recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Siniša Linić** (Rijeka, 23. kolovoza 1982.), hrvatski nogometaš

Rođeni Grobničanin, sa karijerom je započeo u Rijeci. Tamo igra prvo do posudbe u NK Orijent do drugog dijela 2002. kada započinje svoj 5 godina dug put kroz redove Rijeke. Već prve prave sezone u Rijeci uspio je sakupiti manju minutažu da bi od sezone 2003./04. postao dio prve momčadi, izmjenjujući se na pozicijama unutar veznog reda. 2006. dobiva poziv nacionalnog izbornika Zlatka Kranjčara za nastup na novogodišnjem turniru Carlsberg Cupu. Nastupio je cijelu utakmicu protiv reprezentacije Hong Konga (4:0). Prije toga nastupao je rijetko za U-21 i U-19 reprezentaciju.

Nakon uspješnih sezona 2004./05. i 2005./06. u kojima završava pri vrhu lige i osvaja dva kupa, slijedi slabija godina nakon koje posvađan sa predsjednikom Ježićem napušta klub. Novi trener Zlatko Dalić htio ga je zadržati kao budućeg kapetana, no Linić, ogorčen načinom kako se s njim postupalo u rodnom gradu odlučuje prijeći u splitski Hajduk. U Hajduku je igrao relativno često, ali su ga s vremenom iz prve postave istisnuli iskusni Andrić i Skoko. Iz redova splitskih bilih Linić je otišao u izraelsku Bnei Yehudu za koju je igrao do ljeta 2010. godine a nakon toga preselio u NK Istru 1961, a potom u FC Koper.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 40 | 4 |
| Kup | 12 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 6 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **58** | **4**
 |
| Prijateljske | 26 | 1 |
| ***Sveukupno*** | **84** | **5** |

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
**Hipokaust** od latinskog *hypocaustum*, od grčke sintagme ὑπό (ispod) + ϰαυστός (zapaliti, zagrijati) je drevni rimski sistem centralnog grijanja sa podrumskom peći i dimnjacima (cijevima) za cirkulaciju topline.

Karakteristike
--------------

Hipokaust u rimskoj arhitekturi odnosno građevinarstvu je otvoreni prostor ispod poda koji se grijao toplim plinovima iz podrumske peći. Taj tip grijanja razvili su Rimljani, koji su ga koristili ne samo u vrućim i toplim prostorijama svojih termi, već gotovo univerzalno i po privatnim kućama u sjevernim provincijama.

Ostatci caldariuma iz termi sa hipokaustom
I danas postoje brojni primjeri takvih hipokausta pronađeni po vilama i domovima u rimskim centrima u Njemačkoj i Engleskoj. 
Uobičajeni način bio je sprovesti vrući zrak iz hipokausta kroz jedan vertikalni dimnjak duž zida prostorije koju je trebalo grijati.
Tamo gdje je trebalo prostor više zagrijati, po nekoliko dimnjaka tj. cijevi vodilo bi od hipokausta duž bočnih zidova prostorije.

Tipična konstrukcija podrumskog hipokausta sastojala se od sloja cigala tj. pločica koje su postavljene u nizu kao podloga za pod. To su bili kvadratni stupići dimenzija oko 20 cm razmaknuti oko 61 cm jedan od drugog, pa su ujedno bili nosači gornjih slojeva građevine. Pod iznad toga bio je izrađen od betona (mort) ili velikih kvadratnih ploča, na koje se ljepio mramor ili mozaik.

Izvori
------

1. ↑  „*Hypocaust*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 4. 5. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Hypocaust*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 4. 5. 2018.

Vanjske veze
------------

***Hipokaust*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Hypocaust* ()
*Za ostale upotrebe, v. Čelopek (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 55′ 54" SGŠ, 21° 00′ 48" IGD

**Čelopek** (mak. *Čelopek*) je naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u severozapadnom delu države. Čelopek pripada opštini Brvenica.

Geografski položaj
------------------

Naselje Čelopek je smešteno u severozapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Tetova, naselje je udaljeno 10 km južno.

Čelopek se nalazi u donjem delu istorijske oblasti Polog. Naselje je položeno u istočnom delu Pološkog polja. Zapadno od naselje se pruža polje, dok se ka istoku izdiže Suva gora. Zapadno od sela protiče Vardar. Nadmorska visina naselja je približno 470 metara.

Klima u naselju je umereno kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Čelopek je imao 5.287 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (91%), a u manjini su etnički Makedonci (9%). 

Većinska veroispovest u naselju je islam, a manjinska pravoslavlje. Početkom 20. veka udeo pravoslavnih stanovnika je bio mnogo veći.

Vidi još
--------

* Opština Brvenica
* Spisak sela u republici Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Čelopek (Brvenica)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Opština Brvenica na sajtu ministarstva za lokalnu samoupravu Makedonije Arhivirano 2007-09-30 na Wayback Machine-u (`mk`)

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Brvenica |
| --- |
| **Brvenica** • 
Blace •
Volkovija •
Donje Sedlarce •
Đurđurnica •
Miletino •
Radijovce •
Stenče •
Tenovo •
Čelopek |  |  |
**Dino Mikanović** (Nova Gradiška 7. svibnja 1994.-), trenutni hajdukov nogometaš na mjestu branića. Do susreta s Rijekom na Poljudu u srpnju 2013. odigrao je 9 utakmuica od čega 5 prijateljskih i 4 službene, od toga jednu prvenstveu, jednu za superkup i dvije za kup. Dosada nema postignutih zgoditaka.

Prvi službeni nastup bila je utakmica polufinala za hrvatski kup 10. travnja 2013 protiv Slaven Belupa u Koprivnici, koju je Hajduk dobio s **1:2**. Mikanović ulazi kao zamjena Vukoviću u 81. minuti. Ali golove su i postigli zamjenski igrači Sušić (56') koji je zamijenio Andrijaševića u 31' i Stojanović u drugoj minuti produžetka, koji je zamijenio Plazonića u 21'. 

Sa njim su još nastupili Blažević (branka), Vršajević, Nižić, Lima, Jozinović, Andrijašević, Plazonić, Kouassi, Caktaš, Maglica i Vuković.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 9 | 1 |
| Kup | 4 | 0 |
| Superkup | 1 | 0 |
| Međunarodne | 4 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **18** | **1**
 |
| Prijateljske | 10 | 0 |
| ***Sveukupno*** | **28** | **1** |

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
**Túcume** je arheološko nalazište iz pretkolumbovskih vremena, koje se nalazi na sjeverozapadu Perua u 
Departmanu Lambayeque, 33 km sjeverno od grada Chiclayoa u tropskoj šumi.

Karakteristike i historija
--------------------------

Muzej na lokalitetu
Túcume se počeo graditi prije hiljadu godina kao najvažniji urbani centar svog vremena, podigli su ga domorodci koja danas zovemo Sicán.

