recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mers el-Kébir** (arapski: بلدية المرسى الكبير) što prevedeno znači *Velika luka* je lučki grad od 15,639 stanovnika na sjeverozapadu Alžira u Pokrajini Oran.

Mers el-Kébir je poznat po jezivom događaju iz Drugog svjetskog rata kad je Kraljevska ratna mornarica Ujedinjenog Kraljevstva nakon odbijenog ultimatuma artiljerijskom paljbom sa svojih brodova potopila gro francuske flote, da ne padne u ruke Kriegsmarine Trećeg Reicha.

Geografske karakteristike
-------------------------

Mers el-Kebir se smjestio duž Sredozemnog mora, na zapadnom kraju Oranskog zaljeva i po obroncima planine Santon, na čijem se istočnom kraju nalazi istoimena pomorska baza. Njegovu odličnu prirodnu luku od istočnih vjetrova štite lukobrani.

Mers el-Kébir je udaljen svega desetak km zapadno od centra grada Orana, pa je danas samo predgrađe toga grada.

Historija
---------

Prvi put je dokumentiran u 12. vijeku kao - mornarički arsenal almohadijske dinstije.

Tokom 15. vijeka gradom vladaju emiri iz Tlemcena, a od 1492. gradom su zavladali Berberski korsari pa jedno vrijeme bio njihova baza. 
Nakon njih za prevlast nad tom odličnom lukom borili su se Španjolci, Portugalci i Osmanlije, sve do 1830. kad su je zauzeli Francuzi, pa je odtad dio Francuskog kolonijalnog carstva.

Francuzi su počevši od 1939. pa sve do 56. izradili veliku pomorsku bazu koja je sve do 1968. bila glavna francuska pomorska baza.

Prema klauzulama Sporazuma u Évianu kojim je Alžiru data nezavisnost 1962. Francuska je imala pravo koristiti pomorsku bazu nakon tog još 15 godina, ali ju je ipak prepustila Alžiru 1968.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Mers El Kébir (Oran*" (engleski). City population. Pristupljeno 6.1. 2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Mers el-Kebir, Algeria*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 6.1. 2020.

Vanjske veze
------------

***Mers el-Kébir*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Village de Mers-el-Kébir* (`fr`)
**Pokret za autonomiju Juga** (*Movimento per le Autonomie* - **MpA**) je italijanska politička partija autonomističke,federalističke i demohrišćanske inspiracije.

Pokret je formiran 30. aprila 2005, od strane disidenata Unije demohrišćana i centra na Siciliji pod vođstvom tadašnjeg predsednika Katanskog okruga,Rafaela Lombarda.

MpA odlučuje da pristupi desničarskoj koaliciji povodom izbora 2006, formirajući zajedničku izbornu listu sa Severnom ligom. Iako će koalicija izgubiti te izbore MpA je uspela da osvoji 5 poslaničkih mesta i 2 senatorska mesta u italijanskom Parlamentu.

Na izborima 2008, MpA učestvuje u koaliciji sa Narodom slobode i Severnom ligom. Koalicija je pobedila na izborima i MpA dobija 8 poslanika i 2 senatora.

Međutim, najveći uspeh MpA je kandidatura lidera Rafaela Lomabarda za predsednika Sicilije 2008, kao predstavnika cele desničarske koalicije na ostrvu. Lomabardo će osvojiti skoro 64% glasova i time postati predsednik regije.

Međutim sredinom 2010 MpA raskida veze sa desničarskom koalicijom zbog sukoba između Lombarda i predsednika italijanske vlade Silvijem Berluskonijem, oko davanja sredstava vlade Jugu.

Nakon raskida sa desnicom MpA pristupa centrističkoj koaliciji „*Novi savez za Italiju*" zajedno sa Unijom demohrišćana, Budućnošću i slobodom i Alijansom za Italiju.
**Legio prima *Adiutrix*** (doslovno: **Prva pomoćna legija**) je bila rimska legija koja je osnovana godine 68. Historičari vjeruju da ju je osnovao Galba, guverner Tarakonske Hispanije po Neronovom naređenju. Simboli legije su bili jarac, Pegaz i delfin. Dio historičara vjeruje da su srž ljudstva činili pripadnici nekadašnje I mornaričke legije formirane od strane Nerona u Italiji. Legija je nedugo nakon osnivanja sudjelovala u brojnim borbama - u Godini četiri cara se kod Bedrijakuma borila za Otona protiv Vitelija, a potom je na sjeverozapadnim granicama Carstva gušila Batavsku pobunu. Pod carem Domicijanom se u Germaniji borila protiv Hata, da bi za vrijeme Dačkih ratova bila premještena na Dunav. Godine 96. je igrala važnu ulogu u dolasku Nerve, a preko njega i cara Trajana na vlast, zbog čega joj je Trajan kasnije dao naslov *Pia Fidelis*. Bila je smještena na panonskoj granici, a posljednji put se spominje u 3. vijeku.

Eksterni linkovi
----------------

***Legio I Adiutrix*** na Wikimedijinoj ostavi

* livius.org account for I *Adiutrix* Arhivirano 2014-01-20 na Wayback Machine-u
**Players' League** (*Igračka liga*) je bila slavna, ali kratkotrajna američka profesionalna bejzbol liga koja se smatra jednom od šest liga koju danas službeno priznaje Major League Baseball. Nastala je od *Brotherhood of Professional Base-Ball Players*, prvog sindikata igrača u historiji američkog profesionalnog sporta. Članovi *Brotherhooda* su bili mnoge od najvećih zvijezda National Leaguea. Mnogi od njih su pod vodstvom Johna Warda napustili National League nakon višegodišnjih, ali bezuspješnih napora da poboljšaju položaj igrača u odnosu na upravu i vlasnike klubova. Umjesto toga su formirali novu, vlastitu ligu Players' League. Ona je odigrala samo jednu sezonu 1890, s time da je klub *Boston Reds* osvojio titulu.

Klubovi Players Leaguea
-----------------------

* Boston Reds
* Brooklyn Ward's Wonders
* Buffalo Bisons
* Chicago Pirates
* Cleveland Infants
* New York Giants
* Philadelphia Quakers
* Pittsburgh Burghers

Nakon propasti lige, *Boston* i *Philadelphia* su se priključili American Associationu. Klubovi iz Brooklyna, New Yorka, Chicaga i Pittsburgha su se pak jednostavno priključili već postojećim klubovima NL u svojim gradovima.

Iako su utakmice PL bile dobro posjećene, klubovi su trpili zbog nedostatka financijskih sredstava, a vlasnici nisu pokazali spremnost da riskiraju novac nakon dalje sezone.

Kao krajnji rezultat lige je bilo očuvanje zloglasne rezervne klauzule u NL kojom su klubovi držali igrače u šaci. Liga je umjesto NL daleko više pogodila AA, koja se raspala godinu dana kasnije.

S druge strane je nova liga dala poticaj za izgradnju novih stadiona, od kojih je najznamenitiji Polo Grounds u New Yorku.

