recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Unutrašnjost** dvorane (za vrijeme snimanja priloga za TV-emisiju "Hrvatska uživo", 17. III. 2009)
**Gledalište**
**Nastavno-sportska dvorana u Belom Manastiru** je sportska dvorana u vlasništvu Grada Belog Manastira u Školskoj ulici broj 3, sagrađena na igralištu (koje je školsko zemljište) pokraj srednjoškolskog kompleksa, na uglu Školske i Ulice kralja Petra Krešimira IV, preko puta Doma zdravlja.

Gradnja
-------

Kamen temeljac položili su u aprilu 2006. godine tadašnji predsjednik Hrvatskog sabora Vladimir Šeks i ministri prometa i poljoprivrede Božidar Kalmeta i Petar Čobanković.

Izradnja je trebala biti završena u maju 2007. godine, no osječka tvrtka *"Gradnja"* poslove je užurbano završavala tek pred Dan Grada Belog Manastira (Sveti Martin) 11. XI. 2007. godine, kad je uz vatromet dvorana svečano otvorena. Izgradnja dvorane rezultat je dobre saradnje lokalne HDZ-ovske vlasti i vlasti na državnom nivou iz iste stranke.

U toku gradnje dvorane uređen je i prostor oko nje (uključujući i dotada oronulu trafo-stanicu), a iza dvorane izgrađeno je rukometno igralište. Pri gradnji dvorane čak je očuvan drvored u Ulici kralja Petra Krešimira IV, a izrezana su samo stabla koja su bila ispred dvorane u Školskoj ulici.

Korištenje
----------

Korištenje dvorane počelo je u januaru 2008. Uz belomanastirske učenike koji u toj dvorani odrađuju nastavu iz fizičkog odgoja, u njoj treniraju i igraju utakmice i belomanastirski sportski klubovi, ali se ona koristi i za kulturne priredbe i druge skupove pa je tako u njoj 11. februara 2009. godine snimana emisija iz HTV-ove serije "Lijepom našom", a 17. marta iste godine uživo prilog za HTV-ovu emisiju "Hrvatska uživo".

Dvorana se koristi za sljedeće aktivnosti: boks, gimnastiku, karate, košarku, odbojku, ples, rukomet, sportsku rekreaciju, stolni tenis, šah te za "aiki dojo takeda" i "ki aikido".

Ime i kapacitet
---------------

Belomanastirska *Nastavno-sportska dvorana*, osim tog opisnog imena, nije dobila nikakvo, čak ni kolokvijalno ime.

Ta je dvorana gotovo ista kao i osječka Športska dvorana Jug. Za razliku od osječke, ima 3500 kvadrata i 1300 sjedećih mjesta (na fiksnim tribinama ima 750 mjesta). Vrijednost dvorane je oko 22,500.000 kuna.

Izvori
------

1. ↑  *"Beli Manastir u emisijama Lijepom našom i Hrvatska uživo"*, Mirovna grupa Oaza, Beli Manastir, 17. III. 2009.
2. ↑  *Zajednica športskih udruga Grada Belog Manastira*, pristup: 28. VI. 2019.

* Saša Alilović: *Dvorana u Belom Manastiru umjesto u srpnju bit će predana idući mjesec*, Jutarnji list, X, 3332, 44 - Zagreb, 20. IX. 2007.
* "Glas Slavonije" (28. IV. 2010) - Ivica **Getto**: *Dvorana već u raspadu?* (Članka više nema na web-portalu "Glasa Slavonije", ali se može naći u štampanom izdanju.)
Ovo je članak o nogometašu. Za ostale osobe istog imena vidi Josip Balatinac.

**Josip Balatinac** (Kneževo, 7. III. 1979), hrvatski nogometaš.

Uspon karijere
--------------

Nogometom se počeo baviti igrajući za kadete NK Osijeka. U klubu je ostao dugo vremena, sve do svoje 27. godine. U međuvremenu je ponio i kapetansku vrpcu kluba te skupio 5 utakmica za **U-19 reprezentaciju** i 8 za reprezentaciju **U-21**. Godine 1999. igrao je na Svjetskom prvenstvu za igrače ispod 19 godina, kad je Hrvatska s Balatincem kao standardnim igračem ispala u četvrtfinalu od Brazila, a 2006. je odigrao poluvrijeme na Carlsberg Cupu u Hong Kongu, kad je Hrvatska izgubila od Južne Koreje rezultatom 0:2.

Stagnacija
----------

Za vrijeme tog kupa na Dalekom istoku cilj mu je bio pobuditi zanimanje nekog japanskog ili korejskog kluba, međutim službenu ponudu nikada nije dobio. Za to vrijeme tražio ga je i splitski NK Hajduk, a produljenje ugovora nudio mu je i matični NK Osijek. Iako je on insistirao na odlasku, s tim da je preferirao inozemstvo, nije napustio Osijek, ali ni produžio ugovor koji mu je isticao na kraju tekuće sezone. Razočarana uprava osječkog kluba izbacila ga je iz prve ekipe i cijelo proljeće sezone 2005/06. proveo je trenirajući odvojeno od ostatka kluba.

Na ljeto, po isteku ugovora, napustio je klub te otišao u Austriju, u tamošnji SV Pasching. No, zadržao se tek par dana pa napustio klub. Prema njegovim riječima vodstvo kluba se nakon njegova dolaska u klub ponašalo krajnje neprofesionalno što se tiče brige o smještaju igrača.

Prelazak u NK Hajduk
--------------------

Cijelo to vrijeme i dalje ga je tražio NK Hajduk, pa je na koncu s njim potpisao dvogodišnji ugovor. Sljedeće polusezone nije se pokazao kao veliko pojačanje, iako se ustalio među prvih 11, igrajući na 16 od 18 utakmica. Prva dva pogotka u "Hajdukovom" dresu postigao je na Poljudu protiv NK Varteksa u pobjedi 3:1. No, i u "Hajduku" dvaput se pobunio zbog neisplaćivanja novca za dolazak u klub. Oba puta je to bilo nakon derbija s Dinamom. Prvi se put dogovorio s klubom, no sljedeći je put odbio trenirati i napustio je ekipu (što je mogao prema klauzuli u ugovoru), ali je ipak kažnjen s 20.000 €. Igračem Hajduka vodio se do pred kraj studenog, oko 9 mjeseci nakon što je napustio momčad, dok mu tada sud nije prihvatio tužbu i obvezao Hajduk da mu isplati 127000 kuna duga. To je vrijeme trenirao je samostalno i čekao rasplet ovog slučaja da bi mogao pronaći novi klub.

Povratak u Baranju
------------------

Sredinom prvog mjeseca 2008. godine potpisao je za tada vodeći klub druge lige NK Hrvatski dragovoljac, no već nakon 6 utakmica biva otpisan te odlazi iz kluba. Sredinom osmog mjeseca 2008. prešao je u trećeligaški klub ŠNK "Baranja-Belje" iz Belog Manastira.