Po legendi Túcume je osnovao -  *Naymlap* , mitski junak osnivač dinastije, koji je doplovio sa oceana sa flotom brodova, dvorom, slugama i vojskom i zavladao dolinom La Leche i organizirao moćnu državu. Túcume se sastoji od 26 piramida i desetaka manjih građevina okupljenih oko Cerro la Raya, velikog kamenog brda koje dominira ravnicom.

Iskapanja koja su proveli arheolozi (naročito Alfredo Narváez) otkrila su da su te piramide bile rezidencije zemljoradničke aristokracije koja je vladala dolinom i pretvorila je sistemom kanala vrlo plodnom.

Piramide izgrađene od adobe cigle sastoje se od niza, terasa (katova) i prostorija ukrašenih reljefima i freskama. Kretanje po njima omugućeno je sistemom rampi (za uspon sa jednog nivoa na drugi) i hodnika. Pored prostorija za spavanje, urede i religiju otkrivene su i kuhinje.

### Huaca Larga

Ta piramida kolosalnih dimenzija, rasla je tokom pet stotina godina, od perioda Sicán kulture (1000.), preko Kraljevstva Chimú (1375-1470.) sve do Civilizacije Inka. Kroz generacije i nove vladare, Huaca Larga je rasla u visinu, dužinu i širinu, zatrpavajući stare prostorije, formirajući tako nove etaže sa novim prostorijama, hodnicima i rampama.

U centalnom i najvišem dijelu Huaca Large ističe se građevina iz perioda Carstva Inka (1470.-1532.) nazvana *Hram svetog kamena* (Templo de la Piedra Sagrada). 
Iskapanjem je otkrivena grobnica tukumanskog vladara, odjevenog u karakterističnu odjeću. Alfredo Narváez pretpostavlja da je on bio glavni magistrat toga grada nekoliko godina prije dolaska španjolskih konkvistadora 1532. Pokopan je ispod poda hrama, uz dva muškarca i 19 žena u susjednom ograđenom prostoru. Svi su bili mladi i izgleda da su bili žrtvovani.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Tucume*" (španjolski). Arqueologia del Peru. Pristupljeno 30.08.2023.

Vanjske veze
------------

***Túcume*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Túcume Archaeological Site* ()
Čeljabinsko kazalište
Trag meteorita na nebu iznad Čeljabinska, 15. veljače 2013.
**Čeljabinsk** (ruski **Челябинск** [tɕɪˈlʲæbʲɪnsk]), ruski grad, smješten istočno od gorja Urala. Upravno je središte Čeljabinske oblasti. Zemljopisni mu je položaj od 55°03′N, 61°08′E do 55°19′N, 61°17′E.

Broj stanovnika: 1.078.300 (2002.)

Tvrđava, *Čeljaba*, po kojoj grad nosi ime, je sagrađena na ovom mjestu 1736.; grad je utjelovljen 1781..

Čeljabinsk je jedan od velikih industrijskih središta Ruske federacije. Prevladava teška industrija.

Tijekom drugog svjetskog rata, Staljin je odlučio preseliti mnogo ruske tvorničke proizvodnje, za ju odmaknuti od nadirućih snaga Trećeg Reicha — a Čeljabinsk je bio jedan od tvorničkih gradova izgrađenih poprilično od ničega u to vrijeme.

Gradić je postojao prije ovoga današnjeg grada. Može ga se vidjeti u središtu grada.

Nekoliko iznimno velikih pogona za proizvodnju tenkova T-34 i raketnih lansera Kaćuša je bilo u Čeljabinsku, po čemu je dobio ime "Tenkograd". 

Nuklearna nesreća koja se zbila 1957. u Majaku (to je tvornica za reobradu atomskog goriva) je ozbiljno naškodila pučanstvu, iako ne toliko koliko poznatija Černobilska nesreća.

Od 2004. godine, u gradnji je sustav podzemne željeznice.

Čeljabinski meteorit
--------------------

*Glavni članak: Čeljabinski meteorit*
Na grad je pao meteorit 15. veljače 2013. godine. Dogodila se eksplozija uzrokovana malim asteroidom KEF-2013, koji je uletio u atmosferu i pritom eksplodirao na oko 30 do 50 kilometara visine. Eksplozija je uzrokovala udarni val, koji je nekoliko trenutaka nakon eksplozije razbio prozore po gradu i oštetio oko 3000 građevina. Razbijeno staklo i udarni val ozljedili su oko 1200 osoba koje su pomoć potražile u lokalnim bolnicama.

Zanimljivosti
-------------

Na grbu grada je - deva!

Izvori
------

1. ↑   Preuzeto 16. veljače 2013.

Vanjske poveznice
-----------------

***Čeljabinsk*** na Wikimedijinoj ostavi

* Čeljabinska stranica
* Zemljovid Čeljabinska na MultiMap.com-u
* Satelitska slika Čeljabinska. Obratite pozornost na zagađena područja u sjevernom dijelu (čeličana) i južnom dijelu (Čeljabinska tvornica traktora i elektrana).
**Četverozupka**  (riba balon) je jedna od riba koja se naduje kada joj zapreti opasnost. Živi na većim dubinama (50 – 480 m), a naraste do 2 kg težine i 40 cm duljine. Ženke narastu veće od mužjaka. Ima jake čeljusti iz kojih vire četiri velika zuba, sivkaste je boje sa zelenkastim odsjajem na bokovima, donji dio joj prelazi na žućkaste nijanse. Ima sluzavu i čvrstu kožu, bez ljusaka. Na trbušnom dijelu ima ˝balon˝koji se napuše kada je riba u opasnosti i tako zbunjuje napadača.

Meso ove ribe je otrovno, sadrži jaki otrov Tetrodotoxina, koje sadrže sve vrste iz porodice četverozupki (Tetraodontidae). Usprkos tome meso ove ribe je izrazito cijenjeno u Japanu kao jedne od najskupljih poslastica uopće, gdje je spremaju samo posebno obučeni kuhari (i pored toga u Japanu umire od trovanja ovom ribom oko 200 ljudi godišnje).

Četverozupka je rasprostranjena širom svijeta u toplim i tropskim morima. Hrani se većinom glavonošcima, osobito lignjama .

