno počeo služiti svoj mandat, pokazao je izrazitu vještinu u rješavanju ekonomskih problema, području na kojem je proveo niz reformi. Utilo je također zaslužan za davanje prava glasa ženama i za prikupljanje sredstava za izgradnju Zračne luke Juan Santamaría. Ipak, mnoga njegova postignuća će, kasnije, sebi pripisati kasniji predsjednici. Kada je posjetio kaznionicu na otoku San Lucas, Ulate je naredio puštanje poznatog ubojice, Beltrána Cortésa, iz neuobičajeno otvorene i zaštićene ćelije u koju ga je smjestio predsjednik León Cortés Castro te ga je smjestio s ostalim zatvorenicima.

| * p
* r
* u
Šefovi države i predsjednici Kostarike |
| --- |
| 
* Juan Mora Fernández
* Gallegos
* Carrillo
* Joaquín Mora
* Aguilar
* Carrillo
* Morazán
* Pinto
* Alfaro
* Oreamuno
* Gallegos
* Alfaro
* Castro
* Miguel Mora
* Juan Mora Porras
* Montealegre
* Jiménez Zamora
* Castro
* Jiménez Zamora
* Carranza
* Guardia
* Esquivel Sáenz
* Herrera
* Guardia
* Lizano
* Fernández
* Soto
* Rodríguez Zeledón
* Yglesias
* Esquivel Ibarra
* González Víquez
* Jiménez Oreamuno
* González Flores
* Tinoco
* Quirós
* Aguilar
* Acosta
* Jiménez Oreamuno
* González Víquez
* Jiménez Oreamuno
* Cortés
* Calderón Guardia
* Picado
* Figueres Ferrer
* Ulate
* Figueres Ferrer
* Echandi
* Orlich
* Trejos
* Figueres Ferrer
* Oduber
* Carazo
* Monge
* Arias
* Calderón Fournier
* Figueres Olsen
* Rodríguez Echeverría
* Pacheco
* Arias
* Chinchilla
* Solís
* Alvarado

 | State flag of Costa Rica |
**Petar Jovanović** (svetovno: **Pavle**; Ilok, 18. februar 1800 — Sremski Karlovci, 22. septembar 1864) je bio mitropolit beogradski 1833—1859.

Biografija
----------

Od 1819. do 1829. godine je bio profesor Karlovačke gimnazije, a od 1830. godine je bio sekretar najvišeg narodnog suda u Kragujevcu, pa sekretar kneževe kancelarije. Na insistiranje kneza Miloša Obrenovića zakaluđerio se i postao mitropolit. U taj čin hirotonisao ga je carigradski patrijarh Grigorije.

Uredio je crkvu u Srbiji i njenu administraciju. Bio je prvi predsjednik školske komisije, radio je na organizovanju osnovne nastave u Srbiji i starao se o pisanju udžbenika. 1836. godine je osnovao bogosloviju u Beogradu, te godine donet je i crkveni ustav.

Mitropolit Petar Jovanović je, zbog umešanosti u međudinastičke borbe u Srbiji, nakon povratka kneza Miloša na vlast 1858. kao protiv Obrenovićevac bio prinuđen da podnese ostavku 1859. godine. Posle toga je otišao u karlovačku mitropoliju i postao je episkop gornjokarlovački. Umro je 1864. godine.

Eksterni linkovi
----------------

* Biografija na sajtu SANU

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Melentije** | **mitropolit beogradski1833—1859.** | Nasljednik:**Mihailo** |

1. ↑  Grigorije Mikić, Srpska Crkva u kraljevini Srbiji i Staroj Srbiji i Makedoniji

  


p • r • uPoglavari Srpske pravoslavne crkve

**Žičko-pećki arhiepiskopi (1219-1337):**  
Sveti Sava • Arsenije I Sremac • Sveti Sava II • Danilo I • Joanikije I • Jevstatije I • Jakov • Jevstatije II • Sveti Sava III • Nikodim • Danilo II • Joanikije II
  
**Pećki patrijarsi (1346-1463):**  
Joanikije II • Sava IV • Jefrem • Spiridon • Danilo III • Sava V • Danilo IV • Kirilo • Nikon • Teofan • Nikodim II • Arsenije II
  
**Pećki patrijarsi (1557-1766):**  
Makarije Sokolović • Antonije Sokolović • Gerasim Sokolović • Savatije Sokolović • Jerotej Sokolović • Filip Sokolović • Jovan • Pajsije Janjevac • Gavrilo I Rajić • Maksim Skopljanac • Arsenije III Crnojević • Kalinik I • Atanasije I • Mojsije Rajović • Arsenije IV Jovanović • Joanikije III Karadža • Atanasije II Gavrilović • Gavrilo II Sarajevac • Gavrilo III • Vikentije Stefanović • Pajsije II Grk • Gavrilo IV Grk • Kirilo II • Vasilije Jovanović-Brkić • Kalinik II Grk
  
**Karlovački mitropoliti i patrijarsi (1690-1920):**  
Arsenije III Crnojević • Isaija Đaković • Sofronije Podgoričanin • Vikentije Popović • Mojsije Petrović • Vićentije Jovanović • Arsenije IV Jovanović • Isaija Antonović • Pavle Nenadović • Jovan Đorđević • Vićentije Jovanović Vidak • Mojsije Putnik • Stefan Stratimirović • Stefan Stanković • Josif Rajačić • Samuilo Maširević • Prokopije Ivačković • German Anđelić • Georgije Branković • Lukijan Bogdanović
  
**Beogradski mitropoliti (1831-1920):**  
Melentije Pavlović • Petar Jovanović • Mihailo Jovanović • Teodosije Mraović • Inokentije Pavlović • Dimitrije Pavlović
  
