recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kolonoskopija** je endoskopska dijagnostička metoda pomoću koje se vrši pregled debelog crijeva i završnog dijela tankog crijeva. Ova metoda se sprovodi uz pomoć CCD (Čip) kamere ili sa fiberoptičkim endoskopom na fleksibilnoj cijevi dužine 130 cm, debljine do 13 mm, koja se plasira kroz anus. Na suprotnom kraju aparata nalazi se ručka sa komandama uz pomoć koje se vrši upravljanje vrhom aparata. Na monitor se prenosi slika visoke rezolucije koja omogućuje da se primjete najmanji detalji i najsitnije promjene.

Indikacije za primjenu metode
-----------------------------

Kolonoskopija je neizostavna metoda kod sumnje na rak debelog crijeva, upalne bolesti crijeva, gastrointenstinalnih krvarenja nepoznate etiologije kao i preventivna metoda kod osoba koje spadaju u rizičnu grupu za dobijanje raka debelog crijeva.
Pored toga što služi kao dijagnostička metoda, pri kolonoskopiji se mogu odstraniti i polipi uz pomoć elektroomči, i na taj način neoperativnim putem spriječiti razvoj raka debelog crijeva.

Način primjene
--------------

Odstranjivanje polipa
Ovaj zahvat je veoma kompleksan i zahćevan te ga stoga mogu izvoditi samo veoma iskusni i vješti ljekari-endoskopičari. Prije primjene ove metode neophodno je prpiremiti debelo crijevo za pregled. Osoba na kojoj će metoda biti primjenjivana izvršiće propisane pripremne radnje koje traju od 12 do 18 sati, koje se sastoje od držanja odgovarajuće dijete. Najčešće se osobi naloži da 12 do 18 sati u organizam unosi samo vodu i tekućine koje ne sadrže vlakna. Pored toga mogu se prepisati i purgativi. Također može biti zamoljena da se suzdržava od upotrebe Aspirina ili drugih medikamenata koji u svom sastavu imaju salicilate da bi se spriječilo moguće krvarenje u toku primjene metode ili kasnije. Prije same kolonoskopije osobi se daje lijek kojim se opušta crijevo i ujedno smanjuju bolovi, čime se pretraga čini manje neugodnom, a u nekim centrima se ova metoda izvodi pod kratkotrajnom anestezijom.

Prednosti i nedostaci
---------------------

Ova metoda najobjektivnije i sa visokim stepenom sigurnosti pruža mogućnost postavljanja dijagnoze, uvidom u zid i šupljinu debelog crijeva. Ukoliko se izvodi od strane stručnog i iskusnog endoskopičara, ova metoda je vrlo rijetko udružena sa komplikacijama. Svega 0.2% je rizik od težih povreda pri ovom zahvatu. Tu spadaju rupture i pucanje debelog crijeva, što zahćeva hitnu hiruršku intervenciju, zatim po život bezopasna krvarenja koja se riješavaju u toku samog zahvata kauterizacijom ozlijeđenog krvnog suda, te rijetko rupture jetre. 
Pored toga ovaj pregled je nelagodan za pacijenta što veoma često unatoč velikoj efikasnosti metode ona vrlo često bude odbačena kao opcija kod samih pacijenata.

Vanjski linkovi
---------------

* Vaše zdravlje-Članak o koloskopiji
**Hyojong** (korejski: 효종) rođen kao *Yi Ho* (1619. - 1659. bio je 17 monarh iz Dinastije Joseon koji je 
vladao Kraljevstvom Joseon (Korejom) od 1649. do 1659.

Biografija
----------

*Yi Ho* rođen je kao drugi sin Inja, kad mu je otac postao kralj dobio je titulu *Bongrimdaegun* (Veliki princ).
Jedno vrijeme zajedno sa bratom Sohyeonom proživio je kao talac na dvoru kineske Dinastije Qing, tamo se upoznao sa kineskom
kulturom, čak je morao i ratovati za njih, pa je upoznao i njihovu vojsku.
Kad je postao kralj jedan od prvih poteza bio je povećanje i reorganizacija korejske vojske. Ostao je vjeran saveznik nove Dinastije Qing, pa je poslao i svoje 
trupe da se odupru agresiji iz Carske Rusije.

Za svoje vladavine pokušao je revitalizirati kraljevstvo iznureno vladavinom bivših kraljeva. Nastavio je posao koji je započeo Gwanghaegun, obnavljajući zemlju
nakon invazije Mandžuraca.

Pred kraj života planirao je veliku vojnu kampanju na sjeverne granice zemlje, ali je umro prije nego što je to uspio napraviti.

Izvori
------

1. ↑  „*Gyeongjong of Joseon*" (engleski). DBpedia. Pristupljeno 22. 09. 2019.
2. 1 2  „*Chart of Joseon Kings*" (engleski). dramasROK. Pristupljeno 22. 09. 2019.
3. 1 2  „*Rulers of the Joseon Dynasty*" (engleski). The talking cupboard. Pristupljeno 22. 09. 2019.

Vanjske veze
------------

* *Hyojong of Joseon* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Joseona (1649. - 1659.)** | Nasljednik: |
| **Injo** | **Hyeonjong** |
Žene u Palestini u 1914.
**Hikâye** je turska riječ za priču, za koju se ponekad koristi i riječ **öykü**. Radi se o narativu koji je ponekad pisan a ponekad usmeno prenošen, prepoznatljiv po tome što je u prozi i što je kratak. Radnja je često jednostavna, obično predstavlja jednu i intenzivnu činjenicu kroz jedan važan događaj ili scenu, uključuje nekoliko likova.

Hikâye je jedna od 205 turskih riječi koje su zabranjene nakon vojnog udara 12. septembra 1980. godine.

Etimologija
-----------

Riječ *hikâye* je arapskog podrijetla (arap. ), na staroturskom je se upotrebljavala riječ *öğgünç*. Glagolska osnova od koje je izvedena je *hakeve*, tj. «imitirati», «kopirati tekst». Korijen *heka* znači «sličiti» ili «nešto točno prenijeti».

U turskoj književnosti
----------------------

Palestinska hikaye
------------------

smallsmall
**Hikaye** (arap. ) je prozni oblik uobičajen kod arapskog stanovništva u Palestini. Palestinska hikaya je zasebna vrsta usmene kratke priče, koju tokom zimskih večeri izvode i stvaraju starije žene. One se služe palestinskim dijalektom (*fellahi* na selu, *madani* po gradovima). Inače priči prisustvuju žene i djeca, dok pristup muškaraca se smatra kao neugodan. Obratno, epska poezija (*sīra*) i priče avanture (*qissa*) su za muškarce. Pripovjedači su žene starije od 70 godina, ali nerijetko djeca prenose priče jedno drugom. Radnja se razvija u svakodnevnici i dotiče porodične problematike. Glavni lik priče je najčešće ženskog roda, junakinja koja koleba između svojih dužnosti i svojih želja.

