recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Epitome historiarum Trogi Pompeii*
**Gnej Pompej Trog** (latinski: , 1. stoljeće prije n.e.) bio je galo-rimski povjesničar iz keltskog plemena Vokoncija (*Vocontii*) u Narbonskoj Galiji, koji je živio za vrijeme vladavine cara Augusta. Bio je suvremenik povjesničara Tita Livija, a otac mu je kao časnik služio u vojsci Julija Cezara.

Pored botaničkih i zooloških spisa, sastavljenih na temelju Aristotelovih djela, Trog je napisao prvu opću povijest antičkog svijeta od naslovom *Filipske povijesti* (latinski: ) u 44 knjige. Djelo započinje poviješću starog Istoka – Asirskog, Međanskog i Perzijskog carstva, a završava se Augustovim ratovima u Hispaniji. U djelu je opisana i povijest Makedonskog kraljevstva do dolaska Rimljana, uključujući i osvajanja Filipa II, pa mu otuda i ime. Opisana je i povijest Parta do 20. g. prije n.e.

Djelo je sačuvano samo u jednom Justinovom izvodu (*epitome*), no vidi se da mu je konstrukcija bila umjetnička i da je pisao uzvišenim stilom. U predgovoru, Justin za Troga kaže da je bio "čovjek starinskog retorskog izričaja" (*vir priscae eloquentiae*). Trog u svom djelu nije koristio direktan govor te je osuđivao i Salustija i Livija, koji su prema tradiciji grčke i rimske historiografije u svoja djela unosili mnoge retorski stilizirane govore. Od grčkih uzora koristio se naročito Teopompovim povijesnim djelom.

Literatura
----------

* Buckwald, Wolfgang; Hohlweg, Armin; Prinz, Otto (1984). *Rečnik grčkih i latinskih pisaca antike i srednjeg veka [Tusculum-Lexicon griechischer und lateinischer Autoren des Alterums und des Mittelalters]*. Beograd: Vuk Karadžić.
* Budimir, Milan; Flašar, Miron (1991). *Pregled rimske književnosti*. Beograd.
* Howatsom, M. C. (199z). *The Oxford Companion to Classical Literature*. Oxford, New York: Oxford University Press.
| **(Bei) Yan Wenchengdi** ((北)燕文成帝) |
| --- |
| Porodično ime: | Feng (馮, féng) |
| Osobno ime: | Ba (跋, bá) |
| Hramsko ime: | Taizu (太祖, tài zǔ) |
| Posthumno ime: | Wencheng (文成, wén chéng)doslovno:"uljudan i uspješan" |
|

**Feng Ba** (tradicionalni kineski: ) (? - 430), kurtoazno ime **Wenqi** (文起), nadimak **Qizhifa** (乞直伐), formalno **Car Wencheng od (Sjevernog) Yana** ((北)燕文成帝), bio je car (sa titulom "Nebeski princ" (*Tian Wang*)) kineske države Sjeverni Yan, koju neki historičari smatraju njenim osnivačem. Bio je rodom Han Kinez u službi države Kasniji Yan te se sprijateljio sa Murong Yunom, usvojenim sinom cara Murong Baoa. Godine 407. je sudjelovao u ustanku protiv tiranskog cara Murong Xija, nakon čijeg svrgavanja je njegov prijatelj Murong Yun proglašen carem. Godine 409. je Murong (Gao) Yun ubijen, nakon čega je popularni Feng Ba proglašen novim vladarom - a s obzirom da nije imao dinastijske veze s kućom Murong, nova država se naziva Sjeverni Yan. Njegovu vladavinu su obilježili uglavnom uspješni napori da se očuva teritorija države od napada suparničke države Sjeverni Wei. Feng Ba je godine 430. postao žrtva dvorskih spletki i umro od šoka čuvši za puč koji je pokrenuo njegov brat i premijer Feng Hong. Feng Ba je imao preko 100 sinova, ali ih je Feng Hong, proglasivši se carem, sve dao pobiti.

Izvori
------



|  |
| --- |
| Car Wencheng od (Sjevernog) Yana**Kuća Feng** **Umro/la:** 430 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Gao Yun** | **car Sjevernog Yana**409–430 | Slijedi:**Feng Hong** |
| Pretendirane titule |
| Prethodi:**Gao Yun** | **— TITULARNI —*****car Kine***409–430Razlog za neuspjeh sukcesije:Šesnaest Kraljevstava | Slijedi:**Feng Hong** |
Karl Haushofer
**Karl Ernst Haushofer** (27. august 1869 – 10. mart 1946) bio je njemački geograf i publicist, poznat kao jedan od pionira geopolitike, ali i po konceptima poput "životnog prostora" koji su značajno uticali na nacističku ideologiju, kao i vanjsku politiku Trećeg rajha. Haushofer se u svojim djelima značajno oslanjao na američkog pomorskog teoretičara Mahana i britanskog geografa Halforda Mackindera, odnosno koncept tzv. "zemlje srca". Iako nije bio član NSDAP, sa njom je imao bliske odnose preko svog studenta Rudolfa Hessa, koji je postao jedan od njenih najuticajnijih vođa. Haushoferov sin Alfred Haushofer se, međutim, priključio antinacističkom pokretu otpora te sudjelovao u zavjeri 20. jula, nakon koje je uhapšen i likvidiran neposredno pred kraj Drugi svjetskog rata. Nakon poraza Njemačke je Haushofer bio pod istragom američkih okupacijskih vlasti u okviru priprema za Nirnberški proces. On i supruga su tada izvršili samoubistvo.

Vanjske veze
------------

***Karl Haushofer*** na Wikimedijinoj ostavi

* Deutsches Historisches Museum: Biography of Karl Haushofer (German)
* Encyclopædia Britannica entry
* The Columbia Encyclopedia, Sixth Edition entry on Karl Haushofer Arhivirano 2005-09-22 na Wayback Machine-u
* *Who's Who in Nazi Germany*, by Wiederfield and Nicolsa, Haushofer entry na sajtu Wayback Machine (*arhivirano 12. maja 2005.*)
* Geopolitics, the United States, the Eurasian Continental Bloc, and China by Bertil Haggman Arhivirano 2006-05-25 na Wayback Machine-u
* "The Last Days of World War II – Last Secrets of the Axis" – An online documentary by History Channel about Karl Haushofer and his role on Eurasia alliance
* Japan und die Japaner - eine Landes und Volkskunde (1933) at The Internet Archive
**Fēngjiàn** (封建 ili "počasti i nagrade") je službena politička ideologija, odnosno društveno-ekonomski i politički sistem dinastije Zhou u drevnoj Kini. Fengjian se najčešće opisuje kao "decentralizirani sistem vlasti temeljen na feudima,"[1] koga mnogi stručnjaci uspoređuju s feudalizmom evropskog srednjeg vijeka, iako drugi osporavaju bilo kakve veze fengjiana s feudalizmom.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Ovaj članak sadrži kineski tekst.**Bez pravilne podrške za renderiranje, možete vidjeti upitnike, kvadrate i druge simbole umjesto kineskih znakova. |

Činovi/titule
-------------

Kraljevi Zhoua su na temelju čina, odnosno ranga nekog od svojih plemenitih podanika određivali veličinu posjeda (feuda), odnosno vojske kojom je dotični plemić mogao zapovijedati. Ti su činovi bili (evropski ekvivalenti u zagradama)::

* *gong* (vojvoda ili princ, kin. 公(爵) gōng),
* *hou* (markiz ili markeza, kin. 侯(爵) hóu),
* *bo* (grof, kin. 伯(爵) bó),
* *zi* (vikont, kin. 子(爵) zǐ),
* *nan* (baron, kin. 男(爵) nán).

