recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Messier 33** (M33 ili NGC 598) je spiralna galaksija u zviježđu Trokut. Galaksiju je otkrio Giovanni Batista Hodierna 1654. godine. Charles Messier uvrstio ju je u svoj katalog 1764. godine. William Herschel promatrao je galaksiju i u njoj otrkio nekoliko objekata, velike vodikove oblake i rađališta zvijezda. Ti objekti su kasnije našli mjesto u NGC katalogu pod imenima NGC 588, 592, 595 i 604. M33 je među jedna od prvih galaktika u kojima je Lord Rosse uočio spiralnu strukturu.

Svojstva
--------

M33 je treća po veličini galaktika u Lokalnom jatu. Nalazi se na udaljenosti od 2.92 milijuna ly i približava nam se brzinom od 24 km/s. M33 se nalazi samo 750,000 ly od masivne M31 i postoji mogućnost da su te dvije galaktike povezane gravitacijskim utjecajem.

M33 u promjeru ima oko 60,000 ly, upola manje nego naša galaksija ili skoro četiri puta manje nego Andromeda. Masa galaktike je između 10 i 40 milijardi sunčevih masa (oko 1/30 mase Mliječnog puta). 

M33 je katalogizirana kao galaktika tipa Sc. Njeni spiralni krakovi jasno su ocrtani crvenkastim HII regijama, među kojima je i NGC 604, golemi oblak od 1,500 ly u promjeru. NGC 604 je ogromno rađalište zvijezda, slično M42 ali daleko veće, najveće u Lokalnom jatu. Snimka teleskopa Hubble otkrila je 200 mladih zvijezda 15 do 60 puta masivnije od Sunca. U galaksiju je otkriveno 112 promjenjivih zvijezda. Među njima su 4 nove i 25 cefeida. U galaksiji još nije zabilježena niti jedna supernova ali su pronađeni ostatci prijašnjih eksplozija.

Amaterska promatranja
---------------------

U odličnim uvjetima, daleko od izvora rasvjete i blizine gradova, moguće je vidjeti M33 golim okom. U dvogledu će se pokazati kao ovalna mrlja, svijetla i velika. Bolje se ističe pod manjim povećanjima. Veći teleskopi otkrit će neke od detalja. U 200 mm teleskopu moguće je vidjeti NGC 604 kao zvjezdoliku mrlju i dva spiralna kraka u obliku slova *S*. U teleskopu od preko 300 mm, moguće je ponekad pronaći i oblake plina u spiralnim krakovima ove galaksije. Prividni sjaj galaktike je + 5.7 magnituda.

Naziv-Triangulum Galaxy (M33)

***Messier 33*** na Wikimedijinoj ostavi

* Filip Lolić
* Skica M33
* Fotografija Matije Pozojevića

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
Ilustracija sila akcije i reakcije.
Centrifugalna i centripetalna sila: centrifugalna sila je sila koja nastoji odbaciti tijelo od središta gibanja (centrifugalan je onaj koji se pomiče ili bježi iz središta ili centra). To je sila reakcije na centripetalnu silu, to jest silu koja prisiljava tijelo da se giba oko nekog središta.
**Reakcija**, u fizici, je sila kojom se neko fizikalno tijelo odupire djelovanju vanjske sile (akcije).

Objašnjenje
-----------

Kad se naslanjamo na zid, on se opire tolikom silom kolikom ga mi pritiskujemo. Da nema zida, morao bi jedan čovjek tolikom silom podupirati naša leđa kolikom se silom zid odupirao da održimo ravnotežu. Isto tako kolikom težinom neka zgrada pritiskuje na svoj temelj, tolikom se silom, ali protivnoga smjera, temelj tome odupire. Kad toga ne bi bilo, ne bi postojala ravnoteža, i zgrada bi se srušila. Sila kojom se neko tijelo odupire djelovanju vanjske sile (akcije) zove se reakcija. Dakle, **svaka sila (akcija) izaziva protusilu (reakciju) koja je po veličini jednaka akciji, ali je suprotnoga smjera.** To je treći glavni zakon mehanike ili treći Newtonov zakon.

Newtonovi zakoni gibanja
------------------------

*Glavni članak: Newtonovi zakoni gibanja*
**Newtonovi zakoni gibanja** ili **Newtonovi aksiomi** su tri zakona klasične mehanike objavljena 1687. godine u djelu *Philosophiae naturalis principia mathematica* Isaaca Newtona. Mogu se formulirati na različite načine iako imaju jednoznačni smisao. Ovdje su navedene uobičajene formulacije iz mnogih današnjih standardnih udžbenika (a ne prijevod izvornog Newtonovog teksta na latinskom). Pojmovi "gibanje tijela", "brzina tijela" i "ubrzanje tijela" odnose se na centar masa tijela.

### Zakon akcije i reakcije

Ako jedno tijelo djeluje silom na drugo, tada i to drugo tijelo djeluje silom na ono prvo. Te dvije sile jednakog su iznosa, suprotnog smjera i leže na istom pravcu. Sile su međudjelovanje dvaju tijela, i zato se uvijek javljaju u paru; jednu od njih, najčešće proizvoljno, nazivamo akcijom, a drugu reakcijom.

Izvori
------

1. ↑   Velimir Kruz: "Tehnička fizika za tehničke škole", "Školska knjiga" Zagreb, 1969.

***Reakcija (fizika)*** na Wikimedijinoj ostavi
Princip rada Arhimedovog vijka
Arhimedov vijak
**Arhimedov vijak** je naprava koja se često tijekom povijesti upotrebljavala za premještanje vode u kanale za natapanje. To je jedan od izuma koji se pripisuje grčkom misliocu Arhimedu iz 3. st. pne. iako postoji i druga teorija po kojoj su za ovaj izum zaslužni stanovnici Babilona prije Arhimeda, a postoji i pretpostavka da su se čuveni vrtovi Babilona natapali uz pomoć ovog tipa sisaljke. Osim toga, Arhimedov vijak je jedna od prvih poznatih sisaljki koje se spominju.

Princip rada i upotreba
-----------------------

Još jedan primjer primjene Arhimedovog vijka
Moderni Arhimedovi vijci su i danas u upotrebi. U Nizozemskoj ponegdje mijenjaju vjetrenjače za isušivanje.
Stroj je jednostavne konstrukcije, sastoji se od vijka smještenog unutar cijevi. Vijak se okreće pokretan vjetrenjačom ili snagom čovjeka ili stoke. Okretanjem vijka, tekućina se giba po obodu vijka prema gore, sve dok ne dođe do vrha, gdje se izlijeva iz cijevi prema krajnjem odredištu. Poželjno je da između vijka i cijevi bude što manja zračnost, kako bi se smanjila propuštanja iz višeg u niži nivo. Gubici će također biti manji ako je veća brzina okretanja vijka.

