**Radič Sanković** (umro 1404. god) bio je bosanski vlastelin iz roda Sankovića, vojvoda rusaga bosanskog u Kraljevini Bosni u vrijeme Stjepana Dabiše, Jelene Grube i Stjepana Ostoje. Bio je i oblasni gospodar na području današnjeg Nevesinja, Humske zemlje, Popova polja i Primorja između Dubrovnika i Stona nakon pripajanja te oblasti srednjovjekovnoj Bosni 1377. god. Radič je imao i funkciju kaštelana u Konavlima i Sutorini.

Bio je sin Sanka Miltenovića, a imao je i braću: Beljaka, Budelju, Sančina i sestru Draganu. On i Vlatko Vuković 1388. god. predvodili su bosansku vojsku protiv Osmanlija kod Bileća.

U trenutku kad je kralj Tvrtko I bio na vrhuncu ekspanzije i uživao veliki ugled među balkanskim vladarima, Dubrovčani su održavali izrazito dobre odnose sa susjednom vlastelom Sankovićima. Dodijelili su im kuću u gradu u vrijednosti od 400 dukata i dozvolili uvoz namirnica bez plaćanja carine, izuzimajući vino. Čim su saznali da je kralj Tvrtko naprasno umro, stupili su u kontakt sa Sankovićima, sa namjerom kupovine Konavoske župe, prije nego što se prilike u Bosni stabiliziraju.

Prodaja Konavla 1391.
---------------------

Pregovori su brzo i uspješno okončani jer su župan Bjeljak i vojvoda Radič 15. aprila donijeli odluku o ustupanju dijela svojih posjeda Dubrovčanima. U ugovoru se navodi:

* Sankovići će ustupiti Dubrovčanima Župu Konavosku zajedno s Donjom Gorom i tvrđavom Soko na njoj i Vitaljinu
* precizno definirane granice
* ako se neko od stanovnika Konavala i Vitaljine ne bi htio podvrgnuti gospotstvu dubrovačkom, Sankovići će ih progoniti i silom vratiti.
* Sankovići će braniti ustupljena mjesta od onih koji pokušaju osporiti ugovor
* Do prodaje je došlo jer je Cavtat (Epidaurum) mjesto iz kojeg su se stari Dubrovčani iselili i podigli u blizini novi grad (Dubrovnik), nakon čega su raška i humska gospoda uzurpirala prostor konavoske župe. Time su Sankovići vratili ono što je nekad davno bilo dubrovačko.
* Dubrovnik će isplaćivati godišnji dohodak od 1000 dukata.

Vojvoda Radič Sanković sa svojom ženom Goislavom izdao je povelju sa sličnim sadržajem Dubrovčanima 15. maja 1391. u svojim dvorima u Zaboranima kod Nevesinja. Tom poveljom, uz izrečeno u ugovoru, podaruje Dubrovčanima još i slobodu trgovanja. 

Obe navedene povelje najbolje svjedoče kako su se samovoljno i samostalno ponašali braća Sankovići. Radič je u svojstvu vlastelina preuzeo ingerencije vladara, potvrdivši i sve dosadašnje bosanske povelje Dubrovniku. Posebno je upadljivo što su Sankovići u obe povelje, upotrebljavali vosak crvene boje prilikom pečaćenja, što je bilo rezervirana isključivo za krunisane suverene.

Kralj Dabiša i bosanski Stanak (skupština vlastele) reagirali su vrlo oštro i poslali kneza Pavla Radinović i vojvodu Vlatka Vukovića koji su s vojskom ušli u Konavle i izbacili braću Sankoviće. Vojvodu Radiča su zarobili i ostao je kod Kosača u zatvoru do 1398. god, dok se župan Bjeljak prestaje spominjati u izvorima.

Prodaja Primorja 1399.
----------------------

U doba kralja Ostoja, 1398. god. Radič je vraćen u porodični posjed, osim u Konavlima. Te godine mu je umrla i žena, pa se oženio drugi put. U početku pregovora oko prodaje Primorja Dubrovniku, kao posrednik je aktivno učestvovao jer su se njegovi posjedi naslanjali na Primorje. Ostoja je poslao krajem maja 1398. godine Dubrovčanima direktnu ponudu o prodaji Primorja.

