recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Konj sa hvataljkama** je gimnastičarska drvena sprava obložena kožom duga 1,6 m, široka 34 -36 cm, visoka (mjereno do vrha do poda) oko 
115 cm. Stoji poduprt sa četiri ili dvije metalne noge (stupa) sa težištem u centru. 
Dvije paralelne zakrivljene drvene hvataljke visoke 12 cm, umetnute su na razmaku od 40 do 45 cm u gornji dio sprave.

Historija
---------

Ta sprava ima genezu od predmeta nalik na drvenog konja kog su koristili još Rimljani da uvježbaju kako se popesti i sići sa konja. Kao sportski rekvizit uveden je još na Antičke Olimpijske igre.
Današnjeg Konja sa hvataljkama razvio je početkom 19. vijeka Njemac Friedrich Ludwig Jahn, osnivač Turnvereina.

Karakteristike
--------------

Konj sa hvataljkama je muška disciplina i na današnjim Olimpijskim igrama.

Vježbe na konju sa hvataljkama izvode se lagano i kontinuirano uz korištenje kako hvataljki tako i svih ostalih dijelova konja. Na konju se vježba isključivo u uporu i korištenjem zamaha, dok su statički elementi zabranjeni. Zamasi mogu biti kružni i klatnasti. Iz kružnih zamaha se prelazi na kruženje (u smjeru kazaljke na satu, i obrnuto) to je dominantni dio 
vježbe na toj spravi. Iz klatnastih zamaha izvode se striževi (škarice) i premasi (prebacivanje nogu) koji su takođe obavezni dijelovi sastava. 
Vježbe na konju sa hvataljkama karakteristične su po eleganciji i ritmu. Elementi snage i izdržljivosti na toj spravi nisu dozvoljeni.

Vanjske veze
------------

***Konj sa hvataljkama*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pommel horse gymnastics* (`en`)

| * p
* r
* u
Gimnastičke sprave |
| --- |
| Sportska gimnastika muškarci | 
* Krugovi
* Konj sa hvataljkama
* Parter
* Konj za preskoke
* Gimnastički razboj
* Vratilo

 |
| Sportska gimnastika žene | 
* Dvovisinski razboj
* Greda
* Parter
* Konj za preskoke

 |

1. 1 2 3 4 5   „Pommel horse gymnastics" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 23.01.2022.
2. 1 2   „Gimnastičke sprave" (hrvatskosrpski). Znanje. Pristupljeno 23.01.2022.
**Kantarion** (kantarijon, Gospina trava, bogorodična trava, gospino zelje, sentjanzovka, sentjanzevka) ili lat. *Hypericum perforatum* je višegodišnja zeljasta biljka iz istoimene porodice (Hypericaceae).

Opis
----

Kantarion je višegodišnja zeljasta biljka s razgranatim korijenom. Stabljika je uspravna, gola, visine od 20 do 100 cm. Cvjetovi su žuti. Cvjeta od svibnja do rujna.

Biljka treba zemljišta srednje bogata hranjivim tvarima te umjereno topla i umjereno svijetla staništa.

Sastav
------

Biljka se sastoji od hipericina, pseudohipericina, izohipericina (u cvatima), hiperozida, kvercetina, rutina, kvercitrina, biapigenina, amentoflavona, katehina, epikatehina, klorogenske kiseline, hiperflorina, karotenoida, sterola, leukoantocijana i eteričnog ulja.

Uporaba
-------

List
Kantarion se rabi kao antidepresiv, sedativ i kao antibiotik. Može se rabiti i za vanjsku uporabu. Aktivna supstanca je hiperflorin. Ekstrakt kantariona povisuje koncentraciju neurotransmitera seratonina i noradrenalina na sinapsama. Kantarionovo ulje (*Oleum hyperici*) je naširoko poznato i koristi se za ublažavanje i liječenje opeklina. Dobija se maceracijom svježih cvjetova kantariona maslinovim uljem.

Antidepresivno djelovanje je poznavao već u srednjem vijeku Paracelsus, a školska medicina ga je 1970-ih godina potvrdila. Kaže se da kantarion koji cvjeta usred ljeta skuplja sunčeve zrake da bi ih ljudima dao za vrijeme tamnih mjeseci.

Uzgoj
-----

Potražnju za proizvodnju različitih proizvoda na temelju gospine trave nije moguće zadovoljiti samo kroz prikupljanje divljih biljaka. Zato se uzgajaju prikladne sorte u poljskim uvjetima. Kantarion je jedna od najvažnijih ljekovitih biljaka koja se uzgajaju u Njemačkoj. 1999. g. gospina trava je uzgajana na 630 hektara u Njemačkoj, u Austriji se uzgajala 1999. g. na do 240 hektara. Biljke se uzgajaju i u Poljskoj i Južnoj Americi.

Uzgaja se na neplodnom tlu. Sjeme se sije u proljeće ili jesen.

Dodatna literatura
------------------

Wilfort, R. Ljekovito bilje i njegova upotreba, Zagreb 1974.

***Kantarion*** na Wikimedijinoj ostavi

Vanjske poveznice
-----------------

PFAF database Hypericum perforatum

* Hypericum perforatumHypericum perforatum
* Hypericum perforatumHypericum perforatum
* kantarionovo uljekantarionovo ulje
**Golub pećinar** ili **golub uličar** (*Columba livia*) spada u porodicu golupčarki i ima oko 15 podvrsta. Od ovog goluba potiču sve domaće pasmine golubova.

Osobine
-------

Dužina mu 32-34 cm, raspon krila oko 63 cm, dužina repa 10 cm, a teži oko 330 g. Golubica je nešto manja. Ova ptica ima perje škriljasto plave, mutnoplave boje. Perje na grudima i na vratu ima metalan odsjaj, koji je obično s donje strane purpurnog sjaja, dok je s gornje strane plavozelenog metalnog sjaja. Na krilima se nalaze dvije crne pruge (trake) i jedan crno obojeni široki završni rub na repu. Na donjem djelu leđa nalazi se svijetlije perje. Ženka je nešto blijeđe boje i ima znatno manje sjaja na grudima i vratu.

Razmnožavanje
-------------

Gnijezdo sa jajima
Golub pećinar u prirodi se leže bar dva puta godišnje, dok gradski golub to čini najmanje tri puta. Jednom spareni golubovi se rijetko kad rasparuju. Izuzeci su rjetki. Na mjestu koje je pogodno za gnijezdo mužjak se postavi glave spuštene prema zemlji i naročitim gukanjem zove svoju ženku. Golubica sa raširenim krilima i uzdignutim repom dolazi k njemu, pažljivo mu kljunom gladi perje glave, a on isto čini i njoj te se ljubavna igra nastavlja izvan gnijezda. Golub i golubica se ljube kljunovima, da bi se najzad izvršio sam čin parenja. Poslije sparivanja ponosno koračaju da bi trenutak kasnije odletjeli nekud bez cilja i opet se vratili na staro mjesto. Kasnije će golub potjerati golubicu na gnijezdo, donijet će joj slamke i grančice, pa će u nevješto sagrađeno gnijezdo snesti dva bijela, glatka, duguljasta i sjajna jaja. Golub i golubica zajedno sjede na jajima. Poslije 16-18 dana mladi se legu iz jaja. Roditelji ih ispočetka hrane kašom koja se stvara u sluzokoži voljke, a kasnije omekšalim sjemenjem, a na kraju tvrđim sjemenjem pomješanim sa kamenčićima i česticama zemlje. Poslje 4 sedmice golupčići izlijeću iz gnijezda i brinu se sami o sebi, a roditelji se pripremaju za novo leglo.