Izvedba Arhimedovog vijka može biti na dva načina, kod prve izvedbe se vijak okreće unutar cijevi koja je statična, a kod druge se vijak i cilindar okreću zajedno, te ne postoji relativno gibanje između vijka i cijevi. Povijesni izvori govore o upotrebi drugog sustava u starom vijeku u Grčkoj i Rimu, a postoje i naznake da se upotrebljavao u Babilonu za vrijeme Nabukodonosora II. Tu se upotrebljavao ljudski rad pri okretanju kučišta u kojem je bio kruto spojeni vijak.

Danas se Arhimedov vijak upotrebljava za navodnjavanje, ali i za isušivanje, kako to prikazuje slika desno. Česta je upotreba i u kanalizacijskim sustavima jer je vijak skoro neosjetljiv na krute nečistoće i mijenjanje količina koje prebacuje. Također, Arhimedov vijak je česta pojava u pokretnim trakama, u ribogojilištima, transportu žitarica,...

Dimenzije Arhimedovog vijka
---------------------------

Glavne dimenzije Arhimedovog vijka
*d* = unutarnji promjer cijevi
*D* = vanjski promjer vijka
β = kut nagiba uređaja
*H*0 = najveća moguća visina dizanja
*H*1 = najmanja visina dobave
*H*2 = najveća visina dobave
*H*3 = srednja visina dobave
*J* = broj neovisnih navoja
*L* = duljina navoja
*S* = uspon vijka
**Messier 40** (M40 ili WNC 4) također *Winnecke 4*, je dvostruka zvijezda u zviježđu Veliki Medvjed. Nepoznato je zašto je Charless Messier dodao ovaj objekt u svoj katalog. Kao jedan od razloga se spominje promatranje Johanna Heveliusa iz XVII. stoljeća koji je na tom mjestu uočio maglicu. Prema opisu, Messier nije vidio nikakvu maglicu na tom mjestu. Kako je već zvijezdama odredio položaj odlučio ih je uvrstiti u katalog.

Svojstva
--------

M40 je optička dvostruka zvijezda. Dvije zvijezde čine par samo zato jer su se našla u doglednici. Komponenta A, prema istraživanju iz 2002. godine, udaljena je od nas 1,900 +/- 750 ly, a komponenta B je udaljena 550 +/- 230 ly.

Prividna magnituda zvijezdi je + 9.74 i + 10.18. Njihov ukupan sjaj je + 9.3 magnitude. Razmak između zvijezda je 52.6" i pozicijski kut iznosi 77°. Obje zvijezde su žute boje i pripadaju u spektralne klase G0 i F8.

Amaterska promatranja
---------------------

Zvijezdu je lagano razdvojiti i najmanjim teleskop. Moguće ju je razdvojiti i dvogledom pod uvjetom da je montiran na stalak. Sama zvijezda nije nešto osobito impresivna i zato je u većini slučajeva zanemarena.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 40*** na Wikimedijinoj ostavi
Orgulje varaždinske katedrale
Orgulje varaždinske katedrale
Sviraonik orgulja
Unutrašnjost orgulja
Registri

Prospektne svirale
Prve orgulje u varaždinskoj katedrali postavljene 1649. izgorjele su 1665. nakon čega su nabavljene nove. Te druge orgulje zamijenjene su 1747. novima koje je izgradio varaždinski orguljar Josip Papa ml. Nakon što su te dotrajale od J. Brandla u Mariboru naručene su nove, s tim da su ostavljeni stari ormari i pozitiv koji je služio kao ukras. Od 1988. do 1998. graditelj orgulja Wolfgang Julius Braun gradio je današnje orgulje, koje imaju 52 zvučna registra i veliki broj slobodnih kombinacija i spojeva. Na novom trodijelnom prospektu ostavljen je i nadalje stari središnji ormar iz 18. stoljeća.

Orguljaš varaždinske katedrale je Anđelko Igrec.

Tehnički podaci
---------------

**Graditelj**: Wolfgang Julius Braun  

**Godina gradnje (Opus)**: 1988. - 1998.  

**Veličina**: 52 registra  

**Opseg manuala**: C - g3  

**Opseg pedala**: C - f1  

**Spojevi:**  

sviraonik na pjevalištu: I-Ped, II-Ped, III-Ped, II-I, III-I, III-II, Sub II-I  

sviraonik kod oltara: I-Ped, Sup I-Ped, II-Ped, Sup II-Ped, SupSup II-Ped, II-I, Sub II-I,  

Sub II, Sup II-I, Sup II, III-Ped, Sup III-Ped, III-I, Sub III-I, Sup III-I (sve rukom i nogom)  

**Pomagla:**  

uključivanje i isključivanje spojeva nogom, isključivanje svakog pojedinog jezičnjaka,  

Tremulant (II i III manual), žaluzije (II manual), Crescendo, Piano Ped,  

1280 slobodnih kombinacija pomoću digitalnog uređaja,  

el. puhalo  

**Sustav:**  

mehanički (podno orgulja) te električni (kod oltara) svirni prijenos,  

električni registarski prijenos,  

zračnice s kliznicama

### Dispozicija

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **I Manual** | **II Manual** | **III Manual** | **Pedal** |
| Gemshorn 16' | Fugara 8' | Geigenprinzipal 8' | Prinzipalbass 16' |
| Prinzipal 8' | Bourdon 8' | Metallgedackt 8' | Violonbass 16' |
| Gedackt 8' | Salicional 8' | Prinzipal 4' | Subbass 16' |
| Gamba 8' | Waldflöte 4' | Rohrflöte 4' | Quintbass 10 2/3' |
| Flauta major 8' | Traversflöte 4' | Oktave 2' | Oktavbass 8' |
| Quinte 5 1/3' | Gamba 4' | Quinte 1 1/3' | Flötenbass 8' |
| Hohlflöte 4' | Nazard 2 2/3' | Sesquialter 2 f | Cello 8' |
| Oktave 4' | Blockflöte 2' | Cymbel 3 f | Terzbass 6 2/5' |
| Superoktave 2' | Terz 1 3/5' | Vox humana 8' | Quintbass 5 1/3' |
| Rauschquinte 2-3 f | Mixtur 4 f | Cromorne 8' | Choralbass 4' |
| Hörnle 2 f | Unda maris 8' |  | Terz 3 1/5' |
| Mixtur 5 f | Oboe 8' |  | Hintersatz 4 f |
| Cornett 5 f |  |  | Posaune 16' |
| Fagott 16' |  |  | Trompete 8' |
| Trompete 8' |  |  | Klarine 4' |

Poveznice
---------

* Orgulje
* Anđelko Igrec

Izvori
------

* Orgulje.com Arhivirano 2007-10-20 na Wayback Machine-u
* Varaždinska katedrala Arhivirano 2009-10-28 na Wayback Machine-u

***Orgulje varaždinske katedrale*** na Wikimedijinoj ostavi
**Messier 19** (M19 ili NGC 6273) je kuglasti skup kojeg je otkrio Charles Messier 5. lipnja 1764. godine u zviježđu Zmijonosac. William Herschel je prvi koji ga je mogao razdvojiti u zvijezde 1784. godine.