**Patrijarsi Srpske pravoslavne crkve (1920- ):**
  
Dimitrije • Varnava • Gavrilo (V) • Vikentije (II) • German • Pavle • Irinej
**Nacionalni park Galičica** je zaštićeno područje od 1958. god, na planini Galičici koja je dio Šarsko-Pindskog planinskog lanca u jugozapadnom dijelu Sjeverne Makedonije. Ovaj park obuhvata prostor između Ohridskog jezera na zapadu sa nivoom od 695 m. i Prespanskog jezera sa nivoom od 695 m. na istoku parka. Na jugoistoku graniči sa Nacionalnim parkom Prespa u susjednoj Albaniji.Površina parka je 22.750 ha. To je impoznatna geografska sredina sa najvišim vrhom Magaro (2.254 m) i vrhovima Lako Signoj (1.984 m.), Goga (1.737 m.) i dr. Administrativno pripadaju opštinama Ohrid i Resan.

Galičica je kraška planina, i zbog poroznosti svog terena, siromašna vodama. Ali zbog toga i vode iz Prespanskog jezera, daju vode Ohridskom jezeru. Oko polovina izvora kod Crkve svetog Nauma dobiva vodu ponornicama iz Prespanskog jezera.

Od velikog broja kulturno-istorijskih spomenika na teritoriji parka najznačajniji su: Manastir svetog Nauma, Crkva svete Bogorodice zahumske, arheološko nalazište na ostrvu Veliki grad i dr. Tokom Prvog svjetskog rata na području se nalazila linija Solunskog fronta.

Oko 2/3 površine parka nalazi se UNESCO-ovoj listi prirodne i kulturne svjetske baštine.
Portret Ruya Gonzálesa de Clavija
**Ruy Gonzáles de Clavijo** (umro 4. aprila 1412.), veleposlanik i putopisac u službi španjolskog kralja Henrika III. Kastiljskog. Godine 1403. započinje veliko putovanje Azijom, a krajnje odredište bio je Timurov dvor u Samarkandu (današnji Uzbekistan). Njegova politička misija u prijestolnici Timuridske Monarhije završila je neuspjehom budući da je Timur umro 1404. godine zbog čega Claviju nije bilo dozvoljeno poslati pismo kralju, no njegovi detaljni opisi smatraju se važnim europskim izvorom u proučavanju orijentalnih kultura kasnog srednjeg vijeka. Njegov putopis *Embajada a Tamorlán* izdan je u Španjolskog 1582. godine, a prvi se engleski prijevod pojavio 1859. zahvaljujući C. R. Markhamu iz londonskog društva Hakluyt.

Moderna izdanja
---------------

* (`es`) *La embajada a Tamorlán* (urednik: Francisco López Estrada), Madrid: Castalia, 1999.
* (`en`) *Embassy to Tamerlane* (prevoditelj: G. Le Strange), London 1928.

Vanjske veze
------------

* (`en`) Puni prijevod Clavijovih putovanja (C. R. Markham)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 93459295
* LCCN: n85055586
* ISNI: 0000 0001 1891 0019
* GND: 119099306
* SUDOC: 030071178
* BNF: cb12156090w (podaci)
* BIBSYS: 10018086
* NLA: 35810696
* NDL: 00441250
* NKC: jx20070713003
* BNE: XX937260
* CiNii: DA04565849
* CONOR.SI: 125528675

 |
*Za ostala značenja, v. Peta kolona (razvrstavanje).*
**Peta kolona** je izraz koji se koristi za veliku grupu ljudi koja potajno, ali masovno, organizirano i koordinirano provodi subverzivne djelatnosti protiv neke države ili režima, lažno se predstavljajući kao njegovi lojalni podanici i građani, a zapravo podržavajući stranu opciju ili neprijatelja. Izraz se najčešće koristi u kontekstu oružanog sukoba, odnosno opisuje pojedince ili grupe koji pomažu neprijatelju bilo kroz dostavljanje obavještajnih podataka, bilo kroz sabotaže ili terorističke akte koji za cilj imaju izazivanje konfuzije i demoralizacije u redovima branitelja.

Izraz potiče sa početka španskog građanskog rata, kada je nacionalistički general Emilio Mola 1936. u radio-proglasu građanima Madrida objavio kako na glavni grad, tada pod kontrolom republikanaca, marširaju četiri nacionalističke kolone, ali da u gradu postoji i peta, odnosno nacionalistički simpatizeri koji će republikancima udariti u leđa. Ta se prijetnja nije materijalizirala, jer su republikanske vlasti bile provele temeljitu čistku svih sumnjivih kadrova, a Madrid ostao pod vlašću republikanaca sve do samog kraja rata. Izraz je, međutim, ušao u vokabular republikanaca, a preuzeo ga je i američki književnik i novinar Ernest Hemingway iskoristivši ga za naslov svoje drame *Peta kolona*. Zahvaljujući tome se brzo proširio izvan španskih granica, pogotovo među pristašama pro-republikanske ljevice. 

Snažan poticaj korištenju izraza je dalo izbijanje drugog svjetskog rata, odnosno spektakularni uspjesi njemačke vojske na njenom početku, koji su vrlo često od savezničkih simpatizera i anti-osovinske propagande tumačeni kao posljedica podrivačke djelatnosti pete kolone. Kao meta sumnji u petokolonaštvo su najčešće uzimani pripadnici etničkih grupa povezanih sa Silama Osovine - Nijemci, Italijani, Japanci, Mađari, Bugari i dr. Te su sumnje često bile povod za pogrome (kao u Poljskoj 1939) ili protjerivanja (kao prisilna internacija japanskih Amerikanaca u koncentracione logore u SAD 1940-ih); navodno petokolonaštvo je u poratnoj Jugoslaviji poslužilo kao opravdanje za etničko čišćenje njemačkih folksdojčera i italijanskih esula. 