Neki suvremeni palestinski autori (I. Muhawi, Š. Kanana) su sakupili više takvih priča u antologijama dok je 2008. UNESCO uveo hikayu u Spisak nematerijalne svjetske baštine. Danas tradicija hikaye sve više opada i postepeno se gubi, uglavnom uz rast medija i društvenih mreža i uz višegodišnje nemire u Palestini, tako da nove generacije vide u hikayi nešto starinsko.

Povezano
--------

* Kratka priča
* Pripovijetka

Bilješke
--------

1. ↑  Ibrahim Muhawi (arap. إبراهيم مهوي, Ramallah, 1937), palestinski akademik i pisac.
2. ↑  Šarif Kana'ana (arap. كناعنة شريف, 'Arrabat al-Batuf, 1935), palestinski akademik i pisac.

Izvori
------

1. ↑  (`en`) „Odluka komiteta UNESCO-a". Pristupljeno 07. 06. 2022.

Vanjske veze
------------

* (`en`) „UNESCO: Palestinian Hikaye". Pristupljeno 07. 06. 2022.
**Hremonidski rat** (Χρεμωνίδειος πόλεμος) (267. pne. - 261. pne.) je naziv za oružani sukob između Makedonije na jednoj, te koalicije grčkih polisa na čelu sa Atenom i Spartom, te Egipta na drugoj strani.

Ime je dobio po Hremonidu, atenskom političaru koji se zalagao za rat protiv Makedonaca, kako bi Atena i drugi polisi vratili svoju nezavisnost. Hremonidu, koji je na vlast došao oko 268. pne. priključili su se i drugi polisi, ali i Egipat koji je u makedonskom kralju Antigonu Gonati i njegovoj izgradnji flote vidio opasnost po svoje interese i posjede u Egejskom moru. Prve dvije godine sukoba su prošle u znaku uspjeha koalicije, da bi godine 266. pne. došlo do pat-pozicije. Godine 265. pne. je Antigon ostvario odlučujuću pobjedu na Spartancima kod Korinta, pri čemu je ubijen kralj Arej I. Nakon toga se Antigon okrenuo protiv Atene, koja je, bez saveznika na kopnu, prisiljena povući svoje snage iza gradskih zidina. Nade da će egipatska flota uspjeti razbiti dugogodišnju opsadu su se izjalovile, navodno zbog poraza u pomorskoj bitci kod Kosa, te je 261. pne. Atena prisiljena na predaju.

Makedonija je mirovnim ugovorom postavila garnizon u Atenu, te tako potvrdila svoju hegemoniju.

Izvori
------

* Green, Peter (1993). *Alexander to Actium: the historical evolution of the Hellenistic age*. Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-08349-0.
Feriti su izrazitih magnetskih svojstava.
**Ferit** (prema lat. *ferrum*: željezo) je elektrokeramički tehnički materijal, mješoviti oksid koji se sastoji od spoja željeznog(III) oksida (Fe2O3), s jednim ili dva oksida nekoga najčešće dvovalentnog metala (kobalt, mangan, magnezij, kadmij, olovo, bakar, nikal, cink, barij). Feriti su izrazitih magnetskih svojstava, feromagnetični poput željeza, ali s mnogostruko većom električnom otpornošću, pa se zato u njima gotovo ne stvaraju vrtložne struje. Svojstva im ovise o sastavu, pa neki imaju malu koercitivnu silu i strmu krivulju magnetizacije (na primjer Zn, Mn-feriti), a neki veliku koercitivnu silu i remanenciju (na primjer Ba-ferit). Obično se lako magnetiziraju i demagnetiziraju, vrlo su prikladni za primjenu u tehnici visokih frekvencija i upotrebljavaju se kao magnetski materijali za memorije elektronskih računala te za jezgre zavojnica, visokofrekventnih transformatora i magnetskih antena (takozvanih feritnih antena).

Izvori
------

1. ↑   **ferit**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.

Vidi još
--------

* Magnet
* Magnetizam
Prelamanje zraka svetlosti na površini vode.
**Fermaov princip** je princip koji je postavio francuski matematičar Pierre de Fermat radi objašnjenja prelamanja svetlosti. Rešavajući problem prelamanje svetlosti Ferma postulira princip najkraćeg vremena: 

* Kad svetlost prelazi iz tačke A u nekoj sredini i stiže do tačke B u drugoj sredini, ona sledi put kojim stiže iz A u B za najkraće vreme.

Prema ovom objašnjenju, u slučaju prelamanja svetlosti na površini između (recimo) vazduha i vode, tačka prelamanja je ona koja minimizira vreme potrebno svetlu da pređe celu putanju. Naime, ako bi svetlost išla pravolinijskom putanjom između početne i krajnje tačke, ono bi daleko više putovalo kroz vodenu sredinu, koja pruža veći otpor, pa bi celo vreme putovanja bilo sporije. Stoga svetlost "bira" da produži deo puta kroz vazduh, a da dužinu puta kroz vodu minimizuje, kako bi u konačnici ukupno vreme putovanja bilo kraće.

Fermaovo rešenje problema prelamanja svetlosti napravilo potpuni otklon od naučnog principa kauzaliteta, objašnjavajući kretanje svetlosti teleološki.

Izvori
------

1. ↑  Cf. Born & Wolf, 1970, p.Šablon:Nnbsp740.
2. ↑  Optics, E. Hecht, 2002, стр. 109

Vidi još
--------

* Prelamanje svetlosti
* Snellov zakon
* Hajgensov princip
*Za ostale upotrebe, v. Gornjane.*

  
Koordinate: 42° 06′ 37" SGŠ, 21° 22′ 46" IGD

**Gornjani** (mak. *Горњане*) su naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Gornjani su naselje u okviru opštine Čučer-Sandevo, koja obuhvata severna predgrađa Skoplja.

Gornjani imaju veliki značaj za srpsku zajednicu u Republici Makedoniji, pošto Srbi čine značajnu manjinu u naselju.

Prirodni uslovi
---------------

Gornjani su smešteni u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Skoplja, selo je udaljeno 15 kilometara severno.

Selo Gornjani se nalazi u istorijskoj oblasti Crnogorje, u južnoj podgorini Skopske Crne gore, na približno 620 metara nadmorske visine. Severno od naselja izdiže se planina, a južno se pruža Skopsko polje.

Mesna klima je kontinentalna.

Stanovništvo
------------

Gornjani su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 80 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (64%), a manjina su Srbi (36%). Početkom 20. veka Srbi su bili isključivo stanovništvo u selu.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

|  |
| --- |
| **Gornjani** |
| **godina popisa** | **1981.** | **2002.** |
| Makedonci | 93 (86,9%) | 51 (63,8%) |
| Srbi | 14 (13,1%) | 29 (36,2%) |
| **UKUPNO** | **107** | **80** |

Vidi još
--------

* Opština Čučer-Sandevo
* Srbi u Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

1. ↑  Savezni zavod za statistiku i evidenciju FNRJ i SFRJ, popisi stanovništva 1948, 1953, 1961, 1971, 1981. i 1991. godine.

