recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Iry-Hor** ili **Ro** (kao što ga piše Petrie) je bio predinastički faraon drevnog Egipta, iako neki arheolozi sumnjaju u njegovo postojanja. Najvjerojatnije je riječ o neposrednom prethodniku Kaa. On je vladao nad Abydosom i bio zakopan na lokalnom groblju Umm el-Qa'ab u blizini Ka, Narmera i drugih kraljeva Prve dinastije.

Argument protiv njegovog postojanja se temelji na odsudstvu serekha ispred njegovog imena i slabim svjedočanstvima. Jedini drugi natpis koji spominje Iry-Hora van Abydosa se nalazi u Donjem Egiptu dok Ka i Narmer imaju natpise sve do Palestine. Toby Wilkinson na grob gleda kao jamu za skladištenje a ime kao oznaku za blago.

Pobornici teorije o postojanju Roa ukazuju na veličinu i lokaciju grobnice. Ona je dva put veća od Kaove i Narmerove grobnice te je izgrađena u nizu koji spaja staro "U" groblje s grobnicama Prve dinastije. Ime je ispisano na velikoj vazi zajedno s drugim faraonima i sadrži kraljevsog sokola Horusa. Serekh je mogla biti tradicija koja je započela s Kaom.

Vanjski linkovi
---------------

* Dynasty 0
* King Iry-Hor

***Ro (faraon)*** na Wikimedijinoj ostavi
***The Amy Fisher Story*** (sh. *Priča o Amy Fisher*) je američki televizijski film snimljen u režiji Andyja Tennanta i premijerno prikazan na programu mreže ABC. Predstavljao je jedan od tri filma koje su tri vodeće američke Tv-mreže snimile potaknute medijskom histerijom izazvanom slučajem Amy Fisher, 17-godišnjakinje koja je bila pokušala ubiti suprugu svojeg dvije decenije starijeg ljubavnika Joeya Buttafuoca. *The Amy Fisher* je emitiran tjedan dana nakon NBC-jevog *Amy Fisher: My Story* u kome je taj lik tumačila Noelle Parker, te iste večeri kad i CBS-ov *Casualties of Love: The Long Island Lolita Story* sa Alyssom Milano u glavnoj ulozi. Tennantov i ABC-jev se film, u kome je Amy Fisher tumačila Drew Barrymore, a Buttafuoca Anthony John Dennison jhe za razliku od dva suparnička filma, koji je zbivanja prikazivao iz perspektive Amy Fisher i Buttafuoca, prikazujući ih kao žrtve svojih partnera, držao tada poznatih činjenica te se smatra najobjektivnijim i najboljim od sva tri.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *The Amy Fisher Story* na IMDb-u (`en`)

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Andy Tennant |
| --- |
| 1990-e | 
*Keep the Change* (1992) **•**  *Desperate Choices: To Save My Child* (1992) **•**  *The Amy Fisher Story* (1993) **•**  *It Takes Two* (1995) **•**  *Fools Rush In* (1997) **•**  *Ever After* (1998) **•**  *Anna and the King* (1999) |
| 2000-e | 
*Sweet Home Alabama* (2002) **•**  *Hitch* (2005) **•**  *Fool's Gold* (2008) |
| 2010-e | 
*The Bounty Hunter* (2010) |
Sporna fotografija Jima Templetona
**Svemirac iz Solway Firtha** (takođe poznat i kao **Solway vanzemaljac** i **Misterij Solway Firtha**) odnosi se na figuru vidljivu na fotografiji koju je 1964. snimio vatrogasac, fotograf i mjesni povjesničar **Jim Templeton** (13. februara 1920. - 27. novembra 2011.) koja je stekla svetsko zanimanje. Fotografiju je snimio na Burgh Marshu, Burgh by Sands, sa kojeg se vidi Solway Firth, Cumbria, Engleska. Templeton tvrdi da je figura u pozadini fotografije nepoznata osoba sa svemirskim odjelom te je inzistirao da niko nije bio u blizini kada je snimao tu sliku, izuzev njegove kćerke i supruge. Fotografija je stekla svetsku pažnju medija te privukla pozornost ufologa.

Fotografija
-----------

23.5. 1964. Jim Templeton je snimio tri fotografije svoje petogodišnje kćeri tokom izleta u Burgh Marsh. Templeton je izjavio da su jedini drugi ljudi na polju tog dana bile neke starije gospođe koje su sjedile u autu na drugom kraju livade. U pismu za *Daily Mail* 2002. Templeton je izjavio, "Snimio sa tri fotografije moje kćeri Elizabeth u sličnoj pozi – te sam bio šokiran kada se druga slika vratila iz Kodaka i na njoj bio nešto kao svemirac u pozadini." Templeton inzistira da nije vidio figuru sve do razvitka fotografije, a analitičari sa Kodaka su potvrdili da je fotografija autentična.

Razna objašnjenja su ponuđena. Jedno je da je ta figura zapravo Templetonova supruga, Annie, koja je bila sa njima taj dan te se vidi na drugim slikama. Pošto je tip foto-aparata kojeg je koristio - Zeiss Contax Pentacon F SLR - pokazivao samo 70% stvarne fotografije, moguće je da nije uočio suprugu iza kćeri. Annie je nosila modro plavu haljinu, koja je mogla biti presvetla zbog blende.

Publicitet
----------

Templeton tvrdi da, nakon što su novine naveliko pisale o fotografiji, dobio posjetu od dvoje osoba koje je nazvao ljudi u crnom a koji su došli na poziv vlade te mu nisu htjeli dati identifikacijske isprave. Nakon što ih je odveo do lokacije na kojoj je snimio fotografiju, Templeton tvrdi da su se ljudi naljutili kada je ustrajao na uvjerenju da nije vidio figuru dok je fotografirao, te su otišli u autu i ostavili ga da hoda pješke do doma. 

Templeton je za BBC izjavio da je lansiranje tzv. Blue Streak projektila kraj Woomere u južnoj Australiji odgođeno zbog navodno dvoje nepoznatih osoba koje su viđene kraj platforme za lansiranje. Templeton tvrdi da ga je osoblje kasnije kontaktiralo jer je vidjelo njegovu fotografiju u australskim novinama te zaključilo da su te dvije figure identične.

Na upit ufologa da li ih zanima fotografija, britansko Ministarstvo odbrane je izjavilo da ih Templetonov slučaj ne zanima.

Vanjske poveznice
-----------------

* Story, Chris. "Navodno viđenje NLO-a vodi to poznate lokacije u Cumbriji Arhivirano 2012-03-07 na Wayback Machine-u". *News & Star* (2009).
**Svrčinsko** (*Kosovsko*) **jezero** je bilo veštačko jezero na Kosovu, stvoreno u doba Nemanjića, koji su u njegovoj neposrednoj blizini imali svoje dvorce: Štimlje,Pauni,Nerodimlje i na ostrvu u jezeru,Svrčin. Nalazilo se u ravnici, severno od današnjeg Uroševca, a nastalo je pregrađivanjem korita Nerodimke, čiji je jedan deo preusmeren ka Sitnici.

