recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Culhwch i Olwen** (velški: *Culhwch ac Olwen*) je velška priča nastala tokom 11. vijeka (ili nešto ranije). Potpuna verzija priče objavljena je u manuskriptu Crvena knjiga iz Hergesta (oko 1400.) u ranijoj Bijeloj knjizi iz Rhyddercha iz 1325. objavljeni su samo fragmenti. Naslov nije postojao u ranijim manuskriptima, već je kasnije dodan.

Culhwch je po toj legendi bio sin Cilydda i Goleuddydd, sestre Eigyr (Igraine) i Arthurove tetke. Tokom svoje trudnoće Goleuddydd je poludjela, ali joj se razum povratio - čuvanjem svinja pa je ubrzo rodila i sina nazvala Culhwch (svinjska štala) jer je rođen zahvaljujući njenom trčanju za svinjama (hwch znači svinja).

Nakon što je Goleuddydd umrla Cilydd se ponovno oženio, nova žena prorekla je Culhwchu da će voljeti samo Olwen, kćerku moćnog diva Ysbaddadena. Culhwch se zaljubio u nju na puki spomen njenog imena, pa je otišao na dvor Kralja Arthura i zamolio ga kao rođaka da mu pomogne pronaći Olwen. Arthur mu je dodijelio Ceia (Kay), Bedwyra (Bedivere), Cynddyliga, Gwrhyra, Gwalchmai fab Gwyara (Gawain) i Menwa - svoje najbolje viteze da odu sa njim do Ysbaddadenova zamka.

Nakon duge potrage došli su do pastira čija je žena bila Culhwcheva tetka. Iako je izgubila 23 od 24 sina od Yspaddadena, obećala je pomoći Culhwchu da se susretne sa Olwen, koja je svake subote dolazila oprati kosu u njenoj kolibi.

Olwen je došla kako je žena rekla u subotu, kad je upoznala Culhwcha pristala se oženiti za njega, pod uvjetom da on kako se i pristoji zatraži privolu za to od njena oca, i da ne odustane od ničeg što bi njen otac mogao postaviti kao zadatak pred njega. Tri dana zaredom Culhwch i njegovi drugovi išli su u Ysbaddadenov zamak, svaki put im je div rekao, da dođu slijedeće jutro. Čim bi se oni počeli udaljavati od zamka hitnuo bi za njima otrovani kamen, Culhwch i njegovi prijatelji bili su uvijek dovoljno brzi i spretni, pa su uspjeli uhvatili kamen i bacili ga natrag. Četvrtoga dana kad je otrovani kamen udario diva - Yspaddaden je pristao na Culhwchovu ponudu, pod uvjetom da izvrši četrdeset zadataka.

Zadaci su uključivali dobivanje magičnih predmeta od mnoštva zastrašujućih čudovišta, lova na čudesne životinje i niz drugih nemogućih djela. Iako je ispunio sve što je od njega div zatražio, ovaj mu je i nadalje postavljao nove zadatke. Na kraju je Culhwch je okupio sve divove neprijatelje, vratio se u zamak i ubio ga. Nakon tog se oženio Olwen, i sretno sa njom proveo čitav život.

Arthurovska verzija
-------------------

Ista velška priča u verziji prilagođenoj legendi o Kralju Arthuru ima gotovo isti sadržaj, uz nešto malo izmjena, ali se likovi kao Culhwchova majka sad zovu Igraine a ne Eigyr. Ista je stvar i sa Arthurovim vitezovima, koji se sad zovu Kay, Bedivere i Gawain.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Culhwch*" (engleski). Nightbringer. Arhivirano iz originala na datum 2017-12-25. Pristupljeno 09. 12. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Culhwch* na portalu Nightbringer Arhivirano 2017-12-25 na Wayback Machine-u (`en`)
**Guarayu**, pleme američkih Indijanaca porodice Tupi-Guarani, skupine Guarayu-Siriono-Jora, naseljeno uz rijeke Rio San Miguel i Rio Blanco u gradovima Urubichá, Ascención, San Pablo, Yaguarú i Yotaú. Guarayu, često nazivani i Guarayo, ne smiju brkati sa pravim Guarayo ili Huarayo Indijancima, koji se od njih razlikuju i etnički i jezično, i članovi su prodice Tacanan.

Guarayu su sjedilačko stanovništvo koje se bavi sadnjom kukuruza, manioke, banane i drugih uvezenih kultura. Od kukuruza i manioke žene izrađuju fermentirano piće, chichu, koju muškarci piju u velikim količinama na svojim svečanostima. U lovu su se tradicionalno služili lukom i strijelom, dok danas imaju puške. Ribu love lukom i strijelom, otrovima, kopljima i mrežama. 

U prošlosti Guarayu nisu nosili odjeće, a dolaskom misionara prihvatili su tunike koje se proizvode od kore drveta (tapa), a danas je to odjelo bolivijskog seljaka za muškarce i duge haljine za žene, često puta rađene od domačeg tkanja

Mrtve Guarayusi sahranjuju u njihovim kolibama, ukraene ornamentima i obojene bojama, a nakon smrti duša će otići mitskom pretku Tamoiu koji živi negdje na zapadu .

Izvori
------

1. ↑  [Guarayu]
2. ↑  A Guarayu Belief)[*mrtav link*]

Literatura
----------

* Perasso, José Antonio (1988). Los guarayu: Guaraníes del oriente boliviano. Asunción: RP Ediciones.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| p • r • uTupí-Guaraní: Guarayu-Siriono-Jora |
| --- |
|  |
| Guarayu • Jorá • Sirionó |

 |
*V. također Gruffydd ap Llywelyn Fawr*
Karta koja prikazuje opseg osvajanja Gruffydd ap Llywelyna   Gwynedd, kraljevstvo Gruffydd ap Llywelyna
**Gruffydd ap Llywelyn** (cca. 1007 – 1063/1064) bio je kralj Gwynedda koji je od 1055. do smrti vladao cijelim današnjem Walesom, te bio jedini velški vladar koji se time mogao pohvaliti. U Analima Ulstera i Brut y Tywysogionu je proglašen kraljem Britanaca. Bio je praunuk gvinedskog kralja Hywel Ddaa i kralja Cadell ap Rhodrija od Deheubartha.

Bio je stariji od dva sina Llywelyn ap Seisylla, kralja Gwynedda i Powysa. Nakon očeve smrti 1023. godine, vlast nad Gwyneddom je preuzeo Iago ab Idwal ap Meurig iz dinastije Aberffraw. Prema predaji je u mladosti bio lijen i neodgovoran, ali se, čuvši kuhare u zamku kako ga ogovaraju, odlučio promijeniti svoj život i posvetiti se stjecanju vlasti. Postao je vladar Powysa. Kada je Iago ubijen 1039. godine, Gruffydd je preuzeo i Gwynedd. Potom je napao susjednu državu Deheubarth, te porazio i svrgnuo njenog vladara Hywela ab Edwina. Jedini mu je duže vrijeme otpor pružao Gruffydd ap Rhydderch u Gwent, koga je konačno uspio poraziti 1055.