Vanjske veze
------------

* Nogometni-magazin: statistika
* Prva hrvatska nogometna liga[*mrtav link*]
* Fudballdatabase.eu
Zvončari Kastavštine su od 2009. godine nematerijalna svjetska baština
Od 1990-ih UNESCO-v odbor za zaštitu svjetske baštine počeo je oblikovati pojam **nematerijalna svjetska baština** kao dijela svjetske baštine koja će se koncentrirati na nematerijalnu baštinu. God. 2001. UNESCO je napravio analizu među zemljama članicama kako bi uobličio definiciju, a od rujna 2003. godine konvencijom u Abu Dhabiju, svjetska baština UNESCO-a postala je i nematerijalna svjetska baština o čijemu pisu i upravljanju vodi računa "Mađudržavni odbor za očuvanje nematerijalne svjetske baštine", čiji je član od 2008. do 2010. bila i Hrvatska.

Nematerijalnu svjetsku baštinu čini nematerijalna kulturna baština kao što je: usmena tradicija, umjetničke izvedbe, društveni običaji, rituali, festivali, znanja i običaji vezani za prirodu i svemir, te znanja i umijeća tradicionalnih obrta.

Za upis na popis nematerijalne svjetske baštine, nematerijalna baština mora biti:

* **tradicionalna**, ali još uvijek živa. Ne samo naslijeđeni običaji, nego suvremena ruralna ili urbana praksa u kojoj su uključene različite kulturne skupine;
* **inkluzivna**, tako da povezuje prošlost, sadašnjost i budućnost, te doprinosi društvenom jedinstvu, ohrabruje osjećaj identiteta i pripadnosti različitim društvima i društva općenito;
* **reprezentativna** tako da predstavlja znanja, tradiciju, običaje i vještine koje se prenose u jednoj zajednici s koljena na koljeno, ili drugim zajednicama;
* **temeljena na zajednici** koja se s njom identificira, koja ju stvara, održava i prenosi.

Noh je osnovna forma japanskog kazališta i utjecalo je na Bunraku, japansko kazalište lutaka, ali i Kabuki. Sva tri oblika kazališta su UNESCO-va nematerijalna svjetska baština.

Popis nematerijalne svjetske baštine
------------------------------------

Popis nematerijalne svjetske baštine sadrži 166 upisa od kojih su 12 na "popisu za hitnu zaštitu", a 3 na "popisu definiranom člankom 18" o programu zaštite, planiranja projekata i aktivnosti:

* Popis nematerijalne svjetske baštine u Africi
* Popis nematerijalne svjetske baštine u Americi
* Popis nematerijalne svjetske baštine u Aziji i Oceaniji
* Popis nematerijalne svjetske baštine u Evropi
* Popis nematerijalne svjetske baštine za hitnu zaštitu

Izvori
------

1. ↑  Sastanak UNESCO-a 2001.
2. ↑  Nematerijalna svjetska baština UNESCO-a
3. ↑  Japansko kazalište na "UNESCO Culture Sector"

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica
* KONVENCIJA O ZAŠTITI NEMATERIJALNE KULTURNE BAŠTINE (PDF)
**Kulturno-umjetničko društvo "Branko Radičević"** (skraćeni naziv: KUD "Branko Radičević") iz Darde osnovano je 1921. godine kao pjevačko društvo, a od 1926. godine djeluje kao folklorna sekcija. Sjedište mu je u Dardi, Ulica sv. Ivana Krstitelja 109. Danas djeluje pod okriljem SKD-a "Prosvjeta", pododbor Darda.

Aktivnosti
----------

Okuplja stotinjak aktivnih članova koji rade u tri sekcije: do 7 godina, od 7 do 15 godina i stariji od 15 godina. Prvenstveno njeguje igre, pjesme i običaje srpskog naroda. Na repertoaru ima sljedeće koreografije:

KUD "Branko Radičević", nastup u Dardi 30. XI. 2003.
* srpska baranjska svadba
* igre iz Baranje
* igre iz Banata
* bunjevačke igre
* igre iz okolice Leskovca
* igre iz Mačve
* igre iz Srema
* igre iz jugoistočne Srbije
* igre iz Šumadije
* igre iz Vranja
* gradske igre
* igre iz Posavine

Nastupi
-------

Svojim nastupima na mnogobrojnim koncertima i smotrama društvo je pronijelo ime Darde i Baranje širom Hrvatske, bivše Jugoslavije i Evrope (Austrija, Belgija, Bugarska, Grčka, Mađarska, Njemačka, Poljska...), o čemu svjedoče brojna društvena i stručna priznanja i osvojene nagrade.

Uprava
------

Predsjednik KUD-a "Branko Radičević" je Milan Radovanović, potpredsjednik je Radovan Gotovac, tajnica društva je Mira Maleš, a dugogodišnji koreograf Ljubiša Bukvić. Prethodna predsjednica bila je Svetlana Gazdić, dok je predsjednik pododbora SKD "Prosvjete" Mirko Marković.

Snimci s nastupa
----------------

* Dvorana vatroslava Lisinskog u Zagrebu - Igre iz zapadne Slavonije
* Srpske igre iz zapadne Slavonije

Izvor
-----

* KUD "Branko Radičević" (flajer iz 2004. godine)
* Imenik udruga Baranje
**Holecistokininski antagonist** je specifični tip receptorskog antagonista koji blokira receptorska mesta peptidnih hormona holecistokinina (CCK).

Postoje dva tipa ovog receptora, definisana kao CCKA i CCKB (ili CCK-1 i CCK-2). CCKA je uglavnom izražen u tankim crevima, i učestvuje u regulaciji enzimske sekrecije pankreasa, sekrecije želudačne kiseline u želudac, intestinalne motilnosti i signalizacije sitosti. CCKB je izražen centralnom nervnom sistemu, i ima funkcije vezane za anksioznost i osećaj bola. Antagonisti CCK receptora mogu da imaju višestruke funkcije u stomaku i mozgu.

Najpoznatiji CCK antagonist je ne-selektivni antagonist proglumid, koji blokira oba receptora: CCKA i CCKB, i koji je originalno bio razvijen za lečenje čira na želucu. CCKA blokada u stomaku dovodi do redukcije sekrecije želudačne kiseline. Međutim jedna interesantna nuspojava proglumida je nađena, naime on povećava analgetsko dejstvo opioidnih lekova, i umanjuje razvoj tolerancije. Naknadno je utvrđeno da je to posledica blokade CCKB receptora u mozgu.

Noviji lekovi su selektivni za jedan ili drugi receptor. Selektivni CCKA antagonisti kao što su lorglumid i devazepid su bili razvijeni za lečenje čira na želucu, i ograničavanje razvoja raka creva.

