recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Arlind Basha** (Ženeva, 8. veljače 1996.) kosovski nogometaš. Trenutačno nastupa za splitski Hajduk.

Karijera
--------

Kao sedmogodišnjak počeo je igrati nogometu u Vëllaznimiju iz Đakovica. Početkom 2012. godine debitirao je za seniorsku momčad Vëllaznimija u kosovskoj Superligi. Tada postaje i najmlađi strijelac u povijesti kosovske lige.

U svibnju 2012. dolazi u splitski Hajduk na probu gdje je zadovoljio. Zbog papirologije nije mogao biti registriran za Hajduk sve do svoje 18 godine. Također, nije mogao nastupati na službenim utakmicama. U međuvremenu je igrao za Hajdukove kadete II koji se natječu van konkurencije, a nastupao je i na raznim turnirima. Za seniorsku momčad Hajduka debitirao je kod trenera Igora Tudora u prijateljskoj utakmici protiv Beşiktaşa održanoj 10. listopada 2013. godine. Tada se priključuje prvoj momčadi Hajduka, a nakon što je napunio 18 godine potpisao je svoj prvi profesionalni ugovor s Hajdukom. Prvi službeni nastup za Hajduk zabilježio je 14. veljače 2014. na prvenstvenoj utakmici s Hrvatskim Dragovoljcem.

Statistika u Hajduku 

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 3 | 0 |
| Kup | 0 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 0 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **3** | **0**
 |
| Prijateljske | 8 | 2 |
| ***Sveukupno*** | **11** | **2** |

Izvori
------

1. ↑  Najmlađi strijelac u povijesti Kosova ostaje na Poljudu Arhivirano 2012-05-06 na Wayback Machine-u, dalmacijanews.com, preuzeto 12. veljače 2014.
2. ↑  Hajduk predstavio svoju igračku budućnost, tportal.hr, preuzeto 12. veljače 2014.
3. ↑  Video: Pašalić povukao Hajduk prema novoj pobjedi na proslavi 103. rođendana Arhivirano 2015-09-24 na Wayback Machine-u, hrsport.net, preuzeto 14. veljače 2014.
4. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduka

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na hajduk.hr
* Profil na transfermarkt.de
**Arley Kings** je nekadašnje selo, a danas samo kvart od 5,253 stanovnika (zajedno sa *Wribbenhallom*) Stourport-on-Severna, u sredini Engleske u Regiji Zapadni Midlands.

Geografske karakteristike
-------------------------

Arley Kings leži na sjeveru Grofovije Worcestershire, na južnoj obali rijeke Severn, točno prekoputa historijskog centra Stourport-on-Severna, udaljen nekih šesnaestak kilometara sjeverno od Worcestera.

Historija
---------

Arley Kings je naselje iz ranog srednjeg vijeka, koje je spomenuo književnik Layamon u svom romanu - *Brut* napisanom oko 1200. On je naime u predgovoru napisao da je svećenik u njegovoj parohijskoj crkvi sv. Bartolomeja, koja se uzdiže nad rijekom Severn.

Današnji Arley Kings je čuven po svojoj normanskoj crkvi koja je temeljno restaurirana tokom 19. vijeka, i po nekoliko fino očuvanih kuća iz 16. vijeka, i po vjetrenjači iz 19. vijeka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: West Midlands" (engleski). City population. Pristupljeno 03. 01. 2018.
2. 1 2  „*Home*" (engleski). Areley Kings History. Pristupljeno 03. 01. 2018.
3. 1 2  „*Early days*" (engleski). Areley Kings History. Pristupljeno 03. 01. 2018.

Vanjske veze
------------

***Arley Kings*** na Wikimedijinoj ostavi

* Areley Kings (`en`)
**Coyaima**, jedno od plemena američkih Indijanaca iz grupe Pijao srodni plemenu Natagaima, nastanjeni u ranom 17. stoljeću na području današnjeg kolumbijskog departmana Tolima. Prema Ruhlenu njihov jezik je nestao, a bio je dijalekt jezika yukpa. Njihovi potomci danas se služe španjolskim. (Oliveros 1996) kaže da Coyaima (općina Coyaima) i Natagaima (općina Natagaima) žive u 77 naselja i broje 35,000 duša sa 5.337 obitelji

Naselja
-------

Općina Coyaima (1994.): 1) Anonales, 2) Bocas de Baby [35 obitelji], 3) Castilla, 4) Chenche Aguafría [22 obitelji], 5) Chenche Amayarco [40 obitelji], 6) Chenche Balsillas [73 obitelji], 7) Chenche Buenos Aires [130 obitelji], 8) Chenche Socorro [80 obitelji], 9) Coyarco, 10) Doyare Centro, 11) Doyare Porvenir, 12) Floral [80 obitelji], 13) Guadualito, 14) Guayaquil, 15) Lomas de Guguarco [150 obitelji], 16) Lomas de Hilarco [84 obitelji], 17) Media Luna [66 obitelji], 18) Mesas de Inca, 19) Mesas de San Juan [370 obitelji], 20) Nueva Esperanza [70 obitelji], 21) Palmas, 22) Potrerito [205 obitelji], 23) San Miguel, 24) Santa Marta Diamante [33 obitelji], 25) Santa Marta Palmar [60 obitelji], 26) Santa Marta Inspección [95 obitelji], 27) Tambo [97 familias], 28) Tres Esquinas, 29) Totarco Dinde [60 familias], 30) Totarco Niple [30 obitelji], 31) Totarco Piedras [80 obitelji], 32) Totarco Tamarindo [50 obitelji], 33) Yaberco, 34) Zanja Honda, 35) Zaragoza Centro, 36) Zaragoza Tamarindo [160 obitelji], 37) Buenavista [312 obitelji].

Literatura
----------

* Faust, Frank X. 1986. El sistema médico entre los coyaimas y los natagaimas. Hohenschaftlarn: Klaus Renner Verlag.
* FUNDACIÓN PARA LAS COMUNIDADES COLOMBIANAS 1983. Estudio sociojurídico de los resguardos indígenas de Ortega, Coyaima y Natagaima. Bogotá (mimeo).
* Oliveros, Diana E. 1996. Coyaimas y Natagaimas. En: F. Correa (ed.), Geografía humana de Colombia. Región Andina Central. Tomo IV, vol. 2: 153-193. Santafé de Bogotá: Instituto Colombiano de Cultura Hispánica.

Vanjske poveznice
-----------------

* Conquista Y Descubrimiento Del Nuevo Reino De Granada Arhivirano 2007-10-24 na Wayback Machine-u
Sv. Dionisije Areopagita
**Dionisije Areopagita** (grč. Διονύσιος ὁ Ἀρεοπαγίτης, 1. vek) bio je sudija u atinskom Areopagu koji se, prema *Delima apostolskim* (17:34), preobratio iz paganstva u hrišćanstvo budući duboko impresioniram propovedima apostola Pavla. Prema Dionisiju iz Korinta, koga citira Evsevije iz Cezareje (*Hist. Eccl*. III, 4), Dionisije Areopgaita je nakon toga postao atinski episkop.

