recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aristomen** je bio kralj Mesenije u 7. vijeku pne. slavljen zbog borbe sa Spartancima u drugom mesenijskom ratu. 

Kada su Mesenci digli ustanak protiv svojih spartanskih gospodara, Aristomen je postao komandantom ustaničke vojske. Iako je prva bitka sa Spartancima završila neodlučeno, Mesenci su bili impresionirani njegovom ratničkom vještinom, te su ga proglasili za kralja.

Aristomen je nakon toga krenuo u napade na Spartu. Jednom je uspio doći u sam grad i ostaviti štit sa svojim potpisom u hramu boginje Atene. To je uplašilo Spartance koji su zbog toga poslali izaslanstvo u Delfi|Delfe da od proroćišta dobiju savjet kako poraziti Mesence.

Usprkos sve svoje vještine, Aristomen nije uspio poraziti Spartance te je nakon nekoliko bitaka bio prisiljen povući se na planinu Iru od koje je napravio utvrđeno uporište. Njega Spartanci nisu uspjeli osvojiti jedanaest godina. Odatle je povremeno vršio napade na Spartu te bio zarobljavan čak tri puta. Dva puta je pušten uz otkup, a treći put su ga Spartanci odlučili ubiti, bacivši ga u jamu Keda zajedno s drugim zarobljenicima.

Aristomen je preživio pad i na dnu jame ostao tri dana. Odatle se izvukao prateći lisicu koja je znala put iz jame. Kada se vratio na Iru, dočekan je kao heroj.

Ira je nakon jedanaest godina opsade pala, a Mesenci su ili ponovno postali heloti ili pobjegli u Italiju gdje je osnovan grad Messina. Aristomen je pak otišao - neki antički izvori kažu uz pomoć bogova - na otok Rodos gdje je umro u izgnanstvu.

Sir Richard Burton tvrdi da su priče o Aristomenu poslužile kao inspiracija za lik Sinbada iz *1001 noći*.
**Rt Ann** (engleski: *Cape Ann*) je stjenoviti poluotok na sjeveroistočnoj obali Sjedinjenih Američkih Država koji 12 km zadire u Atlanski ocean, u američkoj saveznoj državi Massachusettsu. Poluotok je dobio ime po Anni, ženi engleskog kralja Jamesa I.

Geografija
----------

Rt Ann obuhvaća istočni dio okuga Essex, u sjeveroistočnom Massachusettsu. On je krajnja sjeverna točka velikog zaljeva Massachusettsa, udaljenog 48 km sjeveroistočno od Bostona. Na sjeveroistočnoj strani poluotoka smješten je gradić Rockport, a na južnoj u istoimenim zaljevu Gloucester.

Rt Ann danas je zapravo otok jer je američka vojska 1965. produbila kanal Annisquam i probila ga do zaljeva Gloucester. Greben Norman's Woe na istočnoj strani poluotoka bio je uzrok mnogih brodoloma, i inspiracija pjesniku Henryju Wadsworthu Longfellowu za poemu *Olupina Hespera* (The Wreck of the Hesperus).

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Cape Ann*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 3. 2. 2013.

Vanjske veze
------------

***Ann (rt)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Cape Ann* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
* Fotografije Rta Ann Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315530201
* LCCN: sh85005331

 |
**Apokopa** (grč. *apokope*: odbijanje, odsijecanje, odrezivanje; *apokopto* : odbijem, odsiječem), izostavljanje glasova na kraju riječi; ispadanje jednog ili više glasova ili slogova na kraju riječi; stilska figura koja nastaje otpadanjem glasova, a katkad i cijelog sloga: *Ček' me majko, da ti kažem.*; *žimi* /=živa mi/ *majko, žimi* /=živ mi/ *bratac*; *ljubit* umjesto *ljubiti*, *ubi* umjesto *ubij*, *zašt* umjesto *zašto*, *dok* umjesto *dokle*; *Suprotno*: afereza, epiteza; *Usp.* epenteza, prosteza.

**Apokopiran** (oblik), svaki oblik skraćen **apokopom**, pa tako i kraći (neodređeni) oblik pridjeva, ili samo "skraćeni složeni oblik pridjeva, sličan imenskomu obliku" (za koji neki smatraju da je umjetno stvoren).

**Apokopirati**, skratiti riječ na kraju pomoću **apokope**, tj. izostavljanja ili neizgovaranja krajnjega samoglasnika, sloga ili dijela riječi, npr. *ostat* umjesto *ostati* ili takvoga skraćivanja kao što je to npr. foto(grafija) ili auto(mobil).

U enigmatici, **apokopom** se naziva niz riječi ( pojmova) u kome je sljedeća riječ identična prethodnoj, ali ne sadrži njeno zadnje slovo, npr. *valerijana, Valerijan, Valerija, Valerij, Valeri, valer, vale, val, va, v* ili *medijana, medijan, Medija, medij, medi, med, me, m*. Takav niz ne mora biti potpun, tj. ne mora se završavati pojmom od jednog slova, a neki članovi niza mogu i nedostajati, tj. sljedeća riječ može se od prethodne razlikovati za više od jednog zadnjeg slova. Najdulja riječ u nizu naziva se **osnovnom** ili **temeljnom riječju** apokope. Riječi (pojmovi) iz takvog niza često nisu iste osnove ili korijena i nemaju značenjskih veza. **Apokopirani nizovi** naročito se koriste u američkim (prozirnim) križaljkama, ali i u ispunjaljkama, klinoidnim i stihovnim zagonetakama (u kojima se mogu svesti na niz od dvije riječi, npr. *mulat, mula*). Riječi iz **apokopiranih nizova** možemo nazivati i **apokopiranim riječima** (pojmovima). *(jn)*

Izvori
------

* *"Opća enciklopedija JLZ"*, Zagreb, 1977-1987.
* Vladimir Anić-Ivo Goldstein: *"Rječnik stranih riječi"*, Zagreb, 2002.
* Bratoljub Klaić: *"Rječnik stranih riječi"*, Zagreb, 1978.
* Milan Vujaklija: *"Leksikon stranih reči i izraza"*, Beograd, 1991.
* Rikard Simeon: *"Enciklopedijski rječnik lingvističkih naziva"*, Zagreb, 1969.
* (Boris Antonić): *"Suradnički nagradni natječaj"*, *"Čvor-križaljka"*, IV, 58, 2 - Bjelovar, 21. III. 1973.
Izgled instrumenta
**Astrolab** je astronomski instrument koji je nastao još u antičko doba. Baziran je na stereografskoj projekciji, kojom se još tada bavio Hiparh. Korišćen je tokom više od 2000 godina u svrhe određivanja dela vidljivog neba, određivanje vremena, bio je neprocenjiva pomoć pri izradi horoskopa... Astrolab se sastoji iz nekoliko delova kružnog oblika koji su u središtu spojeni zavrtnjem. Na zavrtanj se stavlja alidada, svojevrsna vrsta lenjira, koja može da rotira oko zavrtnja, a koja služi da se očitaju horizontske visine tela u određenom momentu. Na nju sledi kućište i preko kućišta timpan za posebnu geografsku širinu. Na timpanu su ucrtane linije azimuta, zenit i ostale važne tačke horizontskog koordinatnog sistema, dok se na kućištu nalaze oznake i linije ekvatorskog nebeskog koordinatnog sistema. Kućište i timpani su fiksirani. Naposletku sledi reta, koja je vrsta zvezdane karte, a koja ima mogućnost da rotira oko zavrtnja. Vrhovima šiljaka na reti predstavnjene su najsjajnije zvezde, a obručem u odgovarajućem položaju i ekliptika.

