recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kariogram muškarca prikazan bojenjem po Giemsi 
Shematski kariogram čovjeka
**Kariotip** (od grčke riječi *karyon* = sjeme ili jezgra) je broj i vanjski izgled kromosoma u jezgri eukariotske stanice. Pojam također obuhvaća cijeli skup kromosoma u vrsti ili u organizmu jedinke, odnosno kompletnu garnituru kromosoma neke vrste.

Kariotipi opisuju broj kromosoma i kako izgledaju pod mikroskopom. Pozornost se daje njihovoj dužini, položaju u centromeri, kako se povezuju, razlike u spolnim kromosomima i svim ostalim fizičkim osobinama. Priprema i proučavanje kariotipa dio je citogenetike.

Pojam ljudskog kariotipa uveden je i sistematiziran 1960. godine, iste godine kad je na konferenciji u Denveru standardizirana nomenklatura u području citogenetike. Kariotip čovjeka je kromosomski komplement jedne osobe. Kariotip ne valja miješati s pojmom kariogram, koji je kromosomska slika jedne stanice odnosno stanične linije. Kariotip i kariogram ne moraju se uvijek podudarati, za razliku od mozaičnih kariotipova koji uvijek odgovaraju jedan drugomu. Dva ili više kariograma čine kariotip.

Izvori
------

1. ↑  Concise Oxford Dictionary
2. ↑  White 1973: str. 28 harvnb error: no target: CITEREFWhite1973 (help)
3. ↑  Stebbins, G.L. (1950). „Chapter XII: The Karyotype". *Variation and evolution in plants*. Columbia University Press.
4. ↑  Repozitorij Fakulteta kemijskog inženjerstva i tehnologije u Zagrebu Arhivirano 25 March 2017[nepoklapanje datuma] na Wayback Machine-u *Jezgra i organizacija nasljedne tvari*, slajd 14 (pristupljeno 24. ožujka 2017.)
5. ↑  King, R.C.; Stansfield, W.D.; Mulligan, P.K. (2006). *A dictionary of genetics* (7th izd.). Oxford University Press. str. 242.
6. ↑   *Zavod za Biologiju i medicinsku genetiku, Medicinski fakultet Rijeka*. Arhivirano iz originala na datum 29. svibnja 2015.. Pristupljeno 18. studenoga 2014.

Vidi još
--------

* humani kariotip

Spoljašnje veze
---------------

***Kariotip*** na Wikimedijinoj ostavi

* BioNet škola

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **genetici** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Roommates** (u prijevodu **Cimerice**) je američki pornografski film snimljen 1981. u režiji Chucka Vincenta. Radnja je smještena u New York gdje prati život tri cimerice - Billie (Billie), Joan (Veronica Hart) i Sherry (Kelly Nichols) - koje su se doselile u grad te ne biraju sredstva ne bi li stekle uspjeh i bogatstvo. Film u kome zajedno nastupaju neke od najvećih zvijezda tzv. Zlatnog doba pornografije je bio hvaljen zbog izuzetno kvalitetne režije, scenarija i glume, te se navodilo kako se može gledati i kao mainstream filmska drama. Vincent je iste godine na tržište izbacio i cenzuriranu ("softcore") verziju bez scena eksplicitnog seksa koja se prikazivala u redovnoj kino-distribuciji. Ta je verzija početkom 1980-ih prikazana i u kinima bivše Jugoslavije.

Nagrade
-------

* 1982: Adult Film Association of America Award "Best Director" (Chuck Vincent) za Roommates
* 1982: Adult Film Association of America Award "Best Film"
* 1982: Adult Film Association of America Award "Best Screenplay"
* 1982: Adult Film Association of America Award "Best Actress" (Veronica Hart) in Roommates
* 1982: Adult Film Association of America Award "Best Supporting Actor" (Jamie Gillis) in Roommates

Vanjske veze
------------

* *Roommates* na sajtu IMDb
**Muaná** je naselje od 15,360 i općina od 41,454 stanovnika. na sjeveru Brazila u Saveznoj državi Pará.

Geografske karakteristike
-------------------------

Muaná se nalazi u Delti Amazone, na jugu otoka Marajó, na lijevoj (zapadnoj) obali rukavca Rijeke Atuá *Muaná*, udaljena 10 km od Estuarija Para.
Od svog administrativnog centra Beléma je udaljena oko 84 km zračne linije.

Historija
---------

Točan datum kad je Muaná osnovana se nezna, ali se zna da je 1757. postala sjedište parohije *São Francisco de Paula*, iste godine postala je administrativni centar istoimenog distrikta.

Razvojem stočarstva i ratarstva mjesto je toliko napredovalo da je 1833. dobilo status ville, a sljedeće godine i općine. Povelju o pravima Muaná je dobila 1895.

Između 1922. - 1943. u njenom sastavu bila je i današnja općina São Sebastião da Boa Vista..

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Muaná Municipality in Pará" (engleski). City Population. Pristupljeno 27.12.2023.
2. 1 2  „Muaná in Muaná (Pará)" (engleski). City Population. Pristupljeno 27.12.2023.
3. 1 2 3  „*História*" (portugalski). Prefeitura Municipal Muaná. Pristupljeno 27.12.2023.

Vanjske veze
------------

***Muaná*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Prefeitura Municipal Muaná* (službene stranice) ()
**Tailândia** je naselje od 82,600 i općina od 111,554 stanovnika. na sjeveru Brazila u Saveznoj državi Pará.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tailândia se prostire nedaleko od izvora Rijeke Acará, udaljena 203 km jugozapadno od svog administrativnog centra
Beléma.

Historija
---------

Tailândia je novo naselje nastalo 1970-ih, nakon izgradnje velike Hidroelektrane Tucuruí na Rijeci Tocantins i ceste PA-150 koja je povezala Državu Paru od sjevera do juga.

Nastala je stihijski doseljenjem brojnih stanovnika u potrazi za poslom i zemljom, koju su zauzimali kao skvoteri.
Zbog tog je 1978. intervenirala i vojska, koja je uvela red pa je općina nastala tek 1988. na osnovu zakona br. 5,452.

Još i danas je naselje kuća od blata sa svega nekoliko zidanih zgrada.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „Tailândia Municipality in Pará" (engleski). City Population. Pristupljeno 10.01.2024.
2. 1 2 3  „Tailândia in Pará" (engleski). City Population. Pristupljeno 11.01.2024.
3. 1 2 3  „História" (portugalski). Prefeitura de Tailândia. Pristupljeno 11..01.2024.

Vanjske veze
------------

***Tailândia*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Prefeitura de Tailândia* (službene stranice) ()
**Stela** ili **Stella** (grčki: ) je grčki crno-bijeli film snimljen 1955. u režiji Michaela Cacoyannisa, koji se danas smatra jednim od najznačajnijih ostvarenja u historiji grčke kinematografije.

Temelji se na teatarskom komadu koga su napisali Cacoyannis i Iakovos Kambanelis, koji će također surađivati na scenariju, a koji je, između ostalog, inspiraciju imao u znamenitoj operi *Carmen*. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Melina Mercouri je lijepa i slobodoumna pjevačica u opskurnom noćnom klubu koja koristi svaku priliku da prkosi konzervativnim konvencijama tadašnjeg grčkog društva, te stalno flertuje sa muškarcima. Radnja prikazuje kako se zaljubi u fudbalera (čiji lik tumači Giorgos Fountas), ali na kraju bude prisiljena birati između braka i zadržavanja slobode, što će dovesti do tragičnih posljedica.

