recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Chianti |
| --- |
| Dio Apenina |
| Pogled na vinograde ChiantiaPogled na vinograde ChiantiaPogled na vinograde Chiantia |
| Dužina masiva: | 20 km |
| Širina masiva: | km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | San Michele (893 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Italija |

**Chianti** (talijanski: *Colline del Chianti*, ili *Monti del Chianti*) je kratki planinski masiv koji se prostire po sredini Toskane, preko provincija Arezzo, Firenca i Siena.

Geografija
----------

Masiv se proteže od kotline rijeke Arno na jugu (Provincija Firenca) do kotline rijeke Ombrone na sjeveru (Provincija Siena).

Najviši vrh tog niskog brežuljkastog masiva dugog dvadesetak kilometara je San Michele visok 893 metara.

Samo ime Chianti je etrurskog porijekla, po njihovim natpisima se pojavljuje kao **Clanti**, a današnje ime počelo se upotrebljavati od 8. vijeka kad su se sela po brdima udružila u obrambeni savez poznat pod imenom *Lega del Chianti*.

Nekad su brda Chiantija bila obrasla šumom i pašnjacima, a danas se po njihovim obroncima uglavnom prostiru vinogradi, jer je taj kraj danas poznat po crnom vinu Chianti.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Chianti*" (talijanski). Enciklopedia Treccani. Pristupljeno 3. 11. 2014.

Vanjske veze
------------

***Chianti (masiv)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Chianti* na portalu Enciklopedia Treccani (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 246100956
* LCCN: sh85023215
* GND: 4085247-7

 |
**Hariton** iz Afrodizije (grčki: ), malog grada u Kariji, bio je autor drevnog grčkog romana *Hereja i Kaliroja* (Τὰ περὶ Χαιρέαν καὶ Καλλιρρόην). Nedavno pronađeni fragmenti teksta na papirusima sugeriraju da je roman napisan sredinom 1, vijeka n.e. što ga čini najstarijim sačuvanim ljubavnim romanom i jedinim koji je koristio historijsku pozadinu za zaplet, zajedno s elementima grčke mitologije, jer se Kaliroja često uspoređuje s Arijadnom a Hereja s brojnim herojima, i implicitno i eksplicitno; S obzirom da se radnja događa u prošlosti, a u njemu sudjeluju historijske ličnosti, *Hereja i Kaliroja* se može shvatiti i kao prvi historijski roman; kasnije su ga, između ostalih, imitirali Ksenofont iz Efesa i Heliodor iz Emese.

Napomene
--------

1. ↑  Edmund P. Cueva (Fall 1996). „Plutarch's Ariadne in Chariton's Chaereas and Callirhoe". *American Journal of Philology* **117** (3): 473–484.

Vanjski linkovi
---------------

* Synopsis of the novel

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **književnosti** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


---
**Guy I od Ponthieua** (na Tapiseriji iz Bayeuxa naveden po imenom **Wido**; 1020-e - 13. oktobar 1100), bio je francuski velmoža poznat po ulozi u događajima koji će dovesti do normanskog osvajanja Engleske.

Guy je bio grof Ponthieua, male grofovije u oblasti današnje Pikardije. Bio je mlađi sin grofa Huguesa II, a grofoviju je godine 1052. naslijedio od brata Enguerranda II. Njegova porodica je podržavala Guillaumea od Taloua, sina normandijskog vojvode Richarda II koji se bio pobunio protiv mladog vojvode Guillaumea (kasnije poznatog kao Vilim Osvajač). U tom je sukobu Ermenguard poginuo, a sam Guy je kasnije zarobljen od Guillaumea u bitci kod Mortemera u februaru 1054. Iz zarobljeništva je pušten nakon dvije godine, a kao regent je grofovijom upravljao njegov stric, biskup Guy od Amiensa.

Poslije toga je Guy vojvodu služio kao vazal. Godine 1064. je prilikom putovanja La Mancheom engleski earl Harold Godwinson doživio brodolom i ostao na obali Ponthieua. Tamo ga je Guy I zarobio i doveo u zamak Beuran. Kada je Guillaume za to čuo, naredio je Guyu da pusti Harolda; Guy je to učinio nakon što je primio otkupninu. Harold je potom došao na Guillaumeov dvor gdje se u znak zahvalnosti zarekao da će biti Guillaumeov vazal i pomoći Guillaumeu da postane engleski kralj. Kada je 1066. Harold okrunjen za engleskog kralja, Guillaume je to smatrao kršenjem zakletve i povodom za invaziju.

Iako je nakon toga dugo živio, o Guyu nema mnogo podataka nakon toga. Imao je sina po imenu Enguerrand koji je umro prije 1068. godine, a neki historičari špekuliraju da je njegov brat po imenu Hugues sudjelovao u bitci kod Hastingsa i ubio Harolda. Naslijedila ga je kćer Agnes, udana za Roberta od Bellemea.

Literatura
----------

* Barlow, Frank (ed.) (1999). *The Carmen de Hastingae Proelio of Guy, Bishop of Amiens* (new ed. izd.). Oxford: Clarendon Press. ISBN 0-19-820758-1.
* van Houts, Elisabeth M.C. (ed.) (1992). *The Gesta Normannorum Ducum of William of Jumièges, Orderic Vitalis, and Robert of Torigni* (vol. 1 (books I-IV) izd.). Oxford: Clarendon Press. ISBN 0-19-822271-8.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Enguerrand II**  |  **grof Ponthieua** 1053–1100 | Slijedi: **Agnes**  |
**Guallpayo** (Andoa Guallpayo), jedna od nekoliko ranih skupina Andoa Indijanaca, jezične porodice zaparoan. Guallpayosi su 1670. živjeli u kraju istočno od plemena Gae u smjeru gornjeg toka rijeke Tigre, nizvodnije od ušća Conamba. Ponekad se označavaju i imenom Tucureos, Toqueoreo i Toquereo.

Guallpayosi se spominju 1582 na encomijendama kod Santiago de las Montañas na rijeci Santiago, odakle su pred strahom od lovaca na robove odselili sve do rijeke Tigre u susjedstvo plemena Gaye (Maroni, 1889-92), a prema jednoj karti tamo se nalaze i 1670. godine.

Prema ocu Figueroi (1904) i *Rel. geogr. Indias* (1881) Guallpayo su izvorno možda bili andoanska enklava među Jívarosima na rijeci Santiago, ili vjerojatnije da su ih doveli lovci na robove koji su u 16. i 17. stoljeću napadali na Indijance Maina i Gaye. Neki od njih naselili su se na misiju San Xavier koja je osnovana 1672, a drugi se spominju 1684. da guasare po rijeci Asaruntoa i ratuju proootiv plemena Asaruntoa. Posljednji puta spominju se 1708. kada nekoilicina njih učestvuje sa stotinu Guasaga u izgradnji misije na rijeci Pastaza na koju su smješteni Gaye, Semigaye i Andoa sa kojima su se možda pomiješali i nestali iz povijesti.