Umjesto vojvode Radiča Sankovića, koji je uživao podršku kralja Ostoje, u nastavku pregovora Dubrovčani su angažirali Hrvoja Vukčića Hrvatinića, najsnažnijeg bosanskog plemića na prelasku iz XIV u XV stoljeće. Nakon finalizacije pregovora, kralj je izdao povelju sredinom januara 1399. godine, dok je boravio s vojskom u Lišnici u Usori. 

Naknada za darovano zemljište se ne spominje izričito u povelji. Kralj Ostoja imenovan je dubrovačkim vlastelinom. Dobio je kuću vrijednu 1.500 dukata i jednu parcelu na kupljenom zemljištu. Sve što je dobio kralj dobio je i vojvoda Hrvoja Vukčić.

Dubrovčani su nakon višemjesečnih pregovora i sa Radičem Sankovićem pronašli zajednički jezik. Krajem augusta primljen je u Veliko vijeće, čime je i on, nakon Ostoje i Hrvoja, postao njihov plemić. Bilo je to pola stoljeća nakon što je njegov otac Sanko Miltenović dobio pravo dubrovačkog građanstva.

Vojskovođa kraljevske vojske
----------------------------

Radič je učestvovao u Bosansko-dubrovačkom ratu 1403-1404, predvodeći napade na Dubrovčane u ime kralja Ostoje. U promjenama oko svrgavanja kralja Ostoje 1404. god, Sandalj Hranić ga je zarobio i ponovo poslao u zatvor. Postoji predpostavka i da ga je oslijepio, prije nego što je umro 1404. god. Njegove posjede od Nevesinja na sjeveru do jadranske obale preuzeo je vojvoda Sandalj Hranić Kosača.

Literatura
----------

* Gregor Čremošnik - Prodaja bosanskog primorja Dubrovniku god. 1399. i kralj Ostoja, Glasnik Zemaljskog muzeja

knj. XL, Sarajevo, 1928, 109-110.

* Aranđel Smiljanić - Povelja vojvode Radiča Sankovića Dubrovčanima 1391, maj 15, Zaborani, 2008.
* Siniša Mišić - Povelja Beljaka i Radića Sankovića Dubrovniku, 15. april. 1391.
* Vinko Foretić - Povijest Dubrovnika do 1808. I, Zagreb, 1980.
* Pavao Živković - Ustupanje Konavala Dubrovčanima, Konavle u prošlosti, sadašnjosti i budućnosi I, Dubrovnik, 1998,
* Pavao Živković - Učešće bosanske vlastele u diobi Konavala, Prilozi Instituta za istoriju u Sarajevu 16/15, 1979
* Pavao Živković - Bosanski srednjovjekovni plemićki rod Radanovića-Mikojevića-Tezalovića-Ozrisaljića(Kopijevića)
* Radoslav Grujića - Konavli pod raznim gospodarima od XII-XV veka),

Izvori
------

1. 1 2  „Paula Kaulić: ŠIRENJE DUBROVAČKE REPUBLIKE NA PROSTOR KONAVALA". *Sveučilište u Zadru, Zadar 1961.*. Pristupljeno 9. 2. 2023.
2. 1 2 3  „Adis Zulić: Uspješni i neuspješni pokušaji širenja Dubrovnika na bosanske teritorije". *Univerzitet u Sarajevu – Institut za historiju, Sarajevo 2019.*. Pristupljeno 9. 11. 2023.
3. ↑  „Desanka Kovačević: Trgovina u srednjovjekovnoj Bosni". *ND NRBIH, DJELA, KNJIGA XVIII, ODJELJENJE ISTORIJSKO-FILOLOSKIH NAUKA, KNJIGA 13. SARAJEVO 1961.*. Pristupljeno 9. 2. 2023.
4. ↑  „Nekropola Biskup". *Komisija za nacionalne spomenike*. Pristupljeno 13. 12. 2016.
5. ↑  „Amer Maslo: Slavni i velmožni gospodin knez Pavle Radinović - Završni magistarski rad". *UNIVERZITET U SARAJEVU -FILOZOFSKI FAKULTET -ODSJEK ZA HISTORIJU Sarajevo, 2018.*. Pristupljeno 9. 11. 2023.

|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |