recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Messier 74** (M74 ili NGC 628) je spiralna galaksija u zviježđu Ribe. Galaksija je primjer spiralnih galaktika "veliko dizajna" u kojima su jasno vidljivi i izraženi spiralni krakovi. M74 nam je okrenuta naličjem pa su spiralni krakovi odlično vidljivi. 

Pierre Méchain je otkrio galaksiju krajem rujna 1780. godine. Svoje otkriće otkrio je suradniku i prijatelju Charlesu Messieru. Messier je odredio položaj galaktike i unio je u svoj katalog 18. listopada 1780. godine. M74 je bila među prvih 14 tzv. "spiralnih maglica" koje je prepoznao Lord Rosse sredinom 19. stoljeća.

Svojstva
--------

M74 se nalazi na udaljenosti od oko 30 milijuna ly. Prividne dimenzije galaktike su 10.2'x9.5' što znači da su linearne dimenzije oko 90,000. U usporedbi s našom galaksijom Mliječnom stazom, M74 je tek neznatno manja. Galaksija se od nas udaljava brzinom od 793 km/s. 

Spiralni krakovi M74 su veoma simetrični i široki. Na fotografijama je moguće vidjeti plave grudice po spiralnim krakovima. Te grudice su mladi otvoreni skupovi, tek nastali iz oblaka plina i prašine. Simetričnost spiralnih krakova uzrokovana je tzv "valovima gustoće". Valovi gustoće nastaju kada na materijal koji kruži oko galaktike naleti spiralni krak. Taj materijal onda poprimi oblik luka i na kraju se stopi s materijom spiralnog kraka. Time se povećava gustoća spiralnih krakova i održava njihov prvotni oblik. Širina spiralnih krakova je oko 1000 ly.

M74 je dominantni član grupe od nekolicine galaksija. U grupi se nalaze galaktike NGC 660, UGC 891, UGC 1176, UGC 1195 i UGCA 20.

Amaterska promatranja
---------------------

M74 veoma je teško uočiti u prostorima gdje postoji svjetlosno zagađenje. Kroz 100 mm teleskop će se vidjeti samo sjajna jezgra. 200 mm teleskop neće pokazati mnogo više, tek jezgru i oko nje okrugao oblak od 4' u promjeru. Teleskopi veći od 400 mm pokazat će spiralne krakove i pojedine čvorove u spiralnim krakovima.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 74*** na Wikimedijinoj ostavi

* Skica M74 kroz 300mm teleskop

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
Način rada hidrauličke preše.
**Hidraulička preša** ili **hidraulički tijesak** omogućuje da se primjenjena sila (F1) duž nekog puta pretvori u veću silu (F2) duž manjeg puta i da se sila poveća onoliko puta koliko je površina gonjenog hidrauličkog cilindra (A2) veća od površine pogonskog hidrauličkog cilindra (A1): 

*F2 = F1 ˑ (A2 / A1)*
Hidraulička preša radi na osnovu Pascalovog zakona. Pascalov zakon je temeljni zakon hidrostatike, koji kaže: **u tekućini koja se nalazi u zatvorenoj posudi vanjski tlak širi se jednako na sve strane, tj. čestice tekućine prenose tlak u svim pravcima jednako**. To znači da vrijedi:

*p1 = p2*
*F1 / A1 = F2 / A2*

Primjena hidrauličkih preša
---------------------------

Hidraulička preša
Kod preša su općenito potrebne velike sile pritiska, a shodno tome i pogonski hidraulički cilindri velikog promjera. Pri brzom kretanju takvih cilindara javljaju se veliki protoci. Ako se takvo kretanje ostvaruje snagom hidrauličke pumpe (C), potrebne su i pumpe velikog kapaciteta. Zato se brzi hod hidrauličke preše obavlja pomoću dodatnih manjih hidrauličkih cilindara brzog hoda (A), a za punjenje glavnog cilindra (B) se za to vrijeme koriste nepovratni ventili s hidrauličkim deblokiranjem (D), tzv. ventili za punjenje. Glavni cilindar puni se samo s jedne strane, dok je druga povezana s atmosferskim zrakom (jednoradni cilindar). Početno brzo kretanje preše prema dolje vrši se pomoću dva manja cilindra za brzi hod. Hidraulički fluid se pri tome dovodi u oba mala cilindra, dok fluid u glavni cilindar dotiče putem ventila za punjenje iz zasebnog spremnika za punjenje (E) smještenog iznad glavnog ventila. Kad alat preše nalegne na izradak, povećava se opterećenje preše (sila F), pa tlak fluida u sustavu raste. Tada se otvara tlačni uključni ventil (G), pa sva tri cilindra dolaze pod puni tlak. Daljnje kretanje prema dolje vrši se pomoću sva tri cilindra. Povratno kretanje preše obavlja se u potpunosti pomoću cilindara brzog hoda. Pod utjecajem tlaka fluida deblokira se ventil za punjenje (E), pa pri kretanju prema gore klip glavnog cilindra samo potiskuje radni fluid natrag u spremnik za punjenje, što za cilindre brzog hoda predstavlja dodatno opterećenje. 

***Hidrauličke preše*** na Wikimedijinoj ostavi

Izvori
------

1. ↑  [*mrtav link*] "Statika fluida", Kemijsko – tehnološki fakultet Sveučilišta u Splitu, prof. Ivica Sorić, marjan.fesb.hr, 2011.
2. ↑   Arhivirano 2013-07-18 na Wayback Machine-u "Pneumatika i hidraulika" Radoslav Korbar, Veleučilište u Karlovcu, www.vuka.hr, 2007.
**Messier 66** (M66 ili NGC 3627) je spiralna galaksija, veća susjeda galaktike M65. Također je dio Leo Triplet I grupe galaktika zajedno s NGC 3628. Galaksiju M66 samostalno je otkrio Charles Messier 1. ožujka 1780. godine.

Svojstva
--------

M66 je nešto veća i sjajnije od svoje susjede, M65. M66 je također spiralna galaksija. Nalazi se na udaljenosti od 24 milijuna ly. Galaksija je bogatija plinom i prašinom od M65. Na fotografijama su jasno vidljivi otvoreni skupovi i maglice u kojima se formiraju zvijezde. Spiralni krakovi su deformirani, vjerojatno zbog interakcije s drugim galaksijama skupa.

Amaterska promatranja
---------------------

M66 moguće je vidjeti 80 mm teleskopom bez većih problema. Koristeći povećanja manja od 80 puta moguće ju je smjestiti u isto vidno polje s M65. Treća, tamnija galaksija, NGC 3628, teže je vidljiva u 80 mm teleskopu i za nju je potrebno barem 114 mm promjera za ugodno promatranje. Obje galaktike su jasno vidljive u 200 mm teleskopu, dok NGC 3628 se malo teže uočava, posebice kada se promatra iz naseljenog mjesta. Pod tamnim nebom sve tri galaktike su lako vidljive. Sve tri galaktike je moguće smjestiti u isto vidno polje na povećanju od 35 puta.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 66*** na Wikimedijinoj ostavi

* Skica M66

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
„M87" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. M87 (razvrstavanje).