Izraz peta kolona je u svoj vokabular nakon rata uzela i desnica što za primjer mogu poslužiti SAD gdje su se u makartističkoj eri svi lijevo orijentirani intelektualci smatrali petom kolonom SSSR-a. U Hrvatskoj se na početku rata izraz *peta kolona* koristio kao eufemizam za građane srpske nacionalnosti, odnosno njihovim korištenjem se poticao vigilantizam koji je u nekim slučajevima prerastao u djelovanje eskadrona smrti.

Povezano
--------

* Subverzija
* Pogrom
* Teror
**Nacionalni park Toubkal** (arapski: اخنيفيس الوطني جبل) je nacionalni park na jugozapadu Maroka u planinskom masivu Visoki Atlas u Regiji Marrakesh-Safi.

Historija i karakteristike
--------------------------

Najviši vrh Sjeverne Afrike Toubkal, visok 4.165 metara, je svoje ime dobio je po prvom nacionalnom parku u Kraljevini Maroko, osnovanom 1942.
On je i najveća atrakcija nacionalnog parka, koji je pored tog poznat po skijanju zimi a ljeti po planinarenju.

Nacionalni park Toubkal prostire se na 380 km², udaljen 70 km južno od grada Marakeša.

Pored izuzetne bioraznolikosti, ovaj park nudi posjetiteljima šetnje po visoravnima i duž riječnih klisura sa kristalno čistom vodom.
Kao i svim ostalim zaštićenim područjima u Maroku, i Nacionalnim parkom Toubkal, upravlja resor za vode i šume - Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva, ruralnog razvoja, voda i šuma.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Parc National de Toubkal*" (francuski). Parc National de Toubkal. Pristupljeno 4. 6. 2020.
2. ↑  „*Jbel Toubkal*" (engleski). SummitPost. Pristupljeno 3. 6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Nacionalni park Toubkal*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Parc National de Toubkal* (`fr`)
**Westland** (en. za „Zapadna zemlja") ili **Tai Poutini** (maorski), je nacionalni park Novog Zelanda koji se prostire na 1.175 km² od najviših vrhova Južnih Alpi do divlje zapadne obale Južnog otoka. Osnovan je 1960. godine na stogodišnjicu dolaska Europljana u novozelandski distrikt Westland District (regija West Coast Region), na čijem jugu se nalazi.

U NP Westland Tai Poutini nalaze se znameniti ledenjaci Franz Josef (*Ka Roimata o Hinehukatere*) i Fox (*Te Moeka o Tuawe*), slikovita jezera i gusta šuma umjerenog pojasa, ali i brojni ostaci rudarskih gradova uz obalu, nastalih tijekom zlatne groznice 1864.-65. god.; danas gradovi duhova Ōkārito, Five Mile i Gillespies.

Duž glavne rasjeline (Main Divid) NP Westland Tai Poutini graniči s NP Mount Cook, s kojim, kao i s nacionalnim parkovima Mount Aspiring i Fiordland, čini cjelinu jugozapada Novog Zelanda, područje Te Wahipounamu koje se nalazi na popisu mjesta svjetske baštine u Oceaniji.

Danas park pruža mogućnost lova na jelene, divokoze i planinske koze (*Hemitragus*), te pristup stjenovitim lovištima helikopterom. Planinarima je na usluzi staza Copland koja vodi uzvodno uz rijeku Karangarua i prolazi pored termalnih izvora Welcome Flat Hut. God. 2010. parku je dodano 4,400 ha, uglavnom područja istočno od lagune Okarito. U ovom području obitava najrjeđa vrsta kivija, kritično ugrožena vrsta Okaritski kivi.

* Ledenjak Franz Josef 2001. god.Ledenjak Franz Josef 2001. god.
* Ledenjak Franz Josef 2011. god.Ledenjak Franz Josef 2011. god.
* Ledenjak Franz Josef iz zrakaLedenjak Franz Josef iz zraka
* Ledenjak Fox iz zrakaLedenjak Fox iz zraka
* Ledenjak Fox u prašumiLedenjak Fox u prašumi

Izvori
------

1. ↑  Westland Tai Poutini National Park, Department of Conservation (`en`) Preuzeto 16. listopada 2012.
2. ↑  Te Wahipounamu na službenim stranicama UNESCO-a (`en`) Preuzeto 13. listopada 2012.
3. ↑  New additions to Westland National Park[*mrtav link*], New Zealand Government 17. lipnja 2010. (`en`) Preuzeto 15. listopada 2012.

* H. Logan, *Great peaks of New Zealand*, New Zealand Alpine Club, Wellington and John McIndoe Limited, Dunedin, New Zealand, 1990. ISBN 0-86868-125-3.

Vanjske veze
------------

* Westland Tai Poutini National Park (`en`)

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Nacionalni park Westland Tai Poutini** |

| * p
* r
* u
Svjetska baština na Novom Zelandu |
| --- |
|  | 
Novozelandska subantarktička otočja (Snares, Bounty, Antipodes, Auckland i Campbell) • Te Wahipounamu - jugozapad Novog Zelanda (nacionalni parkovi Mount Cook, Tai Poutini, Mount Aspiring i Fiordland) • Nacionalni park Tongariro
 | Novozelandska zastava |
**Borough Solihull** je Metropolitanski borough od 206.674 stanovnika u sredini Engleske, dio velike konurbacije Midlandton.

Administrativni centar borougha je grad Solihull u kom živi 125,378 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Solihull leži u Grofoviji Zapadni Midlands između Coventrya i Birminghama, na teritoriju historijske grofovije Warwickshire.

