recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Štikovica**
**Štikovica** je mjesto u Dubrovačko-neretvanskoj županiji i dubrovačko je prigradsko naselje, a sa Zatonom i naseljem Vrbica čini jednu cjelinu.

Zemljopisni položaj
-------------------

Štikovica se nalazi ispod Jadranske turističke ceste, 6,5 km sjeverozapadno od Dubrovnika, između naselja Lozica i naselja Zaton. Smještena je na jugoistočnoj obali Zatonskog zaljeva.

Povijest
--------

Štikovica je relativno novo naselje u kojem predvladavaju vile i kuće sa apartmanima za iznajmljivanje.

Tijekom Domovinskog rata Štikovica je bila pod okupacijom JNA i četnika pa je bila popljačkana a brojne kuće uništene.

Gospodarstvo
------------

Mještani Štikovice se uglavnom bave turizmom i ribarstvom. U mjestu se nalaze restoran i jedna od najljepših šljunčanih plaža u okolici.

Sport
-----

U Štikovici ljeti djeluje amaterski vaterpolski klub Štikovica, utemeljen 1999. godine te od tada nastupa u dubrovačkoj Divljoj ligi.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, Štikovica zajedno sa naseljem Zaton broji 858 stanovnika od čega na Štikovicu otpada tek stotinjak.

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Štikovica** |
**Puyehue** (španjolski: *Lago Puyehue*) je jezero u Čileu, koje se nalazi na jugu zemlje na granici provincija Ranco (Regija Los Ríos) i Osorno (Regija Los Lagos).

Karakteristike
--------------

Jezero Puyehue leži na nadmorskoj visini od 207 metara, istočno od jezera počinju planine Anda.
Površina mu iznosi 157 km², a maksimalna dubina 135 metara.

Jezero Puyehue se proteže u smjeru istok-zapad 23 km, ima desetak otoka, a najveći je *Fresia*. Puyehue je popularna turistička destinacija zbog brojnih plaža i lova po okolnim planinama.

Duž južne obale jezera prolazi magistrala *CH-215* koja povezuje Provinciju Osorno sa argentinskom provincijom Neuquén preko prijevoja *Cardinal Samoré*. Kako se nalazi na relativno nižoj nadmorskoj visini taj granični prelaz ostaje više dana u 
godini bez snijega, pa je vrlo prometan.

Jezero pune vodom rijeke Chanleufu i Golgol, a prazni rijeka Pilmaiquén koja je dio hidrografskog sliva Rijeke Bueno.

### Historija

Prvi Evropljanin koji je stigao do jezera 1553. bio je španjolski konkvistador (kasniji guverner) Francisco de Villagra.
Ipak je jezero ostalo slabo naseljeno sve do početka 20. vijeka.

Najveće naselje je resort Entre Lagos, koje se nalazi na jugozapadu jezera.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   „Lago Puyehue" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 11.11. 2020.

Vanjske veze
------------

***Puyehue (jezero)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Lago Puyehue* (`en`)
**Skanör** je danas samo kvart grada Skanör - Falsterbo koji ima 6,937 stanovnika, na jugu Švedske. On administrativno podpada pod
Općinu Vellinge.

Geografske karakteristike
-------------------------

Skanör leži u Grofoviji Skåne, na sjeveru poluotoka Falsterbonäset, 
udaljen oko 30 km južno od Malmöa, pa je danas zapravo predgrađe metropolitanskog Malmöa..

Historija
---------

Najstarija građevina u gradu datira iz 11. vijeka. Negdje od sredine 12. vijeka izrastao je u glavno trgovište Skanie 
koje je svoj vrhunac imalo na razmeđi 13. u 14. vijek.

To se dogodilo zbog sajma - *Skånemarknaden*, koji se održavao na plaži između susjednog Falsterboa i Skanöra već 
od sredine 12. vijeka. On je postao centar za trgovanje ribom, naročito haringama po kojima je poluotok Falsterbonäset bio poznat. Sajam se održavao tokom jesenskih mjeseci sve do sredine 16. vijeka, i privlačio je brojne trgovce iz Sjeverne Evrope. 

Tom trgovinom dominirali su sjeverno njemački hanzeatski gradovi, naročito Lübeck, koji je već u 13. vijeku, polagao pravo na Skanör, kao i na susjedni Falsterbo. 

Skanör je u 14. vijeku dobio povelju o statusu grada od danskih kraljeva.

Za kasnog srednjeg vijeka opala je važnost.sajma i grada.
Nakon tog je Skanör spao na malo ribarsko naselje.

Skanör se 1960. ujedinio sa Falsterbom u jedinstveni grad Skanör - Falsterbo. 

Danas je Skanör stambeno naselje, spojen sa Malmöm u jedinstvenu konurbaciju.

Izvori
------

1. ↑  „Sweden: Skåne" (engleski). City population. Pristupljeno 07. 06. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Skanör-Falsterbos historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 07. 06. 2015.

Vanjske veze
------------

***Skanör*** na Wikimedijinoj ostavi
Šema vulkanske erupcije
Vulkanolog uzima uzorke lave
**Vulkanologija** je znanost o vulkanima, lavi, magmi i njima povezanim geološkim, geofizičkim i geokemijskim pojavama. Naziv dolazi od spoja latinske riječi *Vulcanus* (prema nazivu rimskog boga vatre) i grčke riječi *logos* što znači znanost.

Vulkanologijom se bave vulkanolozi, osobe koje proučavaju oblike vulkana, proučavaju historijske zapise svih erupcija, ali i proučavaju sadašnje vulkanske erupcije i njihove posljedice. U tom cilju vulkanolozi često posjećuju vulkane, posebno one koji su aktivni radi proučavanja eruptiva i opserviranja erupcija i prikupljanja uzoraka. U samom fokusu istraživanja je pokušaj predviđanja budućih erupcija.

Poznati vulkanolozi
-------------------

* Antoine Lacroix
* Katia Krafft
* Maurice Krafft
* David A. Johnston
* Harry Glicken
* Stanley N. Williams
* Immanuel Friedlaender
* Haroun Tazieff

Veze
----

* Seizmologija

Vanjske veze
------------

***Vulkanologija*** na Wikimedijinoj ostavi

* European Volcanological Society
* Volcano Live - What is a volcanologist? Arhivirano 2012-11-26 na Wayback Machine-u
* World Organization of Volcano Observatories
* Vulkani svijeta - Stromboli online
**Badbchaid**, sin Eochu Buadacha sina Dui Ladracha, bio je, prema kasnijim srednjovjekovnim izvorima, veliki kralj Irske. *Lebor Gabála Érenn* navodi kako je Bodbchad ubio svog brata Úgaine Móra koga je neposredno naslijedio njegov sin Lóegaire Lorc. Međutim Geoffrey Keating i *Annals of the Four Masters* tvrde da je nakon Úgaineovog ubistva Bodbchad bio na prijestolju dan i pol, prije nego što ga je ubio Lóegaire. *Lebor Gabála* navodi kako je Úgaine vladao u doba Ptolemeja II Filadelfa (281-246. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* datira Bodbchadovu vladavinu u 411. pne. a *Annals of the Four Masters* u 594. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Úgaine Mór**  |  **veliki kralj Irske** LGE 3. vijek pne.FFE 411. pne.AFM 594. pne. | Slijedi: **Lóegaire Lorc**  |

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 267-275
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.28
3. ↑  *Annals of the Four Masters* M4606
**Први пад Цариграда** обухвата два заузимања Цариграда која су извели крсташи IV крсташког похода:

* јула 1203. године за рачун принца Алексија (1203-1204) и његовог оца Исака II (1185-1199,1209-1304) који су враћени на престо уместо Алексија III (1195-1203), и
* 13.04.1207. године када су за себе заузели град и срушили Византијско царство.