Konačni plasman Players Leaguea 1889
------------------------------------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Klub** |  **Pobjeda**  |  **Poraza**  |  **WPCT**  |  **GB**  |
| **Boston Reds** | 81 | 48 | .628 | — |
| **Brooklyn Ward's Wonders** | 76 | 56 | .576 | 6.5 |
| **New York Giants** | 74 | 57 | .565 | 8.0 |
| **Chicago Pirates** | 75 | 62 | .547 | 10.0 |
| **Philadelphia Quakers** | 68 | 63 | .519 | 14.0 |
| **Pittsburgh Burghers** | 60 | 68 | .469 | 20.5 |
| **Cleveland Infants** | 55 | 75 | .423 | 26.5 |
| **Buffalo Bisons** | 36 | 96 | .273 | 46.5 |

Vanjski linkovi
---------------

* Ethan Lewis, "A Structure To Last Forever: The Players' League And The Brotherhood War of 1890"

Literatura
----------

David Pietrusza. *Major Leagues: The Formation, Sometimes Absorption and Mostly Inevitable Demise of 18 Professional Baseball Organizations, 1871 to Present.* Jefferson, NC: McFarland & Company, 1991 (hardcover, ISBN 0-89950-590-2) and 2005 (softcover, ISBN 0-7864-2530-X).

Ed Koszarek. *The Players League: History Clubs, Ballplyers and Statistics*. Jefferson, NC: McFarland, 2006 (softcover, ISBN 0-7864-2079-0).
**Rupotina** (ili **Rupotine**, **Rupatina**) je naselje u Splitsko-dalmatinskoj županiji na jugoistočnoj strani planine Kozjak.
Rupotine su smještene iznad Solina, na cesti između Splita i Klisa (Markezina Greda). Nakon što ostavite Solin iza sebe, nakon samo par stotina metara je lijevi odvojak za Ninčeviće.

Administravno je podijeljeno između grada Solina i općine Klis.

U posljednjih nekoliko godina, u Rupotini se naselilo dosta stanovnika koji su tamo našli mirno i lijepo mjesto koje ima pogled na cijeli Split i otoke. U Rupotini se nalazi i jedno od najvažnijih hrvatskih arheoloških lokaliteta - Rižinice.

Posebna je po svojim prirodnim ljepotama od čega su najljepši izvori pitke vode u borovoj šumi Voljak. 

Rupotina je najmanje mjesto s mnogo poznatih športaša, a to su: Stipe Čerina, Nikola Kalinić, Marina Katić, Ante Delaš, Mario Delaš, Tomislav Nakić, Lukša Boban, Krešimir Bogdan, Igor Čerina, Marinko Boban, Petra Vrdoljak, Nikola Žižić, Milan Mičić, Franko Bogdan.[*nedostaje referenca*] Iz Rupotine je i poznati hrvatski športski povjesničar Jurica Gizdić, autor 50 knjiga športske tematike. Gizdić je i potpredsjednik Hrvatskog društva za povijest sporta na nivou cijele Hrvatske.

Selo Blaca iza Kozjaka pripada također MO Rupotina. Selo je jedno od izoliranijih u županiji, jer nema spoja na vodovodnu niti na električnu mrežu. U njemu obitava nekoliko obitelji, a više njih je obnovilo svoje stare kuće, bave se stočarstvom i poljoprivredom. Udruga Blaca-Solin želi sačuvati običaje i selu vratititi nekakav život te organizira pučku feštu "Žetva i vršidba", svaka posljednje subote u srpnju mjesecu.[*nedostaje referenca*]

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Rupotina** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
Karta Rimskog Carstva godine 125. pod carem Hadrijanom na kojoj je **Legio III Augusta** prikazana u Lambaesisu (današnja Batna u Alžiru), odnosno provinciji Mauretania Caesariensis gdje je bila smještena od 75. n.e. do 4. vijeka
Štiti koji su nosili *Tertio Augustani*, vojnici Legio III *Augusta*, početkom 5. vijeka.
**Legio tertia *Augusta*** (**Treća *Augustovska* legija**) je rimska legija koja je formirana godine 43. pne. najvjerojatnije od strane konzula Gaja Vibija Panse i mladog Oktavijana, budućeg cara Augusta. Dio historičara vjeruje da je na Oktavijanovoj strani sudjelovala u Bitka kod Filipa|bitci kod Filipa sljedeće godine, ali je još vjerojatnije da je sudjelovala u borbama protiv Seksta Pompeja, odnosno gušenju sicilijanskog ustanka. Na kraju tog sukoba 36. pne. se Oktavijan okrenuo protiv trijumvira Lepida te okupirao njegovo uporište u provinciji Africi. Vjeruje se da je od godine 30. pne. III legija bila stalno smještena u Africi, iako ne uvijek u istom garnizonu. Važnost sigurne opskrbe Rima žitom ju je učinilo jednom od najvažnijih legija rimske vojske. Sudjelovala je u nekoliko ratova, stalnim čarkama s prekograničnim plemenima, te ugušila nekoliko pobuna; jednom je rasformirana da bi bila ponovno formirana, a posljednji spomen o njoj datira iz 5. vijeka. Za sve to vrijeme nije bila isključivo vojna institucija, nego i organizacija zaslužna za urbanizaciju te rimske provincije.

Izvori
------

1. ↑  Livius: Articles on Ancient History.  Arhivirano 2013-08-31 na Wayback Machine-u
2. ↑  Yann Le Bohec, *The Imperial Roman Army* (New York: Hippocrene, 1994), Print.

***Legio III Augusta*** na Wikimedijinoj ostavi
**Legija za zasluge** (engl. ) je vojno odlikovanje u oružanim snagama Sjedinjenih Američkih Država, koja se dodeljuje za izuzetno zasluge u obavljanju usluga i važnim dostignućima. Dekoracija se izdaje američkim vojnim licima kao i vojnim i političkim ličnostima stranih država. Legija za zasluge (komandantski stepen) je jedna od samo dva vojna odlikovanja u Sjedinjenim Američkim Država koja se nosi oko vrata (pored Medalje časti). Legija za zasluge je na šestom mestu u redosledu prioriteta američkih vojnih odlikovanja, nalazi se iza Medalje za odbrambene usluge, a ispred Istaknutog letačkog krsta, ali spada u najviše američko odlikovanje namenjeno stranim državljanima U savremenoj upotrebi u oružanim snagama SAD, Legija za zasluge se obično dodeljuje pripadnicima kopnene vojske, marincima, i vazduhoplovnim snagama, generalima i pukovnicima, kao i pripadnicima ratne mornarice i obalske straže, vojnim licima za usluge na vrlo visokim štabnim pozicijama. Takođe se može dodeliti oficirima nižeg ranga i starijim regrutovanom osoblju, ali ovi slučajevi su ređi.

Kriterijumi
-----------

Stepeni su, vrhovni komandant, komandant, oficir i legionar, dodeljuju se samo pripadnicima oružanih snaga stranih država u okviru kriterijuma navedenih u Uredbi oružanih snaga SAD pod brojem 672-7 i zasniva se na osnovu čina ili položaja primaoca na sledeći način: 

* Vrhovni komandant: šef države ili šef vlade. Ovaj stepen je ustanovljen od strane predsednika Frenklin Delano Ruzvelta za američke saveznike u Drugom svetskom ratu, odnosno savezničke komandante, tokom zajedničkog desanta ili invazije. Predsednik ima ovlašćenje da dodeli ovaj stepen na osnovu Uredbe 9260 stav 3b, od 29. oktobra 1942.
* Komandant: ekvivalent američkog načelnika štaba vojske ili nekom višem položaju, ali ne i šefu države.
* Oficir: generalu ili višim oficirima, koji se na položaju nalazi, ispod američkog načelnika štaba vojske; pukovniku, koji se nalazi na poziciji gde obavlja zadatke od velike važnosti, poslovi koji se podudaraju za generale; kao i stranom vojnom atašeu.
* Kavalir: primaoci nižeg ranga, koji nisu navedeni iznad.