Izvori
------

1. ↑  Life and Death in Early Colonial Ecuador
2. ↑  Karta
3. ↑  Handbook of So. Am. Indians
Koordinate: 41° 41′ 46" SGŠ, 21° 50′ 11" IGD

**Gornji Kalaslari** (mak. *Gorno Kalaslari*) su naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Gornji Kalaslari su naselje u okviru opštine Veles.

Prirodni uslovi
---------------

Gornji Kalaslari su smešteni u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Velesa, selo je udaljeno 8 kilometara jugoistočno.

Selo Gornji Kalaslari se nalazi u istorijskoj oblasti Povardarje. Selo je smešteno uz desnu obalu Vardara, na približno 250 metara nadmorske visine. Istočno od naselja diže se pobrđe.

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Gornji Kalaslari su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 38 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su Albanci (95%), a ostalo su mahom etnički Makedonci. Sa demografskog gledišta zanimljivo je to što za razliku od susednog sela Donjih Karaslara, gde Makedonci žive u većini i gde broj stanovnika raste, u ovom selu broj stanovnika opada. Do početka 20. veka isključivo stanovništvo u selu bili su Turci, koji su potom spontano iselili u maticu.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je islam.

Vidi još
--------

* Spisak sela u Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

1. ↑  „Ministerstvo za Lokalna Samouprava. Baza na opštinski urbanistički planovi". Arhivirano iz originala na datum 2008-09-15. Pristupljeno 2014-07-15.

Spoljašnje veze
---------------

* www.veles.gov.mk Zvanična stranica opštine Veles

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Veles |
| --- |
| **Veles** • 
Babuna •
Bašino Selo •
Beleštevica •
Buzalkovo •
Vetersko •
Gornji Kalaslari •
Gornji Orizari •
Donji Kalaslari •
Donji Orizari •
Ivankovci •
Karabunjište •
Klukovec •
Krušje •
Kumarino •
Lugunci •
Mamutčevo •
Novačani •
Novo Selo •
Oraovec •
Otovica •
Raštani •
Rlevci •
Rudnik •
Slp •
Slivnik •
Sojaklari •
Sopot •
Crkvino •
Čaloševo •
Džidimirci |  |
**Guvernerov otok** (službeno engleski: *Governors Island National Monument*) je otok i Nacionalni park u Gornjem njujorškom zaljevu na istoku Sjedinjenih Američkih Država..

Geografija
----------

Guvernerov otok leži udaljen nekoliko stotina metara od južnog kraja Manhattana, na ušću rijeke Hudson i East River. Relativno je mali, ukupna površina mu iznosi 9.22 hektara.

Historija
---------

Guvernerov otok bio je od 1794. do 1966. vojni garnizon, a kasnije glavni štab Vojske Sjedinjenih Država. Sljedećih 30 godina, bio je sjedište komande Obalne straže Sjedinjenih Američkih Država za Atlantik.

Utvrda Fort Jay i Zamak Williams podignuti su između 1796. i 1811. kao dio 1 i 2 sistema odbrane Njujorškog zaljeva i luke.

Otok je 2003. prodan i podijeljen u dvije grupe, jedan dio od 9 hektara, kojim upravlja Agencija Američkih nacionalnih parkova određen je da bude Nacionalni spomenik, a drugim dijelom od 60 hektara upravlja *Zaklada Guvernerova otoka*. Danas grad i federalne agencije planiraju budućnost te nekadašnje vojne baze koju žele pretvoriti novi javni park i atrakciju Njujorškog zaljeva.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*History & Culture*" (engleski). National Park Service. Pristupljeno 22. 02. 2017.

Vanjske veze
------------

***Guvernerov otok*** na Wikimedijinoj ostavi

* *A Silent Sentinel in New York Harbor* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 238608286
* LCCN: sh92000727
* GND: 7695375-0

 |
**Kasni ordovicij**, isto tako zvan i kao **gornji ordovicij** od strane geologa, je treća epoha ordovicijskog perioda.

U to doba su se zapadna i Centralna Evropa i Sjeverna Evropa sudarile kako bi stvorile Laurentiju, dok su se ledenjaci stvarali u Gondwani, koja je bila smještena na Južnom polu. To je stvorilo globalni pad temperature, stvorivši uvjete "nalik na one u ledari".

Većinu tog vremena život je nastavio bujati, ali pred kraj tog perioda se dogodilo masovno izumiranje koje je ozbiljno pogodilo planktonske oblike kao konodonte, graptolite, te neke grupe trilobita (Agnostida i Pytchopariida, koji su potpuno izumrli, dok su Asaphida bili smanjeni). Brahiopodi i bryozoa i bodljokošci su također bili pogođeni, dok su endoceridski nautiloidi potpuno izumrli, osim rijetkih silurskih formi.

Eksterni linkovi
----------------

* Middle & Late Ordovician Climate
* The World during the Middle and Late Ordovician Arhivirano 2005-03-21 na Wayback Machine-u paleogeography
* The Late Ordovician Arhivirano 2008-06-15 na Wayback Machine-u
* GeoWhen Database - Late Ordovician
* The Ordovician Mass Extinction Arhivirano 2005-07-17 na Wayback Machine-u
* BBC Evolution Weekend: Extinction Files (very brief entry)


| Ordovicijski period |
| --- |
| Donji ordovicij | Srednji ordovicij | Gornji ordovicij |
| Tremadok | *Arenig* | *Ord. III* | Darivil | *Ord. V* | *Ord. VI* |
| Hirnant |
**Gušter** je top koji je izradio Ivan Krstitelj Rabljanin i bio postavljen na dubrovačkoj utvrdi Lovrijenac.

Povijest
--------

U dubrovačkim povijesnim dokumentima topovi se spominju već 1351. godine dok je njihova upotreba za potrebe obrane grada započela 1358. godine. Prvu ljevaonicu osnovanu 1411. vodio je domaći majstor. Prema Lukši Beritiću Dubrovnik je 1524. imao 251 top različitog kalibra ukupne mase 90.758 kolograma i vrijednosti 14.444 dukata od čega je većina bila smještena na dubrovačkim gradskim zidinama. Sam **Gušter** izliven je 1537. što potvrđuje natpis na topu.

**A. S. MDXXXVII**IUPITER OMNIPOTENS ITERUM SI PERDERE
VELLET
CRUDELEM GENTEM VIRIBUS IPSE SUIS
NEMPE EGO TUNC IOVE SAEVIREM
CRUDELIUS IPSA
VI, QUAM BAPTISTE PRAEBUIT ARTE
MANUS
OPUS BAPTISTAE ARBENSIS
**IN ARCE S. LAVRENTII**

Što u prijevodu glasi: *Godine spasa 1537. Da Jupiter svemogući po drugi put uništiti želi okrutni rod, tada bih i sam dakako silama svojim bjesnio češće od Jupitera samog silom koju umješno dala je ruka Baptiste. Djelo Baptiste Rabljanina na tvrđavi svetog Lovrijenca.* Iako se iz topova izbjegavalo pucati, u nekim trenutcima Dubrovčani su ih učinkovito usmjeravali na napadače. Tako je zapovjednik Lovrijenca Pero Ohmučević neposredno nakon velikog potresa 1667. godine naredio da se puca na dvije mletačke galije koje su počele s iskrcavanjem na najoštećenijem dijelu zidina, između bastiona sv. Andrije i tvrđave Bokar. Nakon paljbe iz Guštera galije su se povukle prema Gružu i dalje za Veneciju.