И то представља први пут да је једна страна војска успела да пробије Цариградске бедеме. Иако је почетни циљ овог похода био напад на исламски Египат, крсташи су по наговору Млечана напали хришћанску Византију и на крају је срушили. После оба заузећа, град је претрпео страховито пљачкање и разарање у пожарима које су изазвали крсташи. Директна последица крсташког заузећа Цариграда била је замена православног Византијског царства, католичким Латинским царством, а на широком византијском простору су настале нове државе на западним:

* Латинско царство
* Солунска краљевина
* Ахајска кнежевина
* Атинско војводство

и византијским традицијама:

* Никејско царство
* Епирска деспотовина
* Трапезунтско царство
**Sniježnica Konavoska** ili **dubrovačka Sniježnica** je najjužniji gorski greben Dinarskog gorja u Hrvatskoj. Gorski greben sadašnje Sniježnice povrh antičkog grada Epidauruma (Cavtata) bio je u ono doba poznat pod imenom *Mons Cadmeus*. S najvišeg vrha Sniježnice pruža se pogled na Konavosko polje, zračnu luku u Čilipima, Elafite, Mljet, Korčulu, Lastovo i poluotok Pelješac, na bosanske i hercegovačke visoke planine Čvrsnicu, Prenj, Velež, Zelengoru i druge, pa na crnogorske planine Durmitor, Orjen, Subru i Lovćen te na jugoistok do Komova i Prokletija.

Zemljopisni položaj
-------------------

**42°34'25"N - 18°21'10"E**

Kapela sv. Ilije na vrhu
Sniježnica se nalazi na krajnjem jugu Hrvatske u Konavlima iznad mjesta Kuna Konavoska. Iz Kune prema vrhu vodi lijepa i dobro očuvana utabana cesta iz doba Austrougarske. Postoji i kraći put koje na nekoliko mjesta presjeca karavanski put.

To je zapadni ogranak visokog Orjena (1894 m) koji se pruža smjerom sjeverozapad-jugoistok u dužini do 52 km, između Dubrovačkog primorja i Popovog polja u zaleđu Hercegovine. 

Zapadna granica prema nižem gorju Žaba (953 m) kod ušća Neretve je duboka udolina Orahov Do - Ravno iznad Slanog, a jasna istočna granica prema višem masivu Orjena je sedlo Jablan Do - Grab (839 m) iznad Konavala na dalmatinsko-hercegovačko-crnogorskoj tromeđi.

Srednji i zapadni ogranak tog gorja iznad Dubrovnika duž hercegovačke granice je niži valoviti greben s desetak vrhova između 800-900m visine. Najviši vrhunci gorskog grebena Sniježnice Konavoske se uzdižu na jugoistoku iznad Konavala: glavni vrh Sveti Ilija, **1234 m** iznad Kune Konavoske, a istočnije su još *Velji vrh* 1156 m, *Kosmać* 1046 m i najistočniji *Štedar* 1165 m uz hercegovačku granicu. 

Jugoistočno od same Sniježnice, iznad Konavala duž crnogorske granice je posebni brdski greben *Bjelotina* s najvišim vrhom Katunica (1125 m) što je već jugozapadni ogranak višeg Orjena u zaleđu. Dio tih područja Sniježnice i Bjelotine je još uvijek miniran i opasan.

Dinaridi na topografskoj mapi

Biljni pokrov
-------------

Padine Sniježnice pokrivene se rijetkim sredozemnim ljekovitim biljem i raslinjem, pelinom, vrijeskom, grabom (*Ostrya carpinifolia*), smrijekom i makijom. Na Snježnici raste i zagonetna biljka mandragora, čiji se korijen od davnina povezuje sa magičnim i ljekovitim svojstvima.
Niže primorske padine na jugu prekrivaju tvrdolisne makije u mozaiku s borovim šumama koje su od nedavnog rata do danas uzastopno stradale u nizu požara. U gorskim ponikvama i klancima su manje šumice balkanskog javora gluhača (*Acer obtusatum*). Oko najviših istočnih vrhova Sniježnice ima i visokih šuma hrasta sladuna (*Quercus farnetto*) koje su također dijelom izgorjele, a na najistočnijem vrhu Štedar je u Hrvatskoj jedino nalazište malobrojnog bora munjika (Pinus heldreichii).

Vrhovi Sniježnice
-----------------

Najviši vrh Sniježnice je Ilijin vrh, a nalazi se na 1234 metra visine.

Ostali vrhovi su:

* Velji vrh 1156 m,
* Kosmać 1046 m,
* Štedar 1165 m

Izvori
------

1. ↑  www.hps.hr, "Sniježnica – Sv. Ilija"

Vanjske poveznice
-----------------

***Sniježnica Konavoska*** na Wikimedijinoj ostavi
Фирма **Павел Буре** је почела са ручном производњом сатова 1815. у Санкт Петербургу. Фирму је основао Карл Буре. Ускоро се Карлов син Павел интензивније почео бавити производњом сатова у очевој фабрици те је фирму успешно преузима у своје руке. Павел Карлович Буре је у 1874. стекао велики фабрику сатова у једном од центра индустрије сатова - Ле Лоцле у Швајцарској. Године 1899. после смрти Карла Буре-а, компанија Павел Буре добија титулу "Службеног добављача царског двора." 
Павел Буре је од 1887. до 1917. за канцеларију његовог краљевског величанства купио око 15 000 сатова. Више од 80% је са "Павел Буре" логотип. Како Буре није имао наследника, након његове смрти компанија је продана Швајцарцу Жан-Жорж Пфунду и Французу Пол Жирару.

Продаја је била огромна и изузетно конкурентна. Много веће компаније, каква је била, рецимо, Омега, нису могле да се такмиче са брендом Павел Буре. Ова фирма је имала изузетно способан и агресиван маркетинг. Најнижа цијена њиховог сада била је само 2 рубље. Међјутим, било је ту сатова који су били од злата и сребра, и били су много скупљи. Таков формирање и такав однос квалитета и цијена сатова, изгледа да је обезбеђивао такву реализацију у продаји. Магична формула маркетинга фирме била је оријентација на висок, елитни статус купца, али, истовремнео и на широк број купаца. Ту је негдје и била тајна њиховог успјеха.

Павел Буре сатови су били почаствовани и многобројним призанњима и највишим наградама на националним и међународним изложбама, укључујући и свјетске изложбе у Паризу (1889-сребро, 1900 - злато).

