recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Wealden** je distrikt od 156,501 stanovnika na jugoistoku Engleske u Grofoviji East Sussex.

Geografske karakteristike
-------------------------

Administrativni centar distikta je Hailsham, koji leži gotovo u sredini nedaleko od obale La Mancha.

Ime je dobio po drevnoj šumi - Weald, kraju koji leži između vapnenačkih brda North i South Downs.

Wealden graniči na sjeveru sa Grofovijom Kent, a sa juga sa Kanalom La Manche, tu se nalazi enklava grada i distikta Eastbourne.

Distrikt Wealden je ruralni kraj, po pitoresknom sjeverozapadu znanom kao Ashdown, ima brojnih šuma i pašnjaka

U zamku Herstmonceux, na jugoistoku distikta (podignut oko 1440.) smješten je Britanski kraljevski opservatorij, koji je između 1948. i 1990. bio smješten u Greenwichu.

Historija
---------

Distikt Wealden formiran je nakon administrativne reforme zemlje 1. aprila 1974. ujedinjenjem dotadašneg urbanog Distrikta Hailsham sa ruralnim Distriktom Uckfield.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Wealden (District, EastSussex)" (engleski). City population. Pristupljeno 03. 04. 2017.
2. 1 2 3 4  „*Wealden*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 03. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Wealden*** na Wikimedijinoj ostavi

* Wealden District Council (`en`)

| * p
* r
* u
Distrikti Grofovije East Sussex |
| --- |
| Unitarna jedinica | Brighton and Hove |  |
| Distrikti | Eastbourne · Hastings · Lewes · Rother · Wealden |
**Tepehua** (Hamaispini), indijanski narod porodice Totonacan naseljen u meksičkim državama Hidalgo, Puebla i Veracruz.
Hamaispini ili "Dueños del Cerro", kako sami sebe nazivaju ne smiju se brkati sa Tepehuane ili Tepehuan Indijancima iz sjevernog Meksika. Teritorij Tepehua prostire se na uskom i drugom području istočnih obronaka Sierra Madre Oriental, sve od Mecapalape u Puebli pa do sjeverozapadnog Veracruza. Tri njihova glavna središta (po kojima i dijalekti nose ime) su Tlachichilco, Pisa Flores i Huehuetla. 

Tepehue populacija, iznosila je oko 8,700, u koje su ubrojene sve osobe starije od 5 godina a da služe se materinskim jezikom. 
Prema kulturi oni su slični svojim rođacima Totonacima, ali i zapadnim susjedima Otomíma i Nahuama. Ovo se očitava u obrascima šamanizma (papirnatih figura duhova) i ceremonijama "voladores"

Tepehue su agrikuturan narod. Njihovo tropsko područje bogato je vodenim tokovima i obiljem oborina, te je pogodno uzgoju kultura kao što su kukuruz, grah, čili-papričice, krumpir, a uzgajaju i sezam, leću, kavu i šećernu trsku. Uz agrarne radove Tepehue se usput bave i ribolovom i lovom. Neke Tepehua-obitelji bave se i izradom keramike, tekstila, košara, ali često odlaze i u potragu za poslom širom Meksika. 

Tradicionalna odjeća muškarca nalik je onoj Totonaka i Nahua sa Sierra Madre Oriental. sastoji se od duge bijele košulje, dugih hlača do članaka, sandala, slamnatog šešira i uvijek uz obaveznu torbu koja se nosi preko ramena i mačetu.
Žene nose kratke bijele bluzice dekorirane kombinacijom pepenado-smockinga (smockig je tehnika vezenja) i mašinskog veza. Nosi se umetnuta u tubularnu bijelu suknju. porubi suknje dekorirani su dizajnima vezova. I suknja i bluza izrađuju se od kupovnog platna. Žene nose i gauzy lokalno poznat kao quexquen, tipični totonački quechquemitl, ženski pončo, poznat još iz doba prije konkviste.

Literatura
----------

* Williams García, Roberto, Los Tepehuas

Vanjske poveznice
-----------------

* Tepehua Arhivirano 2007-06-09 na Wayback Machine-u
* Tepehua Arhivirano 2008-03-30 na Wayback Machine-u
**Provincija Sevilla** (španjolski: *Provincia de Sevilla*) je jedna od 50 španjolskih provincija od 1,939,527 stanovnika na jugozapadu Španjolske u Autonomnoj zajednici Andaluziji.

Pored Seville koja je administrativni centar provincije i Andaluzije, veći urbani centri su Écija, Carmona, Marchena, 
Utrera, Morón de la Frontera i Osuna.

Geografske karakteristike
-------------------------

Provincija Sevilla prostire se po unutrašnjosti od obala Atlantika sve do obala Mediterana, na površini od 7,436 km².
Provincija obuhvaća dolinu donjeg toka rijeke Guadalquivir, koju sa sjeverozapada obrubljuju planine masiva Sierra Morena, a sa juga i jugoistoka planine masiva Betičkih Kordiljera.

Između tih masiva leži niska valovita površina gvadalkivirovog korita, koju Španjolci zovu - **campiñas**.

Ispod Seville Guadalquivir je plovan, ali je zato kod delte i močvaran. Danas se na većini te ravnice nalazi Nacionalni park Doñana, stanište brojnih ptica i bikova koje tamo puštaju da slobodno pasu i žive.

Privreda
--------

Po plodnim poljima *campiñasa*, na velikim farmama uzgajaju se masline, pšenica, riža, pamuk, šećerna repa i naranče.

Po brdima sjeverno od Guadalquivira, rasuta su brojna sela i gradići, poznati po tome što imaju brojne dobro očuvane rimske građevine. To je kraj malih farmera koji svaštare da bi preživjeli, a bave se i stočarstvom (uzgoj koza i ovaca), pa je i to značajna komponenta lokalne privrede.

Za privredu provincije sve je važniji - uslužni sektor, naročito turizam.

Pored poljoprivrede za privredu provincije značajno je i rudarstvo (bakar, željezna ruda) ali i industrija, koja proizvodi prehrambene proizvode, automobilske dijelove, tkanine i metalne proizvode.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Andalucía*" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 06. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Sevilla*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 11. 6. 2018.

