recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Slavonija (tamnoplavo) i Baranja iznad nje
**Kozaci u Baranji i Slavoniji** prisutni su od početka 20. vijeka.

Rana historija
--------------

U kasnu jesen 1920. godine oko 136.000 Kozaka (vojne jedinice i znatan broj civilnih osoba), bježeći pred Sovjetskom Rusijom, evakuirao se s Krima u Tursku i Grčku. Dio njih, oko 5.000 osoba, kasnije je stigao u tadašnju Kraljevinu SHS. U prvom transportu 1. VI. 1921. godine, preko Soluna i Đevđelije, stiglo je 4.000 osoba, a ostali su stigli u drugom transportu 9. VI. iste godine.

U Kraljevini SHS
----------------

Pristigli Kozaci stavljeni su na raspolaganje tadašnjem Ministarstvu javnih radova pa su upućeni na gradnju cesta i željezničkih pruga u Srbiji, Makedoniji, Bosni i Sloveniji ili su posao našli u rudniku pirita kod Donjeg Milanovca.

U Baranji i Slavoniji
---------------------

> Poslije izgradnje željeznice u Sloveniji Kubanski gardijski divizion (oko 250 Kozaka) nastanio se 1924. godine u Baranji i Slavoniji, stupivši u punom sastavu u službu kod barona Viktora Gutmana, u šećeranu na Branjinom Brdu (*!?*) kod Belog Manastira i na pilanu u Belišću, kao i na rad u Državno dobro 'Belje'.
> 
>

Kozačke stanice
---------------

Kozaci su u to vrijeme živjeli u kozačkim naseobinama koje su se zvale **stanicama**. Nekoliko ih je bilo na području Slavonije i Baranja i drugdje po Hrvatskoj:

* Bakarska kozačka grupa - Bakar (starješina Andrej Sliva)
* Belomanastirska kubanska kozačka stanica - Beli Manastir
* Zagrebačka općekozačka stanica - Zagreb (general-major Sergej Aleksandrovič Trailin, generaj-major Ivan Aleksejevič Poljakov)
* Zagrebački studentski općekozački majur - Zagreb (A. Đakov)
* Kneževovinogradska kubanska kozačka stanica - Kneževi Vinogradi (komandir kozačkog eskadrona Aslanov)
* Osječka kubanska kozačka stanica - Osijek (komandir P. V. Mihajlov)
* Topuska kozačka stanica - Topusko (admiral Anatolij Aleksejevič Kononov)

Kozačkih stanica bilo je i u mnogim drugim mjestima tadašnje države, najviše u Srbiji, ali i u Makedoniji i Bosni.

Izvori
------

* Aleksej Arsenjev: *"Kozaci u Kraljevini Jugoslaviji"*, "Zbornik Matice srpske za istoriju", Novi Sad, broj 69-70, 2004. (str. 137-157)

---

1. ↑  *A. Arsenjev*, str. 143
***Povratak*** je jugoslavenski ratni film snimljen 1979. godine u režiji Antuna Vrdoljaka. Radnja se temelji na istinitim događajima koji su se 1942. godine, za vrijeme Drugog svjetskog rata, dogodili u mjestu Gradac na dalmatinskoj obali, odnosno kada je lokalno stanovništvo iz oružničke postaje pokušalo izbaviti nekoliko mladića uhapšenih pod optužbom da surađuju sa partizanima. Film je izazvao veliku pažnju kritike zbog zapleta koji je podsjećao na klasične holivudske vesterne, ali i nedostatka klasičnog hepi enda. Posebne je pohvale dobio Rade Šerbedžija, čiji su kritičari također proglasili jednim od rijetkih "inteligentnih negativaca" u tadašnjoj jugoslavenskoj kinematografiji.

Radnja
------

Mjestašce u Podbiokovlju 1943. godine, neposredno nakon kapitulacije Italije. Frane (Boris Dvornik), partizan podrijetlom iz tog mjesta, dolazi u posjet obitelji nakon dvije godine izbivanja. Priča se vraća u 1941. godinu, neposredno nakon talijanske okupacije. Nakon što su žandari predvođeni narednikom Nikolom (Rade Šerbedžija) uhitili neke mladiće iz mjesta zbog suradnje s komunistima, Frane, tada još uvijek mirni vinogradar, 
organizira opsadu žandarske tamnice. Pomažu mu mladi ilegalci na čelu sa Stipicom (Vinko Kraljević).

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Boris Dvornik | Frane |
| Fabijan Šovagović | Pave |
| Rade Šerbedžija | oružnički zapovjednik |
| Boris Buzančić | Berto |
| Milena Dravić | Roza |
| Dušica Žegarac | Marija |
| Vinko Kraljević | Stipe |
| Ratko Buljan | Vale |
| Renata Jurković | mlada partizanka |
| Dragan Despot | Niko |
| Zoran Gogić | partizan |
| Duško Gruborović | omladinac |
| Dragoljub Lazarov | oružnik |

Nagrade
-------

Na Festivalu jugoslovenskog filma u Puli 1979. godine:

* Boris Dvornik je za ulogu Frane nagrađen Zlatnom arenom.
* Tomislav Pinter — Nagrada za kameru.
* Niš 1979. — Grand priks Ćele kula Rade Šerbedžija.
* Vrnjačka banja 1979. — druga nagrada za scenario.

Izvori
------

1. ↑  filmski-programi.hr, Pristupljeno 23. 4. 2013.

Vanjske veze
------------

* *Povratak* na IMDb-u ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Antun Vrdoljak |
| --- |
| Režija | 
* *Ključ* (1965)
* *Ljubav i poneka psovka* (1969)
* *Kad čuješ zvona* (1969)
* *U gori raste zelen bor* (1971)
* *Deps* (1974)
* *Mećava* (1977)
* *Povratak* (1979)
* *Kiklop* (1982)
* *Od petka do petka* (1985)
* *Glembajevi* (1988)
* *Karneval, anđeo i prah* (1990)
* *Duga mračna noć* (2004)

 |
**Olimpijski centar vodenih sportova** (engl. ) je višenamenska sportska dvorana namenjena takmičenjima u vodenim sportovima i izgrađena je za potrebe Letnjih olimpijskih igara 2012. u Londonu (Ujedinjeno Kraljevstvo). Nalazi se u Olimpijskom parku u istočnom Londonu. Dvorana za vodene sportove se nalazi neposredno uz Vaterpolsku arenu i naspram Olimpijskog stadiona.

U okviru centra nalaze dva olimpijska bazena dužine 50 m, od kojih jedan služi za plivačka takmičenja a drugi za pripreme sportista, i bazena dužine 25 m namenjenog skokovima u vodu. Kapacitet dvorane je 17.500 gledalaca u toku Olimpijskih igara, dok će se kasnije taj broj smanjiti na 2.500. U ovoj dvorani održavat će se takmičenja u plivanju, skokovima u vodu, sinhronizovanom plivanju i plivački deo modernog petoboja.

Karakteristike
--------------

Projekat dvorane uradio je arhitekta Zaha Hadid još 2004. i odlikuje se karakterističnom arhitekturom sa zakrivljenim krovom. Gradnja je počela u julu 2008. i trajala je tri godine (do jula 2011). Građevina je visoka 45 m, dugačka 160 m a široka 80 metara.