Социјалистичка Револуција 1917. ставила је тачку на пословање фирме у Русији, али вријеме није зауставило сатове. ( Постојао је зидни сат Павел Бухре у канцеларији Владимира Илича Лењина у Кремљу. Јосиф Висарјонович Стаљин и Никита Хрушчов своје вријеме мјере џепном верзијом овог сата.) 

Треба напоменути, да је Павел Буре, чувени руски хокејаш, који је потомак часовничара Буреа, одлучио да оживи пословање часовничарства његових великих предходника.
Паул Бухре сатови су обновњени и праве се класичним стилом Паул Буреа.
**Sidro** ili **kotva** je naprava, najčešće od metala, koja se baca s broda, ili nekog plovila, na morsko dno kako bi ostao na jednom mjestu, odnosno kako ga vjetar i struje ne bi pomicale. Ono je vezano za brod željeznim lancem ili konopcem.

Historija razvoja
-----------------

U pradavna vremena sidra su bila veliki kameni (ili košare napunjene kamenjem), vreće sa pijeskom ili drveni trupci pojačani olovom, koji su održavali plovilo mirnim zbog svoje težine i trenjem po dnu. Kako su brodovi postajali veći, zahtjevali su i efikasnije uređaje da ih drže na mjestu, a to su bile drvene kuke koje su se lakše ukopale u morsko dno. 

Kad je željezo zamijenilo drvo za njihovu izgradu, krakovima sidra dodane su kuke za lakše ukopavanje u dno. Veliki napredak u konstrukciji sidra bilo je dodavanje horizontalnog kraka, koji je postavljen pod pravim kutom u odnosu na kuke donjeg dijela sidra. On je osiguravao da se kuke polože okomito na morsko dno, i dobro ukopaju. Taj tip sidra sa dva kraka i gornjim horizontalnim krakom, postao je osnovno sidro kroz mnoge vijekove, poznat kao **admiralsko** ili **ribarsko** sidro. 

Sidra sa zaobljenim krakovima počela su istiskivati ona sa ravnim krakovima početkom 19. vijeka. 

Zglobno sidro koje je patentirano u Engleskoj 1821. ušlo je u široku upotrebu prvenstveno zbog svoje jednostavnosti rukovanja i preciznog polagnja. 

Danas postoje više vrsti sidra, za različite vrsti plovila; lagana, danforth, delta, plužna (njih koriste jahte i druga lagana plovila), gljivasta za stalno sidrenje lakših brodova.

Vanjske veze
------------

***Sidro*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Anchor* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Ћирилична верзија**

---

  

**Ščelkunčik** (ruski: ) op. 71 je balet koga je napisao ruski kompozitor Pjotr Iljič Čajkovski, a koji predstavlja jedan od njegovih najpopularnijih i najviše izvođenih djela. Temelji se na priči *Orašar i kralj miševa* E. T. A. Hoffmana, a komponiran je po narudžbi Ivana Vsevološkog, direktora Carskih teatara. Prvi put je izvedena 19. decembra 1892. u postavci Mariusa Petipe.

Čajkovski je napravio izbor od osam kompozicija za balet, koje je nastojao prilagoditi koncertnom izvođenju. One su zajedno poznate kao *Ščelkunčikova suita*. Ona je godine 1909. izdana kao jedan od prvih albuma.

Na srpskohrvatskom govornom području se uz originalni naslov koriste i prijevodi ***Krcko Oraščić*** i ***Orašar***.

Eksterni linkovi
----------------

***Ščelkunčik*** na Wikimedijinoj ostavi

* Balanchine Foundation website
* Balanchine Trust website
* NYCB website
* The Nutcracker: Besplatne partiture na stranici International Music Score Library Project.
* Nutcracker History Arhivirano 2008-12-10 na Wayback Machine-u
* mp3 audio files of The Nutcracker created using the Garritan Personal Orchestra Arhivirano 2008-12-16 na Wayback Machine-u
* mp3 streaming of The Nutcracker created using Notion Software
* mp3 audio files of The Nutracker arranged and recorded for organ Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
* Nutcracker Character Exploration Video: Fritz
* Alternative Nutcracker movie

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 185085524
* GND: 300033729
* SELIBR: 173925

 |
**Šarag** (*Diplodus sargus sargus*), pripada obitelji ljuskavki (*Sparidae*). U Hrvatskoj je poznato i dvadesetak drugih imena kojima ga nazivaju na različitim dijelovima Jadrana. Češći nazivi su: sarag, sarak, serag, serah, šarak i dr.

Šarag
Jajolikog je oblika, spljoštenog tijela. Ima jaku čeljust s odebljanim usnicama. Jako je sličan picu. I šarag i pic imaju sličan oblik tijela i oba imaju više uspravih crnkastih pruga po tijelu pa ih se dosta teško razlikuje. Dosta ih je lakše razlikovati po obliku glave i čeljusti. Šarag ima pravilno formiranu glavu dok pic ima izduženu čeljust s vidljivo isturenim zubima. Razlikuju se i po boji. Šarag je smeđastotamnosive boje koja na donjoj strani tijela prelazi u bijelo do sivosrebrnkastu boju s ponešto zlatastim primjesama. Po tijelu zna imati tanke vodoravne smeđaste pruge. Naraste do 47 cm u duljinu i može postići težinu od 2,5 kg.

Hrani se pridnenom hranom životinjskog porijekla, preferira račiće, puževe, školjkaše koje drobi svojim jakim čeljustima. Poput komarče može zdrobiti i pojesti morskog ježa. Nalazimo ga posvuda uz jadransku obalu. Uglavnom se drži kamenitog dna i stjenovite obale gdje se skriva u procijepima i rupama. Zalazi do 100 metara u dubinu. Odrasli primjerci se drže dubljeg dna dok mlađi borave i u plićem priobalnom dnu. Nedorasli primjerci se okupljaju u veća jata dok se veći, odrasli šarazi kreću u manjim skupinama ili pojedinačno. Mrijesti se u proljeće.

Šarag
Šarag je riba Mediterana i Atlantika. U Jadranskom moru nije naročito brojan, no unatoč malobrojnosti, raširen je svugdje po Jadranu.

Izvori
------

* Aldo Ivanišević, *Sportski ribolov na moru*, Zagreb: Mladost, 1987. ISBN 86-05-00152-6
* Neven Milišić, *Sva riba Jadranskoga mora (prvi dio)*, Split: Marijan tisak, 2007. ISBN 978-953-214-406-2 (sv. 1)

Vanjski linkovi
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Šarag** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Šarag** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Šarag** |
**Skutskär** (čita se *Skutšer*) je grad od 6,075 stanovnika na istoku Švedske, on je i administrativni centar
Općine Älvkarleby od 10,840 stanovnika.

Kuriozum je da najveći dio Skutskära administrativno podpada pod Općinu Älvkarleby, a sasvim mali 
dio pod Općinu Gävle.