Za razliku od ostalih topova koje su razrezali i u manjim komadima odnijeli Austrijanci su se u listopadu 1814. godine htjeli domoći Guštera u jednom komadu kako bi ga mogli postaviti u muzeju kao remek djelo starinskog topništva. Kako ga ni nakon djelomičnog rušenja vrata na tvrđavi nisu uspjeli odnijeti, pokušali su ga konopcima spustiti na splav na moru. Pri spuštanju su konopci, za koje se pričalo da su ih namjerno zarezali neki Dubrovčani, popucali pa je top pao u more.

U više navrata tragalo se za Gušterom u predjelu pod tvrđavom, ali do sad nije pronađen.

Ime
---

Postoji legenda da su po izlijevanju topa ljudi radi ispitivanja okrenuli top prema Konavlima. Ispaljeno zrno je palo u Konavosko polje pri čemu je poginula jedna žena i gušter čiju su krv pronašli na listu loze prema čemu je top dobio ime. Prema drugim izvorima dobio je ime po zelenkastoj patini koja ga je vremenom obložila.

Literatura
----------

* Ahmetović, Suad, Dubrovački kurioziteti: iz dva minula tisućljeća, 3. dopunjeno izd. vlastita naklada, Dubrovnik, 2010. ISBN 978-953-95501-3-2, str. 103.-105.
* Dubrovački top Gušter
**Guy Mitchell**, rođen kao **Albert George Cernik**, (27. februar 1927 – 1. jul 1999) bio je američki pop pjevač. Rodio se u porodici hrvatskih imigranata gdje mu je muzički talent prepoznat još u djetinjstvu; međutim, tek početkom 1950-ih se etablirao kao zvijezda, zahvaljujući producentu Mitchu Milleru, koji je tada bio na čelu Columbia Records i prepoznao mladog Cernika kao moguću zamjenu za Franka Sinatru. Miller mu je dao novo ime "Guy Mitchell" i, između ostalog, omogućio da snimi niz hitova u kojima je u tradicionalnom pop stilu izvodio "omekšane" verzije rock and roll hitova. Mitchell se također krajem 1950-ih bavio i glumom, nastupivši u TV-seriji *Whispering Smith*. 1960-ih se počeo postepeno povlačiti s muzičke scene.

Lični život mu je obilježila borba s alkoholizmom. Ženio se i razvodio tri puta, a jedna od supruga mu je bila bivša Miss Danske i Playboyev model Elsa Sørensen.

Izvori
------

Eksterni linkovi
----------------

* All Music Guide
* Guy Mitchell trust website Arhivirano 2021-02-28 na Wayback Machine-u (Official Homepage)
* Guy Mitchell Appreciation Society site Arhivirano 2004-04-07 na Wayback Machine-u
* Guy Mitchell obituary Arhivirano 2004-04-13 na Wayback Machine-u
* Biography on "The Interlude Era" site Arhivirano 2011-06-04 na Wayback Machine-u
**Gušteran tupoglav** (lat. *Lobianchia dofleini*) riba je iz porodice Myctophidae. Ovo je mala riba dubokih voda koja naraste do 5,0 cm duljine, živi na dubinama između 20 i 700 m, po danu na većim dubinama, između 300 i 700 m, a po noći ide prema površini gdje se zadržava na dubinama između 20 i 300 m, s mlađim i manjim primjercima pri vrhu, a starijim i većim dublje. Tijelo mu je oblika cigare, s velikom, kratkom tupastom glavom i velikim izbuljenim očima smještenima prema naprijed, te ustima koja dopiru iza očiju. Repna peraja je vrlo račvasta (dubokog V profila), a leđna peraja kratka. Hrani se zooplanktonom, najviše kopepodima i ostrakodima, posebno tijekom noći, odnosno gibanja prema površini, a sam je hrana brojnim grabežljivcima. Tijelo mu sadrži fotofore, odnosno organe koji proizvode svjetlo.

Rasprostranjenost
-----------------

Gušteran tupoglav živi po svim morima i oceanima svijeta između zemljopisnih širina 50° sjeverno i 40° južno, a unutar tog područja postoje pojedina mjesta na kojima nije zabilježen.

Izvori
------

1. ↑  (`en`) Dofleini's lantern fish (fishbase.org)
2. ↑  (`en`) Lobianchia dofleini[*mrtav link*] (atlases.ibss.org)

Eksterni linkovi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Gušteran tupoglav** |
**Guy od Dampierra**, nizozemski: *Gwijde Van Dampierre* (oko 1225.-Compiègne, 7. mart 1305.) bio je flandrijski grof od 1278. do 1305 i markgrof Grofovije Namur od 1265.-1305.

Biografija
----------

Rođen je kao drugi sin Willema II od Dampierra i Margarete od Konstatinopola flandrijske i hainautske grofice. Majku je nasljedio 1251. kad mu je stariji brat Willem III poginuo.

Guyeva vladavina nije prošla dobro, jer se našao u procjepu interesa između engleskog kralja Edwarda I čiji je saveznik postao i francuskog kralja Philippea IV koji mu je nominalno bio suveren. Philippe IV je želio povećati svoj utjecaj na Flandriju, a Guy je bio u dobrim odnosima sa Engleskom zbog vune koja je trebala njegovim tkalcima.Da bi ojačao savezništvo sa Edwardom I, Guy je 1294. zaručio svoju kćer za Edwardova sina.

To je toliko naljutilo Philippea IV da je napao i zauzeo Flandriju 1300. i odveo Guya sa sinovima i vodećim flamanskim plemićima u zarobljeništvo u Pariz. To je dovelo do pobune u Flandriji u kojoj je 19. maja 1302. masakriran francuski garnizon u Brugesu.

Odmah nakon tog 11. jula Flamanci su u Bitci kod Zlatnih mamuza kod Kortrijka porazili francusku vojsku.
Ostarjeli Guy umro je u zarobljeništvu prije nego što je Kraljevina Francuska priznala nezavisnost]] Flandrije sporazumom sklopljenim u Athis-Monsu 1305.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Gwijde van Dampierre*" (nizozemski). Ensie. Pristupljeno 04.12.2022.
2. 1 2 3 4   „*Guy count of Flanders*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 04.12.2022.

