recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Franz Klammer
**Spust** je oznaka sportske disicpline u alpskom skijanju ali i drugim sportovima u kojima natjecatelj prolazi dugu i strmu stazu. Tako je disciplina spust osim u skijanju poznata i u brdskom biciklizmu, u kajaku i kanuu na divljim vodama, itd..

Spust u aplskom skijanju
------------------------

Spust je najbrža disciplina u alpskom skijanju. Uz super-veleslalom spada u tzv. brze discipline, za razliku od tehničkih disciplina u koje spadaju slalom i veleslalom. Izvodi se na posebno strmim i dugačkim stazama, sa relativno malim brojem vrata i zavoja te dugim ravnim dijelovima. Osnovna karakteristika ove discipline je velika brzina kojom skijaš prolazi stazom, te se stoga smatra i najopasnijom jer padovi pri tim brzinama mogu biti kobni. Danas na natjecanjima spusta nije rijetkost da skijaš znatno premaši brzinu od 130 kilometara na sat!

Natjecanje u spustu se sastoji od jedne vožnje koja traje otprilike dvije minute, ovisno o stazi, konfiguraciji terene, vremenskim prilikama i vještini skijaša. Prema važećim standardima staza je u spustu označena vratima, tj. štapovima označenim zastavicama u dvije boje, naizmjenično plava i crvena. Jedna vrata formirana od 4 štapa, po dva lijevo odnosno desno između kojih je razapeta zastavica.

Međunarodna skijaška federacija detaljno propisuje sve parametre staze, te je tako u spustu propisan raspon visinske razlike od starta do cilja (800-1100 metara), širina pojedinih vrata (najmanje 8 metara), te brojni drugi detalji. Sve navedene mjere se odnose na muški spust, a postoje i pravila za ženski spust. Mlađe kategorije u pravilu ne voze spust. Za spust je specifično i to da je propisana i obavezna sigurnosna oprema, primjerice obavezna je uporaba skijaške kacige.
**San Juan Južni Pajuti** (Kwaiantikwokets, San Juan Southern Paiutes), maleno pleme američkih Indijanaca iz grupe Južnih Pajuta, porodica Shoshonean, naseljeno posljednjih nekoliko stotina godina u sjevernoj Arizoni na području današnjeg rezervata Navaho i susjednom području Utaha. San Juan Pajuti danas žive u nekoliko zajednica, napose u Willow Springsu blizu Tuba Cityja i u planinama Navajo.

San Juan Pajuti pogrešno su od strane  *'Biroa za Indijanske Poslove'*  (*Bureau of Indian Affairs*) vođeno kao dio plemena Navaho, od kojih se oni razlikuju i po kulturi i po jeziku i povijesti. 

Populacija u novom tisućljeća iznosi oko 260, a ekonomske aktivnosti uključuju danas uzgoj stoke i farmerstvo. Poznati su i po ručno pletenim tradicionalnim košarama, čija se stara tehnika pletenja prenosi sa koljena na koljeno. 
Sjedinjene Države su pleme San Juan Pajute kao posebno pleme priznali tek 1990. a zastupaju ih plemenske vođe i članovi plemenskog vijeća  *'Shuupara’api'* .

Vanjske poveznice
-----------------

* San Juan Southern Paiute Tribe of Arizona Arhivirano 2007-10-10 na Wayback Machine-u
* San Juan Southern Paiute Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
**Provincija Cádiz** (španjolski: *Provincia de Cádiz*) je jedna od 50 španjolskih provincija od 1,239,435 stanovnika na jugu Španjolske u Autonomnoj zajednici Andaluziji.

Pored Cádiza koji je administrativni centar provincije, veći urbani centri su Algeciras, Tarifa, Jerez de la Frontera i Rota.

Geografske karakteristike
-------------------------

Provincija Cádiz prostire se od obala Mediterana na jugoistoku do obala Atlantika na zapadu na površini od 7,436 km².

Istočni dio provincije - Betički Kordiljeri prošaran je šumarcima, dok je zapadni centralni dio nizinski kraj kroz koju protiču rijeke; Guadalete i Barbate sa pritokama.
Duž obale nižu se brojni zaljevi sa važnim lukama kao što su Gibraltar i Cádiz. Punta de Tarifa u Gibraltarskom tjesnacu je najužniji je rt na evropskog kopna.

Historija
---------

Provincija Cádiz osnovana je 1833. iz distrikta koji su uzeti Sevilli.Sve do 1995. enklava Ceuta na marokanskoj obali, bila je dio Provincije Cádiz.

Privreda
--------

Blaga klima i prirodno plodno tlo odlična su podloga za voćarstvo i vinogradarstvo, pa su to i dvije najvažnije privredne grane, iako velike suše često uzrokuju 
probleme proizvođačima.
Grad Jerez de la Frontera poznat po proizvodnji i izvozu desertnog vina - šerija. Pluto se proizvodi po planinskim šumama, a ribari iz obalnih gradova Algecirasa i Barbata ulove toliko riba da se izvozi. Solane po plitkim lagunama u okolici Cádiza proizvode prilične količine soli.
Sam Cádiz bio je nekad poznat po brodogradnji, a danas je poznat po tvornicama koje proizvode dijelove za naftnu industriju.

Petrokemijska industrija dominira u zaljevu Algecirasa.

Željeznička mreža ograničena je na zapad, gdje postoji pruga Sevilla - Cádiz, sa račvanjima od Sanlúcar de Barrameda do Jerez de la Frontera i 
El Puerta de Santa María i jednim od Seville do Algecirasa.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Andalucía*" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 06. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  „*Cadiz*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 11. 6. 2018.

Vanjske veze
------------

***Cádiz (provincija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Diputación de Cádiz* (`es`)

| * p
* r
* u
Provincije Andaluzije |
| --- |
| 
* Almería
* Cádiz
* Córdoba
* Granada
* Huelva
* Jaén
* Málaga
* Sevilla

 |  |

| * p
* r
* u
Španjolske provincije |
| --- |
| 
Álava/Araba • 
Albacete • 
Alicante/Alacant • 
Almería • 
Asturias • 
Ávila • 
Badajoz • 
Barcelona • 
Burgos • 
Cáceres • 
Cádiz • 
Cantabria • 
Castellón/Castelló • 
Ceuta1 • 
Ciudad Real • 
Córdoba • 
Cuenca • 
Gerona • 
Granada • 
Guadalajara • 
Guipúzcoa/Gipuzkoa • 
Huelva • 
Huesca • 
Baleari • 
Jaén • 
La Coruña/A Coruña • 
La Rioja • 
Las Palmas • 
León • 
Lérida • 
Lugo • 
Madrid • 
Málaga • 
Melilla1 • 
Murcia • 
Navarra/Nafarroa • 
Orense/Ourense • 
Palencia • 
Pontevedra • 
Salamanca • 
Santa Cruz de Tenerife • 
Segovia • 
Sevilla • 
Soria • 
Tarragona • 
Teruel • 
Toledo • 
Valencia/València • 
Valladolid • 
Biskaja (Vizcaya/Bizkaia) • 
Zamora • 
Zaragoza

1 - Eksklave na sredozemnoj obali Afrike | Flag of Spain |
**Cáin Adomnáin** (irski: *Adomnánov zakon*) ili **Lex Innocentis** (latinski: *Zakon nevinih*) je naziv za zakonik, odnosno zbirku običaja i pravila ratnog prava koga su krajem 7. vijeka prihvatili irski, gelski i piktski kraljevi i velmože na poticaj Adomnána, opata samostana u Ioni. Adomnán je prijedlog zakona iznio na Sinodu u Birru godine 697. Svrha zakona je bila ograničiti nasilje i druge ekscese za koje su brojne prilike pružali ratovi među lokalnim klanovima i državicama, endemski za Britansko Otočje tog vremena. To se prije svega odnosilo na zaštitu ne-boraca, prije svega žena i kršćanskih svećenika.