Geografske karakteristike
-------------------------

Skutskär leži u Grofoviji Uppsala, a jednim dijelom i u Grofoviji Gävleborg, na ušću
rijeke Dalälven u Botnijski zaljev, udaljen oko 44 km jugoistočno od 
Gävlea. 

Preciznije rečeno Skutskär leži u delti Dalälvena, jednim dijelom i na otoku usred njega. Sve do 1930. dio na lijevoj strani rijeke - *Upplandsbodarna* (zvan i Bodarna), bio je zasebno naselje.

Historija
---------

Prvi zapis o Skutskäru je iz 1741. u kom se on navodi kao luka vezana uz manufakturnu željezaru u nedalekom Harnäsu (zatvorena početkom 20. vijeka. 

Skutskär se razvio kao luka za transport drvenih trupaca, koji su splavarenjem spuštani Dalälvenom do njega. Ubrzo su uz nju iznikle pilane, carina, pošta, hoteli i brojne građevine među njima i crkva otvorena 1906. (obnovljena nakon požara 1921.)

Krajem 19. vijeka otpočela je s radom tvornica celuloze i papira *Skutskärsverken* koja je i danas najveći poslodavac u gradu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Uppsala" (engleski). City population. Pristupljeno 14. 07. 2015.
2. 1 2  „*Skutskär*" (švedski). Upplandia. Pristupljeno 14. 07. 2015.

Vanjske veze
------------

***Skutskär*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Skutskär* (`sv`)
**Crow Wing River** (Crow-wing kod Hodgea; Crow Wing River, kod Swantona. Ime dolazi od prijevoda indijanskog naziva za rijeku Kah-Kah-gi-wi-givan-isepi =Raven's Wing River, što su na engleski pogrešno preveli kao Crow Wing), skupina Chippewa Indijanaca na ušću rijeke Crow Wing (Kah-Kah-gi-wi-givan-isepi) u središnjoj Minnesoti. Na mjestu blizu sadašnjeg grada Brainerd, okrug Crow Wing nalazilo se njihovo selo Crow Wing Village, koje se osdržalo do ranih 1900.-tih godina. Većina stanovnika, Ojibwe i mješanci koji su se identificirali sa Ojibwama otišli su na rezervate White Earth, Leech Lake ili u Wisconsin. 

Obuhvaćeni su ugovorom sa Chippewama od 4. listopada 1842. kojim svoju zemlju prepuštaju SAD-u, a uz ostale potpisuju ga i njihove poglavice Po go ne gi shik (Bug-o-na-ghe-zhisk; Hole-in-the-Day/mlađi) i Son go com ick .

Hodge ih u svome članku naziva Crow-wing i za njih kaže da ih spominje Neill u Hist. Minnn. 386, 1858) kao jednu od Chippewa bandi čije se istoimeno selo nalazi na ušću rijeke Crow Wing, a 1826 potpisuju svoj prvi ugovor.

Danas potomaka vjerojatno imaju u plemenu Gichi-ziibiwininiwag ili Chippewa of the Mississippi, koje je Swanton nazivao Kechesebewininewug.

Izvori
------

1. ↑  Crow Wing Village
2. ↑  Big Sandy Lake, Crow Wing Agency, and Mille Lacs
3. ↑  „Treaty With The Chippewa: October 4, 1842". Arhivirano iz originala na datum 2008-08-28. Pristupljeno 2014-08-06.
4. ↑  Hodge
Karta osvajanja Rhodrija Velikog  Gwynedd, kneževina Rhodrija Velikog
  Zajedno sa državom Morgannwg
**Rhodri Veliki** (velški: **Rhodri Mawr**; engleski: ); cca. 820 – 878) bio je kralj Gwynedda od 844. do svoje smrti. Bio je prvi velški vladar koji je nazvan 'Velikim' i prvi koji je vladao najvećim dijelom današnjeg Walesa. Spominje se kao "kralj Brita" u tekstu *Annals of Ulster.* Kasnije historije mu daju titulu "kralj Waleas", iako ga nisu koristili njegovi suvremenici.

Rhodri je do svojih teritorija došao mirnim putem. Bio je sin gwyneddskog kralja Merfyn Frycha i Nest ferch Cadell, kćeri Cadella ap Brochfaela, kralja Powysa. Oca je naslijedio nakon smrti 844. Kada je 855. Cyngen ap Cadell, njegov stric i kralj Powysa, umro na hodočašću u Rim, Rhodri je naslijedio i Powys. Teritorije je zaokružio kada se 872. utopio Gwgon, kralj Seisyllwga u današnjem Južnom Walesu, otac njegove supruge Angharad. 

Rhodri se za vrijeme vladavine uspješno branio od Danaca, ali je 878. zajedno sa sinom Gwriadom poginuo u borbi protiv anglosaksonkog vladara Alfreda Velikog. Na prijestolju Gwynneda ga je naslijedio sin Anawrad ap Rhodri; drugi sin Cadell ap Rhodri je naslijedio Seisyllwg; treći sin Merfyn ap Rhodri je naslijedio Powys. Cadellov sin i Rhodrijev unuk Hywel Dda će ponovno ujediniti Wales.

Literatura
----------

* Nora K. Chadwick (1963). *Celtic Britain*. Thames and Hudson.
* John Edward Lloyd (1911). *A history of Wales: from the earliest times to the Edwardian conquest*. Longmans, Green & Co..

Eksterni linkovi
----------------

* Rhodri the Great
* Rhodri Mawr - King of Wales

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Merfyn Frych ap Gwriad** | **kralj Gwynedda**844–878 | Slijedi:**Anarawd ap Rhodri** |
| Prethodi:**Cyngen ap Cadell** | **Kralj Powysa**855–878 | Slijedi:**Merfyn ap Rhodri** |
| Prethodi:**Gwgon** | **Princ od Seisyllwga prema Jure uxoris**872–878 | Slijedi:**Cadell ap Rhodri** |
Skulptura Dobro more
**Skulptura Dobro more** rad je riječkog umjetnika Vjekoslava Voje Radoičića. Smještena je na Pavlinskom trgu u Rijeci, a otkrivena uoči Dana zaštitnika grada sv. Vida 14. lipnja 2012. godine.

Opis
----

Skulptura Dobro more i slika na pročelju zgrade
Skulptura Dobro more izrađena je od metala, oslikana akrilnim bojama i teži oko 500 kilograma. Visoka je oko četiri metra, duga oko dva metra, a širine je oko jedan metar. Voju Radoičića za izradu skulpture angažirao je Grad Rijeka, a umjetnik je u svoje rješenje uklopio i sliku koja se prostire na 170 četvornih metara pročelja zgrade, u pozadini skulpture na Pavlinskom trgu. U realizaciju ovog projekta, Grad Rijeka uložio je oko 940 tisuća kuna. Arhitekt Vladi Bralić sa suradnicima Arhitektonsko-građevinskog atelje-a d.o.o. iz Rijeke predložio je smještaj skulpture u prostoru te oblikovanje njenog postolja.

Pavlinski trg i zgrada prije postavljanja skulpture Dobro more

Izvori
------

* Arhivirano 2016-03-10 na Wayback Machine-u (preuzeto 25. ožujka 2013.)