Vanjske veze
------------

***Sevilla (provincija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Diputación de Sevilla* (`es`)

| * p
* r
* u
Provincije Andaluzije |
| --- |
| 
* Almería
* Cádiz
* Córdoba
* Granada
* Huelva
* Jaén
* Málaga
* Sevilla

 |  |

| * p
* r
* u
Španjolske provincije |
| --- |
| 
Álava/Araba • 
Albacete • 
Alicante/Alacant • 
Almería • 
Asturias • 
Ávila • 
Badajoz • 
Barcelona • 
Burgos • 
Cáceres • 
Cádiz • 
Cantabria • 
Castellón/Castelló • 
Ceuta1 • 
Ciudad Real • 
Córdoba • 
Cuenca • 
Gerona • 
Granada • 
Guadalajara • 
Guipúzcoa/Gipuzkoa • 
Huelva • 
Huesca • 
Baleari • 
Jaén • 
La Coruña/A Coruña • 
La Rioja • 
Las Palmas • 
León • 
Lérida • 
Lugo • 
Madrid • 
Málaga • 
Melilla1 • 
Murcia • 
Navarra/Nafarroa • 
Orense/Ourense • 
Palencia • 
Pontevedra • 
Salamanca • 
Santa Cruz de Tenerife • 
Segovia • 
Sevilla • 
Soria • 
Tarragona • 
Teruel • 
Toledo • 
Valencia/València • 
Valladolid • 
Biskaja (Vizcaya/Bizkaia) • 
Zamora • 
Zaragoza

1 - Eksklave na sredozemnoj obali Afrike | Flag of Spain |
**Whitehorse** je od 1952. glavni grad kanadskog federalnog teritorija Yukon od 23 276 stanovnika.

Historija
---------

Kod *Whitehorsa* na rijeci Yukon nekoć su bili slavni *Slapovi Whitehorse* u kanjonu Miles, nesavladiva prepreka za tragače zlata u eri zlatne groznice. Oni su potopljeni - 1958, kad je izgrađena hidroelektrana i akomulaciono jezero Schwatka. 
U vrijeme zlatne groznice na rijeci Klondike (1897. -1898.) izgrađena je brdska željeznica da se savlada da prepreka, kojom su tadašnji tragači mogli nastaviti prema Dawsonu koja je danas turistička atrakcija na te slavne dane koje je opisao Jack London u svojim romanima.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grad leži na obali rijeke Yukon, odmah iznad grada prostire se akomulaciono jezero Schwatka sa dvije manje hidroelektrane.

Privreda
--------

*Whitehors* se počeo naglo razvijati za vrijeme Drugog svjetskog rata kad je grad bio baza za izgradnju magistralne ceste prema Aljasci. Tad je kad je izgrađena i rafinerija za naftu (danas zatvorena) i naftovod prema poljima na sjeveru. 

Današnji *Whitehors* je izgubio svoje ekonomsko značenje, većina ljudi radi u lokalnoj administraciji i turizmu. Grad ima međunarodni aerodrom *Erik Nielsen* (IATA kod: YXY, ICAO kod: CYXY)

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Whitehorse*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 10. 2012.
2. ↑   „*Yukon River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 10. 2012.

Vanjske veze
------------

* City of Whitehorse Arhivirano 2011-08-08 na Wayback Machine-u ()
* *Whitehorse* na portalu Encyclopædia Britannica ()

***Whitehorse, Yukon*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


| * p
* r
* u
Glavni gradovi kanadskih provincija i federalnih teritorija |
| --- |
| Glavni gradovi kanadskih provincija | 
* Victoria, BC
* Edmonton, AB
* Regina, SK
* Winnipeg, MB
* Toronto, ON
* Quebec, QC
* Fredericton, NB
* Halifax, NS
* Charlottetown, PE
* St. John's, NL

 |  |
| Glavni gradovi kanadskih federalnih teritorija | 
* Whitehorse, YT
* Yellowknife, NT
* Iqaluit, NU

 |
| Glavni grad | 
* Ottawa

 |
**Sírlám**, sin Finna mac Blathe, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Na prijestolje je došao ubivši svog prethodnika Lugaid Íardonna u Ráth Clochairu. Ime mu znači "dugoruki", i po predaji su mu ruke dosezale tlo kada je stajao (slično kao i irski bog Lug, čiji epitet *lámfada* također znači "dugoruki"). Vladao je trinaest godina prema *Lebor Gabála Érennu*, ili šesnaest prema Keatingu i Four Masters. Otjerao je Lugaidovog sina Eochu Uairchesa u progonstvo, ali se Eochu dvanaest godina kasnije vratio i ubio ga strijelom. *Lebor Gabála* mu vladavinu smješta u doba Artakserksa I od Perzije (465-424. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* ga smješta u period 649-633. pne. a *Annals of the Four Masters* u 872-856. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Lugaid Íardonn**  |  **veliki kralj Irske** LGE 5. vijek pne.FFE 649-633. pne.AFM 872-856. pne. | Slijedi: **Eochu Uairches**  |

Izvori
------

1. ↑  *Dictionary of the Irish Language*, Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, pp. 419-420, 545
2. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 255
3. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.27
4. ↑  *Annals of the Four Masters* M4328-4344
**Châtelet** (valonski: *Tcheslet*) je grad i općina od 35,567 stanovnika na jugu Belgije u valonskoj Provinciji Hainaut.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rijeka Sambre kod Châteleta
Châtelet se nalazi u Regiji Sambre-Meuse, duž obale rijeke Sambre, udaljen 5 km istočno od Charleroia, pa je danas zapravo samo predgrađe toga grada.

Châtelet je poznat kao mjesto u kom je nadrealistički slikar René Magritte proveo djetinjstvo i mladost, i po maršu u čast sv. Roka, koji je 2012. uvršten na UNESCO-v Popis nematerijalne svjetske baštine u Evropi pod imenom Marševi u Regiji Sambre-Meuse.

Taj marš počeo je u 17. vijeku, kao hodočašće nošenjem slike Bogorodice u samostan Soleilmont. Tradicija je obnovljena 1961. danas u tom maršu sudjeluje 800 volontera, odjevenih u uniforme nadahnute Prvim Napoleonovim carstvom, podijeljenih u 9 četa. 
Jedna od njih je dječja u kojoj nastupaju djeca od 3 do 6 godina.

Današnja općina Châtelet nastala je nakon reforme državne uprave krajem 1970-ih, spajanjem naselja Bouffioulx, Châtelet i Châtelineau.

Historija
---------

Još od galo-rimskih vremena Châtelet, a naročito Bouffioulx je poznat po grnčariji, koja se pekla od kvalitetne gline.
Châtelet je prvi put dokumentiran u 12. vijeku kao feud biskupa od Liegea. Kao jedno od važnijih naselja Kneževine-biskupije Liège povelju o gradskim pravima dobio je 1220.

Tokom 16 i 17. vijeka Châtelet je patio od brojnih epidemija kuge i zaraznih bolesti. Za vrijeme jedne sagrađena je kapela sv. Roka 1626. Vremenom je zapuštena i zaboravljena, pa je tek 1929. obnovljena.

Tokom 19. vijeka izrastao je u industrijsko predgrađe Charleroia, sa brojnim kovačnicama i tvornicama čavli, stakla i keramike.