*Stela* je snimljena u vrijeme kada se Grčka još uvijek oporavljala od trauma u Drugom svjetskom i građanskom ratu i kulturnih previranja koje je izazvalo masovno doseljavanje protjeranih Jonskih Grka. Sadržaj u filmu je u mnogo čemu bio odraz sukoba između tradicije i modernosti, koje se često nekritički preuzimalo sa Zapada preko hollywoodakih filmova. *Stela* je u samoj Grčkoj imala vrlo loše kritike i bila napadana i od ljevice i od desnice. Na Kanskom festivalu je, međutim, postigla veliki uspjeh i učinila grčku kinematografiju svjetski poznatom.

Na istom festivalu je Melina Mercouri upoznala svog supruga Julesa Dassina sa kojim će kasnije često surađivati. Uloga Stelle, za koju je često tvrdila da predstavlja njen alter ego, joj je bila jedna od najpoznatijih u karijeri.

Uloge
-----

* Melina Mercouri ... Stella
* Giorgos Fountas ... Miltos
* Alekos Alexandrakis ... Alekos
* Christina Kalogerikou ... Miltosova majka
* Voula Zouboulaki ... Anetta
* Dionysis Papagiannopoulos ... Mitsos
* Sofia Vembo ... Maria
* Costas Kakavas ... Antonis (kao Kostas Karalis)
* Tasso Kavadia ... Alekosova sestra
* Michael Cacoyannis ... Svat

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Stella* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Michael Cacoyannis |
| --- |
| 
* Windfall in Athens
* Stella
* A Girl in Black
* A Matter of Dignity
* Our Last Spring
* The Wastrel
* Electra
* Zorba the Greek
* The Day the Fish Came Out
* The Trojan Women
* Attilas '74
* Iphigenia
* Sweet Country
* Up, Down and Sideways
* The Cherry Orchard

 |
**Os Sertões** je knjiga koju je [1902]. napisao brazilski pisac Euclides da Cunha i u kojoj se opisuje krvavi sukob brazilske republikanske vlade i pobunjenih seljaka poznat kao Rat Canudosa. Da Cunha je u ljeto 1897. sukobu neposredno svjedočio prateći vojsku kao ratni dopisnik lista O Estado de S. Paulo.

Knjiga je karakteristična po tome što da Cuhna, kao sljedbenik pozitivizma i Darwina, pokušava sukob objasniti kroz naučnu analizu. Podijeljena je u tri dijela - prvi posvećen geografiji, klimi, flori i fauni oblasti sjeveroistočne Bahie gdje se sukob odigrao; drugi njegovom stanovništvu, a prvenstveno rasnom sastavu, kulturi i običajima; te treći, u kojoj se opisuje rat i njegove krvave posljedice.

Knjiga je postala veliki hit u Brazilu i prevedena je na strane jezike, utječući na razne autore kao što su Sandor Marai i Mario Vargas Llosa.

Izvori
------

* Cunha, Euclides da. *Rebellion in the Backlands*. Translated from Portuguese *Os Sertões*. University Of Chicago Press, 1957. ISBN 0-226-12444-4.
* AMORY, FREDERIC. Historical Source and Biographical Context in the Interpretation of Euclides da Cunha's Os Sertões. Journal of Latin American Studies, Vol.28. No.3, Brazil: History and Society. (Oct. 1996), pp. 667–685.
* CURY, Maria Z. F. Os Sertões, de Euclides da Cunha: Espaços. Luso-Brazilian Review, Vol.41, No.1. (2004), pp. 71–79.
* FERNANDES, Raúl. C. G. Euclides e a literatura: Comentários sobre a "moldura" de Os Sertões. Luso-Brazilian Review. Vol. 43, No. 2. (2006), pp. 45–62.

WikiizvorWikiizvor
Portugalski Wikiizvor ima originalni tekst vezan uz ovaj članak:
***Os Sertões***
*Za ostala značenja, vidi Otac Sergije (razvrstavanje).*
***Otac Sergije*** (ruski: ; lat. Otec Sergij) je kratka priča ruskog književnika Lava Tolstoja napisana 1890. i originalno objavljena 1898. Naslovni protagonist je mladi, bogati i perspektivni aristokrat Stepan Kasacki koji odluči postati monah Ruske pravoslavne crkve nakon šokantnog otkrića da mu je zaručnica imala ljubavnu vezu sa carem Nikolajem I. Radnja prati njegov asketski život, odnosno pokušaje da se odupre stalnim iskušenjima njegove kršćanske vjere.

*Otac Sergije* je poznat kao podloga za dva igrana filma - nijemu verziju Jakova Protazanova iz 1918. godine, koji se ponekad naziva prvim ostvarenjem sovjetske kinematografije, te verziju iz 1978. godine, snimljenu za 150. obljetnicu Tolstojevog rođenja.

Vanjske veze
------------

* *Father Sergius*, full text in various formats
* Full text of *Father Sergius* in the original Russian
* Translation of *Father Sergius* in OnlineLiterature.com
* *Father Sergius* audiobook at librivox

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 176155351
* GND: 4447526-3
* BNF: cb135119878 (podaci)

 |
**Opština Zeta** je 25. opština u sastavu Crne Gore.

Naseljena mesta
---------------

Balabani, Berislavci, Bijelo Polje, Bistrice, Botun, Vukovci, Vranjina, Golubovci, Goričani, Gostilj, Donja Cijevna, Kurilo, Ljajkovići, Mataguži, Mahala, Mitrovići, Mojanovići, Ponari, Srpska i Šušunja.

Istorija
--------

Donošenjem Zakona o Glavnom gradu 2005. godine bivša opština Podgorica postaje *Glavni grad Podgorica* na čijoj se teritoriji formiraju gradske opštine Golubovci i Tuzi.

Izmjenama Zakona o Glavnom gradu iz 2016. godine, gradske opštine dobijaju veći stepen samostalnosti i status "opštine u sastavu glavnog grada"

16. avgusta 2022. godine, gradska opština Golubovci postaje samostalna opština, pod nazivom **Zeta**.

Sport
-----

Iz Zete je fudbalski klub Zeta.

Demografija
-----------

Prema posljednjem popisu stanovništva iz 2011. godine, opština Zeta ima 16.231 stanovnika u 19 naseljenih mesta.

### Etnička struktura (2011)

* Crnogorci - 10.574 (65,15%)
* Srbi - 4.190 (25,81%)
* ostali i neopredeljeni - 1.467 (9,04%)
**"Padaj silo i nepravdo"** je hrvatska revolucionarna pjesma nadahnuta Hvarskom bunom. Nastala je na osnovama pjesme *"Slobodarka"* čiji je autor dr. Josip Smodlaka.

Pjesmu su koristili i jugoslavenski partizani tijekom Drugoga svjetskog rata te je bila himna Hvarske partizanske čete "Matij Ivanić".

Pjesma doživljava procvat nakon izvođenja u skupocjenom i popularnom partizanskome filmu *Bitka na Neretvi* iz 1969. godine.