Celokupna konstrukcija počiva na svega dva potporna oslonca, jedan na severnom delu građevine, a drugi u vidu potpornog zida na južnom delu građevine. Cela čelična krovna konstrukcija je teška 3.200 tona i pokrivena je aluminijumskim pločama. Površina krova je 1.042 m². Toranj sa 6 skakaonica iznad manjeg bazena za skokove u vodu izgrađen je od 462 tone betona. Na plafonu se nalazi 30.000 komada drvenih panela. U sva tri bazena stane oko 10.000 l vode. 

Trenutni kapacitet za Olimpijske igre je 17.500 sedećih mesta, a posle igara dve tribine će biti uklonjene i time kapacitet smanjen na 2.500 mesta. 

Unutrašnjost centra za vodene sportove

Videti još
----------

* Letnje olimpijske igre 2012.
* Olimpijski park (London)

Spoljašnje veze
---------------

* Službena prezentacija na sajtu LOI 2012.

***London Aquatics Centre*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Sportski objekti na Letnjim olimpijskim igrama 2012. u Londonu |
| --- |
| Olimpijski park | London Aquatics Centre • Basketball Arena (London) • London Velopark • Eton Manor • Copper Box • Olympic Stadium (London) • Riverbank arena (London) • Water Polo Arena |
| Zona River | ExCeL London • Greenwich Park • O2 arena (London) • Royal Artillery Barracks |
| Zona Central | All England Lawn Tennis and Croquet Club • Earls Court Exhibition Centre • Horse Guards Parade • Hampton Court Palace • Hyde Park, London • Lord's Cricket Ground • Maratonska staza na Letnjim olimpijskim igrama 2012. • Regent’s Park • Wembley Arena • Wembley Stadium |
| Objekti van Londona | Eton Manor • Hadli Farm • Lee Valley White Water Centre • Weymouth and Portland National Sailing Academy |
| Fudbalski stadioni | Ricoh Arena • Hempden park • Millennium Stadium • Old Trafford • St James' Park |
**Sandra Nurmsalu** (Alavere, 6. prosinca 1988.), estonska pjevačica i violinistica, glavni vokal estonskog glazbenog sastava Urban Symphony. 

Rođena je 1988. a školu je pohađala u gradu Alavere. Punih je 10 godina učila violinu i klasičnu glazbu, no glazbeni počeci su joj vezani uz estonsku narodnu glazbu i sastav *Pillipiigad*, gdje je u 7 godina koliko je bila u sastavu, održala koncerte diljem Estonije i Europe. Tri godine je bila članica sastava *Virre*, još jednog estonskog narodnog sastava. Sudjelovala je i na poznatom estonskom *talent-showu* Kaks takti ette, a 2008. je završila studije na prestižnom estonskom konzervatoriju *Georg Ots* u Tallinnu gdje je diplomirala kao jazz i pop pjevačica.

Godine 2007. postaje glavni vokal sastava Urban Symphony s kojim je osvojila 1. mjesto na estonskom natjecanju Eurolaul 2009. i time izborila pravo da predstavlja Estoniju na Eurosongu 2009. Nakon nastupa u drugom polufinalu, Urban Symphony je uspio izboriti nastup u finalu, što je bio prvi put za Estoniju otkada su uvedena polufinala na Eurosong. U finalu je sastav pjevao 15. a nakon zbrojenih glasova dobili su 129 bodova čime su zauzeli izvrsno 6. mjesto.

Dana 11. ožujka 2010. potvrđeno je kako je Sandra Nurmsalu trudna. Kći, Crystal Ingrid Nurmsalu, joj je rođena 26. srpnja 2010. Otac je Tarmo Kask. U ožujku 2015. rođena joj je druga kći, Flora Lee Nurmsalu; treće dijete, također kćerku, rodila je u svibnju 2018. godine. 

Nakon rođenja prve kćeri, Nurmsalu je kratko obustavila muzičku karijeru, vrativši se krajem 2012. godine. Sudjelovala je na estonskom izboru za Eurosong 2014. godine, osvojivši peto mjesto u finalu s pjesmom "Kui tuuled pöörduvad". U narednom periodu izdala je još nekoliko singlova.

Izvori
------

***Sandra Nurmsalu*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑  MySpace profil
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Izvor
5. ↑
6. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 181153411774341700003
* MusicBrainz: 4c3713b5-86a1-4f6f-9d0e-7c19c05993f7

 |
**Goran Radosavljević „Guri"** je bivši general srpske policije i jedan od prvih komandira srpske specijalne policije - Žandarmerije.

Veći broj organizacija za ljudska prava ga optužuje da je počinio ratne zločine kao što je masakr u Račku. Srbijanski tužilac za ratne zločine ga je doveo u vezu sa ubistvom braće Bitići.

Biografija
----------

Rođen je 1957. godine u Aranđelovcu, Srbija a diplomirao je na fakutetu DIF u Beogradu. Radio je u ministarstvu unutrašnjih poslova od 1985. godine. Inicijalno je radio na specijalnim borbama, a onda je postao šef u relevantnom odeljenju. Kada je krenuo rat u bivšoj Jugoslaviji on se priključio specijalnoj policiji koja se kasnije pretvorila u žandarmeriju. Tokom rata na Kosovu, Guri je sprovodio antiterorističke akcije. Najpoznatije akcije su Operacija Račak 1999. i Oraovica 2001.

U 2003, SAD su se složile da se 1.000 srpskih vojnika uputi u Avganistan pod komandom generala Gorana Radosavljevića.

Komandir Žandarmerije je bio od 28. juna 2001. do 17. avgusta 2004. Njegov naslednik na tom položaju je Borivoje Tešić

U 2005, napušta policiju Srbije, 2010. godine odlučuje da se učlani u Srpsku naprednu stranku i počinje da se bavi politikom.

Povezano
--------

* Slučaj Račak
* Napad na Prekaz
* Ubistvo braće Bitići

Izvori
------

1. ↑  „Photos of Goran Radosavljević". B92.net. Arhivirano iz originala na datum 2011-06-06. Pristupljeno 13. 2. 2012.
2. ↑  „icty". icty. Pristupljeno 13. 2. 2012.
3. ↑  „Guri:U Račku smo pobili teroriste". Naslovi.net. 25. 1. 2009.. Arhivirano iz originala na datum 2012-09-03. Pristupljeno 13. 2. 2012.
4. ↑  „The Bytyqi Case - Crime and Secret". B92.net. 8. 7. 1999.. Pristupljeno 13. 2. 2012.
5. ↑  „Ko je Goran Radosavljević Guri?". Arhivirano iz originala na datum 2010-05-09. Pristupljeno 2012-04-12.
6. ↑  „Srpski žandari pod američkom komandom". Vreme.com. Pristupljeno 13. 2. 2012.
7. ↑  „Serbia Will Send Troops And Police to Afghanistan". Nytimes.com. 4. 10. 2003.. Pristupljeno 13. 2. 2012.
8. ↑  „Serbian ministries, etc". rulers.org.

Vanjske veze
------------

***Goran Radosavljević*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ko je Goran Radosavljević Guri?
Isusov trijumfalni ulazak u Jeruzalem
**Cvjetnica**, **Nedjelja Muke Gospodnje** ili **Cveti** je kršćanski blagdan, slavi se u nedjelju prije Uskrsa.