Današnji Châtelet je stambeno predgrađe Charleroia, mješavina kvartova sa secesijskim vilama i onih namjenjenih radnicima.
Još uvijek ima puno parkova i travnjaka, a u neposrednoj okolici i Rezervat prirode Sébastopol.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Italija Casteltermini, Italija

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Belgium: Hainaut*" (engleski). City population. Pristupljeno 01.06.2020..
2. 1 2 3 4  „*Châtelet*" (francuski). Charleroi Metropole. Pristupljeno 01.06.2020.
3. 1 2  „*The Saint-Roch folkloric march in Châtelet*" (engleski). Wallonia Belgium Tourism. Pristupljeno 01.06.2020.
4. ↑  „*La chapelle saint roch* "(francuski). Châtelet. Arhivirano iz originala na datum 2022-06-02. Pristupljeno 01.06.2020.
5. ↑  „*Jumelage*" (francuski). Châtelet. Pristupljeno 01.06.2020. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Châtelet, Belgija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Châtelet* (službene stranice) ()
*Za ostala značenja, v. Tet (razvrstavanje).*
Tet
**Tet** (טית) je 9. slovo hebrejskog pisma i ima brojčanu vrijednosti od 9. 
Akademska transliteracija Tet-a je „ṭ" („t" s točkom ispod slova).

Povijest
--------

Grčko slovo Theta proizlazi iz slova Tet.

Primjeri
--------

* בריה Twerja: Tiberijada

Šifra znaka
-----------

|   | Unicode | HTML | izgledovisi o pregledniku | poveznice((eng.)) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| k. točka | naziv | kod | entitet |
| slovo *ט* | U+05d8 | HEBREW LETTER TET | `&#x05d8;` | *nema* | ט | detaljni podacitest preglednika |

 Moguće je da se slova u gornjoj tablici neće ispravno prikazati ako odgovarajući fontovi nisu instalirani na vašem računalu i preglednik (*browser*) nije ispravno podešen. Poveznice *test preglednika* omogućuju provjeru ispravnosti prikaza i postavki računala.

U standardu ISO 8859-8 simbol ima kod 0xe8.

| * p
* r
* u
Hebrejsko pismo |
| --- |
| 
Alef א ·
Bet ב ·
Gimel ג ·
Dalet ד ·
He ה ·
Vav ו ·
Zajin ז ·
Het ח ·
Tet ט ·
Jod י ·
Kaf כ ך ·
Lamed ל ·
Mem מ ם ·
Nun נ ן ·
Sameh ס ·
Ajin ע ·
Pe פ ף ·
Cade צ ץ ·
Kof ק ·
Reš ר ·
Šin ש ·
Tav ת
 |
Ne poistovijećivati sa Drevni Asirci.
„Haldejci" i „Kaldejci" preusmjerava ovdje. Ne poistovijećivati sa Drevni Haldejci i Drevni Kaldejci.
**Asirci**, odnosno **Sirci**, ili **Haldejci** ili **Kaldejci**, semitski je narod naseljen u Iraku, Siriji, Libanonu, Armeniji, Gruziji, Iranu kao i po prekomorskim i europskim zemljama gdje su mnogi iselili. Većina Asiraca danas kao glavnim jezikom ili drugim jezikom govori novoaramejskim asirskim koji ima mnogo dijalekata; međutim se i oni koji govore arapski jasno razlikuju od većine stanovništva u svojim regijama (arapskog, turskog, kurdskog) činjenicom da su kršćani.

Nad Asircima je tokom 1915. i 1916. godine proveden tzv. Asirski genocid, kojega su provodili mladoturci paralelno sa Armenskim genocidom; dapače su Asirci i Armenci živjeli na istom geografskom prostoru. Tako je u turskoj pokrajini Diyarbakir smanjen broj Asiraca sa 100.000 prije Prvog svjetskog rata na 28.000 1918. godine (istovremeno je broj Armenaca u toj pokrajini smanjen sa 72.000 na 3000). Među kasnijim progonima u 20. vijeku, poznat je simelski masakr (ܦܪܡܬܐ ܕܣܡܠܐ; *Premta d-Simele*) u augustu 1933. u gradiću u sjevernom Iraku, u kojem je poklano preko 3000 Asiraca, a onda su slično prošla i 63 asirskih sela u provincijama Dohuku i Mosulu, u kojima danas poglavito žive Kurdi. Masakre nad Asircima bilježi se i ranije, tako 1900. godine od strane Osmanlija i Kurda.

Asirci su kršćani, a uz Uskrs i Božić slavi se asirska Nova godina koju nazivaju Akitu. Oko tri četvrtine Asiraca pripadaju Kaldejskoj Katoličkoj Crkvi i Sirijskoj Katoličkoj Crkvi koje su obje u punom crkvenom zajedništvu sa Svetom Stolicom; preostali uglavnom pripadaju Sirijskoj Pravoslavnoj Crkvi.

Prema SIL-u populacija Asiraca iznosi 4,250.000 (1994.). U sjevernom Iraku se bilježi tek 30.000 govornika aramejskog jezika, no etnička populacija je daleko veća, oko 700.000; na području Armenije ima 15.000 Asiraca, od kojih 3000 govori asirskim; u Siriji 700.000 (30.000 govornika; 1995); u Iranu 80.000 (1994.; od toga 10 do 20 tisuća govornika); Gruzija 14.000 (3000 govornika, 1994.). Značajni dio živi i po mnogim drugim državama: Australija, Austrija, Azerbajdžan, Belgija, Brazil, Kanada, Cipar, Francuska, Njemačka, Grčka, Italija, Libanon, Nizozemska, Novi Zeland, Rusija (Europa), Švedska, Švicarska, Turska (Azija), UK, SAD.

Uslijed ratnih zbivanja u Iraku i Siriji, od 2003. godine broj Asiraca u tom području svijeta oštro opada, te se smatra da ih se u zadnjih desetak godina preko 70 posto raselilo u prekomorske zemlje. Ovaj je proces praćen nezainteresiranošću međunarodne zajednice i medija.

Izvori
------

1. ↑  Gaunt, David. *Massacres, Resistance, Protectors: Muslim-Christian Relations in Eastern Anatolia during World War I*. Piscataway, N.J.: Gorgias Press, 2006, p. 433.
2. ↑  Iraqi Assyrians a Case Study for Government Intervention
3. ↑  "Thousands of Assyrian Americans Rally for Persecuted Christians of Iraq", Anugrah Kumar za "Christian Post" 11.8.2014.
4. ↑  "Is history repeating itself?", Abbey Mikha za "Assyrian Genocide Research Center", 31.7.2014.

Vanjske veze
------------

* Assyrian Neo-Aramaic: A language of Iraq
**Södertälje** je grad i luka u unutrašnjosti Švedske od 64,619 stanovnika, on je i administrativni centar istoimene općine od 86,246 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Södertälje leži na jugoistoku zemlje, između jezera Mälaren i Baltičkog mora, udaljen oko 
30 km jugozapadno od Stockholma.

Jezero Mälaren povezano je kanalom Södertälje dugim 5 km sa Baltičkim morem 
tako da je grad i pomorska luka.

Historija
---------

Grad se prvi put spominje u 10. vijeku pod imenom - **Tälje**. Teško je stradao u požarima 1390. 1650. i 1719.