Gruffydd je tada postao toliko moćan da je mogao priuštiti intervenciju u unutrašnje sukobe u susjednoj Engleskoj. Iste godine je pomogao prognanom earlu Aelfgaru u njegovom pohodu kada je poražen Ralph Plahi, saveznik Harolda Godwinsona. Godine 1057. je uspio osvojiti Morgannwg. Njegovu moć je morao priznati i engleski kralj Edward Ispovjednik. Gruffydd se oženio za Eadlgyth, kćer svog saveznika Aelfgara.

Godine 1063. je Edward pristao na plan Harolda Godwinsona da se Wales iznenada napadne i Gruffydd ukloni. U pohodu su sudjelovale dvije vojske - jedna na čelu sa Haroldom, a druga na čelu sa Haroldovim bratom Tostigom. Gruffydd je natjeran na povlačenje a potom ubijen od svojih ljudi. Nakon njegove smrti Wales se ponovno raspao na nekoliko manjih država. Ealdgyth se, pak, udala za Harolda koji će samo tri godine kasnije poginuti u bitci kod Hastingsa.

Izvori
------

1. ↑  John Edward Lloyd (1911) A history of Wales from the earliest times to the Edwardian conquest (Longmans, Green & Co.)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Iago ab Idwal ap Meurig** | **kralj Gwynedda** | Slijedi:**Bleddyn ap Cynfyn** |
| **kralj Powysa** |
| Prethodi:**Meurig ap Hywel** | **kralj Gwenta** | Slijedi:**Cadwgan ap Meurig** |
| Prethodi:**Gruffydd ap Rhydderch** | **kralj Glywysinga** |
| **kralj Deheubartha** | Slijedi:**Maredudd ab Owain ab Edwin** |

Izvori
------

Literatura
----------

* John Edward Lloyd (1911) *A history of Wales from the earliest times to the Edwardian conquest* (Longmans, Green & Co.)
* Remfry, P.M. *Annales Cambriae. A Translation of Harleian 3859; PRO E.164/1; Cottonian Domitian, A 1; Exeter Cathedral Library MS. 3514 and MS Exchequer DB Neath, PRO E* (ISBN 1-899376-81-X)
* John Davies *A history of Wales* (Penguin Books) ISBN 0-14-014581-8
* *Ancestral Roots of Certain American Colonists Who Came to America Before 1700* by Frederick Lewis Weis, Lines: 176-2, 176A-4, 177-1
**Inírida** službeno **Puerto Inírida** je općina od 33,683 stanovnika i grad od 20,279 st. na istoku Kolumbije u 
Departmanu Guainía, čiji je administrativni centar.

Geografija
----------

Inírida se nalazi 25 km od granice sa Republikom Venecuelom.

Prostire se na južnoj obali rijeke Inírida, nedaleko od njena ušća u Rijeku Guaviare, na nadmorskoj visini od 95 metara.

Historija
---------

Mjesto je osnovano 1963. pod imenom *Obando*, nešto kasnije mu je ime promjenjeno u Inirida po cvijetu koji raste u tom kraju.
Status općine dobio je 1974. a od 1991. je administrativni centar vlastitog departmana.

Privreda i transport
--------------------

Privreda Iníride bazira se na poljoprivredi, ribarstvu i uslugama.
Velike nade polažu se nalazišta zlata i dijamanata nazvanih *El Dorado* pronađenih u blizini brazilsko- venecuelanske granice.

Kako do grada nema asfaltirane ceste, do njega je jedino moguće doći rijekom Orinoco ili avionom.
Grad ima *Aerodrom César Gaviria Trujillo* (ICAO: *SKPD*, IATA: *PDA*).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Inírida Municipality in Colombia*" (engleski). City population. Pristupljeno 3.1.2023.
2. 1 2 3 4  „*Puerto Inírida*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 3.1.2022.
3. ↑  „*Inírida-César Gaviria Trujillo Airport*" (engleski). AviationSafety. Pristupljeno 3.1.2023.

Vanjske veze
------------

***Inírida*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía Municipal de Inírida, Guainía* (`es`)
**Guaram I** (gruzijski: , ? - cca. 590) je bio gruzijski princ, koji je postao nasljednim vladarom Iberije i istočnorimskim kuropalatom od 588 do oko cca. 590. Tradicionalno ga se smatra osobom identičnom ***Gorgenu*** (latinski: , latinizirani) Gurgen) koga spominje bizantski ljetopisac Teofan.

Guaram je bio sin princa Leona i istočnorimske plemkinje po imenu Helena. Po ocu je bio djed iberijskog kralja Vahtanga I Gorgasalija. Bio je član mlađeg, ne-kraljevskog ogranka Hosroidske dinastije, koja je pod svojom vlašću imala jugozapadne oblasti Klarjeti i Javakheti. Kada je godine 572. izbio rat između Istočnog Rimskog Carstva i Perzije, Guaram se prvo povezao sa armenskim princom Vardanom III Mamikonijanom koji je digao ustanak protiv perzijske vlasti. Perzijanci su ugušili ustanak i Guaram se sklonio u Konstantinopol. Tamo je ostao sve dok Iberijci nisu ponovno digli ustanak i od cara Mavrikija tražili da im pošalje iberijskog vladara. On je to učinio poslavši Guarama, koji je svoje sjedište pronašao u manastiru Mtshketa. Guaramova kratka vladavina je ostala zabilježena po kovanju vlastitog novca, a pripisuje mu se i osnivanje manastira Jvari. Naslijedio ga je sin Stefan I.

Eksterni linkovi
----------------

***Guaram I od Iberije*** na Wikimedijinoj ostavi

* Georgian-Sassanian coinage: obverse[*mrtav link*] and reverse[*mrtav link*] of Guaram I's drachma. Money Museum at the National Bank of Georgia.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Sasanidski potkralj**  |  **Knez Iberije** 588-590 | Slijedi: **Stefan I**  |
**Borough Waverley** je distikt sa statusom borougha od 123,315 stanovnika na jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey.

Geografske karakteristike
-------------------------

Waverley se prostire na jugozapadu Grofovije Surrey, udaljen pedesetak km od Greater Londona, po šumovitim brežuljcima North Downsa.

Ime je dobio po cistercitskom samostanu Waverley, koji je osnovan 1128. pored Farnhama.

Waverley je površinom od 163.376 km²relativno mali distrikt, kako je udaljen 25 km od centra Londona, sve se više pretvara u stambeno predgrađe Londona. 

Administrativni centri distikta su Godalming i Farnham, pored njih veći urbani centar je Haslemere.