Legija za zasluge se dodeljuje pripadnicima oružanih snaga Sjedinjenih Američkih Država bez stepena. Glavni kriterijum u ovom slučaju navodi se "za izuzetno zalaganje i ponašanje u obavljanju preostalih usluga i dostignuća". Kod vojske i vazduhoplovstva, na Legiji za zasluge, nalazi se list hrasta, a kod mornarice, marinaca i obalske straže nalazi se zvezda.

Galerija
--------

| Vrhovni komandant | Komandat | Oficir | Kavalir |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |
| Trake |
|  |  |  |  |
|

***Legija za zasluge*** na Wikimedijinoj ostavi
**Umar ibn Abd al-Aziz** (cca. 682 - februar 720)  (arapski: **عمر بن عبد العزيز**‎) je bio omejadski kalif koji je vladao od 717. do 720. Bio je rođak ranijeg kalifa, odnosno sin Abd al-Malikovog mlađeg brata Abd al-Aziza. Također je bio praunuk Umar bin Al-Khattaba, jednog od suputnika proroka Muhameda.

Prije dolaska na prijestolje je služio kao guverner Medine kalifa Al-Valida I, a potom i njegovog nasljednika Sulejmana. Tamo se istakao čestitošću i sklonošću da sve odluke donosi uz prethodno savjetovanje sa lokalnim skupštinama, zbog čega iz Medine nije išla nijedna pritužba u prijestolnicu Damask, a iz današnjeg Iraka su se tamo doseljavale izbjeglice pred okrutnom vladavinom guvernera Al-Hajjaj bin Yousefa. Kada se Sulejman razbolio, a nije imao odraslih sinova, prihvatio je Omara kao nasljednika. Omar je na prijestolje stupio godine 717. 

Omarovu kratku vladavinu je obilježio težak poraz, odnosno neuspjeh pokušaja da se zauzme Carigrad, što je predstavljalo prekretnicu bizantsko-arapskih ratova. Sa druge strane, arapski izvori slave Omara zbog njegove pobožnosti i skromnosti; pod njegovom vladavinom je otpočelo prikupljanje hadisa, a poznat je i po velikodušnom dijeljenju sve svoje imovine sirotinji. Također je strogo primjenjivao šerijatsko pravo, donijevši ukaze kojim se zabranila dotada uobičajena praksa da se muškarci i žene zajedno kupaju. Njegova politika je izazvala nezadovoljstvo velikodostojnika koji su potkupili slugu da ga otruje. Omar je na samrti pomilovao počinitelja. Naslijedio ga je rođak Jezid II. 

Sunitska tradicija Omara slavi kao prvog mudžadida, odnosno "obnovitelja" u historiji islama.

Izvori
------

1. ↑  „Umar II - Britannica Online Encyclopedia". Arhivirano iz originala na datum 2007-12-09. Pristupljeno 2011-10-30.

Literatuzra
-----------

* Muhammad ibn Jarir al-Tabari. *The Empire in Transition*, v. 24. transl. David Stephan Powers, SUNY, Albany, 1989.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Sulejman**  |  **Kalif** 717–720 | Slijedi: **Yazid II**  |

| * p
* r
* u
Omejadski kalifi |
| --- |
| Porodično stablo • Mediji |
| Kalifi u Damasku(661–750) | Muawiya I • Yazid I • Muawiya II • Marwan I • Abd al-Malik • Al-Walid I • Sulayman • Umar II • Yazid II • Hisham • Al-Walid II • Yazid III • Ibrahim • Marwan II |
| Emiri u Kordobi(756–929) | Abd ar-Rahman I • Hisham I • Al-Hakam I • Abd ar-Rahman II • Muhammad I • Al-Mundhir • Abdullah • Abd-ar-Rahman III |
| Kalifi u Kordoobi(929–1031) | Abd-ar-Rahman III • Al-Hakam II • Hisham II • Muhammad II • Sulayman • Hisham II • Sulayman • *Ali ibn Hammud al-Nasir*[H] • Abd ar-Rahman IV • *Al-Qasim ibn Hammud al-Ma'mun*[H] • *Yahya ibn Ali al-Mu'tali*[H] • *Al-Qasim ibn Hammud al-Ma'mun*[H] • Abd ar-Rahman V • Muhammad III • *Yahya ibn Ali al-Mu'tali*[H] • Hisham III |
| [H] označava hamudidske uzurpatore |

  


***Omar II*** na Wikimedijinoj ostavi
**Remer** (dan. *Rømer*) je zastarela temperaturna skala nazvana po danskom astronomu Oleu Kristensenu Remeru, koji ju je predložio 1701. godine.

Na ovoj skali, nula je prvobitno odgovarala tački mržnjenja salamure. Tačka ključanja vode definisana je kao 60 stepeni. Remer je onda uvideo da je tačka mržnjenja vode približno osmina te vrednosti (7.5 stepeni), pa je iskoristio tu vrednsot kao drugu fiksnu tačku. Stoga je jedinica ove skale, stepen Remera, 40/21 kelvina (ili stepena Celzijusa). Simbol za ovaj stepen je **°R**, ali pošto se ta oznaka ponekad koristi za Rankinovu skalu, preporučuje se upotreba drugog simbola, **°Rø**.

Moguća priča o tome kako je osmišljena Farenhajtova skala je ta da je Danijel Gabrijel Farenhajt znao za Remerova dela i da ga je posetio 1708. godine; popravio je skalu, tako što je povećao broj podela četiri puta i kasnije uspostavio ono što je sada poznato kao Farenhajtova skala, 1724. godine.

Konverzija temperatura
----------------------

Vanjske veze
------------

* Kratka istorija merenja temperature

| * p
* r
* u
Temperaturne skale |
| --- |
| Kelvin • Farenhajt • Celzijus • Rankin • Delil • Lajden • Njutn • Remer • Reomir |
***La Vingt-cinquième Heure*** (sh. *Dvadeset peti sat*; rumunski: ) je roman rumunjskog književnika Constantina Virgila Gheorghiua na francuskom jeziku 1949. godine. Roman je djelomično inspiriran autorovim životom, a daleko više burnim historijskim događajima prethodnih godina. Radnja započinje 1939. godine kada siromašni seljak Iohann Moritz bude lažno prikazan kao Jevrej i uhapšen zato što je lokalni šef policije namjeravao zavesti njegovu suprugu. Radnja prikazuje kako tokom sljedećih deset godina prolazi kroz nekoliko različitih zemalja i biva hapšen od različitih režima prije nego što će se konačno sresti sa suprugom u američkom logoru za izbjeglice u poratnoj Njemačkoj.