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Makedonija***  |


***Gornjani*** na Wikimedijinoj ostavi

* http//www.cucersandevo.gov.mk/ Zvanična stranica opštine Čučer-Sandevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Čučer-Sandevo |
| --- |
| **Čučer-Sandevo** • 
Banjani • 
Blace • 
Brazda • 
Brest • 
Brodec • 
Gluvo • 
Gornjani • 
Kučevište • 
Mirkovce • 
Pobožje • 
Tanuševci |  |
**Jevrejski ustanak protiv Gala** je naziv za ustanak koga su Jevreji u Galileji digli godine 351. protiv rimske vlasti. Ime je dobio po Konstanciju Galu koga je iste godine car Konstancije II imenovao Cezarom i dao mu na upravljanje istočne provincije, uključujući i Palestinu. Povod za ustanak je bila Konstancijeva religijska netolerancija, odnosno nastojanje da se u njegovom dijelu Carstva iskorijene sve ne-kršćanske religije, što je, uz razne paganske kultove uključivalo i judaizam. Ustanike je predvodio izvjesni Isak iz Diocezareje (Tzippori) kome je pomagao izvjesni Patricije, također poznat i po imenu Natrona. Oni su iznenada napali rimski garnizon u Diocezareji, i tako naoružani ubili sve ne-Jevreje u gradu, pretežno Grke i Samaritance. Ustanici su nakon toga zauzeli i Diospolis i Tiberijadu. Međutim, već 351. ili 352. je Gal na ustanike poslao konjičkog komandanta Ursicina koji ih je porazio, a potom razorio pobunjene gradove i masakrirao njihove žitelje, uključujući i malu djecu. Ustanak je tako bio ugašen.

Ustanak se ponekad smješta među jevrejsko-rimske ratove, iako je to rijetko, zbog toga jer je bio geografski ograničen, odnosno imao drukčiji religijsko-politički kontekst u odnosu na ranije sukobe.

Izvori
------

### Primarni izvori

* Socrates Scholasticus, *Historia ecclesiastica*
* Sozomen, *Historia ecclesiastica*
* Theophanes, *Chronographia*

### Sekundarni izvori

* Thomas M. Banchich, "Gallus Caesar (15 March 351 - 354 A.D.)", *De Imperatoribus Romanis*, 1997.
* Bernard Lazare and Robert Wistrich, *Antisemitism: Its History and Causes*, University of Nebraska Press, 1995, ISBN 0-8032-7954-X.
* "Patricius", *Jewish Encyclopedia*
Koordinate: 41° 09′ 10" SGŠ, 21° 26′ 01" IGD

**Gornja Čarlija** (mak. *Горна Чарлија*) je naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Gornja Čarlija pripada opštini Mogila.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Gornja Čarlija je smešteno u južnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Bitolja, naselje je udaljeno 18 km severoistočno.

Gornja Čarlija se nalazi u središnjem delu Pelagonije, najveće visoravni Republike Makedonije. Naseljski atar je ravničarski, dok se dalje ka istoku izdiže Selečka planina. Zapadno od naselja protiče Crna reka. Nadmorska visina naselja je približno 580 metara.

Klima u naselju je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Gornja Čarlija je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 3 stanovnika.

Pretežno stanovništvo po poslednjem popisu su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Mogila

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.mogila.gov.mk Zvanična stranica opštine Mogila

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Mogila |
| --- |
| **Mogila** • 
Alinci • 
Beranci • 
Budakovo •
Vašarejca • 
Gornja Čarlija • 
Donja Čarlija • 
Dedebalci • 
Dobruševo •
Donji Srpci • 
Ivanjevci • 
Loznani • 
Mojno • 
Musinci •
Novoseljani • 
Nošpal • 
Podino • 
Puturus • 
Radobor •
Sveti Todori • 
Trap • 
Trnovci • 
Crničani |  |
| **Horion** (*Chorion*) |
| --- |
|  |
| Prikaz ljudsog embriona posmatranog u dosad najranijoj fazi |
| **Dani** | Fetusni |
| **Prekursor** | Mezoderm |
| **Razvojem postaje** | Posteljica |
|

**Horion** ili **korion** (grč. χόρıον – *horion* = kožica, opna), jedna od ovojnica o ploda tokom bremenitosti amniota. Sastavljen je od vanembrionskog mezoderma i dva sloja trofoblasta te okružuje embriona i druge membrane. Iz njega izlaze horionske čupice, da bi ušle u endometrij i omogućile prijenos hranjivih tvari iz majčine krvi u fetusni krvotok.

Horion čine dva sloja:

* vanjski, koji je sastavljena od trofoblasti, i
* unutrašnji, od somatskog mezoderma; u kontaktu s unutrašnjim slojem je amnion. Trofoblast se sastoji od unutrašnjeg sloja monojedarnih kuboidnih ili prizmoidnih ćelija, citotrofoblasta i vanjskog sloja polijedarnih ćelija sinciciotrofoblasta.

Rastenje
--------

Rastenje horiona prolazi kroz brzu proliferaciju, formirajući brojne horionske čupice koje uništavaju deciduu, uz istovremenu apsorpciju hranjive tvari iz nje, a za potrebne rast zametka.

Horionske čupice (resice) ispočetka su dosta male i neprokrvljene pa se sastoje samo od trofoblasta, ali zatim počinju rasti i granati se. To se dešava kada mezoderm, noseći sa sobom ogranke pupčanih žila, uraste u njih, kada se one prokrvljuju.

Do čupica, krv dolazi preko para pupčanih arterija, koje se granaju na horionske arterije i u njih ulaze u obliku kotiledonih arterija. Nakon prolaza kroz kapilare resica, krv odlazi iz embrija kroz pupčane vene. Do kraja drugog mjeseca trudnoće, resice prekrivaju cijeli horion i gotovo su podjednake veličine, dok se poslije razvijaju nejednako.

Građa
-----

Dio horiona koji je u vezi s *decidua capsularis* prolazi kroz atrofiju, tako da, nakon četiriju mjeseca, jedva ostaju i tragovi resica. Ovaj dio horiona postaje gladak i naziva se goli horion (*chorion laeve*, lat. laevis = gladak). Budući da ne sudjeluje u oblikovanju posteljice, predstavlja neplacentni dio horiona. Dok horion raste, goli horion dolazi u vezu sa *decidua parietalis* i ti se slojevi opajaju.

S druge strane, čupice na embrionskom dijelu horiona, koje su u vezi s *decidua basalis*, postaju veće i složenije građe pa se zbog toga taj dio naziva čupasti orion (*chorion frondosum*). Tako, dakle posteljica nastaje iz resičastog horiona i *decidue basalis*.

Monohorionski blizanci
----------------------

Monohorionski su oni koji dijele istu posteljicu, odnosno horion. Javljaju se u 0,3 % svih trudnoća i u 75 % jednojajnih blizanaca, ako razdvajanje blastomera počne treći dan nakon oplodnje. Preostalih 25% jednojajnih blizanaca su dvoorionski. Ovo stanje može se pojaviti kod bilo kojih višestrukih rođenja.