Svojstva
--------

Messier 19 je najeliptičniji poznati kuglasti skup. Uzrok ovome je blizina središtu Mliječne staze koji na skup djeluje plimnim silama. Od nas je udaljen 28,000 ly ali samo 5,200 ly od središta Mliječne staze. M10 se od nas udaljava brzinom od 146 km/s.

Messier 19 je poprilično gust i bogat skup. Jezgra skupa pripada među gušće jezgre kuglastih skupova. Njegov prividni promjer na nebu je 17' što iznosi 140 ly u stvarnosti. 

Najsjajnije zvijezde skupa su +14. magnitude,a prosječan sjaj zvijezda na glavnom nizu je +15.3 magnitude. U skupu su pronađene samo 4 promjenjive zvijezde tipa RR Lyrae.

Amaterska promatranja
---------------------

Prividni sjaj skupa je +7.2 magnitude što znači da ga je moguće vidjeti u dvogledu. Nažalost, njegova velika južna deklinacija ograničavajući je faktor u promatranju iz Hrvatske. Teleskop od 200 mm samo će pokazati naznake sjajnijih zvijezda.

Eksterni linkovi
----------------

Skica M19

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 19*** na Wikimedijinoj ostavi
**Mihailo Stevanović** (Stijena Piperska, 3. april 1903 — 14. januar 1991, Beograd) srpski filolog, lingvist, profesor Beogradskog univerziteta, redovni član Srpske akademije nauka i umetnosti. Jedan je od potpisnika Novosadskog dogovora o zajedničkom srpskohrvatskom jeziku 1954. godine. Objavio je više od 600 radova, uključujući monumentalno dvosvezačno delo *Savremeni srpskohrvatski jezik: gramatički sistemi i književnojezička norma* (Beograd, 1964–1969). Kao urednik sarađivao je na izradi svih naših velikih i važnih rečnika: Rečnik srpkohrvatskoga književnog jezika (Matica srpska 1967–1976), Rečnik srpskohrvatskog književnog i narodnog jezika (SANU, 1959– ), Rečnik Njegoševa jezika (Beograd–Cetinje, 1983). S Ljudevitom Jonkeom bio je suurednik prvog zajedničkog srpskog i hrvatskog pravopisa (Novi Sad – Zagreb, 1960). Bio je urednik naučnih časopisa *Srpskog dijalektološkog zbornika*, *Južnoslovenskog filologa* i *Našeg jezika*.
Bio je redovni profesor (od 1951) i upravnik Katedre za južnoslovenske jezike i opštu lingvistiku Filozofskog fakulteta u Beogradu. Za dopisnog člana Srpske akademije nauka i umetnosti izabran 1958. a za redovnog 1963. Bio je direktor Instituta za srpskohrvatski jezik (1963–1973).

Godine 1973. dodeljena mu je Sedmojulska nagrada, Vukova 1987. Orden rada prvog reda 1960. Orden zasluge za narod sa zlatnom zvezdom 1964.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 9903831
* LCCN: n84237968
* ISNI: 0000 0001 0868 8178
* GND: 123629659
* SUDOC: 031149960
* BNF: cb12242157b (podaci)
* NKC: js2005269369

 |
Crkva u Opatovcu posvećena je Blaženoj Djevici Mariji - Kraljici Sv. Krunice
**Opatovac** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Lovas, Vukovarsko-srijemska županija. Prije 1991. godine, nalazio se u sastavu stare općine Vukovar.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 412 stanovnika te 135 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Povijest
--------

Šport
-----

U selu je postojao nogometni klub Fruškogorac koji se natjecao u Vukovarskoj općinskoj ligi do 1988. godine kada je isključen zbog nedolaska na utakmicu. Nakon te sezone gube se tragovi o klubu. 1998. godine, ponovno se osniva nogometni klub, ali pod drugim nazivom - NK Opatovac

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Opatovac (Lovas)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Lovas |
| --- |
| Lovas • Opatovac |
**Opatija Saint-Evroul** ili **Saint-Evroul-sur-Ouche** (*Saint-Evroult-sur-Ouche, Saint-Evroul-en-Ouche, Saint-Evroult-en-Ouche, Abbaye de Saint-Evroult, Sanctus Ebrulphus Uticensis* ) je bivša benediktinska opatija u Normandija, smještena u današnjoj francuskoj općini Saint-Evroult-Notre-Dame-du-Bois u departmanu Orne i regiji Basse-Normandie. Ime potiče od osnivača po imenu Ebrulf (Evroul), koji je oko godine 560. osnovao eremitorij u šumi Ouche. Oko njega se oko godine 1000. sagradila opatija

Robert de Grantmesnil je u opatiji postao redovnik, a potom i opat, te je dao obnoviti oko 1050.  U njoj je kao dječak došao znameniti srednjovjekovni kroničar Orderic Vitalis, koji će joj poslije napisati historiju. U svoje vrijeme je bila poznata kao jedno od muzičkih središta. Godine 1628. je opatija prešla u ruke kongregacije sv. Maura, a početkom 19. vijeka je srušena. Danas su njene ruševine zaštićene kao nacionalni spomenik.

Izvori
------

1. ↑  Tertullian: Q. S. F. Tertullianus, All Works That Survive ed. Franz Oehler
2. ↑  Orderic Vitalis, Forester translation, vol. I, p, 400
3. ↑  Orderic Vitalis, Forester translation, vol. I, p, 422

Vanjske veze
------------

* Abbayes Normandes Arhivirano 2012-02-09 na Wayback Machine-u

Koordinate: 48°47′26″N 0°27′50″E﻿ / ﻿48.79056°N 0.46389°E﻿ / 48.79056; 0.46389
Opšta struktura organskih peroksida.
Opšta struktura organskih hidroperoksida. Funkcionalna grupa je označena plavom bojom.
Opšta struktura perestra.
**Organski peroksidi** su organska jedinjenja koja sadrže peroksidnu funkcionalnu grupu (ROOR}-'). Ako je R'}- vodonik, jedinjenje se naziva **organski hidroperoksid**. **Perestri** imaju opštu strukturnu formulu RC(O)OOR}-. O-O veza se lako razlaže i formiraju se slobodni radikali oblika RO}-·. Stoga su organski peroksidi korisni kao inicijatori pojedinih tipova polimerizacije, kao što su epoksi rezini koji se koriste u plastici ojačanoj staklom. MEKP i benzoil peroksid se koriste za tu svrhu. Organski peroksidi mogu da iniciraju eksplozivnu polimerizaciju materijala sa nezasićenim hemijskim vezama, i taj proces je korišten u eksplozivima. Organski peroksidi, slično neorganskim, su snažni agensi za izbeljavanje.

Premoštavajuća peroksidna grupa u askaridolu.

Osobine
-------

Dužina O-O veze u peroksidima je oko 1,45 A i R-O-O}- uglovi (R = H, C}-) su oko 110° (slično vodi). Karakteristični C-O-O-R (R = H, C)}- diedralni uglovi su oko 120°. O-O veza je relativno slaba, sa energijom disocijacije veze od 45 - 50 kcal/mol}-, što je manje od polovine jačine C-C, C-H}-, i C-O}- veza.