Tokom 19. vijeka Södertälje je postao ladanjsko i kupališno mjesto, ali je danas industrijski grad i transportno čvorište iz kog 
se račvaju željezničke pruge i ceste prema Stockholmu, Göteborgu, Malmeu i Oslu.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost grada je crkva sv. Ragnhilde, osnovana oko 1200. i muzej na otvorenom.
Nedaleko od grada je dvorac Gripsholm, kog je 1537. počeo graditi kralj Gustav I Vasa.

Privreda
--------

Södertälje je centar švedske kompanije Scania, koja tu proizvodi kamione i istraživačkog centra farmaceutske i 
biotehnološke kompanije AstraZeneca.

Izvor
-----

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Sweden: Stockholm" (engleski). City population. Pristupljeno 05. 04. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Södertälje*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 05. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

***Södertälje*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada (`sv`)
* *Södertälje* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Afyonkarahisar** (to je sintagma od turskih riječi *afyon* = mak, opijum + *kara* = crn, + *hisar* = tvrđava) je administrativni centar istoimene turske provincije Afyonkarahisar od 186 991 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Afyonkarahisar* leži u unutrašnjosti Anadolije, u regiji Egej u dolini rijeke Akarçay 250 km jugozapadno od Ankare. Na stepskoj visoravni, poznatoj po uzgoju maka i ovaca.

Historija
---------

Brdo iznad centra grada visoko 201 m, još od prahistorije je imalo stratešku važnost, - tako da se na njemu još od antike nalazila tvrđava. Za helenizma grad se zvao **Akroinοn** (Ακροϊνόν) ili **Nikopolis** (Νικόπολις), a za Bizanta - **Nicopolis**. Kad su Turci Seldžuci zauzeli grad 1071. prezvali su ga u **Kara Hissar** (Crna tvrđava).

Vanjske veze
------------

* Službene stranice grada Arhivirano 2013-09-24 na Wayback Machine-u ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


***Afyonkarahisar*** na Wikimedijinoj ostavi
**Chełm** (ukrajinski: *Холм*, njemački: *Cholm*) je grad od 61,135 stanovnika na jugoistoku Poljske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Chełm je treći po veličini grad u Lublinskom vojvodstvu, udaljen 71 km jugoistočno od Lublina, i 65 km sjeverno od Zamośća. 
Prostire se u Polesju duž rijeke Uherke, nedaleko od ukrajinske granice.

Zbog svog položaja, grad je dugi niz godina bio mjesto susreta triju kultura, poljske, rusinske i židovske, nakon Drugog svjetskog rata to više nije.

Historija
---------

Centralni trg
Na prijelazu iz 7. u 8. vijek tu je niklo jedno od naselja Ljaha. U 10. vijeku na brdu Wysoka Górka je već postojala fortifikacija sa palisadama.

Chełm je od 1240. bilo jedna od rezidencija kneževa galičkih. 
Od 1387. je dio Kraljevine Poljske, u kojoj je kao prosperitetno trgovište, dobio status grada 1392.

Između 1596.- 1875. bio je administrativni centar historijske regije Chełm i sjedište unijatske biskupije.
Od 1795. nakon Treće Podjele Poljske je dio Austrijske Monarhije a nakon 1815. je dio Kongresne Poljske. 
Tad se između 1830.-31. rasplamsala borba unijata protiv rusifikacije.

Grad je od 1941. do 1944. proživio pod njemačkom okupacijom. Nacisti su podigli zarobljenički logor u kom su uglavom bili smješteni sovjetski vojnici uz nešto francuskih, britanskih i belgijskih. Računa se da je preko 90 000 zarobljenika (manje više 
sovjetskh) pomrlo ili pogubljeno.

Do novembra 1942. u Chełmu je djelovao geto u kom je živjelo oko 8000 Židova, od kojih većina deportirana u Logor smrti Sobibor.
Chełm je vijekovima bio administrativni centar historijske regije Chełm, a nakon tog Chełmske gubernije a između 1975.-1998. i vlastitog vojvodstva.

Privreda
--------

Kao rudarski centar za ekspoataciju vapnenca, Chełm se razvio i kao industrijski centar; cementara, pogoni kemijske, mašinske i prehrambene industrije.

Chełm je i raskršće važnih cesta i željezničkih pruga.

Znamenitosti
------------

U samom centru grada je brdo (221 m) Góra Chełmska sa ruinama utvrde (11.-13. vijek i Starim gradom na obroncima, ispod kog je mreža podzemnih hodnika u dužini od nekih 15 km nastalih iskapanjem vapnenca.

Najveća znamenitost je kasnobarokna katolička katedrala (nekadašnja unijatska) *Rođenja Blažene Djevice Marije* (1735.-36.) i par samostana 17.-18. vijek.

Pobratimski gradovi
-------------------

Chełm ima ugovore o pobratimstvu sa slijedećim gradovima;

|  |  |
| --- | --- |
| * Sjedinjene Američke Države Knoxville, Tennessee, Sjedinjene Američke Države
* Ukrajina Kovelj, Ukrajina
* Ukrajina Luck, Ukrajina
 | * Francuska Morlaix, Francuska
* Njemačka Sindelfingen, Njemačka
* Litvanija Utena, Litvanija
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Poland: Lubelskie*" (poljski). City population. Pristupljeno 2.01.2022.
2. 1 2 3 4  „Podstawowe informacje" (poljski). Ostpreussen. Pristupljeno 3.01. 2022.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Chełm*" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 3.01. 2022.
4. ↑  „*Miasta partnerskie*" (poljski). Urząd Miasta Chełm. Pristupljeno 3.1.2022.

Vanjske veze
------------

***Chełm*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Urząd Miasta Chełm* (službene stranice) ()
*Sun Belt*
**Sun Belt** (na engleskom doslovno: ***Sunčev pojas***) je kolokvijalni naziv za područje SAD koje se prostire od tradicionalnog Juga do Jugozapada, odnosno sva područja koja se okvirno nalaze južno od 36. paralele. Ime je dobila po blagoj i toploj klimi, odnosno velikom broju sunčevih dana u godini.

Od 1960-ih to područje bilježi značajan porast stanovništva, koji se tumači kako velikim prilivom imigranata iz Meksika i Latinske Amerike, tako i dolaskom ostarjelih i umirovljenih baby boomera koje privlači topla klima, te širokom upotrebvom klima-uređaja koji život na tim područjima čine podnošljivim.

Literatura
----------

* B. L. Weinstein and R. E. Firestine, Regional Growth and Decline in the United States: The Rise of the Sunbelt and the Decline of the Northeast (1978)
* Hollander, Justin B. (forthcoming, 2011). Sunburnt Cities: The Great Recession, Depopulation, and Urban Planning in the American Sunbelt. London/New York: Routledge.

Koordinate: 32°N 100°W﻿ / ﻿32°N 100°W﻿ / 32; -100
Ova **tablica godina u radiju** predstavlja tablični popis svih pojedinačnih članaka posvećenih godinama na radiju (poredanih od najnovijih prema najstarijima).