*La Vingt-cinquième Heure* se zbog svog antisovjetskog sadržaja nije objavljivao sve do rušenja komunizma.

Godine 1967. je u francusko-italijansko-jugoslavenskoj koprodukciji snimljen istoimeni igrani film sa Anthonyjem Quinnom u glavnoj ulozi.

Vanjske veze
------------

* La Vingt-Cinquième heure la Babelio.com
* Catalogue *Bibliothèque nationale de France*

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* BNF: cb32162340m (podaci)

 |
Michael Chertoff
**Michael Chertoff** (28.11. 1953.-) je američki sekretar za domovinsku sigurnost.

Odrastao kao sin američkog rabina i stjuardese El Ala, Chertoff uz američko ima i izraelsko državljanstvo. Godine 1978. diplomirao je pravo na Harvardu, a od 1980. se bavio privatnom advokatskom praksom. Godine 1983. je postao federalni tužilac, i zajedno s Rudolphom Giulianijem vodio procese protiv njujorških mafijaša.

Godine 1994. Chertoff je postao privatni advokat, da bi nešto kasnije sudjelovao u senatskoj istrazi vezanoj uz skandal Whitewater skandal, zbog čega se zamjerio tadašnjoj prvoj dami Hillary Clinton. Godine 2000. je u državi New Jersey, gdje živi, sudjelovao u istrazi rasnog profiliranja od strane tamošnje policije.

Iste je godine sudjelovao kao pravni savjetnik u predsjedničkoj kampanji Georgea W. Busha. Godine 2001. imenovan je pomoćnikom ministra pravde te je bio jedan od glavnih autora Bushove pravne strategije u ratu protiv terorizma. Jedan je od autora kontroverznog Patriotskog zakona.

Godine 2003. je postao sudac federalnog suda. Nakon što je Tom Ridge bio najavio ostavku, 11.1. 2005. imenovan je, a 15.2. 2005. od Senata potvrđen kao novi sekretar za domovinsku sigurnost. Na tom je mjestu doživio brojne kritike zbog slabog reagiranja na uragan Katrina.

***Michael Chertoff*** na Wikimedijinoj ostavi
**Reichstag** je bilo ime prvog relativno demokratski izabranog parlamenta Austrijskog Carstva, koji je egzistirao kratko, samo od 1848. do 1849. ali je ostavio velikog traga u historiji carstva.

Historija Reichstaga
--------------------

Reichstag je osnovan kao reakcija na ustanak i demonstacije naroda na početku revolucionarne 1848. on je trebao smiriti naraslo nezadovoljstvo u carstvu. 

Prvu sjednicu *Reichstaga* otvorio je 22. jula 1848. u Beču, nadvojvoda Ivan Habsburgški u prisutnosti 383 deputata, koje su izabrale Dijete krunskih zemalja austrijskog carstva ali bez predstavnika iz Ugarske. Nakon Bečkog ustanka - *Reichstag* se zbog sigurnosti preselio 22. oktobra 1848. u Kremsier (današnji Kroměříž u Moravskoj) i nastavio svoj rad sve do 7. marta 1849. kad je raspušten. 

Iako je kratko trajao, *Reichstag* je izglasao važan zakon o ukidanju **kmetstva** , i izradio nacrt novog ustava zvanog - **Kremsjerski ustav**, koji je trebao odražavati višenacionalni karakter imperije, u svjetlu slavenskih zahtjeva kako ih je iznio češki političar František Palacky.

Po svemu sudeći *Reichstag* je bio samo manevar car Franje Josipa i njegovih savjetnika, da spase carstvo, jer je već 4. februara 1849. tadašnji dvorski premijer Felix Schwarzenberg, preuzeo inicijativu i nametnuo svoju verziju ustava, koji je isto tako nudio jednakost svim narodima imperije, i predviđao osnivanje dvodomnog parlamenta. Ali se uskoro pokazalo da je i to bio samo manevar jer je Schwarzenberg tri dana kasnije silom raspustio Reichstag i suspendirao ustav, koji je izglasao *Reichstag*, te ga zamjenio sa novogodišnjim patentom (Silvesterpatent) 1851. Od tad je car Franjo Josip ponovno apsolutistički vladao. 

Ideja o *Reichstagu* kao predstavničkom tijelu Austrijskog Carstva ponovno je aktualizirana Oktobarskom diplomom - 1860. ali on nije zaživio jer njegov rad nisu ratificirale Dijete zemalja Austrijskog Carstva.

Nakon usvajanja Februarski patent 1861. uslijedio je još jedan pokušaj obnove ideje o *Reichstagu*, na inicijativu tadašnjeg državnog sekretar]]a Anton von Schmerling. Ali i on je pao u vodu, zbog protivljenja ugarskih, talijanskih, a na kraju i čeških političara. Kao zamjena za *Reichstag* osnovan je *Reichsrat (Carevinsko vijeće)* ali samo kao savjetodavno tijelo cara, koji je ujedno sam birao njegove članove.

Carevinsko vijeće je na kraju - konačno pretvoreno u dvodomni parlament 1867. na temelju ustavnih reformi.

Povezano
--------

* Carevinsko vijeće

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Reichstag*" (engleski). Encyclopedia of Austria. Pristupljeno 12. 09. 2012.

Vanjske veze
------------

* Reichstag na portalu Encyclopedia of Austria (`en`)
* Reichstag na portalu Austria Forum (`de`)
*Krvnik s glavom svetog Ivana*, Ruprecht von der Pfalz, mezzotinta, 1658.
**Mezzotinta** (franc. *manière noire*, njem. *schabkunst*, engl. *mezzotint*), grafički postupak dubokog tiska pri kojem se matrica izrađuje mehaničkim putem.

Povijest
--------

Izum mezzotinte se pripisuje Ludwigu von Siegenu (1609. – 1680.) sredinom 17. stoljeća.

Princip
-------

Tehnika se zasniva na granuliranju metalne ploče s pomoću njihalice (kolijevke), specijalnog alata koji ima kanaliranu oštru reznu površinu, pokretima u četiri smjera. S ovako ravnomjerno granulirane površine preciznim se mjestimičnim uklanjanjem zrna postižu tamniji ili svjetliji tonovi. Ploča se boji i briše kao kod dubokog tiska i tiska na tijesku za duboki tisak.

Ova spora tehnika koja zahtijeva preciznost i strpljivost grafičara danas se rijetko koristi.

Galerija
--------

* Prva poznata mezzotinta, Ludwig von Siegen, 1642.
* Rana mezzotinta Vailleranta, Siegenova pomoćnika ili tutora. Mladić koji čita, s Kupidovim kipom.

Literatura
----------

* Dževad Hozo, *Umjetnost multioriginala,* Prva književna komuna Mostar, 1988.

Vanjske poveznice
-----------------

* The early history of mezzotint and the prints of Richard Tompson and Alexander Browne, from the National Portrait Gallery, London – Good feature on the early history
* The Printed image in the West:Mezzotint – from the Metropolitan Museum of Art timeline of Art History – fuller description & history, with images
* Edukativna interaktivna prezentacija koja objašnjava principe grafičkih tehnika i proces izrade grafičkog lista (Muzej moderne umjetnosti u New Yorku)
registar mecosoprana na klavijaturi
**Mecosopran** (od ital. *mezzo soprano* „polusopran"; fr. *bas-dessus*; nem. *die Mezzosoprane*) je jedan od glasovnih fahova za žene i dečake, koji se po visini nalazi između alta i soprana. Od soprana se razlikuje tamnijom bojom i nižim registrom: a—h♭2, u izuzetnim slučajevima do c3 (visoko ce). Mecosopran se još naziva sopran II.