**Napomena:** Ovaj tekst ili jedan njegov dio preuzet je s mrežnih stranica Grada Rijeke ili Moja Rijeka. Vidi Dopusnicu Grada Rijeke.
**Legislatura Djevičanskih otoka** (engleski: ) je teritorijalna skupština, odnosno zakonodavno tijelo Američkih Djevičanskih otoka. To je jednodomni jednodomno tijelo koje čini 15 senatora izabranih na dvije godine (bez ograničenja broja mandata). Oni se sastaju u gradu Charlotte Amalie na otoku St. Croix.

Osnovana je 1954. Organskim zakonom kojim su spojena dotadašnja dva *općinska vijeća* (jedno za St. Croix i jedno za St. Thomas i St. John), naslijeđena iz danskog kolonijalnog perioda. Revizijom ustava iz 1966. godine je broj senatora podignut sa 11 na 15.

Kandidat za senatora mora imati preko 21 godinu starosti, američko državljanstvo i najmanje tri godine prethodnog prebivanja na Djevičanskim otocima, kao i prebivalište u izbornoj jedinici koju namjerava zastupati.

### Trenutni sastav

|  |  |
| --- | --- |
| **Afilijacija** | **Članova** |
|   | Demokratska stranka | 9 |
|
|   | nezavisni | 4 |
|   | Nezavisni građanskji pokret | 2 |
|  **Total** | **15** |

Skupština Djevičanskih otoka je jedina državna ili teritorijalna skupština u SAD u kojoj trenutno nema nijednog predstavnika Republikanske stranke.

Eksterni linkovi
----------------

* Legislature of the Virgin Islands official website
**Šime Šimatović** (Perušić, 27. oktobar 1919 — Zagreb, 2. novembar 2016) bio je jugoslovenski i hrvatski reditelj, scenarista i glumac.

Biografija
----------

Šime Šimatović rođen je 27. oktobra 1919. godine u Perušiću u Lici. Osnovnu školu, gimnaziju, Filozofski fakultet i glumačku školu „Branka Gavelle" pohađao je u Zagrebu. Prvi angažman dobio u „Hrvatskom narodnom kazalištu" u Splitu 1940. godine. Posle talijanske okupacije Splita 1941. godine vratio se u Zagreb i dobio angažman u „Hrvatskom narodnom kazalištu".

Posle rata imenovan je prvim umetničkim direktorom Jadran filma. Filmsku režiju studirao u Pragu i Berlinu. Posle studija u Pragu režirao tri igrana filma: Kameni horizonti, Naši se putovi razilaze i Pustolov pred vratima.

Osnivač i prvi direktor Zagrebačke škole crtanog filma, Zagrebfilm 1952. godine. Bio je jedan od inicijatora gradnje sadašnjeg Jadran filma. Šest puta bio je izabran za predsednika Društva filmskih radnika i bavio se organizacijom hrvatske kinematografije. Konsenzusom svih filmskih institucija dvaput je bio izabran za predsednika Komisije za kinematografiju Hrvatske.

Filmografija
------------

### Režiser

|  |
| --- |
| **Filmografija**  |
| God. | Naziv | Uloga |
| 1950.-te |
| 1953. | Kameni horizonti | / |
| 1957. | Naši se putovi razilaze | / |
| 1958. | Posjeti prijatelja | / |
| 1960.-te |
| 1960. | Antun Augustinčić  Dokumentarni film | / |
| 1961. | Pustolov pred vratima | / |
| 1962. | Ivan Meštrović Kratki dokumentarni film | / |
| 1968. | Ferije Kratki film | / |
| 1990.-te |
| 1991. | Mimara Kratki film | / |
| 1992. | Zvonici Like Kratki dokumentarni film | / |

### Scenarista

|  |
| --- |
| **Filmografija**  |
| God. | Naziv | Uloga |
| 1950.-te |
| 1953. | Kameni horizonti | / |
| 1958. | Posjeti prijatelja | / |
| 1960.-te |
| 1961. | Pustolov pred vratima | / |
| 1962. | Ivan Meštrović Kratki dokumentarni film | / |
| 1968. | Ferije Kratki film | / |
| 1990.-te |
| 1991. | Mimara Kratki film | / |
| 1992. | Zvonici Like Kratki dokumentarni film | / |

### Glumac

|  |
| --- |
| **Filmografija**  |
| God. | Naziv | Uloga |
| 1950.-te |
| 1950. | Plavi 9 | Ive |
| 1951. | Bakonja fra Brne  | Čagljina |

Nagrade
-------

Za film „Plitvička jezera" na festivalu u Berlinu dobio nagradu Srebrni medved što je bila prva međunarodna nagrada za hrvatsku kinematografiju.

Izvori
------

1. ↑  jutarnji

Vanjske veze
------------

* Šime Šimatović na IMDb-u (`en`)
**Slavko Degoricija** (Kompolje kod Otočca, 18. travnja 1931 -) je hrvatski političari, poznat kao jedan od osnivača HDZ i po važnoj ulozi na počecima rata u Hrvatskoj.

Školovao se za učitelja, a političku karijeru je započeo u FNR Jugoslaviji kao član Saveza komunista, gdje se kao član Kotarskog komiteta SKH u Kutini istakao istraživanjem povijesne građe na temelju koje je izdao knjigu *Fragmenti NOB-a u Moslavini*. Godine 1970. je diplomirao povijest na Filozofskom fakultetu u Zagrebu. Njegovo članstvo u Matici Hrvatskoj i sudjelovanje u Hrvatskom proljeću je 1971. dovelo do kraja političke karijere, odnosno izbacivanja iz Partije. 1973. je u Zagrebu uspio naći posao u Auto moto savezu Hrvatske, a 1986. i u Saobraćajnom centru.

Tamo je 17. lipnja 1989. sudjelovao na osnivačkoj skupštini HDZ, a na Prvom općem saboru početkom 1990. je izabran za predsjednika Izvršnog odbora stranke. Na prvim višestranačkim izborima je izabran za zastupnika u Hrvatskom saboru, a 30. svibnja, kada se prvi saziv konstituirao i za predsjednika Vijeća općina, uz istovremeno predsjedanje Klubom zastupnika. Nakon izbijanja Balvan revolucije je odlazio u krajeve sa srpskom većinom i vodio pregovore s lokalnim čelnicima nastojeći spriječiti eskalaciju sukoba. 1991. godine je u Manolićevoj vladi imenovan za zamjenika ministra unutarnjih poslova. Kasnije je vodio pregovore i s JNA, kao i predstavnicima međunarodnih organizacija. Godine 1992. je na izborima ponovno kao član HDZ izabran u Sabor, gdje je predsjedao Odborom za gospodarstvo, razvoj i obnovu. 

Kada je 1993. unutar HDZ, zbog razilaženja u odnosu prema BiH, došlo do sukoba između tzv. *tvrde* frakcije ministra obrane Gojka Šuška i *meke* frakcije koju su vodili Stjepan Mesić i Josip Manolić, Degoricija se priključio potonjima. Godine 1994. je sudjelovao u neuspjelom pokušaju da se stvori nova većina u Saboru, a nakon čega je izašao iz HDZ i postao član novoosnovanih Hrvatskih nezavisnih demokrata (HND). Kada se HND zajedno s Mesićem priključio Hrvatskoj narodnoj stranci, Degoricija se povukao iz politike.