Izvori
------

1. ↑  (`it`)  Arhivirano 2006-05-15 na Wayback Machine-u (repertorioittico.uniprom.it)
2. ↑  (`sh`)  Arhivirano 2009-07-05 na Archive.is-u (riblje-oko.hr)
3. ↑  (`en`)  (fishbase.org)

Vanjski linkovi
---------------

info.hr/vijesti-
nacional.hr- Arhivirano 2008-08-01 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Kuglakož** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Kuglakož** |
Vodovodna mreža uglavnom obuhvaća podzemni cjevovod.
**Vodovodna mreža** obuhvaća cijevi i pridružene svrsishodne dijelove kojima se voda iz vodospreme razvodi do krajnjih potrošača. Tlocrtni raspored cjevovoda u odnosu na smjer dovoda vode ovisi o veličini naselja, urbanističkom rješenju i topografskim prilikama. Cijevi su okrugla presjeka, od lijevanoga željeza, čelika, betona, armiranoga betona ili polimernih materijala. Izbor vrste materijala za cijevi ovisi o maksimalnom radnom tlaku te o gospodarskim uvjetima i zdravstvenim zahtjevima. Potreban tlak u razvodnom cijevnom vodu uvjetovan je nizom čimbenika, na primjer visinom zgrada, zahtjevima protupožarnih uređaja, a za učinkovito djelovanje mora iznositi najmanje od 2,7 do 4 bara. Osim cijevi, vodovodna mreža obuhvaća i ventile (zasune) za isključivanje pojedinih dijelova mreže radi izmjene ili popravaka, zračne ventile za ispuštanje zraka iz najviših dijelova mreže, hidrante za dobavu većih količina vode prilikom gašenja požara, različite naprave za smanjenje (redukciju) tlaka, tlakomjere ili manometre, označavanje vodostaja i potrošnje u rezervoarima, priključne garniture i registratore potrošnje (kućni vodomjeri); za osiguranje potrebne količine i tlaka vode u visokim zgradama i u naseljima gdje nije visok tlak u vodovodu, izgrađuju se rezervoari na vrhovima kuća ili se postavljaju automatske crpne stanice – hidrofori.

Prema području koje opskrbljuje vodom, vodovodna mreža može biti gradska, industrijska, kućna ili protupožarna. Gradska vodovodna mreža opskrbljuje stambene skupine u gradu ili naselju, a služi za potrebe stanovnika. Industrijska vodovodna mreža posebna je vodovodna (samostalna) mreža za velike industrijske komplekse (željezare, postrojenja kemijske industrije i drugo). Kućna vodovodna mreža instalacija je vodovoda unutar stambenih i javnih zgrada s vodoravnim i okomitim razvodima. Sastoji se od razvodne mreže hladne vode i razvodne mreže tople vode. Protupožarna vodovodna mreža posebna je vodovodna mreža za zaštitu od požara. Protupožarni cjevovodi u naseljima mogu biti potpuno odijeljeni od vodoopskrbnih instalacija, tako da čine posebne vodovode (obično za industrijske i velike vojne komplekse, rafinerije nafte i slično). Isto tako, i u velikim stambenim i javnim objektima protupožarni su cjevovodi odijeljeni. Prema obliku, vodovodna mreža može biti prstenasta i razgranata. Prstenasta vodovodna mreža omogućava cirkulacijsko protjecanje vode kroz sustav. Razgranata vodovodna mreža sastoji se od jednoga glavnoga dovodnog ogranka, iz kojega se odvajaju pojedinačni cjevovodi kao grane prema krajevima.

Izvori
------

1. ↑   **vodovod**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
**Hor Fakan** (arap. , dosl. *uvala dviju ralja*) je ime enklave i lučkog grada Emirata Šardže u Ujedinjenim Arapskim Emiratima. On je sa svojih 45.000 stanovnika drugi po veličini grad u Omanskom zaljevu, odmah do Fudžaire.

Geografija
----------

Enklava Hor Fakan leži sa istočne strane poluotoka Musandam, duž obale Omanskog zaljeva i prema brdovitoj unutrašnjosti, pa presjeca Emirat Fudžairu na dva dijela. Kuriozum je da ima dva vadija, što je prava rijetkost u tom pustinjskom kraju.

Pored granice s Emiratom Fudžairom, koji ga gotovo potpuno okružuje, u malom dijelu na zapadu graniči i s Emiratom Ras al-Kajmom, dok mu je južna granica prilično nedefinirana pa oko nje ima teritorijalnih problema sa Sultanatom Oman.

Historija
---------

Prizor iz grada
Grad leži u prirodnoj uvali (arapski: hor, khawr) i odličnoj luci, zbog tog je tokom srednjeg vijeka bio važan punkt kog su se mnogi htjeli domoći. Uspješno se odhrvao napadima Afonsa od Albukerka, podkralja i guvernera Portugalske Indije, koji ga je opsjedao 1507. godine. U sljedeća dva vijeka za tu luku ratovali su Portugalci, Omanci i Iranci, a na kraju je pripala Omanu. Šeik Šardže, tadašnji nominalni saveznik sultana od Muskata i Omana, iskoristio je sultanovu odsutnost kad je 1832. otišao posjetiti svoje afričke posjede, te zauzeo Hor Fakan i okolicu. 

Plaža u zaljevu Hor
Kad je Velika Britanija, tadašnji protektor zaljevskih emirata, priznala Emirat Fudžairu kao nezavisni politički entitet, veći dio teritorija u tom dijelu pripao je Fudžairi, ali ne i Hor Fakan koji je ostao dio Emirata Šardže.

Između 1964. i 1972. Emirat Šardža dopunjavao je svoje slabe prihode izdavanjem brojnih poštanskih maraka s oznakom Hor Fakana, štampanih isključivo za prodaju filatelistima a ne za poštanski promet.

Privreda
--------

Luka Hor Fakana je jedna od rijetkih prirodnih luka u Ujedinjenim Arapskim Emiratima, i sigurno najbolja u Emiratu Šardži, ali je zbog izolacije (a i zbog političkih razloga), u nju vrlo malo ulagano, jedino što je novo je kontejnerska luka. Investicije i modernizacija su uglavnom ograničene na prijestolnicu Šardžu, koja leži na obali Perzijskog zaljeva. I pored tog zanemarivanja, procijenjeno je da je od stjecanja nezavisnosti Ujedinjenih Arapskih Emirata 1971. Hor Fakan najprometnija luka Emirata Šardže. Ona se specijalizirala za krijumčarenje zlata i luksuznih roba preko Omanskog zaljeva i Arapskog mora do indijskih i pakistanskih luka.

Pored luke, koja donosi najveći prihod, Hor Fakan ima i tvornice cementa i metalnih cijevi, a u novije vrijeme i istraživačku stanicu za ribarstvo.

Izvori
------

1. 1 2  „*UNITED ARAB EMIRATES*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 12. 09. 2012.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Khawr Fakkān*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 09. 2012.
3. ↑  „*Al-Shariqah*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30. 08. 2014.

Vanjske veze
------------

***Hor Fakan*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hor Fakan na portalu Emirata Šardže Arhivirano 2013-01-23 na Wayback Machine-u ()
**WNET**, kanal 13 (sh. *Channel 13*, također poznat i kao **Thirteen**), je nekomercijalna javna televizijska stanica sa sjedištem u New Yorku koja također služi kao matična stanica javne američke TV-mreže PBS. Primarno je licencirana za grad Newark u susjednom New Jerseyu, ali odašiljač joj se nalazi na njujorškom Empire State Buildingu te svojim programom pokriva šire područje New Yorka.

Sa radom je počela 15. maja 1948. godine kao **WATV**, komercijalna stanica u vlasništvu kompanije Atlantic Television, podružnice Bremer Broadcasting Corporation. Dana 6. oktobra 1957. je za 4,5 mil. US$ prodana kompaniji National Telefilm Associates (NTA), specijaliziranoj za distribuciju filmova na televiziji. Dana 29. juna 1961. ju je otkupila neprofitna organizacija Educational Television for the Metropolitan Area (ETMA, doslovno "Obrazovna televizija za metropolitansko područje").