***Astrolab*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovo je članak o historičaru i mitografu.  Za ostale ličnosti s istim imenom, v. Apolodor (razvrstavanje).  
**Apolodor iz Atene** (grčki: ; cca. 180. pne. - poslije 120. pne.), sin Asklepijadov, bio je grčki učenjak i matematičar. Učitelji su mu bili Diogen iz Babilona, Panetije Stoik i gramatičar Aristarh iz Samotrake. Živio je u Aleksandriji sve do oko godine 146. pne. je kada otišao, pobjegao ili bio prognan, pronašavaši utočište najvjerojatnije u Pergamu prije nego što se konačno naselio u Ateni.

Najpoznatiji je po djelu *Kronika* (Χρονικά) u kome u komičnim stihovima opisuje grčku historiju od trojanskog rata do svog doba. Također je napisao knjigu *O bogovima* (Περὶ θεῶν) koja predstavlja historiju grčke religije, komentar o Homerovom "Katalogu brodova".

Njegova djela su uživala veliki ugled u antičkom svijetu, zbog čega su mu pripisivali mnoge knjige kojima nije bio autor. Od svih njih je najpoznatija enciklopedija grčke mitologije zvana ***Biblioteka***, čiji je anonimni autor poznat po imenu Pseudo-Apolodor.
Aristobul I u "Promptuarii Iconum Insigniorum"
*Za ostale ličnosti s istim imenom, v. Aristobul (razvrstavanje)*
**Juda (Yehudah, Heb. יהודה) Aristobul I** (? - 103. pne.) je bio kralj hebrejske Hasmonejske dinastije. Bio je najstariji od pet sinova Ivana Hirkana i prvi hasmonejski vladar koji je sebe nazvao "kraljem." S obzirom da su prema Bibliji samo potomci Jude, odnosno Kuće Davidove, mogli biti kraljevima, svi Aristobulovi prethodnici su koristili titulu "nasi" koja se grubo može prevesti kao "predsjednik".

Prema uputama Ivana Hirkana, koji je istovremeno bio i prvosvećenik Izraela, sin ga je trebao naslijediti samo na vjerskoj funkciji, dok je vladarom Judeje trebala postati njegova udovica. Aristobul se međutim s time nije složio, te je majku dao zatvoriti i izgladniti na smrt. Njegova vladavina, koju je obilježio progon farizeja, bila je kratka i završila tako što se razbolio i umro u mukama 103. pne.

Aristobula je naslijedio brat Aleksandar Janej, koga je iz zatvora pustila Aristobulova udovica Saloma Aleksandra.


|  |
| --- |
| Aristobul I **Hasmonejska dinastija** **Umro/la:** 103. pne. |
| Prethodi:**Ivan Hirkan I** | **Kralj Judeje**104. pne. – 103. pne. | Slijedi:**Aleksandar Janej** |
| **Prvosvećenik Judeje**104. pne. – 103. pne. |
**Arzawa** je bilo ime oblasti ili kraljevstva u zapadnoj Anadoliji, koje je kasnije u post-hetitskom dobu dobilo ime Lidija (asirski: *Luddu*, grčki: Λυδία). Bila je zapadni susjed, a ponekad i vazal Hetita, te vjerojatno graničila s ligom Assuwa na sjeveru. Glavni grad je, prema hetitskim izvorima, bio Apasa (ili Abasa), što može korespondirati s kasnijom lidijskom prijestolnicom Efezom.

Jezik koji se govorio u Arzawi u Brončanom i ranom Željeznom dobu je bio luvijski, dio anadolijske grane indoevropske porodice. U najstarijim tekstovima, npr. Hetitskom zakonu, oblast Arzawa, zajedno s Kizzuwatnom, se zvala **Luwia**. 

Vrhunac kraljevstva je bio u 15. i 14. vijeku pne. Hetiti su tada oslabili, a Arzawa je bila egipatski saveznik, o čemu svjedoče Pisma iz Amarne. Hetitski kraljevi Suppiluliuma I i Mursili II su, međutim, uspjeli poraziti Arzawu i podijeliti je na vazalna kraljevstva Mira, Seha i Hanballa. Nezavisne "neo-hetitske" države su tamo nastale nakon kolapsa Hetitskog Carstva u 12. vijeku pne.

### Kraljevi Arzawe u 14. vijeku pne.

* Kupanta-Kurunta
* Madduwatta od Zippasle (osvojio Arzawu, ali je mogao biti i njen kralj)
* Tarhuntaradu
* Anzapahhadu
* Uhhazidi ili Uhha-Ziti - poražen od Mursillija II oko 1320. pne.

V. također
----------

* Lukka
* Historija Hetita

Izvori
------

* Melchert, H. Craig (ed.) (2003). *The Luwians*. Leiden: Brill

Vanjske veze
------------

* "The Arzawa Page" Arhivirano 2004-02-02 na Wayback Machine-u
* Catalog of Hittite Texts
* Map of Trojan war region. Arhivirano 2005-12-01 na Wayback Machine-u
**Ariston s Keosa** (starogrčki: ; *fl.* oko 225. pne.) bio je peripatetički filozof rodom iz grada Julide na otoku Keosu.

Ariston je bio učenik Likona iz Troade, koji je oko 269. pne. naslijedio Stratona iz Lampsaka na mjestu voditelja peripatetičke škole. Nakon Likonove smrti (oko 225. pne.) Ariston ga je vjerojatno naslijedio na mjestu voditelja škole. Iako je Ariston, prema Ciceronu, bio čovjek od ukusa i elegancije, nedostajalo mu je dostojanstva i energije, što je spriječilo da njegovi spisi steknu popularnost koju su inače zaslužili. To je možda bio jedan od uzroka njihovog zanemarivanja i gubitka.

Sudeći prema oskudnim fragmentima koji su sačuvani, čini se da su njegova filozofska stajališta prilično pomno slijedila poglede njegovog učitelja Likoma. Diogen Laertije, nakon nabrajanja djela Aristona s Hiosa, kaže da su Panetije i Sosikrat sva ta djela, osim pisama, pripisivali Aristonu s Keosa. Je li ovo pripisivanje točno ne možemo utvrditi. U svakom slučaju, jedno od tih djela, *Razgovori o ljubavi* (Ἐρωτικαὶ διατριβαί), Atenej na više mjesta pripisuje Aristonu s Keosa. Jedno Aristonovo djelo koje nije spomenuo Diogen Laertije nosilo je naslov *Likon* (Λύκων) u znak zahvalnosti svom učitelju. Postoje i dva epigrama u *Grčkoj antologiji* koji se obično pripisuju Aristnu s Keosa, premda nema dokaza o njihovom točnom autorstvu.