**Messier 87** (M87 ili NGC 4486) je divovska eliptična galaksija koja se nalazi u središtu skupa Virgo. Galaksiju je otkrio Charles Messier osobno 18. ožujka 1781. godine. Iste noći otkrio je još 7 galaktika i kuglasti skup M92.

Svojstva
--------

M87 je divovska galaksija, koja se nalazi u središtu skupa Virgo. Nalazi se na udaljenosti od oko 52 ± 4 milijuna ly. Njene prividne dimenzije od 8.3' x 6.6' odgovaraju stvarnim dimenzijama od 125,000 x 100,000 ly. M87 je tek neznatno veća od naše Mliječne staze ali zbog svog elipsoidnog oblika zauzima znatno veći volumen i ima veću masu. Procjenjuje se da M87 ima masu od 2.6 ± 0.3 x 1012 veću od mase Sunca. M87 je oko 4.5 puta masivnija od naše galaksije. Apsolutni sjaj galaktike je također ogroman i iznosi - 22 magnitude.

### Kuglasti skupovi

M87 posjeduje zadivljujuć sustav kuglastih skupova čiji broj doseže možda i 12,000 potencijalnih članova. Broj kuglastih skupova oko Mliječne staze je skroman i iznosi oko 180.

### Mlaz materijala

Mlaz materijala koji izvire iz središta M87 je otkriven 1918. godine. Mlaz se proteže oko 5,000 ly u dužinu i sastoji se od materije izbačene iz galaksije. Materiju vjerojatno izbacuje supermasivna crna rupa mase 3×109 veće od mase Sunca. M87 je također i snažan izvor X zraka i radiovalova što ide u korist teoriji o supermasivnoj crnoj rupi u središtu. Vjeruje se da je crna rupa u središtu veličine Sunčeva sustava.

### Izvori X-zračenja

Promatranja obavljena teleskopom Chandra otkrila su naznake petlji i prstenova koji su izvor X-zraka i okružuju M87. Uzrok tim prstenovima i petljama su varijacije u količini izbačenog materijala u mlazu. Jedan od tih prstenova ima promjer od 85,000 ly i uzrokovala ga je velika erupcija materijala. Postoje vlaknasti tragovi materijala koji su dugi i do 100,000 ly. Redovite erupcije materijala sprječavale su stvaranje oblaka plina i prašine i tako su spriječili formiranje spiralne strukture.

Amaterska promatranja
---------------------

Vizualno, M87 je galaktika bez gotovo ikakvih detalje. Moguće je uočiti sjajnu jezgru umotanu u eliptični oblak. Kako je M87 središte skupa Virgo i nalazi se blizu Markarianova lanca odlična je polazna točka za lutanje među stotinjak galaktika u skupu.

Eksterni linkovi
----------------

Skica M87

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu** |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 87*** na Wikimedijinoj ostavi
**Hlapa** je naselje u općini Dobrinj na otoku Krku u Republici Hrvatskoj. Dijeli se na Gorinju, iznad seoske crkvice, i Dolinju Hlapu.

Smještaj
--------

Hlapa se nalazi u sjeveroistočnom dijelu otoka Krka, na pola puta između općinskog središta Dobrinja i uvale i mjesta Soline, od kojih je udaljena oko 3 kilometra. 

Pogled iz Sužana na uvalu Soline – desno je mjesto Soline iznad kojeg je Hlapa. U sredini je pješčanik Meline, lijevo su Čižići, a u pozadini je Crikvenica

Porijeklo naziva
----------------

Prema toponomastičaru Ivi Jelenoviću, naziv je nedvojbeno praslavenskog porijekla, od riječi „hlapoc" – predmet koji zatvara drvenu napravu koja se vješa ovcama i kozama oko vrata, tzv. konablja.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, u Hlapi su živjela 62 stanovnika.

Tako je zabilježen prvi porast broja stanovnika nakon točno sto godina. Naime, početkom 20. stoljeća Hlapa je imala oko 130 stanovnika, a najviše 1910. godine 154, da bi već 30-etih godina istog stoljeća počeo postepeni, ali kontinuirani pad stanovništva. Dok je većina drugim mjesta na otoku Krku nakon izlaska otoka iz prometne izolacije izgradnjom Krčkog mosta 1980. godine i Zračne luke Rijeka, krajem, 20. stoljeća zabilježilo porast broja stanovnika, u Hlapi je 1991. godine dosegnut minimum od 57 žitelja.

 Krčki most

Gospodarstvo
------------

Sam naziv mjesta upućuje da je stočarstvo, poglavito ovčarstvo bilo kroz povijest glavna privredna grana Hlape. U novije vrijeme njegov značaj opada, a sve važniju djelatnost predstavlja turizam. Međutim, još uvijek se radi tek o začetku turističkog razvoja poglavito u vidu izgradnje novih ili adaptacije starih autohtonih kamenih kuća u smještajne kapacitete. Ugostiteljskih objekata nema.

Velike probleme lokalnim pastirima čini alohtona divljač, divlje svinje i medvjedi, koji uništavaju čitava stada ovaca.

Obnovljen je dio starih, zapuštenih maslinika u okolini Hlape, a posađeni su i neki novi u čemu pomaže i općina subvencioniranjem kupnje sadnica maslina.

U Hlapi se nalazi i jedno od postrojenja najvećeg općinskog gospodarskog subjekta, građevinskog poduzeća.

Izvori
------

* Bolonić, Mihovil, Žic, Ivan Rokov, *Otok Krk kroz vijekove*, Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 2002, ISBN 953-151-493-3
* *Krčki zbornik 35*, Povijesno društvo otoka Krka, Krk, 1996

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene stranica Općine Dobrinj Arhivirano 2010-02-16 na Wayback Machine-u
* Službene stranice Turističke zajednice Općine Dobrinj Arhivirano 2010-07-26 na Wayback Machine-u
**Merkat** (lat. *Suricata suricatta*) jeste sisavac iz porodice mungosa. 

Živi u pustinji Kalahari na jugu Afrike. Mužjaci su teški oko 730 grama, a ženke su nešto lakše. Mužjaci narastu do 35 cm duljine, a ženke oko 25 cm (bez repa, koji je obično dug između 17 i 25 cm).

Prehrana
--------

Uglavnom se hrane kukcima, no znaju jesti i manje sisavce, guštere, zmije i jaja. Budući da su donekle imuni na otrove zmija i škorpiona, nemaju problema u lovu na njih. Kako nemaju masne rezerve, pomoću kojih bi čuvali energiju, prisiljeni su svakodnevno loviti.