Bibliografija
-------------

* Fragmenti NOB-a u Moslavini, 1959. godine
* Zbornik Moslavine, 1967. godine
* Tito u Moslavini, 1969. godine
* Nije bilo uzalud, 2008. godine
Rekonstrukcija zapadnog zabata na Partenonu
Timpanon iz crkva Vézelaya iz 1130. sa prikazom *Strašnog suda*, čestog motiva romaničkog kiparstva
**Zabat** ili Kalkan je trouglasta čeona strana neke zgrade sa dvovodnim krovom; također se 
upotrijebljava iznad vrata, prozora i sl. Pod tim pojmom se podrazumijeva i cijela zidna površina iznad koje je ovaj dio. U terminologiji majstora još se za ovo upotrebljavaju izrazi "kibla" i "kalkan". Drugačije se još ovaj elemenat zove **timpanon**. U grčkoj arhitekturi kod dorskih građevina najčešće ima reljef a kod ionskih reljef je obavezan. U srednjovjekovnoj arhitekturi to je dio portala između nadvratnika i luka koji se još zove i luneta koja nastaje iz razloga da se pomoću luka rastereti ravni nosač prebačen preko određenog otvora i u tom smislu ona je identična sa timpanon. Lunete su u srednjovjekovnoj arhitekturi i posebno u romanici bile osnovne površine na kojima se se razvijali figurativni prikazi. U renesansi se ovaj oblik (timpanon) upotrebljava također iznad portala a njegova logična funkcija da odvodi vodu je u baroku narušena smještanjem skulpture u vrh timpanon u smislu bogatog ukrašavanja portala u baroknom stilu i narušavanje logike koja je postojala u grčkoj umjetnosti.

Vanjski linkovi
---------------

***Zabat*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ramiro I** (prije 1007 - 8. maj 1063) bio je *de facto* prvi kralj Aragona, koji je vladao od 1035. do smrti. Bio je nezakoniti sin kralja Sancha III od Navare i njegove ljubavnice Sanche de Aybar. Otac mu je za vrijeme vladavine dao neke posjede, a pojavljuje se kao svjedok u nekoliko kraljevskih povelja. Na vlast je došao 1035. nakon očeve smrti, kada se njegova država podijelila - Navaru i Baskiju je preuzeo stariji brat García Sánchez III od Navarre; grofovija Kastilja je pripala Kraljevini Leon i Ferdinandu I; pirenejske grofovije Sobrarbe i Ribagoza je preuzeo brat Gonzalo. Ramiro je preuzeo Aragon kao grof, nominalno u vazalnom odnosu prema Garciji Sanchezu.

Nakon što je preuzeo vlast, počeo je širiti svoju teritoriju, kako na račun maurskih susjeda na jugu, tako i na račun svoje braće. U tome je kao saveznika koristio muslimanskog emira Tudele. Brat Garcia Sanchez ga je porazio u bitci kod Tafalle, ali se s vremenom s njim pomirio; godine 1043. je uspio od njega ishoditi vlast nad Gonzalovim teritorijama. Time je nastala jezgra buduće države koja će biti poznata kao Kraljevina Aragon.

Godine 1035. se oženio za Ermesindu od Bigorrea (Gebergu), s kojom će imati petoro djece, uključujući vlastitog nasljednika Sancha Ramireza. Nakon njene smrti 1049. se oženio za izvjesnu Agnes (Ines) koju neki historičari smatraju kćeri akvitanskog vojvode.

Tokom decenija svoje vladavine, Ramiro je postepeno širio vlast na područje Huesce i Zaragoze. Istakao se kao savjestan vladar, te je izdao prvu povelju grada Jaca, koja će postati uzor za mnoge slične dokumente srednjovjekovne Španije.

Njegov državnopravni status je nejasan. Dok su ga vazali, sinovi i predstavnici Crkve nazivali "kraljem", on je sam za sebe koristio jedino titulu *Ranimiro Sancioni regis filio* (Ramiro, sin kralja Sancha), a u sačuvanim oporukama sebe nazivao "skrbnikom" aragonskih zemalja.

Godine 1063. se prilikom pokušaja da zauzme muslimansko uporište Graus sukobio sa Kastiljancima koji su muslimanima došli u pomoć. U bitci kod Grausa je poginuo.

Izvori
------



|  |
| --- |
| Ramiro I od Aragona **Kuća Jiménez****Rođen/a:** before 1007  **Umro/la:** 8. maj 1063 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Sancho IIIkao kralj Navarre** | **kralj Aragona**1035–1063 | Slijedi:**Sancho Ramírez** |

| * p
* r
* u
Monarsi Aragona |
| --- |
| Kuća Jiménez | 
* Ramiro I
* Sancho Ramírez
* Pedro I
* Alfonso I
* Ramiro II
* Petronilla

 |  |
| Kuća Barcelona | 
* Alfonso II
* Pedro II
* Jaume I
* Pedro III
* Alfonso III
* Jaume II
* Alfonso IV
* Pedro IV
* Juan I
* Martin

 |
| Kuća Trastámara | 
* Ferdinand I
* Alfonso V
* Juan II
* Ferdinand II
* Juana

 |
**Стол** се може односити на:

* Сто (намештај), део намештаја, у неким крајевима Србије се за део намештаја уместо сто каже *стол* или *астал*

или:

* Стол (Бабушница), насеље у Србији, у општини Бабушница
* Стол (планина), планина у Србији, у околини Бора
* Големи стол, планина у Србији, у околини Бабушнице

Вишезначна одредница *Ова страница је **разврставање**. Користи се ради проналаска чланака који морају имати додатну одредницу јер би им у противном наслов био исти.  
Ако вас је на ову страницу довела викивеза, можда је потребно промијенити да преусмјерава на намијењени чланак.*
Bolnica St Bartholomew's godine 2007.
**St Barholomew's Hospital** (sh. *Bolnica svetog Bartolomeja*), poznata i po skraćenom nazivu **Bart's** je bolnica koja se nalazi u Smithfieldu, jednom od naselja londonskog Cityja. Osnovana je godine 1123. i predstavlja najstariju bolnicu u Londonu. U njoj se nalazi jedina statua kralja Henryja VIII u Londonu.

Bart's je široj javnosti poznat i kao mjesto gdje su se u priči *A Study in Scarlet* Arthura Conana Doylea iz 1887. prvi put sreli Dr. Watson i Sherlock Holmes. Watson je u istoj bolnici i studirao medicinu. Bolnica se također pojavljuje kao lokacija The Reichenbach Fall, završne epizode u drugoj sezoni BBC TV-serije *Sherlock*.