Cvjetnica je uvod u Veliki tjedan. Crkva se spominje Isusovog trijumfalnog ulaska u Jeruzalem u dane prije Pashe, opisanog u sva četiri Evanđelja (Marko 11:1-11, Matej 21:1-11, Luka 19:28-44, i Ivan 12:12-19), ali i njegove muke koja je uslijedila nakon toga. Kad je ulazio u Jeruzalem, narod je dočekao Isusa mašući palminim i maslinovim grančicama i rasprostirući svoje haljine, putem kojim je išao jašući na magarcu. U spomen na to, na Cvjetnicu se prije jedne mise obavlja procesija s blagoslovljenim palminim i maslinovim grančicama. Sama misa je posvećena Isusovoj muci na kojoj se čita ili pjeva cijeli izvještaj o muci iz Evanđelja.

Vanjske veze
------------

***Cvjetnica*** na Wikimedijinoj ostavi

* Liturgija na Cvetnu nedelju
* Pravljenje krsta od palmi Arhivirano 2008-04-10 na Wayback Machine-u
* Cvetna nedelja (Grčka pravoslavna crkva u Australiji) Arhivirano 2008-03-22 na Wayback Machine-u
* Cvetna nedelja, kontraverze Arhivirano 2012-12-10 na Archive.is-u
* Cvetna nedelja, Vizantijska tradicija
* Ulazak Hrista u Jerusalem, pravoslavne ikone
Ovo je članak o tajnom FBI-jevom agentu. Za film v. Donnie Brasco (film).

**Joseph Dominick Pistone** (1939 -), alias **Donnie Brasco**, je bivši agent američkog Federalnog biroa za istragu (FBI) koji se šest godina kao tajni agent infiltrirao u kriminalnu porodicu Bonano i u manjoj mjeri kriminalnu porodicu Colombo, dvije od Pet porodica njujorške mafije. Pistone je u FBI proveo 17 godina i dobio status legende zbog svoje sposobnosti da kao "krtica" pronalazi najpovjerljivije informacije o američkom organiziranom kriminalu.

Pistone je godine 1988. svoja iskustva opisao u knjizi *Donnie Brasco: My Undercover Life in the Mafia*, koja je 1997. poslužila kao predložak za igrani film *Donnie Brasco*, gdje je njegov lik tumačio Johnny Depp.

Eksterni linkovi
----------------

***Joseph D. Pistone*** na Wikimedijinoj ostavi

* Joseph D. Pistone na sajtu IMDb

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 9964816
* LCCN: n87932391
* ISNI: 0000 0000 6306 4897
* GND: 119328224
* SUDOC: 034953922
* BNF: cb125650989 (podaci)
* BIBSYS: 90530178
* NDL: 00554526
* NKC: xx0258106

 |
**Giovanni d'Alemagna** (\* 1399. - † Padova, april 1450.), bio je venecijanski slikar njemačkog porijekla bliski suradnik Antonija Vivarinija.

Biografija
----------

I danas se nezna gdje je rođen *Johannes*, - koji je postao poznat u talijanskoj historiji umjetnosti kao *Giovanni d'Alemagna*, niti puno toga o njegovoj mladosti. Najnovija istraživanja historičara E. Merkel (Venezia, 1430-1450) i M. Lucco (Padova) iz 1989. otkrila su da se rodio 1399. kao i to da se oženio 1423. za Maddalenu i da je postao građanin Padove 1431.

Između 1430. i 1435. naslikao je ciklus *Priče o Kristu*, koji se danas nalazi u Galeriji Franchetti - Ca 'd'Oro.

*Giovanni d'Alemagna* oženio je sestru Antonija Vivarinija i postao njegov najbliži suradnik u njegovoj muranskoj slikarskoj bottegi, koja je izvela puno poliptiha i fresaka po Veneciji i Venetu. Tako da je vrlo je teško odrediti što je tko naslikao. 

Sveta Apolonija uništava paganski idol
Prvi njihov zajednički rad bio je *Triptih sv. Jeronim* iz 1441. za venecijansku crkvu Santo Stefano, na kojem se potpisao kao 
'Johannes' (danas u Kunsthistorisches Museum Beč). 
Kod tog rada vidi se da je *Giovanni* slikao puno plošnije likove, i imao puno dekorativniji stil od svog partnera Antonija.
*Giovanni* i Antonio su zajedno oslikali poliptih za crkvu San Zaccaria (*sv. Sabina*) i oslikali freskama *Žalosnu kapelu* 1443. - 1444. Zajedno su radili na poliptihu za crkvu San Pantalon *Krunidba svete Marije*) 1444. i na poliptihu *Madona na prijestolju među svecima* (1446.), koji se danas čuva u Galeriji venecijanske Akademije. Njihov zajednički rad je su i poliptih za *benediktinski samostan Praglia* 1448 (okolica Padove), danas u Pinacoteca di Brera u Milanu. 

### Rad u Kapeli Ovetari

Između 1448. - 1450. *Giovanni* i Antonio rade u Padovi, gdje su zajedno sa Mantegnom i Pizzolom, oslikavali freskama Kapelu Ovetari u Eremitanskoj crkvi (Chiesa degli Eremitani) koja je potpuno uništena za Drugog svjetskog rata. 
U Padovi je *Giovanni d'Alemagna* nenadano umro u aprilu 1450. nakon tog je Antonio prekinuo rad na freskama i vratio se u Veneciju.

Povezano
--------

* Antonio Vivarini
* Bartolomeo Vivarini
* Alvise Vivarini

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  *Giovanni d'Alemagna*, sa portala Treccani.it, pristupljeno 17. 05. 2011. ()

Eksterni linkovi
----------------

* Giovanni d'Alemagna, na portalu answers.com ()
* *Giovanni d'Alemagna*, na portalu Treccani.it ()

***Giovanni d'Alemagna*** na Wikimedijinoj ostavi
**Nacionalni park Ičkeul** čini vlažno područje jezera Ičkeula (ar. بحيرة اشكل‎) koje se nalazi 30 km od obale Sredozemnog mora u sjevernom Tunisu. Ovo područje je važna postaja za stotine tisuća ptica selica na njihovoj seobi svake godine, zbog toga je 1985. godine upisano na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi.

Ono je posljednje slatkovodno jezero od nekada lanca jezera koja su se protezala sjevernom Afrikom. Kao takvo, ono je ključno za seobu 226 vrsta ptica, tj. više od 300,000 pataka, gusaka i liski koje ga posjećuju svake godine u isto vrijeme. Među njima tu su i tri ugrožene vrste: Bjeloglava patka (*Oxyura leucocephala*), Patka njorka (*Aythya nyroca*) i Pjegava patka (*Marmaronetta angustirostris*). Pored njih u parku obitava više od 500 vrsta biljaka i 200 vrsta životinja.

Planina Ičkeul u nacionalnom parku
Od 1996. do 2006. godine park je bio i na popisu svjetske baštine u opasnosti jer je izgradnja brana na rijekama koje opslužuju jezero dovela do značajnih promjena u ekološkoj ravnoteži ovog područja. Naime, brane su smanjile pritok vode u jezero i zbog povećanja saliniteta močvarno bilje je počelo zamijenjivati morsko bilje, što je dovelo do smanjenja broja ptica selica koje su ovisile upravo o mješavini biljaka u svojoj prehrani. Tuniška vlada je učinila značajne korake kako bi se salinitet jezera umanjila i jezero je skinuto s popisa ugrožene svjetske baštine 2006. godine. No, neka izvješća udruženja za zašitu okoliša, poput IUCN-a, izvještavaju o ponovnom povećanju saliniteta i potrebi o ponovnom saniranju prije no što bude kasno.