Oksidaciona tendencija peroksida je povezana sa elektronegativnošću supstituenata. Elektrofilni peroksidi su jači agensi transfera O-atoma. Kod hidroperoksida, O-atom donorska tendencija je u korelaciji sa kiselošću O-H}- veze. Redosled oksidacione moći je CF3CO3H > CH3CO3H > H2O2}-.

Vidi još
--------

* Peroksiacil nitrati
* Ozonid

Spoljašnje veze
---------------

* OSH Answers - organic peroxides}-
* Peroxide disposal}- Arhivirano 2011-10-09 na Wayback Machine-u
* Organic Peroxide Producers Safety Division Arhivirano 2010-11-28 na Wayback Machine-u. Oct. 2011. The Society of the Plastics Industry. 24 Oct. 2011.}-

| * p
* r
* u
Funkcionalne grupe |
| --- |
| 
Alkohol • Aldehid • Alkan • Alken • Alkin • Amid • Amidin • Amin • Azo jedinjenje • Derivat benzena • Karboksil • Cijanat • Disulfid • Estar • Etar • Haloalkan • Hidrazon • Imid • Imin • Izocijanid • Izocijanat • Izonitril • Izotiocijanat • Karbamat • Keton • Organofosfor • Oksim • Nitril • Nitro • Nitrozo • Peroksid • Fosfonit • Fosfonat • Derivat piridina • Sulfon • Sulfonska kiselina • Sulfoksid • Tiocijanat • Tioestar • Tioetar • Tiol
 |
| Vidi isto Hemijska klasifikacija |
***Man About the House*** (sh. *Muškarac u kući*) je britanski televizijski sitkom koji se originalno emitirao na programu mreže ITV od 1973. do 1976. godine. Protagonist, koga je tumačio Richard O'Sullivan, bio je Robin, mladi londonski kuhar koji je sticajem, okolnosti, prisiljeni dijeliti stan sa Chrissy i Jo, dvije mlade žene koje tumače Paula Wilcox i Sally Thomsett. Radnja prikazuje kako djevojke, kako bi stanodavca uvjerile da je sve u redu, lažu kako je njihov cimer homoseksualac, ali je on zapravo nepopravljivi ženskar, a što izaziva cijeli niz nesporazuma i komičnih situacija.

Johnnie Mortimer, jedan od ko-kreatora serije, je ideju za scenario dobio čitajući oglase za najam stanova u londonskim novinama i primijetivši da u njima ima sve manje navoda traže li se ženske ili muške osobe. Koncept cimera različitih spolova se svejedno početkom 1970-ih smatrao neobičnim i smjelim, ali je publika, već naviknuta na razbijanje dotadašnjih tabua u seksualnoj revoluciji zdušno prihvatila seriju. Serija je već 1974. dobila svoju filmsku verziju, a potom i dva nastavka - *George and Mildred*, koja je pokazivala pustolovine stanodavaca, te *Robin's Nest* koja je prikazivala Robinov bračni život.

*Man About the House* je svoju popularnost iskazao i tako što je njegov scenario po licenci prodan u niz država, gdje su snimljene lokalne verzije. Od njih je vjerojatno najpoznatiji američki sitkom *Three's Company*, koji se prikazivao do 1977. do 1984. godine.

Uloge
-----

*Glavni članak: Popis likova u Man About the House*
### Glavne uloge

* Richard O'Sullivan ... Robin Tripp
* Paula Wilcox ... Chrissy Plummer
* Sally Thomsett ... Jo

### Sporedne uloge

* Yootha Joyce ... Mildred Roper
* Brian Murphy ... George Roper
* Doug Fisher ... Larry Simmonds

### Povremene uloge

* Norman Eshley ... Ian Cross (sezona 2)
	+ Norman Eshley ... Norman Tripp (sezona 6)
* Roy Kinnear ... Jerry (sezone 3-5)
* Daphne Oxenford ... Mrs Plummer (sezone 1, 4 i 6)

Vanjske veze
------------

* *Man about the house* на British Comedy Guide.
* *Man about the house* na IMDb-u (`en`).
* Man about the house – George and Mildred book Arhivirano 2018-09-02 na Wayback Machine-u at Publisher's website.
Ne poistovijećivati sa Celestin II.

**Celestin II.**, rođen kao **Teobaldo Boccapecci** ili **Boccapeconai**, (latinski: ; ? - decembar 1124) bio je kratkotrajni katolički protupapa čiji je pontifikat trajao 16. prosinca 1124. godine. 

Kardinalom-đakonom je postao za vrijeme pontifikata Paskala II, a u prosincu 1122. ga je Kalist II imenovao imenovao kardinalom-prezbiterom crkve Sant'Anastasia. Nakon Kalistove smrti 13. prosinca 1124. među kardinalima izbio sukob između dvije struje - starih kardinala, pretežno Talijana, koje su bili imenovali Urban II i Paskal II, te novih kardinala, pretežno Francuza i sjevernjaka, koje je imenovao Kalist II, a vodio kardinal Aymeric. Teobaldo Boccapecci se priključio starim kardinalima, iza kojih je stala moćna rimska porodica Pierleoni. Kada je tri dana nakon Kalistove smrti u samostanu sv. Pankratija održan izbor za papu, kardinali su jednoglasno izabrali Teobalda koji je uzeo ime Celestin II. Međutim, odmah nakon izbora, dok se slavila misa, u samostan su provalili naoružani pristaše rimske porodice Frangipani, koja je bila u dosluhu s Aymericom, te napali kardinale. U nastalom metežu je Celestin ozlijeđen, te je odmah objavio kako se odriče papske titule. Nakon pet dana je za papu izabran Lamberto Schannabecci, favorit Aymerica i Frangipanija, koji je uzeo ime Honorije II. Celestin je nedugo nakon toga umro.

| * p
* r
* u
Antipape u Katoličkoj Crkvi |
| --- |
| 
sv. Hipolit •
Novacijan •
Feliks II. •
Ursin •
Elulalije •
Laurencije •
Dioskur •
Teodor II. •
Paskal I. •
Konstantin II. •
Filip •
Ivan VIII. •
Anastazije III. •
Kristofor •
Bonifacije VII. •
Ivan XVI. •
Grgur VI. •
Benedikt X. •
Honorije II. •
Klement III. •
Teodorik •
Albert •
Silvestar IV. •
Grgur VIII. •
Celestin II. •
Anaklet II. •
Viktor IV. •
Viktor IV. •
Paskal III. •
Kalist III. •
Inocent III. •
Nikola V. •
Klement VII. •
Benedikt XIII. •
Aleksandar V. •
Ivan XXIII. •
Klement VIII. •
Benedikt XIV. •
Feliks V.
 | Vatikanski grb |
Zlatnik s likom Antioha VII
**Antioh VII Euerget** (? - 129. pne.), poznat po nadimku **Sidet** (od Side), bio je vladar Seleukidskog Carstva u periodu od 138. do 129. pne. Poznat je kao posljednji seleukidski vladar pod čijom vlašću se ta država mogla smatrati velikom silom.