Literatura
----------

* Smith, William (1867), „Ariston (11)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
**Apsolutna muzika** (lat. *absolutus* oslobođen, potpun, neovisan, čist) je instrumentalna muzika bez programa ili programskog naslova (fuga, simfonija, koncert, gudački kvartet, sonata). Suprotstavljanje apsolutne muzike programskoj dugo je izazivalo polemike. Te se polemike mogu svesti na dva oprečna mišljenja. Prvo, prema kome svako muzičko delo mora imati program, kulminira u A. Šeringovoj tezi o skrivenom, prigušenom programu svih pretklasičnih i klasičnih dela. Prema drugom se mišljenju muzika mora kloniti veze s poezijom ili slikarstvom, odnosno s vanmuzičkim elementima. Krajnji apsolutisti brane joj čak odražavanje emocija i afekata, tražeći da sačuva svoju autonomiju kojoj smisao leži u čistom kombinovanju tonova i oblika.
Granica između apsolutne i programske muzike nije oštra. Apsolutna muzika nije gotovo nikad potpuno odvojena od vanmuzičkih pojmova. Oznake kao veselo, divlje, tužno, obeležavaju karakter neke kompozicije, odnosno afekte ili emocije, koje će interpretacija njome oživeti. Međutim to su apstraktni afekti i emocije, sami po sebi, a nisu vezani uz neku realnu životnu okolnost.
**Masakr u Ardeatinskim pećinama** (ital. *Eccidio delle Fosse Ardeatine*) ili **Ardeatinski masakr** je masovno ubistvo antifašističkih zatvorenika i Jevreja koje su njemačke snage izvele 24. marta 1944. za vrijeme okupacije Rima u Drugom svjetskom ratu. Povod za taj čin je predstavljao atentat u Via Raselli izveden na pripadnike njemačkih okupacijskih snaga u Rimu dan ranije, a pri čemu je ubijeno 28, a ranjeno 110 njemačkih vojnika. Zapovijed za masakr je izdao lično Adolf Hitler, a u trenutku njegovog izvršenja se broj ubijenih u atentatu popeo na 33, pa je Herbert Kappler, šef SS-snaga u Rimu, odlučio ubiti 330 zatvorenika. U tu su svrhu osim zatvorenika koji su se već nalazili u njemačkim i italijanskim fašističkim zatvorima nasumično uhapšeni brojni građani Rima te odvedeni u napuštene rudnike kraj drevne rimske ceste Via Ardeatina i ubijeni hicima iz pištolja u potiljak. Prilikom akcije je greškom dovedeno još 5 zatvorenika, koji su svejedno ubijeni kako poslije ne bi svjedočili. Tako se broj žrtava masakra popeo na 335, a što ga čini jednim od najvećih pokolja izvedenih na području Italije u Drugom svjetskom ratu i najvećim u suvremenoj historiji Rima. Nakon završetka pokolja su njemačke snage eksplozivom zatrpali jame, pa su nakandno ekshumirane i pojedinačno pokopane tek nakon oslobođenja Rima nekoliko godina kasnije. Masakr u Ardeatinskim pećinama se danas svake godine službeno obilježava od strane državnih vlasti kao simbol stradanja Italije u Drugom svjetskom ratu. Sa druge strane je, slično kao i atentat koji mu je prethodio, izvor kontroverzi, ali i zbog uloge Vatikana i Katoličke crkve u tim događajima, prije svega zbog odbijanja pape Pija XII da svojom intervencijom spriječi masakr, ali i time što su brojni od počinitelja zahvaljujući vatikanskim štakorskim kanalima poslije rata izbjegli sudski odgovarati za svoj zločin.

Masakr je postao predmetom radnje dva filma - *Dieci italiani per un tedesco (Via Rasella))* iz 1960. i *Rappresaglia* iz 1973. godine.

Vanjske veze
------------

***Ardeatinski masakr*** na Wikimedijinoj ostavi

* Fosse Ardeatine Memorial Panoramas
* Catholic League report into Vatican view of the massacre
* Death in Rome - Update
* *Ardeatine Caves Massacre, Holocaust Encyclopedia*, United States Holocaust Museum website
* The Fosse Ardeatine and the struggle over memory in modern Italy

Koordinate: 41°51′24″N 12°30′37″E﻿ / ﻿41.85667°N 12.51028°E﻿ / 41.85667; 12.51028

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85006975
* GND: 4476590-3
* SUDOC: 035348399
* BNF: cb131834189 (podaci)

 |
*Arria et Paetus*, kip koji su izvajali Pierre Lepautre i Jean-Baptiste Théodon, Musée du Louvre
**Arija** (*Arria*), poznata kao **Arija Starija** (? - 42) bila je rimska plemkinja iz doba Julijevsko-Klaudijevske dinastije koja se navodila kao primjer bračne vjernosti i drugih rimskih vrlina.

Suprug joj je bio velikodostojnik po imenu Cecina Pet. S njim je imala sina koji je umro u trenutku kada je Cecina bio bolestan. Prema navodima Plinija Mlađeg, Arija je organizirala pogreb i učinila sve da muž ne bi doznao za sinovljevu smrt sve dok ne ozdravi.

Godine 42. Cecina je bio jedan od potčinjenih Lucija Aruncija Kamila Skribonijana, legata rimske vojske u Dalmaciji. Kada je Skribonijan započeo ustanak protiv cara Klaudija, Cecina mu se pridružio. Ustanak je brzo ugušen, a Skribonijan i Cecina uhapšeni i odvedeni u Rim da bi im se sudilo. Ariju kapetan nije propustio na brod kojim se Cecina trebao odvesti, na što je Arija zakupila čamac i s njime pratila brod preko Jadrana.

Kada joj je muž osuđen na smrt, Arija je svima stavila do znanja da će izvršiti samoubistvo, odnosno pratiti muža u smrt. Od toga ju je bezuspješno pokušao odgovoriti zet Trazeja. Kada joj je zabrinuta porodica pokušala oduzeti noževe, Arija se počela glavom zabijati u zid, rekavši da će se ubiti "na teži ili lakši način".

Konačno joj je muž, u skladu s tadašnjim običajima, nakon smrtne presude trebao počiniti samoubistvo. Kada je Arija vidjela kako on oklijeva, sama mu je istrgla nož iz ruke i zabila ga u sebe, rekavši "da ne boli". Osramoćeni Cecina je izvršio samoubistvo.

Podatke o njenom životu je prikupila unuka Fanija, koja je kasnije bila glavni izvor Pliniju Mlađem.
Srebrnjak Arijarata III (Cabinet des Médailles, Pariz)
**Arijarat III** (starogrčki: , Ariaráthēs; ? - 220. pne.) bio je vladar, odnosno kralj Kapadokije od 262. pne. ili 255. pne. do 220. pne. Bio je sin kralja Arijamna čijim je suvladarem proglašen još za očevog života. Oženio se za Stratoniku, kći seleukidskog vladara Antioha II Teosa. Oko godine 250. pne. je kao prvi kapadokijski vladar uzeo titulu *basileus* (kralj). Iskoristio je unutrašnje sukobe u Seleukidskom Carstvu te podržao Antioha Hijeraksa protiv njegovog brata, kralja Seleuka II Kalinika. Naslijedio ga je Arijarat IV.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Arijamno**  |  **Kralj Kapadokije** 255. pne. – 220. pne. | Slijedi: **Arijarat IV**  |

Izvori
------

* Hazel, John; *Who's Who in the Greek World*, "Ariarathes III", (1999)
* Head, Barclay; *Historia Numorum*, "Cappadocia", (1911)
* Justin; *Epitome of Pompeius Trogus*, John Selby Watson (translator); London, (1886)
* Smith, William (editor); *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, "Ariarathes III" Arhivirano 2011-06-04 na Wayback Machine-u, Boston, (1867)
* Christian Settipani, Les Ancêtres de Charlemagne (France: Éditions Christian, 1989).
**Muhafaza Asjut** (arapski: محافظة أسيوط / Muḥāfāzah Asyut) je jedna od 27 muhafaza na koje je Egipat administrativno podjeljen.