Vanjske veze
------------

* WCMC datasheet Arhivirano 1997-07-10 na Archive.is-u ()
* Jezero Ičkeul - fotografije

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Nacionalni park Ichkeul** |

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Tunisu |
| --- |
|  | 
Amfiteatar u El Džemu  • Ruševine Dougga  • Nacionalni park Iškel  • Medina Kairuana  • Kartaga  • Punski grad Kerkuane s nekropolom  • Medina Sousse  • Medina Tunisa
 | Zastava Tunisa |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315165526

 |
**FreeBSD** je Unixoliki slobodni operativni sistem, nastao od Berkley Software Distribution (BSD) grane AT&T UNIX-a. Radi na više platformi: x86, DEC Alpha, Sun UltraSPART, Itanium (IA-64), PowerPC i NEC PC-98 arhitekturi. 

FreeBSD se razvija kao potpun operativni sistem. Kernel, drajveri za hardver i svi korisnički uslužni programi se razvijaju u istom okviru. Ovo je drugačije od Linux konkurenta, gde je razvoj softvera podeljen u više celina, te se zajedno pakuje u Linux distribucije.

Eksterni linkovi
----------------

* Službena stranica ((en))
* FreeBSD ports
* FreeBSD u utrci sa Linuxom ((en))
* FreeBSD 6.1, user install (VMware imidž) Arhivirano 2006-08-22 na Wayback Machine-u ((en))

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **računarstvu** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

Unixoidni operacijski sustavi

A/UX • AIX • BSD • FreeBSD • GNU • HP-UX • IRIX • Linux • Mac OS X • MINIX • NetBSD • NEXTSTEP • OpenBSD • Plan 9 • QNX • Research Unix • SCO OpenServer • Solaris • System V • Tru64 • Xenix • *više*...


***FreeBSD*** na Wikimedijinoj ostavi
Za jugoslavenski film iz 1983. godine, vidite članak Medeni mjesec (film).

***Medeni mesec*** (alb. ) je srpsko-albanski film iz 2009. godine. Režirao ga je Goran Paskaljević, koji je napisao i scenario zajedno sa Genc Permetijem.

Film je premijerno prikazan na Venecijanskom filmskom festivalu 5. septembra 2009. godine, a domaću premijeru imao je 24. novembra 2009. godine u Beogradu.

Film je nagrađen na Filmskom festivalu u Solunu.

Radnja
------

Radnja filma odvija se u Srbiji, Albaniji, Italiji i Mađarskoj. Film prati dva mlada para koji žele da napuste svako svoju zemlju i potraže bolji život u zapadnoj Evropi. Kad mladi albanski par posle mnogo peripetija stigne u italijansku luku Bari, nastaju nepredvidivi problemi. Nešto slično se događa i sa srpskim parom kada stignu na mađarsku granicu. Iako nemaju nikakve veze sa ubistvom dvojice italijanskih vojnika KFOR-a na Kosovu, i jedan i drugi par biće zaustavljeni na granici i osumnjičeni usled izvesnih nesrećnih okolnosti. To će ih sprečiti da, barem trenutno, ostvare svoje snove, kao što na balkanskim prostorima to često biva da mladi plaćaju ceh za grehe prethodnih generacija.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Nebojša Milovanović | Marko |
| Jelena Trkulja | Vera |
| Jozef Široka | Nik |
| Mirela Naska | Majilinda |
| Lazar Ristovski | Verin stric |
| Petar Božović | Verin otac |
| Mira Banjac | Stana |
| Vlasta Velisavljević | doktor |
| Danica Ristovski | Verina majka |
| Bujar Lako | Nikov otac |
| Ilka Mujo | Nikova majka |

Spoljašnje veze
---------------

* *Medeni mesec* na IMDb-u ()
Ne zamijeniti sa Li Lin.
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Li*.*
**Li Linfu** (kineski: ) (? - 3. januar 753), nadimak **Genu** (kineski: ), formalno **Vojvoda od Jina** (kineski: ), bio je kineski velikodostojnik u službi dinastije Tang, najpoznatiji po tome što je 18 godina (734–752) služio kao kancelar na dvoru cara Xuanzonga— a što je bio jedan od najdužih kancelarskih mandata u historiji mandata i najduži u doba cara Xuanzonga.

Li je, prema tumačenju tradicionalnih historičara, svoju dugovječnost dugovao sposobnosti laskanja caru kao i političkim vještinama, odnosno beskrupuloznoj eliminaciji svih potencijalnih suparnika, pri ih je često lažno optuživao za izdaju. Istovremeno je na ključne vojne položaje stavljao ne-kineske oficire i generale, a što je s vremenom potkopalo stabilnost Xuanzongove vlasti, i kulminiralo sa katastrofalnim An-Shi ustankom nekoliko godina nakon Li Linfuove smrti. Kada je ustanak izbio, sam car Xuanzong je priznao da mu nedostaje kvalitetnih kadrova upravo zahvaljujući makinacijama pokojnog Li Linfua.

Napomene i izvori
-----------------

1. ↑  兩千年中西曆轉換
2. ↑  *Nova knjiga Tanga*, vols. 61 Arhivirano 2007-10-22 na Archive.is-u, 62[*mrtav link*], 63 Arhivirano 2007-10-22 na Archive.is-u.
3. ↑  *Zizhi Tongjian*, vol. 216.

* *Knjiga Tanga*, vol. 106 Arhivirano 2008-04-19 na Wayback Machine-u.
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 223, part 1 Arhivirano 2007-12-26 na Wayback Machine-u.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 213, 214, 215, 216.
**Ahmesov papirus** je staroegipatski papirus koga je pronašao Aleksandar Henri Rajnd, škotski krijumčar egipatskih relikvija, 1858. godine u Luksoru u oblasti Tebe u ruševinama manje građevine pored Rameseuma (*Ramesseum*), zbog čega se često spominje kao **Rajndov papirus** ili **Bremner-Rajndov papirus**. Od 1863. godine se nalazi se u Britanskom muzeju.

Datiran je u vreme oko 1650. godine pne, tokom vladavine faraona Apepija Prvoga (Hyksos Pharaoh, Apepi I) iz XV dinastije (v. Spisak faraona), ali je u uvodu papirusa Ahmes zapisao da prepisuje sa jednog još starijeg iz perioda Amen-em-het-a Trećeg (*Amenemhet* III, 1842 - 1797. pne.), što bi trebalo da je 200 godina starije, ne spominjući ime prethodnog autora. Pismo kojim je pisano je hijeratičko.