***Golub pećinar*** na Wikimedijinoj ostavi
**Golub grivnjaš** (lat. *Columba palumbus*) je ptica iz porodice golubova, reda golupčarki.

Izgled
------

Golub grivnjaš veličinom je najveća vrsta goluba. Osim po veličini, od ostalih golubova lako ga je razlikovati po bijelim točkama s obje strane vrata te bijelim crtama na krilima, koje se jasno vide u letu. Ostatak tijela mu je sive boje, a prsa su mu lagano ružičaste boje. Odrasli primjerci dugi su između 38 i 44.5 cm te teže između 300 i 615 grama. Raspon krila im je između 68 i 80 cm.

Mlade ptice nemaju bijele dijelove oko vrata, koji se počinju formirati kad dosegnu oko šest mjeseci starosti. Uz to su svjetlije sive boje tijela te sivljeg kljuna u odnosu na odrasle ptice.

Odrasli golub grivnjaš

Životni prostor
---------------

Golub grivnjaš ptica je selica u sjevernoj i istočnoj Europi te zapadnoj Aziji, dok je u južnim i zapadnim dijelovima Europe često vrlo rasprostranjena stanarica. U kontinentalnoj Hrvatskoj boravi između ožujka i listopada, dok u primorskim krajevima može biti prisutan i kao stanarica.

Gniježdenje i ponašanje
-----------------------

Golub grivnjaš gnijezdi se u krošnjama stabala u šumama, parkovima i vrtovima. Gnijezdo izrađuje od grančica te u njega polaže dva jaja iz kojih se ptići izlegnu nakon 17 do 19 dana. Za izradu gnijezda često odabire stabla u blizini ceste ili rijeke. Gnijezda su često na meti vrana. Mlade ptice sposobne su letjeti nakon 33-34 dana, ali u slučaju napada na gnijezdo mogu preživjeti napuštajući ga 20-ak dana nakon što se izlegnu iz jajeta.

Mužjaci su u sezoni parenja pojačano agresivni jedni prema drugima. Tijekom udvaranja hodaju po grani napuhanoga vrata, pognutih krila i raširenoga repa. Inače je riječ o druževnoj ptičjoj vrsti koja izvan sezone parenja često obitava u velikim jatima.

Let goluba grivnjaša je brz sa stalnim zamasima krilima, karakterističan za golubove. U pokaznom letu prvo se uspinje, a potom naglo ponire jedreći. Glasa se prigušenim gugutanjem u pet slogova s naglaskom na drugom, *gu-guu-gu gu-gu*.

U prisutnosti čovjeka je oprezan, ali u nedostatku znakova progona prilično pitom.

Ishrana
-------

Golub grivnjaš uglavnom se hrani biljnom hranom. Najčešće jede svježe lišće kritosjemenjača i lisnatog povrća koje skuplja u poljima, vrtovima i s travnjaka. Jede i žitarice, orašaste plodove te voće. Tijekom jeseni se hrani i smokvama te žirevima, a tijekom zime pupovima voćaka i grmova. Prehranu povremeno nadopunjava ličinkama, mravima i crvima. Potrebu za pićem i kupanjem zadovoljava traženjem otvorenih spremnika vode. Zbog svog načina prehrane lako može postati poljoprivrednim nametnikom.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Golub grivnjaš** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Golub grivnjaš** |
Kamila i Metab beže u izgnanstvo, ilustracija u duborezu iz prvog štampanog nemačkog prevoda Boccacciovog dela *De mulieribus claris* (prev. Heinrich Steinhöwel), oko 1474.
**Kamila** (latinski: ) mitski je lik koji se pojavljuje u Vergilijevoj *Eneidi*. Kamila je bila kći Kasmile i Metaba, kralja volščanskog grada Priverna. Kad su nakon Kasmiline smrti građani proterali svog kralja, on je s još malenom Kamilom stigao do reke Amazena i tu prvo zavetovao svoju kćeku boginji Dijani, a onda kćerkicu privezao za jedno koplje i prebacio ga na drugu stranu reke. Zatim je sam preplivao reku i na drugoj obali zatekao kćer živu i zdravu. Kamilu, koju je tu podojila kobila, poveo je dalje sa sobom i sam je odgojio, usamljen i daleko od ljudi, u duhu devičanstva i po uzoru na Dijanu, tako da je ona postala jedna od brzonogih štovateljica ove boginje, koje su ostajale device i živele ratničkim životom. Kamila je kasnije predvodila Volske koji su došli u pomoć etrurskom kralju Turnu u borbi protiv Eneje i njegovih Trojanaca. U odlučujućoj bici ona je srčano potisnula neprijatelje, ali ju je tad usmrtio Arunt, pa su Trojanci uspeli da savladaju Turna i njegove saveznike. Dijana je osvetila smrt svoje sveštenice tako što je poslala nimfu Opiju, koja je strelama usmrtila Arunta i izvukla Kamilino mrtvo telo.

Servije navodi da se ona zvala Kamila jer je služila Dijani, budući da su Etrurci navodno sve mlade sveštenice zvali "Kamila". Dionisije Halikarnašanin takođe spominje da su u Rimu postojale takve devojke po imenu Kamila *(κάμιλαι)* i mladići po imenu Kamilo *(κάμιλοι)*.

Kamilin lik nalikuje Pentesileji u grčkoj mitologiji, a pesnik je reku Amazen *(Amasenus)* možda i nazvao tako upravo da bi napravio pesničku aluziju na Amazonke.

Literatura
----------

* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.
* Schmitz, Leonhard (1867), „Camilla",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston

Vanjske veze
------------

* Wikimedia Commons ima još multimedijalnih datoteka vezanih za: ***Kamila (mitologija)***
**Kamičak** je utvrda sagrađena 1712. godine u središtu grada Sinja .

Značenje naziva
---------------

Kamičak doslovno znači veliki kameni zid (sagrađen od žestice) prekriven kamenim pločama većih dimenzija.

Povijest i drugi podaci
-----------------------

Utvrda Kamičak sagrađena je 1712. godine na istoimenom vapnenačkom brežuljku u samom središtu grada Sinja. Nalazi se nasuprot glavnih vrata crkve Gospe Sinjske, tik do stražnjih dvorišta kuća koje sa zapadne strane gledaju na samu Pijacu, glavni gradski trg i šetnicu. Utvrda je zvjezdolikog tlocrta, opasana i ozidana zidinama te pošumljena borovima još 1890. godine. Utvrda je povezana s Kvartirima, to jest današnjim Alkarskim dvorima a prije vojarnom za konjicu iliti *kvartirom*.

