**Grčka narodnooslobodilačka vojska** (grčki: Ελληνικός Λαϊκός Απελευθερωτικός Στρατός, *Ellinikos Laïkos Apeleftherotikos Stratos*, kratica **ELAS**) je bila oružani pokret otpora fašističkoj okupaciji. To je bilo vojno krilo ljevičarskog Nacionalnog oslobodilačkog fronta (EAM), tokom drugog svjetskog rata ( 1941.-1945.) i Grčkog građanskog rata (1946.-1949).

Prema proceni Vermahta, početkom 1944. godine partizanski pokret ELAS imao je oko 22.000 boraca. Njima su bili suprotstavljeni nacionalisti iz EDES-a, koji su brojali oko 8.000 boraca, ali dobro naoružani i organizovani.

Nastanak ELAS-a
---------------

Plan nacističke Njemačke za napad na SSSR, - Barbarossa (22. april 1941.), uključivao je prije samog napada, osiguranje desnog krila napada. U tu svrhu - napadnuta je prvo tadašnja Kraljevina Jugoslavija, a odmah nakon toga i Kraljevina Grčka, čiji je veći dio i pored britanskih vojnih snaga, vrlo brzo okupiran u aprilskom ratu. Odmah nakon Bitke za Kretu, i njemačke okupacije otoka ( 1. juni 1941.) Grčka komunistička partija (KKE) u skladu sa tadašnjom politikom Kominterne, pozvala je narod na otpor i tako bila jedna od prvih koja je to uradila. U istom trenutku osnovana je i masovna politička organizacija EAM, - ( Nacionalni oslobodilački front) kao jedinstvena politička organizacija, lijevo, ali i centristički orijentiranih političkih organizacija i brojnih malih nepolitičkih organizacija koje su za cilj imale otpor silama osovine. ELAS je počeo sa vojnim akcijama protiv njemačkih i talijanskih okupacionih snaga 7. juna, 1942. Aris Velokiotis (jedan od vođa ELAS-a) sa malom grupom, od desetak partizana ušao je u selo Domnica u Prefekturi Evritania (centralna Grčka) i iznenađenim seljacima objavio da je *otpočeo rat protiv sila osovina i njihovih domaćih pomagača*.

Snaženje pokreta
----------------

*Glavni članak: Operacija Gorgopotamos*
Grčke partizanke

> Ubrzo posle okupacije, Grčka je za neprijatelja postala područje od znatne strateške važnosti. Ne samo da je zemlja ceđena kako bi dala maksimum lokalnih proizvoda nego su i njene luke, pogotovu Pirej, korišćene koliko za snabdevanje neprijateljskih ostrvskih vazdušnih baza u istočnom Mediteranu, toliko i da se vojne potrepštine doture preko mora do severne Afrike.
> 
> U jesen 1942, baš kad smo probili liniju kod El Alamejna, srušen je vijadukt kod Gorgopotamosa i jedini železnički put do Atine presečen je na šest kritičnih nedelja, tokom kojih neprijatelj nije bio u mogućnosti da koristi Pirej za ojačavanje svojih trupa u severnoj Africi tako malim rezervama kao što je već bio slučaj u južnoj Grčkoj. Široko rasprostranjene sabotaže komunikacija u junu i julu 1943. privremeno su odsekle dve nemačke divizije od glavnog fronta na Siciliji. To je znatno doprinelo sveukupnom planu, uspešnom iskrcavanju i zauzimanju ostrva.
> 
> – Brigadni general Mayers, komandant britanske vojne misije u Grčkoj, o uticaju grčkog pokreta otpora na sveukupni tok rata

Jedne septembarske noći 1942. , mala grupa britanskih komandosa iz SOE (Special Operations Executive), spustila se padobranima blizu planine Giona u središnjoj Grčkoj. Grupu je predvodio brigadir Eddie Myers, sa zadatkom da dignu u zrak jedan od tri mosta (Gorgopotamos, Papadija, Asopos) na glavnoj željezničkoj pruzi. Planirano je da u akciji sudjeluju i dva glavna rivalska domaća pokreta otpora ELAS i EDES, zbog poznavanja terena. Poslije detaljne analize izabran je most Gorgopotamos, jer je njegov popravak bio neobično težak i složen. No za uspjeh misije bilo je važno i ostvariti kontakt sa grčkim partizanima, ELAS-ov partizanski odred Dimos Karalivanos, je prva grupa sa kojom su Britanci uspostavili kontakt. Krajem oktobra, druga grupa britanskih komandosa, spuštena je padobranima u grčke planine, vođe te grupe komandosa bili su; Temis Marinos i pukovnik Christopher Woodhous. Njihov cilj bio je pronaći partizane EDES-a i njihovog vođu Napoleona Zervasa, koji su politički bili bliži britanskom štabu za Bliski Istok u Aleksandriji, oni su uspjeli uhvatiti kontakt, a uspjeli su i uvjeriti obadva rivalska pokreta da sudjeluju u akciji. Treba reći da su Britanci nerado prihvatili suradnju sa ELAS-om koji je bio pro-komunistički pokret, ali im je trebao jer je bio bolje organiziran i imao više boraca.
Nakon tog su se 14. novembra u selu Vinijani (Prefektura Evritanija), prikupile snage za akciju; 12 britanskih diverzanata, ELAS-ovi borci (njih oko 150) i EDES-ovi borci (oko 60-65) i krenuli u akciju.