Geografske karakteristike
-------------------------

Muhafaza se nalazi u Gornjem Egiptu, u dolini Nila, prostire se na površini od 13,720 km², na kojoj živi 4,527,565 stanovnika.

### Administrativna podjela

Muhafaza Asjut je administrativno podjeljena na 15 distrikta; Abnub, Abu Tig (urbani), Abu Tig, Badari, Fath, Ganajem, Kusija, Asjut, Asjut (urbani), Asjut 2 (urbani), Dairut, Novi Asjut, Manfalut, Sahel Selim i Sodfa.

Administrativni centar provincije je grad Asjut.

Izvori
------

1. ↑  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 6. 07. 2020.

Vanjske veze
------------

***Asjut (muhafaza)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Asyūṭ governorate, Egypt* (`en`)

| * p
* r
* u
Egipat Egipatske muhafaze |
| --- |
| Urbane | 
* Kairo
* Aleksandrija
* Port Said
* Suez

 | Flag of Egypt |
| Donji Egipat | 
* Ismailia
* Kafr eš Šejk
* Garbija
* Dakahlija
* Šarkija
* Minufija
* Kaljubija
* Dumjat
* Beheira

 |
| Gornji Egipat | 
* Giza
* Fajum
* Beni Suejf
* Minja
* Asjut
* Sohag
* Kena
* Asuan
* Luksor

 |
| Pogranične | 
* Crveno more
* Vadi al Džadid
* Matruh
* Sjeverni Sinaj
* Južni Sinaj

 |
**Asirska pomrčina**, također poznata kao pomrčina Bur-Sagale (Bur-Saggile, Pur-Sagale or Par-Sagale) je pomrčina sunca koja je zabilježena u asirskim eponomskim listama, najvjerojatnije u 9. godini vladavine kralja Ašur-dana III. Kratki zapis glasi:

*Bur-Sagale od Guzane, pobuna u gradu Assuru. U mjesecu Simanu se zbila pomrčina Sunca.*
Od sredine 19. vijeka su se izrazi iz zapisa - **shamash** (sunce) i **akallu** (iskrivljen, izopačen, pokvaren, izobličen, zamračen) - tumačili kao referenca na pomrčinu sunca. Godine 1867. Henry Rawlinson je odredio da je najvjerojatnija pomrčina koju se opisuje gotovo totalna pomrčina od 15. juna 763. pne. a otada naučni svijet široko prihvaća to tumačenje. Smatra se najvažnijom referentnom točkom asirske kronologije prije 7. vijeka pne. (Međutim, nigdje se ne spominje gdje je pomrčina primijećena. Mogla se vidjeti iz cijele Asirije, a ne samo Assura ili Ninive.)

Dio naučnika vjeruje da je ova pomrčina opisana u Bibliji u Knjizi o Amosu (Amos 8:9).

Dio naučnika, pak, dovodi u sumnju taj datum zbog neusklađenosti s babilonskim kalendarom.

Povezano
--------

* Kronologija Drevnog Bliskog Istoka
* Akitu
* Historija astronomije

Izvori
------

1. ↑  Rawlinson, Henry Creswicke, "The Assyrian Canon Verified by the Record of a Solar Eclipse, B.C. 763", *The Athenaeum: Journal of Literature, Science and the Fine Arts*, nr. 2064, 660-661 [18 May 1867].

Koordinate: 35°27′N 43°16′E﻿ / ﻿35.450°N 43.267°E﻿ / 35.450; 43.267
**Chaubaqueduck** (Chappiquiddic, Chabbequiddick, Chappequiddic, Chappaquiddic; danas kao Chappaquiddick) /od chippi-aquidne, = "separated island"/, selo, seoska banda i poglavištvo Wampanoag Indijanaca sa otoka Martha's Vineyard (okrug Dukes) u njihovom jeziku poznat kao Noepe, Natuck (ili Capoag) i Muskeget. Glavno selo nalazilo se na otoku Martha's Vineyard, ili na otoku Chappaquiddick u Massachusettsu, a imalo je 1698. godine 138 stanovnika. U kasnijim vremenima Wampanoag-bande Nashanekammuck, Nashamoiess, Ohkonkemme, Seconchqut, Gay Head, Sanchecantacket (danas Edgartown) i Nunnepoag žene se sa crncima gubeći svoj identitet tijekom 18. i 19. stoljeća. Od navedenih bandi preživjeli su Aquinnah ili Gay Head i Chaubaqueduck, danas poznati kao Chappiquiddic, koji svoje porijeklo vuku od medicinemana George Sams-Sassamona. Današnje obitelji nose prezimena Simpson, Sipson, Sampson, Sams, Sassamon, Freeman, Joel, Joab, Peirce, Prince i Payne.

Vanjske poveznice
-----------------

* Homepage of the Chappiquiddic Band, Wampanoag Nation
**Arpad** (mađ. *Árpád*, 850 – 907) je bio prvi vladar Mađarske. Osnivač je dinastije Arpadovaca, koja je vladala Mađarskom do 1301. godine.

### Prvi mađarski vođa

Arpad je bio vođa jednog od sedam mađarskih plemena, pleme Međer (mađ. *Megyer*), i drugi veliki knez Mađara. Prema slabo pouzdanim srednjovekovnim hronikama, nakon smrti Almoša oko 890. je izabran za zajedničkog vođu svih sedam mađarskih plemena. Bio je vođa Mađara koje je doveo na Panonsku nizinu.

Prema Konstantinu Porfirogenitu (950), pre Arpada Mađari nikad nisu imali tako jakog središnjeg vođu, a posle njega sve vođe su bile iz iste dinastije.

Prema legendi, Arpad i četrdesetorica viteza su prvu svoju skupštinu održali na konjima.

### Saveznici Nemačke i Vizantije

Mađari su bili smešteni između Volge i Dunava, u južnoj Ukrajini. Od 892, pomalo ulaze u dolinu Dunava, gde su bili saveznici Franačkog cara Arnulfa Koruškog, a nešto kasnije i Vizantije. Mađari su pomagali Arnulfu Koruškom od 892. protiv Velike Moravske, a od 894. dižu oružje protiv Arnulfa, jer su sami bili zainteresovani za teritorije Velike Moravske.

Vizantijski car Lav VI Mudri pozvao je Mađare da mu pomognu protiv Bugara. Bugarski car Simeon protiv Mađara nalazi novog saveznika Pečenjege.

### Naseljavanje u Panoniju

Pečenjezi su potisnuli Mađare sa istoka, tako da Mađari prelaze Karpate 895. godine. Oko 896, zauzimaju gornji deo porečja Tise i odatle su preduzeli brojne napade na srednju i zapadnu Evropu. Bilo ih je po nekim procena modernih istoričara oko 200 000 do 250 000.