*Cáin Adomnáin* je tako izričito zabranio ubijanje djece, svećenika, bogoslova, kao i seljaka koji rade na crkvenim imanjima. Za ubistvo žena su predviđene sankcije kao što je pogubljenje prije koga se prijestupniku prethodno trebala odrezati jedna ruka i jedna noga. Zabranjeno je i silovanje, kao i povreda "kreposti žene plemenitog roda". Ženama je, s druge strane, izričito zabranjeno sudjelovanje u borbi.

Prema predaji, Adomnánu je kao uzor za zakonik poslužio raniji, danas izgubljeni tekst koji se pripisuje Svetom Patriku. U svakom slučaju, *Cáin Adomnáin* je značajan kao prvi danas sačuvani dokument kojim se u zapadnom svijetu nastojala kodificirati ograničenja ratovanja. U tome je bio sličan kasnijem pokretu Mir i primirje Božje, koji se pod pokroviteljstvom Katoličke crkve razvio u kontinentalnoj Evropi.

Literatura
----------

* *Adomnán's Law of the Innocents - Cáin Adomnáin: A seventh-century law for the protection of non-combatants*, translated by Gilbert Márkus. Kilmartin, Argyll: Kilmartin House Museum, 2008. ISBN 978-0-9533674-3-6
* Adomnán of Iona, *Life of St Columba*, edited & translated Richard Sharpe. London: Penguin, 1995. ISBN 0-14-044462-9

Eksterni linkovi
----------------

* translation of the Cáin Adomnáin by Kuno Meyer at the Internet Medieval Sourcebook.
**Rudolf IV. Habsburški**, zvan *Stifter* tj. Osnivač (Beč, 1. novembar 1339. – Milano, Italija, 27. jul 1365.), bio je austrijski, štajerski i koruški vojvoda od 1358. (i samoproglašeni nadvojvoda), tirolski grof od 1363. i prvi kranjski vojvoda od 1364 do svoje smrti 1365.

Biografija
----------

Rođen je kao najstariji sin austrijskog vojvode Albrechta II iz Dinastije Habsburg, imao je dva brata Albrehta i Leopolda.

Oženio se 1357. Katerinom Luksemburškom, kćerkom cara Svetog Rimskog Carstva Karla IV.

Nezadovoljan što mu Carska dijeta nije svojom Zlatnom bulom iz 1356. dodjelilo veća prava, naredio je da se falsificira dokument Privilegium maius, po kojem je dobio titulu nadvojvode. Ta krivotvorina je tek kasnije razotkrivena, iako je od samih početaka bilo puno onih koji su sumnjali u nju, ipak mu je uspjelo da u skladu sa titulom stekne veća prava, zahvaljući između ostalog i moćnom puncu Karlu IV.

Među najveće uspjehe njegove vladavine ubraja se što je zakulisnim igrama uspio proširiti svoje domene: 1362. na Furlaniju, a 1363. i na Tirol, kao i osnovanje Univerziteta u Beču 1365. i nastavak gradnje katedrale Stephansdom u Beču.

Godine 1364. pred kraj svog života, sklopio je dogovor o sukcesiji sa svojim puncem Karlom IV, koji je kasnije nazvan Rudolfova kućna pravila (*Rudolfinische Hausordnung*) (sporazum o nasljednom pravu na habsburgške domene) u njemu je jasno određeno da ga nakon smrti imaju naslijediti kao zajednički vladari njegova braća Albreht i Leopold.

Njegov portret je prvi kolorirani portret nekog centralnoevropskog vladara.

Pokopan je u bečkoj katedrali Stephansdom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Rudolf IV. der Stifter*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 14. 3. 2016.

Vanjske veze
------------

***Rudolf IV Habsburški*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Rudolf IV. der Stifter* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Austrijski - štajerski i koruški vojvoda** | Nasljednik: |
| **Albrecht II** | **Albreht IIII i Leopold III** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Tirolski grof** | Nasljednik: |
| **Meinhard III** | **Albreht IIII i Leopold III** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kranjski vojvoda** | Nasljednik: |
| **-** | **Albreht IIII i Leopold III** |
Podjela Lotaringije, cca. 1000  
Plavo: Alsace 925 predan Švapskoj  
Narančasto: Gornja Lotaringija iza 959  
Green: Donja Lotaringija 977  
(red: jezična granica)
**Vojvodstvo Donja Lorena** ili **Donja Lotaringija** (francuski: , njemački: , nizozemski: ; također ponekad navođena kao *Lothier*), je godine 959. uspostavljena kao temeljno vojvodstvo srednjovjekovnog njemačkog kraljevstva, s područjem koje je sadržavalo dio današnje Belgije, Nizozemsku, sjeverni dio njemačkog Porajnja i dio sjeverne Francuske istočno od rijeke Schelde. 

Stvoreno je od nekadašnjeg srednjofranačkog kraljevstva Lotaringija pod kraljem Lotarom II, uspostavljenog 855. Tokom najvećeg dijela kraja 9. vijeka Lotaringioja je bila podijeljena, a potom 880. ponovno ujedinjena pod Louisom Mlađim; poslije smrti istočnofranačkog kralja Ludwiga Djeteta se 911. ponovno pridružila Zapadnoj Franačkoj pod kraljem Charlesom Glupim. Potom je postalo vlastito vojvodstvo, a godine 925. je vojvoda Gilbert za svog sizerena odabrao njemačkog kralja Heinricha Ptičara, a što njegov dotadašnji sizeren, kralj Rudolf od Francuske, nije mogao spriječiti. Otada je Lotaringija (ili Lorraine) ostala njemačko temeljno vojvodstvo, a granica s Francuskom nepromijenena kroz cijeli srednji vijek. 

Godine 959. je Heinrichov sin Bruno Veliki podijelio Lotaringiju na dva vojvodstva: Donju i Gornju Lotaringiju te grofu Godfreyu I od Monas (Hainaut) dao titulu vojvode Donje Lorene. Godfreyeve zemlje su bile sjeverno (donji tok Rajne), dok je Gornja Lorena bila na jugu (uzvodno). Oba vojvodstva su činila zapadni dio Svetog Rimskog Carstva koje je 962. uspostavio Brunov stariji brat Oton I. 

Dva lotaringijska vojvodstva su se potom dodatno razdvojila. Nakon smrti Godfreyevog sina vojvode Richara, Donjom Lotaringijom je neposredno vladao car; godine 977. ju je Oton II kao leno dao Charlesu, prognanom mlađem bratu kralja Lothaira od Francuske. Donja i Gornja Lorena su nakratko bile ujedinjene pod Gothelom I od 1033. do 1044. Nakon toga je Donja Lotaringija postepeno marginalizirana, dok je Gornja Lorena postala poznata jednostavno kao Vojvodstvo Lorena. 