Vanjske veze
------------

***Guy od Dampierra*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Guy count of Flanders*
**Hugo od Clunyja** (francuski: ; 13. maj 1024 – 28. april 1109) bio je opat Clunyja. Ponekad se za njega koriste nazivi **"Hugo Veliki"** ili **"Hugo od Semura"** a nakon što je kanoniziran od Rimokatoličke crkve za njega se koristi i ime **Sveti Hugo (Veliki).** Predstavljao je jednu od najuticajnijih ličnosti među monasima u srednjem vijeku. 

U Clunyju je, zahvaljujući sredstvima koje je bio prikupio kralj Ferdinand I od Leona, podigao treću opatijsku crkvu koja je dugo vremena bila najveća građevina u Evropi. U posljednjoj četvrtini 11. vijeka je bio jedan od predvodnika clunyjskog monastičkog pokreta. Bliski odnosi s kraljevima Ferdinandom I i Alfonsom VI od Kastilje i Leona, kao i papom Urbanom II, koji je služio u Clunyju prijke pontifikata, učinili su ga izuzetno uticajnim. Bio je kum rimsko-njemačkog cara Heinricha IV te bez uspjeha pokušao posredovati u njegovom sporu sa papom Grgurom VII.

Slavi se na dan 29. aprila.

Vanjske veze
------------

* *Catholic Encyclopedia*: St. Hugh the Great
**Hämeenlinna** (švedski: *Tavastehus*) je grad i općina na jugu Finske od 67,976 stanovnika.

Hämeenlinna je poznata kao rodni grad kompozitora - Jeana Sibeliusa i 
administrativni centar Regije Prava Tavastija.

Geografske karakteristike
-------------------------

Hämeenlinna leži u dubokom zaljevu jezera Vanajavesi, udaljena 98 km
sjeverozapadno od Helsinkija, i 73 km od Tamperea.

Historija
---------

Svoje ime i nastajanje duguje zamku Häme, čiji su najstariji dijelovi podignuti negdje oko
1250.

Hämeenlinna je status grada dobila 1639. u to vrijeme se grad prostirao sjeverno od 
zamka.Nešto kasnije - 1779. grad je preseljen na sadašnju lokaciju koja je nešto 
južnije. Željeznica je stigla do grada 1862. i odtad se stao brže 
razvijati.

Znamenitosti
------------

Najveće znamenitosti grada su Zamak Häme, ponovno otvoren 1979. nakon potpune rekonstrukcije, crkva 
iz 1798. i rodna kuća Jean Sibeliusa.

Grad ima Umjetničku galeriju, naučni institut, regionalni muzej i 
učiteljsku školu.

Pored grada nalazi se park prirode Aulanko kog posjećuje dosta turista.

Privreda i transport
--------------------

Hämeenlinna je u Finskoj poznata po izdavaštvu i štamparijama, ona je i
industrijski grad sa tvornicama metala, strojeva i tekstila.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Norveška, Bærum
* Njemačka, Celle
* Švedska, Jönköping
* Grenland, Qeqertarsuatsiaat
* Island, Hafnarfjörður
* Rusija, Tver
 | * Mađarska, Püspökladány
* Poljska, Toruń
* Švedska, Uppsala
* Njemačka, Weimar
* Estonija, Tartu
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: Tavastia Proper" (engleski). City population. Pristupljeno 18. 10. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Hämeenlinna*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 10. 2014.

Vanjske veze
------------

***Hämeenlinna*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* (`fi`)
Lokomotiva serije 1142
Lokomotiva serije 1142
**HŽ 1142** serija je višenamjenskih električnih lokomotiva Hrvatskih željeznica, razvijena krajem 1970-ih godina i predstavljena 1981.

Iako je za Jugoslavenske željeznice ostvarena licencna proizvodnja stožerne električne lokomotive - švedske Rb (JŽ-441) - Željeznice su, s afirmacijom domaće tehnologije kroz 1970-te godine, naručile izradu nove, nimalo zastarjele, opremljenu tiristorima umjesto dioda, te potpuno domaće svenamjenske električne lokomotive. 

Lokomotive (prototip i samo 15 predserijskih) je proizveo Končar iz Zagreba, s navedenim mnogim kooperantima iz Federacije među kojima su najvažniji srpski Minel i Goša. To je prva električna lokomotiva razvijena i proizvedena u bivšoj Jugoslaviji. Lokomotive mogu u ravnici razviti brzinu do 160 km/h, ali u punoj afirmaciji i lokomotive je lako prelaze. Neki brzinski testovi su pokazali 181 km/h i više. Lokomotive su namijenjene za vuču putničkih vlakova brzinom do 160 km/h te za vuču teretnih vlakova pretežito na nizinskim prugama, ali i na brdskim prugama uz odgovarajući postupak manje preinake.

Tehnički podaci
---------------

HŽ 1142 je električna lokomotiva s tiristorskim ispravljačem , trajne snage 4400 kW na naponu napajanja 25 kV 50 Hz. To su četveroosovinske lokomotive s pojedinačnim osovinskim pogonom B'oB'o. Za pogon služe četiri komutatorska istosmjerna motora s neovisnom uzbudom, koji se napajaju preko reguliranih tiristorskih ispravljača. Pogon je podijeljen na dvije jednake dvomotorne jedinice. Svaka jedinica ima po dva vučna elektomotora.

* **Električni sustav** : 250 A, 25000/2 V AC, 50 Hz
* **Osovinski raspored:** B'oB'o
* **Trajna snaga za vuču:** 4400 kW
* **Najveća brzina**  : 160 km/h
* **Duljina preko odbojnika:** 15860 mm
* **Širina lokomotivskog sanduka:** 3100 mm
* **Najveća visina od GTR (sa spuštenim pantografom):** 4630 mm
* **Ukupna masa lokomotive:** 82 t
* **Najveće osovinsko opterećenje:** 20,5 t

Izvori
------

***HŽ serija 1142*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* Električna lokomotiva serije 1142
* Tiristorska lokomotiva klase HŽ 1142 Arhivirano 2008-02-05 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Vučna vozila Hrvatskih željeznica |
| --- |
| Električne lokomotive | 1141 • 1142Izvan službe: 1061 • 1161 |
| Dizelske lokomotive | 2041 • 2042 • 2044 • 2062 • 2063 • 2132Izvan službe: 2043 • 2061 • 2131 • 2133 • 2141 |
| Elektromotorni vlakovi | 6111 • 6112Izvan službe: 6011 |
| Dizelmotorni vlakovi | 7022 • 7121 • 7122 • 7123Izvan službe: 7021 • 7221 |
|  Vlakovi Hrvatskih željeznica | dizelske lokomotive • električne lokomotive • parne lokomotive • dizelmotorni vlakovi • elektromotorni vlakovi • specijalna vozila |
**Zaljev Chesapeake** (engleski: *Chesapeake Bay*) je najveći prirodni zaljev na istočnoj obali Sjedinjenih Američkih Država u Atlanskom oceanu.