Izvori
------

1. ↑  "WATV Newark begins regular telecasting." *Broadcasting - Telecasting*, May 24, 1948, pg. 50.
2. ↑  WATV advertisement. *Broadcasting - Telecasting*, May 10, 1948, pg. 17.
3. ↑  "WAAT, WATV (TV) sold to NTA for $3.5 million." *Broadcasting*, October 7, 1957, pg. 9.

Vanjske veze
------------

* Official website
* Public Broadcasting Service
* WNET logos and screenshots from the 1950s to the present day Arhivirano 2007-10-19 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 135105634
* LCCN: n80014556
* ISNI: 0000 0004 0632 1294
* GND: 1086237102
* BNF: cb14071133n (podaci)
* NLA: 36212691
* CiNii: DA04699732

 |
**Husein Dej** (arapski: حسين داي) je općina od 40,698 stanovnika na sjeveru Alžira u Pokrajini Alžir.

Geografske karakteristike
-------------------------

Husein Dej leži u Alžirskom zaljevu, udaljen 6 kilometara jugoistočno od centra grada Alžira, pa je danas samo jedan od kvartova alžirske metropole.

Historija
---------

Husein Dej je službeno osnovan za Francuske kolonijalne uprave dekretom od 23. maja 1835. - punopravna općina postao je 1870. a nakon 1959. uključen je u grad Alžira kao njegov 9 arondisman. 
Svoje ime *Husein Dej* duguje posljednjem osmanskom begu (alžirski dej) Huseinu, koji je u sultanovo ime vladao Alžirom. On je u tadašnjoj dalekoj periferiji imao seosku kuću sa vrtom.

Univerzitet Caroubier
Isprva je bio naselje povrtlara i skromnih vila, sa 433 stanovnika, od tog 94 Evropljana.

Kasnije se razvio kao industrijsko predgrađe, širenjem Belouizdada.

U njemu se danas nalazi pivovara (od 1938.), rafinerija, cementara, tvornica papira i puno malih tvornica prehrambene industrije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Hussein Dey, Commune in Algiers*" (engleski). City population. Pristupljeno 8.2. 2020.
2. ↑  „*Hussein Dey (Algérie)*" (francuski). Archives nationales d'outre-mer. Pristupljeno 9.3. 2020.
3. 1 2 3  „*Hussein-Dey*" (francuski). Algéroisement......vôtre. Pristupljeno 9.3. 2020.

Vanjske veze
------------

***Husein Dej (općina)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Hussein Dey (commune)* ()
**Idku** (arapski: إدكو/*Idkū*) je grad od 154,997 stanovnika u Donjem Egiptu u Muhafazi Beheira.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Idku* se nalazi na sjeveru Delte Nila u zaljevu Abu Kir. Grad se rasprostire na pješčanom pojasu, sjeveroistočno od Jezera Idku, koje se proteže duž mediteranske obale u dužinu od nekih 35 km.

Kako se nalazi na trasi obalnog autoputa i željezničke pruge, odlično je povezan sa Aleksandrijom koja je udaljena 42 km jugozapadno i Rašidom (Rossetom) (19 km sjeveroistočno).

Njegov položaj između mora i Jezera omogućio mu je ribarstvo na dva polja.

Historija
---------

LNG terminal
Idku je nikao u grad iz ribarskog sela krajem 19. vijeka, razvojem prehrambene (ljuštionice riže) i tekstilne industrije 
(predionice svile).

Danas je poznat kao Terminal za ukapljeni plin, koji je otpočeo sa radom 2005. On se nalazi 3 km od centra grada na površini od 165 hektara i može preraditi 7,2 milijuna tona zemnog plina.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 25.8. 2020.
2. 1 2 3  „*Idkū, Egypt*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 25.08.2020.
3. ↑  „*Egyptian LNG Project, Idku*" (engleski). NS Energy. Pristupljeno 25.08.2020.

Vanjske veze
------------

* *Idkū, Egypt* ()
*Za ostale upotrebe, v. Rečane.*

  
Koordinate: 42° 21′ 33" SGŠ, 20° 52′ 03" IGD

**Rečane** (alb. ) je naselje u opštini Suva Reka na Kosovu i Metohiji. Atar naselja se nalazi na teritoriji katastarske opštine Rečane površine 679 ha. Godine 1348. srpski car Stefan Dušan je darovao ovo selo svom manastiru Sv. Arhanđela kod Prizrena. Međe koje su tada bile potanko obeležene održale su do danas svoje neizmenjene nazive. Smatra se da je već tada u međama sela bila i crkva Svetog Đorđa - zadužbina nepoznatog vojvode koji je tu sahranjen 1370. godine, kako svedoči nadgrobna ploča u podu crkve. Polovinom XIX veka crkva je bila oronula, polusrušenog kubeta i zapustela. Inoverni meštani pastiri su u njoj zimovali i zatvarali svoje koze, a leti im je služila kao plandište za stoku. Početkom XX veka je delimično obnovljena. U crkvi je sačuvano nešto oko polovine prvobitnog živopisa. Od deset kompozicija iz ciklusa posvećenog patronu crkve - Svetom Đorđu, sačuvano je šest scena, koje imaju veliki ikonografski i kulturni značaj. Prve tri scene su rađene po srpskim prevodima žitija Svetog Đorđa, dok donju zonu zauzimaju likovi pojedinačnih svetitelja i Poklonjenje agnecu u apsidi. Na južnom zidu zapadnog traveja, u nizu stojećih figura, naslikano je pet žena-mučenica, a na zapadnom zidu četiri sveta ratnika. Svi natpisi su na slovenskom jeziku. Živopis je nastao u sedmoj deceniji XIV veka, kao delo dvojice zografa iz Prizrenske slikarske škole. Od 1956. do 1960. godine na crkvi i freskama su izvedeni konzervatorski radovi.

Demografija
-----------

Naselje ima albansku etničku većinu.

Broj stanovnika na popisima:

* popis stanovništva 1948. godine: 363
* popis stanovništva 1953. godine: 421
* popis stanovništva 1961. godine: 524
* popis stanovništva 1971. godine: 706
* popis stanovništva 1981. godine: 896
* popis stanovništva 1991. godine: 1065

Vidi još
--------

* Crkva Svetog Đorđa

| * p
* r
* u
Opština Suva Reka |
| --- |
| Banja • Belanica • Blace • Budakovo • Bukoš • Vranić • Vrševce • Geljance • Gornja Krušica • Grejkovce • Grejčevce • Guncat • Dvorane • Delovce • Dobrodeljane • Donja Krušica • Dubrava • Dulje • Đinovce • Javor • Kostrce • Kravoserija • Ladrovac • Ladrović • Lešane • Lužnica • Mačitevo • Movljane • Mušutište • Neprebište • Nišor • Papaz • Pećane • Popovljane • Raštane • Rečane • Savrovo • Samodraža • Selogražde • Semetište • Senik • Slapužane • Sopina • Stara Vučina • Studenčane • **Suva Reka** • Topličane • Trnje • Tumičina • Čajdrak |
**Šenkovec** je naselje u Općini Brdovcu, Zagrebačka županija. Površina naselja iznosi 0,9 km2. Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 733 stanovnika.