Literatura
----------

1. ↑  Rehfeld, JF (2004). „Clinical endocrinology and metabolism. Cholecystokinin". *Best practice & research. Clinical endocrinology & metabolism* **18** (4): 569–86. DOI:10.1016/j.beem.2004.07.002. PMID 15533776.
2. ↑  González-Puga, C; García-Navarro, A; Escames, G; León, J; López-Cantarero, M; Ros, E; Acuña-Castroviejo, D (2005). „Selective CCK-A but not CCK-B receptor antagonists inhibit HT-29 cell proliferation: synergism with pharmacological levels of melatonin". *Journal of pineal research* **39** (3): 243–50. DOI:10.1111/j.1600-079X.2005.00239.x. PMID 16150104.
fenil)benzojeva kiselina

| image = Telmisartan.png
| width = 180

| tradename = Micardis
| Drugs.com = Monografija
| MedlinePlus = a601249
| pregnancy\_category = D (Au), D (U.S.)
| legal\_status = S4 (Au), POM (UK), ℞-only (SAD)
| routes\_of\_administration = Oralno

| bioavailability = 42–100%
| protein\_bound = ≥99,5%
| metabolism = Minimalan hepatički
| elimination\_half-life = 24 sata
| excretion = Fekalno 97%

| CASNo\_Ref = DaY
| CAS\_number\_Ref = DaY
| CAS\_number = 144701-48-4
| ATC\_prefix = C09
| ATC\_suffix = CA07
| PubChem = 65999
| IUPHAR\_ligand = 592
| DrugBank\_Ref = Šablon:Drugbankcite

```
| DrugBank = DB00966
```

| ChemSpiderID\_Ref = DaY
| ChemSpiderID = 59391
| UNII\_Ref = DaY
| UNII = U5SYW473RQ
| KEGG\_Ref = DaY
| KEGG = D00627
| ChEBI\_Ref = DaY
| ChEBI = 9434
| ChEMBL\_Ref = DaY
| ChEMBL = 1017

| C=33 | H=30 | N=4 | O=2 
| molecular\_weight = 514,617 g/mol
| smiles = O=C(O)c1ccccc1c2ccc(cc2)Cn3c4cc(cc(c4nc3CCC)C)c5nc6ccccc6n5C
| InChI = 1/C33H30N4O2/c1-4-9-30-35-31-21(2)18-24(32-34-27-12-7-8-13-28(27)36(32)3)19-29(31)37(30)20-22-14-16-23(17-15-22)25-10-5-6-11-26(25)33(38)39/h5-8,10-19H,4,9,20H2,1-3H3,(H,38,39)
| InChIKey = RMMXLENWKUUMAY-UHFFFAOYAZ
| StdInChI\_Ref = DaY
| StdInChI = 1S/C33H30N4O2/c1-4-9-30-35-31-21(2)18-24(32-34-27-12-7-8-13-28(27)36(32)3)19-29(31)37(30)20-22-14-16-23(17-15-22)25-10-5-6-11-26(25)33(38)39/h5-8,10-19H,4,9,20H2,1-3H3,(H,38,39)
| StdInChIKey\_Ref = DaY
| StdInChIKey = RMMXLENWKUUMAY-UHFFFAOYSA-N
}}
**Telmisartan** je antagonist angiotenzin II receptora (blokator angiotenzinskog receptora, ARB) koji se koristi u tretmanu hipertenzije. On je u prodaji pod imenom *Micardis* (kompanija Boehringer Ingelheim), između ostalog.

Indication
----------

Telmisartan je indiciran za tratman hipertenzije.

Vidi još
--------

* GW 501516
**Saqi Books** je britanski nezavisni akademski nakladnik sa sjedištem u Londonu. Osnovan je 1983. godine od strane M. Gusub, spisateljice i aktivistice libanonskog maronitskog porijekla. Izdavačka kuća fokusira se na stručna djela o Sjevernoj Africi i Jugozapadnoj Aziji, s naglaskom na arapsku kulturu, historiju, politiku, književnost i umjetnost. Saqi Books objavio je djela brojnih eminentnih autora različitih disciplina, među kojima su A. Maluf, F. Mernisi, R. Husni, D. L. Newman, N. Awde, P. Samano i A. Šiblak. Godine 2005. osnovan je izdavački ogranak *Telegram* za fikciju, a 2012. *Westbourne Press* za djela o globalnim temama. Saqi Books je osvajač više nagrada i priznanja kao što su *Arab British Culture and Society Award* (2008.), *British Book Industry Award for Diversity in Literature* (2009.) i *IPG Diversity Award* (2013.).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  () Saqi (2023.). „About Us". London: Saqi Books. Arhivirano iz originala na datum 2014-11-05. Pristupljeno 15. 10. 2014.

Vanjske veze
------------

* () Službene stranice Saqi Booksa Arhivirano 2014-10-19 na Wayback Machine-u
**Da Se Zna** je veb-portal koji se bavi evidentiranjem slučajeva nasilja i diskriminacije nad LGBT osobama u Srbiji. Sa svojim radom je započeo 2015. godine. Njihova misija je da obezbede podršku LGBT osobama kroz poboljšanje efikasnosti sistema zaštite i zagovaranja primerene reakcije nadležnih organa, a vizija - da svi građani i građanke u Srbiji uživaju ista prava i imaju jednake mogućnosti bez obzira na svoja lična svojstva, uključujući seksualnu orijentaciju i rodni identitet. Cilj veb-portala je smanjenje nivoa diskriminacije i nasilja prema LGBT osobama i davanje doprinosa većem prihvatanju i integraciji LGBT građana i građanki u društvo Srbije.

Veb-portal sadrži odeljak gde su navedeni trenutni i prošli slučajevi i opisi toka njihovog rešavanja. Slučajevi sadrže razne oblike diskriminacije i nasilja, kao što su: pretnje preko društvenih mreža, nanošenje telesnih povreda, fizički napad, diskriminatorni govor, seksualno uznemiravanje, direktan verbalni napad, verbalno uznemiravanje, seksualno nasilje, porodično nasilje, i drugo, a sve motivisano mržnjom prema pripadnicima LGBT zajednice.

Slučajevi nasilja i diskriminacije koji su motivisani mržnjom prema LGBT zajednici mogu se prijaviti preko ovog portala.

Vidi još
--------

* Govor mržnje
* Zločin iz mržnje

Spoljašnje veze
---------------

* Da Se Zna


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal LGBT***  |
**Kormilo** je uređaj na brodu (čamcu, podmornici ili avionu) koje služi za promjenu i održavanje pravca, on se nalazi pričvršćen izvan trupa plovila (ili letjelice), obično na krmi.

Karakteristike
--------------

Kormila se izrađuju od drva ili metala, najčešće su gotovo potpuno ravna, glatke površine, sa zglobom ili utorom na vrhu za umetanje rude. Kormilo djeluje na principu nejednakog otpora vode, kad je kormilo okrenuto tako da je jedna strana izloženija struji vode koja protiče pokraj njega, nego druga, pramac (prednji dio) će se okrenuti suprotno od strane na kojoj je kormilo, koje koči brod. U manjim plovilima kormilom se upravlja snagom ruku, pomičući rudo kormila. Dok se kod većih plovila, kormilo okreće pomoću hidraulike, elektromotora ili pare.

Historija
---------

Crtež egipatskog broda s kormilarom
Najstarija vrsta kormila bilo je obično veslo ili šira letva kojim je jedan od članova posade, kasniji kormilar upravljao brodom, tako što ga je sa krme uranjao u vodu, i snagom svojih mišica držao protiv struje da okrene plovilo u suprotnom pravcu. Sljedeći korak u razvoju kormila, bilo je fiksiranje upravljačkog vesla, u poluokomiti položaj na bok broda pored krme. Taj način upravljanja brodom poboljšan je povećanjem širine lista kormila i vertikalnim fiksiranjem kormila. Drevni grčki i rimski brodovi često su imali po dva kormila. Kormila fiksirana na krmu broda postala su opće prihvaćena stvar tek nakon vremena Williama Osvajača. Kod brodova koji imaju dva ili više propelera, kormila se najćešće nalaze neposredno iza svakog propelera.