Važnost vojvodstva Donja Lotaringija je s vremenom izgubila na važnosti i zbog sukoba između cara Heinricha IV i njegovog sina Heinricha V; godine 1100. je Heinrich IV Donju Lotaringiju dao kao leno grofu Henriku od Limburga, koga je Heinrich V, nakon prisilne abdikacije svog oca smijenio s grofom Godfreyem od Louvaina. Nakon smrti Godfreya III 1190, njegov sin vojvoda Henri III od Brabanta je naslijedio titulu po ukazu Friedricha I Barbarosse i Dijete u Schwäbisch Hallu. Tada je vojvodstvo izgubilo teritorijalnu komponentu, dok su preostale lena držali vojvode od Brabanta kasnije poznate i koa vojvode od Lothiera (Lothryka).

Povezano
--------

* Popis vladara Lorene
**Sithathoriunet** (ime joj znači "kćer Hathor od Dendere") bila je staroegipatska *kraljeva kćer* iz XII dinastije, uglavnom poznata po grobnici u El-Lahunu gdje je pronađena velika količina nakita i dragocjenosti. Moguće je da je bila kćer faraona Senusreta II jer joj se grobnica nalazi kraj kraljeve piramide. U tom slučaju bi bila jedno od petoro poznate djece i tri kćeri Senusreta II—starija djeca su bili Senusret III, Senusretseneb, Itakait i Nofret.

Sithathoriunet je sahranjena u piramidalnom kompleksu Kahuna. Vjerojatno je umrla kada je Amenemhet III bio faraon, jer su objekti s njegovim imenom pronađeni u grobu. Njeno ime i titule su sačuvani na kanopksim vazama i vazama od alabastera u grobu.

Grobnicu su 1914. iskopali Flinders Petrie i Guy Brunton. U antici je bila opljačkana, ali su najvažnija blaga ipak nekako uspjela izbjeći pažnji pljačkaša. To je bila niša u kojoj su se nalazili ostaci kutija s nakitom, kozmetičkim predmetima kao što su britve, ogledala i vaze. Nakit je među najdragocjenijim ikada pronađenim među staroegipatskim grobnicima.

Literatura
----------

***Sithathoriunet*** na Wikimedijinoj ostavi

* G. Brunton: *Lahun I: The Treasure* (BSAE 27 en ERA 20 (1914)), London 1920 the book online Arhivirano 2010-04-07 na Wayback Machine-u
* H. E. Winlock: *The Treasure of el Lahun*, New York 1973
**Carica Helian** (赫連皇后, ? - 453), formalno **Carica Taiwu** (太武皇后), bila je carica kineske/Xianbei države/dinastije Sjeverni Wei, odnosno supruga cara Taiwua. Njen otac je bio Helian Bobo, vladar države Xia. Kada je godine 428. Taiwu na čelu snaga države Sjeverni Wei krenuo u veliki pohod na Xiu, njen brat i tadašnji vladar Helian Chang je uspio pobjeći, ali je ona uhvaćena zajedno sa dvije sestre. Taiwu ih je sve tri uzeo za priležnice, a 432. ju je proglasio caricom. Taiwuu nije rodila sinove. O njenom životu na dvoru Sjevernog Weija se ne zna gotovo ništa, osim da je preživjela Zong Aijevo ubistvo vlastitog muža 452. i burne događaje koji su slijedili. Kada je Tuoba Jun stupio na prijestolje iste godine, dao joj je titulu carice majke. Umrla je sljedeće godine.

Izvori
------

* *Knjiga Weija*, vol. 13.
* *Historija Sjevernih dinastija*, vol. 13. Arhivirano 2005-11-25 na Wayback Machine-u
* *Zizhi Tongjian*, vols. 120, 122, 126, 127.


| Kineska carska porodica |
| --- |
|
| Prethodi:**Carica Murong** | **Carica Sjevernog Weija**432–452 | Slijedi:**Carica Feng** |
| **carica Kine (Sjeverna)**432–452 |
| Prethodi:**Carica Sima Maoying of Liu Song** | **carica Kine (Henan)**432–452 |
| Prethodi:**Helian Changova carica od Xije** | **carica Kine (Sjeverni Shaanxi)**432–452 |
| Prethodi:**Helian Dingova carica od Xije** | **carica Kine (Centralni Shaanxi/Istočni Gansu)**432–452 |
| Prethodi:**Princeza Murong od Sjevernog Yana** | **carica Kine (Liaoning)**436–452 |
| Prethodi:**Princeza Tuoba od Sjevernog Lianga** | **carica Kine (Centralni/zapadni Gansu)**439–452 |
Dubrava s Medvedgrada
**Dubrava** je dio grada Zagreba, smješten istočno od Maksimirske šume, a zapadno od Sesveta.
Kroz Dubravu prolazi istoimena avenija.

Po ustrojstvu grada Zagreba iz 1999. dijeli se na Gornju Dubravu i Donju Dubravu.

Osnovni podaci
--------------

#### Zemljopisni smještaj i položaj, geografske značajke

Dubrava se nalazi na krajnjem istočnom dijelu grada Zagreba.

Donja Dubrava se nalazi na krajnjem istočnom dijelu grada Zagreba, na dodiru s područjem naselja Sesvete. Na sjeveru je ulica Dubrava dijeli od Gornje Dubrave, a na jugu Slavonska avenija od Peščenice – Žitnjak s kojom graniči i na jugozapadu. Na zapadu graniči s područjem Maksimira.

Za razliku od Gornje Dubrave, Donja je gotovo u potpunosti ravničarska i nizinska. Znatan je udio neizgrađenih područja i šuma, pogotovo na južnom dijelu Čulinečke ceste i oko Retkovčine. Na istoku četvrt omeđuje potok Trnava a na zapadu je nadsvođeni Štefanovec. Jugoistočni dio je uglavnom prazan, dok je sjeverni, između Branimirove i Avenije, gusto izgrađena cjelina.

Gornja Dubrava obuhvaća sjeveroistočni dio grada Zagreba i dio naselja gradskog karaktera Sesvete (nekadašnje samostalno naselje Dubec). Smještena je između Donje Dubrave na jugu, Maksimira na zapadu, Podsljemena na sjeverozapadu te Sesveta na sjeveroistoku i istoku.

Većim dijelom površine Gornje Dubrave dominiraju pobrđa i obronci Medvednice, a granica između ravnijeg južnog dijela i brdovitijeg sjevernog čine potok Trnava i Oporovečka cesta. Južni dio je ujedno gušće izgrađen i naseljen i čini jezgru Dubrave, dok sjeverna podsljemenska naselja i istočni dio ( Dubec ) čine periferiju četvrti.

  

#### Površina

* **Donja Dubrava** - 1.082,3 ha (10,823 km2)
* **Gornja Dubrava** - 40.027,7 ha (40,277 km2)

S ukupnom površinom od 50.1 km2 ( Donja i Gornja Dubrava ), Dubrava je peti po površini ( poslije Sesveta, Brezovice, Novog Zagreba i Podsljemena ) zagrebački kvart.

  

#### Institucije

* Sveučilište
* Dječje kazalište Dubrava

Nastanak imena
--------------

Naselje Dubrava nastaje na prostoru njegova današnjeg šireg središnjeg dijela (sjeverno i južno od ulice Dubrava) koji je bio nenastanjen i obrastao šumom – a kako se hrast nazivalo i dub, odatle kasnijem naselju i ime.