Deo karte Martina Valdsemilera iz 1520. godine, sa prikazanim Svrčinskim (*Svercegno*) jezerom i gradom Svrčinom na ostrvu u njegovom središtu

Nastanak jezera
---------------

Prema podacima iz Gračaničke povelje kralja Milutina (1282—1321), izdate 1321. godine, zna se da je jezero nastalo veštačkim putem, prema unapred napravljenom planu. Prokopan je kanal koji je povezao tok Nerodimke, kod njenog okreta ka jugu i Lepencu, sa jednim od izvora Sitnice (rečicom Sazlijom). Na taj način je deo njene vode preusmeren ka severu, čime je nastala bifurkacija Nerodimke i formiran je vodotok polukružnog oblika, koji se pružao od današnjeg Uroševca do nastanka Sitnice. Na njega su se sa zapada nadovezivale još dve rečice od kojih nastaje Sitnica,Štimljanka i Košarka, oko kojih se pružala močvarna oblast koja je na jugu dopirala do Nerodimke. Tako je nastao prstenasti pojas vode, nazvan *Svrčinsko jezero*, sa delom kopna u svom središtu, koje je obuhvatalo današnja sela Laškobara, Prelez, Papaz, Hamidija, Babuš i Svrčina.

Uloga jezera
------------

Svrčinsko jezero je imalo dvostruku ulogu u srednjovekovnoj Srbiji:

* vojnu
* ekonomsku

a oko njegu su bili smešteni dvorci Nemanjića:Pauni i Štimlje na obalama jezera,Svrčin na ostrvu u njegovom središtu i Nerodimlje, zapadno od jezera, na Nerodimci.

Prokopavanjem kanala, dvorac Svrčin je zaštićen vodenim šancem koji je onemogućavao lak pristup kraljevoj rezidenciji. Sa druge strane, voda u njemu je iskorišćena za pravljenje ribnjaka i pokretanje vodenica. Zabeleženo je da su se ribnjaci i vodenice Lipljanskog episkopa pružali duž jezera, od nastanka Sitnice do izvorišta Nerodimke, a početkom Otomanske vladavine, u popisu oblasti Brankovića 1455. godine, pominje se obaveza sela Horavica (današnja Rahovica) i *Tulanovce* (današnji Talinovac) da plaćaju po 50 akči godišnje, za korišćenje jezera.

Literatura
----------

* Gordana Tomović, *„Kosovo and Metohija on old maps from the XV to the XVIII century"* Belgrade 2006.

Vidi još
--------

* Неродимка
* Nerodimka
* Sitnica
* Prestonice Srbije
Simbol sionskog priorija
**Sionski Priorij** (fr. *prieuré*: samostan i *Sion* - *Zion*) ili **bratstvo brda Ziona** naziv je udruge koju je osnovao francuski monarhist Pierre Plantard 1956. u Annemasse-eu (Haute-Savoie). Udruga je privremeno objavljivala časopis naziva *Circuit*. Bili su oko godinu dana aktivni u regiji. Plantard je pokušao 1960. godine oživjeti u Parizu udrugu kao tajnu ložu. Za tu svrhu je objavio lažne povijesne dokumente, prema kojima je navodno osnovana za vrijeme Prvog križarskog rata od Gottfried von Bouillona u Jeruzalemu. Prema tim lažnim dokumentima su navodno i brojne poznate osobe kao što su Leonardo da Vinci, Isaac Newton i Victor Hugo bili članovi priorija. Ideje takvog tajnog društva kasnih 1960-ih rabili su brojni autori i mediji s područja suvremenog New Agea, i teorija zavjere.

Sionski priorij od 1956.
------------------------

Pierre Plantard službeno je osnovao Sionski priorij 7. svibnja 1956. podnošenjem statuta u Saint-Julien-en-Genevois. Ime "Sion" je birao zbog naziva jednog mjesta u regiji (*Sion-les-Mines* ili *Mont Sion*) a trebalo bi vjerojatno evocirati na biblijski Sion. 

Plantard je je u svojoj udruzi imao funkciju glavnog tajnika, a suosnivači bili su André Bonhomme (predsjednik), Jean Deleaval (dopredsjednik) i Armand Defago (blagajnik). Unija je još dodantno nosila naslov *Chevalerie d'Institutions et Règles Catholiques d'Union Independante et Traditionaliste* s skracenicom C.I.R.C.U.I.T. i izdala je ukupno dvanaest brojeva časopisa.

Razotkrivanje Plantarda
-----------------------

Novinar Jean-Luc Chaumeil, koji je privremeno bio prijatelj Plantarda sukobio se je 1983/84 sa skupinom i objavio na temelju internih pisama Plantard-a, Chérisey-a i Sède-a i drugih internih podataka detalje povijesti skupine u javnost. Plantard je nakon toga pokušao steći novu vjerodostojnost s modificiranom verzijom podrijetla skupine. Prema to novoj verziji osnovana je u 1681. u Rennes-le-Château. Osim toga je sastavio novi popis članova u kojem je naveo i Roger-Patrice Pelata, francuskog poslovnog čovjeka i prijatelja François Mitterranda. Nakon početka sudske istrage u veljači 1989 protiv Pelata zbog financijskih malverzacija Prelat je ubrzo umro. Tijekom daljnjih istraživanja ispitivan je Plantard koji je priznao izmišljotinje i zanijekao postojanje "Loge Prieuré de Sion".

U književnosti medutim ostala je kao jedna od teorija zavjere.

Vanjske veze
------------

* Kritische Informationen zur *Prieuré de Sion* (englisch)
* CESNUR: Beyond the Da Vinci Code: What is the Priory of Sion? (englisch)
B-17 Leteća tvrđava jedan je od najprepoznatljivijih i najpoznatijih bombardera Drugog svjetskog rata
**Bombarderi** su avioni posebne namjene u oružanim sukobima. Njihova glavna namjena proizilazi iz potreba Prvog svjetskog rata. Kao prvi bombarderi korišteni su izviđački avioni iz kojih su po potrebi bacane ručne bombe. Kada se uvidjeo učinak na pješadiju, počinje se razmišljati o pravljenju većih bombi za bolji učinak protiv neprijateljske pješadije. Tako već u drugom a djelimično već u prvom svjetskom ratu dolazi do bombardiranja položaja a kasnije, pogotovo u drugom svjetskom ratu, do sistematskog bombardiranja gradova. 

Današnji bombarderi su specializirani za posebne potrebe i odgovorno potrebama nose naoružanje. Najpoznatije vrste bombi su:

* Konvencionalne bombe, najčešće sa samo jednim punjenjem velike razorne moći.
* Hemijske i biološke bombe, punjene hemijskim i biološkim sredstvima (naprimjer korištene u Drugom svjetskom ratu i Vijetnamu (posebno *Agent Orange*).
* Termonuklearne ili atomske bombe, bombe punjene plutonijem ili uranijem, (bačene na Hirošimu i Nagasaki)

Osim bombi, bombarderi mogu nositi i konvencionalne prateće rakete (*Advanced Cruise Missile*). Najpoznatiji bombarderi su: Boeing B-17, Boeing B-29, Boeing B-52, Tupolev Tu-95 i Tupolev Tu-160.