Ahmesov rukopis počinje tekstom: 

> ISPRAVAN RAČUN UVOD U ZNANJA O SVEMU POSTOJEĆEM I SVE MRAČNE TAJNE OVAJ SPIS JE NAPISAN GODINE 33 ČETVRTOG MESECA PLAVNE SEZONE POD VLAŠĆU KRALJA GORNJEG I DONJEG EGIPTA AUSER RE OBDARENOG ŽIVOTOM PREMA ONOM ŠTO PRETHODNO BI ZAPISANO U VREME KRALJA GORNJEG I DONJEG EGIPTA NEMAET RE JA AHMES ZAPISAH OVO
> 
> 

Ovakav predgovor samo govori u prilog da su staroegipatski sveštenici čak i ovako praktične matematičke spise sa opisom običnih aritmetičkih radnji pokrivali velom tajanstvenosti i mistike.

Sadržaj papirusa
----------------

Sa jedne strane je opis deljenja broja 2 neparnim brojevima od 3 do 101. U stvari, prikazano je kako se razlomci sa brojiocem 2 mogu razložiti na jedinične razlomke.

Sa druge strane je prikazano 87 problema i zadataka. Smatra se najznačajnijim i najvrednijim matematičkim dokumentom Egipatske civilizacije.

Vidi još
--------

* Staroegipatska matematika

Literatura
----------

* *Mathematics in the Time of the Pharaohs*, Richard Gillings, 1972, Dover Publications, New York, ISBN 0-486-24315-X

***Rhindov matematički papirus*** na Wikimedijinoj ostavi
*Obelisk* u Buenos Ajresu
**Obelisk** (grč. "mali ražanj") označava monolit s četiri stranice koji se sužava prema vrhu na kojem se nalazi *piramidion* prekriven pločicom *elektruma* (smesa zlata i srebra). Obelisci su se postavljali u paru ispred pilona hramova. Obelisk predstavlja simbol Sunca i podseća na istorijski kult uspravljenog kamena na kojem se "odmaralo" Sunce nakon zalaska.

Obelisk je kao i piramida u starom Egiptu predstavljao zrake boga sunca koje su postale kamen, kao i vezu ovoga i onoga sveta. Obelisci su postavljani ispred piramida i hramova. Postavljani su ispred hramova boga sunca Ra u Heliopolisu. U starome carstvu su obelisci bili bez ikakvih ukrasa, jedino je vrh bio obložen zlatom kako bi predstavljao sjaj sunca i s time moć boga sunca.
Ra je u pratnji svoje kćeri Mat, boginje dobroga reda, pravde i istine. Ra je nasledio Atuma, a smatrao se ocem faraona, koji je zbog toga imao i naziv sina Ra. Stoga su obelisci predstavljali vezu boga Ra i faraona.

Težina jednog velikog obeliska je iznosila između 200 i 500 tona. Rimski carevi su prenijeli u Rim 13 obeliska kao trofeje pobede Rima nad Egiptom. Neki su u ranom srednjem veku zbog svojih "paganskih" porekala bili uništeni.

Eksterni linkovi
----------------

***Obelisk*** na Wikimedijinoj ostavi

* Obelisk of the World (Shoji Okamoto)
* History of the Egyptian obelisks Arhivirano 2005-04-09 na Wayback Machine-u
* Obelisks in Rome (Andrea Pollett)
* Obelisks of Rome (series of articles in Platner's Topographical Dictionary of Ancient Rome)
* Obelischi di Roma
* History of the obelisk of Arles (in French)
* Octavo Edition of Domenico Fontana's book Arhivirano 2012-12-09 na Archive.is-u depicting how he erected the Vatican obelisk in 1586.
* National Geographic: "Researchers Lift Obelisk With Kite to Test Theory on Ancient Pyramids"
**Dr. Tara Price**  je izmišljeni lik mrtvozornice koji je tokom sedme sezone TV-serije *CSI: Miami* bio jedan od glavnih likova, a koju je potretirala Megalyn Echikunwoke.

Prvi put se pojavljuje u *Won't Get Fueled Again* (drugoj epizodi VII sezone) kao zamjena za ubijenu mrtvozornicu Shannon Higgins (koja je bila orginalna zamjena za Alexx Woods). Tarin prvi zadatak je ispitivanje trupla spaljenog čovjeka na plaži, a nakon čega je Eric Delko sretne u laboratoriju i prema njoj osjeti privlačnost.

U epizodi *Divorce Party* tokom istrage se sruši sjenica u vrtu i Price je ozlijeđeno rame. Tokom kasnijih epizoda kolege počinju primjećivati da uzima razne pilule, da bi se na kraju ispostavilo kako je ovisna o oksikodonu, te kako te lijekove krade iz laboratorije. Pokušaj da krivnju za to "namjesti" Juliji Winston dovodi do dramatičnih posljedica i talačke krize. Na kraju je u epizodi *Dissolved* uhapšena i uklonjena iz laboratorije.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* Tara Price na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
*CSI: Miami* |
| --- |
| 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • Sve epizode |
| Epizode | "Majami/Nju Jork Nonstop" • "Krivični let" • "Srećan Put" |
| Likovi | Horejšio Kejn • Keli Dukejn • Rajan Volf • Frenk Trip • Natalija Boa Vista • Džesi Kardoza  • Volter Simons • Megan Doner • Jelina Salas • Aleks Vuds • Tim Spidl • Tara Prajs • Erik Delko |
| Crossoveri | "Majami/Nju Jork Nonstop" • "Krivični let" • "Srećan Put" |
| *CSI: Miami* službeni website |
**El Alto** (prevedeno:**Visoki**) je grad i općina od 842,378 stanovnika na zapadu Bolivije u Departmanu La Paz. Po tome je drugi po veličini grad u zemlji nakon Santa Cruz de la Sierre.

Kako se nalazi u metropolitanskom području La Paza, zajedno sa njim i ostalim gradovima formira konurbaciju koja ima 2,225,000 stanovnika.

Karakteristike
--------------

El Alto se prostire na visoravni Altiplano na 4,150 metara nadmorske visine, udaljen dvadesetak km istočno od glavnog grada La Paza.

Historija
---------

Centar grada
Historija El Alta povezana je sa La Pazom, jer je nikao kao njegovo predgrađe.

Sve do početka 20. vijeka, taj dio Altiplana bio je gotovo nenaseljen, prvi stanovnici naselili su se kad je izgrađena željeznička pruga La Paz-Titicaca 1905. Prava urbanizacija počela je kad je izgrađen aerodrom 1925.

Nukleus današnjeg grada dogodio se 1948. kad je osnovano vijeće kvarta *Alto Lima*.

U aprilu 1970. je osnovan ured vicegradonačelnika *El Alto de La Paza*.
El Alto je velik demografski rast doživio između 1976.-1986. kad se doselilo puno osiromašenih seljaka sa planina.
Tad se od 95,000 - 1976. broj stanovnika popeo na 307,000, a četiri godine kasnije na 405,000.

Taj velik rast rezultirao je osnivanjem Općine El Alto 1985. pa je i mjesto početkom 1988. dobilo status grada.

Na početku 1989. osnovan je Tehnički univerzitet, današnji Autonomni univerzitet El Alto.

El Alto je 2003. bio poprište velikih demonstracija, kad se tražila nacionalizacija svih izvora nafte i plina i zabrana prodaje Čileu, kao zahtjev za Ustavotvornu skupštinu.
Bilansa tih [[protesta bila je 60 ubijenih, 400 ranjenih, i ostavka predsjednika Gonzalo Sánchez de Lozada.

