**Nacionalni front** (fr. *Front National, FN*) je nacionalistička politička partija u Francuskoj. Njena predsednica je Marin Le Pen.

Istorijat
---------

Nacionalni front je osnovan 1972, i od tada do 16. januara 2011 je njen lider bio Žan Mari Le Pen, a od 16. januara 2011 - njegova najmlađa kći Marin Le Pen. NF vuče korene iz pokreta *Nova čast* (Ordre Nouveau) koja se 1972. ujedinjuje sa organizacijom pod nazivom *Nacionalni pokret za francusku slogu* (Front national pour l'unité française).

Tada NF se pridružuje i *Nacionalno popularno ujedinjenje*. Na osnivačkom Kongresu NF je sebe prikazao kao nacional-revolucionarnu političku organizaciju.

Tokom 80ih NF se pridružuje još mnoge male profašističke, monarhističke i klerikalne grupacije poput *Francuske akcije* (Action Française).

NF nije imao uspeha sve do sredine 80ih jer je u međuvremenu doživeo rascep, iz kojeg su proistekla sledeća poltička stranka: Stranka nove snage (Parti des forces nouvelles). Tada Le Pen poziva Revolucionarnu nacionalističku grupu *GNR* da se pridruži Nacionalnom frontu.

Za vreme 1983, Žan Peri Stribos, generalni sekretar NF izvojevao je prvu pobedu Lepenove stranke, osvojivši 17% glasova na lokalnim izborima, i tako omogućio da NF ima predstavnike u gradskim većima zajedno sa konzevrativnom strankom Ujedinjena republika, Žaka Širaka.

Za Evropske izbore 1984, NF je osvojio 10 mesta, a na nacionalnim izborima 1986. osvaja 35 mesta u francuskom parlamentu. To je dovelo do velikih potresa u političkom životu Francuske pa su socijalisti Fransoe Miterana i konzervativci Žaka Širaka, dve sukobljenje strane morale da formiraju zajedno vlast, da ne bi NF.

Tih godina NF zajedno sa još nekim strankama u Evropskom parlamentu formira *Evropski nacionalistički savez*.

Tokom 90ih NF se posvetila profilisanju stranke kao tradicionalne desnice, ali je uvek imala problema zbog svojih radikalnih stavova. Na lokalnim izborima 1995, NF u pojedinim gradovima dobija i do 35% glasova. NF tada daje gradonačelnike u preko 10 francuskih gradova. U gradu Oranž, lider tamošnjeg NF Žak Bompard je i dan danas na čelu to grada, i NF ima tamo podršku od 65% glasača.

Tokom 1995. za izbore NF se posebno zalagala za proterivanje emigranata iz Francuske u Afriku. Za izbore 2002. slogan NF je bio *Za red i zakon!*.
Tokom te kampanje NF je prozvala četiri značajne francuske stranke: Komunističku partiju, Socijalističku stranku, Uniju za demokratiju, Ujedinjenu republiku, da su *četvorostrana banda*.

Na Kongresu NF 1997, donosi se odluka da stranka zauzima poziciju nacional-konzervativizma i treće stranke.

Tokom 1998, Bruno Megret, visoki funkcioner NF, napušta stranku i osniva *Narodni republikanski pokret* (Mouvement national républicain, MNR) optuživajući rukovodstvo NF da želi da marginalizuje stranku i uništi je.

Na predsedničkim izborima 2002, NF i Žan Mari Le Pen doživljavaju neverovatan uspon. Le Pen pobeđuje socijalističkog kandidata, ali u drugom krugu predsedničkih izbora gubi od konzervativca Žaka Širaka, osvojivši 18% naspram Širaka koji je imao 82% glasova.

Na referendumu za Ustav EU 2005, NF je vodio oštru antikampanju i Francuzi su odbili taj predlog. Iste godine aktivisti NF su oblepili mesta u kojima žive emigranti uglavnom muslimani sa plakatima na kojima je pisalo: *Ko se bude zajebavao sa Francuskom, leti napolje!* (Tu niques la France... Dégage!).

Bruno Megret je 2007. sklopio savez o saradnji sa NF i ponovo zajedno deluju, i pada dogovor da zakopaju *ratne sekire*. Nacionalistička koalicija koju je predvodio Le Pen na predsedničkim izborima osvaja 11% glasova i pada na četvrtu poziciju.

Zbog finansijskih problema NF ne uspeva 2007. na parlamentarnim izborima da uđe u parlament osvojivši svega 4,29 % glasova.

Programska načela i stranka danas
---------------------------------

NF se zažale za:

* Očuvanje suvereniteta Francuske i njenog identiteta;
* Očuvanje tradicionalnih i porodičnih vrednosti;
* Jaka nacionalna ekonomija i socijalna jednakost;
* Pooštravanje krivičnih zakona i ponovno uvođenje smrtne kazne;
* Pooštravanje mera prema emigrantima;
* Antiglobalistička borba – protivljenje međunarodnim integracijama.

Politički analitičari nazivaju NF *nacional-populističkom* partijom još od 1984. godine. Mejnstrim mediji NF nazivaju strankom *ekstremne desnice*.