Bijelo dugme, popularni sarajevski rock-sastav, uzelo je prve dvije strofe kao uvod za pjesmu s istoimenoga glazbenog albuma, "Pljuni i zapjevaj moja Jugoslavijo" iz 1986. godine.

Sadržaj
-------

1.

Padaj, silo i nepravdo,
narod ti je sudit zvan;
bjež'te od nas noćne tmine,
svanuo je i naš dan.
2.

Pravo naše ugrabljeno
amo natrag dajte nam,
ne date li, ne molimo,
uzet će ga narod sam.
3.

Gradove smo vam podigli,
turne, kule gradili,
od uvijek smo roblje bili
i za vas smo radili.
4.

Nevolja će biti vela
po palacim tvrdimi,
kad vidite da sa sela
s maškinima gremo mi.
5.

Nastati će novo doba
Matija Ivaniću,
ustati ćeš tad iz groba,
s tobom u boj poći ću.
6.

Zastava će nova viti,
iznad naših glava tad;
radnik, seljak jedno biti,
isti im je trud i rad.

Izvori
------

1. ↑  Nikola Anić, *Pučki ustanak na Hvaru i Narodnooslobodolački rat*, Radovi 10, Sveučilište u Zagrebu, Centar za povijesne znanosti, Odjel za hrvatsku povijest, Zagreb, 1977. str. 522. preuzeto 30. ožujka 2011.
2. ↑  Nikola Anić, *Pučki ustanak na Hvaru i Narodnooslobodolački rat*, Radovi 10, Sveučilište u Zagrebu, Centar za povijesne znanosti, Odjel za hrvatsku povijest, Zagreb, 1977. str. 529.:
> Čim se u srpnju 1942. formirala Hvarska partizanska četa »Matij Ivanić«, pjesma »Padaj, silo i nepravdo!« uzeta je za himnu.

, preuzeto 30. ožujka 2011.
3. ↑  Nikola Anić, *Pučki ustanak na Hvaru i Narodnooslobodolački rat*, Radovi 10, Sveučilište u Zagrebu, Centar za povijesne znanosti, Odjel za hrvatsku povijest, Zagreb, 1977. str. 526. preuzeto 15. listopada 2013.
**Kameiros** (Κάμειρος) je naziv nekadašnjeg grada na grčkom otoku Rodos, smještenom na poluotoku na sjeverozapadnoj obali otoka. Predstavljao je središte poljoprivrede na otoku, odnosno jedan od tri polisa na otoku. Kameiros danas predstavlja općinu koja se pruža u unutrašnjost otoka, sa sjedištem u Soroniju (1236 st.). Ostala mjesta su Apóllona (997), Fánai (895), Sálakos (597) i Kalavárda (512). Općina je po popisu iz 2001. godine imala 5.145 stanovnika, i površinu od 211,825 km², treću po veličini na Rodosu (iza Južnog Rodosa i Attavyrosa).

Drevni grad su osnovali dorski kolonisti, a temelji hrama datiraju od 8. vijeka pne. Godine 226. pne. grad je potpuno uništen u velikom potresu. Nakon toga je obnovljen, da bi opet bio uništen u potresu 142. pne.

Drevnu akropolu su iskapali arheolozi Alfred Biliotti i Auguste Salzmann između 1852. i 1864. Godine 1928. je Italijanska arheološka škola započela sistematsko iskopavanje ruševina koje je nastavljeno do kraja drugog svjetskog rata.

Znamenite ličnosti
------------------

* Pizandar (7. vijek pne.), epski pjesnik

Vanjske veze
------------

***Kameiros*** na Wikimedijinoj ostavi

* Official website Arhivirano 2008-04-11 na Wayback Machine-u () ()
* Archaeological Site of Kamiros Arhivirano 2009-03-02 na Wayback Machine-u on the Hellenic Ministry of Culture Website
***Parade of the Award Nominees*** (sh. *Parada nominiranih za nagrade*) je američki kratki animirani film snimljen 1932. u produkciji Walta Disneya. Napravljen je za svečanost 5. dodjele Oscara kako bi se na šaljiv način predstavili vodeći kandidati za dobitnike Oscara za najboljeg glumca i glumicu. U filmu Mickey Mouse uz asistenciju Minnie Mouse vodi paradu karikiranih likova glumaca. To su:

* Wallace Beery (zajedno sa Jackiejem Cooperom) u filmu *The Champ*.
* Lynn Fontanne i Alfred Lunt u filmu *The Guardsman*,
* Helen Hayes u filmu *The Sin of Madelon Claudet*,
* Fredric March u filmu *Dr. Jekyll and Mr. Hyde* i
* Marie Dressler u filmu *Emma*.

Na kraju parade se pojavljuje pas Pluton.

Parade je značajan po tome što je napravljen u boji, i predstavlja prvi film u boji kojem se pojavljuje Mickey Mouse. Šira publika ga, međutim, nije vidjela decenijama sve dok Disney nije izdao nekoliko kompilacijskih Laserdisc|laserdiskova i DVD-a.

Vanjske veze
------------

* *Parade of the Award Nominees* na sajtu IMDb
***U 6 sati navečer poslije rata*** (rus. *В 6 часов вечера после войны*) je sovjetski crno-bijeli film snimljen 1944. godine, poznat, između ostalog kao i jedan od rijetkih filmova napravljenih za vrijeme trajanja Drugog svjetskog rata koji je prikazivao njegov (tada budući) završetak. Po žanru je mješavina mjuzikla, ljubavnog i ratnog filma. Protagonisti - koje tumače Jevgenij Samojlov i Pirijevljeva supruga Marina Ladjinjina - su dvoje ljubavnika čiji rendes prekida izbijanje rata, nakon čega se dogovore kako će se susresti "u 6 sati kada završi rat". Radnja pokazuje kako ih ratna zbivanja razdvajaju, ali kako će se na kraju ipak ponovno sresti prilikom proslave pobjede. Film je sadržavao neke od najpoznatijih muzičkih brojeva iz vremena rata, kao što su *Marš artileristov* i *Pjesma branitelja Moskve*. Publici nije smetalo što se prikazuje kraj rata koji je još trajao (i koji će u stvarnosti završiti nekoliko mjeseci iza premijere). Zahvaljujući tome je postao jedan od najgledanijih filmova godine. Slično kao i mnoga ostvarenja iz tog perioda, nakon procesa destaljinizacije je 1960-ih cenzuriran, odnosno u kasnije prikazivanim verzijama su izbačene sve "problematične" scene u kojima se pojavljuje ili veliča Staljin.

Vanjske veze
------------

* «В 6 часов вечера после войны» на сайте «Энциклопедия отечественного кино» ()
* *«В 6 часов вечера после войны»* na sajtu IMDb
* «В 6 часов вечера после войны» Arhivirano 2013-12-19 na Wayback Machine-u в онлайн-кинотеатре «Мосфильма»

| * p
* r
* u
Filmovi Ivana Pirijeva |
| --- |
| 
* *Postoronaja ženščina*
* *Državni činovnik*
* *Derevja poslednjajha*
* *Montažna traka smrti*
* *Partijska knjižica*
* *Bogata nevjesta*
* *Traktoristi*
* *Draga djevojka*
* *Svinjarka i pastuh*
* *Sekretar rajkoma*
* *U 6 sati navečer poslije rata*
* *Priča o Sibirskoj zemlji*
* *Kubanski kozaci*
* *Mi smo za mir*
* *Ispit vjernosti*
* *Idiot*
* *Bele noći*
* *Naš obščiji drug*
* *Svjetlost daleke zvijezde*
* *Braća Karamazovi*

 |
**Iisalmi** (švedski: *Idensalmi*) je grad i općina na istoku Finske od 22,115
stanovnika, u Regiji Sjeverna Savonija.