Povijest
--------

### Donja Dubrava

U blizini današnje Donje Dubrave, na mjestu današnjeg Šćitarjeva, već je u rimsko doba postojalo naselje, Andautonija.
Grad je bio samoupravna gradska jedinica, municipij. Poznati hrvatski državnik i arheolog Ivan Kukuljević Sakcinski je za vrijeme prvih arheoloških iskapanja u Zagrebu 1873. našao na ostatke Andautonije. Tu su nađeni i ostaci tumula te brončano poprsje mladića iz 3. stoljeća. Pri izgradnji Remize u Dubravi su nađeni i ostaci stare rimske ceste, a na mjestu auto-kuće baotić je iskopan grob iz ranog razdoblja Carstva.

U sedmom stoljeću Andautonija propada dolaskom Slavena i kasnije Hrvata.

Do 13. st. Dubrava spada pod vlast Gradeca, a tada se počinju spominjati neka današnja naselja
**Tolminski seljački ustanak** (slovenski: ) bio je seljački ustanak koji je 1713. godine izbio na području današnje Slovenije, tada pod vlašću Habsbrugovaca. Uzrok je bio u izuzetno teškom materijalnom položaju seljaka na području Goriške, koji su osim feudalnih davanja plemićima i Crkvi, morali izdvajati sve veće poreze za habsburšku vlast; sve je to dodatno pogoršala suša, ali i bezobzirnost lokalnog činovnika sa sjedištem u Gorici koji se zvao Jakob Bandel. Kada je zbog neplaćanja poreza nekoliko seljaka uhapšeno, na stotine tolminskih seljaka pod vodstvom Ivana Miklavčiča se diglo na oružje. Pokušaji lokalnih vlasti da uguše ustanak nisu uspjeli, te su Habsburgovci bili prisiljeni dovlačiti krajišnike sa područja današnje Hrvatske koji su 20. juna 1713. uspjeli slomiti ustanički otpor. Veliki dio ustanika je zarobljen, a vođe, uključujući Miklavčiča, sljedeće godine pogubljeni.

Tolminski seljački ustanak bio je jedan od posljednjih velikih seljačkih ustanaka u historiji Slovenije, ali je ostavio značajan trag na slovensku kulturu, postavši motivom niza književnih djela.
Mastilo
**Mastilo** (slovenska riječ), tinta (italijanska riječ latinskog porijekla), crnilo, tečna boja; tečnost u boji za pisanje i crtanje.

Istorija i sastav mastila
-------------------------

Upotrebljavalo se još prije nove ere u starom Egiptu i Kini. Evropa ga je upoznala znatno kasnije. U prvo vrijeme pravljeno je od smjese vodenih rastvora tanina i soli željeza. Mastilo je kasnije pravljeno od vodenog rastvora anilinskih bojenih materija sa dodatkom glicerina, alkohola itd.  Mastilo se pravi i od vodene otopine zelene galice i galusne kiseline dobijene izlučivanjem hrastovih šišarki, uz dodatak neke boje. Da bolje prianja dodaju se ljepila i fenoli. 

Mastila, ovisno o pigmentima, ima raznih boja.

Posebna vrsta mastila je i tuš. Postoji i tzv. „*originalni tuš*" , i on je prevashodno crne boje, mada ga ima i u svim drugim bojama. Vodootporan je, a pravi se tako što se pigment od crnog ugljena meša sa raznim želatinima ili lepkom.

Pisanje mastilom
----------------

Mastilom se pisalo i crtalo po kamenu, papirusu, posebno spravljenim životinjskim kožama, papiru, pomoću pribora za pisanje. Svoja rana pisanja čovjek je izveo najobičnijim štapićima ili kostima, trskom, koje bi zaoštrio, umakao u rastvorenu boju i njima pisao. Potom je pisao koristeći ptičija pera i to najčešće guščija. Pronalaskom metala čovjek je pravio metalne naprave, koje su sjećanjem na ptičija pera, takođe nazivana perima. I jedna i druga pera morala su se neprekidno umakati u mastilo tako da pisanje nije bilo ni kontinuirano ni jednoobrazno. Mnogo kasnije, pronalaskom pisaljki koje su iznad pera imale sopstvena spremišta za mastilo ( naliv pero), ono je dozirano isticalo po peru, pa se pisanje moglo vršiti kontinuirano i linija je bila ujednačena.

Vidi još
--------

* Kaligrafija

Vanjske poveznice
-----------------

***Tinte*** na Wikimedijinoj ostavi
Rastavljivi svornjak i viljuška svornjaka osigurani rascjepkom
**Svornjak** se upotrebljava za zglobno spajanje strojnih dijelova. Pri tome jedan dio može biti pokretljiv oko svornjaka, dok drugi miruje ili su oba dijela pokretljiva. Pokretljivi dio svornjaka mora biti uvijek podmazivan. Promjer svornjaka obično je izrađen s mjernom tolerancijom h11, dok je tolerancija provrta, s obzirom na propisanu zračnost, D9, D11, C11, B12 ili A11. Svornjaci za opću upotrebu prvenstveno se izrađuju od čelika za automate s tvrdoćom 125 do 245 HV, a za velika opterećenja upotrebljavaju se čelici za poboljšanje, te čelici za cementiranje i kaljenje.

Vrste svornjaka
---------------

Oblici i dimenzije svornjaka su standardizirani. Glatki svornjaci standardizirani su prema DIN 1433, jeftini su i najviše se upotrebljavaju. Od ispadanja svornjaka osigurani su rascjepkom ili uskočnikom. Svornjaci s glavom standardizirani su prema DIN 1434, a
upotrebljavaju se kada to zahtjeva dostupnost montaže. S jedne strane su od osnog pomaka osigurani glavom svornjaka, a s druge strane uskočnikom ili rascjepkom. Svornjaci s navojem standardizirani su prema DIN 1445, a upotrebljavaju se uglavnom kao osovine trkaćih bicikla i kolotura. S jedne strane su od osnog pomaka osigurani glavom svornjaka, a s druge strane maticom i podloškom.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2017-02-28 na Wayback Machine-u "Konstrukcijski elementi I", Tehnički fakultet Rijeka, Božidar Križan i Saša Zelenika, 2011.
2. ↑   Arhivirano 2012-01-31 na Wayback Machine-u "Elementi strojeva", Fakultet elektrotehnike, strojarstva i brodogradnje Split, Prof. dr. sc. Damir Jelaska, 2011.
*Za ostale upotrebe, v. Soga.*
Porodično stablo klana Soga
**Klan Soga** (蘇我氏, *Soga uji*?) je bio jedan od najmoćnijih plemićkih klanova Japana u Asuka periodu, poznat po važnoj ulozi u dolasku i širenju budizmau toj zemlji. Od 5. do 7. vijeka su poglavari klana Soga imali monopol na titulu Veliki carski poglavica (Ō-omi ili Veliki ministar) te bili prva od porodica koja će dominirati carskom dinastijom kroz nametanje nasljednog reda i vladine politike.

Iako su Soge već ranije stekle vlast, prvi pouzdani podaci o njima potiču iz vremena Soga no Inamea koji je služio kao Veliki ministar od 536. do svoje smrti 570. Uticaj na cara je održao preko brakova svojih kćeri za car Kimmeija, od kojih je jedna rodila cara Yomeija. Sljedećih pet careva su imali suprugu ili majku koja je poticala od potomaka Inamea. Na taj način su Soge ostvarivale centralizaciju zemlje, prepustivši carevima simboličnu i duhovnu ulogu, dok su se oni sami bavili svjetovnim pitanjima.