Do vremena dinastije Han titule su bile vezane uz zemlju odnosno područje nad kojim se vladalo, ali se to kasnije napustilo. S vremenom se uvriježio običaj da se titule gongzi (公子 gōng zǐ) (ili wangzi (王子 wáng zǐ) koriste za svaku osobu plemenitog roda, npr. sinove vojvoda ili careva.

Zongfa
------

Zongfa (宗法, Zakon klanova) je bilo načelo koje se primjenjivalo na sve društvene klase te određivalo rang svake osobe na temelju primogeniture. Tako je plemićku titulu mogao naslijediti samo najstariji sin, dok su njegova mlađa braća dobivala nižu titulu od očeve. .

S vremenom su neki od tih izraza izgubili originalno značenje. Tako Zhuhou (诸侯), Dafu (大夫) i Shi (士) više nisu bili plemićke titule, nego titule dvorskih službenika.

Historiografske posljedice
--------------------------

Fengjian je koncept koji je dobio izuzetnu važnost u NR Kini s obzirom da omogućava marksističko tumačenje kineske historije, odnosno prijelaz od robovlasničke prema feudalnoj društveno-ekonomskoj formaciji.[2]

Izvori
------

1. ↑  V MURTHY. MODERNITY AGAINST MODERNITY: WANG HUI'S CRITICAL HISTORY OF CHINESE THOUGHT. Modern Intellectual History, 2006 - Cambridge Univ Press
2. ↑  QE WANG. Between Marxism and Nationalism: Chinese historiography and the Soviet influence, 1949-1963 - Journal of Contemporary China, 2000 - Taylor & Francis
**Gnej Kornelije Scipion Asina** (*Gnaeus Cornelius Scipio Asina*) (3. vijek pne.) bio je rimski političar i vojskovođa koji je sudjelovao u prvom punskom ratu.

Scipion Asina bio je patricij, član Scipiona, ogranka Kornelija, jedne od najstarijih i najuglednijih rimskih porodica. Otac mu je bio Lucije Kornelije Scipion Barbat a brat budući konzul Lucije Kornelije Scipion.

Godine 261. pne. je izabran za konzula, te mu je pripala čast da komandira prvom flotom koju je ikada izgradila Rimska Republika. Na njenom je čelu patrolirao Mesinskim tjesnacem kada je dobio vijest da je Lipara, jedan od Liparskih Otoka, odlučio prijeći s kartaginske na rimsku stranu. Nastojeći se što prije ovjenčati slavom, Scipion je tamo požurio s manjim odredom flote a da prethodno nije izvidio situaciju. Tamo ga je presrela nadmoćna kartaginska flota na čelu s Hanibalom Giskom. U bitci koja je uslijedila rimska eskadra je, zajedno sa Scipionom, zarobljena. Scipion je pušten uz plaćanje otkupnine, ali je zbog fijaska dobio pogrdni *cognomen* *Asina* ("magarac" na latinskom).

Iako su taj nadimak - kao i činjenicu da je bio prvi rimski admiral koji je izgubio bitku - često koristili njegovi politički protivnici, Asina nije završio svoju karijeru. Godine 254. pne. je po drugi put izabran za konzula, te se za svoj pretghodni neuspjeh iskupio tako što je zajedno s kolegom Aulom Atilijem Kajatinom osvojio Panorm, današnji glavni grad Sicilije.

V. također
----------

* Porodično stablo Scipio-Paullus-Gracchus

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Lucius Valerius Flaccus i Tiberius Otacilius Crassus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Gajem Duilijem* 260. pne. | Slijedi: **Lucius Cornelius Scipio i Gaius Aquillius Florus**  |
| Prethodi: **Marcus Aemilius M.f. Paullus i Servius Fulvius Paetinus Nobilior**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Aulom Atilijem Kalatinom* 254. pne. | Slijedi: **Gnaeus Servilius Caepio i Gaius Sempronius Blaesus**  |
**Gnej Domicije Ahenobarb** (Gnaeus Domitius Ahenobarbus, ? - 88. pne.) bio je rimski političar. Bio je sin konzula Gneja Domicija Ahenobarba i brat konzula Lucija Domicija Ahenobarba. Političku karijeru je otpočeo kao tribun godine 104. pne. kada je progonio Marka Emilija Skaura i Marka Junija Silana. Godine 103. pne. je izabran za pontifex maximusa.

Godine 96. pne. je izabran za konzula. Godine 92. pne. je izabran za cenzora zajedno sa Lucijem Licinijem Krasom. On i Kras su se sukobljavali zbog razlika u karakteru i svjetonazoru - Ahenobarb je bio strogi asket, a Kras bonvivan koji je uživao u raskoši. Međutim, zajedno su progonili latinske retoričke škole, smatrajući ih opasnošću po javni moral.

Umro je godine 88. pne. za vrijeme konzulstva Lucije Kornelije Sula|Sule. Imao je dva sina - Gneja Domicija Ahenobarba i Lucija Domicija Ahenobarba.

Izvori
------



| Religijske titule |
| --- |
| Prethodi: **Lucius Caecilius Metellus Dalmaticus**  |  **Pontifex Maximus Rimske Republike** 103. pne. | Slijedi: **Quintus Mucius Scaevola Augur**  |
| Političke funkcije
 |
| Prethodi: **Gnaeus Cornelius Lentulus i Publius Licinius Crassus Dives**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno sa Gajem Kasijem Longinom* 96. pne. | Slijedi: **Lucius Licinius Crassus i Quintus Mucius Scaevola Pontifex**  |
| Prethodi: **Lucius Valerius Flaccus i Marcus Antonius Orator**  |  **Cenzor Rimske Republike** *zajedno sa Lucijem Licinijem Krasom*  92. pne. | Slijedi: **Lucius Julius Caesar i Publius Licinius Crassus Dives**  |
**Liberalizacija** je izraz koji u najširem smislu označava uvođenje novih pravnih propisa koji za posljedicu imaju uklanjanje prethodnih ograničenja i restrikcija u raznim oblastima društvenog života. 

U užem smislu se pod liberalizacijom može podrazumijevati ekonomska liberalizacija, odnosno uklanjanje ograničenja i zapreka za obavljanje ekonomske djelatnost, npr. ukidanjem monopola i dozvolom privatnim i stranim poduzetnicima da vrše neku djelatnost; smanjenja ograničenja vezana uz određenu veličinu poduzeća, vlasničke udjele, broj zaposlenika, radno vrijeme i sl. Vrlo često se uz ekonomsku liberalizaciju veže i pojam deregulacije.

Liberalizacija se može odnositi i na ne-ekonomska pitanja, te može npr. uključivati legalizaciju postojanja opozicijskih političkih stranaka, putovanja u inozemstvo, istospolnog braka i sl. 