Sadržaj: 2000-e - 1900-e - 1800-e - Ostale

21. vijek na radiju
-------------------

2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015

20. vijek na radiju
-------------------

1900 1901 1902 1903 1904 1905 1906 1907 1908 1909
1910 1911 1912 1913 1914 1915 1916 1917 1918 1919  

1920 1921 1922 1923 1924 1925 1926 1927 1928 1929
1930 1931 1932 1933 1934 1935 1936 1937 1938 1939  

1940 1941 1942 1943 1944 1945 1946 1947 1948 1949
1950 1951 1952 1953 1954 1955 1956 1957 1958 1959  

1960 1961 1962 1963 1964 1965 1966 1967 1968 1969
1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979  

1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989
1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999

Ostale godine na radiju
-----------------------

21. vijek na radiju - 20. vijek na radiju - 19. vijek na radiju
radio po decenijama:
* 1900-e - 1910-e - 1920-e - 1930-e - 1940-e - 1950-e - 1960-e - 1970-e - 1980-e - 1990-e - 2000-e -->

Napomene
--------

  


| * p
* r
* u
Popisi godina po temama |
| --- |
| Arhitektura - Avijacija - Države - Film - Književnost - Muzika - Nauka - Poezija - Radio - Strip - Televizija - Umjetnost - Video - Vođe država |
| Sierra de Chuacús |
| --- |
| Dio |
| topografska kartaa Gvatemaletopografska kartaa Gvatemaletopografska kartaa Gvatemale |
| Dužina masiva: | 150 km |
| Širina masiva: | km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | (2,504 m) |
| Zaštićene oblasti: | Sierra de Chuacús na karti GvatemaleSierra de ChuacúsSierra de ChuacúsPozicija masiva u Gvatemala |
| Država: |  Gvatemala |

**Sierra de Chuacús** je planinski masiv u sredini Gvatemale, koji se prostire po departmanima Quiche, Alta i Baja Verapaz.

Geografske karakteristike
-------------------------

Masiv se proteže od sjeverozapada prema jugoistoku u dužini od nekih 150 km.

Granica sierre na sjeverozapadu je rijeka Chixoy, koja ga razdvaja od Masiva Cuchumatanes. Na istoku je omeđen rijekom Salamá koja ga razdvaja od Masiva Minas, a jugoistočnu granicu definira rijeka Motagua.

Masiv je vjerojatno nastao za kasne Krede kao rezultat složenih tektonskih i geoloških procesa zbog svog položaja između rasjeda rijeka Motagua-Chixoy-Polochic.

Najviši dio Sierre de Chuacús proteže u dužini od 50 km duž granice departmana Quiche i Baja Verapaz na nadmorskoj visini od preko 2,100 metara.
Njegov najviši vrh doseže 2,504 m nadmorske visine.

Izvori
------

1. 1 2  „*Can the Metamorphic Basement of Northwestern Guatemala be Correlated with the Chuacús Complex?* "(engleski). American Geophysical Union. Pristupljeno 2.3. 2023.
2. 1 2 3 4 5  „*Sierra Chuacús*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 2.3. 2023.

Vanjske veze
------------

* *Sierra de Chuacús, Alta Verapaz* (`es`)
**Sumračno stanje** u medicini je oblik kvalitativne poremećaji svijesti. To je stanje koje se karakteriše suženjem polja svijesti. Nastaje naglo i traje nekoliko minuta do nekoliko dana i prestaje naglo, kako je i nastalo. Unutrašnja povezanost psihičkih funkcija je očuvana i veća je nego kod delirijuma. Za okolinu bolesnik ne mora biti upadljiv, može da obavlja različite prostije poslove, da sklapa poznanstva, da putuje. Međutim, pažljivim posmatranjem može se primjetiti da je osoba uplašenog, zbunjenog i čudnog izraza lica, pogrešno prepoznaje osobe u svojoj okolini, ponaša se neprimjereno. Bolesnik nije svjestan šta radi i zašto baš to radi, nije svjestan sebe i svojih aktivnosti. Očuvana je samo predmetna svijest, dok svjesnost o "vlastitiom ja" nedostaje. Potpuno je dezorijentisan, pamćenje je oštećeno i za vrijeme sumračnog stanja postoji potpuna amnezija. Može da doživljava zastrašujuće obmane čula (iluzije i halucinacije), kada postaje uznemiren i opasan po sebe i okolinu. Tada se ovo sumračno stanje ponekad naziva dezorijentisano sumračno stanje, za razliku od orijentisanog, gdje nema čulnih obmana i psihomotorne uznemirenosti. 

Sumračno stanje je najčešće organske prirode (epilepsija, oštećenja mozga raznim reagensima). Javlja se i kod psihički uslovljenih stanja, kao npr. kod jakog afekta, kada dolazi do kratkotrajnog suženja svijesti, zatim kod disocijativnih (konverzivnih, histeričnih) stanja.
**Tabit ibn Kora abu' l'Hasan ibn Marvan al-Sabi al'Harani** **Al-Ṣābiʾ Thābit ibn Qurra al-Ḥarrānī** (arapski: ثابت بن قرة‎, latinski: ; Haran (Mezopotamija, današnja Turska, 826 - Bagdad , 18. februar 901 je bio arapski matematičar i astronom.

Tabit je na prijedlog Mohameda ibn Muse ibn Šakira došao studirati u Bagdad kod Šakirovog brata Bani Musa. Bio je na čelu grupe prevodilaca koji su porijeklom bili paganski pseudo-Sabejci iz Harana. Maternji mu je bio sirijski jezik, a tečno je govorio grčki te istakao prijevodima antičkih tekstova na arapski, posebno autora kao što su Apolonije, Arhimed, Euklid i Ptolomej. Tabit je preradio Hunaynov prijevod Euklida i Ptolomejevog *Almagesta*, a samostalno je preveo Ptolemejevu *Geografiju*. 

Glavni pokrovitelj mu je bio abasidski kalif al-Mu'tadidu (892 - 902), koji je s vremenom postao i njegov lični prijatelj te ga pozvao da kao gost živi na njegovom dvoru. 

Od njegovih samostalnih djela je malo sačuvano. Objavio je teoriju o trepidaciji i oscilaciji ekvinokcijskih točaka, o kojoj se u srednjem vijeku dosta raspravljalo. Tabit je također objavio svoja zapažanja Sunca. 

U matematici je pronašao jednadžbu za prijateljske brojeve (Tebitov broj). 

Djelo mu je nastavio sin Sinan, kao i unuci Thabit i Ibrahim ibn Sinan, od kojih će potonji i sam postati veliki učenjak.