Soge su imali bliske veze sa državama Baekje i Goguryeo u susjednoj Koreji, te su podržali širenje budizma u Japanu, koji je prvi put došao preko budističkih misionara iz Baekjea u 6. vijeku. Soge su vjerovali da je budizam odlika civilizacije, te su održavali bliske odnose ne samo s Korejom, nego i sa Kinom, nastojeći stvoriti državnu upravu po konfucijanskom modelu. Ta je politika, međutim, izazvala neprijateljstvo klanova Mononobe i Nakatomi, koji su oko sebe okupili brojne nezadovoljnike, uvjerene da je budizam nespojiv sa štovanjem "kamija" i šintoističkim tradicijama. Borba između te dvije struje je trajala decenijama, ali su Soge na kraju uspjele učvrstiti temelje budizma u Japanu.

Do sredine 7. vijeka je klan Soga toliko ojačao, da su njegovi članovi Soga no Emishi i njegovi sin Iruka počeli spremati preuzimanje carskog prijestolja, gradeći daleko raskošnije palače od carskih. Godine 645. su protiv njih skovali zavjeru Nakatomi no Kamatari, vođa klana Nakatomi te Soga no Kurayamada no Ishikawa no Maro i princ Naka no Ōe; zahvaljujući njoj je Iruka ubijen, a Emishi i njegovi pristaše raspršeni širom zemlje i poslije ubijen. Time je bila slomljena moć klana Soga, što je stvorilo uvjete da car Kōtoku sprovede Taika reforme temeljem kojih je vraćena vlast caru.
|  |
| --- |
| 
Ovaj članak je dio serije:
**Oružane snage Drevnog Rima** 800. pne. – 476. n.e. |
| **Strukturna historija** |
| Rimska vojska (*Tipovi jedinica i činovi*, *legije*, *pomoćne snage*, *Generali*, *Limitanei*, *Comitatenses*) |
| Rimska mornarica (*Flote*, *Admirali*) |
| **Historija pohoda** |
| Popis ratova i bitaka |
| Odlikovanja i kazne |
| **Tehnološka historija** |
| Vojno inženjerstvo (*castra*,*Opsadne sprave*, *Lukovi*, *Ceste/putevi*) |
| Osobna oprema |
| **Politička historija** |
| **Strategija i taktika** |
| Pješadijske taktike |
| Granice i fortifikacije (*limes*,*Hadrijanov zid*) |

***Dux*** (sh. ***duks***), značenje na latiskom jeziku: "vođa". U vrijeme drevnog Rima *dux* je imao komandu nad dvije ili više legija koje su se nalazile u određenoj provinciji.

Titula *dux* mogla se odnositi i na konzula ili imperatora, no obično se odnosila na komandanta rimske vojske, odnosno guvernera rimske provincije koji je u određenom periodu historije Rima istovremeno bio i *dux*, vojni komandant. Guverner provincije je dakle bio najviši civilni službenik u provinciji a kao dux i vrhovni vojni zapovjednik legija raspoređenih u njegovoj provinciji.

Tokom različitih državnih i vojnih reformi civilne i vojne funkcije su razdvojene.

V. također
----------

* Vojvoda
* Il Duce
**Thích Quảng Đức** (chu nho: 釋廣德), rođen **Lâm Văn Tức** (Hoi Khanh , provincija Khanh Hoa, 1897. - Sajgon, bivši Južni Vijetnam, 11. lipnja 1963.), bio je vijetnamski budist i mahayana monah koji se samozapalio u Sajgonu kao protest protiv politike predsjednika Ngo Dinh Diema, koji je ugnjetavao budizam.
Fotografija Thích Quảng Đứca kako se samozapaljuje do smrti na raskrižju *Phan Dinh Phung Boulevard* i *Le Van Duyet Street* vrlo brzo je obišla svijet koji je stavio u fokus Diemovu politiku. Malcolm Browne je dobio Pulitzerovu nagradu za svoju fotografiju koja prikazuje samozapaljivanje kao i David Halberstam za reportažu o ovom događaju.

 Austin A95, auto u kojem se Thich Quang Duc odvezao na mjesto samozapaljivanja
Poslije Thích Quảng Đứcove smrti njegovo tijelo je još jednom kremirano, ali njegovo srce je ostalo nedirnuto. To se objašnjavalo kao simobolom za svetost i dovelo je do toga da su ga budisti doživljavali kao jednog bodisatvu, što je pojačalo efekte njegove smrti u narodu.

Thích Quảng Đứcsov čin je utjecao da dođe do internacionalnog pritiska na Diệma, koji je primoran započeti reforme s namjerom da umiri budiste.
Obećane reforme su se međutim provodile sporo, ili nikako, što dovodi do protesta. Kako su se protesti nastavljali, započinju racije
u budističkoj pogodi s namjerom zaplijenjivanja svetog srca. Specijalnim postrojbama u ovoj akciji zapovjedao je Diệmov brat, Ngô Ðình Nhu, u kojima je bio veći broj žrtava i velika materijalna šteta. Nekoliko budističkih monaha slijedilo je primjer Thích Quảng Đứcsa i samozapalili su se do smrti. Na kraju je Diệm smijenjen i ubijen u vojnom udaru u studenom 1963. Thích Quảng Đứcsov čin se općenito smatra prektretnicom u budističkoj krizi u Vijetnamu koji je utjecao na promjenu vlade.

Vidi još
--------

* Jan Palach
* Mohamed Bouazizi

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica Arhivirano 2007-10-18 na Wayback Machine-u
**Sloboda govora** je pravo izražavanja vlastitih stajališta i razmišljnja bez straha da će te netko u tom pokušati spriječiti ili zbog toga kazniti. Naziva se i **slobodom izražavanja**.

Smatra se da je sloboda govora neophodna za postojanje demokratske vlasti. U zemljama u kojima ne postoji sloboda govora, u autokratskim sustavima, ljudi se boje reći ono što misle. U tom slučaju vlast i nadređeni ne znaju što oni misle. Ako nadređeni ne znaju što podređeni žele, ne mogu ostvariti njihove potrebe. Kad nema slobode govora, vlast i nadređeni ne brinu se o onomu što podređeni žele i trebaju. Neki smatraju da je to razlog zašto neke vlasti ne dozvoljavaju slobodu govora - ne žele snositi posljedice preuzimanja odgovornosti ili se boje pokretanja revolucije do koje bi došlo kad bi svi mogli znati što se sve događa u društvu.

Poznati liberalni mislilac John Stuart Mill misli da sloboda govora nije važna samo zato što svatko ima pravo na slobodu izražavanja, nego i zato što zajednica u kojoj živimo ima pravo čuti naša razmišljanja. 

Zajednice u kojima postoji sloboda govora dozvoljavaju da sve smije biti izrečeno. 

Kao što je naglasio Tocqueville, ljudi se boje slobodno govoriti ne zbog straha od kazni, već zbog pritiska članova zajednice. Kad pojedinac iznosi nepopularne ideje, može se suočiti s prijezirom članova svoje zajednice ili čak postati žrtvom zlostavljanja. Primjerice, u modernoj Europi, takvim oblicima zlostavljanja posebno su izloženi protivnici liberalne demokracije, a u zemljama s velikim brojem vjernika i ateisti ili pripadnici manjinskih vjerskih skupina. Ovaj oblik zabrane slobodnog izražavanja je čak i teže obuzdavati od od zabrana slobode izražavanja od strane vlasti. Postavlja se pitanje je li zaštita slobode govora stvar prava ili stvar zaštite od utjecaja vlasti.