Pored historijskog grada Solihulla, veća naselja u boroughu su; Castle Bromwich, Marston Green, Meriden, Shirley, Knowle i Balsall Common.

Historija
---------

Borough Solihull osnovan je 1974. nakon donošenja zakona o lokalnoj upravi 1972. spajanjem dotadašnjih borougha Solihull i ruralanog distrikta Meriden.

Solihull je sve do 19. vijeka bio ruralan kraj, tad se počeo pretvarati stambeno predgrađe Birminghama. 
Eksplozivni rast doživio je nakon 1930. pa je danas uglavnom rezidencijalna zona Birminghama.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Solihull*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 04. 12. 2016.
2. ↑   „*Portrait of the West Midlands*" (engleski). ONS. Pristupljeno 04. 12. 2016.
3. ↑  „United Kingdom: West Midlands" (engleski). City population. Pristupljeno 04. 12. 2016.

Vanjske veze
------------

***Solihull (borough)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Solihull Metropolitan Borough Counc* (`en`)
*Za ostala značenja, v. Movietone (razvrstavanje).*
**Movietone** je optički sistem za bilježenje i repordukciju zvuka na filmu, karakterističan po sinkronizaciji zvuka i slika. To postiže bilježeći zvuk kao optički zapis na istu filmsku vrpcu kojom se snima slika. Movietone je bio jedan od četiri glavna sistema zvučnog filma razvijenog u SAD 1920-ih, i prvi koji je imao audio-zapis na filmskoj vrpci. Iako Iako današnji zvučni filmovi koriste različite formate, moderni kino-projektori bez ikakvih modifikacija mogu prikazivati filmove snimljene Movietoneom. 

Movietone je oko godine 1925. stvorio američki fizičar Theodore Case, na temelju njemačkog sistema Tri-Ergon i sistema Phonofilm koga je prethodnih godina stvarao zajedno sa Leejem De Forestom. Godine 1926. ga je otkupio William Fox, vlasnik hollywoodskog studija Fox Film Corporation, i zahvaljujući njemu je uspješno savladao konkurenciju koju je tvorio studio Warner Bros. sa svojim primitivnijim sistemom Vitaphone.

V. također
----------

* Movietone News

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* List of Early Sound Films 1894–1929 at Silent Era website
**Pietro Aretino**
**Pietro Aretino** (Arezzo, 20. travnja 1492. - Venecija, 21. listopada 1556.), talijanski književnik

Proslavio se kao pisac duhovitih, raskalašenih komedija, šokantnim dijalozima i razmatranjima o neobuzdanu renesansnom životu dvora, bordela, samostana i ulice, a ponajviše oštrim pamfletima uperenim protiv moćnika. Pisao je po narudžbi, za honorar, nemilosrdno nasrčući na pokazana protivnika. Kao preteča modernog novinarstva, nametnuo se javnosti lecima i satirama, cinično ucjenjujući i besramno laskajući. Pape, moćnici i najbolji umjetnici plaćali su njegovo pero. Ariosto ga je nazvao "bičem vladara", a sam je izjavljivao kako se s perom i listom papira ruga cijelom svemiru. 

*Život sv. Katarine djevice i mučenice*, 1636.
Ostavio je šest knjiga pisama, satirične pjesme, opscene dijaloge kakvi su na primjer "Razgovori", u kojima iskusna kurtizana poučava mladu rimsku prostitutku, zatim komedije "Dvorski posli", "Dvorski maršal", "Licemjer", "Talanta", "Filozof" i jednu tragediju. Aretino je pisao mnogo, ali mu gotovo sva djela imaju prigodan karakter i neposredan praktičan cilj.

Vanjske poveznice
-----------------

***Pietro Aretino*** na Wikimedijinoj ostavi

WikiizvorWikiizvor
Italijanski Wikiizvor ima originalni tekst vezan uz ovaj članak:
***Pietro Aretino***

* All the works of Pietro Aretino (`it`)
* Brief biography of Pietro Aretino
* *I Modi* – Illustrations by various artists based on Aretino's erotic sonnets  Arhivirano 2011-05-24 na Wayback Machine-u
* Djela čiji je autor Pietro Aretino na Projektu Gutenberg
* Works by or about Pietro Aretino at Internet Archive

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 66609417
* LCCN: n79089193
* ISNI: 0000 0001 2102 0148
* GND: 118650033
* SELIBR: 208317
* SUDOC: 026689987
* BNF: cb13197293p (podaci)
* BIBSYS: 90357945
* ULAN: 500290983
* MusicBrainz: 1cabf889-8845-40b8-bf05-d4e7506473ed
* NLA: 35007904
* NDL: 00431675
* NKC: jn20000600368
* BNE: XX1162980
* CiNii: DA03201450
* RKD: 441201
* CONOR.SI: 16994659
* NSK: 000037414

 |
**Međunarodno privatno pravo** grana je prava unutar pravnog sustava jedne države koja sadrži pravila, načela i metode za rješavanje privatnopravnih situacija s međunarodnim obilježjima. Naziv *međunarodno privatno pravo* prvi je uveo američki pravni teoretičar Joseph Story (1789. – 1845.). Danas u anglosaksosskom pravnom krugu ipak preteže naziv ***pravo sukoba zakona*** (engleski *law of the conflict of laws*).

U situacijama s međunarodnim obilježjem sudovi jedne države pod određenim pretpostavkama primjenjuju pravo strane države ili prava više stranih država. Pravo koje države će sud primijeniti na određenu pravnu situaciju, određuje se pravilima o određivanju mjerodavnog prava, koje se nazivaju kolizijskim pravilima.