Za deset dana bili su kod mosta Gorgopotamos. U noći 25. novembra, u 23:00, otpočeo je napad grčkih partizana na talijanski garnizon. Poslije slabog otpora, talijanski garnizon se predao, diverzanti su postavili eksploziv, ELAS-ovi borci osiguravali su prilaze mostu, zasjedama da spriječe dolazak pomoći. Most je dignut u zrak u 03:00. Nakon toga svi su se povukli u selo Viniani.

Rušenje mosta Gorgopotamos, je pored Divezije na pogonu za proizvodnju teške vode u Norveškoj (Rjukana), bila jedna od najvećih gerilskih operacija u okupiranoj Evropi. Rušenje mosta omelo je i strateški iznimno značajnu dostavu ratnog materijala njemačkom rommelovom afričkom korpusu, koji je išao preko Grčke, i to za više tjedana i time pomogao da se odbrani El Alamein.

Od 1942. do 1943.
-----------------

Most Gorgopotamos danas. Čelični stub menja onaj raznet tokom operacije Harling.
Uspjeh akcije kod mosta Gorgopotamos pridonio je popularnosti i snaženju ELAS -a. Mnogi seljaci iz centralne Grčke pridružili su se ELAS-u, popularnosti ELAS-a doprinosila je i paradoksalna činjenica da oni nisu potpomagani od strane Britanaca kao favorizirani EDES. Tokom zime 1942.-1943. brojne ELAS-ove jedinice osnivane su i po Tesaliji i Makedoniji, i uskoro je čitav sjeverni planinski dio Grčke potpao pod kontrolu ELAS-a i drugih partizanskih grupa. Organizacija ELAS-ovih vojnih formacija, bez obzira na veličinu jedinice, bila je bazirana na - trojci, a to su bili; kapetan (kapetánios) vođa jedinice izabran od samih boraca, vojni stručnjak (stratiotikós), obično je to bio bivši vojni oficir, on je bio odgovoran za taktičko planiranje i vojnu obuku, i politički vođa (politikós), najčešće je to bio član Grčke komunističke partije KKE, on je ujedno bio i EAM-ov predstavnik u jedinici.

Vođa ELAS-a Aris Veluhiotis vremenom je postajao legenda, koji je disciplinom stvorio i krupnije vojne formacije koje su se mogle suprostaviti i snažnijim njemačkim i Italijanskim vojnim formacijama. Uz Arisa komandanti ELAS-a u to doba bili su; Stefanos Sarafis i Andreas Cimas (ratno ime: Vasilis Samariniotis).

Važno je napomenuti i da se KKE (Grčka komunistička partija), poslije velikih predratnih poteškoća i razbijanja od strane diktakture generala Metaksasa, uspjela uspješno reorganizirati i privući brojne nove članove. Tako da je ELAS uz njezino vodsvo postao najveći vojni pokret otpora sa oko 50 000 aktivnih boraca (150 000 sa
rezervama), a njegova politička organizacija EAM, najveća masovna politička organizacija u grčkoj historiji sa gotovo 1 500 000 članova, i sa ograncima u gotovo svakom grčkom zaseoku. Značajan događaj bilo je i osnivanje Ujedinjene panhelenističke organizacije mladih - EPON (grčki: Ενιαία Πανελλαδική Οργάνωση Νέων).

> „U Grčkoj uporedo postoje nacionalne grčke i komunističke bande. Ukupna jačina od 12—15.000 naoružanih lica verovatno je preuveličana. [...]
> 
> 
> Komunistima još nedostaje stroža organizacija, ali ne može se poreći, da će sve veće osiromašenje i oskudica u životnim namirnicama postepeno znatno doprineti povećanju njihove moći.
> 
> 
> Ipak, može se reći da je značaj grčkih bandi još uvek srazmerno mali. Uz pojačanu kontrolu za život važnih objekata, jedva bi se primećivala njihova razbojništva i pokušaji uznemiravarija. Prilikom rušenja železničke pruge Solun — Atina, koje je istovremeno izvedeno na 130 mesta, prvi put se pokazalo jedinstveno rukovođenje, koje se nalazi verovatno izvan Grčke.
> 
> 
> 
> Mora se računati sa stavljanjem svih komunističkih snaga pod komandu Tita. Postoje znaci za takav razvoj. Time će ove snage i u Grčkoj dobiti veći značaj."
> 
> – Izveštaj nemačkog komandanta Jugoistoka o stanju na Balkanu 1.11.1943.