Parenje
-------

Merkati spolno sazrijevaju sa otprilike godinu dana, a mogu se razmnožavati tijekom cijele godine. Najčešće mladunce donose na svijet tijekom ljetnih mjeseci. Graviditet traje 11 tjedana, a u leglu su najčešće četiri mladunca, koji na svijet dolaze gluhi i slijepi. Iz jazbine izlaze nakon otprilike tri tjedna, a sa šest tjedana se samostalno hrane, dakako, uz pomoć starijih jedinki.

Ponašanje
---------

Merkati žive u kolonijama, koje najčešće broje oko 30 jedinki. Žive u podzemnim jazbinama, koje su povezane tunelima i imaju više izlaza. Na čelu kolonije je alfa par, koji jedini ima mladunce, a iz kolonije se vrlo često protjeruju ženke, koje mogu predstavljati prijetnju alfa ženki. Protjerane ženke kasnije formiraju nove kolonije s mužjacima koji su doživjeli sličnu sudbinu.

Socijalna struktura kolonija merkata jedna je od složenijih u životinjskom svijetu, a jedinke su međusobno čvrsto povezane. Takvo se ponašanje najbolje vidi u čuvanju kolonije od grabljivaca, pri čemu pojedine jedinke "drže stražu" i na taj način štite ostatak kolonije.

***Merkat*** na Wikimedijinoj ostavi
**Messier 8** (M8 ili NGC 6523), također *Maglica Laguna* je emisijska maglica koju je prvi put zabilježio Guillaume Le Gentil 1746. godine. Još 1680. John Flamsteed zabilježio je otvoreni skup **NGC 6530** koji je dio maglice. Otvoreni skup je ponovno zabilježio Philippe Loys de Chéseaux da bi Abbe Nicholas Louis de la Caille prvi uvrstio ovaj objekt kao maglicu u svoj katalog. Charles Messier je maglicu u svoj katalog unio 23. svibnja 1764. Messier je zabilježio poziciju otvorenog skupa, a maglicu je opisao kao zamućenje oko zvijezde 9 Sagittarii.

Svojstva
--------

**Messier 8** je golemi oblak i H II regija u zviježđu Strijelca.
Maglica se prostire na području od 90' x 40' i udaljena je od nas 5200 ly. Stvarne dimenziju maglice su 140 x 60 ly što je čini golemim objektom. 

Maglica posjeduje mnoge **globule**, urušene oblake plina iz kojih će nastati zvijezde. 
Istraživanja iz 2006. otkrila su **Herbing-Haro objekte** što je izravna potvrda da u maglici nastaju nove zvijezde.

Jedan dio maglice nazvan je **Pješčani sat**. To je najsjajniji dio maglice, oko zvijezde 9 Sagittarii.
Ovaj dio maglice je mjesto gdje se odvija formiranje zvijezda, a njen sjaj je uzrokovan mladim i vrućim zvijezdama.
Najsjanija od njih je zvijezda Herschel 36 spektralne klase O7 s sjajem od +9.5 magnitude. Starost ove zvijezde je procijenjena na 2 milijuna godina.

Najsjajnija zvijezda koja i najviše doprinosi sjaju maglice je već spomenuta zvijezda 9 Sagittarii.

Amaterska promatranja
---------------------

U tamnoj noći i običan dvogled će pokazati skup NGC 6530 i mali magličast oblak zapadno od njega. Za uživanje u punoj ljepoti ove maglice potreban je teleskop s promjerom objektiva većim od 200mm.250 i 300mm teleskopi pokazuju ovu maglicu u neizmjernim detaljima. Na odmet nije koristiti i neki od specijalnih filtera jer se maglica nalazi nisko na našem nebu kada kulminira.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 8*** na Wikimedijinoj ostavi

* Skice M8

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
**Halogenacija** je hemijska reakcija u kojoj halogen reaguje sa nekom drugom hemikalijom, i čiji rezultat je adicija halogena. Organska jedinjenja podležu halogenaciji mnogo češće od neorganskih jedinjenja. **Dehalogenacija** je reverzna reakcija halogenaciji, i njen rezultat je uklanjanje halogena iz molekula. Put i stehiometrija halogenacije su zavisni od strukturnih svojstava i funkcionalnih grupa organskog supstrata, kao i hhalogena. Neorganiska jedinjenja poput metala takođe podležu halogenaciji.

Halogenacija organskih jedinjenja: Vrste reakcija
-------------------------------------------------

Postoji nekoliko procesa halogenacije organskih jedinjenja, uključujući slobodno radikalnu halogenacija, ketonsku halogenaciju, elektrofilnu halogenaciju, i reakciju adicije halogena. Određujući faktori su funkcionalne grupe.

### Slobodno radikalna halogenacija

Zasićeni ugljovodonici tipično ne prihvataju halogene, mada podležu slobodno radikalnoj halogenaciji, uključujući zamenu atoma vodonika halogenom. Regiohemija halogenacije alkana se obično određuje na osnovu relativne slabosti dostupnih C-H veza. Preferencija reakcije za tercijarne i sekundarne pozicije proizilazi iz veće stabilnosti korespondirajućih slobodnih radikala i prelaznih stanja koja dovode do njih. Slobodno radikalna halogenacija se koristi za industrijsku produkciju hlorinisanih metana:

CH4 + Cl2 → CH3Cl + HCl
### Adicija halogena na alkene i alkine

Na nezasićena jedinjenja, posebno alkene i alkine, se mogu *dodati* halogeni:

RCH=CHR' + X2 → RCHX-CHXR'
Adicija halogena na alkene se odvija preko intermedijera halonijum jona. U specijalnim slučajevima, takvi intermedijeri su bili izolovani.

Struktura bromonijum jona
### Halogenacija aromatičnih jedinjenja

Aromatična jedinjenja podležu elektrofilnoj halogenaciji:

RC6H5 + X2 → HX + RC6H4X
Halogenacija zavisi od izbora halogena. Fluor i hlor su elektrofilniji i agresivniji halogenirajući agensi. Brom je slabiji halogenirajući agens od fluora i hlorina, dok je jod najmanje reaktivan od njih. Dehidrohalogenacija sledi reverzni trend: jod se najlakše uklanja iz organskih jedinjenja, dok su organofluorna jedinjenja veoma stabilna.

### Drugi metodi halogenacije

U Hunsdieckerovoj reakciji, karboksilne kiseline se konvertuju u kratkolančane halide. Karboksilna kiselina se prvo konvertuje do soli srebra, koja se zatim oksiduje halogenom:

RCO2Ag + Br2 → RBr + CO2 + AgBr
Sandmejerova reakcija se koristi za dobijanje aril halida iz diazonijum soli, koje se dobijaju iz anilina.