Historija
---------

Waverley je formiran 1. aprila 1974. nakon administrativne reforme zemlje, ujedinjenjem Municipalnog borougha Godalming, sa urbanim distriktima Farnham i Haslemere i ruralnim distriktiktom Hambledon.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka Mayen-Koblenz, Njemačka

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „United Kingdom: Administrative Division" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 03. 2017.
2. ↑  „*A brief History of Farnham, Surrey*" (engleski). .Localhistories. Pristupljeno 15. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Waverley (Surrey)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Waverley Borough Council (`en`)

| * p
* r
* u
Distrikti Grofovije Surrey |
| --- |
| Distrikti | Elmbridge · Epsom and Ewell · Guildford · Mole Valley · Reigate and Banstead · Runnymede · Spelthorne · Surrey Heath · Tandridge · Waverley · Woking |  |
**Guarañoca** (Guaranyoca), jedno od glavnih plemena zamucoan Indijanaca iz bolivijskog Chaca. Njihovi suvremeni potomci današnji su Ayoreo Indijanci u čijem stvaranju učestvuju još neke sjeverne Zamuco skupine , pa se po dijalektima razlikuju Tsiracua i Morotoco. Kultura je pripadala području Chaca.

Izvorni dom Guarañoca nalazi se podno južnih obronaka planina santiago. U prvoj polovici 18. srtoljeća dio ih je pokršten i ti su završili sa Tapii i Chiquito Indijancima na misiji Santiago de Chiquitos. Oni što nisu prihvatili kršćanstvo ostali su neprijateljski raspoloženiprema bijelcima te su neprestano napadali na oklne rančeve i farme San José, Santiago, Santo Corazón i San Rafael. Prema jednom dommmorodačkom informantu, ovh neprijateljskih skupine bilo je nekoliko, jedna je živjela 12 do do liga od Santiaga; druga je živjela kod Salinas de Santiaga i San Joséa izvala se Salineros; treća kod rijeke San Miguel nazivana je Migueleño; četvrta u Monte Grande; i peta je lutala oko rijeke Paraguay.

Izvori
------

1. ↑  Los zamuco[*mrtav link*]
2. ↑  Handbook of South American Indians
DSM-IV-TR, sadašnje DSM izdanje
**Dijagnostički i statistički priručnik za mentalne poremećaje** (engl. ) je napisala i objavljuje Američka psihijatrijska asocijacija. U njemu se nalaze kategorizirani mentalni poremećaji i kriterijumi za uspostavu dijagnoze. Priručnik je u širokoj upotrebi, od klinika i istraživačkih institucija, do osiguravajućih društva, farmaceuta itd.

DSM je prvi put izdan 1952. godine. Zadnja veća izmjena je DSM-IV iz 1994. godine, a revizija teksta je napravljena 2000. godine. DSM-V je trenutno u periodu priprema i konzultacija. Njegovo sledeće izdavanje planira se za 2012. godinu.

Vidi još
--------

* Medicinske klasifikacije
* Međunarodna klasifikacija bolesti
* MKB-10

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanični DSM-5 razvojni vebsajt
* Center za psihijatrijske teme: DSM-5
* DSM-IV-TR zvanični sajt
* Dijagnostički kriterijumi iz DSM-IV-TR
* DSM-IV dijagnostički kriterijumi
* Delovi DSM-IV-TR
* Nomenklatura psihijatrijskih poremećaja i reakcija[*mrtav link*]
Babilonija, 1792 - 1720. pne.
**Hammurabi** (**Hammu-rapi** ili **Khammurabi**) je šesti babilonski kralj. Vladao je od 1792. do 1750. godine pne. Iako je poznat po tome što je osvojio Sumer i Akad i te tako postao prvi vladar Babilonskog carstva, historija ga najviše pamti po donošenju Hammurabijevog zakonika, prve sačuvane zbirke pravnih propisa u historiji.

Životopis
---------

Na prijestolje je došao oko godine 1760. pne. Njegova vladavina obilježena je briljantnom diplomacijom kao i vještim vojnim pobjedama. Ujedinio je rascjepkana kraljevstva od Perzijskog zaljeva do rijeke Habur i od Eufrata do Sredozemnog mora. Pobijedio je glavnog protivnika Rim-Sina, kao i kraljeve Elama, Marija i Ešnouna. Osobno je vodio i nadgledao kopanje kanala za navodnjavanje jer je shvaćao važnost tih radova za napredak kraljevstva. Uveo je red u javnu administraciju i vratio dignitet državnih službenika. Kao vjerski vođa, postavljanjem boga Marduka kao glavnog boga babilonskog panteona započinje eru monoteizma.

Za vladavine Hamurabija i njegovog sina Samsu-iluna (1750. pne.-1712. pne.) Babilon postiže vrhunac svoje vojne i kulturne moći. Općenito se smatra da je s Hamurabijem počeo uspon babilonske kulture.

Izvori
------

1. ↑  Ancient Iraq by Georges Roux, Chapter 17 The Time of Confusion p. 266

Eksterni linkovi
----------------

***Hammurabi*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Sin-muballit**  |  **Kraljevi Babilona**  | Slijedi: **Samsu-Iluna**  |
**Witham** je najveća rijeka u Grofoviji Lincolnshire na istoku Engleske duga 130 km.

Karakteristike
--------------

Witham izvire kod sela South Witham (Distrikt South Witham), nešto južnije od Granthama. Isprva teče prema sjeveru preko Granthama do Lincolna, gdje se probija preko vapnenačkog grebena (Lincoln Edge), zatim zavija prema istoku, a kasnije prema jugoistoku preko dreniranog Fensa, sve do ušća u Wash, plitki zaljev Sjevernog mora kod Bostona.

Ispod Lincolna je potpuno kanalizirana i ograđena visokim nasipima.

Još od 1142. podižu se nasipi kako bi spriječili poplave za visokih plimnih valova. Kulminacija tih napora bila je izgradnja Velike ustave - 1766. kojom je regulirana razine vode uzvodno od Bostona. Teren kroz koji rijeka protiče u donjem dijelu intenzivno se drenira, pa brojni drenažni kanali završavaju u rijeci.

Historija
---------

Arheološki nalazi i dokumenti dokazuju da je rijeka bila važan plovni put još od željeznog doba. Witham je još od rimskih vremena bio plovan do Lincolna, odakle je prokopan Kanal Foss Dyke koji ga je povezao sa Rijekom Trent. Ušće Withama skrenuto je 1014. nakon velikih poplava, a i zato da bi Boston mogao podići luku.

Plovnost
--------

Rijeka je plovna od Lincolna do Bostona, ali je plovidba ograničena na dan kad je razina vode zbog plime dovoljno visoka.Kanalizirani Witham (Witham Navigation) dug je 58,7 km, od čega je 6,9 km pod utjecajem plime, na njemu su podignute tri brodske prevodnice.