Šenkovec je smješten u zapadnom dijelu općine Brdovec, u pograničnom području. Na Državnoj cesti D225 u susjednom mjestu Harmica nalazi se istoimeni međudržavni granični prijelaz s Republikom Slovenijom. 

Šenkovec se može pohvaliti dugom i plodnom poviješću školstva koja je započeta 1851. godine, kada je brdovečki župnik Pavao Belas utemeljio školu. U Obćoj pučkoj školi u Šenkovcu od 1888. godine radio je Mirko Kovačić jedan od prvih školovanih učitelja fiskulture u Hrvatskoj, koji je ujedno bio utemeljitelj hrvatske nogometne terminologije. 1892./93. godine izgradio je prvo školsko gombalište (igralište) sa spravama na dijelu školskog vrta. Stara školska dvorana Obće pučke škole izgrađena je 1902. godine i danas stoji u središtu Šenkovca, te je radi svoje spomeničke vrijednosti 2007. godine rješenjem Ministarstva kulture Republike Hrvatske proglašena materijalnim kulturnim dobrom. Osnovna škola danas djeluje u novoj školskoj zgradi i od 1981. godine nosi ime Ivana Perkovca. 2009. godini u sklopu škole otvorena je nova školska športska dvorana.

U mjestu aktivno djeluju Udruga umirovljenika, DVD Šenkovec, Udruga Dobričica, NK Sutla, te Kulturno-umjetničko društvo Mihovil Krušlin i Udruga Ivan Perkovac koje uz Osnovnu školu Ivana Perkovca svojim radom pridonose očuvanju kajkavskog donjosutlanskog ikavskog dijalekta koji je 2008. godine rješenjem Ministarstva kulture Republike Hrvatske proglašen nematerijalnim kulturnim dobrom.

Izvori
------

1. ↑  Osnovna škola Ivana Perkovca

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene stranice Općine Brdovec
* Službene stranice OŠ Ivana Perkovca Arhivirano 2010-10-17 na Wayback Machine-u

  

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Šenkovec (Brdovec)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Brdovec |
| --- |
| Brdovec • Donji Laduč • Drenje Brdovečko • Gornji Laduč • Harmica • Javorje • Ključ Brdovečki • Prigorje Brdovečko • Prudnice • Savski Marof • Šenkovec • Vukovo Selo • Zdenci Brdovečki |
**Predsjednička komisija za atentat na predsjednika Kennedyja** (engleski: ), kolokvijalno poznata kao **Warrenova komisija** (engleski: ) je tijelo koje je 29.11. 1963. formirao predsjednik SAD Lyndon B. Johnson kako bi provelo istragu o atentatu na Johna F. Kennedyja izvedenom šest dana ranije. 24.11. 1963. je ubijen Lee Harvey Oswald, jedina osoba formalno okrivljena za atentat, te je Johnson, smatrajući kako se više ne može održati redovno suđenje, javnost podatke o atentatu može doznati radom istražne komisije. Komisija je radila oko deset mjeseci te je svoj izvještaj, dug 888 stranica, dostavila predsjedniku 24. septembra 1964. godine. Prema zaključcima izvještaja, Oswald je djelovao sam, odnosno prilikom izvođenja atentata nije imao saučesnike niti bio dio šire zavjere, a što je u javnosti postalo poznato kao teorija jednog strijelca. Zaključci su javnosti predstavljeni tri dana kasnije, te su vrlo brzo postali predmetom kontroverze, odnosno osporavanja.

Komisija je svoje neslužbeno ime dobila po predsjedniku Earlu Warrenu, koji je istovremeno bio i predsjednik Vrhovnog suda. Prema kasnije objavljenim audio-snimkama telefonskih razgovora u Bijeloj kući, neki od članova Johnsonove administracije su se protivili formiranju Komisije, a neki od članova su priliko nevoljko pristali sudjelovati u njenom radu. Glavna zamjerka je bila uvjerenje da će Komisija, ma kakav bio njen zaključak, stvoriti dodatne kontroverze, a za što se, s obzirom na brojne teorije zavjere, pokazalo kao istina.

Nakon Warrenove komisije je atentat bio predmetom još nekoliko službenih istraga, uključujući i poseban odbor Kongresa SAD koji je 1979. osporio njegove zaključke, ustvrdivši "vjerojatnost" postojanja zavjere.

Eksterni linkovi
----------------

* Warren Commission *Report* (Full Text)
* Warren Commission *Hearings* (Full Text)
* Assassination Records Review Board link
* House Select Committee on Assassinations link
* Rockefeller Commission link
* Church Committee link
* historic audio-video of the assassination

| * p
* r
* u
Atentat na Johna F. Kennedyja |
| --- |
| Atentat | Puška • Kronologija • Lee Harvey Oswald • J. D. Tippit • John Connally • Zapruderov film |
| Posljedice | Autopsija • Reakcija • Johnsonova inauguracija • Pogreb • Jack Ruby • *Ruby v. Texas* • Warrenova komisija • HSCA • Dictabelt dokazi • Teorije zavjere • Teorija o jednom metku • U popularnoj kulturi |

***Warrenova komisija*** na Wikimedijinoj ostavi
Koordinate: 43° 08′ 01" SGŠ, 20° 44′ 58" IGD

**Donji Krnjin** je naselje u opštini Leposavić na Kosovu i Metohiji. Površina katastarske opštine Donji Krnjin gde je atar naselja iznosi 619 ha. Pripada mesnoj zajednici Lešak. Selo se nalazi 8 km severozapadno od Leposavića, sa leve strane toka Ibra. Iznad sela, sa severozapadne strane izdižu se brda Bandera (737m) i Šanac (709m). Na istočnoj strani prirodna granica je reka Ibar. Nadmorska visina sela u višem delu iznosi 650m, a u nižem delu 451m. Do sela se dolazi seoski putem, iz pravca Leška i Drena, preko betonskog mosta na reci Ibar. Donji Krnjin dobio je naziv prema položaju sela u odnosu na isto naselje (Gornji Krnjin). Naselje je starijeg postanka. U selu postoji staro crkvište i groblje.

Crkvina se nalazi na brežuljku bliže Ibru u južnom delu sela, najverovatnije je to bila "latinska crkva" podignita u drugoj polovini XIV veka u oblasti Raške. Narod crkvu naziva Krnja Jela. U selu se nalazi izvor Vrelo sa jačinom vode od 60 litara u minuti, sa konstantnom količinom vode u toku cele godine. Izvor je stavljen pod zaštitu države kao spomenik prirode. Stočarstvo i zemljoradnja su danas kao i u prošlosti činili osnovu privrednog razvoja sela. U selu postoji četvororazredna osnovna škola, istureno odeljenje Osnovne škole "Stana Bačanin" u Lešku, a u selu postoje i trgovinske radnje.

