recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***flowering*** je prvi studijski album što ga je izdao japanski muzičar TK from Ling tosite sigure u sklopu svoje solo karijere. Album je izdan 27. lipnja 2012. godine od strane diskografske kuće Sony te je tokom narednih tjedana završio na 14. mjestu Oriconove ljestvice i 13. mjestu *Billboardove* Japan Hot Albums ljestvice. Album je prošao jako dobro među kritičarima. 

*flowering* je najavljen posebnim DVD-video izdanjem *film A moment*, što ga je TK izdao tokom 2011. godine, a koje je sadržavalo tri kompozicije. Dvije od njih, "white silence" i "film A moment", su dobile posebne albumske verzije, nakon što su ranije objavljene na singlu "film A moment", te su bile uvrštene kao peta i sedma kompozivija na *floweringu*. Album sadrži ukupno deset pjesama, čiji je autor TK, s tim da je posljednja od njih, instrumentalna kompozicija "sound\_am326", zapravo *secret track* i posvećena je posljedicama katastrofalnog potresa u Sendaiju 2011. godine. 

Album je izdan kao CD, DVD i bio je dostupan za digitalni download. TK je promociju albuma započeo već 24. lipnja objavom studijske snimke na YouTubeu, a kasnije je odradio i nekoliko solističkih nastupa u Japanu u sklopu promocije. Na albumu su se, kao gosti, pojavili Masatoshi Nakano, kao gitarist, i Miyoko Nakamura, kao pomoćni vokal, s kojima TK svira u bendu Ling tosite sigure.

Popis pjesama
-------------

Svu glazbu napisao TK from Ling tosite sigure.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Br. | Naslov | Trajanje |  |
| 1. | "flower"   | 4:39 |
| 2. | "Abnormal trick"   | 4:01 |
| 3. | "haze"   | 3:58 |
| 4. | "phase to phrase"   | 3:29 |
| 5. | "white silence" (album version) | 6:57 |
| 6. | "12th laser"   | 2:37 |
| 7. | "film A moment" (album version) | 7:10 |
| 8. | "daylily"   | 2:34 |
| 9. | "fourth"   | 4:28 |
| 10. | "sound\_am326" (secret track) | 2:33 |
| **Ukupno trajanje:** | **42:32** |  |

|  |  |
| --- | --- |
| DVD izdanje |  |
| Br. | Naslov | Trajanje |  |
| 1. | "haze"   |   |
| 2. | "flower"   |   |
| 3. | "12th laser"   |   |
| 4. | "Abnormal trick"   |   |
| 5. | "fourth"   |   |
| **Ukupno trajanje:** | **26:10** |  |

Vanjske poveznice
-----------------

* Diskografija

| * p
* r
* u
TK from 凛として時雨 |
| --- |
| **Diskografija • Ling tosite sigure** |
| Studijski albumi | *flowering • Fantastic Magic • white noise* • 彩脳 |
| *Live* albumi | *feedback from* |
| Kompilacije | *egomaniac feedback* |
| EP | *contrast • Secret Sensation • yesworld* |
| Video materijal | *film A moment* |
| Singlovi | "unravel" • "Signal" • "katharsis" • "P.S. RED I" • "m*e*lt" • "蝶の飛ぶ水槽" • "Dramatic Slow Motion (Reconstructed 2020)" • "wil-ill" • "Scratch" • "As Long As I Love / Scratch" • "first death" |
**Stadion pod Dubnom** (slov. *Štadión pod Dubňom*) je fudbalski stadion u slovačkom gradu Žilini, na kome svoje utakmice igra FK Žilina. Trenutno se renovira i proširuje (radovi su otpočeli 2006. godine i planira se njihovo okončanje 2011. godine). 

Nakon raspada Čehoslovačke 1993. godine, FK Žilina je pet puta bila prvak države (2002, 2003, 2004, 2007. i 2010), tri puta drugoplasirana (2005, 2008. i 2009) i tri puta je osvajala Super Kup Slovačke (2003, 2004. i 2007), što je čini najuspešnijom ekipom u Slovačkoj po broju osvojenih titula (FK Slovan iz Bratislave je takođe osvojio pet titula) i najuspešnijom ekipom po broju osvojenih bodova..

Sam stadion je napravljen 1941. godine oko terena koji je klub koristio od svog osnivanja, a tokom prve decenije XXI veka je postao peti stadion u Slovačkoj koji je dobio rasvetu. Rekordan broj gledalaca na stadionu je 25.000, zabeležen 1953. godine na utakmici protiv moskovskog Dinama, dok je današnji kapacitet stadiona 7.781 mesta za sedenje.

Vidi još
--------

* FK Žilina
* Stadioni u Slovačkoj
* Žilina

49°13′44.83″N 18°44′41.24″E﻿ / ﻿49.2291194°N 18.7447889°E﻿ / 49.2291194; 18.7447889
Renovirana tribina Lepings lejn, poprište tragedije.
**Tragedija na Hilsborou** ili **Katastrofa na Hilsborou** (engl. ) je incident koji se dogodio 15. aprila 1989. na stadionu Hilsboro u engleskom gradu Šefildu. Tokom polufinalne utakmice FA kupa između fudbalskih klubova Liverpula i Notingem foresta, prenatrpanost tribina je prouzrokovala smrt 96 osoba i povrede još 766 drugih. Odgovornost za incident se od tada prvenstveno stavlja na teret policije što je dozvolila da previše ljudi uđu na stadion. Tragedija na Hilsboru je najgora nesreća na stadionima u britanskoj istoriji, i jedna od najgorih svetskih fudbalskih nesreća.

U to vreme, polufinala FA kupa su se održavala na neutralnom terenu. Za sezonu 1989, Fudbalski savez Engleske je odabrao Hilsboro (domaći teren fudbalskog kluba Šefild vednsdej) za susret Liverpula i Notingema. Kao što je standard u utakmicama engleske domaće fudbalske lige, navijači suprotstavljenih klubova su odvojeni na stadionu. Navijači Liverpula su bili izdvojeni na tribini Lepings Lejn. Ulazak u Lepings Lejn bio je moguć samo preko malog broja oronulih obrtnih kapija. To ograničenje je dovelo do opasne prenatrpanosti izvan stadiona pre početka utakmice. U pokušaju da ublaži pritisak izvan stadiona, glavni nadzornik Dejvid Dakenfild, viši policijski službenik odgovoran za meč, je naredio da se otvori jedna izlazna kapija. Otvorena izlazna kapija je vodila do tunela na kom je pisalo „stajaća (tribina)", koji je vodio direktno do dve već prenatrpane tribine. Prethodnih godina, policija je zatvarala tunel kada su dve centralne tribine bili ispunjene. Međutim, ovom prilikom niko nije pazio na tunel.

Priliv navijača koji je usledio je doveo do pritiskanja, a neki navijači se peli preko ograde ili su ih podigli kolege navijači na tribinu iznad kako bi izbegli pritisak. Nekoliko trenutaka posle početka meča, zaštitna ograda se slomila, a navijači su počeli da padaju jedni preko drugih. Utakmica je zaustavljena posle šest minuta. Da bi odneli povređene, navijači su rušili reklamne table da bi ih koristili kao nosila, a pozvane su i hitne službe da pruže pomoć. Od 96 koji su poginuli, samo 14 je stiglo do bolnice.