Na vrhu utvrde nalazi se kula sa satom, nekada davno promatračnica s koje se osmatralo na Sinjsko polje radi možebitnih navala turaka i sličnih pogibelji. U samu kulu je ugrađena ura sa satnim mehanizmom povezanim sa zvonom na vrhu kule. Zvono zvoni na tri minute do punog sata te na sam puni sat točnim brojem otkucaja zvona.

Brončano zvono koje je stavljeno na kulu izliveno je u poznatoj talijanskoj ljevaonici obitelji Colbachini. Ta ljevaonica je osnovana je 1745. godine, a od 1898. godine odlukom pape Leona XIII. ima posebno pravo upotrebe papinskog grba na svojim proizvodima i dan danas je jedina ljevaonica s tom posebnom čašću.
Zvono je urešeno cvjetnim ornamentom na kojem se ističu četiri kružna reljefa:

* *Gospa s djetetom u naručju*,
* *Mojsije*,
* *Raspeće* i
* *Sveti Juraj ubija zmaja* (Alkar na konju sa spuštenim kopljem)

Na samom zvonu upisana je godina rimskim brojkama *MDCCCXXVIII* to jest 1828. te ime ljevača u naslovu *Opera di Giovanni Colbachini Trieste*.

Na vrhu zvona upisano je još na latinskom *A fulgore et tempestate libera nos Domine* iliti *Od groma i zla vremena oslobodi nas Gospodine*, povlačeći time staro narodno vjerovanje da zvonjava zvona rastjeruje nevremenske oblake i tuče.

Zanimljivosti
-------------

Postoji još jedna utvrda sa nazivom Kamičak u zaleđu Šibenika 

Zidine i kula Kamička zbog svog položaja znale su biti izložene pogledima javnosti zbog neobičnih razloga kao što su osvještavanje javnosti zbog raznih inicijativa, pri čemu su razne organizacije u više navrata prekrivale njegove zidine transparentima različitog sadržaja .

Izvori
------

1. ↑  Kamičak - pri web stranicama grada Sinja
2. ↑  Kamičak ukratko
3. ↑  Kamičak - pri web stranicama grada Sinja
4. ↑  „Druga utvrda Kamičak u zaleđu Šibenika". Arhivirano iz originala na datum 2012-11-25. Pristupljeno 2014-07-26.
5. ↑  SD članak o transparentu na zidinama Kamička
Koordinate: 41° 39′ 54" SGŠ, 21° 51′ 45" IGD

**Kočilari** (mak. *Kočilari*) su naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Kočilari upravno pripadaju opštini Gradsko.

Prirodni uslovi
---------------

Kočilari su smešteni u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Velesa, naselje je udaljeno 20 kilometara južno.

**Reljef**: Naselje Kočilari se nalazi u istorijskoj oblasti Povardarje. Selo je položeno u dolini Vardara, blizu ušća Bregalnice u njega. Severno od naselja uzdiže se omanje pobrđe. Naselje je položeno na približno 150 metara nadmorske visine. 

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Kočilari su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 130 stanovnika. 

Većinsko stanovništvo u naselju su Albanci (81%), a manjine su Turci (15%) i etnički Makedonci (5%). Početkom 20. veka celokupno stanovništvo bili su Turci, koji su posle Prvog svetskog rata mahom iselili u maticu.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je islam.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.gradsko.gov.mk Zvanična stranica opštine Gradsko

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Gradsko |
| --- |
| **Gradsko** • 
Viničani •
Vodovrati •
Gornje Čičevo •
Grnčište •
Dvorište •
Donje Čičevo •
Zgropoljci •
Kočilari •
Kuridere •
Nogajevci •
Podles •
Svećani •
Skačinci •
Ubogo •
Ulanci |  |
**Pleme Kaji** (tur. *Kayı boyu*) su turkijsko pleme čiji su potomci današnji Turci iz Turske, kao i njihovi izdanci u Makedoniji, Kosovu, Grčkoj i Cipru. Nastali su izdvajanjem jednog dijela Turaka pod vodstvom poglavice Osmana (عثمان بن أرطغرل) od šire zajednice Oguza. Qayi čine jezgru turskog naroda koji će po Osmanu biti prozvani Osmanlijama ili Otomanskim Turcima (vidi). 

Do migracije Kaja doći će nakon što Mongoli od 1206-1209 poharaju sjevernu Perziju i potakoše Ertuğrula da krene sredinom 13. stoljeća na zapad, sa snogom oko kojih '400 šatora'. Kaji su se nastanili na sjeverozapadu seldžučke države gdje se 1258. u gradu Sögüt rodio Osman, sin Ertuğrulov (أرطغرل; 1258-1326), koji 1299. uzima titulu sultana. Ovo ratoborno pleme do 1358. postalo je toliko moćno da su uspjeli ujediniti malene turske državice i započeti osvajanje Europe. Najpoznatiji su im vladari bili Osman I (1299-1326) i Orhan I (1326-1359) -Grad Söğüt u provinciji Bilecik smatra se kolijevkom otomanskog carstva (Devlet-i Âliye-yi Osmâniyye; دولت عالیه عثمانیه) odakle su Osman i njegovi ghazi krenuti u daljnja osvajanja u kojima su pale bizantske utvrde Bursa, Nikomedija (Nicomedia, Izmit) i Niceja (Nicaea). Turska vlast van Anatolije osjetit će se još 600 godina. Kako su turkijska plemena često imenovana po svojim vođama (kao na pr. Seldžuci po Seldžuku), tako će se i Osmanovi ghazi, koji su sebe nazivali Kajima, ubuduće zvati Osmanli, ili kako su ih pogrešno prozvali Otomanskim Turcima.

Vidi još
--------

* Söğüt
* Seldžuci
* Oguzi
* Turci
* Turkijski narodi

Vanjske poveznice
-----------------

* Bilecik, the cradle of the Ottoman Empire Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u
* Origins of the Ottomans
**Koči Dzodze** (alb. ; Negovan, kod Florine, 1917 — Tirana, 13. jun 1949) je bio albanski komunista i ministar tokom prvih godina Narodne Republike Albanije. 

Streljan je 1949. godine, nakon Informbiroa, pod optužbom da je titoista.

Biografija
----------

Rođen je 1917. godine u selu Negovan kod Florine, Egejska Makedonija. Završio je grčku gimnaziju u Solunu. Godine 1930, njegova porodica se preselila u Albaniju. Tamo je pristupio Komunističkoj partiji Albanije i postao jedan od najistaknutijih komunista u Korči. Tada se ispoljio kao glavni suparnik Envera Hodže, a uz to su ga podupirali i jugoslovenski komunisti. Zbog komunističke delatnosti, bio je uhapšen i zatvoren do 1939. godine, kada je uspeo da pobegne. 

Od 1941. godine, bio je jedan od glavnih vođa Narodnooslobodilačkog pokreta Albanije. Maja 1944. godine, bio je izabran za zamenika predsednika Visokog saveta Albanije i dobio čin general-pukovnika. 

Posle završetka rata, došao je na čelo Ministarstva unutarnjih poslova, organizovao tajne službe i rukovodio borbom protiv ostataka antikomunističkih grupa po Albaniji. Bio je i član Politbiroa KP Albanije i poslanik u Skupštini.