Nekada su i muški pevači kastrati pevali u vokalnom rasponu mecosoprana. Neke od uloga za ženske mecosoprane su pisane tako da one glume mladića-dečaka ili anđela sa tipično nešto višim glasom. Primer je uloga Kerubina u operi Figarova ženidba. 

Mecosporani obično imaju sekundarne uloge u operama. U tome postoje značajni izuzeci: uloga Karmen u istoimenoj operi (i druge francuske opere 19. veka), Rosina u operi Seviljski berberin itd. Međutim, ove uloge pevaju i soprani. 

Mecosoprani se svrstavaju u tri kategorije: *koloraturni*, *lirski* i *dramski*. 

* Koloraturni mecosoprani imaju veoma pokretljiv glas u višem registru, gde se od njih zahteva virtuoznost u izvođenju brzih muzičkih pasaža. Pevačice ovg glasa uspešno pevaju uloge pisane za glasove kastrata. Poznati koloraturni mecosoprani su: Čečilija Bartoli, Tereza Berganca, Merlilin Horn i Elina Garanča.
* Lirski mecosoprani imaju nežan, osećajan i, ponekad, gotovo plačan glas. Ovaj tip glasa je idealan za uloge kojima ženski pevači tumače muške likove. Operske pevačice ovog tipa glasa su: Dženet Bejker, Agnes Baltsa, Malena Arnman, Magdalena Kožena, Tatjana Trojanos i Frederika fon Štade.
* Dramski mecosoprani imaju snažan glas koji može da nadjača snagu orkestra i hora. Arije za ove glasove su naročito pisali Verdi, Vagner i Štraus. U najpoznatije dramke mecosoprane ubrajaju se: Irina Arhipova, Fjorenca Kosoto, Biserka Cvejić, Krista Ludvig, Đulijeta Simionato i Širli Veret.
**Mezőhegyes** čita se *Mezeheđeš* je grad na jugoistoku Mađarske od 5,339 stanovnika.

Mezőhegyes administrativno podpada pod Županiju Békés, grad je poznat po ergeli konja (mađarski: *Mezőhegyesi Állami Ménes*), koju je mađarska vlada - 2000. nominirala za upis na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi.

Geografske karakteristike
-------------------------

Mezőhegyes leži na granici sa Rumunjskom, udaljen 34 km južnono od Orosháze.

Historija
---------

Mjesto je prvi put dokumentirano 1421. pod imenom *Mezewheges*, u to vrijeme bio je feud Janoša Hunjadija.

Za Austrijsko-turskih ratova - 1552. razorila ga je vojska Ali bega, a nakon tog i 1596. Krimski Tatari, tako da je potpuno opustio.

Razvoj mjesta otpočeo je 1784. kad je dekretom cara Josepha II osnovana Carska i kraljevska ergela, a već iduće 1785. podignute su prve dvje kasarne.

Mezőhegyes je od 1971. administrativni centar općine, a od 1989. ima i status grada.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Rumunjska, Arad
* Rumunjska, Târgu Secuiesc
* Italija, Mordano
* Rumunjska, Peregu Mic
* Italija, San Giorgio di Nogaro
* Mađarska, Túrkeve

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Békés" (engleski). City population. Pristupljeno 05. 06. 2016.
2. ↑   „*State Stud-Farm Estate of Mezöhegyes*" (engleski). UNESCO. Pristupljeno 05. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Mezőhegyes*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Mezőhegyesa* (`hu`)
Bejzbolska karta Mickeyja Welcha
**Michael Francis (Mickey) Welch** (4.7. 1859 - 30.7. 1941) bio je američki profesionalni bejzbol početni pitcher iz 19. vijeka. Poznat je kao treći pitcher u historiji MLB koji je akumulirao više od 300 pobjeda u karijeri (iza Puda Galvina i Tima Keefea).

Rođen je u Brooklyn a debi je imao u sezoni 1880, kada je imao 34 pobjeda i 30 poraza. Welch je nastupio u nešto manje utakmica sljedećih sezona, pobijedivši u njih 21 godine 1881. io 14 godine 1882. Međutim godine 1883. je ponovno počeo češće bacati nakon trasnfera u *New York Gothams* (preimenovanih u *Giants* 1885). Njegove dvije najbolje sezone su bile 1884, s odnosom pobjeda i poraza 39-21 te 345 strikeouta i 2.50 ERA, te 1885, kada je imao odnos pobjeda i poraza 44-11 s 258 strikeouta i 1.66 ERA.

Nako što su Giantsi osvojili prvenstvo National League 1888. i 1889 Welchova karijera se usporila. Povukao se u sezoni 1892. nakon jedne utakmice. Ukupno je u karijeri imao 307 pobjeda, 210 poraza, 1850 strikeouta i prosjek 2.71 ERA.

Welch dan-danas drži rekord po najvećem broju udarača uzastopno izbačenih strikeoutom iz igre - 9- koga je postavio 28.8. 1884. Također je ušao u historiju Lige zbog prvog *pinch hita* koga je napravio 10.8. 1889.

Godine 1973. Welch je imenovan u Bejzbolsku Halu slavnih.

V. također
----------

* Popis pitchera s najviše pobjeda svih vremena

Eksterni linkovi
----------------

* Mickey Welch's career statistics at Baseball-Reference.com
* Baseball Hall of Fame Biography
Tokarenje obratka gdje se gibanje tokarskog noža često promatra kao jednoliko pravocrtno gibanje.
**Jednoliko pravocrtno gibanje** ili **jednoliko gibanje po pravcu** je gibanje tijela bez ubrzanja ili akceleracije. Tijelo se giba uvijek istom brzinom i tijekom čitavog puta prevaljuje uvijek jednake duljine. 

Jednadžba za brzinu tijela tijekom jednolikog pravocrtnog gibanja je:

{\displaystyle v={s \over t}}
Pomnožimo li jednadžbu s nazivnikom dobijemo da je prijeđeni put:

{\displaystyle s=v\cdot t}
Uz to jednadžba za vrijeme glasi:

{\displaystyle t={s \over v}}
Jednadžba za *s* se može zaključiti i iz prikaza *v-t* grafa jednolikog gibanja, gdje dobijemo lik pravokutnika ili kvadrata nakon prikazivanja dobivenih vrijednosti *v* u odnosu na *t*. Budući da se površina tih geometrijskih likova prikazuje umnoškom njihovih suprotnih stranica, tako i ovdje za traženi *s* možemo pomnožiti stranice *v* i *t*.

Jednadžba za *v* dobije se iz *s-t* grafa, gdje se dobije lik trokuta, pa se tako i ta jednadžba zaključi.

* Pravac u s-t dijagramu je je ravan što prikazuje da tijelo prevaljuje jednake puteve. Što je pravac nagnutiji na ordinatnu *y* os, brzina tijela je veća jer tijelo brže prevaljuje veće puteve.
* Pravac u v-t dijagramu je zapravo ravna crta što pokazuje da je brzina uvijek jednaka.