Povezano
--------

* Embriogeneza
* Amnion
* Amnioti
„Feradach" preusmjerava ovdje. Za piktskog kralja, v. Uurad.
**Feradach Finnfechtnach** (moderni ispis: **Fearadhach Fionnfeachtnach** - "ljepotom blagoslovljen"), sin Crimthann Nia Náira, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Tradicionalni izvori se ne slažu oko njegovog mjesta u redoslijedu velikih kraljeva.

*Lebor Gabála Érenn* i *Annals of the Four Masters* se slažu da je na prijestolje došao poslije smrti Cairbre Cinnchaita. *Annals* navode da ga je, u trenutku kada je Cairbre svrgnuo njegovog oca, njegova majka Baine, kćer kralja Albe, njegova majka nosila u utrobi; to bi značilo da je u trenutku stupanja na prijestolje imao tek pet godina; moguće je da je riječ o dupliranju slične priče o velikom kralju Tuathal Techtmaru. *Annals* također navode da je Irska za vrijeme njegove vladavine bila plodna, sasvim različito od jalove vladavine uzurpatora Cairbrea. Geoffrey Keating bavodi da je Feradach naslijedio svog oca Crimthanna, a što znači da je Cairbre vladao kasnije. Keating navodi da je sudac Morann mac Máin (u *Lebor Gabáli* i *Annals* sin Cairbreai njegove supruge Mani) živio u Feradachovo vrijeme. Morann je imao *id Morainn* (Morannovu ogrlicu) koja bi se skupila oko vrata suca sve dok ne bi donio nepravednu presudu ili vrata svjedoka sve dok ne bi rekao istinu.

Feradach je vladao dvadeset godina prema *Lebor Gabáli* i Keatingu, odnosno dvadeset dvije godine prema *Annals*. Umro je prirodnom smrću na Tari. U svim izvorima ga je naslijedio Fíatach Finn. *Lebor Gabála* navodi da je vladao u doba rimskog cara Domicijana (81-96) i smrti pape Klementa I (99). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* ga smješta u period 5-25, a *Annals of the Four Masters* u period 14-36.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **LGE/AFM Cairbre CinnchaitFFE Crimthann Nia Náir**  |  **veliki kralj Irske** LGE 1. vijek n.e.FFE AD 5-25AFM AD 14-36 | Slijedi: **Fíatach Finn**  |

Izvori
------

1. ↑  *Dictionary of the Irish Language*, Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, pp. 296, 307
2. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 305
3. ↑  *Annals of the Four Masters* M14-36
4. ↑  T. F. O'Rahilly, *Early Irish History and Mythology*, Dublin Institute for Advanced Studies, 1946, pp 159-161
5. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.38
6. ↑  *Dictionary of the Irish Language*, Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, pp. 379
**Huj bradati** (lat. *Ophidion rochei*) riba je iz porodice hujki (lat. *Ophidiidae*). Kod nas se još naziva i huj mačinac. Hujke su zmijolike ribe, koje kao karakteristiku imaju četiri mekana pipka ispod usta i spojenu leđnu i trbušnu peraju. Huj bradati ima sva obilježja hujki, a boja mu je s gornje strane svijetlosmeđa a s donje bjelkasta. Ima sitne crne mrljice po tijelu i zlatne nijanse na škržnim otvorima. Tijelo mu je zmijoliko, duguljasto, bočno blago spljošteno, s tupom njuškom, širokim ustima i velikom očima. Naraste do 30 cm duljine
,a od huja bijelca se razlikuje u izgledu škržnog otvora, naime, huj bradati na stražnjem luku škržnog poklopca ima 4 duguljaste koštane izrasline (koje služe da odstrane krute tvari od škrga). Huj bradati živi na dubinama do 150 m, hrani se amfipodima, kopepodima i ostalim zooplanktonom.

Rasprostranjenost
-----------------

Huj bradati živi na sjevernom i zapadnom dijelu Mediterana, kao i u Crnom moru.

Izvori
------

1. ↑  (`sh`) Zmijolike ribe[*mrtav link*] (riblje-oko.hr)
2. ↑  (`en`) Ophidion rochei[*mrtav link*] (atlases.ibss.org)
3. ↑  (`en`) Ophidion rochei (fishbase.org)

Linkovi
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Huj bradati** |
Građa uha
 **Kisičko uho**  je sindrom poput barotraumatske upale srednjeg uha, a nastaje kao posljedica udisanja 100-postotnog kisika pod povišenim tlakom kod pilota, astronauta i bolesnika koji se liječe u hipo i hiperbaričnim barokomorama.

Simptomi su isti kao kod barotitisa, koji nastaje u trenutku snižavanja tlaka u barokomorama, astronautskim kapsulama ili kabinama zrakoplova, ali za razliku od njega "kisičko uho" nastaje dva ili više sati nakon izlaganja 100-postotnom kisiku. Bolesnik osjeća bol, prvo jak, a zatim slabiji (koji ga budi iz sna ako je spavao), javlja se nagluhost različitog stupnja, zujanje u uhu i vrtoglavica.

Otoskopskim pregledom vidi se uvučen bubnjić koji kod jače reakcije može nalikovati na akutnu upalu srednjeg uha i praćena je kompresijom slušnih koščica.

Nakon boravka u svemiru moguća je pojava "kisičkog uha" kod astronauta
Uzrok pojave "kisičkog uha" je stvaranje nepotpunog vakuma u srednjem uhu, zbog apsorpcije "zarobljenog" kisika, (koji je u potpunosti zamijenio zrak u srednjem uhu tijekom hiperbarične oksigenoterapije) preko sluznice uha. Za nastanak "kisičkog uha" od velikog značaja je stanje prohodnosti Eustahijeve tube, čiji je osnovni zadatak regulacija tlaka, i uklanjanje iscjetka nakupljenog u srednjem uhu. Uobičajeno je da je tuba zatvorena, ali se pri svakoj promjeni tlaka u atmosferi ona otvara kako bi izjednačila tlak u srednjem uhu, što se postiže pomicanjem mišića vrata tijekom gutanja i zijevanja. I pored toga što se uho dobro ventilira postoji mogućnost poremećaja ovog procesa, kada zbog postupne apsorpcije kisika dolazi do stvaranja vakuma (negativnog tlaka) u fazi nedovoljne ventilacije srednjeg uha. Ova pojava se događa ako pilot, astronaut ili bolesnik ode na spavanje odmah nakon izlaganja 100-postotnom kisiku pod povišenim tlakom.

Nakon liječenja u hiperbaričnoj komori može se javiti "kisičko uho" 
Zato se pilotima i astronautima prije letenja, a bolesnicima prije liječenja hiperbaričnom oksigenoterapijom (HBOT) obvezno obavlja otorinolaringološki pregled, a nakon letenja-liječenja savjetuje da najmanje dva sata ne odlaze na spavanje nakon izlaganja 100-postotnom kisiku na uvećanom tlaku, kako bi se osiguralo pravilno provjetravanje srednjeg uha i izbjegla ova pojava.