Po donošenju Rezolucije Informbiroa protiv Jugoslavije 1948. godine i prekidom diplomatskih odnosa Albanije s Jugoslavijom, počeo je da gubi uticaj. Posle povratka Envera Hodže iz posete Moskvi, bio je uhapšen 2. decembra 1948. godine. Na sudskom procesu, održanom u tajnosti, bio je, zajedno sa grupom saradnika, 13. juna 1949. osuđen na smrt zbog svojih „projugoslovenskih" aktivnosti i istog dana streljan. Do danas se ne zna gde je njegov grob.

Izvori
------

1. ↑  Berend, Ivan T. *Central and easter europe 1944-1993* U.K. page 65.66
**KK Karlovac 67** je košarkaški klub iz Karlovca, Hrvatska.

Velika hrvatska košarkaška imena u svezi s ovim klubom su Živko Kasun i Boris Križan, zatim predsjednik kluba Dragutin Luketić te direktor Zdravko Švegar.

Klupsko je igralište bilo iza osnovne škole na Baniji.

Povijest
--------

Povijest ovog kluba je u svezi s karlovačkim Željezničarem. Unutar Željezničara je vremenom došlo do neslaganja u klubu. Tad je Slobodan Kolaković, jedan od najboljih Željezničarovih igrača, zajedno sa skupinom zanesenjaka osnovao Karlovac 67.

Za hrvatsku je športsku povijest značajan po tome što je postao prvakom Hrvatske u juniorskoj konkurenciji. Sastav koji je izborio naslov prvaka bio je: Bjelivuk, Šulentić, Češković, Vukašinović, Ilić, Štahan, Lovrić, Medek, Bašović, Kosovac i Čačić, trener Ivica Peris. Do naslova su došli pobjedama nad Perinčićevim Zadrom (izbacili Lokomotivu) i Željezničarem.

U seniorskoj košarci, klub je tu i tamo postizao uspjehe.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  KAportal Arhivirano 2011-09-05 na Wayback Machine-u KAŠ online: Generacija juniora iz 1971. obilježila 40-godišnjicu naslova prvaka Hrvatske u košarci, 3. srpnja 2011.
„Kolberg" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Kolberg (razvrstavanje).

**Kołobrzeg**  ( poslušajte) (njemački:  ( poslušajte); kašupski: ) je grad u Srednjoj Pomeraniji na sjeverozapadu Poljske gdje živi oko 50.000 stanovnika (prema podacima iz 2000). Kołobrzeg je smješten na rijeci Parsęta na južnoj obali Baltičkog mora (na sredini između ušća Odre i Visle). od 1999. je sjedište okruga Kołobrzeg u Zapadnopomeranskom vojvodstvu; od 1950 do 1998. je bio dio Koszalinskog vojvodstva.

Za vrijeme ranog srednjeg vijeka, slavenski Pomorani su osnovali naselje na mjestu današnjeg Budistawa. Thietmar od Merseburga je naselje prvi put spomenuo pod imenom *Salsa Cholbergiensis*. Oko godine 1000. je bilo pod poljskom vlašću i postalo sjedištem biskupije Kołobrzeg. U razvijenom srednjem vijeku grad se proširio nekoliko kilometara na sjever, te služio kao uporište u njemačkom prodoru na Istok dobivši povelju u skladu s libečkim pravom. Grad se kasnije pridružio Hansi. Kada je nastalo Vojvodstvo Pomeranija, Kolberg je postao gradsko središte sekularne vlasti biskupa Cammina i njihovo prebivalište za vrijeme razvijenog i kasnog srednjeg vijeka. Kada je Kolberg bio dio brandenburške Pomeranije u ranom Novom vijeku, odupro se naletu poljskih i Napoleonovih trupa u znamenitoj opsadi Kolberga. Od 1815. je bio dio pruske provincije Pomeranije. U 19. vijeku se u gradu počinje organizirati poljska zajednica. Poslije dolaska nacista na vlast u Njemačkoj, Poljaci i Jevreji su postali metom diskriminacije, a na kraju i genocida. Kada su grad 1945. zauzele poljske i sovjetske trupe, on je pripojen Poljskoj, dok je njemačko stanovništvo protjerano. Grad koji je prije toga uništen u bitci za Kolberg, je u poratnom periodu obnovljen, ali je izgubio status regionalnog sjedišta u korist obližnjeg Koszalina.

Gradovi-pobratimi
-----------------

Kołobrzeg je zbratimljen sa sljedećim gradovima:

* Njemačka Bad Oldesloe, Njemačka
* Njemačka Barth, Njemačka
* Njemačka Berlin Pankow, Njemačka
* Belgija Koekelberg, Belgija
* Italija Follonica, Italija
* Švedska Landskrona, Švedska
* Danska Nexø, Danska
* Danska Nyborg, Danska
* Finska Pori, Finska
* Švedska Simrishamn, Švedska
* Ukrajina Feodosija, Ukrajina

Vanjske veze
------------

***Kołobrzeg*** na Wikimedijinoj ostavi

* Općinski website (`pl`), (`de`) i (`en`)
* History of the town on the tourist promotion site (`en`)
*Za ostale upotrebe, v. Lustracija (antička).*
**Lustracija** je izraz kojim se u najširem smislu označava zakonom i drugim propisima određena praksa odstranjivanja politički neprihvatljivih osoba iz javnog života, odnosno organa uprave i paradržavnih tijela neke države. Lustracija se najčešće zbiva nakon radikalne promjene društveno-ekonomskog uređenja izazvanog revolucijom ili vojnom okupacijom od strane druge države, a kao najčešći primjeri se spominju denacifikacija poratne Njemačke i demilitarizacija Japana pod američkom okupacijom.

U današnjem svijetu se gotovo isključivo koristi za postupke koji su započeti u postkomunističkim državama istočne Evrope kada su pod udar lustracije došli kadrovi koje se smatralo odgovornim za održavanje komunističkog poretka, pogotovo kada je riječ o agentima i suradnicima sigurnosnih službi najodgovornijih za likvidacije, zatvaranja i druge oblike represije. Izraz *lustracija* je stekao popularnost kao svojevrsni eufemizam za čistke, koje se obično vezuju za najgore zločine komunističkog doba, a od kojih su se nove postkomunističke vlade nastojale ograditi.

Zagovornici lustracije su najčešće spominjali potrebe da se "mlade demokracije" štite od tzv. reakcionarnih snaga "bivšeg sistema", odnosno da se kroz nove, komunističkom ideologijom "neinficirane" kadrove u državi što prije uvede tzv. liberalna demokracija.

Protivnici lustracije su, pak, navodili da bi ona sama po sebi dovodi do zloupotrebi, ucjena i lova na vještice.

Lustracija je, pak, posebnim zakonima najdosljednije sprovedena u bivšoj Istočnoj Njemačkoj i u Češkoj Republici. Drugdje je postala predmetom žestokih kontroverzi, političkih otpora, pa i djelomičnog i potpunog ukidanja na osnovu kršenja ustavnih prava. Negdje je izvršena samo formalno, dok su u stvarnosti bivši komunistički kadrovi zadržali svoju vlast i privilegije, odnosno transformirali se u novu post-komunističku društvenu elitu.