Geografija
----------

Zaljev Chesapeake nastao je kao estuarij rijeke Susquehanna i njenih pritoka. Zaljev ima površinu od nekih 11.601 km², prosječno je dubok 14 m. Uvučen je u kopno nekih 311 km u smjeru sjever-jug, i širok od 5 to 40 km. Duž njegove južne obale smještena je američka savezna država Virginia, a duž sjeverne Maryland.
U zaljev Chesapeake utječe brojne rijeke, sa zapada su to; James, York, Rappahannock, Potomac i Patuxent, a sa istoka; Wicomico, Nanticoke, Choptank i Chester. Zaljev je gusto naseljen, najveći grad i najveća luka je Baltimore.

Jamestown, jedno od prvih naselja evropskih doseljenika na tlu Sjeverne Amerike, osnovano je u mirnom zaljevu Chesapeake. Godinu dana kasnije engleski kolonist John Smith izradio je prvu preciznu kartu zaljeva i njegovih rijeka, što je budućim naseljenicima pomoglo u traženju pogodnih mjesta za naseljevanje. Za vrijeme Britansko-američkog rata, Britanci su upravo iz zaljeva Chesapeake izvršili invaziju Sjedinjenih Američkih Država 1812.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Chesapeake Bay*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 28. 1. 2013.

Vanjske veze
------------

***Chesapeake (zaljev)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Chesapeake Bay* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 239902526
* LCCN: sh85023111
* GND: 4085241-6
* SUDOC: 145554228
* BNF: cb17130426q (podaci)
* NKC: ge765333
* BNE: XX4936459
* NSK: 000376691

 |
**Guasapar** (Guazapar), ogranak Varohío (Guarijío) Indijanaca (Swanton), ili Tarahumara (Hodge) , šire skupine Taracahitian, porodica Uto-Aztecan, u kolonijalno doba naseljeni između rijeka Río Oteros ili Chinipa i Río Urique u meksičkoj državi Chihuahua. Godine 1622. među njih i Témori Indijance dolazi misionar Pier Gian Castani i vrši prva pokrštavanja. Otac Giulio Pasquale (1626) utemeljuje dvije misije, jednu za njih, Santa Inés de Chínipas blizu sela Santa Teresa de Guazapares, a drugu za Varohío Indijance, Nuestra Señora de Varohíos. Kroz nekoliko godina (1632) doći će do ustanka Guasapara i Varohíja, nakon čega će misionari krenuti u pokrštavanje Tarahumara (1639). Sljedeći ustanak Guasapari podižu 1703. zajedno sa plemenom Batopilillas. Povijest Guasapara završit će u 18. stoljeću njihovim stapanjem u Tarahumare koji među Guasapare dolaze kao imigranti. Od ovih Tarahumara, kaže dr. William L. Merrill, preuzet će ime i identificirati se sa njima. Glavno selo Guazapares nalazi se blizu Arteage na zapadu Chihuahue, 542 stanovnika (1900). prema Hodgeu obuhvaćaju i pleme Temori iz sela Santa María Magdalena, Nuestra Señora del Valle Humbroso i Cerocahui.

Izvori
------

1. ↑  Hodge

Eksterni linkovi
----------------

* Identity Transformation In Colonial Northern Mexico
**Chimakum** [Chemakum, Aqokúlo (vlastiti naziv), Port Townsend Indijanci], /značenje imena Chimakum ili Chemakum je nepoznato/ maleno ratoborno pleme Chimakuan Indijanaca sa poluotoka između Port Townsenda i Hood Canala u američkoj državi Washington. Zajedno sa plemenima Hoh i Quileute tvore jezičnu porodicu Chimakuan, koja po njima nosi ime. 
Chimakum Indijanci bili su u konstantnom ratu sa Clallam Indijancima i drugim Salishan plemenima, što ih je dovelo do skorašnjeg nestanka. Mooney (1928) procjenjuje da ih je 1780. bilo oko 400. Pleme Chimakum stradava u masakru 1822. kada ih je napala velika skupina ratnika sa Otočja Kraljice Charlotte. Godine 1847. napadaju ih Snoqualmie, i tada ih je dosta stradalo. Prema Gibbsu (1877) preostalo ih je svega 90 1855. a te su godine ugovorom Point-no-Point smješteni na rezervat Skokomish ali su ih pet godine kasnije (1860) plemena Duwamish i Suquamish gotovo zbrisali pod vodstvom poznatog poglavice Seattle. Popisom iz 1910. preostalo ih je svega trojica koji su mogli govoriti svoj jezik. -Popularni naziv za njih je Port Townsend Indijanci, ime koje su dobili po obližnjem gradu.

Vanjske veze
------------

***Chimakum*** na Wikimedijinoj ostavi

* Chimakum žena-profil Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u
**Hamis el Gadafi** (arap. ; Tripoli, Libija, 27. maj 1983) je libijski oficir. Sin je libijskog vođe Muamera el Gadafija i komandant elitne Hamisove brigade.

Završio je vojnu akademiju u Tripoliju, gdje je diplomirao vojne nauke, a potom je završio i Vojnu akademiju Frunze u Moskvi. Od aprila 2010. godine pohađa postdiplomske studije na međunarodnoj poslovnoj školi  u Madridu. 

Komandant je Hamisove brigade — 32. brigade posebne namjene libijskih oružanih snaga. To je jedna od najelitnijih i najjačih vojnih formacija odanih libijskom vođi Muameru el Gadafiju. 

Marta 2011. godine pojavile su se vijesti o pogibiji Hamisa, ali je kasnije dokazano da nisu istinite.  Dana 5. avgusta 2011, libijski pobunjenici su saopštili da je u NATO napadu na grad Zlitan među 32 osobe koje su poginule i brigadni komandant Hamis Gadafi. Portparol libijske vlade Musa Ibrahim je saopštio da su to lažne vijesti i da se radi o prljavom triku radi prikrivanja zločina u Zlitanu i ubijanju članova libijske porodice El Marabit.

Povezano
--------

* Muamer el Gadafi

Izvori
------

1. ↑  Un hijo de Gadafi estudia un máster en Madrid
2. ↑  Khamis Ghaddafi: The agent of fear
3. ↑  „Libya TV says shows live footage of Khamis Gaddafi". Arhivirano iz originala na datum 2011-05-01. Pristupljeno 2011-08-06.
4. ↑  RTRS: Demantovana vijest o pogibiji Gadafijevog sina
Ciklona nad Islandom 4. 9. 2003.
Ciklona i anticiklona
**Ciklona** ili **ciklon** je područje sniženog atmosferskog tlaka u odnosu na okolinu. Označava se slovom N (ili C). Zrak u tom polju struji od rubova prema središtu, zbog koncentracije počinje se izdizati i hladiti, te nastaju uvjeti za nastanak oborina. Ciklona donosi promjenjivo vrijeme i oborine. U cikloni je tlak zraka obično niži od 1013 hPa. Zrak se u ciklonama kreće u smjeru suprotnom od kretanja kazaljke na satu (za sjevernu Zemljinu polutku). Fizikalno, ciklona nastaje djelovanjem Coriolisove sile na zračne mase. 