Vekovima kasnije Dionisiju Areopagiti počeo se pripisivati korpus poznatih mističkih spisa, napisanih neoplatonovskim jezikom, u kojima se izlažu koncepcije hrišćanskog misticizma. Ta dela napisana su zapravo u 5. veku pod njegovim imenom (pseudoepigrafija) i sada su poznata pod imenom "Pseudo-Dionisije Areopagita". Pseudo-Dionisije se pokušavao identifikovati s različitim osobama, ali novija istraživanja povezuju ga s gruzijskim teološkim piscem Petrom Iberskim, koji je bio episkop u Majumu, blizu grada Gaze.

Povezano
--------

* Pseudo-Dionisije Areopagita

***Dionisije Areopagita*** na Wikimedijinoj ostavi
Antun Vrančić
**Antun Vrančić** (lat. *Antonius Verantius*, 1504 ― 1573), bio je hrvatski humanista, rođen u Šibeniku, gde je i stekao prvo humanističko obrazovanje. Nakon studija u Padovi, Beču i Krakovu, postaje savetnik erdeljskog kneza Ivana Zapolje, ali 1549. godine prelazi na stranu Habsburgovaca te u službi hravatsko-ugarskog kralja Ferdinanda I postiže sjajnu diplomatsku karijeru. Za svoje zasluge nagrađen je mestom ostrogonskog nadbiskupa, zatim primasa Ugarske, a pred kraj života postaje kardinal. Umro je u Prešovu.

Na brojnim putovanjima sakuplja rimske natpise na Balkanu, a tokom jedne diplomatske misije u Otomanskom carstvu, zajedno s poznatim flamanskim humanistom A. B. Busbecqom u Ankari pronalazi Avgustov autobiografski spis *Dela božanskog Avgusta* (*Res gestae divi Augusti*), kasnije nazvan *Spomenik iz Ankare* (*Monumentum Ancyrānum*).

Pored važnih istorijsko-putopisnih dela, u kojima uglavnom opisuje balkanske i druge istočno-evropske zemlje, za humanističku latinsku književnost značajna je njegova zbirka pesama u elegijskim distisima *Pesme u dokolici* (*Otia*, iz 1542. godine), u kojima peva o ljubavi, životnim radostima i društvenim zbivanjima. Za kulturnu i društvenu istoriju važna je Vrančićeva korespondencija sa Erazmom Rotterdamskim, Nikolom Zrinskim i drugim istaknutim ličnostima toga doba.

Antun Vrančić je poznat i kao stric Fausta Vrančića.

***Antun Vrančić*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 136422
* LCCN: n85326695
* ISNI: 0000 0001 0837 1517
* GND: 118055038
* SUDOC: 03012753X
* BNF: cb12748818p (podaci)
* BIBSYS: 90648268
* NKC: mub20201067534
* CONOR.SI: 135015267
* NSK: 000081939

 |
**Bar al Gazal** (arapski: بحر الغزال, **Baḩr al Ghazāl**), pevedeno Gazelina rijeka ili Gazelino more, je rijeka u Južnom Sudanu, najveća zapadna pritoka Bijelog Nila. Južnosudanska regija Bar al Gazal dobila je ime po toj rijeci.

Hidrologija
-----------

Gazelina rijeka duga je 716 km, teče uglavnom kroz močvarno područje Sad, do uvira u Jezero No, gdje se spaja sa Bijelim Nilom.
Porječje Bar al Gazala je najveće od svih pritoka Nila, ono ima čak 520,000 km², ali donosi vrlo malo vode, protok od svega 2 m³/s prosječno godišnje, zato jer se većina voda izgubi u močvarama Sada.Bar al Gazal ima vrlo neujednačenu količinu vode, koja ovisi o sezoni, ona varira od 0 do 48 m³/s.

Prema starijim izvorima, rijeka nastaje spajanjem rijeka Gur i Bahr el Arab.Po novijim istraživanjima rijeka Bar al Gazal nastaje u močvarnoj oblasti Sad bez određenog izvorišta, a da se rijeka Gur ulijeva kod jezera Ambadi, a rijeka Bahr el Arab nizvodno od jezera. Površina sliva rijeke i njenih pritoka je 851 459 km² i proteže se na zapad do Centralnoafričke republike i na sjeverozapad do regije Darfur.

Historija otkrića
-----------------

Prvu kartu porječja rijeke napravio je 1772. francuski geograf Jean Baptiste Bourguignon d'Anville, no valja reći da su još stari grčki geografi znali za rijeku, iako vrlo neprecizno.

Izvori
------

1. 1 2 3  „Bahr al-Ghazal". *Encyclopædia Britannica Online Library Edition*. Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 01-21-2008.
2. 1 2  Mamdouh Shahin: Hydrology and Water Resources of Africa, Springer 2002. ISBN 1-4020-0866-X, str. 276, na Google Books

Vanjske veze
------------

* Bahr-el-Ghazal na 1911encyclopedia.org

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 237838348

 |
**Bara Trskovača** je zaštićeno područje u selu Platičevu, opština Ruma, Srbija.

Bara Trskovača nalazi se u južnom delu Srema (Podlužje) koji sa juga i zapada uokviruje dolina reke Save. Prema severu, teren se lagano penje ka obroncima Fruške gore, dok se na istoku naslanja na dolinu Dunava. Bara Trskovača predstavlja prirodnu depresiju, dužine od oko 3 km. Blizina reke Save i područje Obedske bare uslovili su da ova dva zaštićena staništa postanu prirodni, ekološki koridori za retke vrste faune. Na samom lokalitetu prokopani su kanali koji zajedno sa već prirodno postojećim kanalom Vranj čine vodni režim povezan sa Obedskom barom. Ovim putevima ribama i pticama omogućen je mrest i gnežđenje duž kanala.

I pored hidromeliorativnih radova iz 1989. godine, priroda je svojim snažnim delovanjem nastavila da vlaži stanište i sprečila ljude da se tu bave poljoprivredom, a bara je zadržala odlike močvarnog ekosistema. Priroda je na ovaj način uspela da dokaže ljudima da ne mogu sve da potčine egocentrizmu i da Trskovaču treba čuvati i negovati kao najveće prirodno blago sa svim retkostima koje krije.

Flora i fauna
-------------

Prisutne su ribe zlatni karaš (*Carassius carassius*) i linjak (*Tinca tinca*) čije su populacije izuzetno stabilne i jake, dok su u vodama Srbije uveliko u stanju opadanja zbog najezde alohtonih i invazivnih vrsta. Izuzetno značajno je podići nivo vode kako bi ove vrste mogle nesmetano da se mreste bez ugrožavajućih uticaja po njihovu mlađ. Takođe, ovde su prisutne i dve vrste rečnih rakova (*Astacus astacus*, *Austropotamobius torrentium*) kao indikatori čistih voda, bogatih kiseonikom. 