Bio je brat kralja Demetrija II, a na prijestolje je došao 138. pne. nakon što je Demetrije na pohodu zarobljen od Parta. Na početku vladavine je porazio suparničkog kralja Diodota Trifona. Potom se oženio za bratovu suprugu, kraljicu Kleopatru Teu. S njom je imao sina Antioha, koji će i sam postati kralj.

Antioh se pokazao kao relativno uspješni vojskovođa. Godine 134. pne. je opsjeo Jeruzalem, prisilivši Hasmonejci|Hasmonejce da mu plate danak. Potom je krenuo na istok protiv Parta, koristivši njihovu zauzetost pohodom Tohara. Uspio je osvojiti Mezopotamiju i Mediju, čime je seleukidska država posljednji put preuzela nadzor nad tim teritorijama. Sljedeće je godine, međutim, poražen i ubijen u bitci kod Ekbatane. Nakon toga mu je brat pušten iz zarobljeništva, ali se seleukidska država *de facto* raspala, ostavivši Seleukidima vlast jedino nad područjem današnje Sirije.

Vanjske veze
------------

***Antioh VII Sidet*** na Wikimedijinoj ostavi

* Antiochus VII Sidetes entry in historical sourcebook by Mahlon H. Smith


|  |
| --- |
| Antioh VII Sidet **Seleukidska dinastija****Rođen/a:** nepoznato  **Umro/la:** 129. pne. |
| Prethodi:**Demetrije II Nikator ili Diodot Trifon** | **Seleukidski kralj**138–129. pne-. | Slijedi:**Demetrije II Nikator ili Aleksandar II Zabinas** |
Dijagram presjeka ljudskog oka: A - staklasto tijelo, B - leća, C - rožnica, D - zjenica, E - šarenica, F - bjeloočnica, G - očni živac, H - mrežnica
Ljudsko oko
**Oči** su organi koji opažaju svjetlost. Sastoje se od optičkog sustava, živčanih elemenata, te pratećih i potpornih elemenata. Oči u 96 % životinjskih vrsta su složeni optički sustavi, koji se javljaju u deset temeljnih oblika. Takve oči imaju, primjerice, meduze, mekušci, kičmenjaci, kolutićavci i člankonošci.
Najjednostavnije "oči" (u jednostaničnih organizama to su tek organele, "ocellusi") ne čine ništa drugo već razlikuju svjetlo u okolini od mraka, što im dostaje za usklađivanje jedinke s cirkadijanim ritmovima. 

Shematski presjek ljudskog oka
Kompozitno oko antarktičkog krilla (Euphausia superba)
Oko bizona evropskog (Bison bonasus)
Oko glavonošca indijske lađice (Nautilus)
Poprečni presjek kompozitnog oka; gore - kod slabog osvjetljenja pigmentne stanice se kontrahiraju tako da svjetlo može dosegnuti veći broj omatidija (osnovnih jedinica kompozitnog oka) koje se spajaju na istu živčanu okončinu, čime se gubi na oštrini slike, ali se povećava osjetljivost; dolje - kod jarkog osvjetljenja pigmentne stanice su ekspandirane, čime se dobije bolja oštrina slike
Kompozitno oko vretenca (Libellula)
Oko jastreba

Povezano
--------

* Ljudsko oko

***Oko*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85046642
* GND: 4122841-8
* BNF: cb11938400h (podaci)
* NDL: 00567549
* NKC: ph115639
* BNE: XX525876

 |
Manastir Grgeteg
**Manastir Grgeteg** pripada Srpskoj pravoslavnoj crkvi i nalazi se na južnom obronku Fruške gore u neposrednoj blizini naselja Grgeteg bivšeg manastirskog prnjavora. Manastirska crkva posvećena je sv. Nikoli. Prema narodnom predanju osnovao ga je despot Zmaj Ognjeni Vuk 1471. godine. Prvi pouzdani podaci potiču iz turskih zapisa iz 1546. Krajem 17. veka manastir je napušten a 1708. obnavlja ga mitropolit Isaija Đaković. Stara kamena crkva zamenjena je oko 1770. novom baroknom građevinom. Tada je napravljen i zvonik. Ova crkva obnovljena je 1901. po projektu Hermana Bolea. U crkvi su zabeležena dva ikonostasa. Prvi koji se nalazio u crkvi do obnove 1901. slikao je Jakov Orfelin 1774. a drugi koji se danas nalazi u crkvi, slikao je Uroš Predić 1902. Manastirski konaci su sagrađeni u drugoj polovini 18. veka i obnovljeni zajedno sa crkvom 1901. U Drugom svetskom ratu manastir je teško stradao, srušen je zvonik i veliki deo konaka. Danas manastirski kompleks čine crkva, konaci sa sve četiri strane i ekonomske zgrade. U hramu se nalazi ikona Trojeručica te manastir pohode mnogobrojni hodočasnici.

Galerija
--------

* 
* 
*

Eksterni linkovi
----------------

***Manastir Grgeteg*** na Wikimedijinoj ostavi

* Istorijska biblioteka: Manastir Grgeteg u Drugom svetskom ratu
* Istorijska biblioteka: Spisak nastojnika manastira Grgetega


  
Koordinate: 45° 08‘ S. 19° 54‘ I.
**Antioh III Epifan** (grčki: , ? - 17) bio je kralj Komagene. Rodio se kao sin kralja Mitridata III i princeze Jotape, kćeri kralja Artavazda I od Medije Atropatene. Na prijestolje je došao nakon očeve smrti godine 12. pne. Tokom vladavine se oženio za sestru po imenu Jotapa, i s njome imao dvoje djece - sina Antioha i kćer, koja se također zvala Jotapa. Kada je umro godine 17. oboje su bili maloljetni. To je izazvalo metež u državi, odnosno podjelu na dvije stranke - jednu koja je htjela da se očuva monarhija i nezavisnost Komagene, i druga, koja je htjela stabilnost i direktnu upravu Rimskog Carstva. Obje stranke su poslale svoje izaslanike caru Tiberiju da odluči u sporu. Tiberije je odlučio da se Komagena anektira Carstvu; Antioh IV je, međutim, u dva navrata nakon toga preuzeo vlast nad Komagenom.

Izvori
------

* The Building Program of Herod the Great, By Duane W. Roller, Published by University of California Press 1998, ISBN 0-520-20934-6
* Tacit - *Anali*
* 
* Arhivirano 2012-09-21 na Wayback Machine-u
* 
* Arhivirano 2013-11-09 na Wayback Machine-u
* 
*
**Menadžment** (engl. *Management*, rukovođenje ili upravljanje) je posebna naučna disciplina, multidisciplinarnog karaktera, koja se bavi istraživanjem problema upravljanja poslovima, poduhvatima i društvenim sistemima. Ova disciplina proučava upravljanje kao složeni proces sa nizom podprocesa, i kao grupu ljudi koja upravlja procesima i a takođe proučava sve pojedinačne upravljačke probleme i fenomene vezane za efikasno izvršavanje određenih zadataka i poslova. 