Od Lincolna se može otploviti do Rijeke Trent - Kanalom Foss Dyke koji je dugačak 18,1 km i ima jednu brodsku prevodnicu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*River Witham*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 05. 2017.
2. 1 2 3  „River Witham" (engleski). Sussle. Pristupljeno 14. 05. 2017.
3. 1 2  „Fossdyke & Witham Navigations" (engleski). Waterways. Pristupljeno 14. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Witham*** na Wikimedijinoj ostavi

* *River Witham* (`en`)
* *Fossdyke & Witham Navigations* (`en`)
**Hammersmith and Fulham** (izgovor: [Hamersmit i Fulam]) službeno engleski *Royal Borough of Hammersmith and Fulham*, neformalno samo *Hammersmith*, je jedan od 33 borougha metropolitanske grofovije Greater London, odnosno jedan od 14 borougha *Unutrašnjeg Londona* (Inner London) u kom živi 179,410 stanovnika

Geografske karakteristike
-------------------------

Hammersmith i Fulham prostire se sjeverno od rijeke Temze i zapadno od Borougha Kensington and Chelsea.

U njemu se nalaze kvartovi (od sjevera prema jugu); Wormwood Scrubs, White City, Shepherd’s Bush, Hammersmith i Fulham.Cijeli Hammersmith i Fulham nekad je bio dio historijske Grofovije Middlesex.

Historija
---------

Današnji Borough Hammersmith and Fulham osnovan je 1965. spajanjem dotadašnjih metropolitanskih borougha Fulham i Hammersmith.

Borough je pretežno rezidencijalni, sa velikim stambenim zgradama iz 19. vijeka. Na njegovom jugu leži Palača Fulham izgrađena početkom 16. vijeka, ona je sve do 1973. bila rezidencija londonskih biskupa, danas je pretvorena u muzej. Na sjeveru borougha nižu se zone gusto izgrađenih stambenih kvartova sve do pustopoljine - Wormwood Scrubs, gdje se nalazi istoimeni zatvor izgrađen od 1874 do 1890. koji je i danas u funkciji.

Znamenitosti
------------

U boroughu se nalazi sajamski izložbeni centar Olympia i sjedište BBC-a sa glavnim studijima. U Hammersmithu se nalazi kuća Kelmscott, u kojoj je 18 godina živio William Morris, danas je u njoj sjedište udruženja njegovih sljedbenika. Tu se nalazi i plesna dvorana - Palais de Danse (Hammersmith Palais) otvorena 1919. i kuća Dove iz 17. vijeka, u kojoj od 1796. radi kavana i gostionica.

Kvartovi Fulham, Shepherd’s Bush i Hammersmith imaju velike trgovačke centre.

### Sport

Hammersmith i Fulham je poznat po nogometnim klubovima; Chelsea F.C. Fulham F.C. i Queen’s Park Rangers F.C. koji u Hurlingham parku imaju stadione na kojima igraju - Stamford Bridge, Craven Cottage i Loftus Road.

Svake godine kod mosta Putney starta Utrka čamaca Oxforda i Cambridgea, a kraljjičin klub iz Barons Courta poznat je po teniskom turniru.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Belgija Anderlecht, Belgija
* Francuska Boulogne-Billancourt, Francuska
* Njemačka Neukölln, Njemačka

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Greater London" (engleski). City population. Pristupljeno 17. 01. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Hammersmith and Fulham*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 17. 01. 2017.

Vanjske veze
------------

***Hammersmith and Fulham*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hammersmith and Fulham council (`en`)

| * p
* r
* u
Okruzi Greater Londona |
| --- |
| 
Barking and Dagenham  •
Barnet  •
Bexley  •
Brent  •
Bromley  •
Camden  •
City of Westminster  •
Croydon  •
Ealing  •
Enfield  •
Greenwich  •
Hackney  •
Hammersmith and Fulham  •
Haringey  •
Harrow  •
Havering  •
Hillingdon  •
Hounslow  •
Islington  •
Kensington and Chelsea  •
Kingston upon Thames  •
Lambeth  •
Lewisham  •
City of London  •
Merton  •
Newham  •
Redbridge  •
Richmond upon Thames  •
Southwark  •
Sutton  •
Tower Hamlets  •
Waltham Forest  •
Wandsworth
 |
Model iz 1865.
**Gatlingov sistem** je mitraljez ili laki top sa izuzetno velikom brzinom gađanja, zasnovan na konstrukciji sa više cevi.

Pronalazač Ričard Gatling (Richard J. Gatling) patentirao je 1862. godine višecevnu automatsku pušku/mitraljez, koja je pokretana ručicom. Ograničeno je korišćena u američkom građanskom ratu zbog velike težine i nemanja obarača. U drugoj polovini XIX veka Gatlingov sistem korišćen je i kao mitraljez i kao top, posebno u mornarici, ali je ubrzo pao u zaborav pošto su i jednocevna oruđa počela da postižu znatne brzine.

Rehabilitacija ideje dogodila se posle Drugog svetskog rata, kada se pojavila potreba za izuzetno brzom paljbom kako kod aviona, tako i kod brodova radi zaštite od raketa more-more. 

GAU-8 sa A-10
Prva novija primena Gatlingovog sistema u SAD je šestocevni avionski top M61 Vulkan od 20 mm, nastao tokom 1950-tih godina, a i danas široko korišćen kod aviona kao što su F-14, F-15, F-16 i F-18 itd. Maksimalna brzina ispaljivanja je 7.200 metaka i minutu, a brzina gađanja je standardno podesiva od 4.000 do 6.000. 

Na avion A-10 Tanderbolt II, namenjen borbi protiv tenkova, montira se znato veći sedmocevni top GAU-8 od 30 mm. Brzina gađanja je niža, od 2.100 do 4.200 metaka u minuti, a municija može biti kako protivoklopna, tako i visoko eksplozivna. Razorna moć sistema je izuzetno velika, tako da sa lakoćom uništava savremene tenkove.

Znatno manji višecevni sistemi montiraju se na američke helikoptere. Jedan, za helikopter Hjui Kobra, je pojednostavljeni Vulkan, kod koga je zadržan kalibar od 20 mm, ali je broj cevi smanjen na tri, a svaka od njih skraćena. Brzina gađanja je 2.000 do 3.000 metaka u minutu. Drugi je zasnovan na municiji manjeg kalibra, od 7,62 mm, a naziva se Minitop. Brzina gađanja dostiže 6.000 metaka u minutu. Široko je korišćen u Vijetnamu.

Slične sisteme poseduje i Rusija: četvorocevne od 7,62 i 12,7 mm za helikoptere, šestocevne od 23 i 30 mm za avione, a ove poslednje za brodove kao zaštita od aviona.

Osnovna vrlina Gatlingovog sistema je visoka brzina paljbe. Slabosti su znatna složenost, velika težina, potreba za spoljašnjom energijom za pokretanje (struja, pritisak vazduha ili hidraulika) i sporost dostizanja pune brzine paljbe (0,4 sekunde kod Vulkana).