Privreda i transport
--------------------

El Alto je 2020. imao 28,510 registriranih firmi, od kojih su gotovo 86% bile male, sa par zaposlenih.

trgovinom i uslugama se bavi 75% firmi, Industrijskom i zanatskom proizvodnjom 16%, a poljoprivredom ni 1%.
Uz nekoliko većih pogona kemijske industrije, ima puno manjih pogona prehrambene, tekstilne, građevinske i Industrije kože i obuće.

Grad je dobro povezan željeznicom i autocestama sa gradovima u zemlji i inozemstvu. 
Veliki *Internacionalni aerodrom La Paz/El Alto* (IATA: **LPB**, ICAO: **SLLP**). nalazi se 6 km jugoistočno od centra.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*El Alto in Murillo (La Paz)*" (engleski). City population. Pristupljeno 23.09.2023.
2. 1 2 3 4  „*Informe Productivo del Municipio de El Alto*" (španjolski). Ministerio de Desarrolo. Pristupljeno 24.09.2023.
3. ↑  „*La Paz in Bolivia Consolidated Urban Area* "(engleski). City population. Pristupljeno 23.09.2023.
4. 1 2 3 4 5 6 7  „*Historia*" (španjolski). Gobierno Autónomo Municipal de El Alto. Pristupljeno 23.09.2023.
5. ↑  „*La Paz/El Alto International Airport*" (engleski). Skybrary. Pristupljeno 23.09.2023.

Vanjske veze
------------

***El Alto*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobierno Autónomo Municipal de El Alto* (službene stranice) ()
**Bitka u Teutoburškoj šumi** (nem. *Varusschlacht, Schlacht im Teutoburger Wald, Hermannsschlacht*, lat. *clades Variana* - Varov poraz) je bitka vođena u jesen godine 9. (verovatno od 9. do 11. septembra). U toj borbi su tri rimske legije (XVII, XVIII i XIX) sa pomoćnim trupama doživele težak poraz u iznenadnom napadu germanskih plemenskih ratnika. Rimsku vojsku je predvodio Publije Kvintilije Var, a savez germanskih plemena Arminije (Herman) iz plemena Herusci.

U bici je uništenena osmina celokupne rimske vojske, a poraz je označio kraj rimskih ambicija da svoju teritoriju prošire na desnu obalu Rajne (oblast poznata kao Magna Germanija). Cilj Rimljana je bio da skrate granice svoga carstva uspostavljajući ih na liniji Elba-Dunav. Samo mesto bitke nije pouzdano utvrđeno. Novija arheološka istraživanja sugerišu da se bitka odigrala severno od današnjeg Osnabrika.

Arminije je bio talac u Rimu u svojoj mladosti. Tu je dobio obuku u vojnim veštinama. Po povratku, bio je bliski Varov savetnik. Potajno je dogovorio savez dotada zaraćenih germanskih plemena. Dok je Var sa svojim legijama bio u okolini reke Vezer, do njega su stigle podmetnute glasine o pobuni Germana. Odlučio je da sa vojskom krene u gušenje pobune kroz zemlje koje Rimljanima nisu bile poznate. Arminije je otišao kod Germana sa objašnjenjem da će pokušati da izbori njihovu podršku Rimljanima. Ustvari, stavio se na čelo germanske vojske protiv Rimljana. Pošto je znao rimsku vojnu taktiku umeo je da svoje trupe efikasno upotrebi. Borba je vođena u uslovima olujne kiše što je bio dodatni hendikep rimskim vojnicima. Kada je rimska vojska razbijena i masakrirana, Var je počinio samoubistvo, a tako su postupili i drugi rimski visoki oficiri. Poginulo je 15 do 20 hiljada rimskih vojnika. Svi rimski izvori naglašavaju veličinu potpunog rimskog poraza i male gubitke koje su Germani pretrpeli. Ove tvrdnje su potkrepljene arheološkim nalazima.

Kada je u Rimu car Avgust čuo vesti o porazu, po zapisima rimskog istoričara Svetonija, bio je toliko potresen da je glavom udarao u zid palate vičući: 

> Quintili Vare, legiones redde!
> 
> 

 (Kvintilije Vare, vrati mi legije!)

Tri legije izgubljene u ovoj bici nikada nisu ponovo organizovane.

Legenda o bici u Teutoburškoj šumi je imala veliki uticaj na nemački nacionalni pokret u 19. veku. Pobeda ujedinjenih germanskih plemena je korištena kao povod za kritiku izdeljenosti Nemačke na državice.

Vanjske veze
------------

***Bitka u Teutoburškoj šumi*** na Wikimedijinoj ostavi

* Stogodišnja misterija slike „Bitka u Teutoburškoj šumi" Paje Jovanovića („Politika", 12. septembar 2009.)
**Cerball mac Dúnlainge** (? - 888) je bio kralj Osraigea u današnjoj jugoistočnoj Irskoj, odnosno područja Kraljevine Osraige koja je odgovarala današnjoj Grofoviji Kilkenny. Vladao je područjem između većih kraljevstava Munster i Leinster.

Cerball je postao važna ličnost u Irskoj nakon smrti Feidlimid mac Cremthanina, kralja Munstera 847 godine. Osraige je dotada bio vazal Eóganachta kraljeva Munstera, ali je Feidlimida naslijedio niz slabih kraljeva koji su se morali boriti protiv vikinških napada na obale Munstera. Zbog toga je Cerball ojačao i pred kraj života postao druga najjači vladar na otoku.

**Kjarvalr Írakonungr**, ličnost nordijskih saga koji se navodi kao predak brojnih znamenitih islandskih porodica, se ponekad identificira sa Cerballom.

Izvori
------

1. ↑  Byrne, *Irish Kings*, p. 266.

Eksterni linkovi
----------------

* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork. The **Corpus of Electronic Texts** includes the *Annals of Ulster* and *the Four Masters*, the *Chronicon Scotorum* and the *Book of Leinster* as well as Genealogies, and various Saints' Lives. Most are translated into English, or translations are in progress
* The Landnámabók (translated Arhivirano 2006-09-07 na Wayback Machine-u at Northvegr Arhivirano 2006-09-27 na Archive.is-u)

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Dúnlaing mac Fergaile**  |  **Kralj Osraigea** 842–888 | Slijedi: **Riacán mac Dúnlainge**  |
Hladna tačka (en.Cold Spot) snimljena s WMAP sondom
**Praznina Eridan** ili **Superpraznina Eridan** je do sada najveća otkrivena praznina u Svemiru. Ima prečnik oko 1 milijardu sg (306 MPc). Otkriven je tokom pretrage pozadinskog kosmičkog zračenja (en. CMB, *cosmic mircowave background*). Radi se prostoru Svemira koje je veoma hladniji nego inače (manje od 2.7 K). Sadašnje teorije ne mogu objasniti postojanje praznine takvih razmjera. Pokušaji objašnjenja idu od Sachs Wolfov efekat pa do velikie udaljenosti Zemlje i superpraznine.Ova hladna tačka je i veća, tj. prostire se kroz veći prostor, nego što su to teorijski modeli predviđali.