Povezano
--------

* Ljudska prava

***Sloboda govora*** na Wikimedijinoj ostavi
**Car Daozong od Liaoa** (kineski: ; pinyin: *Liáo Dàozōng*) (14. septembar 1032 – 12. februar 1101), rođen kao**Yelü Hongji**  ili **Yehlu Hongji** (kineski: ; pinyin: *Yēlǜ Hóngjī*), bio je kitanski car iz dinastije Liao, koji je vladao od 28. augusta 1055. do smrti.

Rodio se kao sin Xingzonga, koga je naslijedio nakon njegove smrti. Njegova duga vladavina se tradicionalno opisuje kao nastavak opadanja moći i dekadencije Kitanskog Carstva, trendova započetih za vrijeme njegovog oca. S druge strane je na samom početku, zabilježio određena postignuća. Nedugo nakon njegovog stupanja na prijestolje je dovršena Sakyamuni pagoda (1056), a godine 1066. je obnovljeno korištenje službenog naziva "Veliki Liao". 

Kasnije su se sve više iskazivale etničke napetosti između Kitana i Kineza pod carevom vlašću. Godine 1063. su cara njegovi sunarodnjaci, nezadovoljni zbog pravosudnih reformi koje su sastavili carevi kineski službenici, pokušali ubiti u lovu. Pobunjenici su uhvaćeni i pogubljeni, ali je car bio prisiljen obnoviti tradicionalne kitanske ceremonije, a 1070. je donio reforme s ciljem da razdvoji pravosuđe za Kitane i Kineze. 

Godine 1075. je car izdao službeno Liao izdanje budističke Tripitake. Careva sklonost trošenju ogromnih sredstava za vlastite palače i velebne budističke hramove i spomenike je s druge strane stvarala sve više i više nezadovoljstva. Ono se posebno iskazivalo među džurčenskim plemenima. Godine 1101. je ubijen. Naslijedio ga je unuk Tianzuo.

|  |
| --- |
| Car Daozong od Liaoa **Kuća Yelü (916–1125)****Rođen/a:** 1032  **Umro/la:** 1101 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**car Xingzong** | **car dinastije Liao**1055–1101 | Slijedi:**car Tianzuo** |

| * p
* r
* u
Popis careva dinastije Liao |
| --- |
| Taizu 太祖 • Taizong 太宗  • Shizong 世宗  • Muzong 穆宗  • Jingzong 景宗  • Shengzong 聖宗  • Xingzong 興宗  • Daozong 道宗  • Tianzuodi 天祚帝 |
| **(Liu) Song Houfeidi** ((劉)宋後廢帝)or **Cangwu Wang** (蒼梧王) |
| --- |
| Porodično ime: | Liu (劉; liú) |
| Osobno ime: | Yu (昱, yù) |
| Posthumno ime: | Nema |
|

**Car Houfei od Liu Songa** ((劉)宋後廢帝) (463–477), poznat i po posthumnoj tituli **Princ od Cangwua** (蒼梧王), osobno ime **Liu Yu** (劉昱), kurtoazno ime **Derong** (德融), nadimak **Huizhen** (慧震), bio je car Kine iz južne dinastije Liu Song. Na prijestolju je godine 472. naslijedio svog oca cara Minga. Njegova kratka vladavina je bila obilježena nasiljem i sadističkim hirovima, uključujući sklonost bezrazložnog ubijanja podanika. Nakon što je godine 477. general Xiao Daocheng jedva izbjegao takvu sudbinu, organizirao je puč u kome je car ubijen. Za novog cara je imenovan njegov brat Liu Zhun, ali ga je Xiao Daocheng već 479. svrgnuo kako bi sebe postavio za cara i osnovao novu dinastiju Južni Qi.

Izvori
------

* *Knjiga Songa*, vol. 9.
* *Historija Južnih dinastija*, vol. 3. Arhivirano 2008-02-10 na Wayback Machine-u
* *Zizhi Tongjian*, vols. 132, 133, 134.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Car Ming od Liu Songa**  |  **car Liu Songa** 472–477 | Slijedi: **car Shun od Liu Songa**  |
Ulje na platnu iz 19. stoljeća, "Hranjenje mačke", Marguerite Gérard
**Mačka** (*Felis silvestris forma catus*) je sisavac iz porodice mačaka. Popularna je kod ljudi i pojavljuje se u crtanim filmovima, knjigama, strpovima itd.

Mačka je popularna kod ljudi, te se ona često prikazuje na fotografijama ili crtanim filmovima kako se igraju s klupkom ili kako love miševe. U mnogim suvremenim crtanim filmovima mačke su glavni likovi.
Najpoznatiji likovi mačaka u crtanim filmovima su Tom i Sylvester iz *Tom i Jerry* i crtanih filmova Looney Tunesa, te Fritz i Garfield. U književnosti, u bajci braće Grimm 
*Mačak u čizmama* glavni je lik mačak koji je od trećeg mlinarevog sina zatražio da mu kupi čizme i, usput, obećao da će biti bogat, dok je u knjizi Lewisa Carolla *Alica u zemlji čudesa* Češirska mačka neobični lik koji ima sposobnost nevidljivosti i iznenadnog pojavljivanja.

### Garfield

*Glavni članak: Garfield (lik)*
Garfield je glavni lik iz istoimenog stripa koji ima 36 godina i 9 života. Osmislio ga je Jim Davis. Rođen je u kuhinji Mama Leoninog talijanskog restorana, a njegov vlasnik zove se Jon. Ima plišanog medvjedića, kojeg zove Pucko, kojem vrlo često povjerava tajne. Lijen je i većinu vremena provede u spavanju ili dosađivanju. Omiljeno jelo su mu lazanje, a ujutro često pije kavu i jede krafne.

### Mačak Fritz

*Glavni članak: Mačak Fritz*
Mačak Fritz (en. Fritz the Cat) je strip kojeg je osmislio Robert Crumb, a ilustrirao Skip Hinnant. Prvi primjerak stripa izašao je u siječnju 1965. godine, dok je zadnji primjerak izašao 1972. godine. 1972. god snimljen je crtani film pod nazivom Mačak Fritz, dok je 1974. godine snimljen nastavak filma Devet života mačka Fritza.

Vidi još
--------

* Domaća mačka
**COBOL** je programski jezik i ime je skraćenica od **COmmon Business Oriented Language**.

COBOL je nastao 1959. kao plod rada Short Range Committee.

Sintaksa
--------

Sintaksa COBOL-a je slična engleskom jeziku koliko je to moguće za jedan programski jezik, što olakšava učenje programiranje u COBOL-u početnicima, i radi čega su poslovni programi širom svijeta do kraja 20. stoljeća pisani u COBOL-u, no s druge strane to stvara ponekad smiješne situacije za malo iskusnije programere.

Primjer - povećavanje varijable za 1:

* u C-u se navedeni zadatak može izvesti na dva načina:
	+ a) c=c+1
	+ b) c++

Oba su jezgrovita, prvi je jasan i onome tko ne zna sintaksu C-a, a za drugi treba znati da **++** unarni operator povećava vrijednost varijable za 1.