Dolaskom Mađara prekinuto je bugarsko širenje na levoj obali Dunava i bugarska vlast u Panoniji. Ali, mađarskim dolaskom prekinute su i veze između Južnih Slovena sa Zapadnim i Istočnim (Česima, Slovacima i Ukrajincima). Arpada će naslijediti na vlasti njegov sin Zoltan.

Fusnote
-------

Izvori
------

### Najraniji izvori

* Konstantin Porfirogenit, *O upravljanju državom* (oko 948-952 d.C.)
* Anonimni, *Ljetopis Mađara* (oko 1200)
* *Chronicon Pictum* (oko 1358–1373)

Bibliografija
-------------

* Molnar, Miklos (2001). *A Concise History of Hungary*. Cambridge: Cambridge University Press.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Árpád (895. - 907.)** | Nasljednik: |
| **Almoš (854. - 895.)** | **Zoltan (907. - 947.)** |
Permutacije Rubikove kocke imaju strukturu grupe. Grupa je osnovni koncept unutar apstraktne algebre.
**Osnovna** ili **apstraktna** algebra je disciplina matematike koja se bavi primjenom logike za građenje formalne osnove za matematiku. Današnja se algebra može gledati kao pokušaj uopćavanja već tisućljećima znanih svojstava brojeva i aritmetičkih operacija (zbrajanja, oduzimanja, množenja, i dijeljenja) uz njih, a i postavljanjem istih već poznatih pravila na tvrdi temelj u današnoj formalnoj logici.

Povijest
========

Formalna algebra počinje u osamnaestom stoljeću. U to vrijeme Leonard Euler pokreće svoje sistematsko istraživanje svojstava brojeva, posebno prim brojeva. Njegovi su rezultati postali osnovom discipline teorije brojeva. Kasnije se, u bližim istraživanjima poopćenih algebarskih struktura, pokazalo da prim brojevi igraju vodeću ulogu, jer je puno tih struktura u svojim osnovnim crtama identično malom broju "osnovnih", koje proizlaze iz dijeležnih svojstava cijelih brojeva.

Veliki doprinos algebri dao je mladi francuski genij Évariste Galois, koji je prvi sistematski uveo pojam grupe. Njegov je rad doprinio slavljenom teoremu o nerješivosti jednadžbi stupnja višljeg od 5 pomoću radikala i četiriju aritmetičkih operacija.

Od vremena Galoisa pa do naših dana, moderna algebra je prošla dugu evoluciju. Danas se algebra koristi u teoretskoj fizici, u informatici te kao osnova za izgradnju ostalih ogranaka matematike, kao što su analiza, geometrija, kombinatorika, i teorija brojeva.

Strukture algebre
-----------------

Algebra se bavi istraživanjem skupova i funkcija koje su definirani uz njih. Najčešće je funkcija binarna (s dvama argumentima) i odlikuje se zatvorenošću: naime, svaki par argumenata daje ishod u izvornom skupu. (Primjer zatvorene operacije: zbrajanje na skupu cijelih brojeva većih od nule {\displaystyle \mathbb {N} }. Primjer nezatvorene operacije: oduzimanje na istom skupu (jer, naprimjer, 1 - 1 nije veći broj od 0, makar i 1 i 3 jesu).

Poveznice
---------

* Linearna algebra
* Booleova algebra

| * p
* r
* u
Glavne grane matematike |
| --- |
| logika • teorija skupova • algebra (apstraktna algebra - linearna algebra) • diskretna matematika • teorija brojeva • analiza • geometrija • topologija • primenjena matematika • vjerovatnoća • statistika • matematička fizika |
**Arijarat VII Filometor** (starogrčki: , Ariaráthēs Philomḗtōr; ? - 101 BC ili 100. pne.) bio je kralj Kapadokija|Kapadokije u periodu od 116. pne. do 101. pne. ili od 111. do 100. pne. Bio je sin kralja Arijarata VI i njegove supruge Laodike, sestre pontskog kralja Mitridata Velikog. Nakon što mu je otac ubijen od strane Mitridatovog agenta Gordija, u metežu je Kapadokiju zauzeo bitinijski kralj Nikomed III te se oženio za Arijaratovu majku. Međutim, njega je protjerao Mitridat, vrativši Arijarata na prijestolje. Nakon nekog vremena se Arijarat požalio na Gordija, nakon što ga je Mitridat dao pogubiti i na prijestolje postaviti vlastitog sina Arijarata IX, a što je dovelo do sukoba s Arijaratovim mlađim bratom Arijaratom VIII.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Arijarat VI**  |  **Kralj Kapadokije** 116. pne. – 101. pne. | Slijedi: **Arijarat VIII**  |

Izvori
------

* Hazel, John; *Who's Who in the Greek World*, "Ariarathes VII", (1999)
* Head, Barclay; *Historia Numorum*, "Cappadocia", (1911)
Koordinate: 16°17′23″N 0°02′40″W﻿ / ﻿16.28972°N 0.04444°W﻿ / 16.28972; -0.04444

**Askijin grob**, u mjestu Gao u Maliju je posljednje počivalište Askije Mohammada I, poznatog vladara Carstva Songhai. Sagrađen je na kraju 15. vijeka i od UNESCO-a proglašen lokalitetom Svjetske baštine.

UNESCO grob opisuje kao najbolji primjer monumentalne gradnje od blata, odnosno tradicije karakteristične za zapadnoafrički Sahel. Kompleks uključuje piramidalni grob, dvije džamije, groblje i okupljalište. Grob je visok 17 metara te predstavlja najveći pred-kolonijalni arhitektonski spomenik u regiji. Također predstavlja primjer islamske arhitekture koja se kasnije širila po oblasti.

Lokalitet je dograđivan tako što su 1960-ih i 1970-ih proširene džamije, a 1999. godine sagrađen zid. Također je kroz historiju dograđivan opekama, radi održavanja. Ranih 2000-ih je uvedena električna struja radi pokretanja ventilatora, svjetala i razglasa.

Askijin grob dan-danas služi kao gradska džamija i kulturni centar. Njegovo područje je zaštićeno zakonima i gradskim uredbama.

Historija
---------

Askia Mohammed je bio prvi askijadski car koji je značajno proširio Songhai Carstvo. Kao pobožni musliman, otišao je na hodočašće u Meku, s koga se vratio godine 1495. Zajedno sa sobom je donio materijal nužan za izgradnju groba; sve blato i drvo je došlo iz Meke. Karavan se, po navodima suvremenika, sastojao od "hiljadu deva." Grob je sagrađen kao kuća, sa nekoliko soba i hodnika, a zapečaćen je nakon Mohammedove smrti.
Askia Mohammed je jedini sahranjen u grobnici, dok je nekoliko njegovih rođaka sahranjeno u dvorištu.

Vanjske veze
------------

***Askijin grob*** na Wikimedijinoj ostavi

* World Heritage Website (`en`)
* UNESCO Evaluation of Askia (`en`)(`fr`)
Troapsidalna romanička bazilika sv. Julije u mjestu Bonate Sotto pored Bergama
**Apsida** (latinski *absis* od grčke riječi *ἁψίς* - *hapsis* koja znači »luk, svod«) je arhitektonski element u crkvenoj arhitekturi.

To je prigradnja, najčešće ovalnog ili polukružnog tlocrta, sa svodom u obliku polukupole (kalote).