Iako se pojam liberalizacija često vezuje uz pojam demokratizacija, oni nisu istovjetni, odnosno postoje brojni primjeri gdje su ne-demokratske države liberalizirale brojne oblasti društvenog života, a da pri tome nisu dovele u pitanje vlastito društveno-političko uređenje.

Izvori
------
Proporcije zastave: 1:2
**Zastava Naurua** je po prvi put podignuta nakon proglašenja nezavisnosti Naurua. Njome je prikazan geografski položaj ove ostrvske nacije. 

Osnova (pozadina) zastave je tamno plava, poput voda Pacifika koji okružuje ostrvo. Uska žuta pruga širine 1/24 dužine zastave predstavlja ekvator.

Bela zvezda sa 12 krakova, u neuobičajenoj poziciji, označava geografski položaj ostrva: odmah južno od ekvatora i zapadno od Međunarodne datumske linije. Dvanaest krakova zvezde predstavljaju dvanaest prvobitnih plemena na ostrvu. Njena bela boja predstavlja fosfate, čija je eksploatacija donela bogatstvo ostrvu. Zvezda se, uopšteno rečeno, može smatrati i simbolom nezavisnosti i suvereniteta.

Razdvojenost plave pozadine na dva jednaka dela podseća na neku sagu po kojoj su prvi stanovnici doneseni na zemlju sa dve stene.

Izgled zastave je izabran na lokalnom konkursu, australijski proizvođač zastava Evans joj je dao konačnu formu i zvanično je usvojena 31. januara/siječnja 1968.

1. ↑  "Nauru, flag of." Encyclopædia Britannica from Encyclopædia Britannica 2007 Ultimate Reference Suite. (2007).

***Zastava Naurua*** na Wikimedijinoj ostavi
**Застава П10** варијанта југословенске Заставе М70, која је смањени Токарев. Пиштољ је доброг квалитета и израђен је од бољих материјала од М70.

Историја
--------

Почетком 1991. год. Застава је обратила пажњу на све већу популарност метка 10 мм АУТО. Метак 10 мм ФБИ, 10х25мм пројектован је на иницјативу Џефрија Купера. Конструкторски тим на челу са Родољубом Матковићем је приступио прилагођавању Заставиног модела за 10 мм АУТО и 1992. год. фабрика је пласирала на тржиште пиштољ Застава П10.

Карактеристике
--------------

Пиштољ је опремано ергономичним дрвеним корицама и продуженим "репом" (задњим дијелом рама). Рукохват је био погодан за стријелце и са мањом шаком. Екстерни ударач је израживан са продуженим репом или са заобљеном главом. Оружје се пунило једноредним оквиром капацитета 8 метака. Тржишту је понуђена и модификована верзија са компензатором на предњем дијелу навлаке.

Референце
---------

1. ↑  „Yugoslavian Pistols". www.pmulcahy.com. Pristupljeno 2019-10-09.
2. 1 2  „Oružje Online | Istorija - Naoružanje - Vojska" (sr-RS). Oružje Online. 2018-11-24. Pristupljeno 2019-10-09.

Спољашње везе
-------------

* Веб сајт произвођача

| * p
* r
* u
Naoružanje proizvedeno u *Zastavi* |
| --- |
| Pištolji | Zastava CZ99 • Zastava CZ999 • Застава ЕЗ9/ЕЗ40 • Zastava M57 • Zastava M88 • Zastava PPZ • Zastava P10 • Zastava P25 • Zastava M70 • Zastava M70A |
| Jurišne puške | Zastava M21 • Zastava M59/66 • Zastava M64 • Zastava M70 • Zastava M80 • Zastava M85 • Zastava M90 • Zastava M95 • Zastava M99 |
| Borbene puške | Zastava M77 • Zastava M77B1 |
| Lovačke puške | LK M98 • LK M48 • LK M70 • LK M85 • Zastava M808 |
| Poluautomatske lovačke | LKP 90 SA • LKP M77 SA • LKP 76  • LKP PAP • LKP M2010 |
| Snajperske puške | Zastava M76 • Zastava M91 • Zastava M93 • Zastava M07 |
| Antimaterijalne puške | M12 Crno Koplje • M93 Crna Strijela • M03 Rhino |
| Automati | M1942 • M1944 • M1945 • M49 • M51 • M56 • M65 • M84 • M97 • FLG |
| Mitraljezi | Zorka • Zastava M09 • Zastava M10 • Zastava M53 • Zastava M72 • Zastava M77 • Zastava M82 • Zastava M84 • Zastava M87 |
***Le Gitan*** (italijanski: ; sh. *Ciganin*) je francusko-italijanski kriminalistički film snimljen 1975. godine u režiji Joséa Giovannija. Temelji se na scenariju koji je Giovanni napisao prema vlastitom romanu *Histoire de fou*, a koji je, pak, bio inspiriran stvarnim događajima vezanim uz pljačkašku bandu Gang des Tractions Avant koja je djelovala 1940-ih. Radnja filma je, pak, smještena u suvremeno doba, a protagonist, čiji lik tumači Alain Delon je profesionalni kriminalac romskog porijekla koji dolazi pod policijsku istragu zbog pljačke upravo u trenutku kada planira izvršiti novi veliki "posao" koja bi mu trebao omogućiti da nastavi živiti normalnim životom. *Le Gitan* se smatra jednim od neobičnijih filmova u Giovannijevog filmografiji, pri čemu je dio kritičara smatrao da je autor pokušao spojiti konvencionalni gangsterski triler sa socijalno angažiranom dramom koja nastoji prikazati marginalizaciju, zlostavljanje i predrasude sa kojima se susreću Romi u tadašnjem francuskom društvu.

Uloge
-----

* Alain Delon ... Hugo Sennart alias Le Gitan
* Annie Girardot ... Ninie
* Paul Meurisse ... Yan Kuq
* Marcel Bozzuffi ... Blot
* Bernard Giraudeau ... Mareuil
* Renato Salvatori ... Jo Amila
* Maurice Barrier ... Jacques Helman
* Maurice Biraud ... Pierrot le Naïf
* Michel Fortin ... Marcel
* Jacques Rispal ... Veterinar
* Florence Giorgetti ... Niniena sluškinja
* Nicolas Vogel ... Jeannot

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Le Gitan* na IMDb-u (`en`)
**Etnocentrizam** je prosudba kulture drugih naroda iz aspekta vlastite kulture. Može se ticati jezika, običaja, vjere i ponašanja.

Etnocentrična osoba koristi vlastitu kulturu kao temelj za ocjenjivanje drugih kultura. Obično se vlastita kultura smatra najboljom i teži se tome, da se druge kulture mijenjaju, da više sliče vlastitoj kulturi.

Historija
---------

Starogrčki historičar Herodot u 5. vijeku pne. napisao je:

*Samo lud čovjek može vrijeđati tuđe običaje, jer da se ljude diljem svijeta upita čiji su običaji najbolji, svatko bi izabrao one svoje.* (III.38.)
Izraz etnocentrizam prvi je put koristio sociolog William G. Sumner. On ga definira kao:

*Tehnički naziv za pogled na stvari u kojima je vlastita skupina središte svega, a svi ostali su umanjeni i ocjenjuju se u odnosu na nju*.