U Hel–Volhard–Zelinskijevoj halogenaciji, karboksilne kiselne se alfa-halogenišu.
**Hortobágy** je nacionalni park koji se proteže na preko 800 km² kroz Pustaru (mađarski: *Puszta*), stepsko područje istočne Mađarske s bogatim folklorom i kulturnom poviješću. Nacionalni park Hortobagy je dio Velike mađarske nizine (*Alföld*); najveće zaštićeno područje u Mađarskoj i najveća travnata površina u Europi.

Osim domaćih životinja (racka ovca, mađarsko sivo govedo) koje se uzgajaju na tradicionalni način (čikoši, konjanici-pastiri), Hortobagy je dom mnogim vrstama ptica (342 vrste) kao što je npr. sivi ždral.

Najznamenitija građevina je "Most s devet rupa", a mogu se vidjeti i mnogi bunari s tradicionalnim hvataljkama u obliku slova "T".

Povijest
--------

Hortobagy pusta se formirala oko 10.000 godina kad se rijeka Tisa probijala Velikom mađarskom ravnicom prekidajući tokove mnogih potoka sa sjevernih planina. Formiranje su dovršile životinje koje su pasle kao što su mastodonti i divlji konji, tijekom Ledenog doba.

Tijekom komunističke opresije, Hortobágy je postao mjesto gdje su mađarski Staljinisti odvodili svoje političke protivnike na prisilni rad, osobito nakon rezolucija sovjetskog Informbiroa. Djelovao je na uzoru sovjetskih gulaga u Sibiru, a poput Golog otoka u SFR Jugoslaviji i logora Bărăgan u Rumunjskoj.

Nacionalni park Hortobagy je 1973. godine postao prvim mađarskim nacionalnim parkom.

* Hortobagy kod HajdúdorogaHortobagy kod Hajdúdoroga
* Hortobagy slikoviti bunariHortobagy slikoviti bunari
* Most s devet rupa kod naselja HortobagyMost s devet rupa kod naselja Hortobagy
* Mađarsko sivo govedo na pustariMađarsko sivo govedo na pustari
* Jezero TisaJezero Tisa

Izvori
------

***Hortobágy*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑  Nominacija za upis na UNESCO-v popis, Ministarstvo okoliša republike Mađarske, 1999. str. 4.-5. (PDF)
2. ↑  „Ernest r. Barić, "Jezik Hrvata u Mađarskoj", citat: "...a dio svjesnih Hrvata odveden na prisilni rad u Hortobágy (mađarski Goli otok)"". Arhivirano iz originala na datum 2011-07-21. Pristupljeno 2013-02-16.

* Gerard Gorman, *The Birds of Hungary*, 1996. Helm (A&C Black) London, UK. ISBN 0-7136-4235-1.

Vanjske veze
------------

* Nacionalni park Hortobágy - Puszta

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Mađarskoj |
| --- |
|  | 
Obala Dunava, Budimska palača i Andrássy út u Budimpešti • Staro selo Hollókő • Nacionalni park Hortobágy • Kraške spilje Aggteleka i Slovačkog krša 1) • Benediktinska opatija Pannonhalma • Nacionalni park Nežidersko jezero 2) • Ranokršćanska nekropola Sopianae • Tokajski vinogradi
 | Mađarska zastava |
| **Mađarska nematerijalna svjetska baština**
Procesija bušara na Mohaču • Sokolarstvo3) • Folklor i vez etničke grupe Matyó
 |
| 
1) Zajednička svjetska baština Mađarske i Slovačke 
2) Zajednička svjetska baština Mađarske i Austrije 
2) Nematerijalna svjetska baština više zemalja 
 |

Koordinate: 47°36′N 21°06′E﻿ / ﻿47.600°N 21.100°E﻿ / 47.600; 21.100
**Haloze** je brdska subregija na istoku Slovenije poznata po vinogradarstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Haloze je brežuljkasti pojas zemlje dug nekih 31 km, koji se prostire od sela Makole odnosno Jelovškoga potoka (pritoka Dravinje to je nekako u ravnini Rogaške Slatine) na zapadu, do hrvatske granice na istoku, nešto ispod Ormoža. Taj jezičac zemlje na zapadu ima širinu od oko 10 km, a na istoku oko 6 km , i obuhvaća površinu od nekih 300 km². Sa sjevera ga omeđuju rijeke Dravinja i Drava, a sa jugoistoka planinski zid, kog formiraju Boč - Donačka gora i Maceljsko gorje.

Haloze se geografski daju podjeliti na više i šumovitije Zapadne Haloze i niže vinorodne Istočne Haloze, blagih padina okupanih suncem. Granicu između ta dva područja formira potok Rogatnica, koji teče gotovo paralelno sa magistralnom cestom Ptuj - Đurmanec. Najveći dio Haloza leži na prosječnoj nadmorskoj visini od 350 - 400 metara. Po samim Halozama nema većih naselja, ali duž padina se prostiru gradovi Ormož i Ptuj.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „Raj na zemlji" (slovenski). Zavod za razvoj Haloz. Arhivirano iz originala na datum 2014-05-17. Pristupljeno 22. 05. 2014.

Vanjske veze
------------

* *Haloze* Arhivirano 2014-05-17 na Wayback Machine-u (`sl`)}
**Hidraulika** je grana mašinstva koja se bavi prenošenjem sila putem tečnih medija. Preko pritiska u tečnosti prenose se sile, bezirajući na jednostavnoj jednačini: {\displaystyle p=F/A}, pri čemu: p = pritisak, F = sila i A = površina na koju pritisak djeluje.

Jedna jako važna osobina hidrauličkih ulja, koja su najčešće upotrebljavani mediji, je njihova nekompresibilnost. To je ujedno i osnovna razlika između hidraulike i pneumatike. To znači da se sila koja djeluje na ulje manje-više direktno prenosi, bez prethodnog komprimiranja medija, kao što je to slučaj kod pneumatike. Manje-više znači da su hidraulička ulja ipak minimalno kompresibilna. Pri proračunima je neophodno uzeti i kompresibilnost cijevi u obzir, koja kod visokih pritisaka dolazi do izražaja.

Tipični pritisci u hidraulici su do oko 200 bar-a iako su i viši pritisci mogući, kao na primjer na sistemima za ubrizgavanje goriva (dizela), gdje se upotrebljavaju pritisci i do 2000 bar-a.˙

  

Glavna prednost hidraulike je mogućnost da se motor odvoji od pogona, kao na primjer kod kombajna, gdje se motor obično nalazi visoko (na pr. iza kabine) dok je pogon ostvaren preko hidrauličnih motora koji su direktno kod prednjih točkova. Snaga se prenosi putem hidrauličnog ulje koje teče kroz cijevi i crijeva. Pri njihovom rasporedu konstrukter ima znatno više slobode nego sa mehaničkim pogonom, gdje bi motor kombajna morao biti tako postavljen da ima direktu mehaničku vezu sa točkovima.