Jedan od stanovnika Bare Trskovača, ugrožen i na međunarodnom nivou, je vrsta vilinog konjica (*Ophiogomphus cecilia*). Svih ostalih osam vrsta vilinih konjica su retke i ugrožene, jer većina njih reaguje na herbicide koji se slivaju sa okolnih njiva i ulivaju u baru, pri tom dugotrajno opterećujući zemljište teškim jedinjenjima. U prilog bogatstvu ovog staništa ide i 72 vrste ptica, kao i vodozemci i gmizavci koji su, takođe, značajni i zaštićeni.

Od biljnih vrsta karakterističnih za močvarne ekosisteme utvrđeno je veće prisustvo trske (*Phragmites communis*), zuke (*Schoenoplectus lacuster*), nekoliko vrsta oštrica iz roda *Carex*, vrbičica (*Lythrum salicaria*), vrste roda *Juncus sp. (sita)*, prolevak (*Gratiola officinalis*), gorčik (*Sonchus sp.*), konopljuša (*Eupatorium canabinum*), rodinjak (*Inula britanica*), noćurak (*Epilobium palustre*), ladolež (*Calystegia sepium*), gavez (*Symphytum officinale*), kupina (*Rubus caesius*), preslica (*Equisetum arvense*), kozji rogovi (*Bidens tripatitus*), beli slez (*Malva silvestris*) i druge biljne vrste koje ukazuju na vlažno stanište.
**Arnuwanda II** je bio vladar Hetitskog Carstva (Novo kraljevstvo) 1323. pne.–1322. pne.. Naslijedio je svog oca Suppiluliumu I, koji je podlegao kugi koju su širili egipatski zarobljenici koje je s pohoda na Kanaan doveo u središte hetitske države.

Kasniji hetitski spisi navode da je Arnuwanda također obolio od kuće. Mlađi brat Mursili pomogao mu je u pohodima protiv država Kaska i Arzawa. Jednom takvom prigodom braća su pisala Karkijcima da daju utočište Manapi-Tarhunti sa rijeke Seha, koji je bio svrgnut u puču. Zahvaljujući tome Manapa-Tarhunta se mogao vratiti na prijestolje.

Arnuwanda je umro od kuge, te da je naslijedio Mursili II. Dok se Arnuwanda II dugo vremena od strane Suppiluliume I podučavao da bude njegov nasljednik i kao takav bio poštovan od hetitskih neprijatelja, Mursilis je bio relativno mlad i neiskusan nakon svog dolsajka na prijestolje. 

|
|  |
| Prethodi:**Suppiluliuma I** | **Hetitski kralj** | Slijedi:**Mursili II** |

Vanjske veze
------------

* Reign of Arnuwanda II
**Deutschlandsberg** (slovenski: *Lonč*) je grad na jugu Austrije od 11,433 stanovnika
, on je i administrativni centar Okruga Deutschlandsberg.

Geografske karakteristike
-------------------------

Deutschlandsberg leži na jugu Štajerske, jugozapadno od Graza u dolini rijeke Lassnitz, na obroncima masiva Koralpe.

Taj kraj Austrijanci zovu - Schilcher Weinstrasse (vinska cesta).

Historija
---------

Deutschlandsberg je od srednjeg vijeka bio feud salzburgških nadbiskupa, i centar iz kog su upravljali svojim imanjima po zapadnoj Štajerskoj.
Status grada dobio je tek 1918.

Znamenitosti
------------

Od znamenitosti Deutschlandsberg ima parohijsku crkvu, podignutu između 1688. - 1701. neoklasicističku gradsku vijećnicu i zamak Landsberg (prvi put dokumentiran 1153.) koji je danas djelomično 
obnovljen.

Privreda
--------

Oko 50% zaposlenih radi u industriji, po pilanama, tvornici elektronike, štamparijama i dvije uljare. U gradu djeluje i izdavačka kuća *West Steirische Rundschau*, a poznat je i po Zapadnoštajerskom sajmu i vinima.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Steiermark" (engleski). City population. Pristupljeno 22. 02. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Deutschlandsberg*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 22. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Deutschlandsberg*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Deutschlandsberga* (`de`)
**Antef VI** (ili **Intef Sekhemrewepmaat**) bio je egipatski kralj iz Sedamnaeste dinastije, koji je živio u Drugom prijelaznom periodu, u doba kada je Egiptom vladalo nekoliko kraljeva. 

O tom faraonu se zna da je vladao iz Tebe, te najvjerojatnije bio sahranjen u tamošnjoj nekropoli. Njegov mrtvački kovčeg, poznat pod šifrom Louvre E 3019, pronađen je u 19. vijeku, a iz natpisa na njemu je poznato da ga je brat Nebkheperre Antef VII sahranio i naslijedio. [1] I Antef VI i Antef VII su bili sinovi kralja Sobekemsafa, najvjerojatnije Sobekemsafa I.[2] Grob mu je nije pronađen, ali se vjeruje da je u blizini Dra' Abu el-Naga' gdje je pronađen grob brata Antefa VII 2001 godine.

Bilješke
--------

1. ↑   Kim Ryholt, The Political Situation in Egypt during the Second Intermediate Period, CNI Publications, Copenhagen: Museum Tusculanum Press, 1997, p.270
2. ↑  Ryholt, op. cit. p.270


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Sobekemsaf I** | **Faraon Egipta**Sedamnnaesta dinastija | Slijedi:**Antef VII** |
Diona, vide se krateri, Cassini
**Diona** je prirodni satelit planeta Saturna. Kruži oko Saturna na udaljenosti od 377 400 km. Drugo joj je ime **Saturn IV**.

Istraživanje Dione
------------------

Dionu je otkrio Giovanni Cassini 1684. Ona je jedna od četiri "Lujevih zvijezda". Diona je nazvana po grčkoj božici Titanidi Dioni, Afroditinoj majci. Na grčkom joj ime glasi: *Διώνη*. Voyager je prošao kraj nje 1980. a Cassini 2004. 2008. je napravljena mapa Dioninog južnog pola.

Opis Dione
----------

Diona je građena od leda. Dijeli putanju s Helenom. Promjer Dione je 1118 km. Na površini ima kratera i svijetlih linija koje su ledene hridi. Dionini su krateri slični onim na Kalistu, Mjesecu i Merkuru. Slična je Reji. Nizovi kratera su nazvani: *Aufidus Catena*, *Pactolus Catena* i *Pantagias Catena*, hridi su nazvane: *Aurunca Chasmata*, *Drepanum Chasma*, *Eurotas Chasmata*, *Larissa Chasma*, *Latium Chasma*, *Padua Chasmata*, *Palatine Chasmata*, *Tibur Chasma*. Diona je vrlo gust satelit.

Galerija
--------

* Diona, Voyager 1Diona, Voyager 1
* Dionine hridi, CassiniDionine hridi, Cassini
* Diona pred Saturnom, CassiniDiona pred Saturnom, Cassini

***Diona (mjesec)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Antunovac** je naselje u Republici Hrvatskoj u Požeško-slavonskoj županiji, u sastavu općine Velika.