Tejlorov izveštaj, zvanična istraga nesreće iz 1990, je zaključila da je „glavni razlog za katastrofu bio neuspeh policijske kontrole". Zbog nalaza izveštaja stajaće tribine su ukinute na svim većim fudbalskim stadionima u Engleskoj, Velsu i Škotskoj.

Vidi još
--------

* Tragedija na Hejselu

***Katastrofa na Hillsboroughu*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh95004037

 |
**Tonči Bašić** (Split, 13. ožujka 1974.) je sportski direktor RNK Splita.

Omladinske godine
-----------------

Igračku karijeru započeo je u RNK Split, gdje je prošao sve natjecateljske uzraste, od početnika do juniora.

Igračka karijera
----------------

U početku svoje karijere igrao je za matični "Split". Potom prelazi u susjedni "Mosor" iz Žrnovnice, a zatim seli u Varaždin, gdje u prvoligaškom Varteksu igra godinu dana. Nakon Varaždina ide u češku Duklu, opet na godinu dana, a karijeru potom nastavlja u Alaniji iz ruskog Vladikavkaza. Povratkom iz Rusije, okončava igračku karijeru i započinje trenersku.

Trenerska karijera
------------------

Po završetku igračke karijere, bio je šest godina trener kadeta i juniora stobrečkog "Primorca", da bi 2006. preuzeo seniore Primorca. Potom prelazi u RNK Split i postaje trener juniora, a godinu poslije - u proljetnom dijelu sezone 2008./09. - postaje trener seniorske momčadi Splita. Bašić preporođuje momčad i uvodi Splita u 2. HNL.  
 I u drugoj ligi Split nema premca. Crveni iz Parka mladeži prohujali su drugoligaškim terenima - sezona 2009./10. i ostvarili san generacija - poslije 49 godina RNK Split ponovo je postao prvoligaški klub.  
 Bašića su zbog njegovih uspjeha jako zavoljeli i navijači kluba, Crveni đavoli. Svojevrsno navijačko priznanje Bašiću bio je i intervju u navijačkom listu Crveni đavoli.  I na prvoj Splitovoj prvoligaškoj utakmici, navijači Splita razvili su mu transparente zahvale.  

Ipak, unatoč tim velikim uspjesima, Bašić ne ostaje na kormilu momčadi. Uprava kluba odlučila je da prvoligaške utakmice vodi iskusniji trener. 14. kolovoza 2011. nakon remija Splita s Osijekom 2:2 Ivan Katalinić je dobio otkaz, nakon čega je za trenera ponovno izabran Tonči Bašić.

Izvori
------

1. ↑   Navijački list **Crveni đavoli** br. 1; članak "Tonći Bašić", stranice 4, 5.
**Gene Austin** (24. jun 1900 – 24. januar 1972) bio je američki pjevač i kantautor, poznat po tome što je razvio "mekani" stil pjevanja zbog koga je nazvan prvim "croonerom". Poznat je po pjesmama "When My Sugar Walks Down the Street" i "The Lonesome Road" koje su kasnije postale standardi pop i jazz repertoara.

Biografija
----------

Rodio se u Teksasu pod imenom Lemeul Eugene Lucas; otac mu je bio Nova Lucas, a majka Serena Belle Harrell. Nakon što mu se majka preudala za Jima Austina, kovača u Shreveportu u Louisiani, preuzeo je njegovo prezime. U dobi od 15 godina je pobjegao iz kuće; prvo se priključio putujućoj grupi vodviljskih zabavljača, a potom Vojsci SAD. Bio je stacioniran u New Orleansu, gdje je svirao klavir u tamošnjim četvrtima crvenih svjetala. Potom je poslan u Meksiko gdje je sudjelovao u ekspediciji protiv Pancha Ville, a nakon ulaska SAD u prvi svjetski rat služio je u Francuskoj.

Po povratku u domovinu se 1919. naselio u Baltimoreu gdje je namjeravao studirati stomatologiju, ali je ubrzo sve vrijeme počeo provoditi u lokalnim barovima gdje je svirao klavir, a potom nastupati u vodviljima zajedno sa Royom Bergerom. Za njihov zajednički nastup je napisao pjesmu *How Come You Do Me Like You Do?* koja je 1924. postala veliki hit. 

Godine 1926. je izdavačkoj kući RCA Victor prodao pjesmu *When My Sugar Walks Down the Street*, koja je tokom decenija imala 80 miliona nosača zvuka. Austin je također bio jedan od prvih pjevača koji je iskoristio nove tehnike elektromagnetskog, a ne mehaničkog, snimanja i reprodukcije zvuka. To je omogućilo "mekši" način pjevanja, podobniji za sentimentalne balade i puštanje na radiju. Njegove metode su preuzeli Bing Crosby i Frank Sinatra koji će postati poznati kao oličenje croonera u kasnijim decenijama.

1930-ih je Austin nastupio u nekoliko holivudskih filmova na poticaj svoje prijateljice Mae West. Godine 1962. se bez uspjeha natjecao za demokratsku nominaciju za guvernera Nevade; tada je osvojio 10 % i izgubio od Granta Sawyera, koji je na kraju izabran za guvernera.

Imao je pet supruga i dvoje djece. Country pjevač Tommy Overstreet je njegov rođak.

Vanjske veze
------------

***Gene Austin*** na Wikimedijinoj ostavi

* Gene Austin na sajtu IMDb
* Audio link for recording of *Got the Railroad Blues* (Realaudio)
* „Gene Austin". Find a Grave. Pristupljeno 10. 02. 2008.
**Splitski nogometni podsavez** bio je nogometna organizacija koja je djelovala na velikom teritoriju u Hrvatskoj i nekim susjednim državama.   

Osnovan je nakon Prvog svjetskog rata, 7. ožujka 1920. godine u Splitu i djelovao do početka Drugog svjetskog rata.  

U početku, Savez je imao 12 verificiranih klubova: Hajduk, Jug, Uskok, Borac, Split (svi iz Splita), Junak, Rad (oba iz Sinja), Orkan iz Dugog Rata, Kosovo iz Solina, Komita iz Omiša, Trogir i Mogren iz Budve.

SNP između dva svjetska rata
----------------------------

Odmah po osnutku saveza prišlo se ogranizaciji i održavanju prvog nogometnog prvenstva. Odlučeno je da se za godinu 1920. odigra *Proljetno prvenstvo*. Odigravanje je započelo 22. ožujka 1920, a završeno je krajem srpnja. Za natjecanje se prijavilo pet tadašnjih splitskih klubova: Hajduk, Jug, Split, Borac i Uskok.

Prvi osvajač prvenstva SNP bio je JSNK Jug, preteča današnjeg RNK Split, koji je odigrao sve utakmice bez poraza.
Drugo podsavezno prvenstvo započelo je u jesen 1920, a dovršeno je u proljeće 1921. Novi prvak je bio Hajduk, a Jugu je pripalo drugo mjesto.

Do početka Drugog svetskog rata podsavez je često mijenjao formu natjecanja, a u njegovom djelokrugu natjecali su se klubovi iz tadašnje Splitske, Dubrovačke i Zetske oblasti (od 1931. osniva se Cetinjski podsavez). Podsavez u godini 1929. ima 22, a 1938. godine 28 verificiranih klubova i 10 nogometnih igrališta.

U ratnom kaosu 2. svjetskog rata zamire svaka športska aktivnost, tako se i sam Splitski nogometni podsavez gasi.