Geografske karakteristike
-------------------------

Iisalmi leži na poluotoku jezera Porovesi, udaljen 86, 7 km južno administrativnog 
centra regije Kajaanija i oko 463 km sjeverno od Helsinkija.

On je danas ekonomski centar regije u kojoj živi 57 688 ljudi.

Historija
---------

Historija Iisalmija počela je 1627. kad je osnovana Parohija Iisalmi, koja se prostirala na površini od 6089 km², na terenu 
na kojem danas pored Iisalmija, prostiru i općine Kiuruvesi, Lapinlahti, Sonkajärvi,
Vieremä i dio Pielavesija. Osam posljednjih dekada 18. vijeka obilježio je snažan rast broja stanovnika, a to se nastavilo i u 
19. vijeku, pa su se osnivale nove parohije. Od Iisalmija se prvo odcijepio Pielavesi 1811. zatim Lapinlahti 1858. i nakon tog i 
Kiuruvesi 1862.

Općina Iisalmi osnovana je 24. oktobra 1860. ali je put do dobijanja povelje o 
statusu grada bio duži, iako su je lokalni funkcionari zatražili još 1856. Dobili su je tek 1891. 
nakon odobrenja ruskog cara Aleksandra III, pa se ta godina računa kao 
godina osnivanja grada.

Administrativnom reformom Velikog Vojvodstva Finske - 1865. Općina Iisalmi, proglašena je 
ruralnom u to vrijeme u njenom sastavu bili su i Sonkajärvi i Vieremä, koji su se odvojili nakon stjecanja nezavisnosti nakon 
Prvog svjetskog rata.

Općina Iisalmi i sam grad Iisalmi ujedinili su se tek 1. januara 1970.

Privreda
--------

Iisalmi je industrijski grad, jedno od najstarijih poduzeća je pivovara Olvi osnovana 1878. Ostali veći 
poslodavci su tvornica zvučnika Genelec, zatim Normet proizvođač opreme za rudarstvo i tunelogradnju, Ponsse 
proizvođač vozila i opreme za šumarstvo, Profile Vehicles proizvođač ambulantnih vozila. 

Uz to tu je i čitav niz manjih poduzeća koja se bave izradom proizvoda od metala

Pobratimski gradovi i općine
----------------------------

* Švedska, Nyköping
* Danska, Općina Guldborgsund
* Estonija, Võru
* Mađarska, Pécel
* Rusija, Kiriši

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „City Info" (engleski). City of Iisalmi. Pristupljeno 24. 11. 2015.
2. 1 2 3 4  „History" (engleski). City of Iisalmi. Pristupljeno 24. 11. 2015.
3. ↑  „Business" (engleski). City of Iisalmi. Arhivirano iz originala na datum 2016-08-09. Pristupljeno 24. 11. 2015.
4. 1 2 3 4 5  „Twin towns" (engleski). City of Iisalmi. Pristupljeno 24. 11. 2015.

Vanjske veze
------------

***Iisalmi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Iisalmi* ()
**Baracoa** je grad i općina na Kubi, smješten u provinciji Guantánamo, nedaleko od najistočnije toške na otoku. Grad je osnovan 15. kolovoza 1511. a osnovao ga je Diego Velázquez de Cuéllar, prvi kolonijalni upravitelj na Kubi u ime španjolske krune. Sukladno tomu, Baracoa je najstarije španjolsko naselje na Kubi te ujedno i njezin prvi glavni grad, što je ujedno i osnova za njegov nadimak ***Ciudad Primada*** (srpskohrvatski: *Prvi Grad*).

Historija
---------

Područje današnjeg grada nekoć su nastanjivali Indijanci iz plemena Taíno. Iako su oni s vremenom istrebljeni s ostatka otoka, Baracoa je jedino mjesto gdje još uvijek ima njihovih potomaka. Kada je Kristofor Kolumbo doplovio na Kubu, došao je do mjesta koje je nazvao Porto Santo, a za koje se danas vjeruje da je upravo Baracoa. 

Grad je službeno osnovan 15. kolovoza 1511. godine pod nazivom **Nuestra Señora de la Asunción de Baracoa**. Osnovao ga je kolonijalni upravitelj Diego Velázquez de Cuéllar, a grad je tako postao središte tadašnjeg Guvernorata Kube. Njegov izolirani položaj je omogućio cvjetanje ilegalne trgovine s Englezima i Francuzima tokom XVI. i XVII. vijeka. a dio Francuza je u XIX. vijeku pobjegao upravo u Baracou od revolucije na Haitiju. 

Do Kubanske revolucije, u Baracou se moglo doći samo s mora, međutim nova cesta je izgrađena tokom 60-ih godina te slavljena kao jedno od velikih postignuća revolucije. Već je Batistin režim planirao izgraditi spomenutu cestu, no radovi nikada nisu niti započeli.

Stanovništvo
------------

Prema podacima iz 2004. godine, općina Baracoa je imala 81,794 stanovnika na površini od 977 km2. Gustoća stanovništva iznosi 83.7/km2. Sam grad, prema podacima iz 2012. ima 43,062 stanovnika.

Promet
------

Baracoa se nalazi na istočnom kraju autoceste *Carretera Central*, koja spaja zapad i istok otoka, a završava u selu La Fe na zapadu otoka. Grad koristi i regionalni aerodrom Gustavo Rizo, koji se nalazi sjevernozapadno od samog mjesta. Letovi su neredoviti, ali državne linije postoje i relativno su povoljne.

Gospodarstvo
------------

Baracoa je jedno od značajnijih gospodarskih središta na Kubi te ujedno i centar proizvodnje čokolde na Kubi. Glavni proizvodi su banane, kokosi i kakao. Iako ima prilično netaknutu prirodu i lijepe lokacije, Baracoa zbog svog smještaja nije među popularnijim turističkim destinacijama, mada turizam igra značajnu ulogu u lokalnom gospodarstvu. 

Baracoa je poznata i po gastronomiji, posebice jelima cucurucho i bacán.

Poznati stanovnici
------------------

* Pablo Borges Delgado, umjetnik

Vanjske poveznice
-----------------

* 

* Wikimedia Commons ima još multimedijalnih datoteka vezanih za: ***Baracoa***
* Official **Baracoa** website
* Baracoa - informacije za putnike na projektu Wikivoyage
**Bayamo** je grad i općina na Kubi, središte provincije Granma te osmi najveći grad na Kubi. U gradu se nalazi Sveučilište u Granmi, jedna od najznačajnijih obrazovnih institucija u regiji.