***Gatling (oružje)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Fíachu Tolgrach**, sin Muiredach Bolgracha, bio je, prema nekim od srednjovjekovnih i kasnijih izvora, legendarni veliki kralj Irske. *Lebor Gabála Érenn* navodi da nije bio veliki kralj, odnosno da je samo ubio velikog kralja Art mac Lugdacha, te da je za vrijeme vladavine Artovog sina Ailill Finna poginuo u borbi protiv Airgetmara. Njegov sin Dui Ladrach je kasnije postao veliki kralj. U Keatingovoj *Foras Feasa ar Éirinn* i *Annals of the Four Masters* se navodi kako je naslijedio Arta na mjestu velikog kralja te vladao sedam ili deset godina, prije nego što ga je ubio Ailill Finn i naslijedio njegovo prijestolje. Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* datira njegovu vladavinu u period 593-586. pne. a *Annals of the Four Masters* u 806-796. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Art mac Lugdach**  |  **veliki kralj Irske** FFE 593-586. pne.AFM 806-796. pne. | Slijedi: **Ailill Finn**  |

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 259
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.27
3. ↑  *Annals of the Four Masters* M4395-4404
**Wishoskan**, ime malenoj porodici indijanskih jezika kojima se služe plemena s kalifornijske obale, u područjima donjeg Mad Rivera, ušća rijeke Eel i dijela Humboldt Baya. Ime Wishosk došlo je od naziva Weeyot Indijanaca plemenima s donjeg Mada i Humboldt Baya, odnosno Wishoskima i možda Patawatima. Gibbs navodi kako su wee-yot i wish-osk dijalekti istoga jezika rašireni od rta Cape Mendocino do Mad Rivera i u unutrašnjost do podnožja prvih planina. Swanton navodi 3 plemena koja govore wishoskan dijalektima, to su Batawat ili Patawat s donjeg Mada; Wiki s Humboldt Baya, pleme koje poznajemo i kao Wishosk i Wiyot ili Weeyot s donjeg Eel Rivera. Imena posljednjih dviju grupa suvremeni autori poistovjećuju ne smatrajući bitnim što plemena nisu ista. Wishosk jezici ponekad se dovode u vezu s jezicima Weitspekan Indijanaca i povezuju u širu porodicu Ritwan, koja se smatrala dijelom Velike porodice Algonquian-Wakashan, sada nepriznate.

Jezici
------

Jedini jezik je jezik wiyot

Izvori
------

1. ↑  Algic, Wiyot

Vanjske veze
------------

* Wishoskan Family
* Algic, Wiyot (14th)
* Algic, Wiyot (15th)
**Fíachu Findoilches**, sin Finnachte, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Prijestolje je naslijedio nakon smrti strica Géde Ollgothacha, koga je prema nekim verzijama, sam ubio. Nadimak *findoilches* znači "bijeli ili plavokosi", iako ga neki izvori nazivaju i **Fíachu Cendfinnán** ("mali plavokosi"), što je možda izazvano miješanjem sa mnogo ranijim Fir Bolg kraljem istog imena. Govorilo se da su za vrijeme njegove vladavine i krave i cvijeće imali bijele glave, te da je nametnuo porez na bjeloglave krave. Osnovao je Kells. Također se navodi da je bio prvi kralj Irske koji je kopao bunare, ali da se žito kvarilo za vrijeme njegove vladavine. Vladao je dvadeset ili trideset godina prije nego što ga je ubio Géde Ollgothachov sin Berngal osvetivši tako svog oca. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Géde Ollgothach**  |  **veliki kralj Irske** AFM 1231-1209. pne.FFE 863-833. pne. | Slijedi: **Berngal**  |

Izvori
------

1. ↑  *Dictionary of the Irish Language* (DIL), Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, pp. 307, 320
2. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, pp. 237
3. ↑  *Annals of the Four Masters* 3971-3991
**Wisdom Warriors** je klub borilačkih veština iz Novog Sada, jedan od najtrofejnijih klubova u Srbiji. Jedini je licencirani prestavnik Srbije u sastavu Svetske Budokai Arhivirano 2013-09-01 na Wayback Machine-u Federacije. Na međunarodnim takmičenjima nastupa u ime reprezentacije Srbije i osvajač je najviših priznanja. 

Veštine koje se praktikuju su: Wing Chun Kung Fu, Sanda Sanshou, Tai Chi, Chi Kung

"Wisdom Warriors" je registrovan po zakonima o sportu u R. Srbiji i registrovan u APR.

Takmičarske kategorije
----------------------

"Wisdom Warriors" se takmiči u sledećim kategorijama: Wing Chun (Tao Lu) Forme (sa i bez tradicionalnog kineskog oružja), Sanda Sanshou (ful kontaktne borbe), Qingda Sanda (polukontaktna Sanda)

Mediji o klubu
--------------

* Dnevnik Arhivirano 2012-05-01 na Wayback Machine-u: Arsenije Jelovac Kung Fu primamljiva i za učenje laka veština
* Naslovi Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
* Emisija Sportska Vojvodina RTV Vojvodine 1, 03.02.2012 - reportaža o Klubu Wisdom Warriors
* Tabloid - emisija U Gostima kod Saše Filipovića Arsenije Jelovac, Wisdom Warriors - Video

Spoljašnje veze
---------------

* Oficijalni sajt "Wisdom Warriors" Arhivirano 2013-10-11 na Wayback Machine-u, Novi Sad
* SiFu Arsenije Jelovac Arhivirano 2013-10-11 na Wayback Machine-u
* Wing Chun Novi Sad Arhivirano 2013-10-22 na Wayback Machine-u
**Tsetsaut**.- /Naziv Niska Indijanaca u značenju *people of the interior* 'oni iz unutrašnjosti'; sami sebe nazivali su Wetaɬ./ nekad snažno pleme Athapaskan Indijanaca, uništeno oko 1830. godine od Lakweip (Nassgotin) (pleme Tahltana) i Tlingit Indijanaca. Tsetsauti su naseljavali područja od Bradfield Canala pa negdje do Boca de Quadre, Britanska Kolumbija, Kanada. Ovamo pripadaju krajevi cijelog gornjeg dijela Portland Canala, oko Stewart, Salmon i Bear Rivera. Dolazili su sve do Maple Baya. Nastanjivali su i bazene White Rivera i jezera Meziadin, gdje se nalazilo njihovo središnje mjesto za lov na lososa. Krajevi od Skeena Rivera i Kuldo Rivera pa do jezera Bear i Sustut, prema Teitu, također su im pripadala. 
Lokacija ovog plemena svakako je smetala susjednim Tlingitima, koji su se također bavili ribolovom, posebno losos. Pleme Sanya iz grupe Tlingita, nekad je bilo u prijateljskim odnosima sa Tsetsautima, dok su živjeli kod Behm Canala. Tsetsauti su kasnije uništeni, a njihove žene i djeca odvedeni u roblje, manji dio spasio se, našavši azil kod moćnih Niska Indijanaca, koji su im pružili dom. –Prema procjeni, 1830. ih je bilo oko 500; 1894 kada ih je posjetio Franz Boas preostalo ih je 12. -Posljednji poglavica bio im je 'Chief Quiyah' ili Levi Dangeli, Boasov informant. -Danas više nema prepoznatljivih Tsetsauta i nijedna osoba se ne izjašnjava pod ovim imenom. Posljednji pripadnik koji je govorio tsetsaut, umro je 1935.