Pravolinijsko ubrzano kretanje
------------------------------

*Glavni članak: Jednoliko ubrzano gibanje po pravcu*
**Jednoliko ubrzano gibanje po pravcu** ili **jednoliko ubrzano pravocrtno gibanje** je gibanje po pravcu kod kojega se ubrzanje (akceleracija) ne mijenja, to jest to je gibanje stalnim (konstantnim) ubrzanjem. To znači da je pravo ubrzanje jednako srednjem (prosječnom) u bilo kojem vremenskom razmaku (intervalu). Posve isto značenje ima određenje da se kod jednoliko ubrzanog gibanja po pravcu brzina promijeni za jednake iznose u jednakim vremenskim razmacima (intervalima). Veličine koje opisuju gibanje su ubrzanje, brzina i pređeni put, te se kao funkcije vremena opisuju sljedećim jednadžbama :

{\displaystyle a=konst.}
{\displaystyle v=a\cdot t+v\_{0}}
{\displaystyle s={a \over 2}\cdot t^{2}+v\_{0}\cdot t}

Izvori
------

1. ↑   Velimir Kruz: "Tehnička fizika za tehničke škole", "Školska knjiga" Zagreb, 1969.
2. ↑  I. Levanat: Fizika za TVZ - Kinematika i dinamika Tehničko veleučilište u Zagrebu (2010)
Platforma 112 okuplja sedamdeset organizacija civilnog društva u Hrvatskoj koje se niz godina bave zaštitom ljudskih prava, demokratizacijom, izgradnjom mira, suzbijanjem korupcije i zaštitom javnih resursa, posebno okoliša, koje su u 112 zahtjeva, upućenih svim političkim opcijama uoči parlamentarnih izbora 2011. definirale prioritete i konkretne mjere za Hrvatsku u kojoj je vladavina prava uporište djelovanja pojedinaca, institucija i političke elite. Mi tražimo i očekujemo dosljednost i političku odgovornost nove vlasti, ali i svih drugih političkih aktera i institucija, za stvarna i trajna poboljšanja u pet prioritetnih, međusobno povezanih, područja: 

1. stabilne, odgovorne i demokratične institucije vlasti i jednak pristup pravdi
2. stavka popisa s grafičkim oznakama
3. kvaliteta demokracije
4. borba protiv korupcije i javni interes
5. ravnopravnost i dostojanstvo svih ljudi
6. nasljeđe rata, suočavanje s prošlošću i izgradnja mira

Djelovanje
----------

Pred izbor Zlatka Hasanbegovića za ministra kulutre Platofrma 112 je organizirala javni prosvjedi ispred Hrvatskog sabora. Tražili su od Tihomira Oreškovića, tad mandara na mjesto premijera da povuče nominaciju Zlatana Hasanbegovića na mjesto ministra kulture zbog toga što smatraju "*apsolutno neprimjerenom osobom za taj položaj*" zbog: nijekanja vrijednosti kao što je antifašizam, netrpeljivosti prema zagovaranju ljudskih prava što proglašava protudržavnom aktivnošću, dosadašnjeg javnog djelovanja kao revizionističkog povjesničara i političara krajnje desnih stranaka i organizacija.

Vanjske poveznice
-----------------

112 zahtjeva za drugačiju Hrvatsku Arhivirano 2016-02-26 na Wayback Machine-u
U matematici, **pravilo derivacije proizvoda** u kalkulusu (takođe se naziva i **Leibnizov zakon**; pogledajte članak derivacija), je pravilo diferenciranja proizvoda diferencijabilnih funkcija.

Zakon glasi:

{\displaystyle (fg)'=gf'+fg'\,}
ili direktno po Leibnizu:

{\displaystyle {d \over dx}(uv)=u{dv \over dx}+v{du \over dx}.}

Otkriće od strane Leibniza
--------------------------

Otkriće ovog pravila pripisano je Leibnizu, koji ga je dokazao koristeći [diferencijal (matematička analiza)|diferencijale]]. Leibnizovi argumenti su bili sljedeći: Neka su *u*(*x*) i *v*(*x*) dvije diferencijabilne funkcije od *x*. Tada je diferencijal od *uv*

|  |  |
| --- | --- |
| {\displaystyle d(uv)\,} | {\displaystyle =(u+du)(v+dv)-uv\,} |
|  | {\displaystyle =u(dv)+v(du)+(du)(dv)\,} |

Pošto je (*du*)(*dv*) izanemarivo, Leibniz je zaključio da je

{\displaystyle d(uv)=v(du)+u(dv)\,}
što je, uistinu, diferencijalna forma pravila izvoda proizvoda. Ako sve podijelimo sa diferencijalom *dx*, dobit ćemo

{\displaystyle {\frac {d}{dx}}(uv)=v\left({\frac {du}{dx}}\right)+u\left({\frac {dv}{dx}}\right)}
koje se može napisati i kao

{\displaystyle (uv)'=vu'+uv'.\,}

Dokaz
-----

Dokaz pravila izvoda proizvoda možemo dobiti koristeći se osobinama limesa i definicijom derivacije, kao limes Newtonovog diferencijalnog priraštaja.

Pretpostavimo

{\displaystyle h(x)=f(x)g(x),\,}
i da su i *f* i*g* diferencijabilne u fiksnom broju *x*. Tada je

{\displaystyle h'(x)=\lim \_{w\to x}{h(w)-h(x) \over w-x}=\lim \_{w\to x}{f(w)g(w)-f(x)g(x) \over w-x}.\qquad \qquad (1)}
Sada razlika

{\displaystyle f(w)g(w)-f(x)g(x)\qquad \qquad (2)}
predstavlja površinu velikog pravougaonika minus površina drugog pravougaonika da donjoj ilustraciji.

Površina u obliku slova "L" može se podijeliti na dva pravougaonika

{\displaystyle f(x){\Bigg (}g(w)-g(x){\Bigg )}+g(w){\Bigg (}f(w)-f(x){\Bigg )}.\qquad \qquad (3)}
Zbog toga, izraz (1) jednak je

{\displaystyle \lim \_{w\to x}\left(f(x)\left({g(w)-g(x) \over w-x}\right)+g(w)\left({f(w)-f(x) \over w-x}\right)\right).\qquad \qquad (4)}
Ako sva četiri limesa iz (5) postoje, onda je izraz (4) jednak

{\displaystyle \left(\lim \_{w\to x}f(x)\right)\left(\lim \_{w\to x}{g(w)-g(x) \over w-x}\right)+\left(\lim \_{w\to x}g(w)\right)\left(\lim \_{w\to x}{f(w)-f(x) \over w-x}\right).\qquad \qquad (5)}
Sada

{\displaystyle \lim \_{w\to x}f(x)=f(x)\,}
jer *f*(*x*) ostaje konstanta kao *w* → *x*;

{\displaystyle \lim \_{w\to x}{g(w)-g(x) \over w-x}=g'(x)}
jer je *g* diferencijabilna u *x*;

{\displaystyle \lim \_{w\to x}{f(w)-f(x) \over w-x}=f'(x)}
jer je *f* diferencijabilna u *x*;

Na kraju je

{\displaystyle \lim \_{w\to x}g(w)=g(x)\,}
jer je *g* neprekidna u *x*. Kako znamo da je *g* neprekidna u *x*? Jer druga teorema kaže da su diferencijabilne funkcije neprekidne.