Zemljopis
---------

Antunovac je smješten oko 3 km jugozapadno od Velike, susjedna naselja su Biškupci na sjeveru, Trnovac na istoku , Krivaj i Toranj na zapadu i Trenkovo na jugu.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine Antunovac je imao 220 stanovnika, dok je prema popisu stanovništva iz 1991. godine imao 212 stanovnika. 2012 godine imao je 250 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena**: Antunovac (Velika) se iskazuje kao naselje od 1931. i to do 1981. pod imenom Aleksandrovac Požeški, a 1991. pod imenom Aleksandrovac.

Izvor
-----

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Antunovac (Velika)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Velika |
| --- |
| Antunovac • Biškupci • Bratuljevci • Doljanci • Draga • Gornji Vrhovci • Kantrovci • Klisa • Lučinci • Markovac • Milanovac • Milivojevci • Nježić • Oljasi • Ozdakovci • Poljanska • Potočani • Radovanci • Smoljanovci • Stražeman • Toranj • Trenkovo • Trnovac • Velika |
**Dampyr** je talijanski horor strip koji su osmislili Mauro Boselli i Maurizio Colombo, a koji izdaje Sergio Bonelli Editore.

Početak
-------

Mauro Boselli je u jednom intervjuu objasnio da je ideju za strip imao još osamdesetih godina dvadesetog stoljeća, ali da nije imao i odgovarajuću polaznu točku. Ideju su mu dali sukobi u bivšoj SFRJ i prva epizoda stripa opisuje upravo te događaje mada se nigdje precizno ne spominju mjesta niti imena ljudi, ali crteži obiluju prepoznatljivim panoramama grada pod opsadom i ruševinama sela te posljedicama etničkog čišćenja. U Italiji je prva epizoda stripa objavljena u travnju 2000. godine.

Priča
-----

Prema viđenju autora stripa, pravi vampiri su tzv. "gospodari noći", "arhivampiri", koji odudaraju od klasičnih prikaza vampira. Sunčeva svjetlost ih ne ubija, a ne zaobilaze ni crkve. U stanju su praviti vizije; te i druge, manje moćne vampire koji čine njihov čopor. Protiv njih se bori dampir - sin arhivampira i žene. On nije pravi vampir, ali ima neke njihove moći. Npr. njegova krv je otrovna za vampire, te mu je starenje znatno usporeno. Glavni lik je u ovom slučaju Harlan Draka, koji je rođen 1945. godine. Iako na početku radnje ima već 50 godina, on izgleda kao da ima 30. U pohodu na vampire, njemu pomažu Emil Kurjak, bivši vojnik i Tesla Dubcek, vampirica koja se odmetnula od svoje vrste nakon što je Harlan ubio njezinog gospodara. Svi likovi su predstavljeni u prvoj epizodi stripa. Radnja prve dvije epizode odvija se na Balkanu i u njima je prikazan krvavi sukob na prostoru bivše Jugoslavije. Radnja ostalih epizoda smještena je u Afriku, Rusiju, Transilvaniju, kao i srednjoeuropske gradove poput Berlina i Praga.

Likovi
------

Autori tvrde da je lik Dampyra stvoren prema staroj balkanskoj legendi o dampiru. Glavni lik, Harlan, nacrtan je po liku britanskog glumca Ralph Fiennes, a Tesla podsjeća na pjevačicu Annie Lennox iz grupe Eurythmics. I drugi likovi koji se pojavljuju su rađeni prema uzoru na slavne osobe. Pali anđeo Caleb Lost rađen je prema liku Davida Bowiea, dok je Calebov neprijatelj Nergal nacrtan po liku Vincenta Pricea.
**Ariobarzan** (*Ariobarzanes*) je iransko ime koje je nosilo nekoliko ličnosti u Stari vijek|Starom vijeku.

**Ariobarzan (satrap Frigije)** (407. pne. - 362. pne.). perzijski satrap Frigije koji je vodio neuspjeli ustanak protiv kralja Artakserksa II. 

**Ariobarzan** (368. pne. - 330. pne.), perzijski satrap Persisa koji se odupro Aleksandru Velikom prilikom njegovog pohoda na Perzepolis u bitci kod Perzijskih vrata 330. pne..

**Ariobarzan** je ime nekoliko vladara ili satrapa iz Mitridatske dinastije koji su vladali Pontom. To su:

* Ariobarzan I od Kija, prvi poznati član porodice
* Ariobarzan II od Kija, sin Mitridata, poznat po pobuni protiv Artakserksa II Memnona godine 362. pne.
* Ariobarzan od Ponta, sin Mitridata I Ktista i drugi kralj Ponta

**Ariobarzan** je također ime tri kralja Kapadokije: 

* Ariobarzan I Filoroman, kralj Kapadokije od 93. do cca. 63 ili 62. pne..
* Ariobarzan II Filopator, sin i nasljednik Ariobarzana I, ubijen prije 51. pne..
* Ariobarzan III Euzeb Filoroman, sin i nasljednik Ariobarzana II, vladao od cca. 51. pne. do pogubljenja 42. pne..

**Ariobarzan** je također ime kraljeva Medija Atrapotene i Armenije: 

* Ariobarzan I, kralj Medije Atropatene od 65. pne. do 56. pne.
* Ariobarzan II, unuku Ariobarzana I, kralj Medije Atropatene od [[20. pne.] do 8. pne. i kralj Armenije od 2. pne. do 4. n.e.

Izvori
------

* Hornblower, Simon; Antony Spawforth (1996). *The Oxford Classical Dictionary*. Oxford University Press.

Višeznačna odrednicaVišeznačna odrednica *Ova stranica je **razvrstavanje**. Koristi se radi pronalaska članaka koji moraju imati dodatnu odrednicu jer bi im u protivnom naslov bio isti.  
Ako vas je na ovu stranicu dovela vikiveza, možda je potrebno promijeniti da preusmjerava na namijenjeni članak.*
**Crewe** je grad od 73,094 stanovnika na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Cheshire.

Administrativno podpada pod Borough Cheshire East.

Geografske karakteristike
-------------------------

Crewe leži udaljen 56 km južno od Manchestera.

Historija
---------

Crewe je nastao 1843. kad je željeznička kompanija Grand Junction, nakon izgradnje željezničke pruge Liverpool - Birmingham 1837. odlučila tamo preseliti svoje pogone za održavanje. Nakon tog je brzo rastao tako da je već 1877. dobio status grada.

U ranim danima njegova postojanja Kompanija Grand Junction bila je praktički vlasnik grada i imala monopol na sve što se odvija u Crewu, to je trajalo sve do 1938. kad je kompaniji istekla koncesija.

Željeznica je i danas najveći poslodavac u gradu, ali pored nje danas Crewe ima tvornicu automobila i dosta pogona tekstilne industrije.

Tvornica automobila Pyms Lane proizvodila je između 1837. - 1837. Rolls-Royce a danas Bentley.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Mâcon, Francuska
* Njemačka Bischofsheim, Njemačka
* Poljska Dzierżoniów, Poljska

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Crewe" (engleski). City population. Pristupljeno 26. 04. 2017.
2. 1 2 3  „*Crewe*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 26. 04. 2017.