Vanjske poveznice
-----------------

* Tsetsaut Arhivirano 2005-08-27 na Wayback Machine-u
**Vladimir Lukić** (1933. Dabar, kod Sanskog Mosta, Kraljevina Jugoslavija) je bivši srpski političar i predsednik Vlade Republike Srpske. Bio je dekan Arhitektonsko-građevinskog fakulteta. Član je Senata Republike Srpske od 2009. godine.

Biografija
----------

Dr Vladimir Lukić je rođen 1933. godine u selu Dabar kod Sanskog Mosta, Kraljevina Jugoslavija. Diplomirao je geodeziju na Arhitektonsko-Građevinsko-Geodetskom Fakultetu u Zagrebu 1961. godine. Doktorirao je na Građevinskom fakultetu u Sarajevu 1990. godine. Bio je predstavnik Republike Srpske pri UNPROFOR-u u Sarajevu u periodu 1. juli 1992. - 19. decembar 1992. Dr Vladimir Lukić je bio predsednik Vlade Republike Srpske u periodu 20. januar 1993. - 18. avgust 1994. godine. U svojstvu stručnjaka je učestvovao u pregovorima u Dejtonu 1995. godine. Od 1995. do 1996. godine je radio kao profesor na Šumarskom fakultetu u Banjaluci. Bio je jedan od osnivača i dekan Arhitektonsko-građevinskog fakulteta u Banjaluci od 1996. do 2003. godine. Bio je savjetnik u Privrednoj komori Republike Srpske, a od aprila 2008. godine je tehnički direktor Instituta za građevinarstvo u Banjaluci.

Povezano
--------

* Predsednik Vlade Republike Srpske
* Vlada Republike Srpske

Spoljašnje veze
---------------

* Vlada Republike Srpske (`sh`)
* Glas Srpske: Političari Republike Srpske Arhivirano 2011-05-30 na Wayback Machine-u (`sh`)
* Biografija dr Vladimira Lukića Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u (`en`)

| * p
* r
* u
Predsjednici vlada Republike Srpske |
| --- |
| Branko Đerić  **•**  Vladimir Lukić  **•**  Dušan Kozić  **•**  Rajko Kasagić  **•**  Gojko Kličković  **•**  Milorad Dodik  **•**  Mladen Ivanić  **•**  Dragan Mikerević  **•**  Pero Bukejlović  **•**  Milorad Dodik  **•**  Aleksandar Džombić  **•**  Željka Cvijanović | Flag of Republika Srpska |
**Timej** (cca. 345. pne. —cca. 250. pne. grčki Τιμαῖος) je bio starogrčki historičar rodom iz Tauromenija na Siciliji. Protjeran sa Sicilije od strane tiranina Agatokla, doselio se u Atenu i studirao retoriku kod znamenitog oratora Izokrata. Na Siciliju se vratio za vrijeme Hijerona II te tamo umro. Najpoznatiji je *Historijama*, djelu od 40 knjiga koje je opisivalo historiju Grka od legendarnog doba sve do prvog punskog rata. Djelo je svoju materiju izlagalo kronološki, koristeći sistem olimpijada (jedinica)|olimpijada, a što će poslije koristiti i drugi antički historičari. Timej je također bio prvi grčki historičar koji se bavio historijom Rima, prepoznavši njegovu buduću važnost za antički svijet. Od tog djela je, međutim, do danas ostalo sačuvano tek nekoliko fragmenata, ali je poslije poslužilo kao izvor brojnim drugim historičarima, uključujući neke koji su mu posvetili brojne rasprave.

Literatura
----------

* Brown, Truesdell S. (1958). *Timaeus of Tauromenium*. Berkeley: University of California Press.
Rasprostranjenost ekavskog izgovora (plavo).

| 
srpskohrvatske standardne varijante, dijalekti i govori |
| --- |
| policentrični srpskohrvatski standardni jezikusporedba srpskohrvatskih standardnih varijantisrpska varijanta · hrvatska varijanta ·bosanska varijanta · crnogorska varijantaštokavski (ekavski · ijekavski · ikavski)kajkavski (ekavski · ikavski)čakavski (ikavski · ekavski · ijekavski) torlački (ekavski · našinski)užički · romanosrpski · bunjevačkigradišćanskohrvatski · moliškoslavenskislavenosrpski |
| * p
* r
* u
 |

**Ekavski izgovor** (također **ekavica, ekavština**), jedan je od triju izgovora srpskohrvatskog jezika u kojem je praslovenski samoglasnik *jat* (*ě*) zamenjen sa *e* (*vréme*, *lȇp*, *dèca*, *vȅtar*). Pored ekavskog, u srpskohrvatskom jeziku je standardni govor i ijekavski, dok ikavski izgovor nije standardizovan. Danas je ovaj izgovor dominantan u srpskom jeziku, mada u Vukovo doba to nije bio slučaj, niti je njegova jezička reforma tome težila.

Narodni govori koji koriste ekavski izgovor jesu govori Vojvodine, govori centralne, istočne i južne Srbije, neki govori severne Slavonije te istočne Istre i Cresa, kao i većinom hrvatsko kajkavsko narečje.

U ekavskim narečjima stari glas jat zamenjuje se glasom *e*. U mnogim ekavskim dijalektima prisutna je potpuna ekavština, što znači da se svaki jat zamenjuje sa *e*, dok se u ekavskom izgovoru standardnog jezika u nekoliko slučajeva jat zamenjuje i sa *i* (npr. *noviji*, *dolivati*, *nisam*, *dodijati* itd.).

Pored srpskohrvatskog, zamena jata glasom *e* koristi se i u slovenačkom i makedonskom jeziku te u zapadnim bugarskim dijalektima.

Vidi još
--------

* ijekavski izgovor
* ikavski izgovor
* jat (slovo)
* srpskohrvatski jezik
**Valdepeñas** je grad i općina od 30,210 stanovnika u sredini Španjolske u Autonomnoj pokrajini Kastilja-La Mancha (Provincija Ciudad Real).

Geografske karakteristike
-------------------------

*Valdepeñas* leži u dolini rijeke Jabalón, udaljen šesdesetak km jugoistočno od svog administrativnog centra Valladolida.

Historija
---------

Nukleus današnjeg grada počeo je nicati tokom 7.-3. vijeka pne. kao ibersko naselje na brdu Cabezas. Za Antičkog Rima spustio se na teren današnjeg grada, za što postoje i materijalni dokazi (stela u samostanu San Nicasio).

Tokom 15. vijeka Valdepeñas je doživio značajno povećanje broja stanovnika, kao hacijenda i feud Viteškog reda Calatrava. Španjolski kralj Felipe II prodao je Valdepeñas - 1582. markizu Alvaro Bazánu.

Tokom 16. - 17. vijeka brojni stanovnici sudjelovali su u kolonizaciji Novog svijeta, među njima i poznati pjesnik Bernardo de Balbuena.