Na vrijeme u Hrvatskoj najviše utječe Genovska ciklona koja nastaje u istočnom Sredozemlju, točnije u Genovskom zaljevu. Postoji također Islandska ciklona koja djeluje cijele godine (zbog golfske struje). Donosi nešto toplije vrijeme u odnosu na prethodne dane. Postoje isto tako i stacionirane ciklone, tj. ciklone koje se dulje zadržavaju nad nekim područjem. Takve ciklone obično donose nestabilnost na više od tri dana. 

U Evropi se ciklone uglavnom kreću od zapada prema istoku, ali ima i odstupanja. Prije ciklone obično zapuše slabo do umjereno jugo ili jugozapadnjak, a dva do tri dana prije njenog dolaska na nebu se mogu uočiti visoki oblaci cirusi, koji su inače nositelji lošeg vremena. Pred prolazak ciklone zapuše obično hladniji vjetar sa sjevera ili sa sjeverozapada i to zbog širenja anticiklonalnog grebena i dolaska ljepšeg vremena. Postoje i tropske ciklone koje se javljaju u Pacifiku i obično donose jake kiše i prati ih olujan vjetar koji nerijetko doseže brzinu od 150 km/h. Takve ciklone se javljaju između lipnja i listopada. Tropske ciklone se mogu razviti i u uragane samo ako za to postoje uvjeti, ali najčešće nestaju približavajući se obalnom području. Zbog takvih ciklona svake godine nastaju milijunske štete i život izgubi na tisuće ljudi.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Ciklona** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Ciklona** |
Circus Flaminius (skicirao Giacomo Lauro)
**Circus Flaminius** je naziv za komad zemljišta kružnog oblika u Drevnom Rimu, smješten u blizini Marsovog polja kraj rijeke Tiber, a koje je služilo kao trkalište, odnosno za održavanje misterijskih rituala. Ime je dobilo po državniku Gaju Flaminiju koji ga je bio sagradio, odnosno ogradio oko 221. pne.

Circus Flaminius nikada nije bio zamišljen kao alternativa odnosno kao konkurencija mnogo poznatijem Circusu Maximusu, iako su se u njemu održavali spektakli, poput pokolja 36 krokodila godine 2. pne. kojim se obilježila gradnja Foruma Augusta. Do tog vremena je Circus Flaminius već bio okružen zgradama uslijed stalnog širenja grada, a do kraja 1. vijeka n.e. je napušten.

Izvori
------

***Circus Flaminius*** na Wikimedijinoj ostavi

* Platner, Samuel (1929). *A Topographical Dictionary of Ancient Rome*. Oxford University Press.

* „Civilization of the ancient Mediterranean: Greece and Rome". *Civilization of the ancient Mediterranean: Greece and Rome*. **II**. Scribner's. 1998.

* Humphrey, John (1986). *Roman Circuses: Arenas for Chariot Racing*. Butler & Tanner Ltd.. str. 540–545. ISBN 0520049217.
**Hamiltonijan** je funkcija ili operator, u zavisnosti od toga da li se koristi u kontekstu klasične ili kvantne mehanike, koji je od centralnog značaja za opis vremenske evolucije u fizici.

Hamiltonijan u klasičnoj fizici
-------------------------------

U klasičnoj fizici Hamiltonijan je definisan kao Ležandrova transformacija lagranžijana. Naime, kako se uzima da je lagranžijan funkcija genralisanih koordinata, generalisanih brzina i vremena u situaciji u kojoj je pogodnije koristiti generalisane impulse potrebno je izvršiti transformaciju koja će dovesti do pojave tražene zavisnosti. Dotična transformacija je ležandrova transformacija i u njoj se zavisnost od generalisanih brzina smenjuje zavisnošću od generalisanih impulsa. Ona glasi

{\displaystyle H(q\_{i},p\_{i},t)=\sum \_{k=1}^{n}p\_{k}{\dot {q}}\_{k}-L(q\_{i},{\dot {q}}\_{i},t)}

, gde {\displaystyle i=1...n}, -{n}- je broj stepeni slobode sistema, -{L}- lagranžijan sistema, a {\displaystyle q\_{i},{\dot {q}}\_{i},p\_{i},t} generalisane koordinate, generalisane brzine, generalisani impulsi i vreme respektivno. Ovo je istovremeno definiciona relacija za hamiltonijan. U slučaju kada je kinetička energija sistema homogena kvadratna funkcija generalisanih brzina hamiltonijan je jednak ukupnoj energiji sistema. Ovo je najčešći slučaj i hamiltonijan se često poistovećuje sa ukupnom energijom sistema.

Izražene preko hamiltonijana, jednačine kretanja sistema (koje se zovu Hamiltonove jednačine) glase

{\displaystyle {\dot {q}}\_{i}={\frac {\partial H}{\partial p\_{i}}}}

{\displaystyle {\dot {p}}\_{i}=-{\frac {\partial H}{\partial q\_{i}}}+Q\_{i}^{nepot}}

, gde {\displaystyle Q\_{i}^{nepot}} predstavlja nepotencijalne generalisane sile. Ove jednačine pružaju nekoliko pogodnosti, među kojima su: impulsi i koordinate figurišu simetrično u jednačinama i jednačine su diferencijalne jednačine prvog reda.

Hamiltonov formalizam u klasičnoj mehanici je takođe značajan zato što pokazuje analogije između klasične i kvantne mehanike.

Hamiltonijan u kvantnoj mehanici
--------------------------------

U kvantnoj mehanici hamiltonijan je hermitski operator i pridružen je opservabli energije. Vremensku evoluciju kvantnog sistema diktira hamiltonijan preko Šredingerove jednačine

{\displaystyle i\hbar {\frac {\partial |\psi \rangle }{\partial t}}={\hat {H}}|\psi \rangle }

, gde je {\displaystyle {\hat {H}}} hamiltonijan, a{\displaystyle |\psi \rangle } stanje sistema.

Kako hamiltonijan predstavlja energiju, njegove svojstvene vrednosti predstavljaju moguće energije koje sistem može da poseduje. Svaka opservabla čiji operator komutira sa hamiltonijanom predstavlja održanu veličinu.
**Gitanes** ("Žitan") (fr. mn. za Ciganke) su marka francuskih cigareta koja se prodaje u brojnim varijacijama različite snage i pakiranja. Danas je vlasnik Imperial Tobacco nakon što je siječnja 2008. kupio Altadis od Seite. Izvorno je bio motan tamnim odnosno *brun* (smeđim) duhanom, za razliku od *blondes*-a. U čast imenu, pakiranje prikazuje lik španjolske Romkinje koja svira tamburin. Kutije Gitanesa bile su crne, plave i bijele.