Na izborima za Evropski parlament 2009, NF osvaja 6,3% glasova što joj daje 3 mesta. Kao glavno uporište NF se smatra Marselj i siromašni delovi Francuske.

Pored Le Pena, istaknuti članovi NF su: Bruno Golniš, Karl Lang i Rožer Oleindre.
NF je veoma centralizovana, i najveća ovlašćenja ima predsednik, čiji je autoritet neprikosnoven unutar stranke. NF ima 75 hiljada članova.
NF je članica EVRONAT-a i *Alijanse za Evropu nacija*, zajedno sa Slobodarskom partijom Austrije, Srpskom radikalnom strankom, Holandskom partijom slobode i drugim nacionalističkim strankama.

Tokom 90ih lider NF, Žan Mari Le Pen bio je čest gost srpskih radikala u Zemunu.

Izborni rezultati NF po godinama
--------------------------------

**Parlamentarni rezultati:**

* 1978 — 82,743; 0.3%
* 1981 — 44,414; 0.2%
* 1986 — 2,705,336; 9.7%
* 1988 — 2,359,528; 9.7%
* 1993 — 3,152,543; 13.8%
* 1997 — 3,800,785; 14.95%
* 2002 — 2,862,960; 11.3%
* 2007 — 1,116,005; 4.29%
* 2012 — 3,528,373; 13.6%

**Predsednički rezultati:**

* 1974 Jean-Marie Le Pen — 190,921; 0.8%
* 1988 Jean-Marie Le Pen — 4,376,742; 14.5%
* 1995 Jean-Marie Le Pen — 4,571,138; 15.0%
* 2002 Jean-Marie Le Pen — 4,805,307; 17.79%
* 2007 Jean-Marie Le Pen — 3,835,029; 10.44%
* 2012 Marine Le Pen — 6,421,426; 17.9%

**Evropski rezultati:**

* 1984 — 2,210,334; 11,0 % — 10
* 1989 — 2,121,836; 11,8 % — 10
* 1994 — 2,050,086; 10,5 % — 11
* 1999 — 1,005,225; 5,7 % — 5
* 2004 — 1,684,868; 9,8 % — 7
* 2009 — 1,091,681;6,3 % — 3.
* 2014 — 4,712,461;24,86 % — 24.

Izvori
------

1. 1 2  Nordsieck, Wolfram (2017). „France". Parties and Elections in Europe.
2. ↑  Jens Rydgren (2008). „France: The Front National, Ethnonationalism and Populism". *Twenty-First Century Populism*. Link.springer.com. str. 166–180. DOI:10.1057/9780230592100\_11. ISBN 978-1-349-28476-4.
3. 1 2  'The nation state is back': Front National's Marine Le Pen rides on global mood. The Guardian. Author - Angelique Chrisafis. Published 18 September 2016. Retrieved 2 June 2017.
4. ↑  Christophe de Voogd (26 March 2015). „Chômage : comment l'État décourage le travail". *Le Figaro*. Pristupljeno 15 February 2017.
5. ↑  „Immigration | Stopper l'immigration, renforcer l'identité française". Front National. Arhivirano iz originala na datum 2013-08-07. Pristupljeno 1 January 2015.
6. 1 2  „Depuis 2011, le FN est devenu "protectionniste au sens large"". *Liberation*. 21 April 2014.
7. ↑  Taylor, Adam (8 January 2015). „French far-right leader seeks to reintroduce death penalty after Charlie Hebdo attack". *The Washington Post*. Pristupljeno 31 March 2015.
8. ↑  European far right hails Brexit vote. The Guardian. Author - Angelique Chrisafis. Published 24 June 2016. Retrieved 25 May 2017.
9. ↑  „Que va devenir le Front national?" (fr). Slate.fr. 10 May 2017. Pristupljeno 30 April 2018.
10. ↑  „Victory for France's conservatives in local elections". AP, AFP, Reuters. Deutsche Welle. 30 March 2015. Pristupljeno 28 February 2017.
11. ↑  Erlanger, Steven; de Freytas-Tamura, Kimiko (17 December 2016). „E.U. Faces Its Next Big Test as France’s Election Looms". *New York Times*. Pristupljeno 28 February 2017.
12. ↑  Meichtry, Stacy; Bisserbe, Noemie (19 August 2015). „Le Pen Family Drama Splits France's Far Right National Front Party". *Wall Street Journal*. Pristupljeno 28 February 2017.
13. ↑  Taylor, Kyle (24 January 2017). „Europeans favoring right-wing populist parties are more positive on Putin". Pew Research Center. Pristupljeno 28 February 2017.
14. ↑  Mondon, A. 2015. "The French secular hypocrisy: the extreme right, the Republic and the battle for hegemony." *Patterns of Prejudice*, 49 (4), pp. 392–413.
15. ↑  Anthony M. Messina (2015). "The political and policy impacts of extreme right parties in time and context." *Ethnic and Racial Studies* 2015; 38: 1355.
16. ↑  Van, Sonia (29 July 2011). „France – A Guide to Europe's Right-Wing Parties and Extremist Groups". *Time*. Pristupljeno 23 February 2016.

Spoljašnje veze
---------------

***Nacionalni front (Francuska)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica Nacionalnog fronta Francuske Arhivirano 2011-02-25 na Wayback Machine-u