Događaj po kojem je Valdepeñas postao slavan je bitka koja se odigrala za Španjolskog rata za nezavisnost - 6. juna 1808. u kojoj su Španjolci odbili napoleonove okupatore. Na račun tog je 29. januara 1885. dobio titulu *Grada heroja*, pa je u tom periodu doživio najveći 
rast.

Na terenu općine je 1992. podignuta brana visoka 29 m i duga 698 m Tako je između Valdepeñasa i općine Torre de Juan Abad formirano akumulacijsko jezero *La Cabezuela* veliko 565 hektara na nadmorskoj visini od 763 m.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Cognac, Francuska

Poznati sugrađani
-----------------

* Bernardo de Balbuena pjesnik rođen je u gradu 1562

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Castilla-La Mancha*" (engleski). City population. Pristupljeno 8. 6. 2019.
2. 1 2 3 4  „*Historia de la Ciudad*" (španjolski). Ayuntamiento de Valdepeñas. Pristupljeno 8. 6. 2019. [*mrtav link*]
3. ↑   „*Presa de Marisanchez (Cabezuela, La)*" (španjolski). Iagua. Pristupljeno 8. 6. 2019.
4. ↑   „*El Río Jabalón*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 8. 6. 2019.

Vanjske veze
------------

***Valdepeñas*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ayuntamiento de Valdepeñas* (`es`)


  

Valdepeñas
**Dolganci** odnosno **Dolgani** (ruski: *Долганы* ; vlastiti naziv: *долган*, *тыа-кихи*, *саха*) su turkijsko-mongolski narod koji živi na području Tajmirskog autonomnog okruga u Krasnojarskom kraju u Rusiji. Prema popisu iz 2002. ima 7.261 pripadnika, od čega 5.517 u Tajmirskom autonomnom okrugu.

Dolganci govore dolganskim jezikom, narječjem jakutskog jezika. Dolganski identitet pojavio se u 19. i ranom 20. stoljeću, kada su neki od Evenka, Jakuta, Eneca i tzv. tundarski seljaci doselili na ovo područje iz porječja rijeke Lene i Olenjoka.

Izvorno, Dolganci su bili nomadi i bavili su se uzgojem karibua i lovstvom. Za sovjetskog doba, prešli su na sjedilački način života i formirali su kolhoze, angažiravši se u uzgoju karibua, lovu, ribolovu, mljekarstvom stočarstvu, kao i povrtlarstvu.

Većina Dolganaca pripada ruskoj pravoslavnoj crkvi. Stara animistička vjerovanja još uvijek su zastupljena.

| * p
* r
* u
Turkijski narodi |
| --- |
| 
* Altajci
* Obri
* Azeri
* Balkari
* Baškiri
* Čulimci
* Čuvaši
* Krimski Tatari
* Kumani
* Dolgani
* Gagauzi
* Irački Turkmeni
* Karačajci
* Karaimi
* Karakalpaci
* Karapapaci
* Karluci
* Kazasi
* Hakasi
* Haladži
* Hazari
* Kimeki
* Kipčaki
* Krimčaki
* Kumandinci
* Kumici
* Kirgizi
* Naimani
* Nogajci
* Oguzi
* Kaškaji
* Salari
* Shatuo
* Tatari
* Telengiti
* Teleuti
* Tofalari
* Turgeši
* Turci
* Turkmeni
* Tuvinci
* Ujguri
* Uzbeci
* Jakuti
* Žuti Ujguri

 |
**Flores** je općina od 44,706 i grad od 38,186 stanovnika na sjeveru Gvatemale u Departmanu Petén u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Historijski centar Floresa se prostire na otočiću na jugozapadu Jezera Petén Itzá, a novi dio grada na kopnu.
Svega 2 km zapadno nalazi se grad San Benito sa kojim je praktički spojen pa metroplitanski Flores ima preko 70,000 stanovnika.
Grad je udaljen 515 km sjeverno od glavnog grada Ciudad Guatemale.

Historija
---------

Prema arheološkim istraživanjima provedenim 1992. otok je bio naseljen od 4. vijeka.
U pretkolumbovska vremena bio je prijestolnica Itzá Maya koji su su se uspješno branili od španjolskih konkvistadora sve do 1697.
Otok je izgleda bio napušten do 18. vijeka.

Flores osnovali su Španjolci pod imenom *Isla de los Remedios del Itzá*, ime je promijenjeno 1830. u *Flores* u čast Cirila Flores Estrade, gvatemalskog borca za nezavisnost.

Današnji Flores je poznata turistička destinacija za sve koji se žele upoznati sa Kulturom Maya, jer se tu nalaze arheološka nalazišta kao što su Tikal, Uaxactún, i Piedras Negras.

Privreda i transport
--------------------

Flores je danas administrativno-trgovački centar poljoprivredne okolice koja proizvodi kakaovac, šećernu trsku, kaučuk.

Svojevremeno je bio vrlo izoliran, jer se do njega se moglo doći samo brodom, stvar se promjenila nakon što je izgrađen nasip do otoka i ceste prema jugu i do Belizea.

Pored tog grad ima i *Internacionalni aerodrom Mundo Maya* (ICAO: **MGMM**, ICAO: **FRS**).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Flores Municipality in Guatemala*" (engleski). City population. Pristupljeno 3.3.2023.
2. 1 2 3 4  „*Historia de la Isla de Flores en Petén*" (španjolski). Aprende Guatemala. Pristupljeno 3.3.2023.
3. 1 2  „*Flores in Petén*" (engleski). City population. Pristupljeno 3.3.2023.
4. 1 2  „*Municipio de Flores, Petén*" (španjolski). Aprende Guatemala. Pristupljeno 3.3.2023.
5. 1 2 3  „*Flores Guatemala*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 3.3.2023.
6. ↑  „*Mundo Maya International Airport*" (engleski). SkyBrary. Pristupljeno 3.3.2023.

Vanjske veze
------------

***Flores, Petén*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Flores* (službene stranice) (`es`)
„Vladimir Kononov" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Vladimir Kononov (razvrstavanje).

**Vladimir Petrovič Kononov** (ruski: ; 14. oktobar 1974 - ), poznat i pod psuedonimom **Car** je pro-ruski separatistički militant koji se od ljeta 2014. nalazi na mjestu ministra obrane samoproglašene Donjecke Narodne Republike, poznat kao jedna od ključnih ličnosti rata u istočnoj Ukrajini.

Rodom iz mjesta Hirske u Luganskoj oblasti, školovao se u Slavjansku, gdje je 1995. završio pilotsku školu, a 1995. diplomirao na Pedagoškom institutu. Bavio se sportom, prije svega kao nastavnik džudoa.

Nakon euromajdanskih zbivanja se 13. aprila 2014. prijavio kao dobrovoljac u separatističku Narodnu miliciju Donbasa, a nakon toga sudjelovao u borbama za Slavjansk. Tokom borbi je napredovao do čina potpukovnika. 14. augusta 2014. je, nakon što je Igor Strelkov podnio ostavku, Kononov imenovan na njegovo mjesto. Za uspjehe u borbama protiv ukrajinskih snaga su ga vlasti DNR unaprijedila u čin general majora, a 3. oktobra 2014. dale orden "Heroja DNR".