***Bombarder*** na Wikimedijinoj ostavi
**Carica Shulü Ping** (述律平) (879-953), nadimak **Yueliduo** (月里朵), formalno **Carica Yingtian** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski:  za vrijeme vladavine muža cara Taizua od Liaoa (Yelü Abaoji), posthumno ime ispočetka **Carica Zhenlie** (貞烈皇后, "kreposna i postižuća carica") potom **Carica Chunqin** (淳欽皇后, "čista i počašćena carica") bila je carica kidanske Dinastija Liao (dinastije Liao). Nakon što joj je suprug umro 926. godine, uživala je status carice majke do smrti 953. godine, te očuvala ključni uticaj na državne poslove, posredno djelujući na nasljeđivanje carskog prijestolja.

Izvori
------

Literatura
----------

* Mote, F.W. (1999). *Imperial China: 900-1800*. Harvard University Press. str. 49–52. ISBN 0-674-01212-7.
* Bennet Peterson, Barbara (2000). *Notable Women of China: Shang Dynasty to the Early Twentieth Century*. M.E. Sharpe, Inc.

|  |
| --- |
| Carica majka Yingtian **Kuća Yelü (916–1125)****Rođen/a:** 879  **Umro/la:** 953 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**dinastija stvorena** | **carica dinastije Liao**916–926 | Slijedi:**Carica Xiao Wen** |
| Prethodi:**Carica He od dinastije Tang** | **car Kine (istočna Unutrašnja Mongolija)**916-926 

 |
**Bombardiranje Wieluńa** se dogodilo 1. septembra 1939. godine kada su njemačke zrakoplovne jedinice (Luftwaffe) izvele zračni napad na poljski grad Wieluń, a što se u određenom dijelu izvora navodi kao prvi napad koji su njemačke snage izvele u invaziji Poljske, odnosno Drugom svjetskom ratu. Napad je izveden u nekoliko valova od ranog jutra do popodneva, a u njemu su uglavnom sudjelovali obrušavajući bombarderi Junkers Ju87 Stuka. Već u prvom valu je pogođena gradska bolnica prilikom čega je stradao veliki broj pacijenata i osoblja, a do kraja dana je, prema različitim procjenama, uništeno između 75-90 % građevina u gradu; ukupan broj mrtvih civila je, ovisno o različitim navodima, iznosio od 82 do 2100, a što je bombardiranje Wieluńa učinilo najkrvavijim zračnim napadom u dotadašnjoj historiji Evrope, odnosno u velikoj mjeri je bio nadmašio zloglasno bombardiranje Guernice nekoliko godina ranije.

Napomene
--------

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Bombardiranje Wieluńa*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`pl`) Sylwia Słomińska, September the 1st Arhivirano 2017-05-21 na Wayback Machine-u,(mirror1, mirror2)
* (`de`) Summary of a German TV report making the case for the bombing of Wielun as a war crime
* Polish-German documentary "Hitler’s Assault – How World War Two Began"

1. ↑  Emmerling zalicza ten bombowiec do „utraconych w wyniku wypadków".
2. ↑  W wyniku lotów bojowych wymuszonych poprzez nalot, ale bez udziału wroga.
**Domovinski most** je most preko rijeke Save u Zagrebu. Godine 2007. je otvoren za promet.

Veže se iz jugoistočnog smjera na Radničku cestu. Preko njega se ostvaruje veza unutargradske prometne mreže sa poluprstenastom zaobilaznom autocestom. Premošćuje rijeku Savu i uz nju ležeće poplavno područje. 

Ima po dvije prometne trake s nogostupima i biciklističkim stazama te prostor rezerviran za u budućnosti predviđenu prigradsku željeznicu. Osim toga sadrži dvije vodovodne cijevi. Jedna odvodi otpadne vode iz grada prema postrojenju za pročišćavanje, a druga opskrbljuje prigradske dijelove vodom iz crpilišta sa zapadne obale. 

Gradnja je trajala 5 godina sa cijenom od otprilike 300 mil. kn.

Trenutno se ostvaruje projekt rekonstrukcije Radničke ceste. Nakon njegovog završetka most bi trebao postati jugoistočna vrata grada i ubrzati razvoj tog dijela grada.

Konstrukcija
------------

Pogled na pješačku traku mosta
Dimenzije mosta su 860 m x 34 m. Most je izveden od uzduž i poprijeko prednapregnutog betona. Središnji dio je ovješen o dva para pylona visine 16,5 m. Pojedini rasponi imaju dužine od 48 m + 6 x 60 m + 72 m + 120 m + 72 m + 2 x 60 m + 48 m.

Zanimljivosti
-------------

Otvaranje mosta je tek u sedmom pokušaju bilo uspješno.

Prema navodima hrvatskih medija, loša koordinacija izvedbe je prouzročila visinske razlike između mosta i prilaznih cesta od do 1m.

Most je opremljen efektnom rasvjetom, koja prema prigodi može prilagoditi boje.

Povezano
--------

* Zagrebački savski mostovi

Literatura
----------

* Crnobrnja, Neven (2005): "Zagrebački savski mostovi", *Građevinar*, 57 (12), str. 977-985.

Vanjske veze
------------

***Domovinski most*** na Wikimedijinoj ostavi

* Domovinski most preko Save, Zagreb, Hrvatska[*mrtav link*] (`en`)

| * p
* r
* u
Zagrebački mostovi na Savi |
| --- |
| 
* Most Zaprešić
* Podsusedski most
* *Most Jankomir-Rakitje*
* Jankomirski most
* *Most Savska Opatovina-Lučko*
* *Most Prečko-Lučko*
* *Jarunski most*
* Jadranski most
* Savski most
* Stari željeznički most†
* Novi željeznički most
* *Most Cvjetno naselje-Kajzerica*
* *Pješački most Cvjetno naselje-Hipodrom*
* Most slobode
* *Most Bundek-Trnje*
* Most mladosti
* Crveni most†
* *Most Vojarna-Toplana*
* Željeznički most Sava-Jakuševec
* *Most Mičevec*
* Domovinski most
* Most Sava-Ivanja Reka

 |
| Napomene: bivši† • *planirani* |
*Za ostale upotrebe, v. Sopot (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 47′ 04" SGŠ, 21° 43′ 04" IGD

**Sopot** (mak. *Sopot*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Sopot je naselje u okviru opštine Veles.

Prirodni uslovi
---------------

Sopot je smešten u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Velesa, selo je udaljeno 13 kilometara severno.

Selo Sopot se nalazi u istorijskoj oblasti Povardarje, na mestu gde Vardar ističe iz Taorske klisure u Velešku kotlinu. Selo je smešteno na bregu iznad leve obale Vardara na zapadu, na približno 230 metara nadmorske visine. Severno od sela izdiže se Gradištanska planina.

Površina seoskog atara prostire se na površini od 8,7 km².

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Sopot je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 15 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Privreda
--------

Malobrojno stanovništvo, kao i ljudi koji povremeno dolaze u selo, bave se povrtarstvom (najviše uzgajaju paradajz i paprike), pčelarstvom, vinogradarstvom i voćarstvom, a zastupljeno je i stočarstvo.