Povezano
--------

* Galaksije praznine

Vanjski linkovi
---------------

* *Velika praznina u sazviježđu Eridan*  iz Solstation učitano 7.5.2014 ((en))
* *Rupa u Svemiru pronađena*  Arhivirano 2007-09-30 na Wayback Machine-u iz Daily Tech učitano 7.5.2014 ((en))
* *Velika rupa pronađena u Svemiru* iz Space.com učitano 7.5.2014 ((en))
* *Rupa u nebu pronađena*  iz National Geographic News učitano 7.5.2014 ((en))
* *Pronađeno kosmičko ništavilo*  iz BBC učitano 7.5.2014 ((en))
**Bramagupta** (ब्रह्मगुप्त) (589. – 668.) je bio indijski matematičar i astronom. Rođen je 598. godine u gradu Binmal u državi Radžastan u severozapadnoj Indiji. Verovatno je veći deo života proveo u Bilamali (današnji Binmal) u carstvu Harša.

Zbog ovoga, Bramaguptu često nazivaju Bilamalakarja, učitelj iz Bilamale.

Bio je upravnik astronomske upservatorije u Udžainu, i za to vreme je napisao četiri matematička i astronomska teksta: *Bramasputasidanta* 628. godine, *Kadamekela* 624. godine, *Durkeminarda* 672. godine, i *Kandakadjaka* 665. godine.

Matematika
----------

Sabiranje, oduzimanje, deljenje i druge fundamentalne operacije sa hindu arapskim brojevima se prvi put pojavljuju u *Bramasputa Sidanta*, (u arapskom prevodu *Sindhind*). Bramaputra je imao običaj da izostavlja reči i korake u svojim matematičkim delima, kako bi mogao da ih predstavi na poetskiji način.

Pa ipak, njegov rad je od velikog značaja za matematiku. Bramagupta je popularizovao važan koncept u matematici: broj nula. *Bramaguptasidanta* je najstariji poznati tekst koji nulu tretira kao broj po sebi, umesto samo kao cifru u predstavljanju drugog broja. Štaviše, u ovom delu se ide dalje, i navode se pravila za aritmetiku sa negativnim brojevima i nulom, koja su vrlo blizu današnjih shvatanja. Glavna razlika je u tome što je Bramagupta pokušao da definiše deljenje nulom, koje je ostalo nedefinisano u modernoj matematici. Njegova definicija nule kao broja je bila ispravna osim što je smatrao da je 0/0 jednako 0, dok moderna matematik insistira da se ova vrednost ne može definisati.

628. godine, Bramagupta je dao prvo opšte rešenje kvadratne jednačine:

{\displaystyle ax^{2}+bx=c}

> Apsolutnom broju pomnoženim četiri puta [koeficijentom] kvadrata, dodaj kvadrat [koeficijenta] srednjeg člana; kvadratni koren ovoga, manje [koeficijent] srednjeg člana podeljen dvostrukim [koeficijentom] kvadrata je vrednost. 
> 
> 

Što je ekvivalentno sa:

{\displaystyle x={\frac {{\sqrt {4ac+b^{2}}}-b}{2a}}}

Astronomija
-----------

U oblasti astronomije, Bramagupta je prvi koristio algebru u rešavanju astronomskih problema. Kroz delo *Bramasputasidanta* su se Arapi upoznali sa indijskom astronomijom. Čuveni abasidski kalif, Al-Mansur (712. – 775.) je osnovao Bagdad, i učinio ga centrom nauke. On je pozvao učenjaka po imenu Kankah iz Udžaina 770. godine. On je koristio knjigu *Bramasputasidanta* da objasni hindu sistem aritmetičke astronomije. Al-Fazari je preveo ovo delo na arapski po zahtevu kalifa.

Bramagupta je kritikovao viđenje da je Zemlja ravna ili šuplja. On je primetio da su Zemlja i nebesa sfernog oblika i da se zemlja kreće.

Napomene
--------

1. ↑

***Bramagupta*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovo je članak o drevnom narodu.  Za za njemačku državu koja je po njima dobila ime, v. Pruska.  
Baltska plemena oko godine 1200.
**Prusi** (njemački:  or *Prußen*; latinski: ; latvijski: ; litvanski: ; poljski: ), ponekad **Stari Prusi** ili **Baltički Prusi** je grupni naziv za baltska plemena, koja su do srednjeg vijeka živjela između ušća Visle i Njemena. Poznati su od rimskog doba kada su sa Rimljanima trgovali jantarom. Tacit ih spominje pod imenom *Aestui*, a u izvorima iz 9. i 10. vijeka se navode pod imenima *Bruzi*, *Brusi*, *Pruzzi*, *Prusai* i *Prutheni*.

Arheološki nalazi na tom području sugeriraju srodnost njihove kulture sa kulturom Litvanaca i Slavena. Živjeli su u plemenskim zajednicima i manjim naseljima bez čvrstih veza. Njihovu zemlju je u 13. vijeku kao feud dobio njemački Teutonski viteški red (križari); dio od poljskih vladara, dio od rimsko-njemačkog cara Friedricha II. (1226) pod uvjetom da Pruse preobrate na kršćanstvo. Teutonci su godine 1230 počeli osvajati njihovu zemlju. Prusi su 1260. digli ustanak te su se sve do 1283. odupirali osvajačima. Na kraju su pokreni; većina Prusa je tada ubijena, ostatak prisilno pokršten. Zemlju su počeli kolonizirati njemački doseljenici, pa su se Prusi asimilirali i izumrli kao narod.

Pruski jezik
------------

*Glavni članak: Pruski jezik*
Pruski jezik, koji se govorio na području Istočne Pruske, izumro je na kraju 17. vijeka, te ga je u potpunosti zamijenio njemački. Srodan je danas postojećem latvijskom i litavskom jeziku te spada u baltičku porodicu indoevropskih jezika. Poznat je iz nekoliko dokumenata: Elbinškega rječnika, koji spominje 802 riječi, a koji je nastao u 14. vijeku, njegovog prijepisa iz 15. vijeka, rječnika koji je napisao dominikanac Simon Grunau, dva prijevoda katekizma iz 1545. godine i prijevoda Luterovog *Enchiridiona* iz 1561.

Izvori
------

* Opća enciklopedija JLZ, VI, Nih-Raš, 666-667, Zagreb (1980)

Vanjske veze
------------

* M. Gimbutas, Knjiga o Baltima (s kartama)
* Sjeverozapadna Prusija
* Prūsa, događaji u Pruskoj historiji Arhivirano 2004-04-12 na Wayback Machine-u
* Litvanska mapa Stare Prusije:
***La Dernière Femme*** (sh. *Posljednja žena*; italijanski: ) je francusko-italijanski igrani film snimljen 1976. godine u režiji Marca Ferrerija. Protagonist, čiji lik tumači Gérard Depardieu je inženjer kojeg supruga (koju tumači Ornella Muti), potaknuta feminističkim uvjerenjima, napusti i ostavi mu 9-godišnjeg sina na brigu. Radnja prikazuje kako se, nakon što supruga odluči preuzeti skrbništvo, odlučuje to spriječiti na ekstreman način. *La Dernière Femme* je napravljen u jeku seksualne revolucije, kada su se mnogi sineasti bavili njenim posljedicama na institut porodice i tradicionalnih muško-ženskih odnosa, ali i nastojali do krajnjih granica istražiti prihvatljive sadržaje na ekranu. U slučaju *La Dernière Femme* se to odražava brojne seksualno eksplicitne scene (uključujući prikaz muške erekcije), kao i da se Depardieuv i Mutin lik najveći dio filma pojavljuju potpuno goli. *La Dernière Femme* je zbog svega imao problema sa cenzurom, a dan-danas nije dostupan publici u brojnim zemljama. Nakon premijere u Francuskoj je dobio pohvale, prije svega zbog Depardieuovog nastupa, kojem se uloga u tom filmu smatra jednom od najboljih u karijeri.