Vanjske veze
------------

* Юрченко Ю. (2014-08-19). „Царь и его «ежедневное Бородино»". Сайт «Народное ополчение Донбасса». Pristupljeno 21. VIII 2014. [*mrtav link*]
**Gmunden** je grad na sjeveru Austrije od 13,105 stanovnika.

Gmunden je administrativni centar Okruga Gmunden.

Geografske karakteristike
-------------------------

Gmunden leži u Gornjoj Austriji na sjevernoj obali jezera Traunsee, na mjestu gdje rijeka Traun istječe iz jezera.

Historija
---------

Zamak Ort na jezeru Traunsee, prvi put je dokumentiran 1138. dograđen je za gotike što je i danas vidljivo u njegovoj jezgri, a obnovljen je nakon 1634. kad mu je dozidana i kapela.

Gmunden je status grada dobio - 1278. kod njega se u novembru 1626. odigrala bitka u kojoj je poražena 
vojska seljačkih ustanika.

Sve do 19. vijeka Gmunden je bio najprosperitetnije trgovište (naročito solju) u regiji Salzkammergut. 
Od 1862. grad se razvio kao klimatsko lječilište, godišnje ga posjeti 155,769 turista.

Znamenitosti
------------

Najveće znamenitosti grada su parohijska crkva iz prve polovice 14. vijeka, sa freskama iz 1520. - 1530, preuređena između 1713.-1718. u baroknom stilu i kapucinski samostan, podignut između 1636.-1639.

Dio nekadašnjeg zamka koji leži na malom otoku u jezeru Traunsee može se doći i preko mosta; dijelovi zamka iz 17. vijeka su obnovljeni i restaurirani tokom 19. i 20. vijeka.

Gmunden ima muzej, u kojem je pored artefekata lokalnih zanatlija iz 17. i 18. vijeka, najveća atrakcija soba Johannesa Brahmsa, koji je puno vremena proveo na jezeru.

Pored grada leži park prirode koji se prostire oko planine Traunstein visoke 
1,691 metara.

Privreda
--------

Od 9,295 zaposlenih koliko ih je bilo 1991. zaposleno u Gmundenu, oko 64% ih je radilo u uslužnom sektoru (turizam, banke, administracija), ostali su radili u industriji.

Od industrijskih pogona grad ima cementaru, tvornicu sanitarne keramike i porculana, muške odjeće, hrane, strojeva i alata (*Energie AG Oberoesterreich*), građevinske firme, pogone za proizvodnju biomase i toplinskih stanica, štamparije).

Pobratimski gradovi
-------------------

* Italija, Faenza
* Njemačka, Tornesch

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Oberösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 05. 02. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  „*Gmunden*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 05. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Gmunden*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada Gmundena* (`de`)
**Unija demohrišćana i centra** (ital. *Unione dei Democratici Cristiani e di Centro, UDC*) je demohrišćanska politička partija u Italiji. Predsednik partije je Pjer Ferdinando Kasini. UDC je članica Evropske narodne partije (EPP) i Centrističke demokratske internacionale (CDI) čiji je Kasini takođe predsednik.

Istorija
--------

Partija je osnovana 2002. godine ujedinjenjem triju partija: Hrišćansko demokratskog centra (koji je od 1994. do 2001. godine vodio Kasini), Ujedinjenih hrišćanskih demokrata (koji su nastali 1995. godine cepanjenem Italijanske narodne partije) i Evropske demokratije.

Prvi put se kao stranka pojavljuju na izborima za Evropski parlament 2004. godine na kojima osvajaju 5.9% glasova i čak 5 poslaničkih mesta, što je označeno kao odličan rezultat s obzirom da su tri partije od kojih je nastala UDC na parlamentarnim izborima 2001 godine zajedno osvojile 5.9%.

Zatim na izborima 2006 osvajaju 6,8% i 39 poslanika i 21 senatora.

##### Koalicija "Unija Centra"

Na izborima 2008 stvorena je koalicija "*Unija Centra*" (*Unione di Centro*) zajedno sa još dve manje organizacije i ukupno je osvojila 5,6% a na evropskim izborima 2009 6,5%.

15 decembra 2010 Unija Centra se je pridružila široj koaliciji pod nazivom "**Novi savez za Italiju**" sa Budućnost i slobodom, Pokretom za Autonomiju Juga i Savezom za Italiju.

Ideologija
----------

Unija demohrišćana i centra se zalaže za socijalni konzervatizam a protiv je abortusa, gej prava i eutanazije.

Spoljašnja veza
---------------

* Veb strana
**Harold J. "Harry" Greene** (11. februar 1959 – 5. august 2014) bio je američki visoki vojni oficir, poznat po tome što je stradao kao žrtva atentata u Kabulu gdje je u činu general-majora komandirao logističkim sektorom savezničkih trupa koje se ratuju u Afganistanu.

Prije nego što se priključio američkoj vojsci, Greene je pohađao Politehnički institut Rensselaer gdje je sudjelovao u programu za obuku rezervnih oficira (ROTC). Nakon diplome je 1980. stupio u redove Vojske i odmah dobio oficirski čin. U decembru 2009. je postao brigadni general i imenovan je za zamjenika Komande za istraživanje, razvoj i inženjerstvo. Godine 2012. je unaprijeđen u čin general majora i poslan u Afganistan gdje je postao zamjenik komandanta Kombinirane komande za tranziciju bezbjednosti.

5. augusta 2014. je prilikom rutinske pobjede centru za obuku afganistanske vojske postao napada automatskom puškom koga je izveo afganistanski vojnik. Prilikom napada je Greene poginuo, a zajedno sa njime je ranjeno 14 afganistanskih i NATO-vih vojnika, uključujući njemačkog generala Michaela Bartschera. Greene je postao prvi američki oficir generalskog ranga ubijen u oružanom sukobu nakon vijetnamskog rata, odnosno prvi ubijen u terorističkom činu nakon napada 11. septembra.

Napomene
--------

Izvori
------

1. ↑  Pearce, Matt; Cloud, David S. (August 5, 2014). „Slain U.S. Maj. Gen. Harold Greene remembered for brilliance, humor". *Los Angeles Times* (Chicago, Illinois: Tribune Company). Pristupljeno 6. VIII 2014.
2. ↑  „Major General Harold J. Greene — Deputy for Acquisitions and Systems Management Headquarters, Department of the Army, Washington D.C." (PDF). Arhivirano iz originala na datum 2014-08-05. Pristupljeno 6. VIII 2014.
3. ↑  „392F - C4ISR Breakfast - Featuring MG Harold J. Greene, USA". Web.archive.org. Arhivirano iz originala na datum 2014-08-05. Pristupljeno 5. VIII 2014.
4. ↑  „Condolence Statement from the Army Chief of Staff General Ray Odierno for the Loss of Maj. Gen. Harold J. Greene". Arhivirano iz originala na datum 2014-08-06. Pristupljeno 2014-08-09.