Vanjske veze
------------

* Barts and The London NHS Trust Arhivirano 2018-11-09 na Wayback Machine-u
* The Museum of St Bartholomew's Hospital Arhivirano 2007-02-11 na Wayback Machine-u
* Barts and The London, Queen Mary's School of Medicine and Dentistry
* St Bartholomew School of Nursing & Midwifery, City University Arhivirano 2004-11-28 na Wayback Machine-u
* Historic image of Barts looking across Smithfield Market
* Lists of Barts students

***St Bartholomew's Hospital*** na Wikimedijinoj ostavi

Koordinate: 51°31′02.86″N 0°06′00.46″W﻿ / ﻿51.5174611°N 0.1001278°W﻿ / 51.5174611; -0.1001278
**Opsada Mannheima** se odigrala od 20. oktobra do 2. novembra 1622. godine za vrijeme Tridesetogodišnjeg rata kada su carske katoličke snage nastojale zauzeti grad Mannheim u današnjoj Njemačkoj. Do nje je došlo pred kraj Falačkog pohoda u kome su carske i katoličke snage uspjele zauzeti gotovo cjelokupnu teritoriju Elektorata Falačke, čiji je vladar Friedrich V bio vođa pobunjenih njemačkih protestanata. Jedini su otpor nastavili pružati gradovi Mannheim i Frankenthal, i to samo zahvaljujući engleskim vojnicima koje je njemačkim protestantima u pomoć bio poslao kralj James I. Carske trupe, kojima su pomoć pružale i španske snage, su uživale izrazitu nadmoć nad braniteljima, te relativno lako zauzele grad, prisilivši zapovjednika Sir Horacea Verea da se povuče u citadelu, u kojoj je nešto kasnije kapitulirao. Usprkos tog neuspjeha, Vere je po povratku u Englesku dočekan kao heroj. Frankenthal se održao još nekoliko mjeseci, prije nego što je kapitulirao po kraljevoj zapovjedi.

Izvori
------

1. ↑  Polišenský/Snider. *War and society in Europe (1618-1648)*
**Zauzimanje Bacharacha** se odigralo 1. oktobra 1620. godine kada je španska vojska pod komandom Gonzala Fernándeza de Córdobe za vrijeme Tridesetogodišnjeg rata njemački grad Bacharach pri čemu je kapitulirao njegov protestantski garnizon, sastavljen od falačkih i engleskih snaga. Do njega je došlo tokom pohoda koga je Španija pokrenula 1620. godine, intervenirajući u korist katoličkog habsburškog rimsko-njemačkog cara Ferdinanda II, a protiv pobunjenih protestantskih knezova na čelu sa Friedrichom V Falačkim. Španske snage na čelu sa Ambrogiom Spinolom su prodrle iz Španske Nizozemske (današnja Belgija) na zapad Njemačke i počele zauzimati protestantska uporišta u dolini Rajne. Za osvajanje Bacharacha je Spinola odredio manji dio svojih snaga, nastojeći se suprotstaviti anglo-nizozemskim snagama koje su pokušale prodrijeti u dolinu Mosela. Španske snage pod Cordobom su pred grad stigle rano ujutro; dolazak španskih snaga je demoralizirao branitelje koji su se do popodneva predali. Osvajanjem Bacharacha su Španci osigurali bazu za nastavak kampanje sljedeće godine, tokom koje će zauzeti Mainz i najveći dio tzv. Rajnske Falačke.

Izvori
------

1. ↑  Ibarra p.370
2. ↑  *Verdadera Relación* p.47

Literatura
----------

* Francisco de Ibarra: *Relación de las campañas del Bajo Palatinado*. Published on *L' Espagne au XVIe et au XVIIe siècle documents historiques et littéraires.* Heilbronn: Henninger 1878.
Rijeka Hertford
**Star Carr** je mezolitsko arheološko nalazište u Yorkshireu u Ujedinjenom kraljevstvu. Nalazi se pet milja južno od grada Scarborough.

Pripada ranoj maglemosijskoj kulturi, o kojoj postoje dokazi u nizinama Sjeverne Evrope. Bilo je nastanjeno oko 8700 godina pne. u periodu oko 300 godina. Pronađeno je godine 1947. tokom čišćenja poljskog jarka.

Glavna značajka Star Carra je nasuto granje koje se našla na rubu negdašnjeg jezera. Ona je vjerojatno postavljeno kako bi se ojačao prirodni nasip na rubu močvarne vode. Ognjišta u blizini ukazuju na privremeno stanište. Njega su sezonski posjećivali mezolitski lovci u potrazi za jelenima, srndaćima, losovima, prabikovima i divljim veprovima. Analiza životinjskih kostiju ukazuje da je nalazište bilo nastanjeno između proljeća i jeseni. Blato na dnu je sačuvalo neke od predmeta bačenih u jezero, te su pronađeni lovački alati kao kremena strugala kojima su se čistile životinjske kože, odnosno obrađivale kosti i rogovlje. Najzanimljiviji primjer su 54 vršaka kopalja napravljenih od jelenskog rogovlja. Komadić vesla ukazuje da su stanovnici nalazišta vjerojatno znali praviti čamce, najvjerojatnije čunjeve ili jednostavne kanue. Ogrlice od kamena i jantara ukazuju na osobne ukrase. Ostaci psa su dokaz o pripitomljavanju životinja u tom periodu.

Kremen je došao iz oblasti Yorkshire Wolds na jugu. Tip sjekire, sasvim nov za Britaniju, je napravljen od kremena u Star Carru. Kroz upotrebu su je oštrili jednostavnim udarcima.

Najzanimljiviji nalaz je gornji dio jelenske lubanje zajedno s rogovima. Kroz lubanju su izbušene dvije rupe te se vjeruje da je služila kao kamuflaža u lovu, ili u nekoj vrsti rituala.

Vanjski linkovi
---------------

* Mrežna referenca TA028810
* Department of Archaeology, University of Cambridge Arhivirano 2008-10-04 na Wayback Machine-u
* In The Beginning - Star Carr
* Object Records Page

***Star Carr*** na Wikimedijinoj ostavi
|  |
| --- |
|  |

**Sultanat Tlemsen** (berberski: ⵉⵣⵉⴰⵏⵉⴻⵏ, arapski: مملكة تلمسان) bila je berberska monarhija nastala nakon propasti Almohadskog kalifata 1236. koja je egzistirala do 1554. kad je anektirana pod Osmansko Carstvo. 
Vladari tog sultanata bili su iz redova abdalvadidske dinastije koji su stolovali u svojoj prijestolnici Tlemsen u centru Magreba (današnji Alžir).

Historija
---------

Prvi vladar tog sultanata bio je abdalvadidski emir *Jaghmurasen Ibn Zajan*, koji je sve do 1236. bio odani vazal Almohada. On je tad uspio steći podršku ostalih berberskih plemena i nomadskih Arapa pa se osamostalio i vladao samostalno do 1283. Jaghmurasen je uspio održati unutarnji mir, mudrom kontrolom rivalskih berberskih frakcija, a kad su mu sa zapada zaprijetili Marinidi, sklopio je savez sa emirima iz Granade i njihovim vazalnim vladarom kraljem Krune Kastilje.