Historija
---------

Osnovan 5. studenog 1513. godine, Bayamo je bio drugi od sedam gradova što ih je osnovao Diego Velázquez de Cuéllar. Godine 1540. baskijski zemljoposjednik sa zapada Kube, Francisco Iznaga, izabran je za prvog gradonačelnika Bayama. Tokom XVI. vijeka, Bayamo je bio poljoprivredno i trgovačko središte Kube, a razvoj je tekao tako da je na početku XVII. vijeka bio vodeći grad na Kubi. Godine 1616. grad je pogodila velika poplava koja ga je odsjekla od mora, ali je trgovina nastavljena preko Manzanilla. 

Godine 1827. Bayamo je službeno stekao status grada. Tokom Desetogodišnjeg rata, grad je bio poprište jedne od najvećih bitaka toga rata, tokom koje su ga Španjolci gotovo uništili. Nakon uspješnog osvajanja brata, u Bayamu je nastala pjesma "La Bayamesa", koja danas služi kao kubanska nacionalna himna.

Geografija
----------

Bayamo se nalazi na istoku temlje, na ravnici koja je nastala djelovanjem rijeke Bayamo. Općinu pogađa i iznimno snažan vjetar bayamo, koji puše iz smjera kopna prema južnoj obali otoka.

Promet
------

U prometnoj smislu, Bayamo je nepriznati svjetski rekorder po broju nemotoriziranih prometala. Prema studiji Ujedinjenih naroda, oko 15% sudionika u prometu oslanja se na motorna vozila, dok njih 39% koristi čak 500 licenciranih kočija s konjima, koje uglavnom voze već utrvđenim rutama. Ostatak prometa odvija se pomoću bicikla ili taxi-bicikla.

Poznati stanovnici
------------------

* Francisco Vicente Aguilera (1821–1877), revolucionar
* Conrado Roblejo Aguilera (born 1966), liječnik
* José Antonio Cedeño (born 1939), umjetnik
* Carlos Manuel de Céspedes (1819–1874), revolucionar
* Perucho Figueredo (1818–1870), kompozitor
* Pablo Milanés (born 1943), pjevač
* Tomás Estrada Palma (1832–1908), prvi predsjednik Kube
* Felo Ramírez (1921-), radijski voditelj
* Rolando Uríos (1971-), rukometaš
* Alexis Pantoja Perez (1969-), slikar

***Bayamo*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 148988114
* LCCN: n85130674
* SUDOC: 13666718X

 |
Ovo je članak o filmu iz 1954. godine.  Za ostala značenja, vidi Suddenly.  

*Suddenly*
**Suddenly** (sh. *Iznenada* ) je američki crno-bijeli filmski triler snimljen 1954. u režiji Lewisa Allena. Radnja filma se odigarava u fiktivnom kalifornijskom gradiću pred planirani posjet američkog predsjednika, a u koji dolazi grupa neznanaca (čijeg vođu tumači Frank Sinatra) za koju se ispostavi da na predsjednika namjerava izvršiti atentat snajperskom puškom, i koja zbog toga na prevaru ulazi u jedan stan odakle ima najbolji pogled na buduću metu. Nominalni protagonist, čiji lik tumači Sterling Hayden, je lokalni šerif koji se sticajem okolnostima našao među taocima u stanu, te koji nastoji spriječiti atentatore u njihovom naumu.

*Suddenly* je nakon premijere dobio dobre kritike, a posebno Sinatra koji je tumačio za njegovu karijeru atipičnu ulogu negativca. Godine 1959. je književnik Richard Condon, djelomično inspiriran filmom, napisao roman *Mandžurijski kandidat*, koji također sadrži motiv snajperskog atentata i koji je 1962. godine ekraniziran kao znameniti film gdje je također nastupio Sinatra. Oba filma su se, međutim, prestala prikazivati nakon atentata na predsjednika Kennedyja, a neslužbena zabrana, koja je potrajala decenijama, se tumačila pijetetom prema ubijenom predsjedniku i nastojanjem da se izbjegnu traume kod gledatelja.

Godine 2013. je u Kanadi snimljen istoimeni remake u režiji Uwea Bolla.

Uloge
-----

* Frank Sinatra ... John Baron
* Sterling Hayden ... Šerif Tod Shaw
* James Gleason ... Peter "Pop" Benson
* Nancy Gates ... Ellen Benson
* Kim Charney ... Peter Benson III (Pidge)
* Paul Frees ... Benny Conklin, Baronov suradnik (također glas TV-najavljivača)
* Christopher Dark ... Bart Wheeler
* Willis Bouchey ... Dan Carney, glavni agent Tajne službe
* Paul Wexler ... Šerifov zamjenik Slim Adams
* James O'Hara ... Jud Kelly
* Kem Dibbs ... Wilson
* Clark Howat ... Haggerty
* Charles Smith ... Bebop
* Dan White ... Dežurni policajac Burg

Izvori
------

### Napomene

1. ↑  U filmu se pod time podrazumijeva ime grada gdje se odvija radnja.

### Literatura

* Selby, Spencer. *Dark City: The Film Noir*. Jefferson, North Carolina: McFarland Publishing, 1984. ISBN 0-89950-103-6.
* Silver, Alain, and Elizabeth Ward, eds. *Film Noir: An Encyclopedic Reference to the American Style.* Woodstock, New York: The Overlook Press, 3rd edition, 1992. ISBN 0-87951-479-5.

Vanjske veze
------------

***Suddenly (film)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Suddenly* u katalogu Američkog filmskog instituta
* *Suddenly* na sajtu IMDb
* *Suddenly* na YouTube
* *Suddenly* na AllRovi-u
* *Suddenly* na filmskoj bazi podataka TCM
* *Suddenly* dostupan kao besplatni download na Internet Archive
***Saša*** je jugoslovenski crno-beli ratni film snimljen u Požarevcu[*nedostaje referenca*] 1962. u režiji Radenka Ostojića. Film je upamćen po tome što su ga obeležili debitanti - reditelj Radenko Ostojić, scenarista Vlasta Radovanović, glumci Predrag Ćeramilac i Nikola Angelovski.

Decenijama kasnije je hrvatski filmski kritičar Damir Radić ustvrdio kako *Saša* predstavlja jedan od prvih partizanskih filmova koji je predstavljao otklon od službene ideologije i dotadašnjih prikaza ratnih zbivanja u tadašnjoj Jugoslaviji, pre svega zato što je jedan od glavnih motiva radnje bila osveta pojedinca iz ličnih motiva umesto borbe kolektiva za "više ciljeve".

Kratak sadržaj
--------------

Radnja filma se odigrava za vreme Drugog svetskog rata. Nemci i njihovi saradnici terorišu okupiranu oblast, ali skoro svake noći po jedan od njih biva ubijen. Na svakom ubijenom nalazi se redni broj i potpis „Saša".

Neprijatelj ubija skrivenog ranjenog partizanskog borca verujući da će tako eliminisati „Sašu". Međutim, tajanstvena ubistva neprijateljskih vojnika se nastavljaju. Grupa omladinaca u želji da se priključi partizanima, dolazi na sastanak sa nepoznatim „Sašom". U pitanju su tri dečaka, sa kojima je tajna omladinska organizacija u školi imala teškoće. Ispostavlja se da su upravo oni, bez ičijeg znanja, negovali ranjenog partizanskog borca i vršila osvetnički posao ostavljajući potpis „Saša".