Etnocentrizam i antropologija
-----------------------------

Svi ljudi nastoje koristiti vrijednosti kulture u kojoj su rođeni. Jedan od glavnih ciljeva antropologije je ne koristiti etnocentrične ideje. Antropolozi pokušavaju vidjeti druge kulture iz gledišta osobe iz te kulture. To je također poznato kao kulturni relativizam. To je ideja, koja se protivi ideji, da su stvari uvijek iste u svakoj ljudskoj kulturi (ljudska univerzalija). Kulturni relativizam kaže, da je sve ljudsko djelovanje u odnosu na kulturu u kojoj se radnja događa.

Povezano
--------

* Ekcepcionalizam
* Eurocentrizam
* Amerocentrizam
* Afrocentrizam
* Wikipedia: Sistemska pristranost
**Finale sezone** (engl. ) je izraz koji u televizijskoj terminologiji označava posljednju epizodu, u pravilu igrane (humorističke ili dramske), serije koja se prikazuje tokom jedne sezone. Obično je riječ o epizodi koja se po pojedinim elementima radnje značajno razlikuje od ostalih, odnosno gledateljima se na razne načine nastoji sugerirati da je različita od drugih. Obično se njome nastoji, u većoj ili manjoj mjeri, zaokružiti određena narativna cjelina, tj. dati rješenje nekim elementima zapleta, ali se također mogu uvesti i dramatični obrati i novi podzapleti u obliku cliffhangera. Tvorci završnih epizoda obično uzimaju u obzir mogućnost obustave snimanja prije početka sljedeće sezone, te se u tu svrhu gledateljima može, ali i ne mora servirati nekakva zaokružena završnica; cliffhangeri, sa druge strane, služe da bi gledateljima izazvali dodatno zanimanje u pauzama između sezona, odnosno dali dodatni poticaj za nastavak serije. Potonja tehnika je bila posebno razvijena kod tvoraca popularne sapunice *Dallas*, a kao suvremeni primjer može poslužiti *Igra prijestolja*.

Vidi još
--------

* Premijera sezone
* Finale serije
Srpska narodna nošnja iz 19. veka (fotografija: Muzejska zbirka Trstenik)
**Etnologija** (narodoznanstvo) je nauka koja se bavi proučavanjem naroda, njegove matreijalne, socijalne, duhovne itd. kulture. 

*Materijalna kultura*

*Istraživanje oblika privređivanja ili gospodarstva: lov, ribolov, poljodjelstvo, stočarstvo, sakupljanje, voćarstvo i slično*. Ovdje naravno pripada i sve ono što je čovjek napravio svojim rukama, tu spadaju: graditeljstvo, odijevanje, nakit, rukotvorstvo, obrti, oružje, jelo i piće, prometna sredstva i trgovačka platežna sredstva.

*Socijalna kultura*

*Istraživanja obitelji i socijalne organizacije, tajna i totemska društva, dobni razredi, spolni život, običajna prava.*

*Duhovna kultura*

Sastavni dio ovog oblika kulture je vezan uz umni rad, tu su običaji vezani uz razne poslove, razne igre, ples, razni oblici domorodačke religije, vjerovanja, folklor, usmena književnost, predodžbe o životu i različita znanja.

V. također
----------

* Popis naroda svijeta

Vanjske veze
------------

* describes the languages and ethnic groups found worldwide, grouped by host nation-state. ((en))
**Korjenonošci** (ijek.) ili **korenonošci** (ek.) (Rhizopoda), heterotrofni (hranu uzimaju iz okoliša) jednostanični organizmi. Pripadaju praživotinjama.

Nemaju stalan oblik tijela, već pružaju svoje izdanke u obliku korjenčića. Po tome su i dobili naziv. Korjenonošci mogu živjeti slobodno u moru i vodama na kopnu, dok su neki paraziti (nametnici).

Ameba
-----

Ameba pripada korjenonošcima. Velika je oko 0,5 mm te se može zamijetiti golim okom. Membrana joj je glatka i polupropusna te sudjeluje u svim životnim procesima. Amebina citoplazma je gusta tekućina koja se neprestano kreće i za sobom vuće sve svoje stanične dijelove. Njezina jezgra upravlja radom stanice. Ameba se pokreće lažnim nožicama te njima obuhvaća čestice hrane i stvara hranidbeni mjehurić. Neprobavljene tvari izbacuje na bilo kojem mjestu membrane. Suvišnu vodu sa štetnim tvarina iz stanice izbacuju stezljivim mjehurićem.

Ameba se u nepovoljnim uvjetima začahuri. Obavije se ovojnicom koja ih štiti dok ne nastupe povoljni uvjeti.

Krednjaci i zrakaši
-------------------

Krednjaci i zrakaši su korjenonošci koji obično žive na morskom dnu, u mulju ili u planktonskim zajednicama. Na svojoj površini tijela oni grade ljušture od vapnenca ili kremena. Takve ljušturice taložile su se na morskim dnima puno milijuna godina te su tako nastale vapnene stijene.
**Karmanija** je bila antička provincija (satrapija) perzijskog Ahemenidskog i Sasanidskog Carstva. Područje Karmanije obuhvaća modernu provinciju Kerman u Iranu. Granice drevne Karmanije nisu poznate jer pretpostavlja se kako su se često mijenjale. Provincija je spomenuta na Darijevim Behistunskim natpisima, te u djelima povjesničara Arija. U doba Aleksandra Makedonskog Karmanija je bila satrapija na obali Perzijskog zaljeva istočno od tjesnaca Hormuz i Farsa, dok je na istoku graničila sa Gedrozijom. Neki autori poput Klaudija Ptolomeja navode kako se Karmanija protezala do sjevernih pustinja Partije i Arije, pa se to područje naziva i „pustinjska Karmanija". Ipak, uži pojam Karmanije odnosi se na plodni i obradivi teritorij na jugu.

V. također
----------

* Kerman (provincija)

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Karmanija (Livius.org, Jona Lendering)". Arhivirano iz originala na datum 2009-08-27. Pristupljeno 2009-08-29.

Eksterni linkovi
----------------

* Karmanija (Livius.org, Jona Lendering) Arhivirano 2009-08-27 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Ahemenidske satrapije |
| --- |
|  | Perzija • Elam • Babilonija • Medija • Saka • Jonija • Pamfilija • Paflagonija • Kapadokija • Karija • Lidija • Likija • Frigija • Skudra • Cipar • Armenija • Asirija • Kilikija • Taksila • Egipat • Gandara • Satagidija • Gedrozija • Karmanija • Maka • Sagartija • Drangijana • Arahozija • Baktrija • Partija • Arija • Horezmija • Sogdijana • Kuš • Arabija • Hirkanija • Margijana • Dahe • Libija | Ahemenidska perzijska zastava |
**Los Andes** je grad od 60,341 i općina od 66.708 stanovnikau centru Čilea u planinama Anda, i Provinciji Los Andes u 
kojoj je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Los Andes se nalazi na ruti prijevoja u Andama Paso Internacional Los Libertadores preko kojeg se odvija najveći 
cestovni transport između Čilea i Argentine.

Grad se prostire u kotlini rijeke Aconcagua, na nadmorskoj visini od 819 metra.