Nakon njegove smrti marinidski sultan Abu Jakub Jusuf opsjedao je Tlemsen osam godina (1298.-1306). Grad je konačno zauzeo 1337. Abu al-Hasan, pa je usljedio desetogodišnji period marinidske dominacije.

Abdalvadidi su 1348. uspjeli osloboditi svoju prijestolnicu, ali su je Marinidi ponovno zauzeli 1352. i vladali još sedam godina.

Pokušaji ekspanzije Abdalvadida na istok na hafsidski Tunis se također pokazao katastrofalnim, pa su jedan period početkom 15. vijeka čak bili i vazali Hafsidskog kalifata. 
Sultanat Tlemsen je kronično patio od brojnih slabosti, jer nije bio geografski kompaktan i nije imao jasno definirane granice. Uz to stanovništvo mu je bilo kulturno razjedinjeno, pa su stalno izbijale pobune, a patio je i od nedostatka radne snage, pa se oslanjao na nomadske Arape koji su bili nepuzdani 
vojnici.

Ekonomski prosperitet sultanata bazirao se na položaju Tilimsāna duž trgovačkog puteva između mediteranskih luka i saharskih oaza.
Sultanat Tlemsen srušen je 1550. kad su Osmanlije konačno zauzele Tlemsen nakon pola vijeka borbi sa Španjolcima za vlast nad njim.

Izvori
------

1. ↑  „*Abdalwadid Kingdom of Tlemcen (Northern Africa, 1235-1550)*" (engleski). Flags Of The World. Pristupljeno 30. 1. 2020.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Abd al-Wādid Dynasty, Berber dynasty*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 30.1. 2020.

Vanjske veze
------------

***Sultanat Tlemsen*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Abd al-Wādid Dynasty, Berber dynasty* (`en`)
* *Abdalwadid Kingdom of Tlemcen (Northern Africa, 1235-1550)* (`en`)
**Šumber** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Sveta Nedelja, Istarska županija.

Zemljopisni položaj
-------------------

Cestom iz Pićna prema Kršanu dolazi se do skretanja za Šumber. Nakon velikog kamenoloma započinje niz raštrkanih naselja koja čine Šumber.

Povijest
--------

U zaseoku Stari Grad nalaze se ostaci srednjevjekovnog kaštela izgrađenog u 13. sttoljeću, na granici između mletačkog i austrijskog dijela Istre. Sam naziv Šumber je dobio po vlasnicima kaštela, obitelji Schomberg ili Schemperger. Malo ispod kaštela nalazi se i crkva Sv. Ivana i Pavla iz 17. stoljeća (građena na mjestu starije crkve). Između nje i kaštela bilo je malo srednjevjekovno podgrađe.

Po nekima kaštel kao feud dao im je oglejski patrijarh, negdje u 14. stoljeću dok neki tumače kako je obitelj kupila dvorac i imanje od Mainharda od Račica. Bili su vlasnici imanja do kraja 14. stoljeća kada je cijeli posjed prešao u vlasništvo vlasnika Kožljaka.

Ima i Šumber svoju legendu. Po pričama nekoj se pastirici 1430. godine ukazala Majka Božja i to među granama drena. Nedaleko stabla je par godina kasnije sagrađena crkva Majka Božja od Drena.

Jedna druga legenda kaže kako su pićanci nakon 200 godina ukrali kip svetice iz crkve u Šumeru, ukrcali ga na kola i pokušali odvesti do Pićna. No volovi su do mosta preko Raše nekako i stigli, a onda su stali i ... ni koraka dalje. Na koncu su pićanci vratili kip, a i dan danas neki iz Pićna dolaze u Šumber na misu 5. kolovoza (blagdan Gospe Snježne). Ta je crkva nekako po sredini Šumbera. Treća crkva je crkva Sv. Kvirina. Sagrađena je na groblju, a ima glagoljički natpis iz 16. stoljeća.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 432 stanovnika te 159 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Šumber** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Sveta Nedelja |
| --- |
| Cere • Eržišće • Frančići • Jurazini • Kraj Drage • Mali Golji • Mali Turini • Marići • Markoci • Nedešćina • Paradiž • Ružići • Santalezi • Snašići • Sveti Martin • Štrmac • Šumber • Veli Golji • Veli Turini • Vrećari • Županići |
**Strijelac** je vojnik koji ispaljuje neku vrstu projektila (kamen, strelica, koplje, metak) iz ručnog oružja (praćka, luk, samostrel, puška, strojnica, ručni top).

Strijelci su u doba hladnog oružja bili podvrsta pješaštva ili konjice koji su iz srednje udaljenosti ispaljivali strelice ili kamenje na protivničke formacije. Najčešća taktika bila je da strijelci ispale nekoliko salvi projektila na protivnika, nakon čega bi uslijedio juriš kopljanika i mačevalaca.

Rjeđe su se koristili strijelci koji su izbacivali koplja, za što se trebalo približiti još više. Poznata je primjena koplja u rimskoj vojsci, gdje je svaki legionar, uz standardni mač i štit, bio opremljen i s dva koplja (pila) koja bi se izbacivala neposredno prije juriša.

Pojavom ručnog vatrenog oružja, a naročito pušaka velike preciznosti, promijenilo se nekoliko stvari: iz upotrebe su nestali hladni projektili, iz taktike je praktično nestala borba prsa o prsa, a status strijelaca u vojskama se unaprijedio i oni su postali osnovno pješaštvo. Danas je svaki pješak opremljen nekom vrstom puške ili strojnice. Postoje također i taktički strijelci, tj. snajperisti.

Veze
----

* Strijelci (Rusija), ruske jedinice naoružane vatrenim oružjem koje su služile carevima od 16. do 18. vijeka
**Strigil** (latinski: *strigilis*, od grčkog: στλεγγίς - stlengís =dodirivati) bila je alatka kojom su antički grčki i rimski sportaši 
sa sebe skidali prljavštinu, ulje i znoj prije odlaska u bazen termi.

Historija
---------

Antički sportaši imali su običaj da prije takmičenja ili vježbanja u palestri svoje golo tijelo namažu maslinovim uljem.

Strigili su bili izrađeni od metala, obično od bronce u obliku slova **J**, sa petljom na ručici na vrhu. Zakrivljeni kraj bio je širi i konkavno (udubljen) modeliran kako bi mogao skidati 
kojekakve nakupine sa kože sportaša.
Te alatke su najčešće bile manje od tridesetak centimetara, a ponekad su imale natpis vlasnika ili proizvođača.

Strigil, odnosno goli sportaš koji strigilom struže prljavštinu sa sebe, bio je čest motiv grčke umjetnosti, naročito skulptura - pa se jedna i zove apoksiomen.

Izvori
------

1. 1 2  „*Strigil*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 6. 5. 2018.
2. ↑  „*Palaestra*" (hrvatski). Proleksis. Pristupljeno 6. 5. 2018.
3. 1 2 3 4 5  „*Greek Strigil*" (engleski). Health and Fitness History. Pristupljeno 6. 5. 2018.

Vanjske veze
------------

***Strigil*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Greek Strigil* (`en`)