Rukovođenje se posmatra i opisuje kao proces upravljanja određenim poslovima, poduhvatima ili sistemima radi što učinkovitijeg dostizanja cilja. Sastoji se iz podprocesa: **planiranje, organiziranje,kadrovanje, vođenje i kontrola**.

* Teorije upravljanja
* Rane teorije
* Post-rane teorije
* Klasične naučne teorije
* Biheviorističke teorije
* Kvantitativne i sistemske teorije
* Situacione teorije
* Inovativne teorije
* Teorije zasnovane na kulturi
* Teorije zasnovane na etici
* Teorije zasnovane na marketingu
* Teorije zasnovane na preduzetništvu

Povezano
--------

* Menadžer
* Nauka o upravi

Vanjske veze
------------

***Menadžment*** na Wikimedijinoj ostavi

* Fakultet za menadžment - Zaječar

| **Stranica Šablon:Hlist/styles.css nema sadržaj.*** p
* r
* u
Društvene nauke |
| --- |
| 
antropologija • 
demografija • 
ekonomija • 
obrazovanje • 
historija • 
lingvistika • 
menadžment • 
političke nauke • 
psihologija • 
sociologija
 |
**Arnulf II od Flandrije** (francuski: ; 960/961 – 30. mart 987) bio je grof Flandrije od 965. do svoje smrti.

Bio je sin grofa Balduina III od Flandrije i Mathilde Billung, kćeri saksonsog vojvode Hermana. Otac mu je umro 962. godine, dok je Arnulf još uvijek bio dijete; prijestolje je preuzeo Arnulfov djed Arnulf I. Kada je Arnulf I tri godine kasnije (965) umro, regenntom je postao njegov rođak Balduiin Balso.

Do vremena kada je Arnulf stekao punoljetnost 976, Flandrija je izgubila neke od južnih teritorija koje je bio dobio Arnulf I. To je uključivalo predaju dijela Pikardije kralju Lotaru od Francuske, čime je Arnulf bio osigurao sukcesiju svog unuka; te predaja Boulognea kao leno drugom rođaku. U isto vrijeme je Lotar preuzeo Ponthieu i predao ga Hugu Capetu, a imenovani su i prvi grofovi Guînesa.

Arnulf se oženio za Rozala od Italije, kćer Berengar II of Italije. S njom je imao sina koji ga je naslijedio kao Balduin IV.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Arnulf I** | **grof Flandrije**965–987 | Slijedi:**Balduin IV** |
|  |
| --- |
|  |

**Astidamija** (starogrčki: ) bilo je ime nekoliko žena u grčkoj mitologiji.

Pelopova kći
------------

**Astidamija** je bila kći elidskog kralja Pelopa i Hipodamije. Udala se za Alkeja, kome je rodila sina Amfitriona i kćerke Anaksu i Perimedu. Anakso je svom ujaku Elektrionu rodila Alkmenu, buduću majku Heraklovu, pa je tako Astidamija bila Heraklova baka s majčine strane.

Akastova supruga
----------------

**Astidamija**, kći Kretejeva, poznata i kao **Hipolita**, bila je supruga Akasta, kralja Jolka. Akast je očistio Peleja od greha za ubistvo Euritiona, kralja Ftije. Astidamija se zaljubila u Peleja, ali ovaj ju je odbio, pa je ova iz osvete poslala glasnika Pelejevoj ženi, Antigoni, s porukom da se Pelej namerava oženiti Akastovom kćerkom Steropom. Po primitku te vesti Antigona je vešanjem sebi oduzela život. Astidameja je tad Akastu lažno optužila Peleja za silovanje. Akast je poverovao i odlučio da ga kazni tako što je Peleja poveo u lov i zatim ga ostavio nezaštićenog kad ga je napala grupa kentaura. Pelej je uspeo da se izbavi uz pomoć Hirona i Hermesa, a zatim se osvetio tako što je opustošio Jolk i rastrgao Astidamiju, a onda sa svojom vojskom prošao između njenih raštrkanih udova.

Ktesipova majka
---------------

**Astidamija** je Heraklu rodila Ktesipa. Prema Pseudo-Apolodoru, bila je kći Amintora, kralja Dolopljana u Tesaliji, i Kleobule. Prema Diodoru Scilijskom, Astidamija je bila kći Ormenija, kralja Pelazgiotide; Herakle joj se udvarao, ali Ormenije nije hteo svoju kćerku udati za njega jer je već bio oženjen Dejanirom. Herakle je tad poveo rat protiv Ormenija, ubio kralja i silom uzeo Astidamiju.

Filantova kći
-------------

**Astidamija** (ili **Astigenija**) takođe je i drugo ime Astiohe, kćerke Filantove, koja je Heraklu rodila sina Tlepolema.

Strofijeva kći
--------------

**Astidamija** se usput spominje na jednoj sholiji uz Euripidovog *Oresta* kao kći Strofija i Kidragore te sestra Piladova.

Forbantova kći
--------------

**Astidamija** je Posejdonovom sinu Kaukonu rodila sina Lepreja. Nagovorila je Herakla da se izmiri sa Leprejem, koji je ranije savetovao Augiju da baci Herakla u okove.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867), „Astydameia",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
**Okrug Roskomon** (engl. , ir. *Contae Ros Comáin*) je jedan od 32 istorijska okruga na ostrvu Irskoj, smešten u njegovom središnjem delu, u pokrajini Konot.

Danas je okrug Roskomon jedan od 26 zvaničnih okruga Republike Irske, kao osnovnih upravnih jedinica u državi. Sedište okruga je istoimeni grad Roskomon.

Položaj i granice okruga
------------------------

Okrug Roskomon se nalazi u središnjem delu irskog ostrva i Republike Irske i graniči se sa:

* sever: okrug Slajgo,
* severoistok: okrug Litrim,
* istok: okrug Longford,
* jugoistok: okrug Vestmid,
* jug: okrug Ofali,
* jugozapad: okrug Golvej.
* zapad: okrug Mejo.

Prirodni uslovi
---------------

Roskomon je po prostranstvu jedan od osrednjih irskih okruga - zauzima 11. mesto među 32 okruga.

**Reljef:** Veći deo okruga Roskomon je ravničarski, nadmorske visine 50-100 m. Stoga je okrug poznat kao poljoprivredno područje.

**Klima** Klima u okrugu Roskomon je umereno kontinentalna sa izrazitim uticajem Atlantika i Golfske struje. Stoga grad odlikuje blaga i veoma promenljiva klima.

**Vode**: Okrug Roskomon je bogat vodama. Postoji više manjih reka, od kojih je najpoznatija reka Šenon, koja čini istočnu granicu okruga. U okrugu postoji i niz jezera, od kojih su najveća i poznatija jezera Ri, Kij i Kilgles.