Specijalni tipovi kormila, koriste raznolike forme da ostvare veću efikasnost kod manevriranja. Tako postoje balansirana i polubalansirana kormila, ona su oblikovana tako da uravnotežuju (ili djelomično uravnotežuju) pritisak vode sa obe strane i na taj način olakšavaju upravljanje njime. Danas se proizvode i kormila sa zakrivljenim donjim rubom, koja se daju pomicati i po vertikali (a ne samo po horizontali), za slučajeve kad plovilo naiđe na pličinu.

Dijelovi kormila
----------------

Način rada avionskog kormila
**Struk kormila** je gornji, pojačani dio kormila koji na samom vrhu ima - suženje na koji se natakne rudo kormila ili ojačanje u koji se rudo uvuče. Kod većih brodova i podmornica, struk se uvlači u unutrašnjost broda gdje se spaja sa strojem (uređajem) koji ga pokreće.

**Glava kormila** je sam vrh struka kormila, koji je kod čamaca najčešće ojačan da se spriječi oštećenje.

**List kormila** je dio kormila koji usmjerava brod, odnosno preko kojeg struji vodena masa tokom plovidbe. Izrađuje se od drva ili od željeza. Drvena kormila se izrađuju iz više dijelova, a metalna iz jednog komada.

**Peta kormila** je donji dio kormila koji je ojačan da bi se spriječila pucanja i oštećenja kormila.

Avionsko kormilo
----------------

Radi na istom principu kao i brodsko kormilo, jedino se radi o manjem otporu koji pruža zrak u odnosu na vodu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Rudder*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 11. 05. 2014.

Vanjske veze
------------

***Kormilo*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Rudder* na portalu Encyclopædia Britannica ()
**Arapski vuk** (*Canis lupus arabs*) je podvrsta sivog vuka koji se nekada rasprostirao na cijelom Arapskom poluotoku, a danas samo u malenim izoliranim područjima u južnom Izraelu, jugozapadnom Iraku, Omanu, Jemenu, Jordanu, Saudijskoj Arabiji i nepotvrđeno u nekim dijelovima Sinajskog poluotoka u Egiptu. Te je stoga upisan na IUCN-ov crveni popis kritično ugroženih vrsta (CR).

Arapski vuk u zoološkom vrtu Tel Aviva (Izrael)
Arapski vuk snimljen u pustinji Arava (Izrael)
Arapski vuk je manji vuk prilagođen pustinjskoj klimi, visine oko 66 cm i težine od oko 18 kg. Uši su im veće u odnosu na tijelo od drugih vrsta vukova, kako bi se lakše rashlađivali. Još jedna razlika i je i način lova, naime arapski vukovi ne žive u čoporima, nego love u skupinama od 2-4 jedinke, te nikada ne zavijaju. Još jedna jedinstvena odlika su spojena dva srednja prsta na šapama (odlika za koju se smatralo da je svojstvena samo afričkim divljim psima), a od indijskog vuka se razlikuje svijetlijim krznom i manjom veličinom. Arapski vukovi imaju kratku dlaku i tanko krzno ljeti, a duge dlake na leđima ostaju duge tijekom cijele godine. Vjerojatno još jedna prilagodba protiv sunčeva zračenja.

Arapski vuk se hrani zečevima, glodavcima, kopitarima, i bilo kojim strvinama koje nađu, ali će napasti i manje domaće životinje do veličine koze. Zbog toga ih seljaci često ustrijeljuju, love u zamke i truju.

Izvori
------

1. ↑  Canis lupus arabs na Integrated Taxonomic Information System () Preuzeto 31. siječnja 2012.
2. ↑  Barry Lopez, *Of wolves and men*, 1978. str. 320. ISBN 0-7432-4936-4.
3. ↑  David Macdonald, *The Velvet Claw*, 1992. str. 256. ISBN 0-563-20844-9.

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Canis lupus arabs** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Canis lupus arabs** |
**Arpad Eđed** na otvaranju izložbe "Baranjski slikari" 5. II. 2009. godine u Belom Manastiru pred svojom slikom "Mural kompozicija 1"
**Arpad Eđed** (Bilje, 16. I. 1954), kipar i slikar. Po zanimanju je strojarski tehničar 5. stupnja. Živi u Bilju i Dvorcu Tikveš. Urednik je Galerije "Eugen Savojski" u Bilju u sklopu Hrvatsko-mađarskog kulturnog centra Općine Bilje.

Kiparstvom se intenzivno bavi od 1995. godine. Motivi koji ga zaokupljaju vrlo su različiti. Kao osnovni materijal u njegovom radu preovladava drvo (desetak vrsta), ali u posljednje vrijeme počinje raditi i s drugim vrstama materijala (željezo, bakar, razne vrste lima, plastika, guma i dr.). Imao je dvije samostalne kiparske ("Drvo koje raste, grana se...", Bilje, 14. III. 2002), jednu samostalnu slikarsku (Beli Manastir, 15. I. 2010) i desetak grupnih izložbi, a učestvovao je i na više likovnih kolonija (npr. Dalj, 1999). Kao slikar posvećuje se apstrakciji, a slike opisuje riječju konstruktivizam.

Bavio se i enigmatikom, objavljujući križaljke (npr. u bjelovarskom "Skandi-čvoru").

Izvori
------

* Dr. Bogdan Mesinger: *"Drvo koje raste, grana se..."* (katalog izložbe), Bilje, 14. III. 2002.
* *"Baranjski slikari" : izložba* (katalog izložbe), Beli Manastir, 5. II. 2009.
* Mirovna grupa Oaza: *Izložba "Baranjski slikari"*[*mrtav link*] (5. II. 2009)
* Mirovna grupa Oaza: *Izložba Arpada Eđeda*[*mrtav link*] (15. I. 2010)

S izložbe u Belom Manastiru (10. I. 2010)
-----------------------------------------

* Arpad Eđed Arpad Eđed
* Konstruktivističke slike Konstruktivističke slike
* Slike s moltivom sata Slike s moltivom sata
* Skulptura ispred slika Skulptura ispred slika

***Arpad Eđed*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostale upotrebe, v. Labris (razvrstavanje).*
 Lezbejski simbol – Labris

|  |
| --- |
|  |
| Deo serije o LGBT simbolima |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |

 |
| Zastava duginih boja Zastava bear ponosaBiseks. zastavaTrans zastavaRužičasti trougaoCrni trougaoLambdaLabrisLjubičasta ruka |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |

 |
|  LGBT portal |
| Ova kutijica: pogledaj • razgovor • uredi |

**Labris** je simbol ženskog osnaživnja i lezbejske solidarnosti. 

Labris predstavlja antičko oružje – dvostranu sekiru, koje je istorijski i simbolički povezano sa Minojskom civilizacijom, koja dopire do 2. milenijuma stare ere. Prema arheološkim nalazima na Kritu, Labris su koristile sveštenice kao ritualno oružje prilikom prinošenja žrtvi. Prema feminističkim interpretacijama, Labris je povezan sa Boginjom Majkom i lunarnim ciklusom. Slična oružja su pronalažena i u ritualima drugih civilizacija, gde su, takođe, povezana sa ženskim principom. (*Za bliža objašnjenja vidi: Labris (oružje)*).

Značajnu simboliku u labrisu lezbejke pronalaze u verovanju da su labris koristile skitske ratnice, Amazonke, koje su živele bez muškaraca. Sa tom vezom, labris predstavlja simbol ženske snage, ženske samodovoljnosti, nezavisnosti i lezbejske povezanosti.

