Leonardo Bruni, grafika Theodora de Brya
**Leonardo Bruni** (ili *Leonardo Aretino*) (oko 1370. – 9. marta 1444.) bio je italijanski humanist, historičar i državnik, često se smatra najvažnijim humanističkim historičarem rane renesanse. Mnogi ga nazivaju prvim modernim historičarem. Bio je prva osoba koja je podijelila historiju na tri perioda: antiku, srednji vijek i novi vijek. Godine koje Bruni koristi za definiciju ovih perioda ne podudaraju se točno s onima modernih historičara u savremenoj upotrebi, ali njegov je rad uspostavio konceptualne temelje za tripartitnu podjelu historije.

Biografija
----------

Leonardo Bruni je rođen u Arezzu u Toskani oko 1370. Bio je miljenik političkog i kulturnog lidera Coluccia Salutatija, kojega je naslijedio kao kancelar Firenza i pod njegovom zaštitom razvio je ideju građanskog humanizma. Služio je i kao apostolski sekretar četirima papama (1405.-1414.).  Brunijeve godine na poziciji kancelara od 1410. do 1411. i od 1427. do godine njegove smrti 1444. bile su obilježene ratovanjem. Mada je držao jednu od najviših političkih pozicija, Bruni je imao relativno malu moć u odnosu na familije Albizzi i Medici. Historčar Arthur Field identificirao je Brunija kao vjerojatnog zavjerenika protiv Cosima de' Medici 1437. (vidi dolje). Bruni umire 1444. u Firenci i naslijeđuje ga na poziciji kancelara Carlo Marsuppini.

Značaj
------

*De primo bello punico*, 1471. 
Brunijevo najznačajnije historiografsko djelo je *Historiarum Florentini populi libri XII* (Historija firentinskog naroda, 12 knjiga), koje se smatra prvom modernom historijskom knjigom. Premda vjerojatno nije bila Brunijeva namjera sekularizirati historiju, nazor o historiji podijeljen na tri perioda bio je nedvojbeno sekularan i upravo zbog toga se Brunija smatra prvim modernim historičarem. Temelji Brunijeve koncepcije mogu se naći i kod Petrarce, pošto je on razlikovao klasični period od kasnijeg kulturalnog propadanja ili kako ga je on nazivao *tenebrae* (doslovno "mrak, tmina"). Bruni tumači da je Italija oživjela zadnjih nekoliko vjekova i da se stoga ta tendencija može opisati kao ulaz u novo doba ("novi vijek").

Jedan od Brunijevih najpoznatijih djela je *Novi Ciceron*, biografija rimskog državnika Cicerona. Bio je također i autor biografija Dantea Alighierija i Petrarce na italijanskom. Bruni je bio prvi koji je koristio izraz *studia humanitatis*, mislivši na studije čovjekovih pothvata odvojene od studija teologije i metafizike, iz kojeg potječe današnji termin humanizam.

Kao humanist Bruni je bio vrlo značajan u prijevodu mnogih djela grčeke filozofije i historije na latinski, kao npr. djela Aristotela i Prokopija. Brunijevi prijevodi Aristotelove *Politike* i *Nikomahove etike*, kao i pseudoaristotelovske *Ekonomije*, bili su jako rašireni i kao rukopisi i kao štampana djela. Njegovo korištenje djela Elija Aristida za podupiranje republikanskih teza u djelu *Laudatio florentinae urbis* (oko 1401.) bilo je važno za skretanje pažnje renesansnih političkih filozofa na ovog grčkog historičara (za detalje vidi *Kriza rane italijanske renesanse* Hansa Barona). Također je napisao kratki traktat o firentinskom ustavu na grčom jeziku.

Bruni umire u Firenci 1444. i sahranjen je u zidnoj grobnici koju je izradio Bernardo Rossellino u Bazilici sv. Križa u Firenci.

Bibliografija
-------------


Wikisource has the text of the 1911 *Encyclopædia Britannica* article ***Bruni, Leonardo***.

* Latinski tekst s engleskim prijevodom:
	+ Leonardo Bruni (April 2001). James Hankins. ur. *History of the Florentine People*. **1**. preveo James Hankins. Harvard University Press. ISBN 0-674-00506-6.
	+ Leonardo Bruni (November 2004). James Hankins. ur. *History of the Florentine People*. **2**. preveo James Hankins. Harvard University Press. ISBN 0-674-01066-3.

Bilješke
--------

1. ↑  Gary Ianziti (2012.). *Writing History in Renaissance Italy: Leonardo Bruni and the Uses of the Past*. Harvard University Press. str. str. 432.. ISBN 978-0674061521.
2. 1 2 3 4  Leonardo Bruni; James Hankins (9. oktobar 2010.). *History of the Florentine People*. **1**. Boston: Harvard University Press.
3. ↑  "Leonardo Bruni" *Catholic Encyclopedia*
4. ↑  Stuart M. McManus, 'Byzantines in the Florentine polis: Ideology, Statecraft and ritual during the Council of Florence', *The Journal of the Oxford University History Society*, 6 (Michaelmas 2008/Hilary 2009), str. 8.-10.
5. ↑  Levey, Michael; *Early Renaissance*,str. 57.-59. 1967. Penguin

Vanjske veze
------------

***Leonardo Bruni*** na Wikimedijinoj ostavi

### Tekstovi na latinskom online

* *An vulgus et literati eodem modo per Terentii Tullique tempora Romae locuti sint* Arhivirano 2006-10-29 na Wayback Machine-u
* *Calphurnia et Gurgulia*
* *De Bello Gallico Adversus Gothos*
* Bruni, Leonardo (1610.) [1442] (Latin). *Historiarum Florentinarum libri XII : quibus accesserunt quorundam suo tempore in Italia gestorum & de rebus Græcis commentarii*. Strassburg: Lazarus Zetzner. OCLC 288009927. Arhivirano iz originala na datum 18. augusta 2009.. Pristupljeno 9. oktobra 2010.  Digititalizirano iz kopije u John Adams Library.
* *De studijs et litteris ad illustem dominam baptistam de malatesta tractatulus. Leipzig 1496.* Arhivirano 2013-01-12 na Archive.is-u
* Epistola ad Baptistam de Malatestis.
* De interpretatione recta na Wikisource

### Tekstovi na njemačkom online

* De duobus amantibus Guiscardo et Sigismunda. Ulm, Johann Zainer, ca. 1476-1477. Iz Rare Book and Special Collections Division u biblioteci Američkog kongresa