V. također
----------

* Dekomunizacija
Kvadrupol je sustav dvaju dipola (magneta) na maloj udaljenosti.
**Kvadrupol** (lat. u složenicama *quadru*-: četvero-, prema *quattuor*: četiri + -pol) je sustav dvaju dipola na maloj udaljenosti i time u jakom međudjelovanju (interakciji), zbog čega je njegovo djelovanje na okolinu bitno drugačije od djelovanja dvaju dipola. Postoje magnetski i električni kvadrupoli. Općenito, niz pravilno razmještenih dipola može činiti multipol, pa je kvadrupol prvi član niza iza dipola. Proučavanje svojstava kvadrupola i općenito multipola važno je u teoriji elektromagnetskog zračenja, dok se kvadrupolni raspored elektroda rabi na primjer kao maseni filtar snopa iona ili kao elektrostatska leća, a kvadrupolni raspored magneta kao magnetska leća.

Slike
-----

* Zavojnice koje tvore magnetsko polje kvadrupola.Zavojnice koje tvore magnetsko polje kvadrupola.
* Elektromagneti kvadrupola se koriste spremnici čestica (prsten) kod Australskog sinkrotrona.Elektromagneti kvadrupola se koriste spremnici čestica (prsten) kod Australskog sinkrotrona.
* Elektromagneti kvadrupola (plavi), okružuju linearni akcelerator (linac) Australskog sinkrotrona, a koriste se za fokusiranje (žarište) snopa elektrona.Elektromagneti kvadrupola (plavi), okružuju linearni akcelerator (linac) Australskog sinkrotrona, a koriste se za fokusiranje (žarište) snopa elektrona.

Izvori
------

1. ↑   **kvadrupol**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
**Frankokanađani**, ili **Francuski Kanađani**, naziv je za stanovnike Kanade kojima je francuski jezik maternji, odnosno koji porijeklo vode od drevnih francuskih kolonista.

Danas se oko 31 % stanovnika Kanade smatra Frankokanađanima, a oko 25 % od njih vodi porijeklo.

Oko 6 miliona Frankokanađana čini većinu u provinciji Kvebek, a oko 1 milion ih je rasprostranjeno u drugim dijelovima Kanade.

Frankokanađani su svoje prisustvo u Sjevernoj Americi započeli osnivanjem naselja Port Royal godine 1605. Francuska vlast nad Kanadom je završila porazom u sedmogodišnjem ratu godine 1763, ali su francuski kolonisti postali britanskim podanicima i s vremenom uspjeli ne samo očuvati vlastiti kulturni identitet, nego postati i važan politički faktor Kanade. U tome je važnu ulogu imala Rimokatolička crkva, pa su sve donedavno Frankokanađani po svojim stavovima bili daleko konzervativniji ne samo od Anglokanađana, nego i Francuza u matičnoj domovini.

Povezano
--------

* Canuck

***Frankokanađani*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85051781
* NKC: ph496684

 |
Maurska konjica pod Lusijem Kvijetom se bori protiv Dačana. Detalj sa Trajanova stupa.
**Lusije Kvijet** (*Lusius Quietus*, ? – 118) bio je rimski vojskovođa u službi cara Trajana. Rodio se kao berberski princ u Mauretaniji, odnosno sin berberskog poglavice koji je Rimljanima pomogao da 40. osvoje Mauretaniju Tingitanu u današnjem Maroku. Za to je Kvijetova porodica, uključujući i samog Kvijeta, nagrađena rimskim državljanstvom. Kvijet je vojnu karijeru započeo kao konjički komandant pod carem Domicijanom te dobio status viteza, ali je poslije smijenjen zbog neposluha. Kvijetova karijera je oživljena pod Trajanom, koji ga je stavio na čelo berberske pomoćne konjice prilikom pohoda na Daciju. Kvijet se tamo istakao svojom vojnom sposobnošću, a za zasluge u Trajanovoj pobjedi je nagrađen mjestom senatora. Kvijet je 113. pratio Trajana na njegovom velikom pohodu na Partsko Carstvo; tamo se istakao osvajanjem Nisibisa, Edese te gušenjem pobuna u pozadini Trajanove vojske koja je napredovala u Mezopotamiji. Nakon toga je imenovan za guvernera Judeje koju je u to vrijeme pogodio veliki ustanak Jevreja; Kvijet je opsjeo i zauzeo ustaničko središte Lidu (današnji Lod), te potom brutalno, ali metodički pacificirao zemlju. Ustanak je upravo po njemu, odnosno po iskvarenom grčkoj verziji njegovog imena, nazvan *Kitosovim ratom*. Godine 118. je umro nasilnom smrću; dio historičara špekulira kako je likvidiran po naređenju novog cara Hadrijana koji nije imao povjerenja u kadar prethodnog cara.

Izvori
------



|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 290677952
* SUDOC: 164376089

 |
**Kontinentalni keltski jezici** (engleski: *Continental Celtic languages*) je kolektivni izraz za sve keltske jezike koji su govorili na evropskom kontinentu u željezno doba. Svi oni su izumrli u prvim vijekovima nove ere, tako da se ni danas ne zna njihov točan broj, ni razlike među njima.

Zna se da su se razlikovali su se od Otočkih keltskih jezika koji su se govorili po Britaniji i Irskoj.

Karakteristike i geografska rasprostranjenost
---------------------------------------------

Sa sigurnošću se mogu identificirati samo tri različita jezika; 

* Keltiberski (Španjolska),
* Lepontski (Sjeverna Italija) i
* Galski (Francuska, Sjeverna Italija).

Postoje arheološki i nešto malo onomastičkih dokaza da se keltski govorio na puno širem prostoru, od Britanskih otoka. Negdje nakon 500. pne. govornici keltskog živjeli su u današnjoj Španjolskoj i Portugalu, Francuskoj, Belgiji, južnim dijelovima Nizozemske i Njemačke, južnoj Poljskoj, Švicarskoj, Austriji, Sjevernoj Italiji, Češkoj, Mađarskoj, sjevernoj Hrvatskoj i Srbiji, Balkanu i sjevernoj Grčkoj.

Za cisalpinski galski, koji se govorio po Sjevernoj Italiji, danas se misli da je bio samo dijalekt galskog koji se govorio u Galiji. Isto vrijedi i za norijski koji se govorio po Centralnoj i istočnoj Evropi.

U Keltskoj enklavi Galatiji u Maloj Aziji - se razvio i govorio galatski, za kog se nemože precizno odrediti dali je bio jezik ili dijalekt.

Preživjeli arheološki ostaci sastoje se od natpisa na kamenu, olovu i keramici, ispisani su latinicom ili grčkim alfabetom. Neki su posvećeni bogovima i boginjama, drugi ljubavnim izjavama, a ima i magijskih. 
Oni su pronađeni samo po Galiji i u Sjevernoj Italiji, ali je njihovo tumačenje u većini slučajeva upitno.
Tako da se najveći dio dokaza za postojanje kontinentalnih keltskih jezika sastoji se od imena ličnosti, plemena i naselja zabilježenih od grčkih i latinskih pisaca.