Definicija i razvoj apside od antičkih vremena do danas
-------------------------------------------------------

Apsida se kao element u gradnji pojavila pri kraju Rimske Republike (Hram Venere pramajke), nakon toga to je postala uobičajena dogradnja svjetovne rimske bazilike, iz čijeg se oblika razvila kršćanska crkva. Taj dio je obično bio viši od ostataka bazilike, kao posebno mjesto rezervirano za *Tribunal*, suca i članove suda.
Velike apside izgrađene su u tokom 4. st. u Bazilici Maksencija na rimskom forumu, Palači Flavijevaca (Domus Flavia) na rimskom Palatinu i Konstantinovoj bazilici u Trieru (Njemačka).

Unutrašnjost apside Bazilike sv. Apolinarija u Classi u Ravenni iz 6. st.
Nakon antike i legalizacije kršćanstva u 4. st. - apsidu su kao arhitektonski element usvojile i prve ranokršćanske bazilike, - one su građene na istočnom dijelu kao prostor gdje su svećenici održavali liturgiju. Isprva je to bio prostor u kojem se nalazila biskupova katedra, i dvije subselie (kamene klupe) sa svake strane za svećenike. U kasnijim razdobljima od 9. st. u apsidi se nalazi oltar i sarkofag sa najvrednijom relikvijom.
Njihov oblik je i nadalje najčešće bio polukružan, ali su razvijeni i drugi poligonalni oblici (kvadrati, polovice; šesterokuta, osmerokuta..). Svod apside je najčešće bio polukupola, ali su postojali i drugi tipovi svodova; kosi, ravni. Apsidu su koristili i svi umjetnički stilovi nakon ranog kršćanstva Bizant, Romanika, Gotika, Renesansa, Barok...

Manje apside gradile su se oko kora ili na krajevima transepta (poprečnog broda). Takve apside bile su uobičajene u kasnijoj bizantskoj arhitekturi, i otomanskoj arhitekturi koja se razvila iz nje. Izraz *apsida* je bio rezerviran za dogradnje na istočnom kraju, dok su se ostale slične prigradnje na drugim stranama zvale *egzedre* ili *apsidalni otvori*. Obzirom na broj apsida, i vjerski objekti su tako nazivani; **Tetrakonh** je bio naziv za crkvu centralnog tlocrta (grčki križ sa četiri apside na svakom kraju broda i četiri kupole). Apside su ponekad bile toliko plitke, poput niše u zidu, da se na vanjskoj fasadi uopće nisu vidjele. 

Tlocrt bazilike sa apsidom (rozo obojena) i tri apsidalne kapele
Unutrašnji zidovi apsida, osobito njihove polukupole, bile su centralno mjesto na kojem su se izvodili najraskošniji mozaici, freske ili skulpture. 

U pravoslavnim crkvama južna apsida zvana je *đakonikon* a sjeverna *proteza*, njihove crkve često imaju tri apside, taj bizantski uticaj proširio se i na ostatak Evrope.

Izvori
------

1. ↑  Eugène Viollet-le-Duc: *Dictionnaire raisonné de l’architecture française du XIe au XVIe siècle - Tome 1, Abside, 1856*

Vanjske veze
------------

Potraži značenje riječi ***Apsida*** u   
W(j)ečniku, slobodnom rječniku.

***Apsida*** na Wikimedijinoj ostavi
Prikaz Atwoodovog padostroja iz 1905.
 Prikaz rada Atwoodovog padostroja.
**Atwoodov padostroj** (po engleskom fizičaru Georgeu Atwoodu) je mehanički uređaj koji se sastoji od dviju nejednakih masa (utega) koje su s pomoću nerastezljive žice (niti) obješene preko kolotura, za koji se pretpostavlja da je bez trenja i da mu je masa zanemarivo malena. Pokretna sila, zbog razlike masa utega obješenih o koloturu, (*m1* – *m2*) · *g*, daje ubrzanje uvijek istoj pokretnoj masi (*m1* + *m2*), u skladu s drugim Newtonovim zakonom gibanja:

{\displaystyle a=g{m\_{1}-m\_{2} \over m\_{1}+m\_{2}}}
Primjena Atwoodova padostroja u osnovnim pokusima bitno ovisi o točnosti mjerenja vremena trajanja dinamičke pojave na stroju. Elektroničko mjerenje vremena osjetljivo je do reda vrijednosti pikosekunde. U modernu sveučilišnu nastavu fizike u Zagrebu Atwoodov padostroj su u predavanja iz mehanike 1950-ih uveli V. Lopašić (Fakultet elektrotehnike i računarstva) i M. Paić (Prirodoslovno-matematički fakultet).

Izvori
------

1. ↑   **Atwoodov padostroj**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
Za odnos između islamske religije i institucije ropstva, v. Islamski pogledi na ropstvo.
Glavne rute trgovine robljem u Africi za vrijeme srednjeg vijeka.
**Arapska trgovina robljem** je izraz koji se koristi za prakticiranje robovlasništva u arapskom svijetu, uglavnom u Zapadnoj Aziji, Sjevernoj Africi, Istočnoj Africi i manjim dijelovima Evrope (kao Iberijski poulotok i Južna Italija) za vrijeme arapske dominacije. Trgovina je bila fokusirana na tržište robljem na Bliskom Istoku, Sjevernoj Africi i Rogu Afrike. Ljudi kojima se trgovalo nisu bili ograničeni na određenu rasu, etnicitet i religiju, te su uključuvali i Arape i Berbere, pogotovo za vrijeme ranih dana trgovine.

Tokom 8. i 9. vijeka, odnosno u doba procvata Fatimidskog Kalifata, većina robova su bili Slaveni iz Istočne Evrope (zvani Saqaliba).Robove se, međutim, uzimali iz širokog raspona regioja, te su se među njima mogli naći Mediteranci, Perzijanci, Turci, kavkaski narodi, pa i Skandinavci, Englezi, Nizozemci, Irci, kao i brojni narodi iz subsaharske Afrike. 

Trgovina robljem se posebno intenzivirala u 18. i 19. vijeku kada je otkriven novi bogati izvor robova u Istočnoj Africi, odnosno uspon doživio omanski sultanat sa sjedištem u Zanzibaru. Arapski trgovci robljem su u Novom vijeku dobili konkurenciju i ulazili sukobe sa portugalskim i drugim evropskim trgovcima robljem na Suahili obali.

Vanjske veze
------------

* Arab Slave Trade
* BBC - History - British Slaves on the Barbary Coast
* BBC - Islam and Slavery
* *Encyclopædia Britannica'*s Guide to Black History
* iAbolish.ORG! American Anti-Slavery Group (AASG) - particular focus on North African slaves
* Digital History/Slavery Facts & Myths Arhivirano 2014-02-09 na Wayback Machine-u Mintz, S.
Primer primene apsorpcione spektroskopije: apsorpcioni spektar atmosfere planete izvan Sunčevog sistema - vidljiva je natrijumova linija
**Apsorpciona spektroskopija** se odnosi na spektroskopske tehnike koje mere apsorpciju zračenja, nastalu usled interakcije sa uzorkom, kao funkciju frekvencije ili talasne dužine. Uzorak apsorbira energiju (npr. fotone) iz izvora zračenja pri čemu postoji razlika u intenzitetu apsorpcije u zavisnosti od frekvencije. Zavisnost intentiteta apsorpcije od frekvencije (ili talasne dužine) predstavlja apsorpcioni spektar. Apsorpciona spektroskopija ima primenu u analitičkoj hemiji kao tehnika kojom je moguće kvalitativno i kvantitativno odrediti neku supstancu (npr. infracrvena spektroskopija, UV-vidljiva spektroskopija).