Demografija
-----------

* popis stanovništva 1948: 328
* popis stanovništva 1953: 350
* popis stanovništva 1961: 345
* popis stanovništva 1971: 316
* popis stanovništva 1981: 293
* popis stanovništva 1991: 275

U naselju 2004. godine živi 277 stanovnika i broji 77 domaćinstava. Današnji rodovi su: Vasovići, Virijevići, Radosavljevići, Vukomanovići, Čiplak, Simonovići, Radojevići, Trifunovići, Tomovići, Biševac. 

| * p
* r
* u
**Naseljena mesta** opštine Leposavić |
| --- |
| 
Bare •
Belo Brdo •
Beluće •
Berberište •
Bistrica •
Borova •
Borčane •
Brzance •
Vitanoviće •
Vračevo •
Vuča •
Gnježdane •
Gornji Krnjin •
Graničane •
Grkaje •
Guvnište •
Gulije •
Desetak •
Dobrava •
Donje Isevo •
Donji Krnjin •
Dren •
Duboka •
Zabrđe •
Zavrata •
Zemanica •
Zrnosek •
Ibarsko Postenje •
Jarinje •
Jelakce •
Jošanica •
Kajkovo •
Kamenica •
Kijevčiće •
Koporiće •
Kostin Potok •
Košutica •
Košutovo •
Kruševo •
Kruščica •
Kutnje •
Lazine •
**Leposavić** •
**Lešak** •
Lozno •
Majdevo •
Mekiniće •
Miokoviće •
Mioliće •
Mošnica •
Ostraće •
Plakaonica •
Planinica •
Popovce •
Potkomlje •
Pridvorica •
Rvatska •
Rodelj •
Rucmance •
Seoce •
Slatina •
Sočanica •
Tvrđan •
Trebiće •
Trikose •
Ćirkoviće •
Ulije •
Ceranja •
Crveni •
Crnatovo •
Šaljska Bistrica
 |
**Štokholmski međunarodni institut za mirovna istraživanja** (Šablon:Jez-šve, engl. , akr. **SIPRI**) je švedska nevladina organizacija odnosno istraživački institut (ili trust mozgova) za međunarodne odnose, s primarnim fokusom na kontrolu naoružanja. Osnovana je 6. 5. 1966. godine, u jeku Hladnog rata i na inicijativu tadašnjeg švedskog premijera T. Erlandera koji je još dvije godine ranije predložio uspostavu mirovnog instituta zbog obilježavanja 150. godišnjice neprekinutog mira u toj državi. Drugi inicijator bila je sociologinja i političarka A. Myrdal, nagrađena 1982. godine Nobelovom nagradom za mir. Institut je službeno ustanovljen od strane švedskog parlamenta (Riksdag) kao nezavisna fondacija. SIPRI je specijaliziran za analizu otvorenih izvora (engl. OSINT) i periodički izdaje niz publikacija kojim se koriste donositelji odluka, istraživači, mediji i javnost. Organizacija je 2014. bila rangirana kao šesti najutjecajniji trust mozgova svijeta odnosno kao treći u Evropi, iza britanskog Chatham Housea i belgijskog Bruegela.

Direktori
---------

* Ujedinjeno Kraljevstvo Robert Neild (1967–1971)
* Ujedinjeno Kraljevstvo Frank Barnaby (1971–1981)
* Ujedinjeno Kraljevstvo Frank Blackaby (1981–1986)
* Njemačka Walther Stützle (1986–1991)
* Poljska Adam Daniel Rotfeld (1991–2002)
* Ujedinjeno Kraljevstvo Alyson Bailes (2002–2007)
* Sjedinjene Američke Države Bates Gill (2007–2012)
* Njemačka Tilman Brück (2013–2014)
* Ujedinjeno Kraljevstvo Ian Anthony (2014–2015)
* Ujedinjeno Kraljevstvo Dan Smith (2015–danas)

Izvori
------

1. ↑  (`en`) McGann, James G. (2015). *2014 Global Go To Think Tank Index Report*. Philadelphia, Pennsylvania: University of Pennsylvania. str. 65.

Vanjske veze
------------

***Štokholmski međunarodni institut za mirovna istraživanja*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`en`) Službene stranice SIPRI-ja

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 152575951
* LCCN: n78095329
* ISNI: 0000 0004 0468 6492
* GND: 2033929-X
* SUDOC: 026562146
* BNF: cb11878623c (podaci)
* BIBSYS: 90106838
* NLA: 35525897
* NDL: 00697991
* NKC: kn20030522006
* BNE: XX137719
* CiNii: DA00510936
* NSK: 000039089

 |
**Граница** може бити:

* Граница, у географији, линија која раздваја две територије

или:

* Граница (Бојник), насеље у општини Бојник, Србија
* Граница (Билећа), насеље у општини Билећа, Република Српска, БиХ

или:

* *Граница* (филм из 1990), југословенски филм
* *Граница* (филм из 1997), индијски филм

Види још
--------

* Границе (разврставање)

Вишезначна одредницаВишезначна одредница *Ова страница је **разврставање**. Користи се ради проналаска чланака који морају имати додатну одредницу јер би им у противном наслов био исти.  
Ако вас је на ову страницу довела викивеза, можда је потребно промијенити да преусмјерава на намијењени чланак.*
**Jawor** (njemački: *Jauer*) je grad od 22,758 stanovnika na jugozapadu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Jawor leži duž rijeke Nysa Szalona, udaljen 61 km Wrocława.

Njegovo ime znači vrsta drva - javor. Grad poznat je po velikoj luteranskoj crkvi izgrađenoj fahverkom 1654 - 1655. 
Ona je zajedno sa sličnom crkvom iz Świdnice - 2001. uvrštena na UNESCO-vu Listu svjetske baštine u Evropi kao lokalitet pod imenom - Crkve mira.

Crkva mira u Jaworu

Historija
---------

Kako nema sačuvanu povelju pretpostavlja se da je gradska prava dobio između 1242. i 1275. jer se zna da je krajem 13. vijeka imao kamene bedeme od masivnog kamena.
Isto tako se pozdano zna da je 1300. imao gradonačelnika i vlastiti grb. 
Vremenom je podobijao brojne privilegije pa je izrastao u respektabilno trgovište i centar manufakturnog tkanja.

Sve do 1392. Jawor je bio domena poljskih vojvoda iz Dinastije Pjastovića. Od te je godine postao domena čeških vladara i prijestolnica vojvodstva. Početak 15. vijeka obilježio je sramotno protjerivanje lokalne židovske zajednice 1420.

Pjastovski dvorac
Šesnaesti vijek bio je doba reformacije, nova denominacija ubrzo je postala dominantna u regiji Jawor. 
Ni okrutne represije Tridesetogodišnjeg rata (1618.-1648.) to nisu promijenile. Rat između katoličkog juga i protestantskog sjevera donio je samo razaranja i smrt. 
Ni 18. vijek nije bio ništa bolji jer je donio rat između Austrije i Prusije za Šlesku i nakraju veliki požar 1776.