Vidi još
--------

* Spisak sela u Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

1. ↑  Naseleni mesta vo Opština Veles, Pristupljeno 25. 4. 2013.
2. ↑  Ministerstvo za Lokalna Samouprava. Baza na opštinski urbanistički planovi Arhivirano 2008-09-15 na Wayback Machine-u, Pristupljeno 25. 4. 2013.

Spoljašnje veze
---------------

***Sopot (Veles)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.veles.gov.mk Zvanična stranica opštine Veles

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Veles |
| --- |
| **Veles** • 
Babuna •
Bašino Selo •
Beleštevica •
Buzalkovo •
Vetersko •
Gornji Kalaslari •
Gornji Orizari •
Donji Kalaslari •
Donji Orizari •
Ivankovci •
Karabunjište •
Klukovec •
Krušje •
Kumarino •
Lugunci •
Mamutčevo •
Novačani •
Novo Selo •
Oraovec •
Otovica •
Raštani •
Rlevci •
Rudnik •
Slp •
Slivnik •
Sojaklari •
Sopot •
Crkvino •
Čaloševo •
Džidimirci |  |
**Tetramer** je protein sa četiri podjedinice. Tetrameri modu da budu homotetrameri (sa identičnim podjedinicama), kao što je glutation S-transferaza, dimeri hetero-dimera kao što je hemoglobin (dimer alfa/beta dimera), i heterotetrameri, gde su sve podjedinice različite.

Podjedinične interakcije tetramerima
------------------------------------

Interakcije između podjedinica koje sačinjavaju tetramer su prvenstveno nekovalentne. Hidrofobni efekti, vodonične veze i elektrostatičke interakcije su primarne sile ovog procesa vezivanja. Za homotetramerne proteine poput sorbitolne dehidrogenaze (SDH), smatra se da je struktura evoluirala počevši od monomerne do dimerne i konačno do tetramerne strukture. Proces vezivanja SDH i mnogim drugim tetramernim enzimima se može opisati dobitkom slobodne energije, koji se može odrediti iz brzine asocijacije i disocijacije.

Ova slika prikazuje sklapane kompleksa sa četiri podjedinice (A,B,C i D) u SDH.

Spoljašnje veze
---------------

* T-cell Group - Cardiff University Arhivirano 2009-09-02 na Wayback Machine-u
Obitelj Darija III. pred Aleksandrom Makedonskim (Paolo Veronese, 16. vijek)
**Sisigambis** je bila kćer perzijskog vladara Artakserksa II. Memnona, žena Arsama od Ostana, te majka perzijskog vladara Darija III. čiju je vladavinu Perzijskom Monarhijom okončao Aleksandar Makedonski.

Nakon bitke kod Isa i poraza perzijske vojske 333. pne. Darije III. je bježeći pred Makedoncima morao napustiti gotovo cijelu obitelj, uključujući majku Sisigambis, te kćeri Dripetis i Stateiru II.. Navodi se kako je Aleksandar prema zarobljenicima odnosio s velikim poštovanjem.

Stateira I. umrla je prilikom porođaja 331. pne. a historičari dvoje je li njeno dijete bilo Darijevo ili Aleksandrovo. Rimski historičar Kvint Kurcije Ruf tvrdi kako je Sisigambis proglasila Aleksandra njenim „jedinim sinom" jer ju je Darije III. napustio tokom bitke, što mu nikada nije oprostila.

Godine 334. pne. udala je svoju unuku Stateiru II. za Aleksandra Makedonskog. Kada je čula za njegovu smrt, povukla se u svoje odaje te je umrla od žalosti, iako se spominje i samoubojstvo.

Veze
----

* Artakserkso II.
* Darije III.
* Perzijska Monarhija

Izvori
------

1. ↑  „Sisigambis (AncientLibrary.com)". Arhivirano iz originala na datum 2009-10-18. Pristupljeno 2013-06-13.
2. ↑  „Sisigambis - kraljica majka (Pothos.org)". Arhivirano iz originala na datum 2011-05-14. Pristupljeno 2009-08-06.
3. ↑  „Stateira/Barsina (Livius.org)". Arhivirano iz originala na datum 2014-11-06. Pristupljeno 2009-08-06.

Vanjske veze
------------

* Sisigambis - kraljica majka (Pothos.org) Arhivirano 2011-05-14 na Wayback Machine-u
* Sisigambis - obiteljsko stablo (Fabpedigree.com)
* Sisigambis (AncientLibrary.com) Arhivirano 2009-10-18 na Wayback Machine-u
**Demokratska opozicija Slovenije** (slovenski *Demokratična opozicija Slovenije*), poznatiji pod nazivom **DEMOS**, je naziv za koaliciju antikomunističkih, odnosno desničarskih i nacionalističkih stranaka koje su se udružile kako bi svrgnule vladajući Savez komunista Slovenije na prvim višestranačkim demokratskim izborima u Sloveniji 1990. godine.

Činile ju se stranke stvorene temeljem demokratskih promjena 1989. i 1990. godine. To su bili:

* Slovenski demokratski savez (SDZ);
* Socijaldemokratski savez Slovenije (SDZS);
* Slovenski kršćanski demokrati (SKD);
* Slovenski seljački savez;
* Slovenska obrtnička stranka;
* Zeleni Slovenije.

Stranke DEMOS-a su na izborima zajedno osvojile 54 % glasova te formirale koalicijsku vladu na čelu s Lojzeom Peterleom iz SKD-a, koji je u okviru koalicije dobila najviše glasova. Predsjednik parlamenta je postao France Bučar. Resor obrane je pripao Janezu Janši, a unutrašnjih poslova Igoru Bavčaru.

Peterleova vlada je kao svoj glavni zadatak uzela osamostaljenje Slovenije iz tadašnje Jugoslavije. 23.12. 1990. je sproveden referendum o samostalnosti, a 25.6. 1991. je nezavisnot i formalno proglašena, čime je formalno započeo proces raspada SFRJ. DEMOS-ova vlada je u desetodnevnom ratu spriječila pokušaj JNA i federalnih organa da spriječe otcjepljenje, nakon čega je slijedilo Brijunsko primirje, povlačenje JNA iz Slovenije te međunarodno priznanje Slovenije 15.1. 1992.

Međutim, čim je nezavisnost Slovenije postala izvjesnom, unutar same koalicije je dolazilo do sve više neslaganja oko ekonomskih pitanja, odnosno transformacije bivšeg socijalističkog samoupravnog sistema u tržišnu privredu. Te su nesuglasice postale još vidljivije za vrijeme rasprave o novom ustavu krajem 1991. da bi se u aprilu 1992. DEMOS-ova koalicija i formalno raspala. Nju je zamijenila široka koalicija na čelu s Janezom Drnovšekom i strankom Liberalna demokracija Slovenije.
Titanite
**Titanit** ili **sfen** (naziv koji se češće koristi u anglo-američkim znanstvenim krugovima) je kalcijsko-titanijski nezosilikat, s kemijskom formulom CaTi[SiO4]O. Tragovi željeza i aluminija također mogu biti prisutni u kristalima. Također su česti i tragovi elemenata rijetkih zemalja, kao što su cerij i itrij.