SNP iza Drugog svjetskog rata
-----------------------------

Završetkom rata, obnavlja se djelovanje Podsaveza. Djeluje do kraja 1960-ih godina, kada ge novim natjecateljskim ustrojem zamjenjuje Nogometni savez Općine Split.

Predsjednici SNP između dva svjetska rata
-----------------------------------------

1. 1920. - 1921. Vladimir Šore   

2. 1921. - 1922. Fabjan Kaliterna   

3. 1922. - 1928. Bogomil Doležal   

4. 1928. - 1933. Milivoj Dobrić   

5. 1933. - 1934. Fabjan Kaliterna   

6. 1934. - 1935. Ivan Ivačić   

7. 1935. - 1939. Petar Nisiteo   

8. 1939. - 1940. Miko Milić   

9. 1940. - 1941. Mihovil Pilić   

10. 1941. - ?. Ernest Heckman
**Salto** je grad i općina od 104,011 na sjeverozapadu Urugvaja u Departmanu Salto u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Salto se prostire duž lijeve obale Rijeka Urugvaj, točno prekoputa argentinske argentinske Concordije
sa kojom je spojen mostom.

Historija
---------

​
Postoje različite teorije o nastanku grada. Najprihvaćenija verzija je da ga je osnovao guverner Montevidea *José Joaquín de Viana* 1756. 
Nastao je kao garnizon od par kasarni koji je trebao nadzirati buntovne Indijanace Guarane koji su se pobunili nakon raspuštanja 
jezuitskih misija.

Luka u Saltu je posljednja do koje mogu doploviti brodovi dubokog gaza, zbog tog je postala tranzitni centar za pretovar robe u manja plovila koja su uzvodno transportirala za sjeverozapadni Urugvaj i dijelove brazilske države Rio Grande do Sul.
Zbog tog je izrastao u živo trgovište, pa je 1837. kad je osnovan Departman Salto, postao je njegov administrativni centar.

Danas je drugi najveći grad u Urugvaju (nakon Montevidea), pa u njemu djeluje kampus agronomskog fakulteta Nacionalnog univerziteta iz Montevidea.

Privreda i transport
--------------------

Kako je prosječna temperatura ljeti 29,53 ºC a zimi 17,53 ºC. okolica je idealna za uzgoj agruma njihovi nasadi se protežu 32 km oko grada.
Pored agruma poznat je i po vinogradima koji se smatraju najboljima u Urugvaju. U široj okolici sadi se kukuruz, pšenica, suncokret, lan, lucerna, paradajz i jagode, a po velikim pašnjacima uzgaja goveda i ovce.

Salta je grad mesnoprerađivačke industrije, poznat po proizvodnji voćnih sokova od naranči i vina.
U predgrađu Pueblo Nuevo sjeverno od centra grada nalazi se veliko brodogradilište.

Sa Montevideom i drugim gradovima u zemlji povezan je željeznicom i cestama, pored tog ima i *Internacionalni aerodrom Nueva Hespérides* (ICAO: **SUSO**) 6 km južno od centra grada.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Salto in Salto*" (engleski). City Population. Pristupljeno 15.11.2023.
2. 1 2 3 4 5 6   „Salto Uruguay" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 15.11. 2023.
3. ↑   „*Historia de Salto*" (španjolski). Intendencia de Salto. Pristupljeno 15.11. 2023.
4. ↑   „*Generalidades de Salto*" (španjolski). Intendencia de Salto.
5. ↑  „*Salto*" (engleski). Skybrary. Pristupljeno 15.11.2023.

Vanjske veze
------------

***Salto, Urugvaj*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Intendencia de Salto* (službene stranice) ()
Grad Punta del Este
**Punta del Este** (šp. *Punta del Este*) je mali grad u Urugvaju na obali Atlantskog okeana. Nalazi se u departmanu Maldonado, nekih 140 km istočno od Montevidea.

Ovo je poznato luksuzno letovalište u kome dominiraju hoteli, vile i privatni apartmani u ambijentu parkova. Punta del Este se nalazi na poluostrvu i ima 40 kilometara peščanih plaža. Sa jedne strane poluostrvo je okrenuto otvorenom okeanu (plaža Brava), a sa druge mirnijem estuaru reke La Plata (plaža Mansa). U mestu živi 10.506 stanovnika (podatak iz 2004), dok se njihov broj u letnjoj sezoni (sredina decembra do sredine marta) udesetostručava. Godišnje Puntu del Este poseti 600 do 700.000 turista, najviše iz Argentine, a manje iz Urugvaja, južnog Brazila, drugih zemalja Amerike i Evrope.

Ovo naselje je osnovao don Fransisko Agilar 1829. pod imenom Vilja Ituzaingo (*Villa Ituzaingó*). Od 1907. ime mu je Punta del Este. Poznata atrakcija Punta del Este je skulptura „Prsti" (*Los Dedos*), široka pet i visoka 3 metra, kja je postavljena na jednoj od plaža. U gradu radi nekoliko domaćih i jedan američki kazino. Tu je i međunarodni aerodrom.

Galerija
--------

* Punta del EstePunta del Este
* „Prsti" - "Los Dedos"„Prsti" - "Los Dedos"
* Hotel "Conrad"Hotel "Conrad"
* CasapuebloCasapueblo
* Iglesia de la Candelaria*Iglesia de la Candelaria*
* Chiverta AveChiverta Ave
* Playa El EmirPlaya El Emir

Spoljašnje veze
---------------

***Punta del Este*** na Wikimedijinoj ostavi

* Gradska internet prezentacija ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Punta del Este** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Milan Viđak** bio je hrvatski nogometaš i trener.

Igračka karijera
----------------

Kao juniora Hajduka, doveo ga je u u drugoj polovici 50-ih godina u RNK Split legendarni splitski trener Luka Kaliterna. Nakon nekoliko godina Milan Viđak odlazi u Karlovac i tamo ostaje četiri sezone. Potom se vraća u Hajduka, zanemarivši ponudu zagrebačke Trešnjevke, što mu je po osobnom priznanju bila velika greška. Povratkom u Hajduk nije ispunio očekivanja, pa odlazi opet u Splita, a nekoliko godina kasnije i u Solin, gdje i završava karijeru.

Trenerski dani
--------------

Nakon dvije trenerske sezone u Solinu, Viđak dolazi u Klis gdje pet godina vodi Uskok. Potom se vraća u Splita gdje ostaje više sezona, a zatim kroz dugi niz godina vodi razne dalmatinske klubove. Među ostalima trenirao je i Junaka, Omiša, Mosora.

Uspjesi u trenerskoj karijeri
-----------------------------

Bio je trener *Crvenih* iz Parka mladeži sredinom 80-ih godina 20. stoljeća, u vrijeme velikih uspjeha "Splita" u tadašnjoj 2. saveznoj ligi. Pod njegovim vodstvom momčad Splita je kroz nekoliko sezona iz 4. natjecateljskog ranga (Dalmatinska liga) dospjela na čelo Druge lige i te sezone bila jesenski prvak.   

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Milan Viđak** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Globularno jato  u čijem centru se nalazi i crna rupa
**Zvezdano jato** je brojniji (barem par desetina članova) sistem zvezda u galaksiji koje su gravitacioni vezane. Bitno za zvezdana jata jeste činjenica da su zvezde u jednom jatu nastale gotovo istovremeno, što znači da imaju isti hemijski sastav.