Druga velika prednost je pretvaranje rotacionih pokreta u linearne upotrebom hidrauličnih cilindara.

Još jedna prednost je mogućnost upotrebe hidraulike za regulaciju i automatizaciju. Tok ulja biva regulisan raznim vrstama ventila. Upotreba ventila sa električnim upravljanjem i njihovo brzo reagovanje (posebno takozvanih servo-ventila) otvara vrata ragulaciji.

Nedostatci hidraulike
---------------------

Najveći i odlučujući nedostatak hidraulike je njen relativno loš stepen djelovanja (u najgorem slučaju samo 30%). To znači da veliki dio energije nije iskorišten i biva izgubljen u obliku toplotne energije. Na primjeru kombajna snage motora 100 KS bi to značilo da u najgorem slučaju samo 30 KS dospije do točkova a čak 70 KS "proizvodi" toplotu! Ovo je prilično ekstreman primjer - ali stepen djelovanja je kod hidraulike generalno niži nego kod mehanike, što vodi većoj potrošnji goriva. 
Izuzetak predstavljaju pogoni sa podjelom snage, sve češći posebni kod traktora, koji jedan dio snage prenose mehanički a jedan hidraulički. Oni koriste prednosti mehanike, prenoseći najveći dio snage mehanički pri velikim opterećenjima, i prednosti hidraulike koja omogućava neprekidni prenos snage.

***Hidraulika*** na Wikimedijinoj ostavi
Mrki medvjed u zagrebačkom zoološkom vrtu
**Deki** (lat. *Ursus arctos*) je zvijer iz porodice medvjeda. Ova vrsta ima više podvrsta – između ostalih, to su evropski mrki medvjed (*U. a. arctos*), grizli (*U. a. horribilis*) i kodijak (*U. a. middendorffi*) – koje nastanjuju Evroaziju i Sjevernu Ameriku. Danas je u Zapadnoj Evropi gotovo istrijebljen, a preostale populacije su male i međusobno odvojene.

Stanište
--------

Nekad je mrki medvjed živio u cijeloj Evroaziji i Sjevernoj Americi osim Islanda i sredozemnih otoka Sardinije, Korzike i Cipra. Danas je praktički istrijebljen u Zapadnoj Evropi, a živi u Centralnoj i Istočnoj Evropi, te Skandinaviji. Na prostorima Balkana rijetka je i zaštićena vrsta. Široko je rasprostranjen u Sibiru (Rusija), zapadnoj Kini, te Jugozapadnoj Aziji (Iran, Turska i Kavkaz).

Osnovne karakteristike
----------------------

* Visina do ramena: 1,2 – 1,8 metara
* Visina u uspravnom položaju: 2,2 – 3,8 metra
* Dužina tijela: 2 – 3,3 metra
* Težina: mužjaci 150 – 1100 kg, ženke 100 – 450 kg

### Opis i prehrana

Mrki medvjed ima zdepasto tijelo koje završava kratkim repom, šiljatu njušku, zaobljene uši i oštre zube. Može odvući plijen težak 300 kilograma. Po prehrani je svežder. Hrani se drugim životinjama (kukcima, ribama, strvinom i malim sisavcima) jagodama i travom, a katkad i većim životinjama, npr. jelenima i bizonima. Mrki medvjedi teže od 150 kg (evropski mrki medvjed) do 1100 kg (grizli), a dugi su od 2 do 3,3 metara. Kada se usprave na stražnje noge mogu biti visoki do 380 centimetara. U ramenima su visoki od 100 do 180 cm, a ljeti se udebljaju za 180 kg. Prosječni teritorij svake jedinke iznosi 250 kvadratnih km, a ove životinje vode usamljenički život (osim doba parenja koje počinje u kasnom svibnju a završava u ranom srpnju). Ne spava pravi zimski san jer se lako može probuditi.

### Razmnožavanje

Ženke su sposobne razmnožavati se u dobi od 5 do 7 godina, a mužjaci nekoliko godina kasnije. Obično se kote dva mladunca (katkad samo jedan ali i više od 2) koji su slijepi.

Vanjske veze
------------

* (`en`) Brown Bear (Ursus arctos) facts and photography

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Mrki medvjed** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Mrki medvjed** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Mrki medvjed** |
**Hilderic** je bio kratkotrajni langobardski vojvoda od Spoleta koji je vladao od 739. do 740. Bio je u službi kralja Liutpranda koji je ratovao protiv buntovnog vojvode Thrasimunda II. 16. juna 739. su kraljeve trupe zauzele Spoleto, a Hilderic je imenovan za novog vojvodu. Thrasimund je pobjegao u Rim i sklonio pod zaštitu pape Grgura III. Grad je stavljen pod opsadu. Dok su trajali pregovori pape i kralja, uz posredovanje izaslanika franačkog majordoma Karla Martela, Thrasimund je sa papskom vojskom izašao iz Rima te se udružio sa snagama vojvode Godescalca od Beneventa. Sa njima je u decembru 740. preoteo Vojvodstvo Spoleto, pri čemu je Hilderic ubijen.

Izvori
------

* Paul the Deacon. *Historia Langobardorum* Arhivirano 2007-02-12 na Wayback Machine-u. Available at Northvegr.

Napomene
--------

1. ↑  Hartmann, Ludo Moritz. *Geschichte Italiens im Mittelalter*. II, 2, 137-138.
2. ↑  Hartmann, II, 2, 139.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Thrasimund II** | **vojvoda od Spoleta**739–740 | Slijedi:**Thrasimund II** |
**Gwardia Ludowa** ili **Narodna garda** (prevedeno sa poljskog) akronim: **GL**, bila je podzemna oružana organizacija Poljske radničke partije osnovana u jeku Drugog svjetskog rata - 1942.

Gwardia Ludowa je stvorena na bazi lokalnih organizacija Poljske radničke partije, pa je svaki član Poljske radničke partije ujedno bio i gardist.
Osnovana je kao rival puno brojnije Armie Krajowe.

Glavni cilj Narodne garde bio je potaknuti oružani ustanak, mobiliziranjem što više stanovnika za borbu protiv jedinica Wehrmachta i tako pomoći Crvenoj armiji.

Akcijama garde je rukovodio Centralni komitet Poljske radničke partije, ustvari štab od tri člana, koji je kordinirao svoje operacije sa Crvenom armijom. Članovi štaba trojice bili su; Bolesław Mołojec - "Edward", Marian Spychalski -"Marek" i Franciszek Jóźwiak - "Witold".

Gwardia Ludowa organizaciono je podjelila zemlju na šest okruga; **I** - Varšavski (njeni kvartovi bili su direktno subordinirani od glavnog štaba), **II** - Lublinski, **III** - Radomski (od 1943. Radom-Kielce), **IV** - Krakovski, **V** - Lodzki i **VI** - Šlesko - Lavovski (do 1943. nakon tog je podređen Sovjetskim partizanima).