Vanjske veze
------------

***Crewe*** na Wikimedijinoj ostavi

* Crewe Town Council (`en`)
Kovanica s likom Ariobarzana I
**Ariobarzan I od Kapadokije** (1. vijek pne.) također poznat pod nadimkom **Filoromaj** (*prijatelj Rimljana*) bio je vladar antičke Kapadokije od 95. pne. do 63/62. pne. Na prijestolje je došao kada je narod Kapadokije odbio prijedlog rimskog Senata da Kapadokija postane republika, te tako riješi dinastijski spor u koji su se upetljali vladari Bitinije i Ponta. Ariobarzan je postao vjeran rimski saveznik i bliski suradnik Kornelija Sule. Za vrijeme mitridatskih ratova je tri puta svrgnut od strane Armenija|armenskog kralja Tigrana Velikog, ali se tri puta vratio na prijestolje uz rimsku pomoć. Na kraju trećeg mitridatskog rata je 63/62. pne. abdicirao u korist svog sina Ariobarzana II Filopatora. Kćerka Izija mu se udala za kralja Komagene Antioha I Teosa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Arijarat IX**  |  **Vladar Kapadokije** 95. pne. – cca. 63. pne. | Slijedi: **Ariobarzan II Filopator**  |

Literatura
----------

Hornblower, Simon; Antony Spawforth (1996). *The Oxford Classical Dictionary*. Oxford University Press.
**Aristagora** je bio vođa jonskog grada Mileta krajem 6. i početkom 5. vijeka pne. 

Bio je sin Molpagore, zeta (i nećaka) Histieja, koga su Perzijanci postavili za tiranina Mileta. Aristagora je dobio nadzor nad gradom kada je Histiej imenovan savjetnikom perzijskog cara Darija I. Kada se Naksos pobunio godine 502. pne. perzijski garnizon je pozvao Aristagoru za pomoć, i on je pristao pod pretpostavkom da će po kršenju pobune zavladati otokom. Sklopio je savez sa Artafernom, perzijskim satrapom Lidije, i dobio flotu. Međutim, prije same invazije, Aristagora se posvađao s admiralom Megabatom, koji je planove izdao Naksijancima. 

Invazija je propala, a s njome i savez sa Artafernom. Zato se Aristagora odlučio spasiti od perzijskog bijesa tako što je 499. pne. podigao ustanak protiv perzijske vlasti. Njegov prijedlog su podržali vodeći građani Mileta, s izuzetkom historičara Hekateja. U gradu je proglašena demokracija, a primjer Mileta su slijedili i drugi jonski gradovi, pa je tako započeo jonski ustanak.

Aristagora je nakon toga otputovao u Grčku kako bi od tamošnjih polisa dobio podršku u borbi protiv Perzijanaca. Prvo je došao u Spartu gdje je kralja Kleomena I pokušao nagovoriti da iznenadnim prepadom osvoji Perzijsko Carstvo. Na pitanje koliko je Susa - glavni grad Perzije - udaljen od egejske obale, Aristagora je odgovorio "samo tri mjeseca putovanja". Spartanski kralj je na to odlučio ne sudjelovati u ustanku. Aristagora je više sreće imao u Ateni gdje je, kako kaže Herodot, bilo u uspjeh lakše uvjeriti "rulju do 1000 ljudi u skupštini nego jednog kralja".

Uz atensku pomoć je Aristagora vodio napad na Sard, glavni grad perzijske satrapije Lidije. Međutim, usprkos početnih uspjeha, Perzijanci su na kraju uspjeli ugušiti ustanak. Aristagora je pobjegao u Trakiju gdje je pokušao osnovati koloniju na rijeci Strumi kraj atenskog Amfipolisa. Tada je ubijen u okršaju s Tračanima.
**Andoa**, Kolektivno ime za grupu indijanskih plemena, šire grupe Andoan, koja po njima dobiva ime, a jezično klasificiranih porodici Zaparoan. Plemena Andoa naseljena su na sjeveru Perua u departmanu Loreto duž rijeka Pastaza i Morona. Etnički ostalo ih je najviše oko 150, ali su jezično asimilirani od Indijanaca sada nazivanih Quechua del Pastaza y del Tigre. Andoe su 1975. prema SIL-u imali tek pet govornika, a 1993. potpuno je izumro. U prave Andoa Indijance pripadaju Guallpayo, Guasaga i Murato (?) koji su prihvatili jezik Candoshi Indijanaca.

Andoe su u prekonkvistadorsko doba živjeli između Pastaze i Morone, a središte im je bilo na rijeci Huasaga. Još u rano hispansko doba sa područja Huasage odvođeni kao robovi na Marañón, gdje su 1582. uklopljeni u encomiende koje su pripadale građanima Santiago de las Montañasa. U 17. stoljeću nalaze se na San Francisco de Borji. Murato Indijanci koji su živjeli uz Huasagu, zajedno su sa plemenima Gae i Semigae pripisivani Andoama, za koje Steward i Metraux ustanovljuju srodnost s Zaparosima. Kulturno su Murato srodniji Jívarosima, a suvremeni lingvisti njihovu srodnost vide sa Kandoshima. Kulturnu srodnost između Andoa i Murata uočavaju jezuitski misionari, a ona je moguća posljedica zaparoizacije. 

Brojno stanje Andoan plemena, uključujući ovdje i plemena Guasaga, Guallpayo ili Toquereo i možda Asaruntoa iznosila je oko 10,000 .

Izvori
------

1. ↑  Life and Death in Early Colonial Ecuador By Linda A. Newson

Vanjske poveznice
-----------------

* Los Andoas
**Andiše** (perz. انديشه‎) je iranski novi planirani grad u Teheranskoj pokrajini odnosno Šahrijarskom okrugu. Nalazi se 30 km zapadno od središta Teherana, 10 km sjeverozapadno od Šahrijara, 10 km jugoistočno od Karadža, te 5 km zapadno od Kodsa. Andiše je planiran ranih 1990-ih godina s ciljem rasterećivanja velegradova Teherana i Karadža. Trokutastog je tlocrtnog oblika i omeđen je cestom Karadž − Šahrijar s istočne odnosno Malardskom cestom sa zapadne strane, a od 2000-ih počeo se širiti prema jugu. Prvotno je koncipiran za 60.000 ljudi, a puni predviđeni kapacitet je 100.000 stanovnika. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine Andiše je imao 75.596 stanovnika.

Veze
----

* Teheran
* Popis iranskih planiranih gradova

Literatura
----------

* (`en`)(`de`) Trieb, Michael (7. oktobar 2002.). *Modern and Traditional Urban Design Concepts and Principles in Iran*. Stuttgart: Städtebau-Institut; Fakultät Architektur und Stadtplanung (Universität Stuttgart), str. 168. 174.-176. OCLC 76412090.

Vanjske veze
------------

* (`fa`) Službene stranice grada Andiše
**Aulo Terencije Varon Murena** (*Aulus Terentius Varro Murena*, ? - 22. pne.) bio je rimski političar i vojskovođa iz vremena ranog Carstva.