Podela
------

Postoje dve vrste zvezdanih jata:

* Zbijena (globularna, kuglasta, zatvorena) jata

* Rasejana (otvorena) jata

Zbijena jata
------------

*Glavni članak: Zbijeno jato*
Zbijena (ili globularna, kuglasta, zatvorena) zvezdana jata su veliki sistemi zvezda koji sadrže od nekoliko stotina pa do više stotina hiljada članova. To su veoma stari sistemi koje su nastajali zajedno sa formiranjem galaksija. Što znači da im starost ide i do 13 milijardi godina, pa se u njima nalaze veoma stare zvezde. Nalaze se u halou galaksije i gravitaciono su izuzetno stabilna.

Rasejana jata
-------------

*Glavni članak: Rasejano jato*
Rasejana ili otvorena jata su manja od globularnih jata. Sadrže do nekoliko stotina zvezda. To su mladi sistemi zvezda sa mladim zvezdama, starosti do nekoliko miliona godina. Gravitaciono su nestabilna i vremenom zvezde polako napuštaju sistem, i zbog toga se vremenom rasipaju. Nalaze se samo u disku galaksije. Vrlo često se nalaze u maglini gasa od koje je i nastalo jato (vidi sliku desno).

Literatura
----------

*Opšta astrofizika*, M. Vukićević-Karabin, O. Atanacković-Vukomanović, Zavod za udžbenike i nastavna sredstva, Beograd

Vanjske veze
------------

***Star cluster*** na Wikimedijinoj ostavi

* WEBDA open cluster database
* NGC 2419 -Globular Claster on SKY-MAP.ORG
* Star Clusters, SEDS Messier pages
* RG Research: Embedded Clusters Arhivirano 2020-08-06 na Wayback Machine-u
* Encyclopaedia Britannica, Star cluster - full article
* Super Star Cluster Discovered in Our Own Milky Way
* Probing the Birth of Super Star Clusters: Implications for Massive Star Formation, Kelsey E. Johnson, 2005
* A new population of extended, luminous star clusters in the halo of M31, A.P. Huxor et al. 2004
* HST/NICMOS Observations of the Embedded Cluster in NGC 2024: Constraints on the IMF and Binary Fraction, Wilson M. Liu et al. 2003
* The Discovery of an Embedded Cluster of High-Mass Stars Near SGR 1900+14, Frederick J. Vrba et al. 2000
**Druga liga FBiH - Sjever** je regionalno ligaško takmičenje trećeg stepena u nogometu koje se odigrava na području Posavskog i Tuzlanskog kantona. Organizator takmičenja je Nogometni savez Federacije Bosne i Hercegovine.

Struktura lige
--------------

Druga liga FBiH - grupa Sjever se sastoji od klubova iz Nogometnih saveza Tuzlanskog i Posavskog kantona koji se takmiče u trećem rangu ligaškog takmičenja u Bosni i Hercegovini. Najbolje plasirani na kraju sezone ulazi u viši rang takmičenja - Prvu ligu FBiH. Dvije zadnjeplasirane ekipe napuštaju drugu ligu a mjenjaju ih prvoplasirani iz kantonalnih liga Posavskog i Tuzlanskog kantona.

Klubovi u sezoni 2014/15.
-------------------------

*Glavni članak: Druga nogometna liga Federacije Bosne i Hercegovine 2014/2015.*
Pravo igranja u ovoj sezoni ostvarili su:

|  |  |
| --- | --- |
| * Bosna Kalesija
* Bosna Mionica
* Dizdaruša
* Ingram
* Mladost Malešići
* Mladost Puračić
* Mramor
* Odžak
 | * Posavina
* Priluk
* Prokosovići
* Radnik Lipnica
* Rudar Bukinje
* Slaven
* Sloga Simin Han
* Sloga Tojšići
 |

| Nogomet u Bosni i Hercegovini |
| --- |
| Ligaška tamičenja | NS BiH | Kup takmičenja |
| Premijer liga BiH | Reprezentacija BiH | Kup BiH |
| Prva liga FBiH | (U-21) (B) | Super Kup |
| Prva liga RS | Lista klubova | Kup RS |
| Druga liga FBiH (Sjever, Centar, Jug, Zap. I, Zap. II) | Lista stadiona | Kup FBiH |
| Druga liga RS (Zapad, Centar, Jug) | - | - |
| **Ženski nogomet u Bosni i Hercegovini** |
| Ligaška tamičenja |   | Kup takmičenja |
| Prva liga BiH za žene | Reprezentacija BiH | Kup BiH za žene |
|  | Lista klubova |
**Oyampi** (port. *Guaiampi*) skupina indijanskih plemena i jezika porodice Tupí-Guaraní, Velika porodica tupian, kojima se služe Indijanci sjeveroistočne Južne Amerike u Francuskoj Gijani i brazilskim državama Pará i Amapá. Skupina dobiva ime po plemenu Oyampi ili Wayampi sa jezicima amapari i oiapoque, a ostali članovi su amanayé sa rijeke Capim u državi Pará; anambé sa rijeke Cairari, pritoke rijeke Moju u državi Pará; emerillon na rijekama Camopi i Oiapoque, u Brazilu ih više nema; guajá sa rijeka Gurupi i Pindare. 

Sastoje se od najmanje 7 plemenskih skupina; među kojima urubu danas u 8 do 10 sela na rijeci Gurupi u državi Maranhão.

Povezano­
---------

* Oyampi Indijanci

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| p • r • uTupian: Tupí-Guaraní |
| --- |
|  |
| Guaraní • Guarayu-Siriono-Jora • Kamayurá • Kawahib • Kayabi-Arawete • Oyampi • Tenetehara • Tupi |

 |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| p • r • uTupí-Guaraní: Oyampi |
| --- |
|  |
| Amanayé • Anambé • Ararandeuara • Emerillon • Guajá • Urubu • Zo'é |

 |
45°50′19″N 18°38′46″E﻿ / ﻿45.838608°N 18.646142°E﻿ / 45.838608; 18.646142

*Karta Hrvatske > Kneževo (plan s ulicama / cestama)*
*Karta Hrvatske > Draž (plan s ulicama / cestama)*

Putokaz za skretanje na Županijsku cestu Ž4019 s Državne ceste D7 kod Kneževa
Županijska cesta Ž4019 - ulaz u Branjinu iz smjera Popovca
**Ž4019** uska asfaltirana županijska cesta u sjevernoj Baranji, u općinama Popovac i Draž, koja spaja državnu cestu D7 (naselje Kneževo) i županijsku cestu Ž4018 (naselje Draž). Duljina ceste **14,596** km.

Trasa ceste
-----------

Ta cesta se od Kneževa prvo pruža prema jugu do Popovca, a onda skreće prema istoku i prolazi kroz Branjinu Ulicom Davora Kokanovića. U centru tog naselju sreće prema jugu sve do mosta na rječici Karašici i do podnožja Banske kose. Potom opet skreće prema istoku i do svog kraja pruža se uz južnu obalu Karašice sa svoje lijeve strane i podnožjem Banske kose sa svoje desne strane. Nakon Branjine prolazi pored svetilišta Studenca, kroz naselje Podolje Glavnom ulicom i u Dražu se Planinskom ulicom spaja sa županijskom cestom Ž4018, koja nalijevo vodi u Draž, Gajić, Topolje pa sve do državne ceste D7, a pravo kroz Draž prema državnoj cesti D212, kojom se može produžiti prema Batini ili skrenuti nadesno prema Kneževim Vinogradima.