Eksterni linkovi
----------------

* Stranica o Tabitu ibn Kori na Univerzitetu St. Andrews (`en`)
**Nacionalni univerzitet u Asunciónu** (šp. *Universidad Nacional de Asunción*, guarani: *Mbo'ehaovusu Tetãgua Paraguaygua*), skraćeno **UNA**, je državni univerzitet u Asunciónu i najstarija institucija visokog obrazovanja u Paragvaju. Diplomci ove institucije su imali značajnu ulogu u društvenom, političkom, umetničkom, kulturnom i naučnom životu ove južnoameričke zemlje. Njen latinski moto, "*Vitam impendere vero*", nosi značenje "*posvetiti život traganju za istinom*". Među osam javnih univerziteta u Paragvaju, UNA prima najmanje direktne finansijske podrške od Vlade ove zemlje dok u isto vreme provodi najviše studijskih programa, zapošljava najviše predavača i upisuje najviše studenata.

Nacionalni univerzitet u Asunciónu je osnovan 24. septembra 1889. godine. UNA je bio jedina univerzitetska institucija u Paragvaju sve do 1960. godine, kada je osnovan Katolički univerzitet "Nuestra Señora de la Asunción". Zahvaljujući novom Ustavu iz 1992. godine, sastavljen je i usvojen i novi Statut univerziteta, zakon koji pomaže u osiguravanju određene univerzitetske autonomije čime je okončana praksa da rektora sve do 1999. godine direktno imenuje predsednik republike.

Vidi još
--------

* Asunción

Izvori
------



|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 134711534
* LCCN: n50055422
* ISNI: 0000 0001 2289 5077

 |
Za Cenél Maini, v. Tethbae.
Rani narodi i države Irske, cca. 800
**Uí Maine**, često netačno anglizirano kao **Hy Many**, je jedno od najstarijih i najvećih drevnih kraljevstvava koje je postojalo u irskoj oblasti Connacht, Ireland. Imalo je otprilike 2600 km² površine i prostiralo se na sjevernom, istočnom i južnom području današnje Grofovije Galway, južnom i centralnom području današnje Grofovije Roscommon i području kraj Grofovije Clare, a neko vrijeme je pod svojom vlašću držalo i zemlje na istočnoj obali rijeke Shannon, zajedno sa žuzpom Lusmag u Offalyju.

Postojala su dva različita plemena Ui Maine - Ui Maine od Tethbaea i Uí Maine od Connachta; ta plemena je dijelila rijeka Shannon. Stanovništvo kraljevstva su bili potomci Máine Mór, koji je ratom osvojio teritoriju. Podkraljevstva, također poznata kao gospodstva su uključivala - između ostalog - Tír Soghain, Corco Mogha, Delbhna Nuadat, Síol Anmchadha i Máenmaige. Ta su kraljevstva činili ogranci dinastije Uí Maine ili njeni podanici.

Uí Maine su jedna od drevna irskih dinastija koja se i danas priznaju kao irsko plemstvo i poglavice imena, odnosno kao **O'Kelly od Gallagha i Tycoolyija**, Princ od Uí Mainea i Grof Svetog Rimskog Carstva. **Fox** (O'Kearney) predstavlja istočni Uí Maine od Tethbaea.

Glavne porodice
---------------

Klanovi koji potiču od dinastije uključuju Ó Ceallaigh, Ó Madadhan Ó Neachtáin, Ó Domhnalláin, Ó Maolalaidh i Ó Fallamháin.

Literatura
----------

**Stranica Šablon:Refbegin/styles.css nema sadržaj.**

* 
* *Annals of Ulster* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* *Annals of Tigernach* at CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
* Revised edition of McCarthy's synchronisms at Trinity College Dublin.
* *Irish Kings and High-Kings*, Francis John Byrne, Dublin (1971;2003) Four Courts Press, ISBN 978-1-85182-196-9
* *History of the O'Maddens of Hy-Many*, Gerard Madden, 2004. ISBN 0 9529511 77.
* *The Life, Legends and Legacy of Saint Kerrill: A Fifth-Century East Galway Evangelist* by Joseph Mannion, 2004. ISBN 0 954798 1 3 Uneseni ISBN nije važeći.
*
**Château Lafite Rothschild** je imanje i vinarija porodice Rothschild, poznata širom svijeta po vrhunskim crnim vinima. Imanje od stotinjak hektara sa dvorcem iz 16. vijeka nalazi se na jugozapadu Francuske u Regiji Médoc, sjeverozapadno od Pauillaca i Bordeauxa.

Historija
---------

Imanje je prvi put dokumentirano 1234. kao feud Gombauda de Lafita. Porodica Ségur kupila je Lafite početkom 17. vijeka, zajedno sa dvorcem iz 16. vijeka. Pretpostavlja se da su na imanju već postojali neki vinogradi, ali je sigurno da je većinu vinograda zasadio oko 1680. Jacques de Ségur.

Početkom 18. vijeka markiz Nicolas Alexandre de Ségur je znatno unaprijedio proces proizvodnje vina, i učinio ga poznatim među evropskom plutokracijom. Zahvaljući podršci utjecajnih ličnosti onoga vremena dugo je bio poznat kao "Vinski knez", a vino iz Château Lafita se zvalo "Kraljevsko vino". 
Još od početka 18. vijeka vina iz Lafita prodavana su u Londonu. Između 1732. i 1733. prvi premijer Velike Britanije Robert Walpole, kupovao je po barel Lafita svaka tri mjeseca. Potkraj 18. vijeka, reputacijavina iz Lafita bila je neupitna, pa je čak i Thomas Jefferson posjetio imanje i postao doživotni kupac.

Etiketa vina iz 1999.
Nakon Francuske revolucije u periodu poznatom kao Jakobinska diktatura imanje od 1794. više nije bilo vlasništvo porodice Ségur, već javno dobro. Ono je 1797. prodano grupi holandskih trgovaca. Tokom prve polovice 19. vijek Château Lafite bio je vlasništvo porodice Vanlerberghe, koja je proizvodnju vina još više unaprijedila.

U augustu 1868. baron Jakob Mayer Rothschild kupio je Château Lafite, od Ignaca-Josepha Vanlerbergha. Jakob Mayer umro je samo tri mjeseca nakon kupnje Lafita, tako je imanje od 74 hektara vinograda, postalo imovina njegovih trojica sinova: Alphonsa, Gustava i Edmonda. 20. vijek bio je period uspjeha i poteškoća, od borbe sa filokserom do svjetskih ratova.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*History*" (engleski). Château Lafite Rothschild. Pristupljeno 29. 5. 2018. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Château Lafite Rothschild*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Château Lafite Rothschild* Arhivirano 2009-05-01 na Wayback Machine-u ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 154014536
* GND: 4034062-4

 |
**Tano**, izumrlo pleme porodice Kiowa-Tanoan koje je živjelo na području od Santa Fea do Goldena u Novom Meksiku. Sami sebe oni su nazivali T'han-u-ge, od čega su Tiwa Indijanci napravili naziv Taháno, koje se na koncu pretvorilo u Tano. Njihovo ime kasnije su lingvisti posudili da označe ime jezične porodice Tanoan (danas Kiowa-Tanoan). Tano Indijanci bili su najsrodniji plemenu Tewa od kojih su se odvojili, danas ih označavaju i imenom Southern Tewa /ili Južni Tewa/. Kada je 1540. Coronado prošao njihovom zemljom, ona je gotovo opustjela zbog napada Teya Indijanaca. Ove danas poznajemo kao Hasinai. 1630. od njihovih mnogobrojnih gradova-puebala ostalo je samo pet. 