Polovicom 1942. Gwardia Ludowa imala je otprilike 3000 boraca, a u jesen 1943. oko 6000–7000. Njene akcije su se ispočetka uglavnom svodile na sabotaže, diverzije, prikupljanje oružja i financijskih sredstava. 
Naročito su odjeknule diverzije u varšavskom *Café Clubu* u oktobru 1942. i julu 1943.

Garda je od maja 1942. počela organizirati i partizanske odrede, koji su do jeseni 1943. imali oko 1500 boraca, među njima i vojnike Crvene armije i bjegunce iz njemačkih zarobljeničkih logora.

Gwardia Ludowa je 1944. prezvana u **Armiju Ludowu** (Narodnu armiju), koja je postala jezgro budućih oružanih snaga Narodne Republike Poljske.
Čitavo vrijeme svog djelovanja izdavala je i novine - *Gwardzista*.

Vanjske veze
------------

***Gwardia Ludowa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gwardia Ludowa*

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Gwardia Ludowa*" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 15.05. 2021.
Zgrada Instituta za jadranske kulture
Znanstvenoistraživačka djelatnost **Instituta za jadranske kulture i melioraciju krša** u Splitu uključuje temeljna i primjenjeno-razvojna istraživanja iz područja poljodjelstva, prehrambene tehnologije i šumarstva.

Temeljna istraživanja obuhvaćaju istraživanja mediteranskog ekosustava u cilju odgovarajuće valorizacije mediteranskog poljodjelstva i šumarstva, posebice istraživanja biljnih populacija mediteranskih kultura i to njihovih genetskih, morfoloških i bioloških svojstava.

Primijenjena istraživanja obuhvaćaju istraživanja fizikalnih i kemijskih svojstava tla, fizičke i kemijske degradacije tla, introdukcije biljnih vrsta, iznalaženje najprikladnijih sustava uzgoja mediteranskih kultura, tehnologije prerade te biološkog suzbijanja štetnika i biljnih bolesti.

Institut se nalazi u Splitu, na području Duilova. Površina zgrade je 2500 metara četvornih, što uključuje laboratorije i ostale radne prostore. Oko Instituta su pokusne površine (staklenici – 1 ha; nasadi i voćnjaci – 1 ha). Pokusna uljara i 3 ha pokusnih kolekcijskih voćnjaka Instituta nalaze se u Kaštel Starom.

Povijest
--------

Razvoj poljoprivrednih znanosti započeo je sredinom 19. stoljeća. Potaknut je otkrićima na području kemije i biologije. Prve suvremene znanstvene poljoprivredne ustanove osnovane su u drugoj polovici 19. stoljeća u Europi. Jedna od prvih na području Mediterana bila je C.K. Kemično gospodarstvena pokušajna postaja, osnovana 1894. godine u Splitu. Osnovni zadaci Postaje bili su određeni Statutom od 15. srpnja 1895. godine, a nadalje se citiraju neki od navoda:

*"... Unaprijediti dalmatinsko poljodjelstvo ... posebice vinogradarstvo, maslinarstvo ... putem rigorozno postavljenih znanstvenih istraživanja, kemijskih i mikroskopskih analiza ... izučavati bolesti kulturnog bilja u Dalmaciji i načine učinkovite zaštite; analizirati i kontrolirati primjenu svih repro-materijala u poljodjelskoj proizvodnji ... analizirati i izdavati dokumente o sastavu i tehnološkoj ispravnosti svih poljodjelskih proizvoda."*

Tadašnja poljoprivreda Postaja je bila dobro opremljena u cilju ispunjavanja zadataka, koji su bili propisani Statutom. Imala je suvremen i dobro opremljen laboratorij, pokusni vinski podrum i uljaru, te pokusna polja. Zahvaljujući ovoj Postaji i dobro organiziranoj poljoprivrednoj službi, poljoprivreda Dalmacije je počela znakovito napredovati primjenom novih gnojiva, novih sorata i podloga, izgradnjom suvremenih uljara, podizanjem rasadnika, voćnjaka itd. Postaja je bila pod utjecajem stalnih političkih i gospodarskih promjena koje su se događale tijekom njene dugogodišnje povijesti. Ipak, iako je njeno ime mijenjano nekoliko puta, osnovne djelatnosti su ostale iste. Od 1964. godine Institut nosi ime Institut za jadranske kulture i melioraciju krša.

Vanjske veze
------------

* Web stranice Instituta
* Studij 'Mediteranska poljoprivreda'

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* LCCN: n2018046768
* ISNI: 0000 0004 0366 9172

 |
**Institut za historiju Univerziteta u Sarajevu**, naučna ustanova za proučavanje bosanskohercegovačke historije, sa sjedištem u Sarajevu. Osnovan je 1958. pod imenom Institut za proučavanje istorije radničkog pokreta (s poglavitim težištem na proučavanju radničkog pokreta i NOB-a na prostoru Bosne i Hercegovine); 1967. promijenio je ime u Institut za istoriju radničkog pokreta i 1964. u Institut za istoriju u Sarajevu, proširivši istraživačke teme na sveukupno razdoblje bosanskohercegovačke historije; od 2016. nosi današnje ime. Od 2013. djeluje u sklopu Univerziteta u Sarajevu. Uz brojne monografije i zbornike radova, Institut redovito objavljuje i časopise *Prilozi* i *Historijska traganja*.

Direktori
---------

1. Miroslav Đorđević (1959–61)
2. Enver Redžić (1961–72)
3. Nikola Babić (1972–76)
4. Zdravko Antonić (1976–78)
5. Ibrahim Karabegović (1978–87)
6. Iljas Hadžibegović (1987–90)
7. Boris Nilević (1990–97)
8. Tomislav Išek (1997–98)
9. Ibrahim Karabegović (1998–2002)
10. Husnija Kamberović (2002–16)
11. Senija Milišić (od 2016)

Vidi još
--------

* Orijentalni institut u Sarajevu

Literatura
----------

* Kamberović, H. et al. *Pola stoljeća Instituta za istoriju u Sarajevu*. Sarajevo: Institut za istoriju, 2009.

Eksterni linkovi
----------------

* Institut za historiju, službeni website
**Hitchiti**.- /od Atcik-hata, "*to look up the stream*"/Pleme Muskhogean Indijanaca i jedno od plemena Creek konfederacije, čiji je rani dom bio sjeverno od današnje Floride. U kronikama Hernanda de Sota područje koje su naseljavali nazivao je imenom Ocute, koje se nalazilo na ili blizu donjeg toka rijeke Ocmulgee u Georgiji. Hitchitije kasnije nalazimo kod današnjeg Macona, gdje su označeni na ranim engleskim mapama, a kasnije, oko 1715. najprije na rijeci Chattahoochee, u okrugu Henry, a kasnije na područje današnjeg okruga Chattahoochee u Georgiji. 