Stanovništvo
------------

Grad Roskomon, sedište okruga
Po podacima sa Popisa 2011. godine na području okruga Roskomon živelo je oko 65 hiljada stanovnika, većinom etničkih Iraca. Ovo je gotovo 4 puta manje nego na Popisu 1841. godine, pre Irske gladi i velikog iseljavanja Iraca u Ameriku. Međutim, poslednje tri decenije broj stanovnika okruga raste po stopi od približno 1% godišnje.

**Gustina naseljenosti** - Okrug Roskomon ima gustinu naseljenosti od oko 25 st./km², što je blizu 2,5 puta manje od državnog proseka (oko 60 st./km²). Središnji i južni delovi okruga je bolje naseljeni nego sever.

**Jezik**: U celom okrugu se ravnopravno koriste engleski i irski jezik.

Povezano
--------

* Irski okruzi
* Roskomon (grad)

Spoljne veze
------------

***Roscommon (grofovija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.roscommoncoco.ie Zvanična stranica Okruga Roskomon

| * p
* r
* u
Grofovije Irske |
| --- |
| Grofovije poredane prema pokrajinama |
| Connacht | 

Galway (Galway City) **•** 
Leitrim **•** 
Mayo **•** 
Roscommon **•** 
Sligo
 |  |
| Munster | 
Clare **•** 
Cork (Cork City) **•** 
Kerry •
Limerick (Limerick City) **•** 
*Tipperary* (North Tipperary **·**  South Tipperary) **•** 
Waterford (Waterford City)
 |
| Leinster | 

Carlow **•** 
*Dublin* (Dublin City **·**  Dun Laoghaire-Rathdown **·**  Fingal **·**  South Dublin) **•** 
Kildare **•** 
Kilkenny **•** 
Laois **•** 
Longford **•** 
Louth **•** 
Meath **•** 
Offaly **•** 
Westmeath **•** 
Wexford **•** 
Wicklow
 |
| Ulster | 

*Antrim*† **•** 
*Armagh*† **•** 
Cavan **•** 
*Fermanagh*† **•** 
*Londonderry*† **•** 
Donegal **•** 
*Down*† **•** 
Monaghan **•** 
*Tyrone*†
 |
| *kurziv* označava ne-administrativne grofovije. Zagrade označavaju istoimene gradove i netradicionalne grofovije. † označava grofovije Sjeverne Irske |
**Pavle Strugar** (Peć, Kosovo, Kraljevina Jugoslavija, 13.7. 1933. - 12.12.2018. Beograd), je bivši general JNA koji je proglašen krivim za ratne zločine na Međunarodnom krivičnom sudu za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) zbog svoje uloge tijekom opsade Dubrovnika.

Biografija
----------

Rođen je 13. jula 1933. u Peći na današnjem Kosovu. Diplomirao je na Vojnoj akademiji kopnene vojske 1952. godine, a nakon toga je obavljao razne dužnosti u Jugoslovenskoj narodnoj armiji u Socijalističkoj Republici Sloveniji i Socijalističkoj Republici Srbiji. Kasnije je unapređen u čin general-majora i imenovan za komandanta Vojne akademije kopnene vojske.

Godine 1989. postao je komandant snaga Teritorijalne odbrane u Socijalističkoj Republici Crnoj Gori. U decembru 1989. unapređen je u
čin general-pukovnika.

Opsada Dubrovnika
-----------------

U oktobru 1991. imenovan je za komandanta 2.
operativne grupe, koju je JNA oformila da bi vodila vojnu kampanju na
području Dubrovnika u Republici Hrvatskoj. Kao komandant 2. operativne grupe JNA, oformljene radi vođenja dubrovačke kampanje, Strugar je vršio i de jure i de facto vlast nad snagama pod svojom komandom.

Napadu sa kopna prethodila je pomorska blokada Jugoslovenske ratne mornarice, a bio je propraćen bombardovanjem saobraćajnica i elektro-instalacija. JNA je osvojila teritoriju jugoistočno i severozapadno od grada Dubrovnika i praktično zatvorila obruč oko grada. Tokom napada na Dubrovnik od 23. oktobra 1991. do zaključno 6. 12. 1991. godine, na područje Starog grada pale su stotine granata koje su ispalile snage JNA. Opsada je završila početkom 1992. porazom JNA koja se povukla sa Dubrovnika. Strugar je otišao u mirovinu 1993.

Suđenje u Haagu
---------------

MKSJ je za Dubrovnik 2001. podigao optužnicu protiv Strugara, Miodraga Jokića, Vladimira Kovačevića i Milana Zeca. Strugar se dobrovoljno predao i izjasnio da "nije kriv". 2005. osuđen za napade na civile, uništavanje ili hotimično nanošenje štete ustanovama namenjenim religiji, dobrotvornim svrhama i obrazovanju, umetnosti i nauci, istorijskim spomenicima i umetničkim i naučnim delima, pustošenje koje nije opravdano vojnom nuždom, protivpravne napade na civilne objekte. Međutim, presuda mu se ograničila samo za napade 6.12. 1991. Dobio je 8 godina zatvora.

Zbog narušenog zdravlja, pušten je iz zatvora 2009.

Vanjske poveznice
-----------------

* Sažetak presude
Za grad u Brazilu, v. Astorga (Brazil).

Gradska vijećnica Astorge
Biskupska palača
Katedrala u Astorgi.
**Astorga** je grad u sjevernoj Španiji smješten u provinciji Leon. Nalazi se jugozapadno od grada Leon, a sam predstavlja sjedište comarce (općina) Maragatería, poznate po specifičnom lokalnom dijalektu i običajima. Osnovan je godine 14. pne. kao rimska kolonija pod nazivom *Asturica*, a s vremenom je postao najveći i najvažniji rimski grad na sjeverozapadu Hispanije, isto kao i jedno od prvih središta kršćanstva u Hispaniji. Značaj mu je bitno opao nakon arapske invazije u 8. vijeku, kada se Astrorga našla usred "ničije zemlje" zvane "Pustinja Duera" između arapskih osvajača i preostalih kršćanskih kneževina. Međutim, u 9. vijeku se oporavio za vrijeme tzv. *Repoblacióna*, odnosno novog naseljavanja na početku *Reconquiste*. Danas je poznat i kao jedna od važnih stanica na hodočasničkom Putu Svetog Jakova.

Vanjske veze
------------

***Astorga*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ayuntamiento de Astorga Arhivirano 2009-04-29 na Wayback Machine-u Astorga municipal government website (`es`)
* Maragateria Page
* famous food of Astorga zone: cocido maragato (Spanish) Arhivirano 2008-10-07 na Wayback Machine-u
**Assunta Maresca** (Castellamare di Stabbia, 19. januar 1935 - 29. decembar 2021), poznata pod nadimkom **Pupetta** (sh. *Lutkica*), je italijanska profesionalna kriminalka, poznata kao jedna od istaknutih ličnosti napoletanske Camorre. 