Apsorpcioni spektar
-------------------

Solarni spektar sa vidljivim Fraunhoferovim linijama
Apsorpcioni spektar neke supstance predstavlja deo upadnog zračenja koji je supstanca apsorbovala u određenom rangu frekvencija. Apsorpcioni spektar je primarno određen atomskim i molekularnim sastavom supstance. Najveća je verovatnoća da će zračenje biti apsorbovano na frekvencijama koje odgovaraju energetskoj razlici između energetskih nivoa molekule. Apsorpcija koja se događa usled prelaza između dva energetska stanja predstavlja apsorpcionu liniju, a spektar se obično sastoji od većeg broja linija. U zavisnosti od sredine u kojoj se nalazi molekula, spektar će imati određenu širinu i oblik.

Osnovna teorija
---------------

Apsorpcione linije su tipično klasifikovane prema prirodi kvantno-mehaničke promjene indukovane u atomu ili molekulu. Npr. rotacione linije se pojavljuju kada se menja rotaciono stanje molekule. Rotacione linije pripadaju mikrotalasnom delu spektra. Vibracione linije su posledica promene vibracionog stanja molekule i pripadaju infracrvenom području elektromagnetnog spektra.

Vidi još
--------

* Apsorpcija (optika)
* Optička gustina
* Fotoemisiona spektroskopija

Spoljašnje veze
---------------

* Solarni apsorpcioni spektar
* Simulacija vidljivog apsorpcionog spektra Arhivirano 2016-11-01 na Wayback Machine-u
* Plot Baza podataka apsorpcionih intenziteta Arhivirano 2022-04-11 na Wayback Machine-u
Prosvjednici u Pragu
Prosvjednici tijekom Baršunaste revolucije
**Baršunasta revolucija** (češki *sametová revoluce*) ili **Nježna revolucija** odnosi se na nenasilni prijenos moći u Čehoslovačkoj od 17. 11. do 29. 12. 1989. Masovne demonstracije protiv jednopartijske vlade komunističke partije Čehoslovačke (KPČ) ujedinili su studente i starije disidente. Rezultat je bio kraj 41-godišnje vlade u Čehoslovačkoj, i njeno preobraćenje u parlamentarnu republiku.

17. 11. 1989. policija je suzbila studentske prosvjede u Pragu. Taj je događaj pokrenuo lavinu prosvjeda širom zemlje. Do 20. 11. broj prosvjednika u Pragu porastao je sa 200.000 na 500.000. Dvosatni opći štrajk svih čehoslovačkih građana odigrao se 27. 11. Dana 24. 11. cjelokupni vrh komunističke partije,a među njima i generalni sekretar Miloš Jakeš, podnijeli su ostavku.

Kao odgovor na krah varšavskog pakta i sve većih uličnih prosvjeda, KPČ je 28. 11. objavila da odustaje od vlasti i ukida jednopartijsku državu. Dva dana kasnije, zakonodavstvo je izbrisalo Ustav koji je komunistima dao monopol moći. Bodljikave žice su maknute sa njemačko-austrijske granice početkom decembra. 10. 12. Gustáv Husák je imenovao prvu nekomunističku vladu Čehoslovačke od 1948. te dao ostavku. 29. 12. Václav Havel je postao predsjednik Čehoslovačke. 

Juna 1990. održani su prvi demokratski izbori u državi od 1946.

Povezano
--------

* Pad komunizma

Vanjske veze
------------

***Baršunasta revolucija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Baršunasta revolucija: Kako su čehoslovački građani bez nasilja i žrtava izborili slobodu Arhivirano 2011-12-09 na Wayback Machine-u Jutarnji list (2009)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh2001007210
* BNF: cb12189530r (podaci)
* NKC: ph138757

 |
Gravura Bernarda Picarta na kojoj je predstavljeno kako Alfej pokušava da uhvati Aretusu.
**Aretusa** (starogrčki: ) bilo je ime više izvora u Grčkoj i na Siciliji, odnosno ime nimfe ovih izvora u grčkoj mitologiji. Najpoznatija je nimfa Aretusa, kći Nerejeva i stoga jedna od Nereida, koja se kasnije pretvorila u izvor na ostrvcetu Ortigiji u Sirakuzi na Siciliji.

Mitologija
----------

Prema mitu, nimfa Aretusa naišla je na jedan potok čiste vode i okupala se u njemu, ne znajući da se radi o rečnom bogu Alfeju. On se tom prilikom zaljubio u nju, ali je ona pobegla kad je otkrila njegovo prisustvo i shvatila kakve su mu namere, budući da je želela da sačuva svoje devičanstvo kao jedna od Artemidinih pratilja. Alfej je krenuo za njom i, nakon duge potere, Aretusa se obratila Artemidi moleći je za pomoć i zaštitu. Artemida ju je obavila oblakom, ali Alfej nije odustajao. Aretusa se od straha počela jako znojiti i ubrzo se pretvorila u izvor. Artemida je tad rastvorila zemlju i tako omogućila Aretusi da pobegne. Tok njene vode putovao je pod zemljom sve do ostrva Ortigije, no Alfej je, u vidu reke, prošao kroz more, stigao do Ortigije i svoje vode pomešao s vodama njenog izvora.

Tokom Demetrine potrage za Persefonom Aretusa je zamolila Demetru da prestane kažnjavati Siciliju zbog nestanka svoje kćerke i rekla joj da je, putujući ispod zemlje, videla da joj je kći postala kraljica podzemnog sveta.

Aretusin lik često je predstavljan na novcu Sirakuze. Obično je predstavljena kao devojka s mrežicom na kosi i delfinima oko glave. 

Rimski pesnik Ovidije Aretusu naziva "Alfejadom" *(Alpheias)* zato što se verovalo da je njen izvor ispod zemlje povezan s rekom Alfejem na Peloponezu.

Hesperida
---------

Aretusa je i ime jedne od hesperidskih nimfi.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867), „Alpheias",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
* Schmitz, Leonhard (1867), „Arethusa",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.

Vanjske veze
------------

* 

* Wikimedia Commons ima još multimedijalnih datoteka vezanih za: ***Aretusa***
* Aretusa na drevnom grčkom novcu.
* Warburg Institute Iconographic Database (oko 40 predstava Aretusinog lika) Arhivirano 2016-01-07 na Wayback Machine-u.
***Argumentum ad verecundiam*** (sh. *argument iz strahopoštovanja*) ili ***argumentum ab auctoritate*** (sh. *argument iz autoriteta*) je logička greška koja nastaje kada se zaključak smatra ispravnim samo zato što ga podržava neki autoritet, najčešće upitne stručnosti ili van oblasti teme o kojoj je riječ. Greška najčešće nastaje kada se autoritet iz jednog područja citira kao arbitar za neku sasvim drugu disciplinu, npr. kada se političari citiraju kao autoritet u umjetnosti, umjetnici kao autoritet za historiju, itd. Autoriteti mogu imati validne argumente, ponekad i van sfere svoje stručnosti, stoga ne treba *apriori* odbaciti njihovo iskustvo i stručnost, ali ga isto tako ne treba ni *apriori* prihvaćati.