Tijekom Pueblo ustanaka od 1680-1696 gradovi Tanoa opustješe još više, većina ih se nakon 1694. preselila u Arizonu među Hopi Indijance, miroljubivo pleme uzgajivača kukuruza koji nose nadimak 'Miroljubivi' ('Peaceful'). Većinu ovih preživjelih u ranom 19. stoljeću istrijebile su boginje. Nešto potomaka moglo bi biti u pueblo-plemenu Santo Domingo. Pleme Hano s Hopi rezervata u Arizoni, potomci su Tewa Indijanaca koji su tamo našli utočište nakon Pueblo-ustanka koji se desio između 1680-1692.

Najpoznatiji puebli Tano Indijanaca bili su Ciénega (u kojemu je bilo i Keresa), nalazio se u dolini Rio Santa Fé, 12 kilometara jugozapadno od Santa Fea. Tu su još bili Pueblo Blanco, Pueblo Colorado, Pueblo de los Silos, Pueblo Largo, Galisteo, i niz drugih.

Vanjske veze
------------

* Tano Indian Tribe History
**Waterloo** je grad i općina od 30,379 stanovnika na sjeveru Belgije u Valonskoj regiji u Provincija Valonski Brabant.

Geografske karakteristike
-------------------------

Waterloo leži udaljen 15 km južno od Bruxellesa, pa je danas zapravo samo predgrađe tog grada.
Četvrtina danas registriranog stanovništva nisu Belgijanci, od kojih većina radi u Bruxellesu, središtu Europske Unije.

Historija
---------

Waterloo je prvi put dokumentiran 1102. kao selo. U gradić je počeo izrastati tek u 17. vijeku.

### Bitka kod Waterlooa

*Glavni članak: Bitka kod Waterlooa*
Danas je najpoznatiji po Bitci kod Waterlooa koja se odvila 18. juna, 1815. između Prvog Carstva Napoleona i Svete Alijanse (Engleska, Rusija i Prusija) pod vodstvom [[Wellingtona i generala von Blüchera. Obilježje birke je lav do kojeg morate proći 216 stepenica.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Belgium: Major Cities and Municipalities*" (engleski). City population. Pristupljeno 20.03. 2021.

Vanjske veze
------------

***Waterloo (Belgija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Waterloo* (službene stranice) (`nl`)
**Ciechanów** (njemački *Zichenau*) je grad od 43,883 stanovnika u centru Poljske u Mazovjeckom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ciechanów se prostire duž rijeke Łydynie, udaljen stotinjak km sjeveroistočno od Varšave.

Historija
---------

Ruine zamka mazovskih vojvoda
Ciechanów je prvi put dokumentiran 1065. a od 13. vijeka je mjesto sa zamkom pa je status grada dobio prije 1400. (vjerojatno - 1350.?).

U periodu 1349–1526. bio je prijestolnica vlastitog vojvodstva, koje je od sredine 14. vijeka do 1795. ponovno postalo dio Kraljevine Poljske, a od 1526. Poljsko-Litvanske Unije. 
Grad je prosperirao tokom 16. vijeka kao trgovište u njemu je 1559. donešen zakon o medu, ali je od 17. vijeka stao nazadovati.

Od 1795. je dio Kraljevine Pruske, a od 1807. Varšavskog vojvodstva, a od 1815. je dio proruske Kongresne Poljske. Tad je od 1867. postao lokalni administrativni centar, a nakon Drugog svjetskog rata od 1975. do 98. sjedište obnovljenog vojvodstva.

Za Prvog svjetskog rata između novembra 1914. i jula 1915. kod Ciechanówa su se vodile teške borbe između jedinica njemačke i ruske vojske, a i nakon rata u augustu 1920. za Poljsko-sovjetskog rata.
Za Njemačke okupacije Poljske okolica grada bilo je područje djelovanja partizana.

Privreda
--------

Današnji Ciechanów je grad razvijene mašinske industrije (rudarske i alatne mašine, automobilski dijelovi), elektro i prehrambene industrije (šećerana, mljekara pivovara, mlin).

Znamenitosti, kultura i obrazovanje
-----------------------------------

Najveće znamenitosti grada su kasnogotička crkva (15.- 16. vijek), ostatci zamka mazovskih vojvoda iz 1429. (dograđivan tokom 15.-17. vijeka) i gradska vijećnica iz prve polovice 19. vijeka. 
Ciechanów je u Poljskoj poznat po festivalu mazovskog folklora - Kupalnock.

Pored osnovnih i srednjih u Ciechanówu djeluje i filijala fakulteta iz Pułtuska.

Pobratimski gradovi
-------------------

Ciechanów ima ugovore o prijateljstvu sa sljedećim gradovima:

|  |
| --- |
| * Francuska Meudon, Francuska
* Njemačka Haldensleben, Njemačka
* Ukrajina Chmielnicki, Ukrajina
* Slovačka Brezno, Slovačka
* Poljska Bielawa, Poljska

Izvori

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „Ciechanów" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 4.08. 2021.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Poland: Mazowieckie*" (engleski). City population. Pristupljeno 4.08. 2021.
3. ↑  „*Miasta partnerskie*" (poljski). Urząd Miasta Ciechanów. Pristupljeno 4. 8. 2021.

Vanjske veze

***Ciechanów*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Urząd Miasta Ciechanów* (službene stranice) ()

 |
**Werner Pusch** (Tempin, 17. august 1913 - Gautling, 16. septembar 1988) je bio njemački pedagog i socijaldemokratski političar.

Karijeru je započeo pred kraj Weimarske Republike, kada se 1929. priključio Socijaldemokratskoj radničkoj omladini. Politikom se prestao baviti za vrijeme nacističke vladavine, a u Drugom svjetskom ratu je služio u Wehrmachtu gdje je dobio čin poručnika. Godine 1947. se priključio obnovljenoj Socijaldemokratskoj partiji i od 1953. do 1961. bio njen zastupnik u zapadnonjemačkom Bundestagu.

Široj javnosti je poznat po nastupu u britanskoj dokumentarnoj TV-seriji *World at War* gdje je pružio svoje svjedočanstvo o životu u Njemačkoj u godinama pred rat.