* U COBOL-u to glasi ovako:
	+ ADD 1 TO COBOL GIVING COBOL

U COBOL pospremi zbroj COBOL+1, savršeno logično no katastrofa za napisati u žurbi.

| * p
* r
* u
Programski jezici |
| --- |
| Ada • ALGOL • APL • AWK • BASIC • C • C++ • C# • COBOL • ColdFusion • Common Lisp • Delphi • Eiffel • Focus • Forth • FORTRAN • Haskell • IDL • Java • JavaScript • Lisp • Modula • Objective-C • OCaml • Pascal • Perl • PHP • Prolog • Python • Ruby • SAS • Scheme • Smalltalk • SQL • Visual Basic |

***COBOL*** na Wikimedijinoj ostavi
**Car Gongdi** (953–973) je bio nominalni car Kine, odnosno posljednji car dinastije Kasniji Zhou, posljednje od tzv. Pet dinastija, koji je nakratko vladao od 959. do 960. Otac mu je bio prethodni car Shizong, koji se 959. razbolio i umro na pohodu. Gongdi, koji je bio dijete, formalno je naslijedio oca, ali je vojska za novog cara izvikala generala Zhao Kuangyina. On je godine 960. svrgnuo dječaka i proglasio novu dinastiju Song. Gongdi je zajedno sa majkom poslan u Xijing (西京), gdje se sa njime postupalo s poštovanjem. Uspkros toga je 973. ubijen od strane Xin Wenyuea, službenika koji je na taj način htio steći naklonost novog cara. Car Taizu je, čuvši za vijest, proglasio opću žalost i bivšeg cara dao pokopati s najvišim počastima.

|  |
| --- |
| Car Gongdi od Kasnijeg Zhoua **House of Chai (954–960)****Rođen/a:** 953  **Umro/la:** 973 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Car Shizong od Kasnijeg Zhoua** | **car dinastije Kasniji Zhou**959–960 | Slijedi:**car Taizu (dinastija Song)** |

Izvori
------

* Mote, F.W. (1999). Imperial China (900-1800). Harvard University Press, 13,14.
**Ágnes Heller** (\* 12. 5. 1929. Budimpešta/Mađarska) je značajna filozofkinja dvadesetog vijeka.

Biografija
----------

Agnes Heler je rođena 1929. godine u Budimpešti, kao kćerka jevrejskih roditelja. Njen otac i mnogi članovi porodice postaju žrtve nacističkog terora protiv jevreja tokom drugog svjetskog rata. Njoj i njenoj majci uspijeva u više navrata, djelimično srećom, djelimično pravovremenim skrivanjem i bijegom, izbjegavanje deportacije.

Posle mature, 1947. upisuje fiziku i hemiju na univerzitetu u Budimpešti, ubrzo zatim, pod utiscima predavanja Georga Lukača, mijenja smjer i počinje studirati filozofiju. 1955. doktorira na katedri za filozofiju i postaje lukačev asistent. 

Posle dugogodišnjih političkih represalija u Mađarskoj, 1977. godine Heler emigrira u Australiju gdje, 1978. godine na Le Trobe univerzitetu u Melburnu, postaje profesor sociologije, gdje ostaje do 1983.. Kao nasljednica Hane Arent, 1986. godine se zapošljava na katedri za filozofiju na *Novoj školi za socijalna istraživanja* u Njujorku.

Posle penzionisanja, živi u Budimpešti i u Njujorku.

Priznanja
---------

* **1981.** *Lesing* - nagrada grada Hamburga
* **1995.** *Hana-Arent* - nagrada grada Bremena
* **1995.** *Seheni* - nacionalno priznanje Mađarske
* **1996.** *Počasni doktor* univerziteta "La Trob" iz Melburna
* **1997.** *Počasni doktor* univerziteta Buenos Aires

Literatura
----------

* *Alltag und Geschichte - Zur sozialistischen Gesellschaftslehre*. Neuwied: Luchterhand,} - 1970.
* *Das Alltagsleben. Versuch einer Erklärung der individuellen Reproduktion*. Edition Suhrkamp Band 805. Herausgegeben und eingeleitet von Hans Joas. Frankfurt: Suhrkamp,} - 1978.
* *Theorie der Gefühle*. Hamburg: VSA,} - 1980.
* *Der Mensch der Renaissance*. Aus dem Ungarischen von Hans-Henning Paetzke. Frankfurt/M: Suhrkamp,} - 1988.
* *Ist die Moderne lebensfähig?* Frankfurt/M.: Campus,} - 1995.
* *Der Affe auf dem Fahrrad: Eine Lebensgeschichte*. Bearbeitet von János Köbányai. Aus dem Ungarischen von Christian Polzin & Irene Rübbert. Berlin, Wien: Philo} - 1999.
* *Die Auferstehung des jüdischen Jesus*. Aus dem Ungarischen von Christina Kunze. Berlin, Wien: Philo,} - 2002.

Vanjske veze
------------

***Ágnes Heller*** na Wikimedijinoj ostavi
**Car Jianwen od Jina** (晋简文帝/晉簡文帝, pinyin Jìn Jiǎnwéndì, Wade-Giles Chin Chien-wen-ti) (320 – 12. septembar 372), osobno ime **Sima Yu** (司馬昱), kurtoazno ime **Daowan** (道萬), bio je kratkotrajni car Kine iz dinastije Jin. Bio je mlađi brat cara Minga, a prije dolaska na prijestolje je držao niz odgovornih dužnosti u administracijama svojih prethodnika i rođaka - careva Mua, Aija i Feija. Kineski historijski izvori ga opisuju kao ličnost koju su od politike i državnih poslova više zanimale taoistička filozofija i uz nju vezane rasprave, ali koji se pokazao dovoljno sposobnim da preživi dvorske intrige. Na prijestolje je došao zahvaljujući uticajnom vojskovođi Huan Wenu kome je nekoliko navrata, nastojeći preduhitriti puč, nudio svoje prijestolje. Umro je nekoliko mjeseci kasnije, a naslijedio ga je 10-godišnji sin Sima Yao, kasniji car Xiaowu.

Izvori
------



|  |
| --- |
| Car Jianwen od Jina**Kuća Sima****Rođen/a:** 320  **Umro/la:** 12. septembar 372 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Car Fei od Jina** | **car Kine**372*Huan Wen*  *(372)* | Slijedi:**Car Xiaowu od Jina** |
Sveti **Benedikt Nursijski** (oko 480. – 21. ožujka 543.), rođen u talijanskoj Nursiji (Norcia), smatra se ocem zapadnog monaštva (redovništva). I danas mnogi redovnici pripadaju kršćanskom vjerskom redu nazvanom po njemu - benediktincima.

Ideal redovničkog života iznio je u svojim pravilima. Umro je u mjestu Monte Cassino 21. ožujka 543. a budući da se smatra ocem zapadnoeuropske kršćanske kulture uopće papa Pavao VI. proglasio ga je 1964. svecem zaštitnikom Europe. Njegov je blagdan u rimokatoličkoj 11. srpnja, a u pravoslavnoj crkvi 14. ožujka (po julijanskom kalendaru).

### Zanimljivosti

Poznat je medaljon sv. Benedikta za koji se vjeruje, da čuva mnoge ljude od zla. 
Značenje medaljona:

Križ - iznad njega natpis: Pax – Mir
U četiri kuta križa nalaze se slova CSPB, što znači:
Crux sancti Patris Benedicti - Križ svetog oca Benedikta.
Na okomitom kraku križa (odozgo prema dolje): CSSML, -
Crux sancta sit mihi lux - Neka mi križ bude svijetlo
a na poprečnom kraku NDSMD, što znači: -
Non draco sit mihi dux - Neka mi zmaj ne bude vođa.

Slova u krugu: V R S N S M V S M Q L I V B što znači:
Vade retro satana, non suade mihi vana, sunt mals quae libas, ipse venena bibas – a to znači: 
Odlazi, Sotono, nikad mi ne savjetuj taštine, zlo je ono što mi pružaš, popij sam svoj otrov.