Simbol labrisa je bio najrašireniji 1970-ih u vreme jačanja lezbejskog pokreta, radikalnog feminizma i stvaranja lezbejskih komuna. Danas se simbol labrisa ređe koristi.

Jedna od lezbejskih organizacija u Beogradu nosi ime Labris.

Vidi dalje
----------

* LGBT simboli
* Crni trougao
* LGBT kultura

Eksterni linkovi
----------------

***Labris (LGBT simbol)*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Labrys – Semiotic Analysis (na engleskom)
* Labris, grupa za lezbejska ljudska prava
***Daleko nebo*** je jugoslovenski igrani film snimljen 1982. godine u režiji Stjepana Čikeša. Po žanru je vojnička drama, čiji je protagonist, koga glumi Nenad Nenadović, mladi sin legendarnog pilota Jugoslovenskog ratnog vazduhoplovstva, a radnja kroz flashbackove prikazuje njegove pokušaje da i sam ostvari očevu karijeru. *Daleko nebo* je snimljen u saradnji sa tadašnjom JRV, te je imao snažan propagandni naboj; neki od kritičara su ga kasnije upoređivali sa američkim *Top Ganom*, a pri čemu je bio primetan daleko niži budžet i talentom režisera.

Sadržaj filma
-------------

Mladi potporučnik, pilot u nadzvučnom avionu, leti kroz olujnu noć. Avion je iznenada oštećen i on sa svim silama pokušava da ga održi u letu. Komandant, koji na radarskom ekranu prati agoniju oštećenog aviona, naređuje mu da iskoči padobranom. Pripremajući se za iskakanje, pilot se seća svojih prvih koraka u opredeljivanju za ovo zvanje. Seća se oca, takođe pilota, koji je pod sličnom okolnostima pokušao da sleti oštećenim avionom i tom prilikom poginuo. U tom dramatičnom trenutku muči ga dilema da li da pokuša ono što njegovom ocu nije uspelo...

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Nenad Nenadović | Macura |
| Žarko Radić |  |
| Miodrag Radovanović |  |
| Dušica Žegarac |  |
| Pavle Vuisić | Mate Rogulj |
| Milenko Zablaćanski |  |
| Marina Vojinović |  |
| Vesna Rančić |  |
| Rade Marković |  |
| Goran Bukilić |  |
| Emir Avdagić |  |
| Vlajko Šparavalo |  |
| Stevan Bojanić |  |
| Jasmina Terzić |  |
| Roland Stucin |  |

Spoljašnje veze
---------------

* *Daleko nebo* na IMDb-u ()
**Abancay** je grad od 64,873 i aglomeracija od 80,100 stanovnika, na jugoistoku Perua u Deparmanu Apurímac u kom je administrativni centar
Deparmana Apurímac i Provincije Abancay.

Geografske karakteristike
-------------------------

Abancay se nalazi u kotlini riječice Marino okružen planinama Anda, na nadmorskoj visini od 2,377 metara, udaljen 480 km jugoistočno od glavnog grada Lime.

Historija
---------

Centar grada
Abancay je postojao kao naselje još prije dolaska Inka, na granici dokle je dopirao utjecaj Inka i počinjao utjecaj Kečua.
Kod tog naselja se 1537. odvila bitka između snaga konkvistadora Alonsa de Alvarada i Francisca Pizarra u kojoj je Alonso pobjeđen.

Mjesto su službeno osnovali španjolski kolonisti u novembru 1573. pod imenom *Villa de Santiago de los Reyes de Amancay*, Amancay je španjolska transliteracija kečuanske riječi - *Amankay*, a to je cvijet nalik ljiljanu koji raste u tom kraju.

Za Vicekraljevstva Peru Abancay je bio važna tranzitna točka za robu transportiranu između obalnih gradova i gradova jugoistočnih Anda.
U Abancayu je Micaela Bastidas, zajedno sa svojim suprugom Túpacom Amaruom II - 1781. godine podigla ustanak protiv Španjolskog Carstva, 
kao jednu od prvih borbenih akcija na Južnoameričkom kontinentu.

Sve do aprila 1873. bio je dio Departmana Cuzco, tad je osnovan Departman Apurímac, pa je Abancay postao njegova prijestolnica pa je 1874. dobio i status grada.
Oko 1940. izgrađena je cesta između Nazce i Cusca, koja je prošla kroz Abancay, kao i cesta između Ayacucha i Cusca, što je omogućilo da izraste u važno raskršće i potaknulo ekonomski rast.

Privreda i transport
--------------------

Današnji Abancay je industrijski centar Departmana Apurímac, poljoprivrednog kraja u kom se ponajviše uzgaja šećerna trska i dudov svilac. 
On je grad šećerana, destilerija ruma i nekoliko rudnika bakra.

Preko Nazce je povezan sa Panameričkim autoputom pa je dobro povezan sa ostalim gradovimau zemlji.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Abancay Conglomeration in Apurímac*" (engleski). City population. Pristupljeno 03.07.2023.
2. 1 2 3 4 5  „*Apurímac Peru*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 03.07.2023.
3. 1 2  „*Abancay in Abancay (Apurímac Region)*" (engleski). City population. Pristupljeno 03.07.2023.
4. 1 2 3 4 5 6  „*Historia de Amancay*" (španjolski). Municipalidad provincial de Abancay. Pristupljeno 03.07.2023.

Vanjske veze
------------

***Abancay*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad Provincial de Abancay* (službene stranice) ()
Nome Gornjeg Egipta
**Noma** (starogrčki: νομός=podjeliti) bila je administrativna jedinica u Antičkom Egiptu.

Historija i karakteristike
--------------------------

Taj sistem admistrativne podjele zemlje bio je na snazi još od Starog kraljevstva (oko 2575. pne.- oko 2130. pne.) i uz izvjesne modifikacije egzistirao je sve do Muslimanskog osvajanja Egipta -640. godine.

Pred sam kraj bilo je 42 noma (provincija), 22 u Gornjem i 20 u Donjem Egiptu.

Za vladavine Ptolemeida postojale su heptanomije jedinice od sedam noma nastale u srednjem Egiptu.
Dolina Nila južno od Ombosa ponekad se tretirala kao jedinstvena provincija - Nubija, iako se u Starom kraljevstvu - Elefantina smatrala posebnom nomom kao "Vrata juga."

Svakom pojedinačnom nomom je za Starog i Srednjeg kraljevstva upravljao nomarh (guverner), koji je ubirao poreze, dijelio pravdu i održavao vojsku.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Nome, ancient Egyptian government*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 20.9. 2020.

Vanjske veze
------------

***Noma (Egipat)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Nome, ancient Egyptian government* ()
* *The Nomes (Proviences) of Ancient Egypt* ()
**Ivo-Valentino Tomaš** (Split, 28. srpnja 1993 -(Split, 31. prosinca 2019),bio je vezni hajdukov igrač, sakupio je 27 nastupa i to 11 u službenim natjecanjima uključujući 2 europska i dva za kup. Postigao je i 4 gola za momčad u 18 prijateljskih utakmica.