Posljedice se najčešće ne javljaju. Stanje se normalizira za nekoliko dana uz primjenu kapi za nos (dekongestiva) i antibiotika. Međutim u težim slučajevima može doći do pada sluha, dugotrajne vrtoglavice i veoma neugodnog zujanja u uhu.
Nakon takvih stanja pilotima se privremeno zabranjuje letenje, a liječenje bolesnika u barokomorama, nastavlja se nakon saniranja promjena (u prosjeku za 3-7 dana)

Literatura
----------

1. Oriani G, Marroni A, Wattel E, editors. Handbook on hyperbaric medicine. Berlin: Springer Verlag; 1995
**Hidroelektrana Gojak** ili **HE Gojak** je protočna (točnije akumulacijsko/protočna) hidroelektrana koja ima brane na rijekama Ogulinskoj Dobri i Zagorskoj Mrežnici, a strojarnicu na Gojačkoj Dobri. Prema planovima na rijeci Dobri bi trebalo biti 5 hidroelektrana, a uz HE Gojak je 2010. puštena u rad i HE Lešće. Ukupna instalirana snaga HE Gojak je 55,5 MW (3 Francisove turbine x 18,5 MW iz 1959. i obnovljene 2006.). Raspoloživi konstruktivni pad vode je 118 metara. Ukupni instalirani volumni protok je 57 m3/s (3 x 19 m3/s). Srednja godišnja proizvodnja električne energije je 191 GWh, dok je masimalna proizvodnja bila 280 GWh (2010.). HE Gojak je puštena u pogon 1959.

Umjetno jezero Sabljaci
-----------------------

Pravi biser ogulinskog kraja je umjetno jezero Sabljaci, udaljeno svega oko 3 kilometra od Ogulina. Jezero Sabljaci je umjetno stvoreno jezero u svrhu akumuliranja vode rijeke Zagorska Mrežnica za potrebe proizvodnje električne energije HE Gojak. Ovo jezero je tunelom povezano s jezerom Bukovnik udaljenim oko kilometar i pol, odakle se nastavlja tunel prema Hidroelektrani Gojak, udaljenoj oko desetak kilometara od Ogulina. Površina jezera Sabljaci je oko 170 hektara, pa zauzima jedanaesto mjesto u nizu jezera Hrvatske. Zbog toga ga mnogi zovu "Ogulinsko more". Na jezeru se održavaju preko ljeta "Jezerske igre", razni sportovi na vodi kao što su veslanje, jedrenje, plivanje i ronjenje, sportski ribolov i drugo. Rijeka Zagorska Mrežnica izvire u Ogulinkom Zagorju i skuplja se u umjetno jezero Sabljaci.

Umjetno jezero Bukovnik
-----------------------

Još jedno jezero čini rijeka Dobra nešto prije nego što ponire u Đulinom ponoru. Naime, negdje oko jedan kilometar udaljeno od centra Ogulina na rijeci Dobri je podignuta brana, te je na taj način stvoreno još jedno umjetno jezero Bukovnik. Iz tog jezera se kanalima dugima i do 30 kilometara voda odvodi do Hidroelektrane Gojak, gdje pomoću nje dobivamo električnu energiju.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2013-01-13 na Wayback Machine-u "HE Gojak", HEP Proizvodnja d.o.o. www.hep.hr, 2012.
2. ↑   Arhivirano 2011-02-06 na Wayback Machine-u "HEP Vjesnik 162/163", www.hep.hr/hep/publikacije/vjesnik.aspx, 2004. vidi dopusnicu HEP Vjesnik.
3. ↑    "Jezero Sabljaci", www.ogulin.hr, 2012.
Za istoimeni igrani film, v. Se Tutte le Donne del Mondo.

***Kiss the Girls and Make Them Die*** je bila četvrta epizoda dugovječne američke kriminalističke TV-serije *Law & Order*, originalno emitirana 11. oktobra 1990.

Zaplet
------

Paige Bartlett umire u bolnici nedugo nakon što je pronađena pretučena u svom stanu. Logan i Greevey privode njenog momka Stevena Feinsteina, ali se ispostavi da je on s njom prekinuo nedugo prije ubistva. Ubrzo otkriju da je prije Stevena izlazila sa Nedom Loomisom, koji ima dosije vezan uz nasilje nad ženama. Stone ga namjerava krivično goniti za ubistvo, ali je frustriran proceduralnim preprekama koji ključne dokaze o Loomisovom ranijem nasilništvu čine neprihvatljivim za sud.

Glumačka postava
----------------

### Zakon

* George Dzundza - Sgt. Max Greevey
* Chris Noth - Det. Mike Logan
* Dann Florek - Capt. Don Cragen

### Red

* Michael Moriarty - Exec. A.D.A. Ben Stone
* Richard Brooks - A.D.A. Paul Robinette
* Steven Hill - D.A. Adam Schiff

### Gostujuće uloge

* Troy Ruptash ... Steven Feinstein
* Thomas Calabro ... Ned Loomis
* Dennis Boutsikaris ... Dick Berkley
* Marita Geraghty ... Rebecca Byrne
* Haviland Morris ... Polly Norris
* Jacqueline Brookes ... sutkinja Grace Larkin

Zanimljivosti
-------------

Inspiraciju za scenarij je dao slučaj Roberta Emmeta Chambersa (*Preppie Killer*) koji je 1986. ubio svoju 18-godišnju djevojku Jennifer Levin. Isti je slučaj 2003. godine djelomično inspirirao i epizodu *Monster* u TV-seriji *Law & Order: Criminal Intent*.

Ovo je prva od sedam epizoda kojoj se u ulozi branitelja pojavljuje Dennis Boutsikaris.

Eksterni linkovi
----------------

* Profil epizode na tv.com Arhivirano 2012-12-28 na Wayback Machine-u (`en`)
**Kiskunhalas** čita se *Kiškunhalaš* (hrvatski: *Olaš*, njemački: *Hallasch*) je grad na jugu Mađarske od 27,714 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Bács-Kiskun.

Geografske karakteristike
-------------------------

Kiskunhalas leži na najvišoj točci Kanala Dunav – Tisa – Dunav, udaljen 63 km jugozapadno od Kecskeméta, 148 km južno od Budimpešte i 56 km sjeveroistočno od Baje.

Historija
---------

Kiskunhalas je prvi put dokumentiran 1347. Za osmanske okupacije dvaput su ga opljačkali i palili Tatari (1566. i1596). Mjesto je toliko opustilo, da je početkom 17. vijeka, kolonizirano novim stanovnicima

Među stanovnicima Kiskunhalasa se raširio protestantizam, pa je 1754 kažnjen tako da mu je oduzet položaj administrativnog centra Male Kumanije koji je dotada imao. 

Tokom 19. vijeka počeo se industrijalizirati pa je 1872. dobio status grada.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Rumunjska, Sfântu Gheorghe
* Srbija, Subotica
* Srbija, Kanjiža
* Njemačka, Kronach
* Poljska, Nowy Sącz
* Mađarska, Hódmezővásárhely
* Letonija, Aizkrauklė

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Bács-Kiskun" (engleski). City population. Pristupljeno 14. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Kiskunhalas*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Kiskunhalasa* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Fleurieu** (engleski: *Fleurieue Peninsula*) je veliki poluotok na južnoj obali Australije u državi Južnoj Australiji, koji duboko ulazi u Južni ocean južno od grada Adelaidea.