Historija
---------

Historija naselja počela je 1788. kad je tadašnji guverner Ambrosio O'Higgins, obišao taj kraj da odabere poziciju za novo naselje koje je trebalo osigurati sigurniji prijelaz putnicima preko Anda. Njegov izbor bio je Curimón gdje je još od 1660. postoji franjevački samostan, ali su ga stanovnici uvjerili da je bolja lokacija za putnike nešto istočniji Los Andes.

Naselje je startalo kao kolonija, a službeno je osnovano dekretom 31. jula 1791. pod imenom -*Santa Rosa de Los Andes* u čast prve američke svetice Rose od Lime.

Negdje oko 1798. napravljen je urbanistički plan od 64 bloka.

Los Andes od 1804. ima i administrativnu funkciju.

Privreda
--------

Privreda grada bazira se na poljoprivredi, rudarstvu i logistici.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Chile: Valparaiso*" (engleski). City population. Pristupljeno 18. 11. 2020.
2. 1 2 3 4 5   „Nuestra comuna" (španjolski). Municipalidad de Los Andes. Pristupljeno 20.11. 2020.
3. 1 2 3 4   „Historia" (španjolski). Municipalidad de Los Andes. Pristupljeno 20.11. 2020.

Vanjske veze
------------

***Los Andes (Čile)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ilustre Municipalidad de Los Andes* (službene stranice) (`es`)
**Iceni** ili **Eceni** su bili britsko pleme koje je u 1. vijeku pne. i 1. vijeku n.e. živjelo na području koje otprilike odgovara današnjoj engleskoj grofoviji Norfolk. Graničilo se s plemenom Korieltauva na zapadu, te Katuvelauna i Trinovanta na jugu.

Dio historičara vjeruje da su Cenimagni, koji su se dobrovoljno predali Cezaru za vrijeme njegovog pohoda na Britaniju 54. pne. u stvari Iceni. Prvi pouzdani trag o Icenima su kovanice koje datiraju od oko 10. pne. i na kojima navode svoje ime kao ECENI. Za vrijeme rimske invazije 43. su mirno prihvatili rimsku vlast, ali su se godine 47. pobunili protiv Rimljana zbog namjere guvernera Skapule da ih razoruža. U njemu su poraženi, ali su na kraju ipak sačuvali odeđenu samostalnost. Godine 61. je pod Budikom izbio veći i daleko uspješniji ustanak koji umalo nije doveo do kolapsa rimske vlasti u Britaniji. Ustanici su, međutim, poraženi i podvrgnuti okrutnim represalijama. Nešto kasnije Klaudije Ptolemej navodi Icene kao jedan civitas rimske Britanije. Otada nestaju iz historijskih izvora, ali je dio britanskih historičara kasnije navodio da su migrirali na zapad pred saksonskim osvajačima.

Izvori
------

Literatura
----------

* Tom Williamson (1993), *The Origins of Norfolk*, Manchester University Press

Eksterni linkovi
----------------

***Iceni*** na Wikimedijinoj ostavi

* Iceni at Roman-Britain.org
**Liverpulski klinički put za skrb o umirućemu** je britanski klinički put koji pokriva opcije palijativne skrbi za pacijente u njihovim posljednjim danima ili satima života. Razvijen je kako bi liječnicima i sestrama omogućio da pružaju kvalitetnu skrb na kraju pacijentova života.

Ovaj klinički put pruža multidisciplinarnu dokumentaciju i jasne smjernice za postizanje ciljeva važnih karcinomskim pacijentima u fazi umiranja i njihovim obiteljima.

Iako je razvijen u hospiciju, postoje i verzije prilagođene za akutne ustanove kao i za sve druge institucije koje potiču raspravu o dijagnosticiranju umiranja i smanjivanju nepotrebnih ili uzaludnih intervencija (uključujući CPR) u ovoj fazi. Ovaj hodogram, također, osigurava metode za mjerenje kontrole simptoma u umirućeg pacijenta te, kroz analizu varijance, identificira potrebe za edukacijom i resursima.

Posljednjih 48 sati života
--------------------------

Tokom posljednjih 48 sati života bolesnik postaje sve slabiji i sve teže pokretan, gubi interes za hranu i piće, teško guta i mamuran je. Znakovi mogu uključivati suhonjav i ispijen izgled, promjenu ritma disanja, hladne i ponekad edematozne okrajine, te kognitivne poremećaje. U neizlječivoj i progresivnoj bolesti ova faza obično se može predvidjeti, ali ponekad pogoršanje može nastupiti iznenada i biti jako uznemirujuće. Prioritet treba dati ublažavanju simptoma i podršci obitelji, dok priroda primarne bolesti postaje manje važna. To je vrijeme kad su razina tjeskobe, stresa i emocija povišeni i kod pacijenta, i u obitelji, i kod drugih koji brinu za bolesnika. Važno je da je postupanje zdravstvenog tima suosjećajno, ali i strukturirano.

Kako prepoznati da će uskoro nastupiti smrt (Iz Liverpulskog kliničkog puta)
----------------------------------------------------------------------------

Multiprofesionalni tim usuglasio se da bolesnik umire, te su kod pacijenta prisutna najmanje dva od sljedećih znakova:

* Vezanost za krevet
* Semikomatoznost
* Može piti samo male gutljaje tekućine
* Ne može uzimati tablete

Izvori
------

Fallon, M. O’Neil, W. ABC of Palliative Care BMJ publication. ISBN 978-1405130790
**Eugène Pirou** (1841 - 1909) bio je francuski fotograf i filmski režiser, poznat kao jedan od pionira filma, ali i producent prvog erotskog filma u historiji. Prvi put je postao poznat nakon gušenja Pariške komune 1871. izradivši niz fotografija strijeljanih komunara. Do kraja 1880-ih je postao jedan od najuglednijih francuskih fotografa, a 1889. je za svoj rad bio nagrađen na Svjetskoj izložbi. Na njoj je prvi put vidio demonstraciju Mareyeve "kronofotografske puške" što ga je potaklo da i sam počne razmišljati o tehnologiji pokretnih slika. Iako je od Edisona bez uspjeha pokušao ishoditi njegov sistem, već u aprilu 1896. je uz pomoć Henrija Jolyja Parizu počeo prikazivati vlastite filmove, postavši prvi konkurent braći Lumiere. Iste je godine Albertu Kirchneru povjerio snimanje *Le Coucher de la Mariée*, kratkog erotskog filma koji sadrži ženski striptiz. Usprkos toga što je film bio jedan od prvih koji je službeno zabranjen, Pirou je sve vrijeme uspio očuvati veliki ugled i reputaciju "fotografa kraljeva", a što je u oktobru 1896. potvrđeno kada je njegova filmska kamera snimili posjet ruskog cara Nikolaja II Parizu. Do 1897. je snimio preko pedesetak kratkih filmova. Što se poslije dogodilo s njime, nije posve poznato.

Vanjske veze
------------

***Eugène Pirou*** na Wikimedijinoj ostavi

* Eugène Pirou na IMDb-u (`en`)
* Photographs by Pirou
* Photographs by Pirou
| Kitzbühelske Alpe |
| --- |
| Dio Alpi |
| Pogled na planinu HahnenkammPogled na planinu HahnenkammPogled na planinu Hahnenkamm |
| Dužina masiva: | 80 km |
| Širina masiva: | 35 km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | Kreuzjoch (2558 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Austrija |

**Kitzbühelske Alpe** (njemački: *Kitzbüheler Alpen* ili *Kitzbühler Alpen*) je planinski masiv. dio Alpi na zapadu
Austrije na granici Salzburga i Tirola, koji 
okružuje grad Kitzbühel.