Prvi mu je nastup bio 7. travnja 2012 za prvanstvo Hrvatske protiv Karlovca u Splitu, koju je Hajduk dobio sa 1:0 pogotkom Vukušića sa 11 metara u 57. minuti. U ovoj utakmici još su nastupili Blažević (branka), Milović, Neretljak, Lima, Radošević, Andrijašević, Ozobić, Caktaš, Lendrić i Vukušić; kao zamjene su ušli Jozinović, Ljubičić i Ah. Sharbini.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 7 | 0 |
| Kup | 2 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 2 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **11** | **0**
 |
| Prijateljske | 18 | 4 |
| ***Sveukupno*** | **29** | **4** |

Izvršio je samoubistvo u Splitu 31. prosinca ove godine.

Izvori
------

1. ↑  HNK Hajduk Split
2. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
**Goran Rubil** (Slavonski Brod, 9. ožujka 1981.), hrvatski nogometaš

Započeo se baviti nogometom u rodnom gradu, igrajući za tamošnju Marsoniju. Kao vrlo mlad tražili su ga i u Hajduku i u Dinamu. Prošao je na probi u Splitu, ali Hajduk nije bio spreman platiti Marsoniji novčanu odštetu koja je za njega tražena. Sa 17 godina tako seli u francuski Le Championnat, u redove Nantesa. Za vrijeme igranja u Francuskoj, zabilježio je tek 10 utakmica, ali imao sigurnu poziciju u U-19 i U-21 reprezentacijama Hrvatske. Najveći su mu problem činile učestale ozljede, zbog kojih je propustio europsku smotru mladih u Njemačkoj. Sezonu 2003./04. proveo je na posudbi u Lavalu gdje je zabio jedan gol u osam utakmica. Ubrzo je napustio Francusku, otišavši u redove japanskog drugoligaša Shonana. 

Početkom 2006. se vratio u HNL, potpisavši za Rijeku, gdje je ostao do prosinca iste godine kada ga je otpisao novi trener Milivoj Bračun. Uslijedila je proba u engleskom drugoligašu Leedsu, no nije potpisao ugovor i vratio se kući, gdje ga je u redovima Hajduka silno želio trener kluba Zoran Vulić. Potpisao je ugovor na 3 i pol godine poziravši sa desetkom na dresu, no, taj broj nije dobio. Brzo je došao do mjesta prvih jedanaest, a minute je vrijedno sakupljao kod svih drugih trenera iako nije potvrdio da je pojačanje za momčad. 

Naredne sezone i dalje ne igra najbolje dok ga Robert Jarni nije, poslije ozlijede Mladena Pelaića, stavio na mjesto desnog beka gdje bilježi znatno bolje nastupe. Sezonu potom ustalio se kao desni bek doživjevši potpunu preobrazbu, te postaje nezamijenjivi desni bek prve momčadi.
**Krunoslav Trumbić**, Hajdukov nogometaš iz 1930-tih godina. Odigrao 21 utakmicu i postigao 11 zgoditaka, i to 2 u službenim natupima, točnije u Splitskom podsavezu. Ima i jedan prvenstveni nastup i jedan za Kup.

Prvi službeni nastup ima protiv Orijenta u Splitu (10:0) za Proljetno prvenstvo splitskog podsaveza 24. siječnja 1932. Nastupa u početnom sastavu i odmah zabija gol.

Drugi gol zabio je Dalmatincu u Splitu 14. veljače 1932 i završilo je sa 5:1 za Hajduk.

Nastupa na utakmici za Kup Jugoslavije 8 srpnja 1934 protiv BASK-a u Splitu, 6:1 za Hajduk pogocima Kragića (3) Rosića (2) i Žulja.

Devet golova zabio je u 17 prijateljskih utakmica.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 1 | 0 |
| Kup | 1 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 0 | 0 |
| Splitski podsavez | 2 | 2 |
| **Ukupno** | **4** | **2**
 |
| Prijateljske | 17 | 9 |
| ***Sveukupno*** | **21** | **11** |

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
**Egon Wasserlauf - Marko Doranić** (Gubaševo, Veliko Trgovišće, 22. studenog 1901. - Zagreb, 21. travnja 1971.), hrvatski nogometaš, odbornik HAŠK-a i diplomirani pravnik. Po rođenju nosi ime **Egon Wasserlauf**, a 1926. godine se pokrštava i mijenja ime u **Marko Doranić**.

Igračka karijera
----------------

Nogomet počinje igrati 1917. godine u raznim momčadima za pomoć "Crvenom križu". Za HAŠK igra od 1919. godine kao junior, a član prve momčadi i standardni igrač postaje 1920. godine. Na poziciji desnog braniča igra od 1921. godine kada je s HAŠK-om dva puta za redom osvojio naslov prvaka Zagreba (1920./21. i 1921./22.), te pokal Jugoslavenskog nogometnog saveza 1923. godine. Bio je osrednjeg rasta, tehničar, te vrhunski uigran s preciznim dodavanjima. Na državnom prvenstvu 1927. godine nastupa pod novim imenom (u zapisnicima se spominje kao Wasserlauf, a u zagradama piše Doranić). Zadnji nastup imao je 4. srpnja 1927. godine (HAŠK - BSK 4:3).

Pravnik
-------

Diplomirao je na Pravnom fakultetu u Zagrebu 1933. godine. Kao sudac radio je od 1937. godine u Zagrebu, a nakon drugog svjetskog rata kratko vrijeme u Pisarovini. 1948. godine bio je predsjednik vijeća u Sisku.

Nogometni djelatnik
-------------------

Na jesen 1933. godine ulazi u Upravni odbor HAŠK-a kao odbornik, član vodstva nogometne sekcije. Član "Akademskog zbora" postaje 1938. godine. Stalni djelatnik Upravnog odbora HAŠK-a, te po potrebi pročelnik nogometne sekcije ili njezin član, je od 1942. do 1945. godine. Bio je stalan i bliski suradnik Ice Hitreca.

Izvori
------

* H.A.Š.K. 1903-1993, Hrvatski akademski športski klub, [1993.], str. 87
**Neiva** je općina od 364,408 stanovnika i grad od 335,994 st. na jugu Kolumbije u 
Departmanu Huila, čiji je administrativni centar.

Geografija
----------

Neiva se nalazi u kotlini gornjeg toka Rijeke Magdalene, između planina Centralnih i Istočnih Kolumbijskih Kordiljera sa kojih se u Magdalenu spuštaju pritoke; Baché, Cachichí, Cajones, Ceibas, Fortalecillas, Loro i Yaya.

Prostire se duž desne obale Magdalene, u centru kraja bogatog naftom, zlatom, srebrom, bakrom, željezom, ugljenom i vapnencem.

Centar grada

Historija
---------

Nakon dva neuspješna pokušaja; *Juana de Cabrere* 1539. i *Juana Alonsa* 1550. da formiraju trajno naselje, Neivu je službeno osnovao kapetan Diego de Ospina 1612. i nazvao po rijeci na Haitiju.

Kako se nalazila na važnom putu Vicekraljevstva Peru za Bogotu i Caracas brzo je izrasla u važno trgovište.

Za kolonijalnih vremena bila je usko povezana sa Ibaguéom kao dio iste Provincije Mariquita. 
To se nastavilo i početkom kolumbijske nezavisnosti. 
Kad je 1886. osnovan Departman Tolima sa prijestolnicom u Ibaguéu i Neiva je postala dio tog departmana sve do 1905. kad se Huila odvojila od Tolime i postala nezavistan departman sa prijestolnicom Neivom.