Dio historičara vjeruje kako je on bio sin nekadašnjeg republikanskog konzula Lucija Licinija Murene. Njegova sestra Terencija se udala za Gaja Mecenu, pokrovitelja umjetnosti i Augustovog bliskog prijatelja, te se vjeruje da je tako stekao carevu naklonost.

Godine 25. pne. Murena je poslan protiv Salasa, plemena u sjeverozapadnim Alpama koje je držalo strateški važan prijevoj Veliki Sveti Bernard. Murena je pokorio Salase i, prema Strabonu, sve njih - 44.000 - prodao u ropstvo; Kasije Dion, pak, tvrdi da su zarobljeni samo vojno sposobni muškarci i to na rok od 20 godina. Murena je godine 24. pne. u zemlji Salasa osnovao koloniju *Augusta Pretoria Salassorum* sa 3000 rimskih kolonista; od tog naselja je nastao suvremeni grad Aosta.

Zbog svog pothvata Murena je izabran za konzula za 23. pne. Mandat, koji je služio zajedno sa Augustom, nije završio, jer je pao u carevu nemilost. Smijenjen je, a kao suffect konzul je imenovan Gnej Kalpurnije Pizon. Iste godine je Murena bio branitelj na suđenju Marku Primu, guverneru Makedonije optuženom da je bez razloga napao Odrisko Kraljevstvo, rimske saveznike. Na suđenju, u kome je sam car sudjelovao kao svjedok, Murena se navodno prema njemu neuljudno ponašao. Ubrzo nakon toga, sam Murena je optužen da je sudjelovao u zavjeri Fanija Cepiona protiv cara, te je uhapšen i pogubljen bez suđenja.
*Za ostale ličnosti s cognomenom "Albus" ili "Albinus", v. Albinus (cognomen).*
**Aulo Postumije Albin Lusko** (*Aulus Postumius Albinus Luscus*) je bio rimski političar patricijskog roda koji je živio u prvoj polovici 2. vijeka pne. Godine 187. pne. je izabran za kurulskog edila te je tada organizirao velike igre. Godine 185. pne. je bio pretor. Godine 180. pne. je izabran za konzula te je vodio rat protiv Liguri|Ligura. Godine 174. pne. je izabran za cenzora, a mandat mu se istakao čistkama nepoćudnih, ali i brojnim građevinskim radovima. Godine 171. pne. je bio izaslanik na Kreti, a nakon rimske pobjede u trećem makedonskom ratu je nadgledao podjelu dotadašnje makedonske države na klijentske republike.

Na temelju Livijevih sugestija historičari vjeruju da je bio slijep na jedno oko.

Izvori
------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Publius Cornelius Cethegus i Marcus Baebius Tamphilus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Gajem Kalpurnijem Pizonom* 180. pne. | Slijedi: **Quintus Fulvius Flaccus i Lucius Manlius Acidinus Fulvianus**  |
**Crevillent** (španjolski: *Crevillente*) je grad od 28,836 stanovnika na jugoistoku Španjolske, koji administrativno podpada pod Autonomnu zajednicu Valenciju i Provinciju Alicante.

Geografske karakteristike
-------------------------

Crevillent leži na obroncima istočne grane Betičkih Kordiljera zvane - *Subetički kordiljeri*, ćiji se 
vrhovi uzdižu do 835 metara visine. Od Elchea je udaljen svega 9 km zapadno, a od Alicantea 32, tako da je sa njima spojen u konurbaciju Alicante - Elche.

Historija
---------

Crevillent je najvjerajtnije nastao za za rimskih vremena, iz tog perioda iskopano je nekoliko vila i jedna veća građevina s kraja 4 početka 5. vijeka.

U grad pod imenom Qirbilyân izrastao je za maurske vladavine. Kršćani su ga osvojili 1243. isprva je bio pod vlašću Kastilje, a nakon tog Aragona. Dugo je bio mjesto pograničnih sukoba sa andaluskim emirima, a isto tako je dugo zadržao islamski karakter i maursku većinu.

U Španjolskoj je poznat po proizvodnji tepiha i užadi.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Fontenay-le-Comte, Francuska
* Francuska Fontenay-le-Fleury, Francuska
* Saharska Arapska Demokratska Republika La Güera, Zapadna Sahara

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Comunitat Valenciana (Comunidad Valenciana)*" (engleski). City population. Pristupljeno 6. 11. 2018.
2. 1 2 3  „ *Información general*" (španjolski). Ajuntament de Crevillent. Pristupljeno 6. 11. 2014.
3. ↑  „*El Área urbana-metropolitana de Alicante-Elche*" (španjolski). Universidad de Alicante. Pristupljeno 06.10.2018.

Vanjske veze
------------

***Crevillent*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ajuntament de Crevillent* (`ca`)
*Za ostale članove roda, v. Postumia (gens). Za ostale Postumije s cognomenom "Albus" ili "Albinus", v. Albinus (cognomen).*
**Aulo Postumije Albin** (*Aulus Postumius Albinus*, 3. vijek pne.) bio je rimski političar patricijskog roda. Godine 242. pne. je izabran za Rimski konzul|rimskog konzula. Htio je voditi pohod na Siciliju, ali mu pontifex maximus nije dozvolio da napusti Rim, jer je uz konzulski položaj bio i *flamen martialis*. Umjesto njega je išao kolega Gaj Lutacije Katul čija je pobjeda nad Kartaginjanima u kod Egatskih otoka Rimu donijela konačnu pobjedu u dugotrajnom prvom punskom ratu.

Godine 234. pne. Albin je služio kao cenzor. Dio historičara vjeruje kako je bio sin Lucija Postumija Albina, koji je kao konzul služio 234. pne. i 229. pne.

Izvori
------

1. ↑  *Fasti Capitolini*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Gaius Fundanius Fundulus i Gaius Sulpicius Gallus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Gajem Lutacijem Katulom* 242. pne. | Slijedi: **Aulus Manlius Torquatus Atticus i Quintus Lutatius Cerco**  |
*Za ostale upotrebe, v. Aristarh (razvrstavanje).*
**Aristarh sa Samotrake** (*Ἀρίσταρχος*, 220?–143. pne.?) je bio grčki gramatičar i književni kritičar, poznat kao jedan od najvećih proučavatelja Homerove poezije. Također je služio kao glavni bibliotekar Aleksandrijske biblioteke naslijedivši na tom mjestu svog učitelja Aristofana.

Aristarh je priredio za historiju književnosti važno kritičko izdanje Homerovih pjesama, na kome je primijenjen učiteljev sistem akcenata. Njemu, odnosno Zenodotu, jednom od njegovih prethodnika, pripusuje se podjela na *Ilijade* i *Odiseje* na po 24 knjige. Prema *Sudi*, Aristarh je napisao preko 800 traktata (*ὑπομνήματα*) o raznim temama, ali su svi izgubljeni osim nekoliko fragmenata.

O Aristarhovoj smrti postoji nekoliko različitih verzija u historijskih izvorima, ali se svi slažu da se ona dogodila za vrijeme kada je egipatski kralj Ptolemej VIII progonio učenjake. Prema jednoj od njih, Aristarh je bio izgnan na Cipar, gdje je, oboljevši od neizlječivog edema, sam sebe namjerno izgladnio na smrt.