*Kontinentalni keltski* je vrlo brzo izumro u istočnoj Evropi, ali ne i najudaljenijoj enklavi u Maloj Aziji - Galatiji. Dokaz za to je je Pavlova Poslanica Galaćanima upućena ljudima, čija kultura već bila pod utjecajem Grčke, ali koji su još i tad vjerojatno zadržali nešto od svoje kulture. O tome svjedoče klasični autori, koji su dokumentirali mnoštvo imena toponima, čiji su keltski izvori jasni. Tako znamo da su svoje najveće sveto mjesto zvali - **Drunemeton**, što je značilo dru=hrast, nemeton=svetište.

U svojim komentarima na Pavlovu Poslanicu sv. Jeronim (umro 419./420.) navodi da Galati i dalje govore gotovo istim jezikom kao i Kelti kod Triera. Kako se zna da je on boravio u oba kraja, njegov se komentar ne može odbaciti, ali ni uzeti kao apsolutni dokaz, jer on zapravo nije poznavao keltski. Po svemu sudeći historija *kontinentalnog keltskog* završila je kad je počeo razvoj Otočkih keltskih jezika.

Vanjske veze
------------

* *Continental Celtic* Arhivirano 2017-02-13 na Wayback Machine-u (`en`)

| * p
* r
* u
Keltski jezici |
| --- |
| Kontinentalni keltski | 
* galski †

 |
| Gelski | 
* irski
* starovelški †
* manski
* škotski

 |
| Britonski | 
* bretonski
* kornijski
* britonski †
* kumbrijski †
* staroirski †
* piktski †
* velški

 |
| † Izumrli jezici |
**Protureformacija** ili pokret tzv. Katoličke obnove nastala je kao odgovor Katoličke Crkve na Lutherov protestantizam. 

Papa Pavao III. (1534.-1549.) započeo je Tridentski koncil (1545.-1563.), skup kardinala koji je trebao provesti reformu ustanova (ne doktrine). Između ostaloga, trebalo je riješiti probleme pokvarenih biskupa i svećenika, plaćenih oprosta i drugih novčanih zlouptreba. Sabor je nedvosmisleno odbacio konkretne protestantske stavove i zadržao temeljnu strukturu srednjovjekovne Crkve, njezin sistem sakramenata, vjerske redove i doktrinu. Odbacio je svaki kompromis s protestantima i ponovio temeljne postavke rimokatoličanstva. Koncil je jasno stao iza dogme spasenja kroz vjeru i dobra djela. Potvrđen je i sakrament pretvaranja hljeba i vina u tijelo i krv Kristovu, kao i Sedam sakramenata. Jasno su potvrđeni i katolički običaji protiv kojih su reformatori najviše grmjeli: oprost grijeha, hodočašće, obožavanje svetaca i relikvija, kao i obožavanje Marije.

Sabor se nakon dugih rasprava dogovorio oko sljedećih glavnih smjernica za ono što će poslije postati poznato kao protureformacija:

1. Crkveno tumačenje Biblije je konačno. Svaki kršćanin koji želi nametnuti vlastito tumačenje je heretik.
2. Kršćanima za spasenje trebaju vjera i dobra djela. Nije dovoljna samo vjera, kako je tvrdio Luther.
3. Biblija i Crkva su jednako snažne instance za usmjeravanje kršćanskog života.
4. Oprost je valjan izraz vjere. (Ali prodaja oprosta je zabranjena.)

***Kontrareformacija*** na Wikimedijinoj ostavi
| Osobni podaci |
| --- |
| IME | Khasekhemwy |
| ALTERNATIVNA IMENA | Khasekhemui |
| KRATAK OPIS |  |
| DATUM ROĐENJA | {{{Datum rođenja}}} |
| MJESTO ROĐENJA | Drevni Egipat |
| VRIJEME SMRTI |  |
| MJESTO SMRTI | Drevni Egipat |

**Kasekemui** (? - 2686. pne.) je bio peti i posljednji faraon druge egipatske dinastije. Bio je muž Nimaetap i otac Džozera. 

Kasekemui se obično navodi kao nasljednik Seth-Peribsena, iako neki egiptolozi vjeruju da je drugi faraon po imenu *Khasekhem*, vladao između njih. Većina, međutim, drži da su Khasekhem i Khasekhemwy, u stvari, jedna te ista osoba [1]. Khasekhem je možda promijenio svoje ime u Khasekhemwy nakon što je ponovno ujedinio Gornji i Donji Egipat nakon građanskog rata između sljedbenika boga Horusa i Seta. Drugi vjeruju da je porazio vladajućeg kralja, Seth-Peribsena nakon što se vratio u Egipat poslije pobune u Nubiji. U svakom slučaju je završio međusobne ratove Druge dinastije i ponovno ujedinio Egipat.

Kasekemui je poseban u egipatskoj povijesti zbog toga što je imao i simbole Horusa i simbole Seta na svom serekhu. Neki egiptolozi vjeruju da je to bio pokušaj da pomiri dvije zaraćene frakcije; ali nakon njegove smrti, Set je trajno izbačen iz serekha. Neki egiptolozi vjeruju da je on, a ne Narmer ili Menes, bio prvi faraon čija se vlast uistinu prostirala cijelim Egiptom.

Sagradio je tvrđave kod Nekhena i kod Abydosa (danas poznat kao Shunet ez Zebib) te je sagrađen u nekropoli kod Umm el-Qa'aba. Prema studiji koju je Toby Wilkinson napravio na Kamenu od Palerma u *Royal Annals of Ancient Egypt*, taj njemu vremenski blizak dokument Khasekhemwyju pripisuje vladavinu od 17.5 ili skoro 18 punih godina.

Literatura
----------

Toby Wilkinson, Royal Annals of Ancient Egypt: The Palermo Stone and Its Associated Fragments, (Kegan Paul International), 2000.

Bilješke
--------

1. ↑   Kralj Khasekhem

***Kasekemui*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kuźnia Raciborska** (njemački: *Ratiborhammer*) je grad od 5,230 stanovnika na jugu Poljske u Šleskom vojvodstvu.
kovačnica

Geografske karakteristike
-------------------------

Kuźnia Raciborska leži duž rijeke Rude, nedaleko od njena ušća u Odru, udaljena svega 16 km sjeveroistočno od Racibórza.

Historija
---------

*Kuźnia Raciborska* što prevedeno sa poljskog znači *Raciborska kovačnica*, je doista nastala uz livnice i kovačnice nedalekog Racibórza koje su intenzivno radile od 17 sve do 19. vijeka. Uz njih je 1611. izgrađeno radničko naselje za radnike - **Nieślepów** kom je ime germanizirano u *Ratiborhammer* nakon 1742. kad je podpao pod Kraljevinu Prusku.
Naselje je počelo napredovati otkad je u 19. vijeku podignuta tvornica mašina, koja se kasnije specijalizirala za alatne mašine.

Za vrijeme Drugog svjetskog rata u Ratiborhammeru je djelovalo 4 radna logora sa 5 odjela u kojima su smještavani bitanski zarobljenici i jedan za zarobljenike Crvene armije.
Nakon rata od 1945. Ratiborhammer (sada Kuźnia Raciborska) pripada Narodnoj Republici Poljskoj.
Kuźnia Raciborska je gradska prava dobila tek 1967.