Literatura
----------

* (`en`) Walton, Douglas (2008). *Informal Logic: A Pragmatic Approach* (2. izd.). New York: Cambridge University Press. str. 223–225. ISBN 9780521713801.

| * p
* r
* u
Logičke greške |
| --- |
| *Ad absurdum* • *Ad populum* • *Ad baculum* • *Ad Google* • *Ad Hitlerum* • *Ad hominem* • *Ad ignorantiam* • *Ad lapidem* • *Ad nauseam* • *Ad odium* • *Ad passiones* • *Ad verecundiam* • *E silentio* • *Quaternio terminorum* • Vađenje iz konteksta • Entimem • Nijedan pravi Škot • Imam pravo na svoje mišljenje • Anegdotalni dokaz • Selektivan dokaz • Lažna dilema |
***Auburn Automobile Company*** je bila američka kompanija za proizvodnju automobila sa sjedištem u gradu Auburn u Indiani, koja je djelovala od 1900. do 1937. Bila je poznata prije svega po modelima luksuznih automobila. Nakon zatvaranja su njeni pogoni su postali muzej.

Nastala je od Eckhart Carriage Company, poduzeća za proizvodnju konjskih zaprega koju je 1875. osnovao Charles Eckhart. Njegovi sinovi Frank i Moriss su od 1900. počeli eksperimentirati s proizvodnjom automobila, ali je ona u pravom smislu započela tek 1909. nakon što su absobirana još dva lokalna proizvođača. Međutim, tvornica je zatvorena, a s radom je ponovno počela tek nakon što je 1919. prodana grupi čikaških investitora na čelu sa Ralphom Austinom Bairdom. Godine 1925. je kompaniju preuzeo Errett Lobban Cord. Godine 1937. je kompanija prestala s radom, što se pripisuje kako Velikoj depresiji tako i Cordovim manipulacijama na burzi.

Galerija
--------

* 1904 Auburn - najstariji poznati Auburn1904 Auburn - najstariji poznati Auburn
* 1910 Auburn Model S Roadster1910 Auburn Model S Roadster
* 1929 Auburn 8-90 Speedster1929 Auburn 8-90 Speedster
* 1929 Cord (kasnije poznat kao "L 29")1929 Cord (kasnije poznat kao "L 29")
* 1932 Auburn 8-100 Speedster1932 Auburn 8-100 Speedster
* 1935 Auburn Speedster1935 Auburn Speedster
* Auburn 851 "Boattail Speedster"Auburn 851 "Boattail Speedster"
* 1935 Auburn 851 "Boattail Speedster"1935 Auburn 851 "Boattail Speedster"
* 1936 Cord 810, izložen u Auburnu1936 Cord 810, izložen u Auburnu
* Motor modela 1937 Cord 812Motor modela 1937 Cord 812

Vanjske veze
------------

***Auburn Automobile Company*** na Wikimedijinoj ostavi

* Auburn-Cord-Dusenberg Club Official Website
* Auburn-Cord-Dusenberg Flickr Group
* The Auburn Gallery at White Glove Collection Arhivirano 2007-06-16 na Wayback Machine-u
* RemarkableCars.com Arhivirano 2011-09-29 na Wayback Machine-u- Auburn Photo Galleries
* Auburn Automobile History and Photo Galleries
Za islamski blagdan, v. Dan Arefata.

**Arefat** (arap. ; Arefa ili Arafat, poznato i kao Džabal al-Rahma, dosl. "Planina milosti") je brdo jugoistočno od Meke u Saudijskoj Arabiji. Granitnog je sastava, nadvisuje okolnu ravnicu za oko 70 m, a nadmorska visina vrha je 319 m. Smješten je oko 22 km od centra Meke, 10 km od Mine i 6,0 km od Muzdelife. Arefatom se također naziva i okolna ravnica koja ima oblik luka, a dužina i širina joj iznose oko tri kilometra. Brdo Arefat ima veliki značaj u islamu jer je na njemu Muhamed održao oproštajnu propovijed. Također, prema islamskoj predaji na ovom se mjestu Adem upoznao s Havom, a melek Džibril pokazivao ga je Ibrahimu tokom zajedničkog putovanja. Na blagdan Dana Arefata koji se obilježava 9. zul-hidžeta po islamskom kalendaru, muslimani borave na brdu odnosno okolnoj ravnici.

Vanjske veze
------------

***Arefat*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Mount Arafat* Arhivirano 2018-03-17 na Wayback Machine-u, Islamic Llandmarks

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 143295005
* LCCN: n2008036995

 |
**Arbun** (*Pagellus erythrinus*) naziva se još **arbul**, **arbor**, **ribun**, **rumenac**, **višćica**, **fag**. Ružičastocrvene je boje, a kada je ulovljen vide mu se plavkaste točkice po tijelu. Sličan je malom pagru, oblikom tijela i bojom. Nastanjuje cijeli Jadran, a najdraža su mu ljušturasta dna i brakovi. Žive na dubini od 10 do 200 metara, a u zimskim mjesecima dublje od 30 metara. Žive u plovama i spadaju u skupinu bentoskih životinja, dok su im jajašca pelagijalna. Može narasti i preko 3 kg težine. Mrijesti se u prolijeće, sva mlađ su mužjaci koji nakon treće godine života pri veličini od otprilike 17 cm mijenjaju spol u ženku.

Hrani se i noću i danju, najviše račićima i crvićima, ali i drugom hranom. Ima vrlo ukusno meso i vrlo je cijenjen.

Izvori
------

1. ↑  (`sh`) Sparidi[*mrtav link*] (riblje-oko.hr)

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Arbun** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Arbun** |
**Aretha Franklin** (Memphis, TN, 25. ožujka 1942. – Bloomfield Hills, MI, 16. kolovoza 2018.) bila je američka pjevačica i kantautorica, jedno od najvećih imena soul i R&B muzike.

Rođena je kao kćer poznatog baptističkog propovjednika, a od rane dobi poučavale su je zvijezde gospela kao što su Mahalia Jackson i Clara Ward. Koncem šezdesetih Aretha je bila na vrhuncu svoje stvaralačke moći. Pjesme poput "Respect" i "Chain Of Fools" preko noći su postale klasika. Unatoč osobnim problemima, 1968. snimila je jedan od najimpresivnijih soul albuma tog razdoblja - "Lady Soul". 

Arethina karijera počela je gubiti sjaj krajem sedamdesetih, sve dok joj počasna uloga u filmu "Braća Blues "nije vratila prijašnju slavu. Osamdesete su godine bile bogate hitovima kao što su "Freeway Of Love" i "Who's Zooming Who", a pjevala je i u duetu s Georgeom Michaelom i grupom Eurythmics.
Poznata je po tome što je zovu "Kraljica Soula", a glasine govore da joj glas ima raspon od četiri oktave. S njom uspoređuju i mladu englesku pjevačicu Joss Stone. Njeno kumče je Whitney Houston, bila je udana i ima 4 sina, te je dosad osvojila čak 19 Grammya.Na njenim rođendanima kao glazbena gošća nastupa Chaka Khan.

***Aretha Franklin*** na Wikimedijinoj ostavi