Geografija
----------

Dvije trećine masiva leži u Tirolu, a jedna trećina u Salzburgu.
Fizički se dijele na Glemmtalerske Alpe na istoku i Kelchsauerske Alpe na zapadu.

Kitzbühelske Alpe protežu se u dužinu u smjeru istok-zapad nekih 80 km, a široke su od 25 do 35 km. Protežu se od rijeke Saalach i Zellerskog jezera kod Zell am Seea na istoku do doline Zillertal i Tuxerskih Alpi na zapadu. Sa juga graniče sa Zillertalskim Alpama i Visokim Tauernom preko rijeke Salzach, a sa sjevera graniče sa rijekom Inn.

Najviši vrh tog masiva je Kreuzjoch sa svojih 2558 metara. a više od 30 vrhova ima preko 2000 metara, među njima su najpoznatiji Karspitze (2264 m), Richbergkogel (2278 m), Gamsköpfl (2476 m), Isskogel (2263 m), Rifflerkogel (2496 m) i Südlicher Katzenkopf (2539 m).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Kitzbüheler Alpen*" (engleski). SummitPost. Pristupljeno 6. 1. 2016.

Vanjske veze
------------

***Kitzbühelske Alpe*** na Wikimedijinoj ostavi

* Kitzbüheler Alpen na portalu SummitPost (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 235901281
* NKC: ge1159931

 |
**Zong Ai** (宗愛) (? -452) je bio eunuh na dvoru kineske/Xianbei dinastije Sjeverni Wei, poznat po tome što je stekao toliku veliu moć i uticaj da je dao likvidirati čak dvojicu njenih careva. O njegovom porijeklu i ranom životu nema skoro nikakvih podataka, osim da je prije stupanja u dvorsku službu bio kastriran za kaznu radi počinjenja nekog prekršaja. Usprkos toga, do godine 451. je napredovao u službi i stekao toliko povjerenje cara Taiwua da ga je uspio okrenuti protiv vlastitog sina i krunskog princa Tuoba Huanga. Mladi se princ zbog straha od Zonga Aijevih spletki razbolio i umro. Sljedeće je godine, pak, car razmišljao o tome da ukloni Zong Aija, ali ga je Zong Ai preduhitrio izvršivši atentat nakon koga je za novog cara postavljen princ Tuoba Yu, ali je stvarnu vlast kao premijer imao Zong Ai. Sedam mjeseci kasnije se i Tuoba Yu pokušao riješiti Zong Aija, ali je i on ubijen. Tada su se, međutim, protiv Zong Aija okrenuli drugi dvorjani i organizirali puč u kome je Zong Ai ubijen. Novim je carem postavljen Tuoba Huangov sin Tuoba Jun, koji će vladati kao car Wencheng.
**Enoš** ili **Enos** (hebrejski *אֱנוֹשׁ*) je lik iz *Biblije*, spomenut kao jedan od patrijarha prije potopa. Ime mu znači "čovjek".

U *Bibliji*
-----------

Enoš je bio sin Šeta, unuk Adama i Eve, te nećak Kajina i Abela. U *Bibliji* se o njemu kaže sljedeće:

"Šetu se rodi sin, komu on nadjene ime Enoš. Tada se počelo zazivati ime Jahvino."
"Kad je Šetu bilo sto i pet godina, rodi mu se Enoš."
"Kad je Enošu bilo devedeset godina, rodi mu se Kenan. Po rođenju Kenanovu Enoš je živio osam stotina i petnaest godina te mu se rodilo još sinova i kćeri. Enoš poživje u svemu devet stotina i pet godina. Potom umrije."
Enošev je unuk bio Mahalalel.

U *Knjizi Jubileja*
-------------------

Prema *Knjizi Jubileja*, Enoš je rođen 235 godina nakon postanka svijeta, te je počeo zazivati ime Gospodnje. Bio je sin Šeta i njegove sestre Azure. Oženio je svoju sestru Noam, koja se ne spominje u *Bibliji*, te je s njom bio otac Kenana.

U kršćanstvu
------------

U Armenskoj pravoslavnoj Crkvi Enoš je slavljen kao Sveti praotac, zajedno sa svojim ocem i djedom, a spomendan mu je 30. srpnja.
**Eugen Sandow** (2. april 1867 – 14. oktobar 1925), rođen kao **Friedrich Wilhelm Müller**, bio je pruski (njemački) bodibilder poznat kao "otac modernog bodibildinga". Rođen je u Pruskoj (koja je postala dio ujedinjene Njemačke), a godine 1889. je emigrirao u Britaniju kako bi izbjegao vojni rok; izdržavao se demonstracijom svoje fizičke snage na londonskim pozornicama. Odatle je počeo popularizati fizičku kulturu i osnivati prve teretane; s vremenom je postao jedan od najvećih svjetskih celebrityja svog vremena, te postao blizak prijatelj britanskog kralja Georgea V, pisca Arthura Conana Doylea i američkog izumitelja Thomasa Edisona koji je njegove tjelesne vježbe zabilježio na jednim od svojih prvih filmova 1894. Umro je od moždanog udara u Lodnonu 1925.

Sandowa je u SAD popularizirao znameniti kazališni impersario Florenz Ziegfeld, te se pojavljuje kao lik u znamenitom biografskom mjuziklu *The Great Ziegfeld* iz 1936. godine, gdje ga je tumačio Nat Pendleton.

Bibliografija
-------------

* *Sandow's System of Physical Training*
* Sandow, Eugen (1897). *Strength and How To Obtain It.*.
* *Body-Building*
* *Strength and Health*
* *Life is Movement*
* *The Construction and Reconstruction of the Human Body*
* *Sandow's Magazine of Physical Culture*
Farinelli
**Farinelli** (Puglia, 24. 1. 1705. – Bologna, 15. 7. 1782), čije pravo ime je **Carlo Broschi** (Karlo Broski), je jedan od najpoznatijih italijanskih soprana kastrata iz 18. vijeka.

Život
-----

Rođen je u nižoj plemićkoj porodici. Bio je kastriran kao dječak kako bi se sačuvao njegov divan glas u starijim godinama. Obrazovao je u posebnom kozervatoriju za trening kastrata. Uzeo je ime Farinelli, nakon završetka obrazovanja.

Postao je prvo poznat diljem južne Italije, kao "il ragazzo" (dječak). Godine 1724. pojavljuje se u Beču, te u Veneciji, iduće godine, potom u Napulju, i nadalje u svim velikim gradovima Italije, da bi 1731. po treći put došao u Beč. Godine 1734. dolazi u London, ali u drugu operu od one u kojoj su radili Georg Friedrich Händel i kastrat Senesino. Mnoga muzika Farinellija koju je izvodio bila je od njegovog brata (Riccardo Broschi).