Izvori
------



***Sveti Benedikt*** na Wikimedijinoj ostavi
Za ranijeg nadbiskupa Kölna, v. Bruno Veliki.
Sveti Bruno; Rim, crkva Svete Marije Anđeoske.
**Sveti Bruno** (1030.-1101.) je osnivač kartuzijanskoga reda i svetac Katoličke Crkve.

Djetinjstvo i mladost
---------------------

Rodio se oko 1030. u Kölnu. Gotovo ništa nije poznato o njegovoj obitelji i djetinjstvu. Životopis iz 12. st. navodi kako je Bruno vrlo dobro poznavao duhovnu i vjersku literaturu. Svoju je znanstvenu izobrazbu započeo u kolegijatskoj crkvenoj školi Sv. Kuniberta u Kölnu, a potom se preselio u Reims gdje je uspješno završio studij.

Kleričke službe
---------------

Po završenom studiju Bruno se odlučio posvetiti duhovnom staležu i svoje znanje upotrijebiti u službi Crkve. Vrlo brzo postao je kanonik katedrale u Reimsu, te počinje predavati tzv. *artes liberales* - »slobodne vještine«, među njima gramatiku, retoriku, logiku, filozofiju, a onda i teologiju. Naslijedivši godine 1056. profesora Herimanna, preuzeo je i vodstvo biskupske škole. Kao profesora osobito su ga cijenili njegovi studenti, među kojima je bio i kasniji papa Urban II. 1075. postao je i kancelar svoga nadbiskupa u Kölnu.

Povlaćenje u samoću
-------------------

Kartuzija »La Grande Chartreuse«, prvo samotište svetog Brune.
Ipak, sam je Bruno bio nezadovoljan svojim načinom života i svjetovnim brigama, želeći se posvetiti višim stvarima. Promatrajući prilike u tadašnjoj Crkvi, osobito probleme vezane uz investituru i simoniju, priključio se papi Grguru VII. koji je nastoja uspostaviti red u crkvenim službama.

U proljeće 1084. Bruno je krenuo prema Alpama kako bi ondje potražio zgodno samotno mjesto, što mu je i pošlo za rukom u kraju imena *La Grande Chartreuse*. Na tom mjestu, na nadmorskoj visini od 1175 metara, sa šestoricom svojih drugova odlučio je živjeti pustinjačkim načinom života. Ondje je osnovana prva kartuzija.

U službi pape
-------------

Nekadašnji Brunin učenik, a sada papa Urban II. poziva ga 1090. godine za svoga savjetnika, te Bruno teška srca napušta svoju samoću, a kartuziju prepušta skrbi Landuina Toskanskoga. Kad su se u Rimu pogoršale političke prilike, Bruno slijedi papu u južnu Italiju pod normanskom vlašću. Ondje ga je papa htio zarediti za biskupa Reggia, no on tu službu otklanja, te, uz pomoć grofa Rogera, u biskupiji Squillace utemeljuje novu kartuziju »Santa Marija della Torre.« Bruno ondje i umire 6. listopada 1101.

Proglašenje svetim i njegovi nasljednici
----------------------------------------

Kartuzija Pleterje u Sloveniji
Po ukinuću ove kartuzije 1193. njegove su relikvije prenijete u crkvu obližnjeg samostana sv. Stjepana. Papa Lav X. službeno ga je proglasio svetim 1514, a njegov se spomen u Katoličkoj Crkvi slavi 6. listopada.

Do danas postoji kartuzijanski red, kao jedan od najstrožih redova Katoličke Crkve u kojem su osobito naglašeni samoća, šutnja i uzdržavanje od mesne hrane

Vanjske poveznice
-----------------

* Kartuzija Pleterje u Sloveniji (službene stranice)

***Sveti Bruno*** na Wikimedijinoj ostavi
Član u evropskim jezicima
  neodređeni i određeni član
  samo određeni član
  neodređeni član, a određeni kao nastavak
  samo određeni član kao nastavak
  bez članova

**Član** je vrsta riječi ili morfološki element koji u nekim jezicima označuje određenost imenice.

Mnogi jezici nemaju članove, npr. srpskohrvatski, latinski, japanski. Neki jezici imaju članove, ali ih rijetko koriste (npr. svahili).

Član u drugim jezicima
----------------------

Jezici koji imaju članove mogu ih koristiti na sljedeće načine:

* **određeni član** označava određeni predmet ili osobu (npr. engleski *the*, francuski *le*, mađarski *a/az*)
* **neodređeni član** označava da se radi o bilo kojem predmetu neke vrste (npr. engleski *a*, francuski *un*, mađarski *egy*)
* neki jezici imaju **partitivni član** (npr. francuski *du*) koji označava neku količinu (tome u srpskohrvatskom odgovara partitivni genitiv)

Neki jezici koriste samo određeni član (velški), u nekim jezicima određeni član ne može doći ispred osobnog imena (engleski, njemački), a u nekima se koristi ispred imena (portugalski).

U nekim je jezicima član nastavak koji se dodaje na riječ:

* u bugarskom: *stol* - *stolat*
* u švedskom: *fisk* - *fisken*
* u makedonskom: *drvo* - *drvoto*, *drvovo*, *drvono*

U razvoju jezika članovi često nastaju od pokaznih zamjenica (npr. srpskohrvatski *taj*, *ta*, *to*).
**TV Marjan** je bivša televizijska kuća iz Splita. Prva je hrvatska privatna televizijska postaja. Otvorila je put drugim postajama. 

Počela je emitirati još za vrijeme socijalizma 1984. godine, prije nego što je bilo ikakvih naznaka o promjeni društveno-političkog sustava u Hrvatskoj i raspada Jugoslavije. Postaju je utemeljio Goran Franić Futa. Program je emitirala s odašiljača na Marjanu. Prvotno je reemitirala satelitski program inozemnih postaja poput Super Channela te poslije MTV-a. Republički su inspektorati pravili probleme ovoj postaji koja je unatoč svemu emitirala i izrađivala svoj program. Naposljetku su svi dokumenti sređeni i takvo je emitiranje počelo 20. veljače 1990. godine. Postaja je sudjelovala u praćenju prvih hrvatskih izbora 1990. godine.

Za vrijeme rata u Hrvatskoj, bila je jedan od hrvatskih mostova prema svijetu, budući da je zrakoplovstvo JNA bombardiralo odašiljače Hrvatske televizije. Budući da je TV Marjan imala satelitsku opremu, bila je jedna od postaja koja je prenosila HTV-ov program gradu Splitu i okolici, jer je HTV mogao Hrvatskoj prenositi program samo preko satelita. Novinari TV Marjana su također izvješćivali s bojišta, pri čemu su zabilježili neke od najdramatičnijih snimaka iz rata.

Godine 1997. je postala je dijelom mreže hrvatskih malih televizijskih postaja, Mreže. Ista je zbog lošeg vođenja i veza s optuživanim poslovnjakom Miroslavom Kutlom propala godinu dana poslije, povukavši TV Marjan za sobom. Preko TV Marjan su se afirmirala neka hrvatska televizijska (Branko Nađvinski) te glazbena imena koja su svoje prve značajne minutaže i promicanja doživjela na ovoj televiziji.

Izvori
------

1. 1 2 3  Slobodna Dalmacija Marina Rajčić: Umro Gordan Franić Futa, osnivač TV Marjana, 17. srpnja 2009.