Kolizijskopravna metoda
-----------------------

Kolizijska pravila su dio unutrašnjeg prava neke države (tj. dio njezina pravnog sustava). Kolizijska pravila propisuju se u pravilu zakonom, ali sadrže ih i mnogi međunarodni ugovori. Unutar pravnog sustava Europske unije kolizijska pravila propisuju se uredbama Vijeća EU, zamjenjujući pojedinačna pravila međunarodnog privatnog prava jedinstvenim pravom Unije.

Da bi se na osnovi kolizijskih pravila primijenilo pravo strane države, osim što pravna situacija mora imati određenih doticaja s tom državom, mora se raditi i o situacijama koje uređuje pravo što se može primjenjivati i izvan granica te države. To su privatnopravne situacije, odnosno građanskopravne, trgovačke, obiteljskopravne, djelomično radnopravne te pomorske situacije.

***Primjeri situacija s međunarodnim obilježjima***

* Mađar i Njemica žele sklopiti brak u Republici Hrvatskoj – javlja se pitanje po kojem se pravu ocjenjuje sposobnost za sklapanje braka bračnih drugova, ali i mnoga druga pravna pitanja?
* kupoprodajni ugovor sklopljen je u Austriji između hrvatskog i talijanskog trgovačkog društva
* francuski državljanin umre u Hrvatskoj, a ima nekretnine u Belgiji, a pokretnine u Italiji – po kojem pravu se raspravlja ostavina?

Poveznice
---------

* Međunarodno građansko privatno pravo

Eksterni linkovi
----------------

* Izvori hrvatskog međunarodnog privatnog prava Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Pravo |
| --- |
| Pravni sistemi | Anglosaksonsko pravo • Kontinentalno pravo • Običajno pravo • Vjersko pravo • Socijalističko pravo • Međunarodno pravo |  |
| Izvori prava | Pravni propisi (Zakon • Zakonik • Tumačenje zakona)Pravna praksa (Običaji • Precedentno pravo • Pravo pravičnosti) |
| Adjudikacija | Javno pravo (Krivično/kazneno pravo • Ustavno pravo • Upravno pravo)Privatno pravo (Građansko pravo • Obvezno pravo • Ugovori • Naknada štete • Nasljedno pravo i Trustovno pravo)Sudovi (Akuzatorni sistem • Inkvizitorni sistem • Dokazi • Pravosuđe • Pravnici) |
| Jurisprudencija | Filozofija prava • Prirodno pravo • Pravni pozitivizam • Pravni formalizam • Pravni realizam • Pravni interpretivizam • Feministička pravna teorija • Pravo i ekonomija • Kritičke pravne nauke • Komparativno pravo |
| Povezano: Popis pravnih oblasti |
**Missisauga** (*Misi-zaagiing*) /od Chippewa: *misi*, ‘large,' i *zaagi*, ‘outlet (of a river or bay)' = large outlet,' u aluziji na ušće rijeke Mississagi – Hewitt./, pleme ili podpleme Chippewa Indijanaca koje se dugo vremena smatralo zasebnom skupinom. Kada su ih 1634. otkrili Francuzi oni su živjeli oko ušća rijeke Mississagi duž sjeverne obale North Channela uz jezero Huron u Ontariju, i susjednom dijelu otoka Manitoulin. U ranom 18. stoljeću zbog trgovačkih želja sa Europljanima oni počinju da migriraju prema jugoistoku, u kraj nekad nastanjen plemenima Huron, što se nalazi između jezera Huron i Erie. Ovdje 1705. unište naselje Irokeza kod Ft. Frontenaca i nasele se oko jezera St. Clair, tu će kasnije osnovati pet sela. Želja im je da svoja krzna razmjenjuju za englesku robu. Nešto kasnije, oko 1720. Francuzi osnivaju trgovačku postaju sa nakanom da stimuliraju trgovinu sa Missisaugama. Ovo neće dugo trajati jer će se pred kraj prve polovice stoljeća (1746-50) priključit Irokezima u ratu protiv Francuza. Savez sa Irokezima je kratkotrajan, i završava okončanjem Francuskih i indijanskih ratova.

Brojno stanje Missisauga iznosilo je 1736. oko 1,300, od čega oko 250 na Manitoulinu i Mississagi, a ostali na poluotoku Ontarija. Godine 1778 procjenjen im je broj na 1,250, uglavnom na sjevernoj obali jezera Erie, a 1884. spao je na 744. Godine 1911. službeni izvještaj o broju Mississauga je 856, od toga 195 na Mud Lake, 97 na Rice lake, 33 u Scugogu, 263 u Alnwicku i 266 u New Creditu u Ontariju. Indijanci iz New Credita koji su Old Credit napustili 1847. najnaprednija su grupa Mississauga, kulturno asimilirani od bijelaca i danas se nazivaju  *'the Mississaugas of the New Credit First Nation'*  (njihov broj danas iznosi preko 1,300). Ostale skupine žive po drugim rezervatima u Ontariu: Curve Lake First Nation, to je pleme sa Mud Lake (oko 1,760), Mississauga First Nation sa Blind Rivera.

vanjske poveznice
-----------------

* Missisauga Indians
* The Mississaugas of the New Credit First Nation
**Southend-on-Sea** (čita se *Sautend on Si*) zvan često samo **Southend** je grad, borough i unitarna jedinica od 177,931 stanovnika na istoku Engleske u Grofoviji Essex.

Geografske karakteristike
-------------------------

Southend leži u estuariju rijeke Temze i duž obala Sjevernog mora, udaljen 64 km istočno od Londona.

Kako je najbliže ljetovalište pored Londona, godišnje ga posjeti preko milion turista. Danas sve više Londončana živi u njemu, i putuje u London na posao.