Geografija
----------

Poluotok Fleurieu ima oblik trokuta, sa zapada mu je granica zaljev sv. Vincenta, a s istoka najveća australska rijeka Murray. Njegove obale duge su 250 km, preko puta poluotoka odnosno rta Jervis leži otok Kangaroo.

Od najužnijeg kraja poluotoka, rta Jervis, uzdiže se masiv Lofty koji se nastavlja prema zapadu sve do Adelaidea i dalje na zapad, nekih 300 km. Blagi brežuljci tog masiva odlični su za vinograde pa je poluotok Fleurieu poznat u Australiji po dobrim vinima.

Poluotok Fleurieu prvi su istražili britanski pomorac Matthew Flinders i francuski pomorac Nicholas Baudin 1802. godine, koji je poluotok nazvao po tada čuvenom istraživaču i ministru kraljevske mornarice Charlesu Pierru Claretu, grofu od Fleurieua.

Izvori
------

1. 1 2  „*About Geography*" (engleski). Fleurieu Peninsula. Arhivirano iz originala na datum 2013-01-06. Pristupljeno 23. 1. 2013.
2. ↑  „*History and Heritage*" (engleski). Fleurieu Peninsula. Arhivirano iz originala na datum 2013-01-06. Pristupljeno 23. 1. 2013.

Vanjske veze
------------

***Fleurieu (poluotok)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Fleurieu Peninsula* službene stranice regije (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315126301
* LCCN: sh87002957

 |
*Ukoliko ste tražili političara i narodnog heroja, v. Moma Marković.*

**Momčilo Moma Marković** (1902, Beograd, Kraljevina Jugoslavija — 1977, Ontario, Kanada) je bio srpski autor stripova, slikar i ilustrator koji je stvarao u tzv. „Zlatnom dobu srpskog stripa" (1935 — 1941). Najpoznatiji stripovi su mu „Rista Sportista" i „Stojadin".

Biografija
----------

Studirao je na École Nationale des Arts Décoratifs u Parizu. Po povratku Beograd se bavi ilustracijom, slikanjem i stripom.

Scenarije su mu pisali Mića Dimitrijević i poznata glumica Ljubinka Bobić. Njihov strip „Rista Sportista" (Politikin Zabavnik) doživeo je čak i pozorišnu adaptaciju, a izvanredna društveno-politička satira „Stojadin" izlazila je godinama u listu Ošišani jež. Bio je i urednik i ilustrator lista *Jugoslovenče*, dizajnirao je marke, hartije od vrednosti i priznanja, državne diplome... Za svoj rad je 1939. primio veliku nagradu Akademije sedam umetnosti.

Za vreme Drugog svetskog rata, Nemci su ga stavili u logor u Austriji jer je smatran potencijalno opasnim elementom. Posle više pokušaja bekstva, napokon uspeva da se domogne Italije, na teritoriju koju su držali Saveznici. Posle rata se ne vraća u Jugoslaviju, već ostaje u Italiji. Iseljava se za Kanadu 1951, ali bez porodice, jer mu sin gine u pokušaju da ilegalno pređe jugoslovensku granicu, a žena završava u bolnici zbog nervnog sloma.

U Kanadi je Marković prvo bio slobodan umetnik, ali zbog narušenog duševnog zdravlja odustaje od toga i prihvata državni posao. Radio je kao crtač i slikar u kanadskom Ministarstvu za puteve i Ministarstvu šumarstva.

Kao i druge crtače koji su emigrirali iz političkih razloga na Zapad (Đuka Janković, Radomir Perica), srpska javnost je zaboravila i na Momu Markovića, da bi tek sa raspadom SFRJ, njihov rad ponovo bio valorizovan i delimično dostupan čitaocima.

Vidi još
--------

* Spisak srpskih slikara

Izvori
------

* Zdravko Zupan i Slavko Draginčić, *Istorija jugoslovenskog stripa* I, „Forum Marketprint", Novi Sad, 1986. E-izdanje: Projekat Rastko
* Zdravko Zupan, *Vek stripa u Srbiji*, Kulturni centar — Galerija savremene umetnosti, Pančevo, 2007.
* Slobodan Ivkov, „Klasici srpskog stripa: Momčilo Moma Marković"

Spoljašnje veze
---------------

* „Rista Sportista", strip
***Le Crime de Sylvestre Bonnard*** (sh. *Zločin Sylvestrea Bonnarda*) je roman francuskog književnika Anatolea Francea objavljen 1881. godine. Naslovni protagonist je historičar i filolog koji je potpuno posvećen svom radu. Radnja prikazuje kako prilikom svog istraživanja sretne djevojčicu koja je kćer žene u koju je nekoć bio zaljubljen, te kako je otima u nastojanju da je spasi od zlostavljanja.

*Le Crime* je izazvao veliku pažnju, s obzirom da je Franceu, koji je dotada već imao etabliranu reputaciju uglednog pjesnika, predstavljao debitantsko djelo u prozi. Dobio je brojne pohvale, kao i nagradu Francuske akademije.

Godine 1929. je u Francuskoj poslužio kao predložak za istoimeni film, a u 1962. je u Jugoslaviji emitirana istoimena TV drama.

| * p
* r
* u
Djela čiji je autor Anatole France |
| --- |
| 
* *Les Noces corinthiennes*
* *Jocaste et le Chat maigre*
* *Le Crime de Sylvestre Bonnard*
* *Les Désirs de Jean Servien*
* *Balthasar*
* *Thaïs*
* *L'Étui de nacre*
* *La Rôtisserie de la reine Pédauque*
* *Les Opinions de Jérôme Coignard*
* *Le Lys rouge*
* *Histoire contemporaine*
* *Crainquebille*
* *Sur la pierre blanche*
* *L'Île des Pingouins*
* *Les Contes de Jacques Tournebroche*
* *Les dieux ont soif*
* *La Révolte des anges*
* *La Vie en fleur*

 |
**Livia Puljak** (Split, 25. listopada 1977.) je hrvatska znanstvenica i izvanredna profesorica Medicinskog fakulteta u Splitu. Pročelnica je Katedre za histologiju i embriologiju Medicinskog fakulteta u Splitu.

Životopis
---------

Rođena je 25. listopada 1977. u Splitu. Diplomirala na Medicinskom fakultetu u Splitu 2002. godine. Trogodišnje postdoktorsko usavršavanje obavila je u Sjedinjenim Američkim Državama, na University of Colorado Health Sciences Center, Denver, Colorado i na University of Texas Southwestern Medical Center, Dallas, Teksas. Doktorirala je 2008. na Medicinskom fakultetu u Splitu. Izvanredni je profesor na Katedri za histologiju i embriologiju Medicinskog fakulteta u Splitu. 