Period mira i prosperiteta bio je 19. vijek kad je pripadao Pruskoj kraljevini (kasnije Njemačkom Carstvu).
željeznice je stigla do Jawora 1901. a kasnije su stigle i druge blagodeti nove ere kanalizacija, telefon, električna struja.

Poprilično su ga razorile jedinice Crvene armije prilikom oslobađanja 1945. ali je od 26. aprila pod poljskom upravom pa je relativno brzo obnovljen i proširen.

Poznati stanovnici
------------------

* Nicholas Magni (1355.-1435.) teolog i rektor Univerziteta u Heidelbergu

Pobratimski gradovi
-------------------

Jawor ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

* Češka Turnov, Češka (1999)
* Njemačka Niesky, Njemačka (2001)
* Ukrajina Berdičiv, Ukrajina (2003)
* Italija Roseto degli Abruzzi, Italija (2003)
* Poljska Niepołomice, Poljska (2006)

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Poland: Dolnoslaskie*" (engleski). City population. Pristupljeno 5.02. 2021.
2. ↑  „Poljska, spomenici upisani na listu svjetske baštine". *UNESCO: Svjetska baština*. Pristupljeno 19. 01. 2023.
3. ↑  „Church of Peace" (engleski). Gmina Jawor. Pristupljeno 5.02. 2021.
4. 1 2 3 4 5 6 7  „History" (engleski). Gmina Jawor. Pristupljeno 5.02. 2021.
5. ↑  „Miasta Partnerskie" (engleski). Gmina Jawor. Pristupljeno 5.02. 2021.

Vanjske veze
------------

***Jawor*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gmina Jawor* (službene stranice) ()
**Tisa** (Taxus baccata) je biljna vrsta iz porodice Taxaceae. Dio je roda tise (Taxus). Bobičasta je ploda sa otrovnim semenkama i tamnozelenih iglica. Za drvo tise je potrebno naglasiti na njenu izvanrednu tvrdoću i žilavost kao i izuzetnu otpornost na truljenje. Tisa nije podložna napadima kukaca, bilo u uspravnom ili srušenom položaju, tako da ni nakon 20 godina ne pokazuje znakove truljenja, pa po svojim karakteristikama može lako mijenjati ebanovinu. Na području Gorskog kotara otkrivena jee 1999. godine tisa stara preko 2000 godina (vidi)

Raste kao crnogorični grm ili kao nisko drvo, ali isto zna narasti do 15 metara visine, a deblo dosegne i preko 1 metra u promjeru.

Raste na osojnim (sjenovitim) mjestima, radi čega ju nalazimo u pojasu bukovih i bukovo-jelovih šuma, ali nije neobično i da tisa naraste i na prisojnim (osunčanim) mjestima.

Svi dijelovi tise, naročito iglice, su joj IZRAZITO OTROVNE.

Jestiva je ovojnica ploda, ali treba dobro paziti da se ne pojede koji djelić sjemenke, koja je IZRAZITO OTROVNA.

Zbog ljepote, tisu se uzgaja i u gradskim parkovima.

U Republici Hrvatskoj je zaštićena zakonom.

Tisin životni vijek nerijetko biva i tisuću godina.

Vanjski linkovi
---------------

* Tisa: Gorski kotar

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Tisa** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Taxus baccata** |


***Tisa (biljka)*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostala značenja, v. Vasil Levski (razvrstavanje).*

Spomenik u rodnom Karlovu, Bugarska.
Bista Vasila Levskog u Dimitrovgradu
**Vasil Levski** (bug. *Васил Иванов Кунчев*; Karlovo, 18. jul 1837 — Sofija, 18. februar 1873) je bio bugarski revolucionar, ideolog, strateg i teoretičar bugarske nacionalne revolucije, vođa borbe za oslobođenje od otomanske vladavine. Levski je rođen u Karlovu, 1837. Zamonašio se u dvadeset četvrtoj godini, ali je kasnije napustio crkvu i priključio se liberalnom pokretu.

Godine 1862. Levski je otišao u Srbiju da se kao dobrovoljac pridruži Bugarskoj legiji koju je osnovao takođe bugarski revolucionar, Georgi Rakovski. Između 1862. i 1868. učestvovao je u svim bugarskim borbama protiv Otomanske imperije.

Krajem 1860-ih, Levski je razvio revolucionarnu teoriju, koje je značila odlučan korak ka bugarskom pokretu oslobođenja. Ova teorija je videla nacionalno oslobađanje kao podizanje na oružje svih Bugara u Otomanskoj imperiji. Ustanak bi trebalo da pripremi, vodi i koordiniše centralna revolucionarna organizacija. Ova organizacija bi trebalo da ima više lokalnih revolucionarnih komiteta u svim delovima Bugarske i trebalo bi da deluje potpuno nezavisno od bilo koje strane sile.

Levski je takođe odredio i buduću formu vladavine u oslobođenoj Bugarskoj - demokratsku republiku, koja počiva na principima *Povelje Ljudskih i Građanskih Prava* Francuske revolucije.

Levski je počeo da postavlja lokalne komitete 1869. Do sredine 1872. uspeo je da uspostavi jaku mrežu komiteta u više bugarskih gradova i sela koji su bili u stalnoj vezi i primali naređenja od tajne vlade u gradu Loveču. Komiteti su nabavljali oružje, organizovali borbene odrede, i kaznene akcije protiv otomanskih zvaničnika i bugarskih izdajnika.

U maju 1872, Bugarski revolucionarni centralni komitet i Interna revolucionarna organizacija su se spojile u jednu organizaciju, ubeđeni da će koordinacija rada doneti opšte dobro.

Na jesen 1872. otomanska policija je ušla u trag nekoliko komiteta u severoistočnoj Bugarskoj, uključujući i glavni štab organizacije u Loveču, nakon što su aktivisti revolucionarne organizacije opljačkali otomansku poštu da bi nabavili novac za kupovinu oružja. Hapšenja mnogih revolucionara su bila pretnja uništenju organizacije. U pokušaju da spase dokumentaciju Levskog su uhapsile otomanske vlasti i obesile u Sofiji, februara 1873.

Spoljašnje veze
---------------

***Vasil Levski*** na Wikimedijinoj ostavi

* History of Bulgaria Arhivirano 2004-10-10 na Wayback Machine-u

  


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 60145971393632330042
* LCCN: n50053440
* ISNI: 0000 0001 2099 0134
* GND: 118779834
* SUDOC: 06691213X
* BNF: cb11971402b (podaci)
* BIBSYS: 12042596
* NLA: 49862442
* NKC: jn19981001742
* BNE: XX999316
* CiNii: DA08527320
* CONOR.SI: 44618851
* NSK: 000213961

 |
**Šemovec** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Trnovec Bartolovečki, Varaždinska županija.