Neiva je od 1970. i univerzitetski grad, tad je osnovan Univerzitet Južne Kolumbije

Privreda i transport
--------------------

Neiva je administrativno-trgovački centar ratarsko-stočarskog kraja, poznatog po proizvodnji; kave, pamuka, riže, graha, kakaa, trpuca i sirka.
Po rudnicima u okolici iskapa se; zlato, srebro, vapnenac, mramor i bakar.

Industrija je slabo razvijena, svodi se na tvornicu sapuna i građevinskog materijala 
Za ekonomiju grada važna je i zanatska proizvodnja tkanina i grnčarije.

Neiva je posljednja južna stanica željezničke pruge koja ide do Santa Marte na Karipskom moru.
Autoputom Nº 45 povezana je sa gradovima u zemlji.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Neiva Municipality in Colombia*" (engleski). City population. Pristupljeno 4.1.2023.
2. 1 2 3 4  „*Neiva Colombia*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 4.1. 2023.
3. 1 2 3 4 5 6  „*Neiva Colombia*" (španjolski). ColombiaMania. Pristupljeno 4.1. 2023.
4. ↑  „*Our History - Portal Universitario*" (engleski). Universidad Surcolombiana. Pristupljeno 4.1.2023.

Vanjske veze
------------

***Neiva*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía Municipal de Neiva, Huila* ()
Vaza u ogledalu
**Ogledalo** (ili **zrcalo**) je ploha koja pravilno odbija svjetlost. To može biti uglačana metalna ili metalizirana staklena ploča. Ogledalo može biti ravno i zakrivljeno (konkavno ili konveksno). Kovneksna ogledala su ispupčena, dok su konkavna izdubljena. Ovi pojmovi zadaju neverovatne muke učenicima osnovnih škola pri izradi zadataka jednačine sfernog ogledala.

Karakteristika lika u ogledalu
------------------------------

Dobijeni lik u ogledalu ovisni o tome gdje se nalazi može biti:

1. Stvaran (ako je sa iste strane ogledala kao i predmet) ili nestvaran (ako je sa suprotne strane ogledala nego predmet).
2. Iste veličine kao i predmet, uvećan ili umanjen
3. Obrnut ili uspravan
4. Čvrst i dugačak

Konstrukcija lika kod ogledala
------------------------------

Za konstrukciju lika kod sfernih (izdubljenih i ispupčenih) ogledala koriste se zraci koji polaze sa različitih točaka predmeta.

Vanjske veze
------------

***Ogledalo*** na Wikimedijinoj ostavi

* LZMK: Zrcalo
**Opatija Saint-Pierre de Moissac** je nekadašnja benediktinska opatija, koja se nalazi na jugozapadu Francuske u Moissacu.

Historija
---------

Opatiju je po legendi osnovao kralj Klodvig I. Tokom srednjeg vijeka ona je bila važna međustanica hodočasnika na putu za Santiago de Compostela.

Timpanon sa posljednjim sudom
Od stare benediktinske opatije danas su preživjeli crkva (danas parohijska), klaustar i kapela, a nekadašnji dormitorij pretvoren je u 
hostel za hodočasnike.

Timpanon iznad crkvenog portala i klaustar nalaze se od 1998. na UNESCO-voj Listi mjesta svjetske baštine u Evropi kao dio Hodočasničkog puta Camino Francés za Santiago de Compostella.

Opatija je slavna zbog izvrsnih romaničkih skulptura, starih gotovo hiljadu godina. Klaustar je završen 1100. njegovih 76 kapitela pričaju priču o crkvi, Starom i Novom zavjetu i životima mučenika, poput stripa.

Pravo remek-djelo je južni portal, sa timpanonom, koji je isklesan sredinom 12. vijeka. Taj reljef nastao je kao vizualizacija Apokalipse, koju je napisao Apostol Ivan. U sredini je Krist okružen sa 24 sveca.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Saint Peter s abbey Moissac*" (engleski). Tourisme Moissac. Arhivirano iz originala na datum 2018-06-02. Pristupljeno 2. 6. 2018.

Vanjske veze
------------

***Opatija Saint-Pierre de Moissac*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Saint Peter s abbey Moissac* Arhivirano 2018-06-02 na Wayback Machine-u ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 262702350
* LCCN: n84162243
* SUDOC: 027435504
* BNF: cb15509237s (podaci)

 |
**Opel** (njemački: *Opel Automobile GmbH*) je njemačka automobilska kompanija sa sjedištem u Rüsselsheimu u konurbaciji Frankfurt Rajna-Majna.

Opel je jedna od najstarijih kompanija tog tipa, koja je od 1929. do 2017. bila u vlasništvu američkog General Motorsa, tad ju je preuzela francuska Groupe PSA, a od 2021. je vlasništvo multinacionalne korporacije Stellantis (Fiat Chrysler, PSA).

Historija
---------

Kompanija Opel je osnovana 1898. kad su petorica braće Opel započela pretvaranje tvornice bicikla i šivaćih mašina Adama Opela (1837.-95) u pogon za proizvodnju automobila. Njihova tvornica je izrasla u industrijski kompleks koji je prije Drugog svjetskog rata proizveo više automobila od svih drugih 
evropskih proizvođača.

Opel Lutzmann
Prvi automobil koji su braća proizvela bio je - **Lutzmann**, kog su brzo prestali proizvoditi. Prvi uspješni model dvotaktni **Darracq** kompanija je prezentirala 1902.

Kompanija Opel bila je jedan od pokretača razvoja automobilske industrije. Kad im je 1911. pogon uništen u požaru, braća su bila prisiljena krenuti od nule, manu su iskoristili kao priliku da svoj novi pogon opreme najmodernijom i najefikasnijom proizvodnom linijom.

Od 1913. počeli su proizvoditi kamione, čija im je proizvodnja nakon poraza Njemačkog Carstva u Prvom svjetskom ratu ispočetka bila ograničena. Zbog tog su se koncentrirali na proizvodnju osobnih automobila i povećali produktivnost kao prvi njemački proizvođač koji je usvojio efikasni model rada na traci.

Jedan od njegovih najuspješnih modela u tom periodu bio je sportski dvosjed **Laubfrosch**, zvan žaba, zbog najčešće zelene boje. 

Opel Laubfrosch (žaba)
Hiperinflacija i Velika ekonomska kriza 1920-ih prisilili su porodicu Opel da se odrekne kontrole nad tvrtkom, i proda je američkom General Motorsu 1929. 
Nakon tog je izbacio svoje vrlo uspješne modele **Olympia**, **Kapitän**.

Nakon poraza Trećeg Reicha (Njemačke) u Drugom svjetskom ratu, Opel je dio svojih pogona u Brandenburgu u kom je proizvodio kamione **Blitz** izgubio od Sovjetskog Saveza, koji ih je zapljenio za reparaciju.
Brzo se oporavio za Njemačkog ekonomskog buma i izrastao u jednu od najvećih industrijskih kompanija u Evropi.

Opel danas proizvodi oko 1 / 4 svih njemačkih automobila i izvozi uglavnom u druge evropske zemlje i Južnu Afriku.

Opel ima brojne filijale po čitavom svijetu koje proizvode njihove (ili sklapa) automobile ili dijelove za njih, od najpoznatijeg britanskog Vauxhalla, do pogona u Španjolskoj, Poljskoj i Mađarskoj.