Za vrijeme studija osnovala je splitsku podružnicu studentske udruge CroMSIC, u Dallasu je utemeljila udrugu postdoktoranada, a nakon povratka u Hrvatsku pokrenula je hrvatski ogranak Cochrane kolaboracije te bila prva direktorica Hrvatskog Cochrane ogranka. Od 2010. do 2011. bila je prodekanica za znanost Medicinskog fakulteta u Splitu. Zamjenica je voditelja doktorskog studija Translacijska istraživanja u biomedicini. Članica je Upravnog vijeća Zaklade Željko J. Bošnjak.

### Popularizacija znanosti

Voditeljica je edukacije u Hrvatskom Cochrane ogranku, članica organizacijskog odbora Festivala znanosti Sveučilišta u Splitu i organizacijskog odbora Noći istraživača u Splitu. Sudjeluje s predavanjima u Tjednu mozga. U okviru projekta popularizacije znanosti Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta Republike Hrvatske prevela je knjigu Gdje su dokazi? koja je objavljena u ožujku 2014. godine. u nakladi Profila.

Izvori
------

1. ↑  Puljak L, Sharif WD. Postdocs' perceptions of work environment and career prospects at the US academic insitution. Research Evaluation. 2009.; 18(5): 411-415. (`en`)
2. ↑  Puljak L, Rako D. Branch of The Cochrane Collaboration founded in Croatia. Acta Medica Academica. 2009.; 38: 51-54. (`en`)
3. ↑  Zaklada Željko J. Bošnjak.

Vanjske poveznice
-----------------

* Livia Puljak
**Leda** (grč. **Λέδα**, *Léda*) bila je spartanska kraljica u grčkoj mitologiji te majka (uz oca Zeusa) blizanaca Kastora i Polideuka; kći kralja Testija, Tindarova žena.

Mitologija
----------

Leda i labud, El Prado muzej, Madrid
Zeus se zaljubio u Ledu i zaveo ju je u obličju labuda. Kao labud, bacio joj se u naručje da bi se zaštitio od orla koji ga je proganjao. Iste je noći Leda spavala sa svojim mužem Tindarom. Tako su nastala dva jaja iz kojih su se izlegli Helena, Klitemnestra te Kastor i Polideuk.

Razne inačice mita donose podatke o tome koja su djeca (po ocu Tindaru) bila smrtna, a koja besmrtna (po ocu Zeusu). Po nekim su pričama Kastor i Polideuk besmrtni kao bogovi, po drugima (*Ilijada*) smrtnici. Jedino što je stalno u svim inačicama jest da ako je jedan besmrtan, to je Polideuk. U Homerovoj *Ilijadi* Helena gleda sa zidina Troje i pita se zašto ne vidi braću među Ahejcima. Homer zatim govori da su obojica već mrtvi i pokopani u Lakedemonu, svojoj domovini, a to pak govori da su bili smrtni. Većina se izvora ipak slaže da su Helena i Polideuk bili besmrtni, a Klitemnestra i Kastor smrtni.

Leda je s Tindarom imala još djece - Timandru, Febu i Filonoju. Još jedna inačica potonjeg mita govori da je Nemezida bila u ljudskome obliku. Afrodita je bila u obličju orla i slijedila Zeusa koji je bio u obličju labuda. Zeus je potražio zaštitu u Nemezidinim rukama. Kad je ona zaspala, Zeus ju je silovao, a ona je poslije izlegla jaja te se mit nastavlja kao i prethodni.

U trećoj inačici, mit počinje kao i prošli, ali poslije Leda posvaja Helenu kao svoju kći.

Eksterni linkovi
----------------

***Leda (mitologija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Leda u grčkoj mitologiji
Manastir Stuplje
**Manastir Stuplje** Srpske pravoslavne crkve u Bosni i Hercegovini, pripada Eparhiji banjalučkoj i nalazi se u naselju Gornji Vijačani, opština Teslić. Manastirska crkva posvećena je svetom arhanđelu Mihailu. Nalazi se 25 kilometara udaljen od manastira Liplja, u selu Gornji Vijačani, na rječici Manastirici koja se dva kilometra nizvodno ulijeva u Ukrinu.

Historija
---------

U zapisu iz Kruševskog pomenika, zapravo pomeniku manastira Dobruna, koji je izgorio u požaru Narodne biblioteke u Beogradu 6. aprila 1941. godine, pominju se imena monaha iz Stuplja zajedno sa monasima manastira Liplja i to u dijelu Pomenika koji se datuje u drugu polovinu 15. vijeka.

U nekoliko knjiga prepisanih u Stuplju, koje su se do 1991. godine nalazile u zbirci slavonskog manastira Orahovice, pominju se stupljanski monasi. U bilješci iz 1696. godine u orahovičkom rukopisu se kaže „.. u ta vremena manastiri mnogi opustješe i sagorješe od prokletih i bezbožnih agarenskih čeda", te da ".. tada manastiri Stuplje i Liplje sagorješe i opustješe konačno." Navedeni opis se odnosi na vrijrme ratova Austrije i Turske od 1683-1690. godine.

Arheologija
-----------

Sve do 1994. godine manastir Stuplje je u nauci bio poznat samo kao pojam iz istorijskih izvora, smještan neodređeno na nepoznatu lokaciju u široj okolini Teslića. Tada su na lokalitetu Crkvište, otkopani temelji crkve, a tri godine potom i konaka i drugih pratećih zgrada manastirskog kompleksa Stuplja.

Opis
----

Iako je sam manastir još uvijek nedovršen, veliki dio obnove je završen, a odnosi se na spoljne radove. Radovi na unutrašnjosti manastira su u toku. Danas u njemu se redovno vrše liturgije. Ikonostas je urađen u vizantijskom stilu, a djelo je eparhijskog ikonopisca oca Velimira Klincova.

Literatura
----------

* Liljana Ševo, Biblioteka Baština, Banja Luka, 2002. - Pravoslavne crkve i manastiri u Bosni i Hercegovini do 1978. godine

Vanjski linkovi
---------------
**Muhafaza Minufija** (arapski: محافظة المنوفية / *Muḥāfaẓah Al Munufeyah*) je jedna od 27 muhafaza na koje je Egipat administrativno podjeljen.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Muhafaza Minufija* se nalazi u Donjem Egiptu, u zapadnom dijelu vrha Delte Nila, između rukavaca Nila Damijete (istok) i Rašida (zapad).

U njoj živi 4,400,528 stanovnika na površini od 2,499 km²

### Administrativna podjela

Muhafaza Minufija je administrativno podjeljena na 12 okruga; Bagur, Amun, Aš Šuhada, Birket es Sab, Sadat, Minuf (urbani), Minuf, Kuvejsina, Šibin el Kom (urbani), Šibin el Kom, Sirs el Lajna (urbani) i Tala.

Administrativni centar muhafaze je grad - Šibin el Kom, ostali veći urbani centri su Minuf i Ašmun, centri tekstilne industrije.