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Rade Marković | Španac |
| Dušica Žegarac | Vera |
| Predrag Ćeramilac | Mile Pop |
| Ratko Miletić | Dugi |
| Nikola Angelovski | Vlada Tref |
| Bekim Fehmiju | Poručnik Marić |
| Janez Vrhovec | Uča |
| Severin Bijelić | Jova |
| Marko Todorović | Komandant odreda |
| Branko Vojnović | Kapetan sa povezom na oku |
| Viktor Starčić | Profesor matematike |
| Voja Jovanović | Sveštenik |
| Aleksandar Stojković | Seljak sa kolima |
| Petar Kralj | Kraljevski oficir |

Nagrade
-------

Na 9. Festivalu jugoslovenskog filma u Puli 1962. godine:

* Film - Velika Srebrna arena. Film je te godine postao apsolutni hit u bioskopima.
* Vlasta Radovanović - novčana nagrada (nije dodeljena Zlatna arena za scenario)
* Radenko Ostojić - novčana nagrada za režiju (nije dodeljena Zlatna arena za režiju)
* Predrag Ćeramilac, Ratko Miletić i Kole Angelovski za uloge u filmu

Spoljašnje veze
---------------

* *Saša* na sajtu IMDb
* Filmska banka - Saša()
* Večernje novosti - Beograd: Glumac se ubio skokom sa sedmog sprata()
**Orimattila** je grad i općina na jugu Finske od 16,288 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Orimattila leži u Regiji Päijänne Tavastija, u dolini rijeke Porvoonjoki, 20 km južno od 
administrativnog centra regije Lahtija i 93 km sjeveroistočno od Helsinkija.

Historija
---------

Historija Orimattile počela je 1636. kad je osnovana istoimena parohija, koja se odvojila od Parohije Hollola.

Te dvije parohije ponovno su administrativno ujedinjene nakon Velikog sjevernog rata kad je taj dio Finske okupirala Carska Rusija. U to vrijeme vikar Orimattile - Anders Herkepaeus, prikupljao je crkveni porez i po Parohiji Hollola, jer je njihov vikar Gustaf Berner, pobjegao u Švedsku 1714.

Općina Orimattila osnovana je 1865. za vrijeme Velikog Vojvodstva Finska, kad je provedena velika reforma državne uprave i odvajanje crkvene od svjetovne vlasti, inače su dotad 
parohijama upravljali komesari koje je postavljala država.

Orimattila se počela industrijalizirati u 19. vijeku kad je osnovana tvornica tekstila *Villatehdas*, koja je 50-ih zapošljavala 600 radnika. Sredinom 20. vijeka osnovana je tvornica metalnih proizvoda Orima-Tuote Oy.

Nakon gubitka dobrog dijela Karelije iza Nastavljenog rata, velik dio izbjeglica iz tih krajeva naselio se u Orimattili.

Orimattila je status grada dobila 1992.

Općinska skupština Orimattile, te iste 2009. odbila je sudjelovati u pregovorima o udruživanju sa 8 susjednih općina, ali se 2010. 
odlučila udružiti sa Općinom Artjärvi, pa je to provedeno 1. januara 2011.

Privreda
--------

Danas su nosioci privrede tehnološke i logističke kompanije; Keraplast Oy, Orfer Oy, 
Hermetel Oy, Orima-Tuote Oy, Allu Finland Oy i Nesco Oy.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka, Weißenburg in Bayern
* Švedska, Östhammar
* Estonija, Jõgeva
* Letonija, Valka

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: Päijänne Tavastia" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 12. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  „The history of Orimattila" (engleski). Orimattilan kapunki. Pristupljeno 12. 12. 2015.
3. 1 2  „Business and Economy" (engleski). Orimattilan kapunki. Pristupljeno 12. 12. 2015.

Vanjske veze
------------

***Orimattila*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Orimattila* ()
*Za ostala značenja, vidi School's Out (razvrstavanje).*

***School's Out*** je hard rock pjesma koju je Alice Cooper napisao zajedno sa članovima svog benda te 1972. izdao kao singlicu i dio istoimenog albuma. Inspiraciju je, prema Cooperovim riječima, dalo pitanje "koja su najsretnija tri minuta tvog života", pri čemu je u njegovom slučaju odgovor predstavljalo otvaranje kutija s božićnim poklonima, odnosno posljednja dva minuta posljednjeg sata na kraju školske godine. Pjesma u kojoj se izražava radost zbog odlaska na ljetni raspust i prezir prema školi i njenom represivnom karakteru je stekla veliku popularnost kod mlade antiestablišmentske publike te se popela na vrh top-lista i Coopera učinila zvijezdom. Cooperova pjesma je, također, postala i izvorom kontroverzi, odnosno cenzure kada ju se optuživalo da potiče huliganizam, nasilje i asocijalno ponašanje. Često se koristila kao dio soundtracka hollywoodskih filmova sa školskom tematikom, a mnogo je puta obrađivana.

Izvori
------

* „"School's Out" Songfacts entry".
**Raahe** (švedski: *Brahestad*) je lučki grad i općina na sjeverozapadu Finske od 25,383 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Raahe leži u Regiji Sjeverna Ostrobotnija, na obali Botnijskog zaljeva udaljen 77 km južno od 
administrativnog centra regije Oulua, i oko 600 km sjeverno od Helsinkija.

Raahe je smješten između dvije industrijske regije Ylivieska i Oulu, odmah do obalne magistrale E8 i željezničke pruge, a ni aerodrom u Oulu nije daleko (75 km).

Historijski centar ima najbolje očuvanu strukturu, orginalno izgrađenog naselja od drva.

Historija
---------

Raahe ima veliku pomorsku historiju, da ima odličnu prirodnu luku otkrio je grof Pehr Brahe Mlađi, guverner švedske kraljice Kristine u Finskoj. Pa je na tom mjestu 1649. osnovao grad pod imenom **Salo** i te iste godine mu dao status grada. 
Nakon tog je 1652. u njegovu čast gradu promjenjeno ime u **Brahestad**, a nakon odlaska Šveđana u *Raahe*.

Raahe se značajno uvećao 1973. kad su mu pripojena Općina Saloinen, nakon tog i u januaru 2003. kad je anektirao susjednu Općinu Pattijoki i konačno 2013. kad je anektirao Općinu Vihanti.

Zajedno sa susjednim općinama Pyhäjoki i Siikajoki, Raahe ima 33.000 stanovnika.

Privreda i transport
--------------------

Luka Raahe je jedna od najprometnijih u Finskoj, jer je u operativnoj upotrebi tokom cijele godine.

Sve do ranih 1960-ih trgovina i brodarstvo bile su glavni izvor prihoda stanovnika, tad je izgrađena čeličana 
Rautaruukki u kojoj se zaposlilo puno ljudi.

Gradovi prijatelji
------------------

* Švedska, Skellefteå
* Danska, Løgstør
* Norveška, Bergen
* Rusija, Čerepovec
* Slovačka, Košice
* Švedska, Vårgårda
* Estonija, Kullamaa

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: North Ostrobothnia" (engleski). City population. Pristupljeno 22. 10. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „The Town of Raahe" (engleski). The Town of Raahe. Arhivirano iz originala na datum 2015-11-24. Pristupljeno 22. 11. 2015.