Vanjske veze
------------

* *La Dernière Femme* na sajtu IMDb
* Scheda su *L'ultima donna* di MYmovies ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Marco Ferreri |
| --- |
| 
* *El Pisito*
* *El Cochecito*
* *L'ape regina*
* "Il professore" in *Controsesso*
* *The Ape Woman*
* *Break Up*
* *Marcia nuziale*
* *Il seme dell'uomo*
* *Dillinger Is Dead*
* *L'udienza*
* *Liza*
* *Don't Touch the White Woman!*
* *La Grande Bouffe*
* *The Last Woman*
* *Bye Bye Monkey*
* *Seeking Asylum*
* *Tales of Ordinary Madness*
* *The Story of Piera*
* *The Future Is Woman*
* *I Love You*
* *The Flesh*
* *The House of Smiles*
* *Diary of a Maniac*

 |
**Ujedinjenih nacije – Organizacija za industrijski razvoj** (**U**nited **N**ations **I**ndustrial **D**evelopment **O**rganization: **UNIDO**) – francuski / španjolski / portugalski akronim – **ONUDI**, je specijalizirana agencija u sustavu Ujedinjenih naroda, sa sjedištem u Beču, Austrija. Primarni cilj joj je promocija i ubrzanje razvoja industrije u zemalja u razvoju i zemalja sa ekonomijama u tranziciji, te unapređenje međunarodne industrijske suradnje. Također je član Razvojne grupe Ujedinjenih nacija.

Pregled
-------

UNIDO smatra da konkurentna i ekološki održiva industrija ima ključnu ulogu u ubrzavanju ekonomskog rasta, smanjenju siromaštva i postizanja Milenijskih razvojnih ciljeva. Organizacija stoga radi na poboljšanju kvalitete života u svijetu siromašnih, oslanjajući se na svoje u kombinaciji sa globalnim resursima i kompetencijama u naredna tri međusobno povezane tematska područja; to su:

* Smanjenjem siromaštva putem proizvodnih aktivnosti;
* Trgovački kapaciteti; i
* Energija i okoliš.

Aktivnosti u ovim oblastima su strogo u skladu sa prioritetima trenutnog razvoja Ujedinjenih nacija u narednoj deceniji i srodnim multilateralnim izjavama, a ogleda se u dugoročnoj viziji izjava, poslovnih planova i okvira srednjoročnog programa UNIDO.

Kako bi se ispunili ovi ciljevi, UNIDO

* Pomaže zemljama u razvoju u formuliranju razvoja, institucionalne, naučne i tehnološke politike i programa u oblasti industrijskog razvoja;
* Analizira trendove, širi informacije i koordinira aktivnosti u industrijskom razvoju;
* Djeluje kao forum za konsultacije i pregovore usmjerene na industrijalizaciju zemalja u razvoju; i
* Pruža tehničku saradnju u zemljama u razvoju za provođenje njihovih razvojnih planova za održivu industrijalizaciju u javnom, združenom i privatnom sektoru.

UNIDO tako radi uglavnom u zemljama u razvoju, sa vladama, poslovnim udruženjima i pojedinim kompanijama. Organizacije tipa "usluga modula" su upravljanje industrijom i statistikom, ulaganjem i promocija tehnologije, industrijske konkurentnosti i trgovine, razvoja privatnog sektora, agro-industrije, održive energije i klimatskih promjena, realizacijom Montrealskog protokola, i upravljanja okolišem.

UNIDO je osnovana kao UN-ov program 1966. godine, sa sjedištem u Beču, Austrija, a specijalizirana agencija Ujedinjenih nacija postala je u 1985.

U 2004. godini, UNIDO dobija funkciju programa UNIDO ambasador dobre volje.

U 2010. godini, UNIDO je kreirao dvije nove prestižne publikacije (*Making magazine* i *Industries for Development*.

Izvršni i generalni direktori
-----------------------------

|  |
| --- |
| **UNIDO Izvršni directori** |
| 1967.–1974. | Ibrahim Helmi Abdel-Rahman (Egipat) |
| 1975.–1985. | Abd-El Rahman Khane (Alžir) |
|
| **UNIDO Generalni direktori** |
| 1985.–1992. | Domingo L. Siazon Jr. (Filipini) |
| 1993.–1997. | Mauricio de Maria y Campos (Mexico) |
| 1998.–2005. | Carlos Alfredo Magariños (Argentina) |
| 2006 – Juni 2013. | Kandeh Yumkella (Siera Leone) |
| Juli 2013. → | LI Yong (李勇) (Kina) |
|

Povezano
--------

* Ujedinjene nacije
* UNESCO
* UNICEF
**Dušan Makavejev** (13. oktobar 1932 - 25. januar 2019) je bio srpski režiser i scenarista, poznat kao jedan od glavnih ličnosti Crnog talasa.

Biografija
----------

Rođen je 13. oktobra 1932. u Beogradu.

Diplomirao je psihologiju na Filozofskom fakultetu u Beogradu.

Jedan od osnivača filmskog crnog talasa. Svojim delima kritikuje trulo društvo, kako komunističko, tako i kapitalističko. Njegovi filmovi nose čulnost i mladost. Obiluju asocijacijama i metaforama, koje ostvaruju naizgled površno dejstvo, ali donose istinitost i slobodan duh. Kao pristalica i veliki poznavalac dela psihologa Vilhelma Rajha, često njegova učenja komponuje u svoje filmove. Njegov film Misterije organizma (1971.) u stvari je posveta ovom nikad dovoljno priznatom revolucionaru-psihologu.

Bio je urednik mnogih listova: Student (časopis), Književne novine i Danas. Bavio se i pisanjem za mnoge časopise.

Imao je zapaženu ulogu u studentskim demonstracijama 1968

Dobitnik je velikog broja domaćih i stranih nagrada: Oktobarska nagrada Beograda, Srebrni medved u Berlinu, Srebrna arena u Puli, Luis Bunjuel u Kanu, Srebrni Hugo u Čikagu, Zlatno doba Belgijske kraljevske kinoteke...

Filmografija
------------

* Čovek nije tica (1965)
* Ljubavni slučaj ili tragedija službenice PTT (1967)
* Nevinost bez zaštite (1968)
* W. R. - Misterije organizma (1971)
* Nedostaje mi Sonja Heni (1972)
* Sweet Movie (1973.)
* Montenegro or Pigs and pearls (1981)
* The Coca-Cola kid (1985)
* Manifesto (1988)
* Gorila se kupa u podne (1993.)
* Rupa u duši (1994.)

Vanjske veze
------------

* Dušan Makavejev na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Dušan Makavejev |
| --- |
| 
* *Čovek nije tica* (1965)
* *Ljubavni slučaj ili tragedija službenice PTT* (1967)
* *Nevinost bez zaštite* (1968)
* *W.R.: Misterije organizma* (1971)
* *Sweet Movie* (1974)
* *Montenegro* (1981)
* *The Coca-Cola Kid* (1985)
* *Manifesto* (1988)

 |