Postoji razlika između današnjeg "plavog" Gitanesa i klasičnog stila Gitanes Brunes. Obije marke prodavale su se na tržištima u Europi i Južnoj Americi, najviše Argentini i Čileu.Klasični duhan Gitanes Brunes dosezao je prepoznatljivim konzerviranjem i "rižinom" vrstom papira u koji je duhan bio umotan čime je odudarao od većine drugih cigareta. Rezultat je bio cigareta koja je bila snažna "okusa" i prepoznatljive arome.

Zbog postroženih zakona o konzumiranju duhana koje je uvela francuska vlada radi poboljšanja nacionalnog zdravlja s obzirom na štetnost duhana, proizvodnja ovih cigareta u Francuskoj je stala, a ostala je samo jedna tvornica u Nizozemskoj. Cijene ovih cigareta povišene su radi izjednačenja s onima u SAD. Veličina i sadržaj cigareta Gitanes smanjeni su 2010. godine.

Vidi još
--------

* Gauloises

Izvori
------

* „Gauloises and Gitanes exit France". BBC News. 1. rujana 2005..
* Mary Blume (17. veljače 1996.). „Le Marketing:Face-Lift fora Cigarette". *The New York Times*.

***Gitanes*** na Wikimedijinoj ostavi
**Enis del Mar** (engl. ) filmski lik inspirisan je ličnošću iz priče *Planina Broukbek* Eni Pru (engl. ). U ulozi Enisa Del Mara u filmu *Planina Broukbek* bio je Hit Ledžer, i za nju bio nominovan za Oskar za najboljeg glavnog glumca.

O liku
------

Enisa Del Mara je Eni Pru opisala kao *zbunjenog rančera iz Vajominga*. Zbunjenog iz razloga što se on u jednom trenutku našao u situaciji na koju nikada nije ni pomislio, i što je osetio ljubav koju do tada nije razumevao i koju je osuđivao. On je još jedan mladić kog je mit o kauboju prevario i doveo u planine da čuva stoku. Enis je povučen i nerado pokazuje emocije. To se najviše vidi u njegovom odnosu prema Džeku. Kada mu ovaj predloži da žive zajedno, on, gotovo postiđen, to odbija i govori da to ne može da bude. Jedna misterija koja ga okružuje (kao i Džeka) jeste njegova prava seksualna orijentacija, jer ostvaruje jake emocionalne i seksualne veze, kako sa Džekom tako i sa suprugom Almom i devojkom Kejsi. Neki kritičari smatraju da je bio homoseksualac, dok drugi misle da je voleo i žene i muškarce. Treći pak kažu da je bio biseksualac koji je više voleo žene. Sam Hit Ledžer izjavio je da to nije pitanje seksualne orijentacije i da ona nije bitna, već da se radi o dve ljudske duše koje su se zbližile.

| * p
* r
* u
*Brokeback Mountain* |
| --- |
| 
* Kratka priča
* Glazba za film
* Annie Proulx

 |
| Likovi | 
* Ennis Del Mar
* Jack Twist

 |
| Pjesme | 
* "A Love That Will Never Grow Old"

 |
Koordinate: 41° 50′ 55" SGŠ, 21° 34′ 46" IGD

**Gradovci** (mak. *Gradovci*) su naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Gradovci pripadaju opštini Zelenikovo, koja okuplja jugoistočna predgrađa Grada Skoplja.

Prirodni uslovi
---------------

Gradovci su smešteni u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 30 km jugoistočno.

Naselje Gradovci je u okviru istorijske oblasti Torbešija, koja se pruža južno od Skopskog polja. Naselje je smešteno ma brdima iznad priobalja Vardara. Južno od naselja se izdiže planina Kitka. Nadmorska visina naselja je približno 560 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Gradovci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 2 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Zelenikovo

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.zelenikovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Zelenikovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Zelenikovo |
| --- |
| **Zelenikovo** • 
Vražale •
Gradovci •
Gumaljevo •
Dejkovec •
Dobrino •
Novo Selo •
Orešani •
Pakoševo •
Paligrad •
Smesnica •
Strahojadica •
Taor •
Tisovica |  |
**Enokijanska magija** je sustav ceremonijalne magije koji se zasniva na evokaciji različitih duhova i entiteta. Sustav je u 16. stoljeću osmislio dr. John Dee uz asistenciju Edwarda Kelleyja.

Koncept je zasnovan po uzoru na teurgiju, odnosno komunikaciju s anđelima, koji su Deeju i Kelleyju navodno predali enokijanski alfabet i ploču korespodencije. Enokijanski tekstovi imaju sličnosti s raznim grimorijima kao i sa *Knjigom proroka Henoka*.

Povijest enokijanskog magičnog sustava
--------------------------------------

Engleski okultist John Dee i medij Edward Kelley obavili su između 1582. i 1589. godine niz invokacija na temelju kojih su postavili osnove enokijanskog magijskog sustava. Taj sustav su na prijelazu iz 19. u 20. stoljeće preuzeli i razradili Samuel L. Mathers i Aleister Crowley, ustanovivši sustav ceremonijalne magije na razini *Adeptusa Minora* Zlatne zore.

Enokijanski alfabet
-------------------

Enokijanski alfabet, poznat i kao *anđeoski alfabet*, osmislili su dr. Dee i Kelley. Prema vjerovanju, Kelley je gledajući u kristalnu kuglu primio od anđela razne tekstove i tablice. Naziv je dobio prema biblijskom proroku Henoku. Enokijanski alfabet nije povezan ni s jednim prijašnjim i posjeduje vlastitu sintaksu i gramatiku te je s vremenom postao klasična magijska metoda.

Svako slovo enokijanskog alfabeta odgovara planetu, elementu i tarotu, te ima numeričku vrijednost. Njegovi su tvorci smatrali taj jezik toliko jakim da su imena izgovarali unatrag kako bi spriječili pojavu nekog nepoželjnog demona, jer su vjerovali da bi samo izgovaranje njegova imena moglo izazvati materijalizaciju.

Bilješke
--------

1. ↑
2. ↑  Crowley, Aleister, str. 4.
3. ↑
4. ↑  Sotonizam, str. 41.-42.
5. ↑  Sotonizam, str. 116.

Literatura
----------

* *Crowley, Aleister, Liber Chanokh, Ordo Templi Orientis, Beograd (internet izdanje)*
* *Faust, Viktoria i Knight, Thomas, Sotonizam, Distri-book, Zagreb, 2003.* ISBN 953-7127-03-6

Vanjske poveznice
-----------------

* Enochian.info (`en`)
**Gradska vrata**, **porta** (latinski) ili **kapija** (turski) je arhitektonsko-građevinski element koji je omogućavao prolaz u utvrđeni grad. Građena su na vrlo različite načine, ali uvijek sa namjerom da budu neprobojna i neosvojiva, pa su najčešće bila i najmasivniji i najipresivniji dio gradskih bedema.