Zbog važnosti koju je imao za razvoj književne kritike ime mu je postalo sinonim za oštrog kritičara.

Vanjske veze
------------

* New Advent Encyclopedia article on Library of Alexandria


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Aristofan iz Bizantija** | **Nadzornik Aleksandrijske biblioteke** | Slijedi:**?** |
**Arkesialj III od Kirene** ili **Arkesilaj III** (grčki: **ο Αρκεσίλαος**, 6. vijek pne.) bio je šesti po redu kralj Kirene i član dinastije *Batijada*. 

Arkesilaj je bio sin kirenskog kralja Bata III i kirenske kraljice Feretime. Sestra mu je bila kirenska princeza Ladika, udana za egipatskog faraona Amazisa II. Baka po ocu mu je bila kirenska kraljica Erikso i kralj Arkesilaj II.

Kraljem je postao nakon što mu je otac umro 530. pne. Godine 525. pne. sklopio je savez sa perzijskim kraljem Kambizom II, koji je u to vrijeme osvojio susjedni Egipat i priključio ga svom carstvu. Kambiz i Arkesilaj su postali dobri prijatelji. 

Prema Herodotu, Arkesilaj je bio lošeg karaktera te je 518. pne. nezadovoljan demokratskim ustavom koga su donijeli njegov otac i Demonaks, tražio da se vrate tradicionalne kraljevske ovlasti. Iako ga je podržavala uticajna majka, Kirenjani su se pobunili te ga protjerali na otok Samos, dok mu je majka otišla kod kralja Eueltona na ciparskoj Salamini kako bi tražila vojnu intervenciju. Nakon što je na Samosu prikupio vojsku, otišao je u Delfe kod proročice po savjet, te mu je tamo rečeno kako će se vratiti na vlast, ali ne smije biti okrutan prema svojim podanicima. Arkesilaj se uspio vratiti na vlast, ali je ignorirao savjet,te je ponovno prognan. Utočište je ovaj put našao u kirenajskom gradu Barka, gdje mu je vladao Alazir. Herodot navodi da se Arkesilaj oženio za Alazirovu kć. Međutim, nekadašnji kirenjanski prognanici su ga u Barci prepoznali na tržnici i ubili zajedno s Alazirom. Njegov sin Bat je, pak, 515. pne. postao novi kralj Kirene.

V. također
----------

* Popis kraljeva Kirene
* Kirena
* Kirenajka

Izvori
------

* Herodot, Historije, Knjiga 4.
* 
* Arhivirano 2008-12-31 na Wayback Machine-u
* 

|  |
| --- |
| Arkesilaj III od Kirene **Dinastija Batijada** **Umro/la:** 515. pne. |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Bat II** | **Kralj Kirene**530. pne. – 515. pne. | Slijedi:**Bat IV** |
| Dadra i Nagar Haveli |
| --- |
| Dadra i Nagar Haveli |
| Država: | Indija |
| Glavni grad: | Silvasa |
| Površina: | 491 km² |
| Stanovništvo: | 220.451 *(2001)* |
| Gustina stanovništva: | 449 stan./km² |
| Jezik: | gudžurati |
| Religija: |  |
| Veb-sajt: |  |
| Mapa |
| Položaj Dadre i Nagar Heveli u Indiji |

**Dadra i Nagar Haveli** su savezna teritorija u zapadnoj Indiji. Nagar Haveli se nalazi između Maharaštre i Gudžarata. Dadra je enklava nekoliko kilometara severno od Nagar Haveli i okružena je Gudžuratom. Glavni grad je Silvasa. Nalazi se na reci Daman Ganga. Gradovi Dadra i Silvasa se nalaze na severnoj obali reke. Planinski lanac Zapadnih Gata uzdiže se na istoku, a manja brda se nalaze na istočnoj strani distrikta. Teritorija ne izlazi na more, ali Arapsko more je jako blizu na zapadnoj strani.

Istorija
--------

Dadra i Nagar Haveli su bili portugalska kolonija od 1779. do 1954. kada ih je Indija anektirala. Od 1954. do 1961. teritorija je bila uglavnom pod samoupravom posebnog tela. Postala je savezna teritorija 1961. i predstavljena je i u gornjem i u donjem domu indijskog parlamenta. 

***Dadra i Nagar Haveli*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Države i teritorije Indije |
| --- |
| Države | 
* Andra Pradeš
* Arunačal Pradeš
* Asam
* Bihar
* Čatisgar
* Džarkand
* Goa
* Gudžarat
* Harjana
* Himačal Pradeš
* Karnataka
* Kerala
* Madja Pradeš
* Maharaštra
* Manipur
* Megalaja
* Mizoram
* Nagaland
* Odiša
* Pandžab
* Radžastan
* Sikim
* Tamil Nadu
* Telangana
* Tripura
* Utar Pradeš
* Utarakand
* Zapadni Bengal

 | Karta država i teritorija Indije |
| Unijske teritorije | 
* Andamanski i Nikobarski otoci
* Čandigar
* Dadra i Nagar Haveli i Daman i Diu
* Delhi
* Džamu i Kašmir
* Ladak
* Lakadivi
* Pudučeri

 |
Antikitera mehanizam (glavni fragment).
Crtež koji pokazuje način rada mehanizma iz Antikitere.
Veruje se da je **Antikitera mehanizam** antički mehanički kalkulator (takođe se opisuje kao prvi „mehanički računar") koji je služio za računanje astronomskih pozicija. Otkrio ga je 1901. godine lovac na morske sunđere u olupini potopljenog trgovačkog broda kod grčkog ostrva Antikitera, između Kitere i Krita. Datiran je u 82. pne. Analize teksta pronađenog uz mehanizam sugerišu da je aparat korišćen 15-20 godina pre toga. Tehnološki artefakti slične složenosti nisu se pojavljivali narednih hiljadu godina.

Dimenzije mehanizma su 33 cm (visina), 17 cm (širina) i 9 cm (debljina). Napravljen je od bronze i smešten u okvir od drveta. Na njemu je ispisan tekst od oko 3.000 slova, koji je dešifrovan u poslednjih par godina. Tekst je neka vrsta uputstva za upotrebu, sa odeljcima o astronomiji, geografiji i mehanici. Ostaci mehanizma sa Antikitere se čuvaju u Nacionalnom arheološkom muzeju u Atini.

Britanski naučnik i istoričar Derek de Sola Prajs objavio je 1952. godine rad u kojem je objasnio astronomsku namenu ovog mehanizma. On je zaključio da Antikitera mehanizam predstavlja simulator kretanja planeta oko Sunca i da se može nazvati prvim analognim računarom.