Historija
---------

Southend je sve do 19. vijeka bio malo ribarsko selo.

U moderno ljetovalište je izrastao, nakon što ga je 1801. posjetila princeza Charlotte od Walesa, a nakon tog - 1803. i njena majka, princeza Caroline (žena kralja Georgea IV).

Privreda
--------

Southend je poznat po svom keju duž mora dugom 2 km, kao i po svojim plažama, uređenim vrtovima, jedrilicama u luci, kinima na otvorenom, karnevalima i brojnim atrakcijama uz morsku šetnicu.

U predgrađu Prittlewell leži samostan iz 12. vijeka, u kom je danas snješten muzej.

Pored turizma koji je glavna grana privrede, Southend ima i nešto lake industrije.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Poljska, Sopot

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „United Kingdom: East of England" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 11. 2016.
2. 1 2 3 4 5  „*Southend-on-Sea*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 11. 11. 2016.

Vanjske veze
------------

***Southend-on-Sea*** na Wikimedijinoj ostavi

* Southend-on-Sea Borough Council (`en`)

| * p
* r
* u
Unitarne jedinice i Distrikti Grofovije Essex |
| --- |
| Unitarne jedinice | Southend-on-Sea · Thurrock |  |
| Distrikti | Harlow · Epping Forest · Brentwood · Basildon · Castle Point · Rochford · Maldon · City of Chelmsford · Uttlesford · Braintree · Colchester · Tendring |
Rupes Recta (Olympus digitalna kamera i teleskop promjera 4.5"). Slika je zrcalna zbog korištenja teleskopa
**Rupes Recta** (iz lat. dosl. *Ravni zid*) je pravocrtna rima (pukotina) na Mjesecu, na jugoistoku Mora kiša (*Mare Nubium*), na kordinatama  22.1 S, 7.8 W. Latinski naziv *rupes recta* znači "ravna brazda", ali se u hrvatskom (a i engleskom prijevodu: *Straight Wall*) češće koristi naziv "Ravni zid". Ovo je jedan od najpoznatijih ožiljaka na mjesečevoj površini i jedan je od najomiljenijih mjesečevih objekata astronoma amatera.

Kada Sunce obasjava ovu pukotinu pod oštrim kutem, oko 8. dana mjesečevog ciklusa, Rupes Recta baca dugačku sjenu na mjesečevu površinu i odaje dojam strme klisure. Ova je strmina dugačka oko 110 km, širina joj varira od 2 do 3 km, a visinska razlika je 240 do 300 metara. Iako se čini kao klisura, prosječni nagib je zapravo samo oko 10°.

Zapadno od pukotine nalazi se krater Birt, promjera oko 17 km, te Rima Birt.

Sjeveroistočno od ove rime je krater Alpetragius, a istočno krater Thebit.
Мокролушки поток - ćirilicom
Ušće Mokroluške reke
**Mokroluški potok** je vodotok i desna pritoka Save, jedan od 40 reka i potoka koji su nekada tekli Beogradom, a danas su većinom sprovedeni u podzemlje i pretvoreni u kolektore, kišne ili kanalizacione.

Mokroluški potok nastaje u istočnom beogradskom naselju Veliki Mokri Lug (opština Zvezdara), po kome je i dobio ime, na padinama Mokroluškog brda i Stražarske kose. U početku teče pravcem sever-severozapad, a zatim uglavnom ka severozapadu, paralelno ili ispod Autoputa (građen 1967 - 74.), koji prolazeći kroz Beograd uglavnom koristi dolinu potoka. Kada dođe do naselja Medaković III (na levoj obali, iza Mokroluškog groblja, koje je na desnoj strani), potok prvi put odlazi pod zemlju.

Nakon oko jednog kilometra podzemnog toka, potok opet izlazi na površinu u naselju Medaković II, da bi posle još jednog kilometra konačno odglumio ponornicu u naselju Marinkova Bara. Ranije je tekao naseljima Dušanovac, Autokomanda i Jatagan Mala. Iza uzvišenja Guberevac (na kome se nalazila Duševna bolnica, a danas Kliničko-bolnički centar), gde se danas nalazi Mostarska petlja na autoputu prema mostu Gazela, potok je ulazio u aluvijalnu ravan Save, u koju se ulivao.

Područje u donjem delu doline sada podzemnog potoka (sa leve strane) korišćeno je za iskopavanje zemlje i šljunka kojima su nasipane močvare na desnoj obali Save - Bara Venecija kod Savamale - kako bi se mogla izgraditi glavna beogradska železnička stanica. Nakon završetka tih radova, ostao je dug usek nazvan Prokop, gde je prvobitno bilo sirotinjsko naselje a sada već dugi niz godina stoji gradilište nove železničke stanice.

Neke pritoke
------------

Kao i Mokroluški potok i njegove pritoke su delom ili u potpunosti prekrivene:

* Kumodraški potok (leva)
* Duboki potok (Beograd) (desna)
* Čuburski potok (desna)
**Roš Hašana** (ראֹשׁ הַשָּׁנָה) je jevrejska *Nova godina* i na hebrejskom jeziku ovaj izraz doslovno znači *„glava godine"*. Ovaj praznik se u tradicionalnom jevrejstvu slavi prvog i drugog tišrija (septembra – oktobar). U Bibliji je ovaj dan označen kao dan okupljanja i duvanja u trube (Lev 23, 24), a slavljenje ovog praznika kao početka Nove godine ima svoje poreklo u Talmudu jer je tamo ovaj dan smatran za praznik rađanja sveta. Za razliku od običaja drugih naroda, kod Jevreja se ovaj praznik svetkuje ozbiljno, uz prisećanje na grehe i pokajanje. Duva se u šofar čiji zvuci, koji podsećaju na plač, treba da pozovu na pokajanje. Tradicionalno jevrejstvo zna za običaj da se tokom prvog prepodneva ovog praznika, odlazi na neku reku gde ima ribe. Govore se molitve, a u vodu se bacaju mrve hleba što simboliše odbacivanje greha (v.). Ovim preznikom počinje period koji se naziva „deset dana kajanja" i koji se završava praznikom Jom Kipur.

