**Équitation** (francuski za jahanje, od latinskog *equester* za „jahača") je naziv za francusku tradicionalnu školu konjičkog jahanja koja naglašava skladan odnos između ljudi i konja. U joj se osnovni principi obuke konja i jahača vode izostankom sile i strogoće, spajajući želje jahača s poštovanjem konjske anatomije i raspoloženja Zbog toga je *équitation* upisan na UNESCO-v popis nematerijalne svjetske baštine u Europi 2011. god. 

Naslovnica knjige „Francusko konjištvo" (*Cavalerice françois*) Salomona de La Brouea iz 1610. god.

Povijest
--------

Obuka skoka na pokaz (*croupade à la main*)
Francuska tradicionalna škola jahanja je nastala u renesansnim jahačkim akademijama gdje su se mladi plemići pored jahanja za lov učili i elegantnom baletnom jahanju i konjičkim sportovima. Njegovi prethodnici su bili Salomon de La Broue, koji je prvi pojasnio talijansku školu jahanja, te Antoine de Pluvinel koji je 1594. god. preoblikovao u francusku školu, koju je nastavio François Robichon de La Guérinière u dvorani za treniranje u pariškoj četvrti Tuileries (na ulazu u Louvre). Uspostavom kraljevske jahačke škole u Versaillesu, francuska škola jahanja se proširila Europom do te mjere da su francuski pojmovi u jahanju postali univerzalni, a širom Europe se javila potreba za tečajeve francuskog jezika.

Nekoliko instruktora je obogatilo ovu tradiciju, kao što su François Baucher, general Decarpentry i Alexis L'Hotte, koji su svi inzistirali na nježnom ophođenju s konjima. Ova škola se institucionalizirala kada je Luj XVIII. kralj Francuske, 1814. godine u Saumuru preoblikovao Napoleonovu konjaničku vojnu školu u kraljevsku. Njezini instruktori su prozvani „Crnim kadrom", po njihovim crnim uniformama koje su u uporabi od 1898. god.

Odlike
------

Prezentacija poskakivanja konja na jahačevo mahanje rukom (*sauteurs à la main*), „Veliko jahanje" Crnog kadra u Saumuru
U francuskoj školi jahanja se poznavanje same životinje (njezine fiziologije, psihologije i anatomije) usklađuje s jahačevim tijelom, osjećajima i stanjem svijesti putem jahačkih vještina. Fluidnost pokreta i fleksibilnost zglobova omogućavaju upravljenje konjima u zahtjevnim vježbama bez ikakve prisile.

Premda je ovaj oblik jahanja poznat širom Francuske, pa i šire, najslavnija zajednica koja ga upražnjava je tzv. „Crni kadar" (*Cadre Noir*), elitni instruktori Francuske nacionalne škole jahanja kod grada Saumura. Saumur je također dom mnogim instruktorima, uzgojivačima konja, proizvođača konjske opreme (poput sjedlara, čizmara), veterinara i kovača. Njih povezuje želja da uspostave blizak odnos s konjem, utemeljen na zajedničkom štovanju i ostvarenje „lakoće" u svom poslu.

Česti nastupi pred publikom i svečani događaji koje organizira Crni kadar iz Saumura su uspjeli održati *équitation* živom tradicijom francuske škole jahanja. Ova nematerijalna svjetska baština nije u opasnosti jer je međugeneracijska suradnja jahača na visokoj razini, pri čemu je veliko štovanje iskusnijih jača naglašena entuzijazmom mlađih jahača.

Poveznice
---------

* Konjički sport

Izvori
------

1. 1 2 3  Equitation in the French tradition UNESCO-vim službenim stranicama (`en`) Preuzeto 2. siječnja 2013.
2. ↑  Pierre Durand, *Le Cadre noir du colonel Margot*, Éditions Charles Hérissey, 2012. str. 136. ISBN 291441739X
3. ↑  Jean-Yves Le Guillou, *Équitation de tradition française : un grand thème à explorer...*, časopis *Cheval Savoir*, svibanj 2012. (`fr`) Preuzeto 3. siječnja 2013.

* Dom Diogo de Bragance, *L'Équitation de tradition française*, Belin, 2005. str. 192. ISBN 978-2-7011-3562-5

Vanjske poveznice
-----------------

* Crni kadar iz Saumura Arhivirano 2014-11-10 na Wayback Machine-u (`fr`)
* Video primjer na youtube-u (`fr`)

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Francuskoj |
| --- |
|  | 
Episkopalni grad Albi • Rimski i romanički spomenici u Arlesu • Kraljevske solane u Arc-et-Senansu • Stara jezgra Avignona • 23 zvonika Beffroi1) • Gradsko središte Bordeauxa • Katedrala u Bourgesu • Canal du Midi • Utvrda Carcassonne i stari dio grada • Mediteranski poljoprivredno-pastirski kulturni krajolik Caussesa i Cévennesa • Dvorac Fontainebleau s parkom • Opatija Fontenay • Grande Île u Strasbourgu • Obnovljeno središte Le Havrea • Historijska mjesta u Lyonu • Mont Saint Michel i njegov zaljev • Katedrala Notre-Dame u Amiensu • Katedrala Notre-Dame u Chartresu • Notre-Dame, Bazilika Saint-Remi i palača Tau u Reimsu • Dolina rijeke Loire između Sully-sur-Loire i Chalonnesa • Rimski spomenici u Orangeu uključujući kazalište i slavoluk • Pont du Gard • Zaljev Porto uključujući park prirode Scandola na Korzici • Pireneji-Mont Perdu3) • Prahistorijska naselja sojenica oko Alpa 2) • Srednjevjekovni trgovački grad Provins • Francuski dio puta Svetog Jakova prema Santiago de Composteli3) • Vinogradsko područje Saint-Emiliona • Opatijska crkva Saint-Savin-sur-Gartempe • Obala Seine u Parizu • Stanislavov trg zajedno s trgovima *Place de la Carrière* i *Place d'Alliance* u Nancyju • Vaubanove utvrde • Versajski dvorac • Opatija Vézelay s brežuljkom • Prahistorijski lokaliteti u dolini Vézère (Lascaux, Cro-Magnon, La Madeleine, Le Moustier)
 | Francuska zastava |
| **Francuski prekomorski posjedi:**
Lagune Nove Kaledonije • Nacionalni park Réunion
 |
| **Francuska nematerijalna svjetska baština**
Alençonska čipka, vještina pravljenja • Aubussonska tapiserija • Cantu in paghjella sekularno i liturgijsko pjevanje s Korzike • Compagnonnage, mreža za prenošenje znanja i identiteta • Equitation, francuska škola jahanja • Fest-noz, festivalno okupljanje zajedničkih tradicionalnih plesova Bretanje • Francuski gastronomski obrok • Francuska tradicija crtanja krovišta • Maloya • Procesija divova i zmajeva1) • Sokolarstvo 4)
 |
| 
1) Zajednička svjetska baština Belgije i Francuske 
2) Zajedno sa 5 drugih alpskih zemalja 
3) Zajednička svjetska baština Francuske i Španije 
4) Nematerijalna svjetska baština više zemalja 
 |