Privreda
--------

Poljoprivreda je najvažnija privredna grana muhafaze, njome se bavi više od 3 / 5 stanovnika koji uglavnom žive po selima.
Gotovo jedna trećina oranica je pod kukuruzom, od ostalih kultura uzgaja se pamuk, pšenica, djetelina, datulje i luk.

Minufija je poznata i kao proizvođač velikih količina mlijeka i mlječnih proizvoda.
Glavni resurs za navodnjavanje je *Kanal Minufija* koji dovodi vodu iz brane na Nilu sjeverno od Kaira.
Manji kanali dovode vodu iz rukavaca Damijete i Rašida.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Al-Minūfiyyah governorate, Egypt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30.07.2020.
2. ↑  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 30. 07. 2020.
3. ↑  „*Monufia Governorate*" (engleski). Ask-Aladdin. Pristupljeno 30.07.2020.

Vanjske veze
------------

***Minufija (muhafaza)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Monufia Governorate* (na portalu Ask-Aladdin (`en`)
* *Al-Minūfiyyah governorate, Egypt* (na portalu Encyclopædia Britannica) (`en`)

| * p
* r
* u
Egipat Egipatske muhafaze |
| --- |
| Urbane | 
* Kairo
* Aleksandrija
* Port Said
* Suez

 | Flag of Egypt |
| Donji Egipat | 
* Ismailia
* Kafr eš Šejk
* Garbija
* Dakahlija
* Šarkija
* Minufija
* Kaljubija
* Dumjat
* Beheira

 |
| Gornji Egipat | 
* Giza
* Fajum
* Beni Suejf
* Minja
* Asjut
* Sohag
* Kena
* Asuan
* Luksor

 |
| Pogranične | 
* Crveno more
* Vadi al Džadid
* Matruh
* Sjeverni Sinaj
* Južni Sinaj

 |
Manastir Stanjevići
**Manastir Stanjevići** je manastir Mitropolije crnogorsko-primorske iz XIV veka. 

Manastir se nalazi pored sela Pobori u reonu opštine Budva, na 600 metara nadmorske visine.

Kao ktitor manastira pominje se despot Stefan Lazarević. Njegov vojvoda Đurađ Ćurašev Crnojević, djed Ivana Crnojevića, podigao je na mestu današnjeg manastira dvorac a na brdu Đurđevcu vojno utvrđenje sa hramom posvećenom Svetom Georgiju. 

Nakon turskih upada u Cetinje 1714. godine, vladika Danilo prelazi u Stanjeviće. Po povratku iz Rusije sagradio je hram koji je posvetio Svetoj Trojici a nekadašnji dvorac Crnojevića je obnovio i pretvorio u manastirski konak 1724. godine. Posle njegovog povratka na Cetinje izvjestan broj monaha ostaje u Stanjevićima. Izvjesne popravke i dogradnju manastirskog kompleksa vrši mitropolit Sava Petrović. 

1780. godine u manastiru je otvorena sveštenička škola, koju je pohađao i Sveti Petar Cetinjski. 

1839. godine manstir Stanjevići je ustupljen Austriji i od tada počinje proces njihovog ruiniranja. 

1994. godine započeta je obnova manastirskog kompleksa. Obnovu je, blagoslovom Mitropolita crnogorsko-primorskog, Amfilohija, započeo jeromonah Dimitrije (Blagojević), a nastavio jeromonah Jefrem (Dabanović) poslije upokojenja oca Dimitrija 2004. godine.

### Bratstvo manastira

Ove 2013. godine bratstvo sačinjavaju: nastojatelj manastira, Jefrem (Dabanović), zatim jerođakon Jovan i poslušnik Vesko.

Spoljašnje veze
---------------

* Manastir Stanjevići na sajtu Mitropolije crnogorsko-primorske

| * p
* r
* u
Manastiri Mitropolije crnogorsko-primorske |
| --- |
| 
* Manastir Banja
* Manastir Beška
* Manastir Vojnići
* Manastir Vranjina
* Manastir Gornji Brčeli
* Manastir Gradište
* Manastir Dajbabe
* Manastir Dobrska Ćelija
* Manastir Donji Brčeli
* Manastir Duljevo
* Manastir Duga Moračka
* Manastir Žanjica
* Manastir Ždrebaonik
* Manastir Kom
* Manastir Miholjska Prevlaka
* Manastir Morača
* Manastir Moračnik
* Manastir svetog Nikole Obod
* Manastir Orahovo
* Manastir Ostrog
* Manastir Ostros
* Manastir Podlastva
* Manastir Podmaine
* Manastir Praskvica
* Manastir Reževići
* Manastir Rustovo
* Manastir Savina
* Manastir Svetih arhanđela
* Manastir Svetog Jovana Krstitelja
* Manastir Svetog Kirila i Metodija
* Manastir Svetog Nikole
* Manastir Svetog preobraženja
* Manastir Svetog preobraženja (u izradnji)
* Manastir Stanjevići
* Manastir Starčeva Gorica
* Manastir Ćelija Piperska
* Cetinjski manastir

 |
**Hominina** (tj. "hominani") su antropomorfniji podtribus tribusa Hominini. Obilježava ih napredak u sve uspravnijemu dvonožnom kretanju. Jedina vrsta te skupine primata koja danas postoji je *Homo sapiens*. Nalazi fosila ukazuju da se ovaj podtribus odvojio od zajedničkih predaka sa čimpanzinom lozom prije oko 3 do 5 milijuna godina.

Rodoslovno stablo Hominoida
U opisu ovoga podtribusa obično se navode rodovi *Australopithecus*, *Paranthropus*, *Sahelanthropus tchadensis*, *Orrorin*, *Ardipithecus* i *Homo (rod)*. Međutim, o pojedinostima se još uvijek raspravlja, dok neki znanstvenici pokušavaju odrediti rodoslovni niz koljena u evoluciji čovjeka.

Ključne osobine ove skupine obuhvaćaju razne prilagodbe na terestrijalni, za razliku od arborealnog života. Jedna osobina je uspravan, dvonožni stav, te lubanja smještena na vrhu kralješničkoga stupa. Stopala nisu prilagođena hvatanju, za razliku od onih u ostalih primata, jer je nožni palac snažan i usmjeren paralelno s ostala četiri nožna prsta. Na ruci su se razvili suprotstavljivi palčevi, prilično vješti za baratanje predmetima.

U ovom trenutku, vjeruje se da je prije približno 2,6 milijuna godina *Australopithecus* počeo divergirati u dvije paralelne staze, s jedne strane prema *Paranthropusu*, robusnijemu, biljnoj prehrani prilagođenomu, zbog čega su mu bile potrebne snažnije čeljusti i kutnjaci, te jaki mišići lica koji su zahtijevali lubanjsku krijestu da ih povezuje. Drugi je put vodio prema rodu *Homo* sa srazmjerno većim mozgom, gracilnijim zubima i čeljustima. Oba su roda postojala istovremeno tijekom približno milijun i po godina.

Mnogim se imenima nazivaju okamine koje pripadaju podtribusu **Hominina**.

  

 
Wikivrste imaju podatke o:
***Hominina***