Povezano
--------

* Jom Kipur
* Purim
* Talmud

***Roš Hašana*** na Wikimedijinoj ostavi
Heraklo s malim Telefom.
*Ovo je članak o Telefu, sinu Herakla. Ime se također odnosi na oca Kiparisovog.*
U grčkoj mitologiji je **Telef** ili **Telefo** (grčki: Τήλεφος, "daleko sjajni") bio jedan od Heraklida, sinova Heraklovih, slavljenih kao osnivači gradova. Telef je bio najpoznatiji od tih heroja, a brojna mjesta gdje su se vršili libacijski rituali u njegovu počast su stvorile etiološke mitove o njegovim putovanjima širom drevne Grčke, Velike Grčke i u Joniji. Kao i s drugim herojima, serija epizodnih priča se može kronološki poredati u nekakvu racionalnu "biografiju".

Telef je bio sin Herakla i Auge, svećenice Atene Aleje u Tegeji; bio je suprug Astiohe i otac Euripilov.

Trebao je postati kraljem Tegeje, ali je umjesto toga postao kraljem Mizije u Maloj Aziji. Ranili su ga Ahejci kada su napali Troju kako bi vratili Helenu u Spartu.

Zajedno s Hektorom, Helenom, Deifobom, Enejom i Troilom je pratio Helenu do Menelaja u Sparti i tako postao jedan od prvih Trojanaca koji se divio njenoj ljepoti.

Napomene
--------

1. ↑  Ime mu se također navodi kao **Telefan** (Kerenyi 1959:337). Usporediti s lunarnim imenom Telefasa.

Vanjske veze
------------

* Theoi.com
*Za ostala značenja, v. Telegram (razvrstavanje).*
Telegram Nikole Tesle upućen Ivanu Meštroviću 1939. godine.
**Telegram** je naziv za poruku poslanu preko telegrafskih signala (optičkih ili električnih). Svoj uobičajeni oblik su dobili u 19. vijeku sa uspostavom prvih telegrafskih mreža preko kojih su se poruke mogle slati putem Morseove abecede, odnosno razvojem sistema dostave poruka koje su primateljima iz poštanskih ili telegrafskih ureda dostavljali kuriri ili poštanski službenici. Telegrami su sve do prijelaza sa 19. u 20. vijek predstavljali najbrži način komunikacije, ali su često, zbog ograničenosti mreže ili visoke cijene, obično bili mnogo kraći od tradicionalnih pisama. Telegrami su se kao sredstvo komunikacije održali i nakon pronalaska telefona i radio uređaja, ali ih je konačno na marginu tek krajem 20. i početkom 21. vijeka potisnuo razvoj Interneta i mobilnih mreža, tako da su mnoge poštanske službe tek tada ukinule tu uslugu.

Vanjske veze
------------

***Telegram*** na Wikimedijinoj ostavi

* Aus für Telegramme in Österreich auf heise online vom 1. November 2005
* Internet und Handys bereiten Auslandstelegrammen den Garaus auf heise online vom 1. September 2000
* Pressemitteilung Arhivirano 2012-04-23 na Wayback Machine-u der Schweizer Post vom 14. Januar 1999
**Moj put u Ameriku** je knjiga poznatog dalmatinskog slikara, kipara i pisca Joke Kneževića, u kojoj je on opisao svoj put i boravak u Americi (Kanada, SAD), od kolovoza 1969. do kolovoza 1970. Tu je opsežnu putopisno-dnevničku prozu na 300 stranica izdao Čakavski sabor u Splitu, 1979. godine. 

Knežević se u Ameriku otputio sa suprugom Mladenkom kako bi od prodaje svojih slika namakao sredstva za izgradnju obiteljske kuće-galerije u Brguji nedaleko Omiša. Tada je autor imao 62. godine. U Ameriku je putovao brodom „Split" dužine 145 metara. Plovidba na ruti Rijeka – Trst – Messina - Gibraltar – Bilbao – Montreal, trajala je od 7. do 26. kolovoza 1969. 

U svojim lapidarnim bilješkama primarno dnevničkoga karaktera Knežević opisuje događaje tijekom putovanja i boravka u Americi u kojoj je boravio u Montrealu, Torontu, Clevelendu, New Yorku, Pittsburghu u kojem je u crkvi sv. Nikole obnovio zidne slike Maksimilijana Vanke.

U New Yorku je posjetio The Metropolitan Museum of Art (u kojem ga se osobito dojmio Rembrandtov „Aristotel pred poprsjem Homerovim"), kao i The Frick Collection i MoMA.

Tijekom puta i boravka u Americi, mnogo je slikao te je priredio nekoliko formalnih i neformalnih izložbi svojih radova.

Premda „Moj put u Ameriku" donosi pregršt crtica, anegdota i zanimljivih podataka, ipak to opsežno djelo - u kojem zapravo ima malo esejističkih promišljanja o likovnosti i o filozofiji života - općenito ne dosiže literarne kvalitete kakve je Knežević ostvario u svojim Malim razgovorima (1964.) i Mojim sjećanjima (1996.).