Opel je između 1977. - 1992. imao pogon IDA Opel u jugoslavenskoj Kikindi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Opel AG German company*" (engleska). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 11.03.2021.
2. ↑  „PSA factories" (engleski). Europe Autonews. Pristupljeno 12.03. 2021.
3. ↑  „Yugoslavian 6-cylinder Opel" (engleski). Drivetribe. Pristupljeno 12.03. 2021. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Opel*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice ()
* *Opel AG German company* na portalu Encyclopædia Britannica ()
**Pyongsong** čita se *Phjonsong* (korejski: 평성) je grad od 236,583 stanovnika  na zapadu Demokratske Narodne Republike Koreje.

On je administrativni centar Provincije Južni P’yŏngan, grad brojnih naučno-istraživalačkih instituta, zbog tog ga zapadni stručnjaci zovu korejska Silicijska dolina.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Pyongsong* se prostire 32 km sjeveroistočnono od glavnog grada Pyongyanga.

Historija
---------

Zgrada srednje škole
Pyongsong je novi planski izgrađen grad 60-ih godina prošlog vijeka na mjestu gdje je nekad stajala samo željeznička stanica, nedaleko od stare provincijske prijestonice Sain-ni (prijašni Sainjang).

Formalno je osnovan u decembru 1969. iako je zapravo počeo nicati još za vrijeme Korejskog rata kad je Univerzitet Kim Il-sung iz Pyongyanga privremeno preseljen u Pyongsong.

Pyonsong je jedan od rijetkih gradova koji je od 2012. otvoren za turiste iz zapadnih zemalja.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost je Svetište Anguksa na obroncima planine Pongrin, osnovano još 503. od članova iz Dinastije Goryeo. Svoj današnji izgled dobilo je za Dinastije Joseon, kasnije je rekonstruirano u dva navrata 1419. i 1785. Sastoji se od dvije građevine i kamene pagode.

Atrakcija je i muzej posvećen Kim Il-sungu, koji se nalazi na centralnom trgu.

Obrazovanje i privreda
----------------------

Pyongsong je prije svega grad nauke i obrazovanja. U njemu pored Državne akademije nauka djeluju i brojni instituti, između ostalih; Institut za istraživanje svemira, Institut atomske energije i Institut nuklearne fizike.

Grad je sjedište Univerziteta nauka u kom radi oko 6000 ljudi, sa specijalno jakim odjelom nuklearne fizike.

Najveći privredni pogon je tvornica tekstila -Taedonggang, koja je počela sa radom 1961. u njoj danas radi 600 radnika.
Pored nje postoji tvornica prehrambenih proizvoda, pivovara, tvornica kemijskih proizvoda i sintetičke kože.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Bugarska Pernik, Bugarska

Izvori
------

1. 1 2  „*North Korea*" (engleski). City population. Pristupljeno 11. 9. 2019.
2. 1 2 3  „*P'yŏngsŏng - North Korea*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 11. 9. 2019.
3. 1 2 3  „*Pyongsong [평성시**"] (engleski). Mansudae Korea. Pristupljeno 11. 9. 2019.**[*mrtav link*]*
4. 1 2 3 4 5 6 7  „*Pyongsong - North Korean Silicon Valley*" (engleski). Koreakonsult. Pristupljeno 11. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

***P'yŏngsŏng*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pyongsong - North Korean Silicon Valley* ()
**Parket** (od francuskog: *Parquet*, koje je došlo od starofrancuskog: *parc* = park / mali ograđeni 
dio) 
u svom prvom značenju se odnosi na glatke drvene daščice sa užlijebljenim rubovima, koje se slažu po istom uzorku, a koriste se za pokrivanje podova.

U svom drugom značenju tako se zove pod pokriven takvim daščicama, a u trećem značenju tako se zove *parter* (donje gledalište) u teatru ili kinu.

Historija i karakteristike
--------------------------

Podovi su se od antike prekrivali grubo otesanim širokim daskama.  
 
Prvi parket nalik na današnji pojavio se 1684 za rokokoa kao - *parquet de menuiserie* (drveni parket) njime su umjesto mramornih ploča (koje su bile hladne i često morale prati) pokriveni podovi u Dvorcu Versailles.

Parket iz Zimskog dvorca u Sankt Peterburgu
Do danas se parketarstvo razvilo u gotovo zasebnu granu primijenjene umjetnosti, jer postoje bezbrojni načini slaganja 
parketa, od prozaičnih geometrijskih u obliku riblje kosti, do neobično maštovitih.

Izvori
------

1. ↑  „*Parquet*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 27. 01. 2016.
2. 1 2  „*pàrkēt*" (hrvatski). Hrvatski jezični portal. Pristupljeno 27. 01. 2016.
3. ↑  „*Parquetry*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 27. 01. 2016.

Vanjske veze
------------

***Parket*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Parquetry* na portalu Encyclopædia Britannica ()
Kupola na pandantivima. Pojedinačni pandantiv je označen crveno.
Eugène Viollet-le-Duc: Shematski prikaz oblikovanja pandantiva, 1856.
Maleni pandantivi – nosači kupole crkve sv. Sergija i Bakha, Carigrad, oko 536. g.
Monumentalni pandantivi – nosači kupole Aja Sofije, oko 537. g.
Eugène Viollet-le-Duc: Pandantiv između dva gotička luka
**Pandantiv** (od franc. *pendantif*, privjesak) je naziv za sferni trokut koji ima funkciju prijelaznoga članka za formiranje kupole nad kvadratičnim ili poligonalnim tlocrtom. Smatra se savršenim rješenjem toga prijelaza, kako u konstruktivnom, tako i u estetskom smislu.

Oblika je trokutnog segmenta kugle, čiji promjer odgovara dijagonali kvadrata na čije se uglove upiru vrhovi pandantiva. Na presjeku te zamišljene kugle 4 pandantiva se, često dodirujući se, spajaju u krug koji čini osnovu kupole.

Klasična rimska arhitektura nije poznavala konstrukciju kupole na pandantivima. Pandantivi su, po svoj prilici, otkriveni i prvi puta primijenjeni na tlu Armenije između 4. i 6. vijeka.

Najstariji sačuvani primjeri pandantiva nalaze se istočnorimskoj tj. bizantskoj arhitekturi grada Gerese (Jordan) i na Aja Sofiji, podignutoj između 532. i 537. godine prema projektima Antemija iz Trala i Izidora iz Mileta, te još nešto ranije na djelu istih arhitekata – crkvi sv. Sergija i Bakha, podignutoj između 527. i 536. godine, kao svojevrsna maketa za veličanstvenu Aja Sofiju.

Pandantivi Aja Sofije
---------------------

* 
* 
* 
*

Literatura
----------

***Pandantiv*** na Wikimedijinoj ostavi

* Damjanov/Radulić 1967 - Damjanov, Jadranka; Radulić, Ksenija: Pandantiv, Umjetnost (Likovne umjetnosti), 3. izdanje, Zagreb, 1967. str. 185
* Gvozdanović 1964 – Srebrenka Gvozdanović: Pandantiv, Enciklopedija likovnih umjetnosti, sv. 3, Zagreb, 1964. str. 626
* Müller/Vogel 1999 - Werner Müller; Gunther Vogel: Atlas arhitekture 1, preveo Milan Pelc, Zagreb, 1999. str. 49, 63