Ime *sfen* izbačeno je iz službene upotrebe (od strane Međunarodne mineraloške udruge - komisije za nove minerale i mineralna imena (CNMMN objašnjenje Arhivirano 2006-12-11 na Wayback Machine-u)); a titanit je odobreno ime. No, sfen je i dalje ostao kao neformalno ime za dragulje titanita.

Titanit je dobio ime po titanu kojeg sadrži. Pojavljuje se kao proziran do poluproziran monoklinski kristal, crvenkaste, smeđe, sive, žute, zelene ili crvene boje. Ti kristali su tipični sfenoidi (grč. *sphenos* = klin), tj. klinastog habitusa i često dolaze kao sraslaci. U poprečnom presjeku imaju oblik romba. Sjaj mu je dijamantno blještav, a na svježim prijelomima smolast do mastan, ima tvrdoću 5.5 i jasnu kalavost. Pokazuje ekstremno veliki dvolom svjetlosti - interferira u bijelim bojama višeg reda.

Prozirni uzorci pokazuju jak trikroizam. Zahvaljujući brzohladećem efektu željeza, titanit ne fluorescira pod UV-zračenjem. Neki titaniti mogu biti metamiktni.

Ležišta i nalazišta
-------------------

Pojavljuje se u metamorfnim stijenama kao što su gnajs i škriljavci, a također ga ima i u zrnatom vapnencu (sedimentna stijena) te granitu i dioritu (magmatske stijene). 
Lokaliteti na kojima je pronađen titanit uključuju: Pakistan, Italiju, Rusiju (Karelija, Ural, Ilmen), Kinu, Brazil (sraslaci u hidrotermalnim ležištima s adularom), Švicarsku, Madagaskar, Triol (Austrija), Kanadu (regija Renfrew, Ontario) i SAD (Kalifornija).

Upotreba
--------

Titanit je izvor TiO2, kojeg koristimo kao bjelilo (ima veliki albedo), a također (titanit) je cijenjen u draguljarstvu, kada je posve čist.
Kao dragi kamen, cijenjen je zbog jake disperzivne moći (0.051, B do G interval), koja je slična onoj kod dijamanta. Nažalost, njegova krtost i mala tvrdoća onemogućuju nam odgovarajuću upotrebu titanita kao kamena za prstenje: sfen je mnogo pogodniji za, npr. lustere i lampe ili broševe, ili ga se koristi u kolekcionarske svrhe.

***Titanit*** na Wikimedijinoj ostavi
**Deklinacija** (latinski: *declinatio*, od grčkog ϰλίσıς: nagib, savijanje, otklon) ili **sklanjanje** je termin iz gramatike, za mijenjanje riječi po padežima. U srpskohrvatskom jeziku se mijenjaju imenice, zamjenice, pridjevi i brojevi.

Kod svih flektivnih ili aglutinativnih jezika, deklinacija se vrši po broju, rodu i padežu, i eventualno po kategoriji živo / neživo, zbog označavanja njihove uloge u rečenici i njihovih veza s ostalim riječima, tako da se mjenja osnova i sufiks imenskih riječi.

Deklinacija je kao pojam prvo uvedena u starogrčki radi opisivanja odgovarajućih pojava, nakon tog je preuzeta u latinski, a od pojave humanizma naovamo, je uz veće ili manje modifikacije, prihvaćena i kod drugih jezika različitih jezičnih porodica. Prema završetku osnove - deklinacija se dijeli na vokalnu i konsonantsku sa raznim podvrstama, a po vrstama dekliniranih riječi na imensku, zamjeničku i pridjevsku.

Kod aglutinativnih jezika kakav je turski, deklinacija se vrši promjenom sufiksa, koji se daju jasno odjeliti od osnove, i koji su isti za sve imenice, zbog tog on ima samo jednu pravilnu deklinaciju.

Naučna disciplina koja se među ostalim stvarima bavi i deklinacijom zove se morfologija.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Deklinacija*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 03. 01. 2018.

Vanjske veze
------------

* *Deklinacija* (`en`)
Bolivijsko ribogojilište u Titikaki
Grčko ribogojilište u Egejskom moru
Ribogojilište u Sincu (Hrvatska)
**Ribogojstvo** je uzgoja riba koji uključuje umjetno mriješćenje, uzgoj mlađa, pretkonzumne i konzumne ribe, te ribljih matica. Cilj ove privredne grane je u što boljim uvjetima proizvesti što veću količinu kvalitetne ribe za ljudsku hranu. Riba se uzgaja u ribogojilištima koji su obično zatvoreni ribnjaci, lokve, bazeni, ili u kavezu u rijeci, jezeru ili u moru. U toplovodnim ribnjacima se u vidu akvakulture najčešće uzgajaju srebrni i pjegavi šaran, bijeli amur, som, smuđ i štuka, a u hladnovodnim ribnjacima uzgajaju se pastrvke od kojih je najprikladnija kalifornijska pastrva. U moru se u vidu marikulture u plutajućim kavezima od riba najčešće uzgajaju tuna, lubin, komarča, pastrmka i srebreni losos. Ribe se intenzvno hrane dok ne narastu do neke određene dužine ili mase, nakon čega se vade iz ribogojilišta, zamrzavaju i plasiraju na tržište, ili se prerađivaju na neki drugi način.

Povezano
--------

* Ribarstvo

Vanjske veze
------------

***Ribogojstvo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hrvatska enciklopedija (LZMK): *Ribogojstvo*
| **(Bei) Liang Wang** ((北)涼王) |
| --- |
| Porodično ime: | Duan (段; duàn) |
| Osobno ime: | Ye (業, yè) |
| Posthumno ime: | Nema |
|

**Duan Ye** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Duàn Yè*) (? -401) bio je prvi vladar, odnosno osnivač kineske države Sjeverni Liang. Bio je rodom Han i služio državi Kasniji Liang kao guverner na području današnje provincije Gansu. Kada su se protiv Kasnijeg Lianga pobunili Xiongnu generali Juqu Mengxun i Juqu Nancheng (沮渠男成), Juqu Nancheng je nagovorio Duan Yea da stane na čelo pobune. Duan Ye je tako 397. osnovao državu Sjeverni Liang. Godine 400. se od njegove vlasti odmetnuo guverner Li Gao i osnovao vlastitu državu Zapadni Liang. Sljedeće godine je Duan Ye, koga kineski historijski izvori opisuju kao slabog i lakovjernog vladara, sklonog čaranju i magiji, postao žrtvom spletke Yuan Mengxuna. On je lažno optužio Juqu Nanchenga za izdaju, a kada je on pogubljen, to je pogubljenje iskoristio kao povod za ustanak u kome je Duan Ye likvidiran, a Juqu Mengxun preuzeo njegovo prijestolje.

| Kraljevske titule |
| --- |
|
| Prethodi:**Nema (dinastija osnovana)** | **Princ od Sjevernog Lianga**397–401 | Slijedi:**Juqu Mengxun (Princ Wuxuan)** |
| Prethodi:**Lü Guang od Kasnijeg Lianga** | **vladar Kine (Sjeverni Gansu)**397–401 |
| **vladar Kine (Zapadni Gansu/Istočni Xinjiang)**398–400 | Slijedi:**Li Gao od Zapadnog Lianga** |
| Osobni podaci |
| --- |
| IME | Thutmose IV |
| ALTERNATIVNA IMENA | {{{Alt}}} |
| KRATAK OPIS |  |
| DATUM ROĐENJA | {{{Datum rođenja}}} |
| MJESTO ROĐENJA | Drevni Egipat |
| VRIJEME SMRTI |  |
| MJESTO SMRTI | Drevni Egipat |

**Thutmose IV** (nekad spominjan kao *Thutmosis* ili *Tuthmosis IV* što znači *Thoth je rođen*) bio je osmi po redu faraon 18. dinastije Egupta. Njegovo kraljevsko ime bilo je Menkheperure.