Historija
---------

Gradska vrata kao dio sistema utvrđenog naselja, grade se od neolita, a koristila su se (kako gdje) sve do 19. vijeka. Ona su bila jedini ulaz (i izlaz) iz grada, zatvarala su se uvečer, i otvarala u točno određeno vrijeme. Služila su i kao carinarnica za svu robu koja je ulazila ili izlazila iz grada. Čuvana su naoružanim stražarima a gradila od čvrstih i otpornih materijala, kao najosjetljiviji dio sistema bedema.

Zna se da je već antički Babilon bio opasan duplim bedemima, i da je imao 8 gradskih vrata. Rimski Londonium imao je sedam gradskih vrata, ali je tokom srednjeg vijeka njihov broj spao oko 1300 na četiri. Vrata Kine u kineskom Nanjingu su najveća na svijetu. Građena su za cara Hung-vua, iz Dinastije Ming, punih 21 godina, od 1366. do 1387. zajedno sa gradskim bedemima. Ona su trebala biti jedini ulaz u Kinu za strance. Ta kombinacija zamka i veličanstvenih vrata imala je 27 tunela koji su služili kao skaldišta za velike količine hrane i oružja za oko 3000 vojnika.

Monumentalna gradska vrata, ponekad su služila u sasvim druge svrhe, kao što je slučaj sa rimskom Porta Nigra iz Triera, koja su u 11. vijeku iskorištena kao ulaz u crkvu, za razliku od tog Vrata iz Mileta podignuta su kao ulaz u južnu agoru (tržnicu) a tek od 6. vijeka koristila su se kao gradska vrata. Srednjovjekovni Bagdad imao je četiri ulaza.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Historical City Entrances and Their Purposes*" (engleski). Museum of the City. Arhivirano iz originala na datum 2017-07-10. Pristupljeno 12. 2. 2017.
2. ↑  „*Western architecture*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 2. 2017.

Vanjske veze
------------

***Gradska vrata*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Historical City Entrances and Their Purposes* Arhivirano 2017-07-10 na Wayback Machine-u (`en`)
**Departman Chinandega** (španjolski: *Departamento de Chinandega*) je jedan od 15 departmana i dvije autonomne regije na koji je Nikaragva podjeljena.

Karakteristike
--------------

Chinandega se nalazi na krajnjem sjeverozapadu zemlje, sa sjevera graniči sa Republikom Honduras, sa jugoistoka sa Pacifikom i sa istoka sa departmanima Nueva Segovia, Madriz, Estelí i León.

Departman ima površinu od 4,822 km², na kojoj je 2021. živilo 441,897 stanovnika.

Prostire se duž pacifičke obalne ravnice, od grada Leóna na istoku, do Zaljeva Fonseca na sjeverozapadu.
Chinandega ima tropsku savansku klimu, sušni period traje od novembra do aprila, a kišni od maja do oktobra.

U Chinandegi se nalazi najviši vulkan u Nikaragvi - San Cristobal visok 1,745 m.

Administrativna podjela
-----------------------

Departman je podjeljen na 13 općina (španjolski: *municipalities*), to su; Chinandega, Cinco Pinos, Corinto, El Realejo, El Viejo, Posoltega, Puerto Morazán, San Pedro de Potrero Grande, Santo Tomás del Nance, San Francisco del Norte, Somotillo i Villanueva.

Administrativni centar departmana je grad Chinandega koji ima 114,417 stanovnika.

Historija
---------

Departman je osnovan 1839. i nazvan *Chinandega* po nahuatlanskoj riječi - *chinantecal* koja znači *Mjesto okruženo trskom*.

Izvori
------

1. 1 2  „*Chinandega, Department– Capital: Chinandega*" (engleski). City population. Pristupljeno 04.05.2023.
2. 1 2 3 4  „*Departamento de Chinandega*" (španjolski). VisitaNicaragua. Pristupljeno 04.05.2023.
3. ↑  „*Chinandega in Chinandega*" (engleski). City population. Pristupljeno 04.05.2023.

Vanjske veze
------------

***Chinandega (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Departamento de Chinandega* (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani i autonomne regije Nikaragve |
| --- |
| Zastava NikaragveZastava Nikaragve | 
Boaco • Carazo • Chinandega • Chontales • Estelí • 
Granada • Jinotega • León • Madriz • Managua • Masaya • Matagalpa • Nueva Segovia • Río San Juan • Rivas • Autonomna regija Sjeverni Atlantik • Autonomna regija Južni Atlantik
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Guy Williams** (14. januar 1924 - 7. maj 1989.) bio je američki fotomodel i glumac, najpoznatiji po ulogama pustolova u filmovima 1950-ih i 1960-ih, te kao naslovnik junak TV-serije *Zorro* i dr. John Robinson u SF-seriji *Lost in Space*.

Guy Williams je rođen 14. januara 1924. kao **Armand Joseph Catalano** u porodici siromašnog prodavača osiguranja italijanskog porijekla. Odrastao je u bruklinskoj četvrti Little Italy. Nakon što je napustio vojnu akademiju Peekskill kako bi se iskušao u glumi, radio je niz slabo plaćenih poslova prije nego što je 1940-ih započeo karijeru fotomodela, uzevši umjetničko ime "Guy Williams". 1948. se za vrijeme zajedničke foto-sesije zaljubio u manekenku Janice Cooper, za koju se vjenčao, i s kojom će imati dvoje djece - sina Guya Stevena Catalana (1952 -) i kći Antoinette Toni Catalano (1959 -). 1950-ih je postao zvijezda prvih TV-reklama, a temeljem toga je dobio prve glumačke angažmane od filmskih studija. Za ulogu Zorroa ga je osobno odabrao sam Walt Disney, rekavši mu da počne puštati brkove nalik na njegove. Nakon nastupa u evropskim filmovima i Bonanza|Bonanzi, Williams je godine 1965. angažiran u seriji *Lost in Space*. Dvije godine nakon završetka serije je odlučio prekinuti glumačku karijeru kako bi imao više vremena uživati u bogatstvu koje je stekao ulažući svoje honorare u razne investicije. Godine 1973. je posjetio Argentinu, gdje je shvatio da uživa status velike zvijezde, te se tamo trajno preselio, kupivši kuću u Recoleti, elitnoj četvrti Buenos Airesa. Tamo je i umro od moždanog udara. Pepeo mu je, u skladu s njegovim željama, raspršen po Pacifiku kraj Malibua.

Eksterni linkovi
----------------

***Guy Williams*** na Wikimedijinoj ostavi

* Guy Williams na Find a Grave
* Official Guy Williams Family Page
* Guy's Daughter's Official Website Arhivirano 2011-08-05 na Wayback Machine-u
* Guy Williams Webshrine Arhivirano 2009-12-30 na Wayback Machine-u
* Zorro with Annette Funicello
* Guy Williams in Argentina
* Guy Williams - The Actor; The Man (1924–1989) Arhivirano 2009-08-04 na Wayback Machine-u
* Guy Williams - From Zorro to Lost in Space Arhivirano 2010-02-12 na Wayback Machine-u