Nakon tri godine boravka u Engleskoj, Farinelli odlazi za Španiju, pritom je neko vrijeme ostao u Francuskoj pjevajući pred Lujom XV. U Španiji, gdje je namjeravao ostati samo nekoliko mjeseci, proveo je 25 godina. Njegov glas je uposlila kraljica da pjevanjem liječi kralja Filipa V od lošeg raspoloženja, pri čemu je Farinelli imao jaka državna ovlaštenja. Devadeset godina Farinelli je pjevao iste pjesme kralju, a bio je aktivan i kao direktor ondašnje opere u Madridu.

Farinelli se u doba mirovine smjestio u Bolonji, gdje je proveo zadnje dane života. Osim pjevanja, Farinelli je svirao i čembalo, te viola d'amore.

Film
----

Godine 1994. snimljen je *Farinelli Il Castrato*, film o Farinellijevom životu, u kome je Hendel prikazan u naprasitom smislu; naime Hendl je prikazan kao pojam za braću Broski, prikazan je kako ih podučava Čembalu, međutim Hendl po filmu, iako nije htio čuti za Farinellija, odlazi u suparničku operu, i tokom vrhunca završetka arije Farinellija, njegovog maestrouznog pjevanja, od samog pjeva, Hendl pada sa gornje lože, od ushićenja Farinellijevim pjevanjem. Također, u filmu je prikazana muka kastrata Farinellija, iz razloga što sa suprugom nije mogao voditi ljubav kao čovjek.

Otkrivanje groba Farinellija
----------------------------

Dana 12. 7. 2006. ekshuminirano je tjelo Farinellija na historijskom Certosa groblju u Bolonji, izjavio je Carlo Vitali, osnivač Farinellijevog obrazovnog centra. Cilj iskopavanja je da se sazna više činjenica o kastratima, njihovoj konstituciji, fizionomiji, itd.

Eksterni linkovi
----------------

***Farinelli*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 17319337
* LCCN: n89657076
* ISNI: 0000 0001 1208 9733
* GND: 119244349
* SELIBR: 208044
* SUDOC: 033724636
* BNF: cb12456297c (podaci)
* BIBSYS: 5039287
* ULAN: 500317515
* MusicBrainz: 79e12258-adb2-407d-af70-9c581e8cbe42
* NKC: js20020930017
* BNE: XX1081173
* CONOR.SI: 156442723

 |
Skupina **Bovinae** su potporodica šupljorožaca. Obilježava ih krupno, bačvasto tijelo. Oba spola imaju rogove. 

U skupinu spadaju sljedeći rodovi:

* Rod Pseudoryx

* vijetnamsko šumsko govedo (*Pseudoryx nghetinhensis*)

* Rod bivoli (Bubalus)

* azijski vodeni bivol (*Bubalus bubalis*)
* tamarau (*Bubalus mindorensis*)
* močvarni bivol (*Bubalus depressicornis*)
* planinski bivol (*Bubalus quarlesi*)

* Rod Syncerus

* afrički bivol (*Syncerus caffer*)

* Rod goveda (Bos)

* divlje govedo (*Bos taurus*), od kojeg potječu domaće govedo (*B. t. taurus*) i zebu (*B. t. indicus*)
* kambodžansko šumsko govedo (*Bos sauveli*)
* banteng (*Bos javanicus*) (javansko govedo)
* gaur (*Bos gaurus*)
* jak (*Bos grunniens*)

* Rod bizoni (Bison)

* američki bizon (*Bison bison*)
* europski bizon (*Bison bonasus*)

Razgraničenja su sporna. Tako je jedna potporodica afričko-azijskih antilopa (Tragelaphinae) vrlo blisko srodna s ovom skupinom Bovinae, da ih se često smješta zajedno u istu potporodicu. Četveroroga antilopa se ponekad (kao ovdje) svrstava u goveda, a ponekad u antilope. Vijetnamsko šumsko govedo, otkriveno tek 1990-ih neki zoolozi su svrstavali u potporodicu Caprinae, zajedno s kozama.

Razvojno gledano, goveda su vrlo mlada skupina. Najraniji fosilni nalazi goveda dokazani su u pliocenu. Širili su se vjerojatno iz Azije u Europu, Sjevernu Ameriku i Afriku. U pleistocenu bili su zastupljeni velikim brojem vrsta.

U svakodnevnom govoru često se sasvim proizvoljno koriste razni nazivi rodova za životinje iz drugih rodova, što može dovesti do zabuna, iako nema nikakvo značenje za sistematiku.

Vanjske poveznice
-----------------

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Goveda** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Bovinae** |
Rasprostranjenost ikavskog izgovora (crveno).

| 
srpskohrvatske standardne varijante, dijalekti i govori |
| --- |
| policentrični srpskohrvatski standardni jezikusporedba srpskohrvatskih standardnih varijantisrpska varijanta · hrvatska varijanta ·bosanska varijanta · crnogorska varijantaštokavski (ekavski · ijekavski · ikavski)kajkavski (ekavski · ikavski)čakavski (ikavski · ekavski · ijekavski) torlački (ekavski · našinski)užički · romanosrpski · bunjevačkigradišćanskohrvatski · moliškoslavenskislavenosrpski |
| * p
* r
* u
 |

**Ikavski izgovor** (također **ikavica, ikavština**), jedan je od triju izgovora srpskohrvatskog jezika u kojem je praslavenski samoglasnik *jat* (*ě*) zamijenjen sa *i* (*čòvik*, *dȉca*, *vrȋme*, *lȋp*). Za razliku od ijekavskog i ekavskog izgovora, koji su u srpskohrvatskom jeziku standardni, ikavski nije standardan u bilo kojem od četiri varijeteta srpskohrvatskog jezika. Ikavski izgovor značajka je dijela čakavskih i štokavskih dijalekata. Od čakavskih dijalekata ikavski su južnočakavski i jugozapadni istarski dijalekt, a u većini slučajeva i srednjočakavski dijalekt. Od štokavskih dijalekata ikavski su zapadni dijalekti (zapadna Bosna i Hercegovina, dijelovi Like i Dalmacije), posavski govori slavonskoga dijalekta (dijelom samo u dugim slogovima) i vlahijska oaza u dvanaest sela južnog Gradišća.

Vidi još
--------

* ekavski izgovor
* ijekavski izgovor
* ikavizam
* jat (slovo)
* srpskohrvatski jezik
| Kašmiri jezik (कॉशुर, کٲشُر) |
| --- |
| Govori se u: | Indija (država Džamu i Kašmir), Pakistan |
| Broj govornika: | 7,1 miliona |
| Jezička grupa: | indoevropski
 indoiranski
  indoarijevski
   **kašmiri** |
| Kodovi i šifre kašmiri jezika |
| ISO 639-1 | ks |
| ISO 639-2 | kas |
| SIL | KAS |

**Kašmiri jezik** ili **Kašmirski jezik** (कॉशुर,کٲشُر) pripada indoarijevskoj grani indoevropskih jezika. Prvenstveno je u upotrebi u dolini Kašmir, regionu podeljenom između Pakistana i Indije. 

Kašmiri jezik se zapisuje modifikovanim persijsko-arapskim pismom. U Indiji se nekada piše devanagari pismom. Prvi literarni tekstovi na kašmirskom su pesme iz 14. veka, pesnikinje Lalešvari. 