Odrasla kao jedina kćer u porodici *camorrista*, javnosti je postala poznata 1954. kada je u dobi od 19 godina na lokalnom natjecanju ljepote osvojila titulu Miss Rovegliano. Ubrzo potom se udala za Pasqualea Simonettija, jednog od vođa Camorre; muž joj je, samo nekoliko mjeseci kasnije ubijen na ulici. 4. augusta 1955. trudna Maresca je hicem iz revolvera ubila Antonija Esposita, suparničkog vođu Camorre koga je držala krivim za muževu smrt. Cijeli je slučaj izazvao medijsku senzaciju u Italiji, te, između ostalog, godine 1958. potakao snimanje igranog filma *La sfida* gdje je njen lik tumačila Rossana Schiafino. Godine 1959. je osuđena na 18 godina zatvora; kazna joj je potom skraćena na 13 1/2 godina, da bi 1965. izašla iz zatvora nakon pomilovanja.

Nakon izlaska je, pak, započela ljubavnu vezu sa bosom Camorre i krijumčarom narkotika Umbertom Ammaturom kome je rodila dvoje blizanaca. Godine 1974. je njen sin Pasquale (rođen u braku sa Simonettijem) ubijen; iako ubica nikada nije pronađen, Maresca je kasnije, nakon što je sa njime prekinula, za zločin krivila Ammatura.

Godine 1982. je postala umiješana u sukob između dva camorristička klana - Nuova Famiglia i Nuova Camorra Organizata (NCO), pri čemu se na pres konferenciji javno suportstavila NCO-u na čelu sa Rafaellom Cutolom. Iste je godine bila uhapšena pod sumnjom za organizaciju ubistva Alda Semerarija, psihijatra i diplomata povezanog sa NCO; u pritvoru je provela četiri godine dok je Ammaturo pobjegao u Južnu Ameriku. Puštena je zbog nedostatka dokaza; Ammaturo je 1993. godine postao *pentito* (svjedok-pokajnik) te vlastima priznao ubistvo, koje Maresca dan-danas osporava. 

Godine 1982. je o njoj u produkciji RAI-ja snimljen TV-film *Il caso Pupetta Maresca* gdje je njen lik tumačila Alessandra Mussolini. 2013. je o njoj snimljena mini-serija *Pupetta - Il coraggio e la passione* gdje ju je tumačila Manuela Arcuri.
**Olga Ban** (\* Zarečje kraj Pazina, 26. lipnja 1926. - † Pazin, 7. ili 8. listopada 1943.), antifašistica i narodna heroina Jugoslavije.

Biografija
----------

Rođena je 26. lipnja 1926. u malom istarskom selu Zarečju kraj Pazina. Nakon završetka osnovne škole nije mogla zbog siromaštva nastaviti školovanje, nego je pomagala ocu koji je bio krojač.

Otac joj je kao radnik bio napredno orijentiran, pa je to prenio i na Olgu. Narodnooslobodilački pokret su počeli pomagati još 1941. godine, a kuća njezinog oca pretvorena je u partizansku bazu. Tu su se sabirala razna materijalna sredstva za NOP, održavali sastanci partijskih aktivista, održavala kurirska veza. Olga je aktivno sudjelovala u organiziranju i izvršenju tih poslova. Šila je odjeću za partizane, vršila kurirsku službu, prikupljala hranu i lijekove. Uskoro je primljena i za članicu SKOJ-a.

Olga 1943. godine odlazi u Gorski kotar i bori se u redovima primorsko-goranskih jedinica. U svibnju 1943. godine vratila se u rodni kraj i pomagala organiziranje omladine i žena u NOP. Zajedno sa svojim ocem 16. lipnja 1943. godine primljena je u Komunističku partiju Jugoslavije u partizanskoj vojnoj bazi kod sela Brgudca pod Planikom.

Osmog listopada 1943. godine Nijemci su opkolili njezinu rodnu kuću i uhitili je zajedno s bratom i ocem. Nju i oca su istog dana strijeljali na pazinskom groblju, a brata su odveli u koncentracijski logor Dachau. Njenu majku također su uhitili i odveli u logor.

Kada su Olgu htjeli pomilovati, govoreći joj da je još mlada i da se može promijeniti, ona im je odgovorila: *Jedna mlada skojevka ne mijenja se nikad*. List *Glas Istre* pisao je 3. prosinca 1943. godine o njezinoj pogibiji i pogibiji njezinog oca: *Pošli su da rade u Istri za Istru, za slobodu, za naš narod, pošli su u borbu, i sada ih više nema. Švapski fašistički razbojnici su ih strijeljali. Drug Ban i njegova kći dali su najveću žrtvu, dali su živote svoje za Istru, za slobodu, za svoj narod*.

Ukazom predsjednika Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije Josipa Broza Tita od 26. rujna 1973. godine proglašena je narodnim herojem.

Literatura
----------

* **Narodni heroji Jugoslavije**. *Mladost*, Beograd 1975. godina.
* **Heroine Jugoslavije**. *Spektar*, Zagreb 1980. godina.

Vanjske poveznice
-----------------

* *Istarska enciklopedija*: Ban, Olga
Ohiaht teritorij
**Ohiaht** (Huu-ay-aht, Oiaht), pleme Aht Indijanaca sa Barclay Sounda u kanadskoj provinciji Britanska Kolumbija.
Ohiahti pripadaju kulturnom području Sjeverozapadne obale. Ribolov i lov na morske sisare (uključujući i kita) temeljni su izvor prehrane, uključujuć i morske životinje koje su sakupljali uz obalu po moskim plićacima, kao što su ježevi, i razni mekušci [uključujući i hitone /Polyplacophora/i ježeve koje su sakupljali i jeli]. Od ljeta pa do kasne jeseni pet vrsta pacifičkog lososa vraćalo se u rijeke. Indijanci su ovu ribu hvatali u velikim količinama, dimili je, sušili i spremali za nadolazeću zimu. Kroz godinu hvatali su i kopnene sisare (jelen, medvjed i drugo), od kojih su osim meso za hranu dobivali i kože i krzno.
U prošlosti je plemensko središte bilo selo Kiix?in, napušteno 188.-tih godina. Pleme je danas u savezu sa grupom Aht plemena koja su se kolektivno prozvala Maa-nulth, a uz njih pripadaju im i Kyuquot (Ka:’yu:’k’t’h’) koji su udruženi sa Checlesahtima (Che:k’tles7et’h’) u jedno pleme, Toquaht, Uchucklesaht i Ucluelet.

Popis rezervata
---------------

* Anacla Indian Reserve 12
* Clutus Indian Reserve 11
* Dochsupple Indian Reserve 3
* Haines Island Indian Reserve 8
* Hamilton Point Indian Reserve 7
* Keeshan Indian Reserve 9
* Kichha Indian Reserve 10
* Kirby Point Indian Reserve 6
* Masit Indian Reserve 13
* Nuchaquis Indian Reserve 2
* Numukamis Indian Reserve 1
* Sachawil Indian Reserve 5
* Sachsa Indian Reserve 4

Vanjske poveznice
-----------------

* Huu-ay-aht First Nation approves new B.C. treaty
* Huu-ay-aht First Nation - Home