Život
-----

Thutmose IV je rođen u braku Amenhotepa II i Tiaae ali nije bio prijestonasljednik Amenhotepa II. Neki naučnici špekuliraju kako je Thutmose svrgnuo starijeg brata, a kasnije naručio izradu *Stele snova* kako bi opravdao svoje kraljevanje. 

Thutmoseovo najslavnije dostignuće je obnova Sfinge u Gizi i izgradnja *Stele snova*. Prema Thutmoseovim riječima na *Steli snova*, kao mladi princ je prilikom lova zastao da se odmori ispod glave Sfinge, tada do grla zakopane u pijesku. Ubrzo je zaspao i sanjao kako mu Sfinga govori da će, ako ukloni pijesak i obnovi je, postati novi faraon. Nakon obnove Sfinge, postavio je izrezbarenu drvenu tablu, danas poznatu kao *Stela snova*, između dvije Sfingine kandže. Mnogi taj čin smatraju primjerom kraljevske propagande.[1]. 

Malo se zna o njegovoj kratkoj desetogodišnjoj vladavini. Suzbio je ustanak u Nubiji u 8. godini vladavine 1393. pne. a na jednoj steli se spominje kao *Osvajač Srije*[2], ali se malo što može zaključiti o njegovim vojnim pohodima. 

Vladavina Thutmosea IV je ipak značajna, jer je bio prvi vladar Novog kraljevstva koji je uspostavio mirne donose s kraljevstvom Mitanni i oženio mitannijsku princezu kako bi potvrdio taj savez. Uloga Thutmosea IV u tim događajima je dokumentirana u pismu iz Amarne koju je decenijama kasnije napisao Tushratta, kralj Mittaniaja iz doba vladavine Akhenatena, unuka Thutmosea IV. 

Kao i svi Thutmosidi, i on je gradio monumentalne građevine. Thutmose IV je dovršio obelisk započet u doba Thutmosea III, koji je, s 32 m (105 stopa) visinhe, najviši obelisk ikada podignut u Egiptu, u Hramu u Karnaku.[3] Rimski carevi su ga kasnije odveli u Rim, a danas ga može naći na Trgu Sv. Petra u Vatikanu.

Grob
----

Thutmose bio je sahranjen u Dolini kraljeva, u grobu KV43, ali je njegovo tijelo sklonjeno u skladište mumija u KV35, gdje ga je otkrio Victor Loret 1898. Pretraga njegovog tijela pokazuje da je u vrijeme smrti bio jako bolestan. Naslijedio ga je sin Amenhotep III.

V. također
----------

* Historija Drevnog Egipta
* Porodično stablo Osamnaeste dinastije Egipta
* Mitanni

***Thutmose IV*** na Wikimedijinoj ostavi
Za rod pauka, v. Dexippus (genus).  Za filozofa iz 4. vijeka, v. Dexippus (filozof).  
**Publije Herenije Deksip** (latinski: , grčki: , ccaa. 210–273) bio je grčki historičar, vojskovođa i političar iz doba Rimskog Carstva. Služio je kao nasljedni svećenikeleuzinske porodice [Kerykes]] te kao *arhont basileus* i *arhont eponymous* u Ateni. Istakao se hrabrošću i patriotizmom prilikom najezde Herula godine 269. te mu je podignut spomenik.

Poznat je kao autor tri knjige koje je kasnije spominjao Fotije, a to su:

1. *Događaji poslije Aleksandra*, vjerojatni epitom Arijana
2. *Scythica*, historija rimskih sukoba sa Gotima (arhaički nazvanih Skitima) u 3. vijeku
3. *Chronike Historia* u 12 knjiga, koji opisuju 1000-godišnju historiju do vladavine cara Klaudija Gotskog (270)

*Kroniku* je poslije nastavio Eunapije iz Sarda, a vjeruje se da je služila kao jedan od glavnih izvora za *Historiu Augustu*.

Sources
-------

* Šablon:1911
* Fergus Millar (1969) "P. Herennius Dexippus: The Greek World and the Third-century Invasions," *Journal of Roman Studies* 59: 12–29.
* Francois Paschoud (1991) "L'*Histoire Auguste* et Dexippe," in G. Bonamente et al. eds. *Historiae Augustae Colloquium Parisinum*, 217-69.

Eksterni linkovi
----------------

* Dexippus' Fragments in Dindorf's 1870 Minor Greek Historians
Koordinate: 15°20′N 98°55′E﻿ / ﻿15.333°N 98.917°E﻿ / 15.333; 98.917

**Thung Jai Naresuan** (tajlandski: เขตรักษาพันธุ์สัตว์ป่าทุ่งใหญ่นเรศวร) je rezervat divljine u sjevernom dijelu provincije Kančanaburi i južnom dijelu provincije Tak, u Tajlandu. On je, zajedno sa susjednim rezervatom divljine Huai Kha, upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji jer "sadrži gotovo sve oblike šume jugoistočne kontinentalne Azije, i važan je dom mnogih životinjskih vrsta".

Rezervat divljine Thung Jai Naresuan je osnovan 1974. godine i ima površinu od od 369.000 hektara, što ga čini najvećim zaštićenim područjem u Tajlandu. Ovo područje je uglavnom planinsko, sastavljeno od vapnenačkih stijena ispresijecanih granitom, kvarcitom i škriljcem. Visina reljefa je od 180 m kod vještačkog jezera brane Vajiralongkorn, do 1.811 m kod najvišeg vrha Khao Tai Pa. Glavne rijeke u parku su Mae Klong i Mae Čan, a manje su Mae Kasat i Mae Surija koje teku prema Mjanmaru.

Uglavnom je prekriven tropskim kišnim šumama (76%) i zimzelenim šumama (15%), dok savane i pašnjaci pokrivaju oko 4% površine parka. 

Sveukupno u parku obitava oko 400 vrsta ptica (kao što su Divlja kokoš Zeleni paun (*Pavo muticus*), Sivi paun (*Polyplectron bicalcaratum*) i svih 6 vrsta kljunorožaca koji su zabilježeni u jugoistočnoj Aziji), 96 vrsta reptila i 43 vrste vodozemaca, te 120 vrsta sisavaca (kao što su Azijski mrki medvjed (*Ursus thibetanus*), Malajski medvjed (*Ursus malayanus*), Azijski slon (*Elephas maximus*), Gaur (*Bos gaurus*), Tigar (*Panthera tigris*), Leopard (*Panthera pardus*), Oblačasti leopard (*Neofelis nebulosa*), Giboni (*Hylobates lar*), Indijski sambar (*Rusa unicolor*), Makaki (*Macaca*)) i 113 vrsta riba.