Vanjske veze
------------

***Raahe*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Raahe* ()
***Under Ten Flags*** (ital. *Sotto dieci bandiere*; sh. *Pod deset zastava*) je italijansko-američki crno-bijeli ratni film snimljen 1960. godine u režiji Duilia Colettija. Djelomično se temelji na knjizi koju je napisao njemački admiral Bernhard Rogge i u kojoj je opisao kako je u Drugom svjetskom ratu kao zapovjednik pomoćne krstarice *Atlantis*, kamuflirane u brodove neutralnih država, po oceanima plijenio i potapao savezničko teretno brodovlje. Radnja prati paralelno krstarenje Roggea (čiji lik u filmu tumači Van Heflin), ali i nastojanja britanske mornarice na čelu sa admiralom Russellom (čiji lik tumači Charles Laughton) da locira i uništa tajanstveni i naoko neuhvatljivi njemački brod. Film se snimao na Siciliji i, prema svjedočenju francuske glumice Mylène Demongeot, Laughton je na setu uživao apsolutni autoritet te mu je dozvoljeno da sam režira scene u kojima se pojavljuje njegov lik. Rogge je, pak, u filmu, iako nominalno negativac, prikazan kao častan čovjek koji se humano ophodio prema zarobljenicima, a što odgovara historijskim zapisima i svjedočenjima. S druge strane, scena u kojoj Britanci lokaciju Roggeovog broda doznaju krađom njemačke knjige šifara nije autentična, jer je lokacija utvrđena zahvaljujući razbijanju njemačke šifre od strane tima u Bletchley Parku; ti su podaci, međutim, u vrijeme snimanja još uvijek bili državna tajna, pa su se scenaristi morali koristiti fikcijom.

Uloge
-----

* Van Heflin ... Kapetan Bernhard Rogge
* Charles Laughton ... Admiral Russell
* Mylène Demongeot ... Zizi
* John Ericson ... Krüger
* Cecil Parker ... Puk. Howard
* Folco Lulli ... Paco
* Alex Nicol ... Knoche
* Liam Redmond ... Windsor
* Eleonora Rossi Drago ... Elsa
* John Lee
* Ralph Truman ... Adm. Benson
* Grégoire Aslan ... Abdullahov gospodar
* Peter Carsten ... Por. Mohr
* Helmut Schmid
* Gian Maria Volonté ... Samuel Braunstein (kao Gianmaria Volontè)

Izvori
------

1. ↑  "Rental Potentials of 1960", *Variety*, 4 January 1961 p 47.

Vanjske veze
------------

* *Under Ten Flags* na sajtu IMDb
**Moutier** je grad i općina od 7,262 stanovnika na sjeverozapadu Švicarske u Kantonu Bern.

Geografske karakteristike
-------------------------

Moutier leži u Masivu Jura u kotili rijeke Birs, udaljen 60 km jugozapadno od Basela.

Historija
---------

Izbori
Moutier je nastao polovicom 7. vijeka na ledini koju su iskrčili redovnici pristigli iz Opatije Luxeuil Randoald i Germain.
Oni su došli osnovati benediktinsku Opatiju Moutier-Grandval uz koju je dobar dio rane historije toga mjesta usko vezan.
Redovnici su podigli i prvu crkvu u mjestu.

Kako je Opatija Moutier-Grandval pripadala Kneževini-biskupiji Basel Moutier je dugo ostao feudalno selo.

Izgradnja željezničke pruge Basel-Ženeva u 19. vijeku, potakla je razvoj industrije.

Moutier je postao poznat po izradi satova kad je 1849. osnovana tvornica *Société Industrielle de Moutier-Grandval*, a nakon nje 1904. i *Swiza*.
Nicolas Junker je 1890. proizveo prve Tokarilice sa kliznom glavom. Nešto kasnije je André Bechler zajedno sa s Josephom Pétermannom 1904. 
osnovao tvornicu alatnih mašina Bechler et Cie iz koje je nastala današnja firma Tornos.

Veliki poslodavac je i tvornica stakla osnovana 1842.

Moutier je tek 1950. godine dobio gradska prava.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Burundi Buhinyuza, Burundi
* Rumunija Chiril, Rumunjska
* Rumunija Cojoci, Rumunjska
* Rumunija Satu Lung, Rumunjska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Historique*" (francuski). Ville de Moutier. Pristupljeno 20.10.2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Moutier in Arrondissement administratif Jura bernois (Bern)"* (engleski). City population. Pristupljeno 20.10.2022.
3. 1 2 3 4  „*Industrie florissante*" (francuski). Ville de Moutier. Pristupljeno 20.10.2022.
4. ↑  „*Sous-commission Burundi*" (francuski). Ville de Moutier. Pristupljeno 20.10.2022.
5. 1 2 3  „*Sous-commission Roumanie*" (francuski). Ville de Moutier. Pristupljeno 20.10.2022.

Vanjske veze
------------

***Moutier*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Bonjour et bienvenue à Moutier* (službene stranice) ()
***Svjetlost daleke zvijezde*** (rus. *Свет далёкой звезды*) je sovjetski crno-bijeli igrani film snimljen 1964. godine u režiji Ivana Pirijeva. Po žanru je kombinacija ratnog i ljubavnog filma, a temelji se na istoimenoj pripovjetci Aleksandra Čakovskog. Protagonisti, koje tumače Nikolaj Aleksejev i Pirijevljeva supruga Lionela Pirijeva, su mladi pilot i radnica u tvornica aviona koji se nakratko sretnu u Gorkom na samom početku Velikog domovinskog rata. Radnja prikazuje kako mladić bude oboren i zarobljen od Nijemaca, te kako se nakon petnaest godina vraća u Gorki pokušavajući pronaći svoju ljubav. Svjetlost daleke zvijezde je bio pretposljednji film u Pirijevljevoj karijeri, odnosno posljednji koga je uspio dovršiti za života (za razliku od posthumno prikazane *Braće Karamazovih*).

Vanjske veze
------------

* *Svjetlost daleke zvijezde* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi Ivana Pirijeva |
| --- |
| 
* *Postoronaja ženščina*
* *Državni činovnik*
* *Derevja poslednjajha*
* *Montažna traka smrti*
* *Partijska knjižica*
* *Bogata nevjesta*
* *Traktoristi*
* *Draga djevojka*
* *Svinjarka i pastuh*
* *Sekretar rajkoma*
* *U 6 sati navečer poslije rata*
* *Priča o Sibirskoj zemlji*
* *Kubanski kozaci*
* *Mi smo za mir*
* *Ispit vjernosti*
* *Idiot*
* *Bele noći*
* *Naš obščiji drug*
* *Svjetlost daleke zvijezde*
* *Braća Karamazovi*

 |
**Ylivieska** (čita se *Ilivjeska*) je grad i općina na sjeverozapadu Finske od 14,976 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ylivieska leži u Regiji Sjeverna Ostrobotnija, duž rijeke Kalajoki, udaljena 44 km istočno od Kalajokija i Botnijskog zaljeva i 130 km južno od administrativnog centra regije Oulua.

Historija
---------

Tokom srednjeg vijeka Ylivieska je selo u parohiji Salon (Saloisten), a od 1540. podpadala je pod Parohiju Kalajoki. 
Od 1643. Ylivieska je samostalna parohija, a od 1867. nezavisna općina. 
Ylivieskinom rastu pomogla je izgradnja željezničke pruge 1886. nakon tog je toliko izrasla da je 1965. proglašena trgovištem, pa je status grada dobila 1971.