Danas je kašmiri jezik uglavnom govorni jezik. Zvanični jezik Kašmira je Urdu jezik. Poslednjih decenija pokušalo se sa uvođenjem kašmirskog u škole u ovoj dolini. Postoji samo jedan on-lajn magazin na ovom jeziku.

Eksterni linkovi
----------------

WikipediaWikipedia
***Kašmiri jezik*** nа Wikipediji

* Etnološki izveštaj o kašmirskom jeziku
* Uvod u govorni kašmirski jezik
* Osnovne reči i fraze u kašmirskom jeziku

| * p
* r
* u
 Službeni jezici Indije |
| --- |
| Unijski nivo | 
* hindi
* engleski

 |
| Ostali jezici | 
* asamski
* bengalski
* bodo
* dogri
* gudžarati
* hindi
* kanada
* kašmiri
* konkani
* maithili
* malajalam
* manipuri
* marati
* nepalski
* orija
* pandžabi
* sanskrt
* sindi
* santali
* tamilski
* telugu
* urdu

 |
Za ostala značenja, v. Ikar (razvrstavanje).
Dedal i **Ikar**  
Čarls Pol Landon, 1799**Ikar** ili **Ikarus** (antgrč. Ίκαρος [*Íkaros*], лат. *Icarus*), je Dedalov sin, u grčkoj mitologiji. Sa ocem se spasao iz ropstva na Kritu, pomoću krila napravljenih od voska i perja.

Mitologija
----------

Kada je Dedal završio sa izgradnjom lavirinta, Minos je, da bi ga sprečio da se istina o lavirintu proširi, zatvorio Dedala, a i kontrolisao je sve brodove i sve puteve. Da bi se oslobodio i napustio ostrvo, Dedal je odlučio da napravi krila sebi i svome mladom sinu Ikaru. Uvezao je pera zajedno, od najmanjeg do najvećeg, stvorivši tako veliku površinu. Veća pera je osigurao koncima, a manja voskom tako da su ona ličila na ptičija krila. 

Kada je posao bio završen, Dedal je, na mestu mahao krilima i tako ih isprobavao, a zatim je krilima opremio i svog sina Ikara i naučio ga kako da leti. Kada su obojica bili spremni, Dedal je upozorio Ikara da ne leti ni previsoko, a ni nisko, jer, ako leti previsoko sunce će otopiti vosak, a ako leti prenisko, morska pena će natopiti krila i više neće moći nastaviti sa letom. I zatim su obojica poleteli.

Preleteli su preko ostrva Sam, Del i Lebint, a tada je Ikar počeo leteti sve više i više da bi dostigao do samih nebesa i dotakao ih. Sunce je, sve više i više, zagrevalo vosak, i on se počeo topiti sa krila, a pera su se na kraju razdvojila, a Ikar je pao u more i utopio se. Dedal je okrivljivao sebe i svoju veštinu za sinovljevu smrt, a mesto gde je Ikar pao i utopio se u more nazvao je Ikarijom.

Posle svega Dedal je stigao u Siciliju, gde mu je zaštitu pružio kralj Kokal. Na Siciliji je Dedal sagradio hram u čast boga Apolona, a krila je okačio kao žrtvu bogu.

***Ikar*** na Wikimedijinoj ostavi

Literatura
----------

* Vojteh Zamarovski, *Junaci antičkih mitova*, *Leksikon grčke i rimske mitologije*, Zagreb 1985, str. 157.

  


|  |
| --- |
| **Grčka mitologija** |
| **Bogovi** |
| Afrodita | Apolon | Ares | Artemida | Asklepije | Atina | Demetra | Dionis | Eos | Eol  Had | Hefest | Helije | Hera | Hermes | Hestija | Hore | Mojre | Muze | Pan (mitologija) | Posejdon | Selena | Zevs |
| **Primordijalna božanstva** |
| Etar | Geja | Hemera | Nikta | Tartar | Hronos | Eros | Uran | Ereb | Haos | Pont | Ananka | Talasa |
| **Titani** |
| Okean | Hiperion | Japet | Kron | Menetije | Prometej | Epimetej (mitologija) | Atlas | Kej | Krije | Astrej | Palant | Perzes Teja | Reja | Mnemosina | Temida | Tetija | Feba | Leta |
| **Heroji** |
| Ahil | Agamemnon | Atalanta | Belerofont | Kasandra | Dedal i Ikar | Diomed  Ajant | Herakle | Hektor | Jason | Ikar | Meduza | Menelaj | Minos | Penelopa | Sizif | Tezej | Odisej |
| **Kategorije** |
| Bogovi | Heroji | Muze |
**Kaštelir** (talijanski *Castelliere* [kastɛlˈljɛːre]) naselje je u Hrvatskoj, koje administrativno pripada Istarskoj županiji. Nalazi se u općini Kaštelir-Labinci. Prema popisu iz 2001. godine, u Kašteliru su živjela 283 stanovnika.

Zemljopisni položaj
-------------------

Kaštelir se nalazi sjeverno od Labinca, 7 km udaljen od mora (zapadno) na cesti koja od Poreča (jugozapadno) vodi do Vižinade (sjeveroistčno) te kraj zaselka Brnasi gdje se nalazi raskršće ceste koja iz Višnjana (jugoistočno) ide do Tara (sjeverozapadno).

Povijest
--------

Kultura
-------

U Kašteliru se nalazi središte Zajednice Talijana - C.I. di Santa Domenia-Castelliere

Promet
------

Privreda
--------

Stanovništvo
------------

Sport
-----

* NK Kaštelir-Labinci, 3. ŽNL Istarska (2008./09.)
* Boćarski klub Kaštelir.

Izvori
------

1. ↑  Popis DZS

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Kaštelir-Labinci |
| --- |
| Babići • Brnobići • Cerjani • Deklići • Dvori • Kaštelir • Kovači • Krančići • Labinci • Mekiši kod Kaštelira • Rogovići • Rojci • Roškići • Tadini • Valentići |
Zvjezdani Grad
**Zvjezdani Grad** (ruski: Звёздный Городок) je ime vojnog naselja sjeverno od Moskve gdje se pripremaju budući kozmonauti u Gagarinovu centru za obuku kozmonauta.

Od šezdesetih godina prošlog stoljeća, ovdje su se pripremali svi kozmonauti za svoje svemirske letove. Prvi sovjetski kozmonauti bili su ujedno i prvi stanovnici ovog grada. Zajedno s njima su živjele i njihove obitelji, civilno i vojno osoblje. Stanovnici i zaposlenici bili su jedini svjedoci njegova postojanja, jer je grad bio tajni objekt sovjetskog zrakoplovstva i iz tog razloga nije bio ucrtan ni na jednom zemljovidu SSSR-a.

Danas se u Zvjezdanom Gradu čuvaju modeli svih važnijih svemirskih letjelica bivšeg Sovjetskog Saveza. Tu je i golemi hidrolaboratorij za simulaciju bestežinskog stanja, planetarij izrađen u Istočnoj Njemačkoj koji može projicirati i do 9.000 zvijezda i slično.

Čuva se i ured u kojem je bio smješten Jurij Gagarin, mnoge uspomene vezane uz njega ali i uz ostale kozmonaute.

Vidi još
--------

* Sovjetski tajni gradovi
* Sovjetski zatvoreni gradovi

***Zvjezdani Grad*** na Wikimedijinoj ostavi