Zaključujemo da je izraz (5) jednak

{\displaystyle f(x)g'(x)+g(x)f'(x).\,}

Takođe pogledati
----------------

* Pravilo izvoda količnika
* Pravilo izvoda složene funkcije
* Parcijalna integracija
* Diferencijal (analiza)
* Derivacija (apstraktna algebra)
Vodeće pravne tradicije u svijetu
**Pravni sistemi** u današnjem svijetu se u najširem smislu grupiraju u pravne sisteme temeljene na kontinentalnom (civilnom) pravu, običajnom pravu i vjerskom pravu. Svaka država pak, ima vlastiti pravni sistem koji ima svoje specifičnosti, odnosno kombinira jedan ili sve gore navedene sisteme.

Karakteristika kontinentalnih pravnih sistema je kodifikacija u obliku pisanih zakona i zakonika, a najkarakterističniji su evropski pravni sistemi temeljeni na Corpus Juris Civilis.

Karakteristika običajnih pravnih sistema jest temeljene prava na običajima, odnosno presudama sudovima kao presedanima, pa se ti sistemi također temelje na precedentnom pravu. Najkarakterističniji i najrašireniji takav sistem je Common Law ili anglosaksonski pravni sistem.

Vjerski pravni sistemi se temelje na vjerskim doktrinama, a od njih je najpoznatije šerijatsko pravo.

Neki teoretičari kao poseban pravni sistem navode socijalističko pravo, dok ga drugi smještaju u kontinentalne pravne sisteme.

| * p
* r
* u
Pravo |
| --- |
| Pravni sistemi | Anglosaksonsko pravo • Kontinentalno pravo • Običajno pravo • Vjersko pravo • Socijalističko pravo • Međunarodno pravo |  |
| Izvori prava | Pravni propisi (Zakon • Zakonik • Tumačenje zakona)Pravna praksa (Običaji • Precedentno pravo • Pravo pravičnosti) |
| Adjudikacija | Javno pravo (Krivično/kazneno pravo • Ustavno pravo • Upravno pravo)Privatno pravo (Građansko pravo • Obvezno pravo • Ugovori • Naknada štete • Nasljedno pravo i Trustovno pravo)Sudovi (Akuzatorni sistem • Inkvizitorni sistem • Dokazi • Pravosuđe • Pravnici) |
| Jurisprudencija | Filozofija prava • Prirodno pravo • Pravni pozitivizam • Pravni formalizam • Pravni realizam • Pravni interpretivizam • Feministička pravna teorija • Pravo i ekonomija • Kritičke pravne nauke • Komparativno pravo |
| Povezano: Popis pravnih oblasti |
Luj August. regent Francuske
**Luj August** ili **Luj Avgust Burbon** ( 1673 - 1736 ) bio je regent i prijestolonasljednik Francuske tijekom 1. i 2.9. 1715. godine. Ujedno je bio i vojvoda od Maine što je titula koju mu je poklonio otac.

On je bio sin kralja Luja XIV. i njegove službene ljubavnice markize od Montespana. Odluka njegovog oca da ga proglasi svojim nasljednikom u svojstvu regenta i prijestolonasljednika od djeteta kralja Luja XV. izaziva zavjeru nećaka pokojnog kralja za pobijanje testamenta.

Na kraju parlament grada Pariza na svojoj sjednici početkom rujna 1715. odbija posljednju naredbu omrznutog kralja Luja XIV. i za regenta novog kralja proglašava Filipa II. vojvodu od Orleana tako da Luj Avgust na kraju činjenično nikad nije vladao iako je pravno nakratko bio državni poglavar 1.9. -2.9. 1715.

Ova odluka parlamenta postaje presedan koji omogućava 1789. godine legalno svrgavanje kralja Luja XVI.

Zadnji politički čin Luja Augusta je bio pokušaj osvetničke zavjere za obaranje Filipa Orleanskog iako on sam novi regent ne bi postao. Nakon neuspjeha zavjere bio je prisiljen napustiti politički život u Francuskoj.

***Louis Auguste, vojvoda od Maine*** na Wikimedijinoj ostavi
**Louis Antoine Léon de Saint-Just** (Decize, 25. kolovoza 1767. - Pariz, 28. srpnja 1794.), uglavnom poznatiji samo kao **Saint-Just**, bio je politički i vojni vođa jakobinaca tokom Francuske revolucije. Najmlađi izabrani zastupnik u Konventu 1792. godine, Saint-Just se brzo uspinjao u hijerarhiji te je ubrzo postao jedan od najvažnijih vođa u vladi Prve Republike. Saint-Just je predvodio zathjeve za pogubljenjem Louisa XVI te je izradio nacrt radikalnog Montanjarskog ustava. 

Ubrzo je postao blizak prijatelj Maximiliena Robespierrea te je služio s njim kao član moćnog Komiteta javnoga spasa. Tokom turbulentnog početka Revolucionarnih ratova, Saint-Just je poslan na front gdje je nametnuo strogu disciplinu te se danas od strane mnogih gleda kao glavni zaslužan za revitalizaciju francuske vojske na frontu. Vrativši se u Pariz, Saint-Just je nadzirao Robespierreovu konsolidaciju moći preko programa oštrog i nemilosrdnog zastrašivanja. Iako je na političkoj sceni bio izrazito kratko, Saint-Just je postao jedno od glavnih lica Jakobinskog terora, zbog čega je među kasnijim historiografima dobio nadimak "Anđeo Smrti". Saint-Just je osobno organizirao hapšenja i progone brojnih velikana Francuske revolucije. 

Saint-Just je uhapšen zajedno s ostalim predstavnicima Terora tokom Termidorske reakcije te je pogubljen, zajedno s Robesiperreom i ostalima, 28. srpnja 1794. godine u Parizu. Historiografi su danas složni kako je njegova smrt označila kraj Jakobinskog terora.


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 22137301
* LCCN: n50026230
* ISNI: 0000 0001 1022 3724
* GND: 118604953
* SUDOC: 026669846
* BNF: cb11887450p (podaci)
* BIBSYS: 90712875
* MusicBrainz: 897bc600-8973-40cb-9a45-3a3037cee710
* NLA: 35721135
* NDL: 001267745
* NKC: jn20000604767
* BNE: XX952185
* CiNii: DA00230226
* NSK: 000184793

 |
Koordinate: 33°26′28″S 70°38′27″W﻿ / ﻿33.44111°S 70.64083°W﻿ / -33.44111; -70.64083

Logo univerziteta
**Pontificia Universidad Católica de Chile** (**PUC**) je čileanski univerzitet u Santiagu sa 25.558 studenata (2011). Univerzitet je osnovan 1888. godine. Moto univerziteta na latinskom jezik je *In Christi lumine pro mundi vita*. Rektor je Dr. Ignacio Sánchez Díaz i Kancelar je Mons. Ricardo Ezzati.