Privreda
--------

Današnji Kuźnia Raciborska je industrijski grad poznat po tvornici alatnih mašina *Rafamet*, tvornici hrane, betonskih elemenata i pilani.

Pobratimski gradovi
-------------------

Kuźnia Raciborska ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima; 

* Njemačka Kelheim, Njemačka
* Češka Odry, Češka

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „Kuźnia Raciborska" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 8.07. 2021.
2. 1 2 3 4 5  „*Kuźnia Raciborska*" (engleski). City population. Pristupljeno 8.07. 2021.
3. ↑   „Położenie" (poljski). Gmina Kuźnia Raciborska. Pristupljeno 8.07. 2021.
4. ↑  „*Miasta partnerskie*" (poljski). Gmina Kuźnia Raciborska. Pristupljeno 8.07.2021.

Vanjske veze
------------

***Kuźnia Raciborska*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gmina Kuźnia Raciborska* (službene stranice) (`pl`)
**Gebre Krestos** (giz ገብረ ክሪስቶስ, "Kristov sluga") bio je vrlo kratkotrajni etiopski car (neguš negasti) svega tri mjeseca 18. mart 1832 - 8. jun 1832, u nesretnom mračnom periodu zvanom Zemene Mesafint (Doba prinčeva).

Biografija
----------

Gebre Krestos je bio sin Gebre Mesaja, navodnog potomka mlađeg sina cara Fasilidesa. Njegovog brata Sahle Dengela instalirao je za cara 1832, moćni Ras Ali II član vladarske obitelji iz plemena Oromo iz okruga Jedžu, i paraktički koristio Sahle Dengela kao svoju marionetu.
No ubrzo su njegovi svećenici posumnjali u vjersku ispravnost Sahle Dengela, i uvjerili njegova patrona *Ras Alija II* da ga mora maknuti. *Ras Ali II*, poslušao je njihov savjet, te poslao Sahle Dengela u progonstvo u Zengaj. Istovremeno je vratio njegovog brata Gebre Krestosa iz progonstva na otoku Mitraha (Jezero Tana) i postavio za cara ( neguš negastija).

No Gebre Krestos je umro nakon svega tri mjeseca, te je pokopan je u manastiru Tekle Hajmanot u Adababaju. 
Istraživač etiopske historije Wallis Budge, navodi da neki izvori navode da je Gebre Krestos izgleda bio otrovan.

Nakon nekoliko mjeseci interegnuma, *Ras Ali II* ponovno je vratio Sahle Dengela na etiopski carski tron u oktobru 1832.

Izvori
------

1. ↑  H. Weld Blundell: *The Royal chronicle of Abyssinia, 1769-1840* (Cambridge: University Press, 1922), str. 489
2. ↑  E. A. Wallis Budge: A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia (Oosterhout, the Netherlands: Anthropological Publications) (1970. / 1928.) str.481}}

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Jasu IV Etiopski** | **Etiopski car(18. mart 1832- 8. jun 1832)** | Nasljednik:**Sahle Dengel** |
Gledićke planine
**Гледићке планине** добиле су име по селу Гледићу, а по народном предању што се са њих далеко гледа. Простиру се у правцу северозапад-југоисток у дужини од 35 km између Лепенице на северу, Груже на западу и Левча на истоку до Западне Мораве на југу. Оне су, после Рудника. највише шумадијске планине. На њима је највиши врх Самар (922 m).
На подручју општине Крагујевац Гледићке планине рашчлањене су речним долинама: Лепенице, Грошничке реке, Ждраљице, Пчеличке и Дуленске реке.

Ове планине богате су шумом, речним токовима, пашњацима, природним лепотама и рудним благом (гипс, барит, пирит, гвожђе, бакар, угаљ).

Види још
--------

* Планине у Србији

Вањски линкови
--------------

* Galerija slika Gledićke planine

| * p
* r
* u
Planine Srbije |
| --- |
| Ostrvske planine | 
Fruška gora • Vršačke planine
 |
| Rodopske planine | 
Dukat • Koćura • Besna Kobila • Vardenik • Čemernik • Ruj-planina • Seličevica • Stalaćka brda • Bukovik • Resavski humovi • Kukavica • Vidojevica • Jastrebac • Juhor • Crni vrh • Azanjske planine
 |
| Karpatsko-balkanske planine | 

|  |  |
| --- | --- |
| Karpatske planine | 
Homoljske planine • Beljanica • Kučaj • Miroč • Deli Jovan
 |
| Balkanske planine | 
Rtanj • Ozren • Devica • Suva planina • Stara planina
 |

 |
| Prokletijske planine | 
Prokletije • Hajla • Komovi • Žljeb • Visitor • Mokra planina • Mokra gora
 |
| Šarske planine | 
Šar-planina • Koritnik • Paštrik • Junička planina
 |
| Starovlaško-raške planine | 
Zvijezda • Tara • Zlatibor • Čemerno • Giljeva • Zlatar • Javor • Golija • Rogazno • Jelica
 |
| Kopaoničke planine | 
Kopaonik • Željin • Goč • Stolovi
 |
| Šumadijske planine | 
Avala • Kosmaj • Suvobor • Bukulja • Venačac • Rudnik • Vujan • Kotlenik • Gledićke planine
 |
| Rudne i flišne planine | 

|  |  |
| --- | --- |
| Rudne planine | 
Gučevo • Boranja • Jagodnja • Sokolska planina • Medvednik • Jablanik • Povlen • Maljen • Suvobor • Rajac
 |
| Flišne planine | 
Cer • Vlašić
 |

 |
**Geert Wilders** (Venlo, 6. 9. 1963) je nizozemski političar, osnivač i lider Partije za slobodu (PVV). Wilders je najpoznatiji po svojoj kritici islama, koju mnogi vide kao islamofobiju, posebno u svom filmu "Fitna" (2008). On kaže da se njegova politika zasniva na "judeo-hrišćanskim vrednostima", te da se protivi "islamizaciji Nizozemske." Wilders se zalaže za oporezivanje žena koje nose burke, zabranu muslimanske imigracije, kao i građenja novih džamija. Suđenje Wildersu zbog "iniciranja mržnje i diskriminacije" počelo je u oktobru/listopadu 2010. godine, nakon što je 3 godine ranije, u avgustu/kolovozu 2007, pozvao na zabranu Kurana, upoređujući ga sa Mein Kampfom. Bio mu je zabranjen ulazak na teritoriju Ujedinjenog Kraljevsva Velike Britanije i Severne Irske od 12. 2. do 13. 10.2009.