Privreda i obrazovanje
----------------------

Većina stanovnika radi u uslužnom sektoru - 73 %, njih 22% u industriji a 4% u poljoprivredi i šumarstvu.
Od industrije - Ylivieska ima drvnu, metalnu, elektroničku i opekarsku industriju, koja ima 
dugu tradiciju.

Ylivieska je jak obrazovni centar sa visokom školom.

Gradovi prijatelji
------------------

* Norveška, Voss
* Estonija, Viimsi
* Kanada, Walden

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: North Ostrobothnia" (engleski). City population. Pristupljeno 22. 10. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „Vetovoimainen Ylivieska" (finski). Ylivieskan kaupunki. Pristupljeno 22. 11. 2015.

Vanjske veze
------------

***Ylivieska*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Ylivieska* ()
**Crépy-en-Valois** (latinski: *Crespy*, *Crispesium*, *Crespiacum*) je grad i općina od 14,788 stanovnika i aglomeracija od 14,788 stanovnikana sjeveru Francuske.

Karakteristike
--------------

Crépy iz Valoisa se nalazi u Departmanu Oise u Regiji Hauts-de-France na terenu historijske Pikardije, udaljen 23 km
istočno od Senlisa.

Historija
---------

Historija Crépyja seže do Rimskog Carstva i legionarskog kastruma, kog je kako se čini koristio i proširio merovingški kralj Dagobert I.

Od 9. vijeka je prijestolnica grofovije koja je pripadala porodici Crépy, sve do 1082. kad je umro Simon de Crépy posljednji muški potomak te dinastije, koji je prije tog postao redovnik. 

Nakon toga je postao domena Dinastije Valois koji su postali toliko moćni da su postali i 
kraljevi. Oni su kao feudalni gospodari Crépya podigli zamak, kao sjedište svoje moći i opatiju sv. Arnoulta, kao religijski simbol i cilj brojnih hodočašća. 
Jedan od njih Philippe II dodjelio je Crépyju 1215. gradska prava, a to je potvrdio i Louis VIII - 1223.
Kako se nalazio u srcu izuzetno plodne zemlje, poznate po vinu, brzo se širio iz utvrđene jezgre i podizao nove bedeme.

Crépy je jako stradao u ratovima tokom 14. vijeka, a naročito u 15. vijeku za vrijeme rivalskih borbi između burgundskih vojvoda, Francuskih kraljeva (titularnih Vojvoda od Orléana), čija je domena nominalno bio i grofova iz Dinastije Valois.

Kralj Charles VII, se na povratku sa krunidbe u Reimsu, u julu 1429. pojavio u Crépyju zajedno sa Jeanne d'Arc i tamo odlučio sačekati englesku vojsku. Englezi su odustali od napada na Crépy, ali su se vratili nakon dvije godine i zauzeli ga i razorili nakon duge opsade. 
Charles VII ga je ponovno zauzeo u maju 1433.

U devastirani grad se 1440. doselio vojvoda Charles od Orléana, nakon egzila u Engleskoj 1440. sagradio rezidenciju i privukao nove stanovnike. 
Kad je umro 1465. njegov sin i nasljednik stupio je na francuski tron pod imenom - Louis XII.

Crépy je i nakon toga ostao kraljevska domena, ali je izgubio na važnosti.

Od njegovih slavnih dana preostale su fino isklesane fasade palače brojnih trgovaca, i rezidencija budućeg kralja Louisa XII 
u centru uz ostatke zamka i opatije.

Pobratimski gradovi
-------------------

Crépy ima ugovore o pobratimstvu sa slijedećim gradovima;

* Njemačka Zell, Njemačka
* Belgija Antoing, Belgija
* Poljska Płońsk, Poljska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Crépy-en-Valois n Senlis (Oise)*" (engleski). City population. Pristupljeno 05.10.2022.
2. 1 2  „*Crépy-en-Valois Agglomeration in France*" (engleski). City population. Pristupljeno 05.10.2022.
3. 1 2 3 4 5 6 7  „*Crépy*" (francuski). Cosmo Visions. Pristupljeno 08.10.2022.
4. 1 2 3  „*Cœur historique de Crépy-en-Valois*" (francuski). Aquilon. Pristupljeno 09.10.2022.
5. ↑  „*Jumelage*" (francuski). Crépy-en-Valois. Pristupljeno 09.10.2022.

Vanjske veze
------------

***Crépy-en-Valois*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Crépy-en-Valois (službene stranice)* ()
**Gray** je grad i općina od 5,553 stanovnika i aglomeracija 9,535 stanovnikana istoku Francuske u Deparmanu Haute-Saône.

Geografske karakteristike
-------------------------

Gray se prostire se duž rijeke Saône na granici nekadašnjih regija Burgundije i Franche-Comtéa, točno u sredini između Dijona, Dolea, Besançona i Vesoula.

Historija
---------

Historija Graya može se pratiti od 11. vijeka kad su burgundske vojvode izgradile zamak na brdu, ispod kojeg je na obalama Saône niklo naselje.
Ono je početkom 13. vijeka opasano bedemima. Grad se razvijao zahvaljujući podršci burgonskog vojvode Othona IV, tad je izgrađena bolnica i osnovan univerzitet.
Nakon njega mecena je bila Jeanne od Burgundije supruga francuskog kralja Philippea VI koja je osnovala ceh trgovaca i obnovila grad nakon požara - 1324. godine.

Grad i njegove bedeme razorio je kralj Louis XIV 1479. godine. Gray je svoje zlatno doba imao u 16. vijeku, zahvaljujući dinamičnoj trgovini po rijeci i brojnim bogatim politički utjecajnim imigrantima iz Flandrije.

Za razliku od tog 17. vijek je bio katastrofalan, zbog Tridesetogodišnjeg rata koji je završio francuskom aneksijom Franche-Comtéa. To je bilo i doba kad su osnivani mnogi samostani i dopremljena skulptura Bogorodice sa djetetom - 1613. koja je navodno 
isklesana iz komada čudotvornog hrasta. Ta relikvija privukla je brojne hodočasnike.
Uz to je i dolazak u Gray 1636. Pierre Fouriera, osnivača kongregacije Notre Dame, koji je u njemu i umro 1640. (beatificiran 1730.) učinila da postane značajan vjerski centar.

Gray je ponovno procvjetao u 19. vijeku nakon izgradnje nove bolnice i kasarne. Ekonomski procvat je materijaliziran razvojem luke, obnavom trgovine po rijeci i dolaskom željezničke pruge.
Tad je izgrađena i biblioteka i teatar.

Pobratimski grad
----------------

* Njemačka Müllheim, Njemačka od 1984.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Gray in Vesoul (Haute-Saône)*" (engleski). City population. Pristupljeno 26.09.2022.
2. 1 2 3 4  „*Gray in Vesoul (Haute-Saône)*" (engleski). City population. Pristupljeno 26.09.2022.
3. 1 2 3 4 5 6  „*Un peu d’histoire*" (francuski). Ville de Gray. Pristupljeno 26.09.2022.
4. ↑  „*Jumelage*" (francuski). Ville de Gray. Pristupljeno 26.09.2022.

Vanjske veze
------------

***Gray (Haute-Saône)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Villa de Gray (službene stranice)* ()