Planinska vlada
---------------

Na početku 1944. EAM - ELAS kontrolirao je većinu teritorije Grčke, tako da je 10. marta, 1944. osnovao **Politički komitet nacionalnog oslobođenja** (PEEA), poznatiji kao - Planinska vlada (grčki: Κυβέρνηση του βουνού), zapravo treću grčku vladu, pored one kolaboracionističke u Ateni, i one kraljevske u egzilu u Kairu. Ciljevi ove vlade po njihovom temeljnom programu bili su; - *inteziviranje otpora protiv okupatora, za potpuno nacionalno oslobođenje, za formiranje nezavisnosti i teritorijalne cjelovitosti zemlje i čišćenje zemlje od domaćih fašista i izdajnika*. PEEA je izabrana od strane gotovo 2 000 000 grčkih građana, to je bilo prvi put u historiji Grčke da su i žene imale pravo glasa. Ministri - *Planinske vlade* (PEEA), pokrivali su široki spektar političkih ideja od ljevice do centra.

Početak građanskog rata
-----------------------

*Glavni članak: Grčki građanski rat*
ELAS je postao vojno najsnažniji pokret otpora, kontrolirajući tri petine zemlje 1944. i imajući u svojim redovima oko 800 oficira bivše Grčke kraljevske vojske. ELAS je otpočeo borbu protiv ostalih pokreta otpora, a osobito protiv paravojnih formacija kolaboracionističke vlade u Ateni. Njegovo političko krilo EAM počeo je sa napadima na - EDES pod optužbama za kolaboraciju sa okupatorima. No pravi razlog je bio vlast, ELAS je bio svjestan situacije da će iza rata EDAS uz pomoć Britanaca osigurati vojnu nadmoć. U tom trenutku EDAS je imao oko 3 000 boraca, a ELAS je imao snagu ravnu Grčkoj nacionalnoj armiji. Manji okršaji odvili su se u Epiru, gdje je EDAS imao glavno uporište svog pokreta, kasnije je dolazilo do bizarnih trijangularnih bitaka između ELAS-a, EDAS-a i Nijemaca. Sve je to navelo britanske agente da pregovorima navedu zaraćene strane na takozvani - *sporazum o prekidu vatre iz Plake*, taj sporazum je razvrgnut ubistvom vođe rivalskog manjeg pokreta otpora EKKA (koji je surađivao i s okupatorima) - Dimitriosa Psarosa u do danas nerazjašnjenim okolnostima (taj događaj je i dan danas u Grčkoj predmet žestokih polemika i sukoba).

Važnije ELAS -ove bitke
-----------------------

* Bitka kod Rika,
* Bitka kod Mikro Horija,
* Bitka kod Gorgopotamosa,
* Bitka kod Fardikambosa,
* Bitka kod Saradapora,
* Bitka kod Porta,
* Osvajanje Kastorije,
* Osvajanje vojnog aerodroma Elefsina

Poznati vođe ELAS-a
-------------------

* Aris Veluhiotis (Tanasis Klaras)
* Stefanos Sarafis
* Markos Vafiadis
* Karilaos Florakis
* Kostulas Agrafiotis (Nikos Kavrecos)
* Nikiforos (Dimitrios Dimitriu)
* Periklis (Giorgos Huliaras)
* Tanos (Fotis Mastrokostas)
* Pelopidas (Pandelis Laskos)
* Diamantis (Janis Aleksandru)
* Ahileas (Lambros Kuburas)
* Lefteris (Leuteris Cilijanis)
* Lambros (Spiros Bekios)

Borbeni rezultati
-----------------

> Procenjuje se da su između 1941. i 1944. andartes (partizani) naneli neprijatelju gubitke od preko dvadeset pet hiljada. Poznato je da je preko sto pedeset lokomotiva oštećeno ili uništeno. Podignuto je u vazduh preko sto mostova. Preko dve stotine pedeset brodova od oko šezdeset osam hiljada tona potopljeno je ili oštećeno sabotažom. Tokom 1943. akcije andartesa zaustavile su trinaest italijanskih divizija u Grčkoj. Posle italijanske kapitulacije, Nemci su bili prinuđeni da tamo drže šest divizija. Da je neprijatelj oslabio svoju okupacionu armiju pre nego što je u planinama izbio građanski rat, ozbiljno bi rizikovao da Grci podignu svenarodni ustanak.
> 
> – Brigadni general Mayers, komandant britanske vojne misije u Grčkoj, o uticaju grčkog pokreta otpora na sveukupni tok rata

Izvori
------

1. ↑  „Nikola Živković, Srbi u Ratnom dnevniku Vrhovne komande Vermahta". Arhivirano iz originala na datum 2016-08-03. Pristupljeno 2012-11-13.
2. 1 2  Istorijska čitanka, Drugi svetski rat[*mrtav link*]
3. ↑  Izveštaj nemačkog komandanta Jugoistoka o stanju na Balkanu 1.11.1943.

Vidi još
--------

* Partizani
* Narodnooslobodilačka fronta (Grčka)
* Pokreti otpora u Drugom svetskom ratu