Aparat ima 30 sačuvanih zupčanika (pretpostavlja se da ih je ukupno bilo 37). Zubi zupčanika imaju oblik jednakostraničnog trougla. Datum bi se u mašinu uneo mehanički, a aparat bi dao podatke o položaju Sunca, Meseca i druge astronomske podatke. Nije još izvesno da li se mehanizam zasnivao na geocentričnom ili heliocentričnom principu. Imao je 3 glavna kružna indikatora, jedan napred, i dva pozadi. Prednji indikator je bio podeljen na sektore meseci godine egipatskog kalendara. Unutar njega, postojala je podela sa grčkim simbolima zodijaka. Julijanski kalendar je uveden u upotrebu 50-100 godina posle nastanka ovog aparata. Spreda su postojale bar tri kazaljke, jedna za datum, a druge dve kao indikacija položaja Sunca i Meseca. Mehanizam je dizajniran tako da uzima u obzir promenljivu ugaonu brzinu Meseca i prikazuje njegove faze na sfernom modelu.

Napomene
--------

1. ↑  *The Antikythera Mechanism Research Project* Arhivirano 2008-04-28 na Wayback Machine-u, Dobavljeno 01.07.2007
2. ↑  Citat Vašington posta:  
 *Zamislite da bacite moderni laptop u more, i da ostavnike naučnike iz strane kulture da se začuđeno češkaju nad korodiranim ostacima vekovima kasnije. Eksperti su u četvrtak izjavili da je rimski moreplovac učinio nešto slično tome pre 2.000 godina na moru u južnoj Grčkoj.*
3. ↑  Jo Marchant: *In search of lost time*, Nature, 29. novembar 2006
4. ↑  *Planetary gears*, Nature 444 (7119).

***Antikiterski mehanizam*** na Wikimedijinoj ostavi
Parovi čestica-antičestica: 1. elektron-pozitron, 2. proton-antiproton, 3. neutron-antineutron
U fizici čestica, svaka čestica ima svoju antičesticu. Antičestice ima istu masu kao i čestica, ali ima obrnuto naelektrisanje. Izuzetak su čestice bez mase, bozoni, u koje spada na primer foton. Zanimljivo je, da čak i električno neutralne čestice, na primer neutron, nisu identične sa svojom antičesticom. U navedenom primeru, neutron je izgrađen od kvarkova, dok je antineutron izgrađen od antikvarkova.

Čestica i antičestica mogu da unište jedna drugu ukoliko se nalaze u odgovarajućem kvantnom stanju.
Mogu se proizveti u raznim procesima. Ovi procesi danas se koriste u akceleratorima čestica, u cilju stvaranja novih čestica i testiranju teorije fizike čestica.

Procesi sa visokom energijom prirodno mogu da proizvedu antičesticu. Antičestice se mogu videtu u kosmičkom zračenju, kao i u određenim nuklearnim reakcijama.

Eksperiment
-----------

Godine 1932. ubrzo nakon pojave pozitrona (Pol Dirak), Karl D. Anderson je pronašao ove čestice u sudarima, u kosmičkom zračenju. Pronađene su pomoću Vilsonove kamere tj. detektora. U ovom detektoru čestica došlo je do pomeranja elektrona ili pozitrona, pritom se vizuelno može videti putanja kojom se kreću. Kada se u detektor uvede magnetsko polje, dolazi do specifičnog kretanja svake čestice, u upravo po toj putanji se prepoznaje o kojoj čestici je reč. U slučaju elektrona i pozitrona, došlo je do zakrivljenja putanje, ali u obrnutom smeru od smera kojim bi se elektron kretao. Tako je otkriven pozitron tj. elektronova antičestica.
Antiproton i antineutron je pronašao Emilio Segre i Oven Čamberlejn 1955. godine na Barkli univerzitetu u Kaliforniji. 

Od tada, mnoge antičestice se koriste u akceleratorima čestica za velike eksperimente. Poslenjih godina ova grana fizike je veoma napredovala u istraživanju i detekovanju skoro svih postojećih antičestica.

Spoljašnje veze
---------------

***Antičestica*** na Wikimedijinoj ostavi
Koordinate: 42° 03′ 03" SGŠ, 21° 30′ 35" IGD

**Creševo** (mak. *Creševo*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Creševo pripada gradskoj opštini Gazi Baba grada Skoplja. Naselje je severno predgrađe glavnog grada.

Prirodni uslovi
---------------

Creševo je smešteno u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 10 km severno.

Naselje Creševo je u okviru istorijske oblasti Crnogorje i položeno je u južnom podnožju Skopske Crne Gore. Severno od naselja izdiže se planina, a južno se pruža Skopsko polje, koje je plodno i gusto naseljeno. Nadmorska visina naselja je približno 340 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Creševo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 1.278 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (98%). Ostalo su mahom Srbi.

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Grad Skoplje
* Gradska opština Gazi Baba

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Creševo*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.gazibaba.gov.mk Zvanična stranica gradske opštine Gazi Baba

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Gazi Baba |
| --- |
| **Četvrti Skoplja** (**Gazi Baba**  • Goce Delčev  • Indžikovo  • Madžari  • Sinđelić  • Stajkovci  ), **Prigradska naselja** (Brnjarci  • Bulačani  • Idrizovo  • Jurumleri  • Raštak  • Smiljkovci  • Stračinci  • Trubarevo  • Creševo) |  |
**Arkesilaj II od Kirene** ili **Arkesilaj II**  (grčki: **Ἀρκεσίλαος ὁ Χαλεπός**, 6. vijek pne.) također poznat kao *Arkesilaj II Tlačitelj*, *Tvrdi* ili *Strogi* je bio četvrti kralj starogrčke kolonije Kirene. Pripadao je dinastiji *Batijada* koja je za vrijeme njegove vladavine počela slabiti.

Arkesilaj je bio sin kralja Bata II. Kao princ se oženio za Erikso, svoju blisku srodnicu te je s njome imao sina po imenu Bat.

Kada je došao na vlast, na vidjelo je izašla njegova teška narav, različita od njegovih predaka. Arkesilaj se počeo loše ponašati prema kirenskim plemićima, a u tome ga je podržavao Learh, bliski suradnik koji je, s vremenom, počeo kovati zavjeru protiv kralja.

Kada je Arkesilaj doznao za zavjeru, dao je prognati Learha koji je, pak, sa svojim pristašama osnovao novi grad po imenu Barka. Arkesilajeva je vojska potom krenula na Barku, ali ih je Learh, zajedno sa svojim pristašama i libijskim saveznicima, porazio u bitci kod Leukona. Arkesilaj se na putu otrovao ribom, a potom ga je Learh uhvatio i dao zadaviti. 

Learh je potom došao u Kirenu po prijestolje, ali su ga tamo na prevaru ubili Erikso i njen brat Poliarh. Novi je kralj tako postao Bat III.

### Izvori

* Herodotus, The Histories, Book 4.
* Morkot, R. The Penguin Historical Atlas of Ancient Greece, Penguin Books, The Bath Press - Avon, Great Britain, 1996.
* 
* Arhivirano 2008-12-31 na Wayback Machine-u
* 
* 
* 

|  |
| --- |
| Arkesilaj II od Kirene **Dinastija Batijada** **Umro/la:** 550. pne. |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Bat II** | **Kralj Kirene**560. pne.–550. pne, | Slijedi:**Bat III** |