Vanjske veze
------------

***Geert Wilders*** na Wikimedijinoj ostavi

* Weblog Geertwilders (`nl`)
* Partij voor de Vrijheid (`nl`)
* Biography and writings of Geert Wilders Arhivirano 2011-07-21 na Wayback Machine-u at The Hudson Institute
* Collected news and coverage at *The New York Times*
* Writings about Geert Wilders at The Legal Project
* Djela čiji je autor ili tema Geert Wilders u bibliotekama (WorldCat katalog)
* 'Who is Geert Wilders?'  Discussion on Press TV, 18 February 2010
* Free Speech Summit Arhivirano 2011-04-15 na Wayback Machine-u at The Florida Security Council, May 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 83462851
* LCCN: n2007204472
* ISNI: 0000 0000 5833 8240
* GND: 137377525
* SUDOC: 201434342
* BNF: cb16274772j (podaci)
* CONOR.SI: 203254627

 |
**Londonska škola ekonomije i političkih nauka** (engleski: ) je javni istraživački univerzitet u Londonu koji je sastavni dio federiranoga Univerziteta u Londonu. Škola je šire poznata pod skraćenim engleskim nazivom **LSE**. Škola je osnovana 1895. godine od strane članova Fabijanskog društva Sidney Webb, Beatrice Webb i George Bernard Shaw. Škola se federiranome Univerzitetu u Londonu 1900. godine kao njegov Ekonomski fakultet, dok je akademske titule počeo da dodjeljuje 1902. godine. Unatoč tome što u nazivu nosi riječ *"ekonomije"*, LSE organizuje nastavu i istraživana u širem spektru pravnih studija i društvenih nauka u ukupno 26 akademskih odjeljenja i instituta. Istraživanja i predavanja uključuju i domen matematike, statistike, medija, društvene geografije, javnih poslova i međunarodne istorije. Škola je prepoznata kao jedna od vodećih univerziteta za društvene nauke u svijetu.

LSE je lociran u centralnom Londonu, u blizini ruba Covent Gardena i Holborna. Taj je dio grada poznat pod istorijskim nazivom Clare Market. Školu pohađa oko 10.600 studenata i nešto više od 3.000 zaposlenika i ukupan mu je prihod oko 299,6 miliona funti u akademskoj godini 2014/15, od čega je 27,1 miliona funti došlo u obliku istraživačkih potpora. Na LSE-ju je pristuno 150 nacionalnosti među studentskim tijelom i škola ima najveći postotak stranih studenata (njih 70 %) od svih britanskih univerziteta i na 2. je mjestu na svijetu po udjelu stranih studenata. Škola je dio takozvanog akademskog zlatnog trougla koji čine institucije sa vrlo intenzivnim istraživačkim radom.

LSE je konstantno rangiran među najboljim univerzitetima u Britaniji i na svijetu. Škola ima najviši postotak vodećih istraživanja u svijetu u odnosu na sve univerzitete u zemlji prema podacima iz 2008. godine. Škola se nalazi među najselektivnijim univerzitetima na svijetu i ima najnižu stopu primljenh kandidate za studije u odnosu na sve univerzitete u Britaniji. LSE je obrazovao mnoge istaknute alumne uključujući nekoliko Nobelovih laureata i mnogo stranih državnih poglavara.

Izvori
------

1. ↑  „Financial Statements for the Year to 31 July 2015" (PDF). London School of Economics. str. 22. Arhivirano iz originala na datum 2016-12-24. Pristupljeno 2015-12-22.
2. ↑  „Lord Myners appointed LSE Chair of Governors". London School of Economics.
3. ↑  „LSE Shop". Shop.edirectory.co.uk. Arhivirano iz originala na datum 2009-01-31. Pristupljeno 19 December 2013.

Vanjske veze
------------

***Londonska škola ekonomije i političkih nauka*** na Wikimedijinoj ostavi

* London School of Economics and Political Science
* LSE studenstka unija
* LSE studentski list

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 124127252
* LCCN: n80038497
* ISNI: 0000 0004 5903 3130
* GND: 7669-7
* SELIBR: 67828
* SUDOC: 032150547
* BNF: cb12258706r (podaci)
* BIBSYS: 90335080
* NLA: 35311778
* NDL: 01165845
* NKC: ko2003186515
* NSK: 000391136

 |
**Gedeon** (svetovno *Đorđe Petrović*; Sombor, 12. novembar 1770 — Novi Sad, 10. novembar 1832) je bio episkop Srpske pravoslavne crkve.

Svetovni život
--------------

Episkop Gedeon rođen je kao Đorđe Petrović u Somboru 12. novembra 1770. godine. U Somboru završio jeo osnovnu (gramatikalnu) školu, u Segedinu je pohađao humanitarne nauke, a u Pečuju filozofiju. Pošto je dve godine proveo u Somboru kao kancelista, otišao je u Peštu, gde je završio pravo. Karlovačku bogosloviju završio je u Karlovcima. Uveden je u čin đakona 30. jula 1798. godine, 6. avgusta iste godine proizveden za protođakona, a 8. septembra za arhiđakona. U čin prezvitera rukopoložen je 27. decembra 1799. godine.

Monaški život
-------------

Monaški čin primio je je u manastiru Krušedolu 30. januara 1800. od arhimandrita koviljskog Jovana (Rajića), primivši ime *Gedeon*. Za protosinđela proizveden je iste godine na Blagovesti, a 4. maja 1801. godine ga je mitropolit Stefan (Stratimirović) proizveo za arhimandrita manastira Krušedola. Do izbora za episkopa bio je učitelj Bogoslovskog zavoda u Karlovcima. 

### Episkopsko zvanje

Posle smrti episkopa bačkog Jovana 1805. godine, postao je administrator eparhije, a na Vidovdan 1807. godine posvećen je za episkopa bačkog. Zaslugom episkopa Gedeona je Sava Vuković osnovao u Novom Sadu srpsku gimnaziju. Episkop Gedeon se postarao da dobri profesori budu postavljeni u novoosnovanoj gimnaziji. Godine 1826. osnovao je zadužbinu za svešteničke udovice i svešteničku siročad Eparhije bačke.

Umro je u Novom Sadu 10. novembra 1832. godine i sahranjen u Novosadskoj Sabornoj crkvi.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica Eparhije bačke

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Jovan (Jovanović)** | **Episkop bački1807 — 1832.** | Nasljednik:**Stefan (Stanković)** |
**Kineski hrčci** (*Cricetulus griseus*) su porijeklom iz pustinja Mongolije i sjeverne Kine. Ove životinje su ranije često, naročito u Kini, bile korištene za medicinska istraživanja. U nekim državama SADa, primjerice u Kaliforniji, smatra ih se štetočinama, pa za njihovo držanje, uzgoj i prodaju treba imati posebnu dozvolu. 

Kineski hrčci su jako čiste životinje i mnogo vremena provode čisteći i uređujući svoju dlaku. Ženka nosi 18-22 dana i ima 4 - 8 mladih, a ponekad čak 14. Ženka nakon okota hrani mlade još 3-4 tjedna. 10 dana nakon okota mladi progledaju, te počnu dobivati dlaku, a nakon 2 mjeseca postaju spolno zreli. Kao mladi, kineski hrčci su malo nervozne životinje, no kad odrastu, dolazi do izražaja njihov smiren i umiljat karakter, pa su vrlo omiljeni kućni ljubimci.

* Veličina: 8 - 10cm
* Težina: Mladog hrčka: 2 - 3 grama, odraslog hrčka: 50 - 75 grama
* Period trudnoće: 18 - 21 dan
* Životni vijek: 2 - 3 godine
* Broj prstiju na: prednjim nogama: 5(palac se skoro ne vidi) na zadnjim 5
* Hrana: u pet shopu možete kupiti gotovu hranu za vašeg hrčka.