Izvori
------

* Joko Knežević: Moj put u Ameriku, Split, 1979.
* Joko Knežević: Moja sjećanja, Zagreb, 1996.
Ovo je članak o muzičkom pojmu.  Za dio anatomije, v. Rebra.  Za zagrebačku bolnicu, v. KBC Zagreb.  
Note spojene *rebrima* - *spojnicama*.
***Rebro***, ***spojnica***, ***greda*** ili ***crta trajanja*** (ital. *tratto d'unione*, fr. *barre transversale*, engl. , nem. *Notenbalken* ) u muzičkoj notaciji je deblja horizontalna crta koja zamenjuje barjačiće i koja se piše iznad ili ispod notnih vratova.

Koristi se za povezivanje (grupisanje) više uzastopnih osminskih nota (osminki), ili nota kraćih vrednosti označenih sa dva ili više rebra, a povremeno se mogu obuhvatiti i pauze.

|  |  |
| --- | --- |
| **Napomena.** | Spojnica se ne upotrebljava za grupisanje četvrtinskih ili dužih notnih vrednosti.  |

Grupisanje različitih notnih vrednosti
--------------------------------------

Radi preglednosti i bržeg pisanja više nota spajamo, tj. grupišemo tzv. *crtom*, *rebrom* ili *gredom* što ilustruju sledeći primeri:

    **=**  ili         **=** 
    ili    
    ili

Upotreba rebara
---------------

Ovakav način grupisanja-spajanja nota rebrima upotrebljava se najčešće u:

1. instrumentalnoj muzici (*vidi sledeći primer*):
Kadenca u klarinetskom solo-štimu za kompoziciju ***Introduzione, Thema e Variazioni***, Radivoja Lazića—    Vlastimira Peričića, u kojoj su sve grupe kraćih notnih vrednosti od četvrtine note spajene rebrima.
2. vokalnoj muzici - rebra ili spojnice se koriste za povezivanje nota koje se pevaju na istom slogu (*vidi donji primer*):
Početni taktovi solo pesme **Pokraj tebe**, Radivoja Lazića — Vlastimira Peričića iz zbirke kompozicija: *Tri solo-pesme*.

Postavljanje
------------

* U savremenoj notaciji, rebra su zamene za *barjačiće*. Broj rebara odgovara broju barjačića. Jedan barjačić – jedno rebro, dva barjačića – dva rebra, itd. *Vidi sledeće primere:*

    **=** 

* Smer notnih vratova i položaj rebara određuje visina nota:

1. Ako je prosečna visina nota ispod srednje, treće linije linijskog sistema - do note **a1**, notni vratovi i greda/e pišu se *gore*, što ilustruje sledeći primer:

2. Suprotno, od note **h1** pa naviše – notni vratovi i rebra pišu se *nadole*, što prikazuje sledeći primer:

* Notna rebra se mogu prostirati i preko pauza/e. Takvim načinom beleženja veće grupacije nota izvođaču postaju vizuelno jasnije za čitanje (*vidi sledeći primer*):

U ovom notnom primeru, rebra obuhvataju-grupišu i šesnaestinske pauze.

Vidi još
--------

* Notna vrednost
* Notna glava
* Notni vrat
* Tonski sistem
**Standardna devijacija** je u statistici apsolutna mera disperzije u osnovnom skupu. Ona nam govori, koliko u proseku elementi skupa odstupaju od aritmetičke sredine skupa. Označava se grčkim slovom sigma, *σ*. Formula za njeno izračunavanje je: {\displaystyle \sigma ={\sqrt {{\frac {1}{N}}\sum \_{i=1}^{N}(x\_{i}-\mu )^{2}}}};

gde je:  

*N* - broj elemenata u skupu  

*μ* - aritmetička sredina skupa  

{\displaystyle x\_{i}} - *i*-ti član skupa (*i* =1,2,...*N*)

Standardna devijacija u uzorku nam govori koliko u proseku elementi uzorka odstupaju od aritmetičke sredine uzorka. Izračunava se po formuli:

{\displaystyle \sigma ={\sqrt {{\frac {1}{n}}\sum \_{i=1}^{n}(x\_{i}-{\overline {x}})^{2}}}};
gde je:  

*n* - broj elemenata u uzorku  

*{\displaystyle {\overline {x}}}* (iks-bar) - aritmetička sredina uzorka

{\displaystyle x\_{i}} - *i*-ti član uzorka (*i* =1,2,...*n*)

### Pravila za normalno raspodeljene podatke

Tamno plavo je unutar intervala od plus-minus jedne standardne devijacije od aritmetičke sredine. Za normalnu raspodelu, ovo obuhvata 68,27% skupa; plus-minus dve standardne devijacije od aritmetičke sredine obuhvataju 95,45 skupa%; plus-minus tri standardne devijacije obuhvataju 99,73% posto skupa.
U praksi, često se pretpostavlja da su podaci iz približno normalno raspodeljene populacije. Ako je ta pretpostavka opravdana, onda se oko 68% vrednosti nalazi u intervalu od plus-minus jedne standardne devijacije od aritmetičke sredine, oko 95% vrednosti se nalazi u intervalu od plus-minus dve standardne devijacije, a oko 99,7% se nalazi unutar plus-minus 3 standardne devijacije. Ovo je poznato kao **Pravilo *68-95-99,7***, ili **empirijsko pravilo**.

Intervali poverenja su sledeći:

|  |  |
| --- | --- |
| σ | 68,26894921371% |
| 2σ | 95,44997361036% |
| 3σ | 99,73002039367% |
| 4σ | 99,99366575163% |
| 5σ | 99,99994266969% |
| 6σ | 99,99999980268% |
| 7σ | 99,99999999974% |

Za normalnu raspodelu, dve tačke na krivoj koje su udaljene jednu standardnu devijaciju od krive su takođe i prevojne tačke.

Povezano
--------

* Normalna raspodela
* Varijansa