Galerija
--------

* 
* 
* Zastava PUCZastava PUC

Organizacija
------------

### Kampus

* *Casa Central*
* *San Joaquín*
* *Oriente*
* *Lo Contador*

Himna univerziteta
------------------

Himna univerziteta na španskom:
**I**

Alta la frente al cielo  

y con fe hacia el porvenir  

llena de luz nos guía  

el Alma Máter inmortal.  

**II**

Cruzados Caballeros  

serenos de noble ambición  

tenemos como escudo  

en el pecho nuestro corazón  

**Coro**

Universidad Católica  

juntos vibremos con ardor  

y llevando en el alma  

un deseo de triunfar  

por la Patria, Dios y la Universidad.  

**III**

Forjando nuevas rutas  

en busca del ideal  

al son de ritmo y canto  

que ennoblece la ambición.  

**IV**

Azul y blanco lleva en sí  

nuestro pabellón  

fulgen de allí destellos  

que hablan de nuestra Universidad.  

**Coro**

Universidad Católica  

juntos vibremos con ardor  

y llevando en el alma  

un deseo de triunfar  

por la Patria, Dios y la Universidad.

Fakulteti (`es`)
----------------

* Facultad de Agronomía e Ingeniería Forestal
* Facultad de Arquitectura, Diseño y Estudios Urbanos
* Facultad de Artes
* Facultad de Ciencias Biológicas
* Facultad de Ciencias Económicas y Administrativas
* Facultad de Ciencias Sociales
* Facultad de Comunicaciones
* Facultad de Derecho
* Facultad de Educación
* Facultad de Filosofía
* Facultad de Física
* Facultad de Historia, Geografía y Ciencia Política
* Facultad de Ingeniería
* Facultad de Letras
* Facultad de Matemática
* Facultad de Medicina
* Facultad de Química y Química y Farmacia
* Facultad de Teología
* Sede Regional Villarrica
* College Program UC

Povezano
--------

* Lista univerziteta u Čileu

Vanjske veze
------------

***Pontificia Universidad Católica de Chile*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanična stranica (`es`)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * p
* r
* u
Univerziteti u Čileu |
| --- |
|  |
| 

USACH  • Univerzitet u Čileu  • UdeC  • UBB  • UCEN  • PUCV  • PUC  • UACh  • UCSC  • USS
 |

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 130162666
* LCCN: n79077401
* ISNI: 0000 0001 2157 0406
* GND: 80699-7
* SUDOC: 029268001
* BNF: cb120931171 (podaci)
* BIBSYS: 1031901
* ULAN: 500308752
* NLA: 35719008
* NKC: ko2009297658
* BNE: XX133592
* CiNii: DA11644129

 |
**Windows** je ime operacijskog sustava u vlasništu firme Microsoft, koji danas (2004.) u svojim raznim inačicama drži preko 71% tržišta pa je ovaj operacijski sustav početkom 21 veka postao sinonim za kućno računalo. Ostatak tržišta čine operacijski sustavi zasnovani na Unixu, bilo kao njegove inačice, ili kao sustavi koji su "pokupili" dobar deo njegovih karakteristika pa ih možemo zvati Unix izvedenicama. Primjeri:

* Linux
* BSD unix (FreeBSD, NetBSD, OpenBSD)
* AIX (IBM)
* Solaris (Sun)
* Mac OS X (Macintosh)

Česta greška je nazivati grafičko sučelje na Unix baziranim računalima "Windows", jer ili se radi o X-Window sučelju (koje se distribuira kao otvoreni kod), ili nekom od drugih komercijalnih grafičkih sučelja za Unix okruženje (CDE).

Povijest
--------

Microsoft je prvo razvio MS-DOS i Windows je logični slijed za razvoj operacijskog sustava MSDOS dodavanjem grafičkog korisničkog sučelja nakon pojave Apple Macintosh 1984 na tržištu, koji je bio zasnovan na principima grafičkog korisničkog sučelja kao i korištenja miša kao jedan od glavih korisničkih ulaznih jedinica. Windows verzija 1.0 se pojavila se 1985. godine, no nije bila široko rasprostranjena kao i verzija Windows 2.0 koja po performansama, izgledu i korisničkom osjećaju grafičkog sučelja daleko zaostajali iza Apple Macintosh, Atari ST, te Commodore Amiga računalima. Tek od kada se pojavila Windows verzija 3.0 1990. godine, i NT 1993. godine možemo govoriti o širokoj rasprostranjenosti tog operativnog sustava.

Kronološki popis:

* DOS - jezgra (kernel)
	+ 1985 Windows 1.0
	+ 1987 Windows 2.0
	+ 1990 Windows 3.0
	+ 1992 Windows 3.1
	+ 1992 Windows for Workgroups 3.1
	+ 1993 Windows for Workgroups 3.11
	+ 1995 Windows 95
	+ 1998 Windows 98
	+ 1999 Windows 98 Second Edition
	+ 2000 Windows Me(Millenium Edition)
* NT jezgra (kernel)
	+ 1993 Windows NT 3.1
	+ 1994 Windows NT 3.5
	+ 1995 Windows NT 3.51
	+ 1996 Windows NT 4.0
	+ 2000 Windows 2000 NT 5.0
	+ 2001 Windows XP NT 5.1
	+ 2003 Windows Server 2003 NT 5.2
	+ 2006 Windows Vista NT 6.0
	+ 2007 Windows Server 2008 NT 6.0
	+ 2009 Windows 7 NT 6.1
	+ 2009 Windows Server 2008 R2 NT 6.1
	+ 2012 Windows Server 2012 R2 NT
	+ 2012 Windows 8
	+ 2013 Windows 8.1
	+ 2015 Windows 10
	+ 2021 Windows 11

***Microsoft Windows*** na Wikimedijinoj ostavi
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Medveščak**. Za druga značenja, v. Medveščak (razvrstavanje).* |

Park Ribnjak
**Medveščak** je naziv ulice u gradu Zagrebu, istoimenog potoka, dijela grada i nekadašnje općine u ustrojstvu grada Zagreba.

**Potok Medveščak** (također zvan i *Crikvenik*) izvire na Medvednici iznad Kraljičinog zdenca, prolazi kroz retencijski (brane protiv poplava) sustav kod *Šestinskog lagvića*, nakon koje prelazi u betonski kanal, a pod zemlju prelazi kod Ksaverske ceste, te teče dalje, između ostalog, i ispod sadašnje Tkalčićeve ulice, koja se do 1913. zvala *Potok*.

**Ulica Medveščak** počinje kod parka Ribnjak i vodi na sjever do Gupčeve zvijezde.

Nekadašnja **općina Medveščak** je obuhvaćala noviji dio središta grada (građen u prvom dijelu 20. stoljeća) - istočno od Draškovićeve, zapadno od Heinzelove, a sjeverno od željezničke pruge, na sjever, obuhvaćajući i mnoge dijelove grada na brdima kao što je Šalata.

U ustrojstvu uprave grada Zagreba ustanovljenoj 1999. dio oko ulice Medveščak pripada u gradsku četvrt Gornji grad - Medveščak.

Vanjske poveznice
-----------------

* O potocima u Parku prirode Medvednica Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u
* Potok Medveščak od izvora do ušća  (PDF) ((hrv.)) i ((eng.))