Obrazovanje
-----------

U naselju Šemovec djeluje Osnovna škola Šemovec.
Škola je osnovana 25.10.1926. godine kao Državna osnovna škola, za prva četiri razreda osnovne škole. Od 1956. godine prerasta u cjelovitu osmogodišnju školu. Od 1957. godine djelovao je i područni odjel škole u Bartolovcu, koji prestaje s radom 1977. godine, kada Osnovna škola Šemovec postaje jedina škola za naselja: Bartolovec, Šemovec, Štefanec, Zamlaku i Žabnik.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 920 stanovnika te 261 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Izvori
------

1. ↑  Povijest škole u Šemovcu
2. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
4. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Šemovec** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Trnovec Bartolovečki |
| --- |
| Bartolovec • Trnovec Bartolovečki • Šemovec • Štefanec • Zamlaka • Žabnik |
**Baranjske sveske**, I. (2006)
**Baranjske sveske**. II. (2007)
**Baranjske sveske** (mađ. *Baranjai szerb füzetek*), serijska publikacija s podnaslovom "Studije iz života Srba u mađarskom delu Baranje" (mađ. *Tanulmányok a baranjai szerbek múltjáról*), koju zajednički izdaju Samouprava Srba u Pečuju i Pečujsko-baranjsko srpsko udruženje uz materijalnu podršku Javne fondacije za nacionalne i etničke manjine u Mađarskoj.

Autor loga: **Milan Đurić**
Publikacija izlazi dvojezično: srpski ( ćirilicom) i mađarski na 40-ak do 50-ak stranica formata 20 x 14,5 cm s koricama u boji i s eventualnim umetkom za fotografije u boji. Glavni i odgovorni urednik dr. Predrag Mandić. Autor loga publikacije Milan Đurić. ISSN 1788-375X.

Izdane sveske
-------------

* I. - Cveta Vuković : *" Arsenije III u Sečuju"* = *"Csarnojeviy patriárka Dunaszekcsőn"*. Baranjske sveske, I. (2006), str. 6-23; ilustracije u boji str. 24-29; prevod na mađarski str. 31-48; ISBN 963 06 0584 8.
* II. - Popović, Stevan : *"Nikanor Grujić - od Lipove do Pakraca"* = *Gruics Nikánor - egy jeles lippói szerb)"*. Baranjske sveske, II. (2007), str. 5-40; sažetak na mađarskom str. 41-44. ISBN 978 963 06 2635 4.

Napomena
--------

* U predgovoru prve sveske (pod naslovom *Umesto predgovora...*) publikacija se naziva *Baranjske srpske sveske*. Tako se naziva i u članku *"Promocija Baranjskih srpskih svezaka"* u Srpskim narodnim novinama broj 48 (2006) od 30. novembra 2006, iako na koricama, logu i svakoj drugoj stranici sa srpskim tekstom u I. i II. sveski piše "Baranjske sveske" (za razliku od mađarskog naziva u kome postoji pridjev "szerb").

== Izvor pygame.draw.line(prozor, boja, (x1, y1), (x2, y2), debljina) pygame.draw.rect(prozor, boja, (x, y, sirina, visina), debljina) pygame.draw.circle(prozor, boja, (x, y), r, debljina) pygame.draw.ellipse(prozor, boja, (x, y, sirina, visina), debljina)
**Demokratska zajednica Mađara Hrvatske** (hrvatsko-srpska kratica: **DZMH**, mađ. kratica: *HMDK* od mađ. *Horvátországi Magyarok Demokratikus Közössége*), politička stranka Mađara iz Hrvatske.

Sjedište joj se nalazi u Osijeku.

Zastupljenost u Hrvatskom saboru
--------------------------------

Članovi DZMH zastupnici su u Saboru Hrvatske u 4 mandata.Prvi zastupnik je bio gospodin Ferenc Farago,koji je izabran kao nezavisni kandidat,član Predsjedništva DZMH.Na sljedećim izborima mijenjaju se izborna pravila,udruge republičkog značaja dobivaju pravo kandi-
diranja kao i političke stranke i na taj način politika se uvlači u nepolitičke manjinske udruge.Izabran je opet kandidat iz DZMH,gospodin Šandor Jakab.Na trećim po redu parlamentarnim izborima opet je izabran kandidat iz ove zajednice u osobi dr.Tibora Santo.Njega nasleđuje u četvrtom mandatu gospodin Jenő Ádám.>

Od 2016 DZMH predstavlja mađarsku nacionalnu manjinu a hrvatskom saboru, zastupnik je Róbert Jankovics, a njegov zamjenik je Tibor Santo.

Izvori
------

1. ↑  Saša Alilović: *Jankovics kandidat DZMH za Sabor* Arhivirano 2016-11-18 na Wayback Machine-u, Radio Baranja, 25. srpnja 2016. Pristupljeno 18. studenoga 2016.  
"*Sukladno izbornom Zakonu, na izborima za zastupnika mađarske nacionalne manjine u Hrvatskom Saboru „u paru" se kandidiraju kandidat za zastupnika te njegov zamjenik, pa je tako DZMH odlučio da će Jankovicsev zamjenik biti dr. Tibor Santo iz Osijeka, bivši saborski zastupnik mađarske nacionalne manjine u Hrvatskom Saboru.*"

Vanjske veze
------------

* Službena stranica ((hu))
() *Persia & Afghanistan*  
(J. P. Ferrier, 1857)
**Joseph Pierre Ferrier** (Lyon, 12. 4. 1811. − Marseille, 6. 11. 1886), francuski vojnik, kartograf, književnik i putopisac.

Karijeru je započeo ranih 1830-ih godina služeći francuski vojsku u Africi gdje je ranjen pa je vraćen u Francusku. Godine 1839. priključio se francuskim oficirima i inženjerima koje je pozvao iranski vladar Muhamed-šah. U Iranu je ostao sve do 1851. godine i na razne je načine pokušavao učvrstiti diplomatske odnose nauštrb Britanije i Rusije, ali bez većih uspjeha. Prilikom povratka u Evropu objavio je dva putopisa na engleskom jeziku − „Karavanska putovanja Perzijom, Afganistanom, Turkistanom i Balučistanom" i „Historija Afganaca", od kojih je prvi preveden i na francuski.

Opus
----

* () *Caravan journeys and Wanderings in Persia, Afganistan, Turkistan and Beloochistan, with histor. notices of the countries lying between Russia and India* (London, 1857)
* () *History of the Afghans* (London, 1858)
* () *Voyages et aventures en Perse, dans l'Afghanistan, le Beloutchistan et le Turkestan* (Pariz, 1870)

Povezano
--------

* Iransko-francuski savez

Literatura
----------

* () Calmard-Compas, Jacqueline (20. 7. 2003). *Joseph Pierre Ferrier*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 44667610
* LCCN: no2001083999
* ISNI: 0000 0001 1760 9427
* GND: 14352867X
* SUDOC: 084263237
* ID Léonore id LH//962/38 nije validan.

 |