Od Branjine do Draža cesta je krivudava, ali nema uzbrdica i nizbrdica. Na ulazu u Popovac na nju se u smjeru juga nastavlja županijska cesta Ž4027, koja vodi kroz centar Popovca do lokalne ceste L44064 ispod Banske kose. U Podolju se ukršta sa županijskom cestom Ž4037 koja kroz Bansku kosu vodi do Kotline i Kneževih Vinograda

Daljinar županijske ceste Ž4019
-------------------------------

| Mjerno mjesto | Udaljenost od nule | Među-  udaljenost |
| --- | --- | --- |
| Državna cesta D7 | 0 | 0 |
| Popovac (Ž4027) | 2,7 | 2,7 |
| Branjina (ulaz) | 5,1 | 2,4 |
| Branjina (crkva) | 5,5 | 0,4 |
| Branjina (izlaz) | 6,0 | 0,5 |
| Karašica | 6,3 | 0,3 |
| Studenac | 7,1 | 0,8 |
| početak Općine Draž | 7,6 | 0,5 |
| Podolje (ulaz) | 8,0 | 0,4 |
| Podolje (centar; crkva) | 9,0 | 1,0 |
| Podolje (izlaz) | 9,9 | 0,9 |
| skretanje za Čibogat | 11,3 | 1,4 |
| Draž (ulaz) | 13,7 | 2,4 |
| Draž (Ž4018) | 14,6 | 0,9 |

Izvori i vanjske veze
---------------------

***Ž4019*** na Wikimedijinoj ostavi

* Baranjske ceste
* Korisnik:Belirac/Baranjska građa
**Obrnuti krst** ili **krst svetog Petra** čini jedna duža vertikalna linija koju u njenoj donjoj polovini preseca kraća horizontalna i zapravo je okrenuti latinski krst. Naziv je dobio po svetom Petru koga su hteli, kao Hristovog sledbenika da razapnu na krst kao i Isusa, ali ih je on zamolio da ga, kao nedostojnog da završi kao i Hrist, razapnu naopako. Koriste ga mahom katolici jer je sveti Petar bio prvi Papa,a za neke od njih obrnuti krst je simbol poniznosti i nedostojnosti prema Hristu. Pored njih ovaj oblik koriste i satanističke sekte kao jedan od svojih glavnih simbola jer po njihovom shvatanju Sotona je u neku ruku *izokrenuti Isus*,pa su samim tim i njegovi simboli izvrnuti Isusovi simboli.Često ga zamenjuju mačem okrenutim na gore koji ima isti oblik i simbolizuje (tako okrenut) smrt i bol.

***Obrnuti krst*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Hrišćanski krstovi |
| --- |
| 
* Latinski krst Katolički
* Obrnuti krst svetog Petra Obrnuti
* Dvostruki krst Dvostruki
* Ruski krst Ruski
* Papski krst Papski
* Grčki krst Grčki
* Gvozdeni krst Gvozdeni ili željezni
* Templarski krst Templarski
* Pravoslavni krst Pravoslavni
* Jerusalimski krst Jerusalimski ili jeruzalemski
* Vizantijski krst Vizantijski ili bizantski
* Krst Golgota Golgota
* Keltski krst Keltski
* T ili Tau krst T ili Tau
* Krst svetog Andreja Sv. Andrejev

 |
**Departman** (Od francuskog *département*-starofrancuski *departir*=podjeliti
) su administrativne jedinice lokalne samouprave na koje su neke države administrativno podjeljene.

Danas ima ukupno 21 država koje imaju departmane, u 11 država (9 u Centralnoj i Južnoj Americi i 2 u Africi) su administrativne jedinice prvog nivoa, a u 10 (8 u Africi i po 1 u Evropi i Južnoj Americi) drugog nivoa.

Historija i karakteristike
--------------------------

Prvi put su uvedeni za Francuske revolucije dekretom br 17891. ustavotvorne skupštine 1789. a stupili su na snagu u februaru 1790.

Nakon tog su ih usvojile i brojne države Latinske Amerike koje su htjele i na taj način raskrstiti sa svojom kolonijalnom prošlošću.

U Federalnoj vladi Sjedinjenih Američkih Država tako se zovu pojedina ministarstva;
(Vanjskih poslova (*Department of State*), Odbrane (*Department of Defense*). 
Tako se zovu i ministarstva u Švicarskoj, a u Vladi Ujedinjenog Kraljevstva departmenti su odjeli za provođenje nekih programa, kao što je Odjel za zdravstvo i socijalnu politiku (*Department of Health and Social Care*).

Departmanima se nazivaju i pojedini odjeli kompanija, robnih kuća, državnih ustanova, škola, fakulteta...

Izvori
------

1. 1 2  „*Departments*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 15.11.2023.
2. 1 2 3   „Departman" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija LZMK. Pristupljeno 20.11.2023.
3. ↑   „Département" (francuski). Insee. Pristupljeno 20.11.2023.

Vanjske veze
------------

* *Departman* ()
Bosna za vrijeme Tvrtka I.
**Povelja Tvrtka I Dubrovniku 1382.** je dokument kojim je kralj Tvrtko I, na izričit zahtjev Dubrovčana, ukinuo trg soli kod novopodignutog grada Novog, u župi Dračevici. Dubrovčani su svoj zahtjev pravdali time da je po starim ugovorima sa srpskim vladarima bila dozvpljena prodaja soli na 4 trga koja su od ranije određena: Dubrovnik, Drijeva, Kotor i Sveti Srđ. 

Tvrtko je uvažio stare ugovore koje je Dubrovnik imao sa "gospodom Raške" u vrijeme kada Kotromanići nisu vladali neposrednim zaleđem Dubrovnika, i kada su Dubrovčani sklapali ugovore sa Nemanjićima i njihovim ljudima. Kao nasljednik srpske krune, a time i tradicija "gospodara Raške", Tvrtko se s pravom poziva na te tradicije.

U ovoj povelji Tvrtko izražava veliko poštovanje svetom Stefanu kojeg su poštovali i njegovi predhodnici Nemanjići. Grad koji je podigao u Dračevici nazvao je Sveti Stefan, koji danas nosi naziv Herceg Novi.

Svjedoci su bili: dvorski Mirko Radojević, vojvoda Vlatko Vuković i knez Pavle Jablanić. 

Na samom kraju povelje nalazi se datum 2. decembra 1382 i Bišće kao mjesto nastanka povelje. Povelja je sačuvana u originalu i prepisu i čuva se u Državnom arhivu u Dubrovniku.

Izvori
------

1. ↑  „Povelja kralja Tvrtka I kojom ukida trg soli u Sutorini". *Srbi u BiH 2016*. Pristupljeno 9. 2. 2023.
2. ↑  „Dženan Dautović, Enes Dedić: Povelja kralja Tvrtka I Kotromanića Dubrovniku". *ANUBiH, Godišnjak knjiga 45, Sarajevo, 2016.*. Pristupljeno 9. 2. 2023.
3. ↑  „Desanka Kovačević: Trgovina u srednjovjekovnoj Bosni". *ND NRBIH, DJELA, KNJIGA XVIII, ODJELJENJE ISTORIJSKO-FILOLOSKIH NAUKA, KNJIGA 13. SARAJEVO 1961.*. Pristupljeno 9. 2. 2023.
4. ↑  „Svetozar Ćorović: Istorija srpskog naroda - Bosna kao stožer nove srpskohrvatske države". *INTERNET IZDANJE IZVRŠNI PRODUCENT I POKROVITELJ Tehnologije, izdavaštvo i agencija Janus Beograd, novembar 2001*. Pristupljeno 9. 2. 2023.
**Kršćanska adventistička crkva u Baranji** ima mjesne crkve u Belom Manastiru, Dardi, Dražu, Lugu i Topolju. Za širenje adventističke crkve po Baranji zaslužni su vjernici iz mjesne crkve Osijek, koji su nesebično radili 20-ih i 30-ih godina 20. stoljeća po baranjskim mjestima.

Beli Manastir
-------------

U Belom Manastiru Adventistička crkva prvi je put registrovana 1948. godine kod tadašnjih organa vlasti sa sjedištem u današnjoj Ulici Vladana Desnice broj 53 (tada Ulica V. S. Karadžića, poznatija kao *Srpska ulica*). Dotada su se vjernici sastajali po kućama ili povremeno odlazili u mjesne crkve Draž ili Osijek. Prva vjernica, koja je zapisana u crkvenoj knjizi mjesne crkve u Belom Manastiru, bila je Ana Takač, koja je krštena 1. VII. 1933. godine u Osijeku.

Od 1966. godine mjesna se crkva nalazi u današnjoj Ulici svetog Martina (tada Ulica Borisa Kidriča), uz objekt "Elektroslavonije". Kasnije joj je pridodan i stan za pastora. Mjesna crkva broji oko 50 vjernika i ima oko 10-15 stalnih posjetilaca na bogoslužjima i seminarima. Od osnivanja mjesne crkve pa do danas kroz crkvu, a što je zabilježeno u crkvenoj knjizi, prošlo je i zapisano oko 130 imena vjernika. Među mnogim pastorima koji su radili i djelovali u mjesnoj crkvi Beli Manastir i u baranjskom okrugu najviše se spominje *brat* Ivan Halužan sa suprugom Mirjanom.

U belomanastirskoj kino-dvorani održan je u subotu 7. VII. 2001. sabor adventističkih vjernika iz istočne Slavonije i Baranje, na kome je bilo oko 200 vjernika.

Na lokalnom Radiju Baranja adventisti imaju svake nedjelje emisiju *Misli iz Biblije*, a na lokalnom Radiju Banska kosa svakod ponedjeljka emisiju *Glas nade*.

Darda
-----

U Dardi se 70-ih godina 20. stoljeća oformila grupa vjernika, koja se 30. IX. 1980. godine izdvojila iz mjesne crkve Beli Manastir i osnovala novu mjesnu crkvu u Dardi. Godine 1991. zbog rata prestaje rad te mjesne crkve, a obnavlja se krajem 2008. godine.

Draž
----

Mjesna adventistička crkva u Dražu osnovana je 1922. godine. Osamdeseta godišnjica osnivanja obilježena je svečanim bogoslužjem u subotu 14. IX. 2002, na kome se okupilo preko 400 vjernika iz Baranje, Slavonije, ostalih dijelova Hrvatske, Vojvodine, Srbije, Crne Gore i drugih zemalja.

Poveznice i izvori
------------------

* Kršćanska adventistička crkva (KAC)
* KAC Beli Manastir Arhivirano 2005-02-27 na Wayback Machine-u
**Gerlinde Kaltenbrunner** je austrijska alpinistkinja. U augustu 2011, postala je druga žena u svijetu koja je ispenjala svih 14 osamhiljadaša i prva žena koja je to učinila bez pomoći dodatnog kiseonika ili visokogorskih nosača (solo usponi). National Geographic Explorer godine 2012, zbog ovog uspjeha, dodijelio joj je prestižnu nagradu za istraživača godine.

Rođena je 13 decembra 1970. u Kirchdorf an der Krems, Austrija. Po obrazovanju je medicinska tehničarka. Godine 2007. udala se za njemačkog alpinistu Ralfa Dujmovitsa, sa kojim se srela 2004. godine. Sa njim je obavila veliki broj svojih uspješnih uspona. Razveli su se 2015. Po načinu ishrane je veganka.

Penjanje
--------

Alpinizmom se počela baviti u ranoj mladosti. Sa 13 godina je imala ispenjane sve smjerove u okruženju gdje je živjela. Treniranje je nastavila u Beču, učestvujući u brojnim skijaškim i penjačkim turama. U 32-oj godini je ispenjala svoj četvrti osamhiljadaš, Nanga Parbat. Tada je odlučila da se profesionalno bavi alpinizmom.

Zajedno sa španjolkom Edurne Pasaban i italijankom Nives Meroi jedna je od samo tri žene koja ima uspone na svih 14 osamhiljadaša. Kaltenbrunner je jedina penjala bez dodatnog kisika. Uspon na Broad Peak 12. jula 2007, penjala je zajedno sa Edurne Pasaban. Od tada se između njih dvije razvio sportski rivalitet u trci za svih 14 vrhova koji je nekoliko godina plijenio pažnju među alpinistima. U toj trci učestvovala je koreanka Oh Eun-Sun koja je prva prijavila svih 14 uspona. Međutim, njen uspon na Kangchenjunga je osporen jer se naknadnom ekspertizom utvrdilo da se nije popela na vrh za samo nekoliko metara, u čemu ju je spriječilo nevrijeme. Oh Eun-Sun je i sama kasnije priznala da nije obavila uspon.

Augusta 2010, Fredrik Ericsson pridružio se Kaltenbrunner prilikom uspona na K2. Skliznuo je u dužini od 1.000 m i izgubio život. Kalterbrunner je prekinula daljnji uspon. Ona je inače imala šest neuspješnih pokušaja uspona na ovaj vrh. Tek u sedmom pokušaju, 23. augusta 2011 uspjela se ispenjati, čime je kompletirala svoju listu osamhiljadaša.
40°49′33.13″N 14°7′30.28″E﻿ / ﻿40.8258694°N 14.1250778°E﻿ / 40.8258694; 14.1250778

 Za Flavijevski amfiteatar u Rimu, vidite članak Colosseum.
Flavijevski amfiteatar u Pozzuoliju
**Flavijski amfiteatar u Puzzeoliju** (italijanski: ) je drevni rimski amfiteatar čiji se ostaci nalaze u današnjem gradu Pozzuoliju i koji predstavlja treći po veličini rimski amifeatar u Italiji, iza Koloseuma i Amfiteatra u Kapui. Ime je dobio po Flavijevskoj dinastiji, odnosno carevima Vespazijanu i Titu koji su ga sagradili, otprilike u isto vrijeme kada i Koloseum. Vjeruje se da su ga sagradili isti arhitekti kao i tu građevinu. Mogao je primati 20.000 gledatelja. U srednjem vijeku ga je pepelom zatrpala erupcija obližnjeg vulkana Solfatara, što je sačuvalo njegovu unutrašnjost; vanjski dio građevine je generacijama korišten kao izvor građevinskog materijala. Otkopan je u 19. i 20. vijeku.

Vanjske veze
------------

***Amfiteatar u Pozzuoliju*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ulixes web site for Anfiteatro Flavio in Pozzuoli (Italian Language) Arhivirano 2011-07-17 na Wayback Machine-u
* Ulixes web site for Anfiteatro Flavio in Pozzuoli (English language - poorly translated) Arhivirano 2011-07-17 na Wayback Machine-u
**FK Gorštak** je fudbalski klub iz Crne Gore, koji se trenutno takmiči u trećoj ligi Crne Gore. Od nezavisnosti Crne Gore 2006. je redovan takmičar u Centralnoj regiji. Klub je osnovan 1927. godine, i jedan je od najstarijih klubova u zemlji. Klub je u SFRJ imao veću reputaciju, jer se takmičio u Trećoj Saveznoj ligi. Danas klub nema dovoljno finansijskih sredstava da bi prošao u drugu ligu, ali su igrači veoma ambiciozni. Boje kluba su narandžasta i plava. 
  
 Gorštakov stadion je Stadion u Lugu. Stadion je mlađi od kluba, pa je Gorštak prije izgradnje stadiona igrao na poljima u blizini Kolašina. Stadion danas nije u upotrebi, jer se renovira. Ali izgradnja je stala usljed nedostatka novca za završetak radova. Klub je imao nekretnine u Kolašinu koje je prodao da bi radovi bili uspješni. Klub sada igra ligaške utakmice na stadionu hotela Bjanka.
  
 Gorštak takođe ima i mlade selekcije koje se takmiče u ligama za mlađe kategorije. Gorštakova škola je pružila i par dobrih igrača koji su se kasnije takmičili i u drugim evropskim ligama.
**Gällivare** čita se *Jelivare* (finski: *Jällivaara*, sjevernolaponski: *Jiellevárri* ili *Váhčir*) je grad od 8,449 stanovnika
 na krajnjem sjeveru Švedske, on je i administrativni centar istoimene
Općine Gällivare od 18,425 stanovnika.

Gällivare zajedno sa susjednim gradom Malmberget i naseljem Koskullskulle formira konurbaciju u kojoj živi 15 000 
stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Gällivare leži u Grofoviji Norrbotten, oko 100 km sjevernije od Arktičkog kruga udaljen 243 km sjeverno od Luleje i Botnijskog zaljeva. 

On je posljednja stanica - *Inlandsbanana*, željezničke pruge Kristinehamn - Gällivare.

Historija
---------

Gällivare je osnovan u 17. vijeku kao centar rudarske regije poznate po velikim količinama željezne rude. U susjednom Malmbergetu nalazi se jedan od najdubljih i najbogatijih rudnika na svijetu.

Nedaleko od grada leži poznato skijalište Dundret, u kom se može skijati od maja do novembra, u njemu je dosad održano 
nekoliko svjetskih kupova od alpskih do nordijskih disciplina.

Gradovi prijatelji
------------------

* Italija, Barga

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „Sweden: Norrbotten" (engleski). City population. Pristupljeno 22. 07. 2015.

Vanjske veze
------------

***Gällivare*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Gällivare* Arhivirano 2013-01-22 na Wayback Machine-u ()
**Глогоњски Рит** је приградско насеље у Београдској општини Палилула. Налази се у банатском делу општине, тј. на левој обали Дунава, 3 км источно од зрењанинског пута, 16 км од центра Београда.

Након Другог светског рата на простору ПКБ подручја налазиле су се мочваре и густе неискрчене шуме. Одмах након оснивања ПКБа 27. децембра 1945, почео је прилив људи из свих крајева Југославије у потрази за послом. Први и најтежи задатак беше исушивање мочваре и крчење растиња, како би се створила поља за развој пољопривреде.

Први објекти који су претходили настанку Глогоњског Рита су били мало северније од данашње локације места. То су биле „три дрвене бараке" у којима су живели радници, са неколико штала за узгој крава. Овај део места се данас зове „Стара Управа". Бараке су биле у близини канала, унутра су биле преграђене и у њима је живело по неколико породица. Недалеко одавде, на путу за Јабучки Рит налазило се неколико објеката где се чувала живина. Данас се тај део места зове „Живинарник".

Недуго затим почело је исушивање мочвара у близини око пруге и изградња првих зиданих објеката, тј. приземних кућа, на данашњој доњој локацији насеља. Куће су зидане од цигала, а сем њих, у непосредној близини почела је изградња фарме, тј. пољопривредног газдинства. Прво име насеља које је уписивано у катастарске књиге је било **Комарева Хумка** и дан данас је присутно у тим књигама. Данашње име насеља настало је због близине Глогоња, а реч РИТ на немачком значи *мочвара*.

Прва дирекција на почетку педесетих година била је смештена у згради која је данас Дом здравља. Одмах са стране била је једна кућа у којој је била смештена продавница и пекара. Током 1953, у згради данашње Дирекције, била је смештена млекара, где се млеко сакупљало и прерађивало. Ова мала млекара је претеча Имлека, зато што је управо она и та година узете за оснивачку годину ове компаније. Пругом је путнички воз саобраћао два пута дневно, којим су људи путовали у Београд. Путнички возови су укинути 1967, а теретни и данас саобраћају.

Почетком педесетих, главна улица је била једна уска земљана стаза са обе стране беше окружена шумом. Временом, стаза је прво поплочана калдрмом, а у новије време и асфалтом. Први трактори коришћени за пољопривредне радове били су гусеничари. Године 1951. изграђена је основна школа, како је било све више деце. Данас, деца у овој школи похађају прва четири разреда, а остатак школовања иду у ОШ „Олга Петров" у Падинској Скели, где школским аутобусом путују петнаестак минута.

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Овај чланак везан је за Београд је у зачетку. Можете помоћи Википедији, тако што ћете га проширити*. |
**Nikola Bošković** (Orahov Do, 1641. ili 1642. - Dubrovnik, 18. rujna 1721.), trgovac iz Dubrovačke Republike najpoznatiji kao otac znamenitog astronoma Ruđera.

Rođen je u Orahovom Dolu, malom mjestu nedaleko od Popovog polja. Otac mu se zvao Boško i po tome je dobio prezime. Imao je brata Petra koji je umro 1724. Nikola je došao u Dubrovnik kao dječak kako bi bio šegrt Rada Gleđevića koji ga je zatim otpremio u Novi Pazar učiti od mjesnih trgovaca. Bošković se kasnije vratio u Dubrovnik kao bogat čovjek. Njegova putovanja kroz Rašku je opisao isusovac Riggeputti u djelu *Relazione della Provincia della Rassia*, koje je poslužilo kao materijal za djelo *Illyricum Sacrum* koje govori o povijesti kršćanstva na Balkanu. Bošković opisuje povijesne i sakralne spomenike, uključujući nekoliko pravoslavnih samostana i kraljevskih palača, a također govori i o otužnom stanju Katoličke crkve u krajevima pod turskom vlašću. Nakon povratka u Dubrovnik ženi Pavicu Beteru, poznatu Dubrovkinju talijanskog porijekla. Imali su osmero djece, a drugo (Ruđer) će postati najpoznatije.

Srpski i hrvatski povjesničari su u sporu oko podrijetla Boškovića. Godine 1924. Jugoslavenska akademija znanosti i umjetnosti tvrdi kako su svi Boškovići Srbi te kako je Nikola bio srpski pravoslavni kršćanin koji je prešao na katoličanstvo nakon dolaska u Dubrovnik. Godine 1995. je crnogorski povjesničar Slobodan Šćepanović napisao knjigu *O podrijetlu obitelji i korijenima predaka Ruđera Boškovića* i u njoj tvrdi kako je Nikola prešao s pravoslavnog kršćanstva na katoličanstvo i kako su Boškovići podrijetlom iz Crne Gore. Godine 2012. srbijanski list *Press* objavio je članak o srpstvu Nikole Boškovića,, pozivajući se na izjavu predsjednika Srbije Borisa Tadića kako je Ruđer Bošković bio Srbin katolik. Hrvatski akademici odbacili su te tvrdnje govoreći kako Tadić mora nešto naučiti, pa i kako je ispod razine komentirati takve tvrdnje.