Izvori
------

1. ↑  Thung Jai Naresuan na protectedplanet.net Arhivirano 2012-05-09 na Wayback Machine-u - karta i fotografije (`en`) Preuzeto 30. lipnja 2011.

* Reiner Buergin, Contested heritages: Disputes on people, forests, and a World Heritage Site in globalizing Thailand, 2001. SEFUT Working Paper 9, ISSN 1616-8062, Freiburg: University of Freiburg. (PDF)

Vanjske veze
------------

* Smještaj i informacije o Rezervatu životinja Thung Jai Naresuan na stranicama UNEP-a i IUCN-a (`en`) Posjećeno 30. 6. 2011.
* Fotografije Thung Jaija

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Tajlandu |
| --- |
|  | 
Historijski grad Ajutaja  • Arheološki lokalitet Bančiang  • Šumski kompleks brdskog niza Dong Faja Jen, uključujući nacionalni park Khao Jai  • Historijski grad Sukotaj s pripadajućim lokalitetima Kamfaeng Fet i Si Satčanalaj  • Rezervati životinja Thung Jai Naresuan i Huai Kha Khaeng
 | Zastava Tajlanda |
**Stranka umjerene koalicije** (švedski: *Moderata samlingspartiet*, skraćeno *Moderaterna*, "Umjereni") je liberalna konzervativna stranka u Švedskoj. Nalazi se u članstvu Međunarodne demokratske unije i Evropske narodne partije.

Formirana je godine 1904. pod nazivom **Opća izborna unija** kako bi okupljala dotada međusobno nepovezane konzervativne zastupnike u švedskom Riksdagu, odnosno suprotstavila se jačanju socijalista i liberala u Švedskoj. 

Stranka je 1934. godine bila prisiljena prepustiti vlast Švedskoj socijaldemokratskoj stranci te skoro četiri desetljeća ostala u opoziciji, s izuzetkom perioda drugog svjetskog rata kada je sa socijaldemokratima pod nazivom **Nacionalna unija desnice** činila koalicinu vladu. 

Godine 1952. je stranka promijenila ime u **Desna stranka**, a kao svojevrsnu reakciju na burne studentske proteste 1968. godine u današnje ime, nastojeći se predstaviti kao stranka zakona i reda. Međutim, birače je počela privlačiti tek kada je 1970-ih počela skretati prema centru, odnosno prihvaćati određena liberalna načela, pogotovo u društvenim pitanjima. Taj je zaokret urodio plodom, te su Umjereni došli na vlast 1976. godine, te je očuvali do 1982. godine. Nakon toga su ih ponovno zamijenili socijaldemokrati, da bi od 1991. do 1994. godine opet bili na vlasti pod vodstvom Carla Bildta.

Iako je sama stranka nastavila rasti, njeni koalicioni partneri nisu, pa je od 1994. godine bila u opoziciji. Godine 2003. je dobila novog vođu u Fredriku Reinfeldtu koji je počeo uspješno koristiti korupcijske skandale vezane uz švedske socijaldemokrate, te se biračima predstaviti kao demokratska alternativa.

Na izborima 17.9. 2006. su Umjereni, u koaliciji Savez za Švedsku koju još čine Liberalna narodna stranka, Demokršćani i Stranka centra, uspjeli odnijeti prevagu nad lijevom koalicijom koju vode socijaldemokrati.

Vanjski linkovi
---------------

* Moderata samlingspartiet (švedski)
* The Swedish Parliament: The Moderate Party Arhivirano 2006-05-22 na Wayback Machine-u

Šablon:Političke stranke u Švedskoj
**Stranka nezavisnosti UK** (engleski: ; skraćeno **UKIP**) je britanska euroskeptična desna politička stranka. Osnovana je 1993. od nekadašnjih članova Antifederalističke lige, nestranačke organizacije koja se protivila britanskoj ratifikaciji Maastrichstkog ugovora i čiji su članovi, nakon što je Ugovor ratificiran, zaključili da Ujedinjeno Kraljevstvo svoju nezavisnost može očuvati jedino ako izađe iz Evropske unije. Stranka je prvih godina bila na britanskoj političkoj margini, mučena unutrašnjim sukobima i stalnim optužbama za koketiranje sa radikalnom desnicom i rasističkim organizacijama. Smrt Jamesa Goldsmitha, osnivača suparničke euroskeptične Referendumske stranke, je UKIP-u omogućilo skroman, ali dugoročno značajan porast članstva i glasačke podrške, tako da je već na izborima 1999. dobila svoja prva tri predstavnika u Evropskom parlamentu, a delegacija je proširena, odnosno očuvana na kasnijim izborima. UKIP se zbog toga smatra najpoznatijom euroskeptičnom strankom u EU. Na nacionalnoj razini je, međutim, bio daleko manje uspješan te nije uspio ući u britanski, odnosno parlamente britanskih konstitutivnih zemalja. Tek se neočekivano veliki broj glasova na lokalnim izborima u Engleskoj 2013. godine UKIP počeo smatrati ozbiljnim faktorom britanske nacionalne politike. Na izborima za Evropski parlament 2014. UKIP je prvi put postao najjača politička stranka u Britaniji, a u jesen iste godine je nakon dopunskih izbora u Clactonu dobila svog prvog zastupnika u nacionalnom Parlamentu. Na Parlamentarnim izborima 2015. je jedinim zastupnikom postao Douglas Carswell, koji će je kasnije napustiti. Usprkos toga, UKIP je igrala ključnu ulogu u kampanji izlaska za EU prije referenduma kojim je 2016. Ujedinjeno Kraljevstvo izašlo iz Evropske unije.

Izvori
------

1. ↑  „BBC Coverage of UKIP Leadership Contest, November 2016".
2. ↑  „Ukip are true libertarians | Ed Rooksby | Comment is free | guardian.co.uk". Guardian. 2012-12-19. Pristupljeno 4. V 2013.
3. ↑  „Local elections: What does UKIP stand for?". *BBC*. 3 may 2013. »They can broadly be seen as right wing, with a strong libertarian flavour and a dash of social conservatism.«
4. ↑  Allen, Chris (2010), *Islamophobia*, Ashgate, p. 92
5. ↑

Vanjske veze
------------

***Stranka nezavisnosti UK*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službeni veb-sajt
* UKIP in the European Parliament – UKIP MEPs' website
* Official UKIP local councillors Arhivirano 2013-05-04 na Wayback Machine-u
* UKIP's MEPs explain their aims Arhivirano 2012-04-15 na Wayback Machine-u
**Stranka prava** je nacionalistička politička stranka koju je 1861. godine u Hrvatskoj osnovao Ante Starčević.

U Hrvatskoj su tada dominirale dvije političke stranke - Unionistička, koja se zalagala za što bliže veze s Mađarskom; i Narodna, koja je spas od mađarizacije vidjela kako u bliskim vezama s bečkim dvorom, tako i stvaranjem šire južnoslavenske zajednice.