Literatura
----------

* Rudolf Vierhaus, Ludolf Herbst (Hrsg.): *Biographisches Handbuch der Mitglieder des Deutschen Bundestages. 1949–2002.* Band 2: *N–Z. Anhang.* Saur, München 2002, ISBN 3-598-23782-0, S. 661.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 5226167202605467930006
* GND: 1276227965

 |
**Učitelj** (tj. nastavnik, profesor, odgajatelj, itd.) je stručna osoba visokih radnih, obrazovnih i etičkih kvaliteta educirana za rad u vrtiću, školi ili fakultetu za određen predmet. On mora udovoljiti nizu specifičnih zahtjeva kao što su: svjesna motiviranost za zvanje, potpuniji sustav općeg i stručnog obrazovanja, visoke intelektualne sposobnosti, crte ličnosti adekvatne sustavu vrijednosti u društvu, visoku razinu zrelosti ličnosti, te visoku razinu osobne kulture.

Suvremeni učitelj je organizator i voditelj nastavnog procesa, koordinator i mentor, motivator, ravnopravni suradnik i dr. Njegova primarna uloga je da učenicima bude od pomoći u razvoju svih njihovih fizičkih i psihičkih potencijala te da im pomogne u dostizanju individualnog maksimuma.

Suvremeni zahtjevi i dalje afirmiraju pojedince kao kreativce i inicijatore, ali sada se više traži timski rad učitelja. Učitelji se konstantno profesionalno usvršavaju, kako bi što bolje odgovorili novim zahtjevima društva.

Povezano
--------

* Stručni ispit

***Učitelj*** na Wikimedijinoj ostavi
**Rt Bojador** (španjolski i portugalski: *Cabo Bojador*, arapski: رأس بوجدور, ra's Būyadūr) je rt u Atlanskom oceanu u Zapadnoj Sahari. Pored njega danas leži lučki grad Bojador.

Historija
---------

Njegovo orginalno arapsko ime je **Abu Khaṭar**, doslovno Otac opasnosti, dobiven zbog brojnih hridina, plitkog mora i vrlo jakih struja zbog čega ga je bilo teško oploviti. Prvi evropski moreplovac koji je oplovio opasni rt bio je portugalski istraživač Gil Eanes 1434. godine. Kasnije su portugalski trgovci robljem koristili kraj za trgovanje s domorocima i ukrcaj robova. Nakon 1450. nastupio je period u kojem su se Španjolci i Portugalci trvili oko toga kraja. Španjolska je konačno dobila pravo na rt i selo Bojador s okolicom 1860. godine, nakon sklapanja mirovnog ugovora s Marokom u Tétouanu, pa ga je 1884. i službeno anektirala.

Svjetionik na rtu
Početkom 20. vijeka podignut je svjetionik kako bi olakšao plovidbu oko rta. Nakon što se Španjolska povukla iz Zapadne Sahare 1976. godine, Maroko je anektirao kraj i značajno investirao u Bojador gdje je sagradio postrojenje za desalinizaciju i vojnu bazu s kasarnama za prilično veliki garnizon. Usto ga je proglasio administrativnim centrom svoje nove provincije Boujdour. Dobrom asfaltnom cestom dugom 200 km povezan je sa svojim glavnim gradom El Aaiúnom na sjeveru.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Cape Bojador*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 11. 11. 2018.
2. ↑  „*Bojador*". Proleksis. Pristupljeno 11. 11. 2018.

Vanjske veze
------------

* *Bojador*
* *Cape Bojador* ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 243580582
* LCCN: n2015073212

 |
Sv. Valentin, zaštitnik zaljubljenih
**Sveti Valentin** (zaštitnik zaljubljenih) je bio episkop i mučenik, a živeo je u 3. veku. Pogubljen je 269. godine odsecanjem glave u doba kad je Rimskim carstvom vladao car Klaudije II.

Kasnije je car Julije I u 4. veku nad njegovim grobom podigao baziliku, i od se tada taj svetac počeo slaviti među hrišćanima.

U 15. veku je ovaj svetac povezan sa praznikom zaljubljenih (dan zaljubljenih), što se održalo do danas.

Dan Svetog Valentina je 14. februar.

### Istorija

Zašto je Dan zaljubljenih, dan svetog Valentin smešten sredinom februara? Veza prema tom datumu, tom dobu mogu biti sledeće:

Kod Starih Grka je od sredine januara do sredine februara bio mesec Gamelion u kojem se obeležavala svetost braka Here i Zevsa.

U Antičkom Rimu je 15. februar bio dan kad se slavio Luperkus, bog plodnosti (često prikazivan polugol, obučen u kožu jarca). Devojka koju bi glumac koji je personifikovao Luperkusa dotaknuo, bila bi uverena kako će biti plodna.

U srednjem je veku sredina februara je bila tredicionalno smatrana kao doba kad se pare ptice.

Crkve i dan Sv. Valentina
-------------------------

Sve do 1969. godine u Katoličkoj crkvi dan Sv. Valentina je bio uključen kao standardni dan kad se slavio dan sveca - 14. februara. Ali taj je dan izbrisan iz katoličkog kalendara zbog želje za smanjenjem broja svetih dana kod onih svetaca kod kojih nije bilo istorijskih činjenica povezanosti dana i sveca.

Pravoslavna crkva svetog Valentina proslavlja 30. jula po starom, odnosno 13. avgusta po novom kalendaru s još jednom razlikom da se ovaj svetitelj u pravoslavnoj crkvi ne proslavlja kao zaštitnik zaljubljenih. 

  


***Sveti Valentin*** na Wikimedijinoj ostavi
**Werner Stein** (\* 14. 12. 1913, Berlin-Wilmersdorf — † 31. 3. 1993, Berlin), nemački političar (SDP), fizičar i biofizičar, autor dela *Kulturfahrplan*, bio je senator za nauku i umetnost Berlina 1964-75.

Život
-----

Grob Wernera Steina
Studirao je fiziku u Berlinu i Frankfurtu, gde je pratio svog mentora Marianusa Czerny-og i doktorirao na svojstvima kvarca na infracrvenom. U februaru 1946. postao je asistent Roberta Rompea na Univerzitetu Friedrich Wilhelm u Berlinu, gde je radio kao docent.

Iste godine se pojavljuje njegov stalno obnavljani *Kulturfahrplan*, sinhronističke tabele svetske istorije.

Tokom zimskog semestra 1949/50 prešao je na novoosnovani Slobodni univerzitet u zapadnom delu Berlina i postao asistent Hansa Lassena na Fizičkom institutu. Završio je postdoktorske studije i osnovao Institut za biofiziku.

Kao član SPD, 1955. je izabran u berlinsku zemaljsku skupštinu i odslužio pet mandata do 1975. Na sugestiju gradonačelnika Willyja Brandta, 1964. je izabran za Senatora za nauku i umetnost. Pod njegovim vođstvom, Berlin je 1969. dobio novi zakon o visokom školstvu, koji je dao veće učešće studentima i srednjem osoblju. Zatim je 1973. podneo predlog amandmana na Zakon o univerzitetu, koji bi opet dao veći uticaj profesorima.

Stein je odlikovan zvanjem Gradskog starešine Berlina (*Stadtältester von Berlin*). Sahranjen je na groblju Schmargendorf, u počasnom grobu.