Hitchiti će sudjelovati u izgradnji plemena kojega će povijest zabilježiti pod imenom Seminole, poglavito su to Eufaula Indijanci, koji im se priključuju 1767. Kada je izvjesni Henry posjetio Hitchitije 1799. oni su imali tek 2 naselja, to su *Hitchitoochee*, na Flint riveru, u kraju gdje joj se pridružuje Kinchafoonee creek, i *Tuttallosee* (Tutalosi), na spomenutom pritoku. 

Godine 1832. čitava Hitchiti populacija iznosila je tek 381. Pleme će zajedno ostalim Creekima 1838. biti preseljeno u Oklahomu gdje su se integrirali u Creek populaciju.

Vanjske poveznice
-----------------

* Hitchiti Indian Tribe History
**Matthew Flinders** (Donington 16. mart 1774. - London, 19. jul 1814.), bio je britanski mornarički oficir, jedan od prvih istraživača Australije koji je iscrtao njene južne obale.

Biografija
----------

Sudbina *Matthew Flindersa* bila je vrlo nalik sudbini Robinsona Crusoea, samo što na njega nije uticao prijatelj koji ga je navabio na more, već upravo knjiga Daniela Defoea koju je pročitao sa 15 godina, pa je umjesto da postane liječnik kao što su to željeli njegov otac i djed, postao mornar -
1789. 

Za Australiju je prvi put otplovio 1795. tad je oplovio njenu jugoistočnu obalu i detaljno iscrtao njenu kartu, na toj plovidbi oplovio je i otok Tasmaniju. Na svoju drugu plovidbu prema Australiji krenuo je 1801. ovaj put kao kapetan jedrenjaka *Investigator*, na tom putovanju oplovio je čitavu južnu obalu Australije od Rta Leeuwin do tjesnaca Bass kod Tasmanije. Nakon tog je 22. jula 1802. zaplovio iz Sydneya duž istočne obale Australije prema sjeveru i potpuno oplovio Australiju, na kraju se u polaznu luku vratio 9. juna 1803. 

Nakon tih uspješnih putovanja krenuo je natrag prema Engleskoj ali se zbog nevremena morao skloniti na otok Mauricijus tadašnji *Île de France* kojim su upravljali Francuzi, koji su ga internirali i nisu mu dopustili daljnju plovidbu sve do 1810. kad se konačno vratio u Englesku. 

Nešto prije svoje smrti uspio je napisati svoju jedinu knjigu - *Voyage to Terra Australis*. 

### Izvori

1. 1 2 3 4 5 6  „*Matthew Flinders*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 28. 01. 2013.

### Vanjske veze

* Matthew Flinders na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Mađarska abeceda** je varijanta latinične abecede koju koristi mađarski jezik. Ima 44 slova, ako ubrajamo i specijalne ligamente x, y, q, i w, koji nisu integralni deo pisanog jezika, ali se koriste u skladu sa arhaičnim načelom mađarskog pravopisa.

Slova
-----

Slova Mađarske abecede su (po svom abecednom redu):

| Redni broj | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Slovo | A a | Á á | B b | C c | Cs cs | D d | Dz dz | Dzs dzs | E e | É é | F f | G g | Gy gy | H h | I i | Í í | J j | K k | L l | Ly ly | M m | N n |
| Transkripcija | - | A a | B b | C c | Č č | D d | Dz dz | DŽ dž | E e | - | F f | G g | Đ đ | H h | I i | dugo I i | J j | K k | L l | LJ lj ili J j | M m | N n |
| Redni broj | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | 32 | 33 | 34 | 35 | 36 | 37 | 38 | 39 | 40 | 41 | 42 | 43 | 44 |
| Slovo | Ny ny | O o | Ó ó | Ö ö | Ő ő | P p | Q q | R r | S s | Sz sz | T t | Ty ty | U u | Ú ú | Ü ü | Ű ű | V v | X x | Y y | W w | Z z | Zs zs |
| Transkripcija | NJ nj | O o | dugo O o | - | - | P p | ku | R r | Š š | S s | T t | Ć ć | U u | dugo U u | - | - | V v | iks | J j ili I i | V v | Z z | Ž ž |

Samoglasnici
------------

Mađarska abeceda sadrži 14 samoglasnika, koji čine 7 parova samoglasnika, kratke i duge varijante istog zvuka.

|
|  |
| Kratki | A a | E e | I i | O o | Ö ö | U u | Ü ü |
| Dugi | Á á | É é | Í í | Ó ó | Ő ő | Ú ú | Ű ű |

Suglasnici
----------

Najvažnija činjenica u vezi sa suglasnicima mađarske abecede jeste da se slovo *S* čita kao Š. Slovo koje predstavlja zvuk *s* je *Sz*.

### Višečlani suglasnici

Među suglasnicima mađarske abecede, postoje višesložna slova nastala kombinacijom više (dva ili tri) latiničnih slova. Ona su: *Cs, Dz, Dzs, Gy, Ly, Ny, Sz, Ty,* i *Zs*. Ona su nastala "stapanjem" dva ili čak tri slova latinice, i tako se dobija "izvedeno" slovo. Recimo, slovo *Cs* nastaje kada se osnovni zvuk *c* kombinuje sa zvukom *s*. Jotaizmi su predstavljeni pomoću slova *y* koje se pridodaje originalnom slovu, slično dodavanju j u srpskohrvatskoj latinici. Takva slova su: *Gy, Ly, Ny*, i *Ty*. Postoje razlike u izgovoru *Đ* i mađarskog slova *Gy*, zato je i razumljivo da se u mađarskom taj zvuk smatra jotaizmom od g, a ne od d.
Višečlani samoglasnici ne postoje.

Izvori
------

Magyar Tudományos Akadémia: A magyar helyesírás szabályai; tizenegyedik kiadás, 1984; tizenegyedik (példaanyagában átdolgozott) lenyomat, 1994; Akadémiai Kiadó, Budapest; ISBN 963-05-6810-1

U prevodu: Mađarska akademija nauka: Pravila mađarskog pravopisa; jedanaesto izdanje, 1984; jedanaesto (u sastavu primera prerađeno) štampanje, 1994; Akademska izdavačka kuća, Budimpešta.
**Mađarabi** su narod koji živi duž Nila u Egiptu i Sudanu. Oni su mađarskog porekla, verovatno se naselivši u Egiptu u 16. veku.

Prema legendi, pošto je Osmansko carstvo osvojilo Mađarsku u 16. veku, jedan deo njegove vojske koji se borio u južnom Egiptu bili su hrišćanski Mađari. Cela ta jedinica ili jedan njen deo je ostala tamo i stopila se sa lokalnim nubijskim stanovništvom.