Starčevićeva Stranka prava je odbacila oba stava i umjesto toga kao alternativu istakla koncept samostalne i suverene Hrvatske, koja, po njegovom mišljenju ne bi trebala imati ni bilo kakve veze s drugim južnoslavenskim narodima, pogotovo Srbima. Zbog toga se Starčević smatra ocem modernog hrvatskog nacionalizma, koji se često izjednačava ideologijom nazvana po njegovoj stranci - pravaštvo.

Uz nacionalizam, Stranka prava se u svojim ranim godinama isticala i po antiklerikalizmu, s obzirom da je Starčević i katoličko svećenstvo vidio kao oruđe odnarođivanja, odnosno da su mnogi svećenici bili dio establishmenta.

Uz Starčevića, jedan od vođa Stranke bio je i Eugen Kvaternik koji se zalagao za revolucionarno rušenje Austro-Ugarske po uzoru na mnoge slične pokrete u Evropi 19. vijeka. Njegova nastojanja su rezultirala neuspješnom Rakovičkom bunom 1871. godine koji mnogi hrvatski historičari danas smatraju prvim pokušajem stvaranja samostalne hrvatske države.

Stranka prava je 1870-ih i 1880-ih nastavila rasti, a poseban poticaj joj dao autoritarni režim Khuena Hedervaryja, koji je u mnogo čemu kompromitirao dotadašnju Narodnu stranku kao kompromisersku. Pravaštvo je posebno raslo u redovima inteligencije i radikalne omladine. 

Međutim, početkom 1890-ih dolazi do raskola u Stranci prava, na koju sve veći utjecaj ima Josip Frank kao predstavnik nove, pragmatične struje koja drži da će Hrvatska svoju državnost ostvariti s punim oslanjanjem na habsburški dvor. Frankovoj struji, koja će se odvojiti u Čistu stranku prava prišao je 1895. godine i Starčević. Ostaci Stranke prava su se, pak, 1903. s Neodvisnom narodnom strankom ujedinili u Hrvatsku stranku prava.

Na Stranci pravi i njenoj ideologiji svoj program u današnjoj Hrvatskoj temelje brojne stranke od kojih je najpoznatija Hrvatska stranka prava.
**Stranka pravde i razvoja** (turski:  ili *AKP*) je trenutno vladajuća politička stranka u Turskoj. AKP sene opisuje kao konzervativnu prozapadnu stranku koja se zalaže za liberalne tržišne reforme i pristup Turske u Evropsku Uniju. Kao takva je prihvaćena od mnogih evropskih krugova koji u njoj vide ekvivalent demokršćanskih stranaka u Evropi, odnosno model za slične stranke u islamskom svijetu. AKP je zbog toga dobila status promatrača u Evropskoj narodnoj partiji (EPP). Predsjednik Turske i dugogodišnji premijer Recep Tayyip Erdogan je njen članovi.

S druge strane, AKP je od strane kemalističkog sekularnog establishmenta u Turskoj kritizirana zbog islamističkih tendencija. Zbog toga je 2008. godine bila pod prijetnjom sudske zabrane.

Spoljašne veze
--------------

* Official Web site (`en`)
	+ Party programme Arhivirano 2012-03-30 na Wayback Machine-u
	+ Response to party dissolution indictment: 1, 2
* "Is Turkey Still a Western Ally?" Arhivirano 2009-02-20 na Wayback Machine-u by Sonay Cagaptay, January 22, 2009.
* "Why Does WINEP Hate the AKP?" Arhivirano 2009-02-19 na Wayback Machine-u by Chris Meserole, January 22, 2009.

***Stranka pravde i razvoja (Turska)*** na Wikimedijinoj ostavi

Bilješke
--------

Izvori
------
Divovski izopod *Bathynomus giganteus*
U zoologiji, **dubokomorski gigantizam** je tendencija kod raznih vrsta rakova, beskralježnjaka i drugih životinja koje žive na velikim dubinama da dosižu veću veličinu od svojih srodnika koji žive u plićim vodama. Dobri primjeri ovog fenomena su divovska lignja (duga do 12 m), rak *Macrocheira kaempferi* i slični. 

Nije poznato da li ovo potječe od prilagodbe rijetkoj hrani (ako nema hrane, odlaže se spolna zrelost, pa stoga životinja raste duže vremena i kasnije postaje odrasla jedinka), ili zbog većeg pritiska, ili, pak, zbog nekih drugih razloga. U seriji *The Blue Planet* (Plava planeta) pretpostavljeno je da veće jedinke bolje uspjevaju na velikim dubinama zbog prednosti u reguliranju tjelesne temperature i zbog manje potrebe za aktivnošću. 

Jedan primjer za koji znanstvenici smatraju da imaju objašnjenje je *Riftia pachyptila*, crv iz koljena kolutićavaca, dug 2 metra. Ova stvorenja žive na hidrotermalnim otvorima koji im osiguravaju ogromne količine energije.

Vidjeti također
---------------

* Megafauna
* Otočna patuljastost
Bodhi drvo u Hramu Mahbodhi. Potiče od Sri Maha Bodhija, koji je nastao od Bodhi drva na ovoj lokaciji.
**Sveta smokva** (***Ficus religiosa***) ili **Bo-drvo** (od Sinhala riječi *bo*) je vrsta banjanske smokve koja raste u Indiji, Nepalu, Šri Lanki, jugozapadnoj Kini i Indokini (Vijetnam). Poznata je pod raznim lokalnim nazivima kao ***Bo*** ili ***pou*** , **bawdi** ili **bawdi nyaung** na burmanskom**, Bodhi** (na tajlandskom, iako se izgovara *Po*). Na hindiju i drugim indijskim jezicima je poznata po brojnim nazivima kao što su ***Pipal*** (*peepal, peepul, pippala, pimpal*, etc.), ***arasa maram*** ili ***Ashvastha*** Aal ili Arayaal drvo. Predstavlja veliko sušnosezonsko-bjelogorično ili polu-zimzeleno drvo koje može narasti do 30 metara i s polumjerom debla do 3 m. 

Tipičan oblik lista Ficus Religiosa
Listovi ims specifičan produženi vrh; dugi su 10-17cm i širopki 8-12cm, s peteljkom oko 6-10cm. Plod je mala smokva polumjera 1-1,5cm, zelen, a kada dozre grimizan.

Bodhi drvo i Sri Maha Bodhi koje od njega potiče su znameniti primjerci svete smokve. Potonji je posađen godine 288. pne. što je čini najstarijom danas živućom skrivenosjemeničnom biljkom.

Biljka se smatra svetom među sljedbenicima hinduizma, džainizma i budizma, po odatle potiče naziv 'Sveta smokva'. Govori se kako je Siddhartha Gautama sjedio pod Bo-drvetom kada je bio prosvijećen (Bodhi) ili "probuđen" (Buddha). Tako je Bo-drvo postalo poznmati simbol sreće, blagostanja, dugovječnosti i zadovoljstva. U današnjoj Indiji hinduski sadhui još uvijek meditiraju ispod ovog drveta, a u theravada budističkoj Jugosistočnoj Aziji se veliko deblo često koristio za budističke i animističke oltare.

Eksterni linkovi
----------------

* Sacred fig description
* Benefits of Peepal

***Sveta smokva*** na Wikimedijinoj ostavi