Izvori
------

1. ↑   Rad Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti
, Knj. 87.-88.; Knj.90.
2. ↑   Iz književnosti, Pavle Popović
3. ↑   Arhivirano 2012-02-04 na Wayback Machine-u Зоран Пејашиновић, РУЂЕР БОШКОВИЋ, Оквир за научну биографију
4. ↑   Under Eastern Eyes:
A Comparative History of East European Travel Writing on Europe, 1550-2000
5. ↑   Rad Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti
, Izd. 229.-231.
6. ↑   Arhivirano 2012-02-04 na Wayback Machine-u Зоран Пејашиновић, РУЂЕР БОШКОВИЋ, Оквир за научну биографију
7. ↑  www.pressonline.rs Arhivirano 2015-04-02 na Wayback Machine-u, "Kradimo domaće", objavljeno 15. siječnja 2012. pristupljeno 13. siječnja 2013.
8. ↑  www.nacional.hr Arhivirano 2012-02-03 na Wayback Machine-u, "Tadić: Ruđer Bošković je bio Srbin katolik", objavljeno 13. siječnja 2012. pristupljeno 13. siječnja 2013.
9. ↑  doznajemo.com Arhivirano 2012-01-18 na Wayback Machine-u, "Hrvati ljuti na Borisa Tadića: Ruđer Bošković nije Srbin", objavljeno 16. siječnja 2012. pristupljeno 13. siječnja 2013.
U matematici, **Fibonaccijevi polinomi** su polinomski niz koji se može smatrati kao generalizacija Finonaccijevih brojeva.

Definicija
----------

Ovi polinomi su definisani sa relacijom ponavljanja:

{\displaystyle F\_{n}(x)={\begin{cases}0,&{\mbox{ako je}}n=0\\1,&{\mbox{ako je }}n=1\\xF\_{n-1}(x)+F\_{n-2}(x),&{\mbox{ako je }}n\geq 2\end{cases}}}

Osobine
-------

Prvih par Fibonačijevih polinoma su:

{\displaystyle F\_{1}(x)=1\,}
{\displaystyle F\_{2}(x)=x\,}
{\displaystyle F\_{3}(x)=x^{2}+1\,}
{\displaystyle F\_{4}(x)=x^{3}+2x\,}
{\displaystyle F\_{5}(x)=x^{4}+3x^{2}+1\,}
{\displaystyle F\_{6}(x)=x^{5}+4x^{3}+3x\,}
Fibonačijevi brojevi se dobijaju izračunavanjem vrijednosti polinoma u *x* = 1. Stepen od *F**n* je *n*-1. Obična generativna funkcija za niz glasi

{\displaystyle \sum \_{m=0}^{\infty }F\_{n}(x)t^{n}={\frac {t}{1-xt-t^{2}}}.}

Lucasovi polinomi
-----------------

Odgovarajući **Lucasovi polinomi** *L**n*(*x*) ima slične veze sa Lucasovim brojevima. Oni zadovoljavaju istu relaciju ponavljanja, sa različitim početnim vrijednostima:

{\displaystyle L\_{n}(x)={\begin{cases}2,&{\mbox{ako je }}n=0\\x,&{\mbox{ako je }}n=1\\xL\_{n-1}(x)+L\_{n-2}(x),&{\mbox{ako je }}n\geq 2\end{cases}}}

Prvih par Lucasovih polinoma su:

{\displaystyle L\_{1}(x)=x\,}
{\displaystyle L\_{2}(x)=x^{2}+2\,}
{\displaystyle L\_{3}(x)=x^{3}+3x\,}
{\displaystyle L\_{4}(x)=x^{4}+4x^{2}+2\,}
{\displaystyle L\_{5}(x)=x^{5}+5x^{3}+5x\,}
{\displaystyle L\_{6}(x)=x^{6}+6x^{4}+9x^{2}+2\,}
Lucasovi brojevi dobijaju se izračunavanjem polinoma u *x* = 1. Stepen od *L**n* je *n*. Obična generativna funkcija za niz glasi

{\displaystyle \sum \_{m=0}^{\infty }L\_{n}(x)t^{n}={\frac {2-xt}{1-xt-t^{2}}}.}

Vanjski linkovi
---------------

* Weisstein, Eric W. "Fibonaccijevi polinomi", *MathWorld*.
* Weisstein, Eric W. "Fibonaccijevi polinomi", *MathWorld*.
**Santa Lucía** (španjolski: *Río Santa Lucía*) je rijeka na jugu Urugvaja duga 230 km.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire kod brda Cerro Pelado u Departmanu Lavalleja. Od tamo teče uz brojne meandre prema jugoistoku.
U gornjem dijelu toka jednim dijelom formira granicu između departmana Florida i Canelones. 
Kad primi pritoku San José skreće prema jugu i formira granicu između departmana San José i Departmana Montevideo i teče do ušća u Estuarij Rio de la Plata između grada Ciudad del Plata i predgrađa Montevidea Santiago Vazquez.

Porječje rijeke ima površinu od 13,433 km² i proteže se po departmanima; Lavalleja 2,222 km²/11%), Florida (4,672 km²/35%), Canelones (2,279 km²/17%), San José 839 km²/6%) i Montevideo (126 km²/1%).
U porječju rijeke živi 383,199 stanovnika (12%), ali kako se njene vode koriste za vodovod grada Montevidea, tad se može reći da u njenom porječju živi 60% stanovnika zemlje.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  Marcel Achkar, Ana Dominguez, Fernando Pesce. „*Cuenca del Río Santa Lucía*" (španjolski). Instituto de Ecología y Ciencias Ambientales. Pristupljeno 20.11.2023.

Vanjske veze
------------

***Santa Lucía (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Cuenca del Río Santa Lucía* ()
**Argentino** je najveće i najjužnije jezero u argentinskoj Patagoniji. Prostire se na jugozapadu Provincije Santa Cruz.
na nadmorskoj visini od 178 metara pored grada El Calafate.

Karakteristike
--------------

Fotografija jezera iz satelita
Svojom površinom od 1,435 km² Argentino je najveće jezero Argentini i treće u Južnoj Americi. 
dugo je 125 km, a široko od 14 do 20 km.

Dubina mu varira od prosječnih 150 do 500 metara na pojedinim mjestima, što ga svrstava među 20 najdubljih jezera na svijetu i treće najdublje u Južnoj Americi.

Argentino je vrlo razvedeno jezero, glavna masa nalazi se istoku iz nje se račvaju rukavci prema sjeverozapadu i jugozapadu. Sjevernozapadni rukavac je dio Nacionalnog parka Los Glaciares.

Jezero hrane vodom brojni glečeri, među kojima se ističu Perito Moreno i Upsala i rječica La Leona koja istječe iz nedalekog Jezera Viedma i uvire u jezero na zapadu.
Vode mu otječu Rijekom Santa Cruz na jugoistočnom kraju jezera.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Lagos y embalses*" (španjolski). Instituto Geográfico Nacional. Pristupljeno 27.10.2023.
2. 1 2 3 4 5 6  „*The Argentino Lake in Patagonia*" (engleski). Ripioturismo. Pristupljeno 27.10.2023.

Vanjske veze
------------

***Argentino*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Argentino Lake in Patagonia* ()