Evropljani su saznali za njih tek 1935. kada su Laslo Almaši i njegov saradnik Hansjoakim fon der Eš naišli na jedno njihovo pleme u Nubiji. 

Mađarabi imaju izgled sličan lokalnom stanovništvu i ne govore mađarski jezik. Ipak, prema fon der Ešu i Almasiju, neke reči u njihovom dijalektu imaju mađarske korene.

Ime
---

Mada bi se moglo pomisliti da je „Mađarab" spoj reči „Mađar" i „Arab", u stvari je u pitanju spoj reči „Mađar" i „ab", što na nubijskom jeziku znači „pleme".

Izvori
------

1. ↑  Magyar törzs él Afrika szívében, Blikk, 2006. május 26.
2. ↑  Hansjoachim von der Esch, Weenak - die Karawane ruft (Brockhaus, Leipzig 1941)

Spoljašnje veze
---------------

* Article about the Magyarab (Archive)
* A magyarabok földjén Arhivirano 2009-06-15 na Wayback Machine-u
Minamoto no Yoshitomo
*Ovo je japansko ime; porodično ime je* Minamoto*.*
**Minamoto no Yoshitomo** (源 義朝, ***Minamoto no Yoshitomo***?) (1123 – 11. februar 1160) bio je japanski vojskovođa na kraju Heian perioda, najpoznatiji kao vođa samurajskog klana Minamoto, koji će poslije njegove smrti uspostaviti Kamakura šogunat.

Yoshitomo se prvi put istakao 1156. kada je izbio tzv. Hōgen ustanak, u kome je umirovljeni car Sutoku i njegov sljedbenik Fujiwara no Yorinaga nastojao preuzeti vlast od cara Go-Shirakawe i Fujiwara no Tadamichija. Ustanak je podijelio i sam klan Minamoto - Yoshitomo se priključio Go-Shirakawi, koji je također uživao podršku klana Taira na čelu sa Taira no Kiyomorijem. Nasuprot tome su se njegov otac Minamoto no Tameyoshi te braća Minamoto no Tametomo, kao i Taira no Tadamasa, stavili na stranu umirovljenog cara. Sukob je završio porazom ustanika i protjerivanjem cara Sutokua.

Iako se Yoshitomo nametnuo kao jedna od vodećih ličnosti u Kjotu, bio je nezadovoljan time što mu je otac, usprkos njegovih molbi za pomilovanje, pogubljen. Još više je bio nezadovoljan rastom moći klana Tira pod Kiyomorijem. Godine 1159. je zbog toga zajedno sa Fujiwara no Nobunorijem izveo puč, prilikom koga je car Go-Shirakawa stavljen u kućni pritvor, a njegov glavni sluga Fujiwara no Michinori ubijen. Na to je reagirao Taira no Kimiyori koji je izveo kontra-udar, porazio Yoshitomoa, koji je izgubio dva sinove Yoshihiru i Tomonagi te prisiljen na bijeg. Car Go-Shirakawa je oslobođen, te je tako završio Heiji ustanak.

Yoshitomo je pobjegao iz Kjota, ali ga je sluga izdao i mučki ubio u provinciji Ovari. Njegova dva preostala sina Minamoto no Yoshitsune i Minamoto no Noriyori su kasnije pomilovana i protjerana. Yoshitomo je, po predaji, ubijen dok se kupao na izvoru tople vode. 

Njegov sin Minamoto no Yoritomo će 1180. voditi klan u novom obračunu s klanom Taira, poznatim kao Genpei rat.

Izvori
------

Literatura
----------

* Sansom, George (1958). *A History of Japan to 1334*. Stanford, California: Stanford University Press. pages 256–258.
* Turnbull, Stephen (1998). *The Samurai Sourcebook*. London: Cassell & Co. page 60.
Grb grada Mattighofena
Austria adm location map.svg
**Mattighofen** je grad koji se nalazi u severnozapadnom delu Austrije (Gornja Austrija, nemački: Oberösterreich). Danas je Mattighofen grad sa 6022 stanovnika (1169 stanovnika po km². Poštanski broj Mattighofena je 5230. Gradonačelnik ovog grada je Friedrich Schwarzenhofer, posle Josefa Öllera. Mattighofen je 87 km udaljen od Linza, a 240 km od Beča.

Geografija
----------

Mattighofen na karti
Mattighofen se nalazi na visini od 454 m. Daljina od severne strane ovog grada do južne iznosi 3 km, a od istočne do zapadne 3,3 km.

Istorija
--------

Pronalazi iz praistorijskog doba, posebno iz Halstat perioda dokazuju prisustvo ljudi na ovoj prostoriji. Takođe su i rimljani ostavili svoje tragove na ovoj teritoriji. Mattighofen je bio jedan od pet ranih bavarskih vojvoda. 757. godine napravljen je *Kaiserpfalz* (palata). Godine 1436. je vitez Hans Kuchler izgradio kolegijum. Za vreme reformacije Mattighofen je bio u vlasti Otenburga, a posle 1600. godina pripadao je bavarskoj vojvodi. Godine 1779. je Infirtel postao deo Austrije.

Mattighofen
Od svih mesta u toj opštini Mattighofen ima nastarije ime. Grad je dobio naziv po Mattigu koj je, osim većih reka kao što su Inn i Salcah žadržao svoje pravo ime. To ukazuje na dalje održavanje tradicije stanovništva ovog grada. Već od 860. godine se u potvrdama pojavio sve češće naziv "Matahhoua" (Matahova). Sa godinama se ime grada promenilo više puta:

* Matagao (788. godine)
* Matichau (800. godine)
* In loco qui dicitur Matahgauue (802. godine)
* Matachov (885. godine)
* Matachova villa regia (890. godine)
* Matughof (1007. godine)
* God Maticha (oko 1070. godine)
* Mathchoven (1150. godine)
* Matenchoven (1164. godine)
* Matechoven (1287. godine)
* Matikhoven (1486. godine)
* Mätighoven (1532. godine)
* Mattighofen

### Gradski grb

Grb je plave boje, na grbu se nalazi polumesec u srebnroj boji pored koga se nalazi zlatna šestougaona zvezda.

Obrazovanje
-----------

* četiri vrtića (Vrtić Istok i Zapad, Caritas - vrtić)
* Osnovna škola
* Nova srednja škola I i II
* Politehnička škola
* Muzička škola
* Visoka osnovna škola

Privreda
--------

Najveći poslodavci u ovom regionu su u Mattighofenu.

* KTM Motor-vozila
* Delphi
* GBM GmbH
* Prevent Vogl
* KA-MA GmbH
* Dete Austrija GmbH

Takođe se nalaze i druga preduzeća u ovom gradu.

***Mattighofen*** na Wikimedijinoj ostavi