recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**PCchip** je jedan od tri vodeća računalna časopisa u Hrvatskoj. Do prosinca 2011. izdano je ukupno 200 brojeva. Jubilarni stoti broj izašao je u rujnu 2003, a broj 200 izašao je u prosincu 2011. Trenutačni broj stranica u časopisu je 128.

Teme
----

U svakom broju PCchip obrađuje računalne teme poput recenzija hardvera i softvera, internetskih tema poput ocjenjivanja novih web stranica, sigurnosti na internetu te svemu što je općenito vezano uz internet. Svaki mjesec predstavljaju se te se detaljno recenziraju najnovije računalne igre koje uglavnom pišu Ivan Jurišić te urednik rubrike Igre Gordan Orlić. Svaki mjesec čitatelji mogu postavljati pitanja u vezi računala. Najzanimljivija i najkorisnija pitanja objavljuju se u časopisu, u rubrici Helpdesk, a na pitanja odgovaraju autori PCchipa. Osim odgovora na pitanja čitatelja u Helpdesku mogu se pronaći raznorazni savjeti u vezi računala, te teme koje prikazuju kako nešto napraviti (npr. napraviti tablicu u Microsoft Excelu ili kako napraviti CSS izbornik za web stranice).
Časopis je bio dugo vremena bio poznat i po rubrici koja se bavi Open Source softverom i Linuxom no nakon odlaska ljudi koji su vodili tu rubriku ona je nestala.

Rekoncept/redizajn
------------------

Povodom stotog broja, PCchip je doživio rekoncept. Neke stare rubrike su ugašene, te zamijenjene novima. PCchip je od broja 100. imao 224 stranice. Taj broj stranica je održavan jedno vrijeme, ali se nije održao. Uz rekoncept časopis je doživio i redizajn. 

### Daljnja događanja

U broju 146/147 časopis je još jednom redizajniran zbog želje za suvremenijim izgledom. Ankete na njihovim web stranicama pokazivale su da se većini ljudi novi dizajn nije svidio. Taj dizajn održao se jako malo vremena, a novi redizajn najavio je glavni urednik Vlatko Jurić Kokić zbog želje da časopis bude čitljiviji i pregledniji. Novi dizajn predstavljen je u 155. broju. Tada predstavljeni dizajn još uvijek se uz manje izmjene održava, a u 200. broju predstavljen je novi dizajn naslovnice.

DVD
---

PC Chip je bio prvi časopis uz koji je redovito dolazio Dual-Layer DVD na kojem su se nalazili brojni programi te demo verzije igara, a znalo se naći i freeware igara. Na svakom DVD-u postojao je sadržaj i za Linux, a često su se pojavljivale i razne distribucije Linuxa. PC Chip je prvi časopis u Hrvatskoj koji je ukinuo bilo kakav medij koji dolazi uz časopis, te sada dolazi bez ikakvog DVD-a.

Povezano
--------

* Bug
* Moj Mikro
* Svet kompjutera
* Vidi

Vanjske veze
------------

* Web PCchipa
* Impressum
Evropa krajem 5. vijeka; područje Turinga u današnjoj centralnoj Njemačkoj označeno tamnosmeđe
**Turingi** (latinski: ), **Tirinžani** ili **Toringi** su bili germansko pleme čiji prvi spomen datira od 280. kada su se pojavili u gorju Harz, na području koje je kasnije po njima dobilo ime Tiringija. Vjeruje se da su ispunili prazninu nastalu migracijom Alemana na jugozapad u Alemaniju, dok dio historičara vjeruje da je riječ o ostacima ranijih germanskih plemenskih saveza, uključujući Hermandure. 

Turingi su djelomično pokršteni u 5. vijeku, a krajem 5. vijeka uspostavili vlastitu državu koja je svoj maksimalni teritorijalni opseg imala početkom 6. vijeka, prije nego što su je 531-532 pokorili Franci. Antropološka analiza posmrtnih ostataka u tirinškim grobovima je, pak, ukazala na veliki broj Huna, pa se pretpostavlja da su Tiringi ili uzimali hunske žene ili grobove. Na temelju nakita se zaključilo da su Tiringi imali dobre veze sa Langobardima i Ostrogotima, odnosno uzimali njihove žene za supruge.

Krajem 7. vijeka su se Tiringi pobunili protiv franačke vlasti i pod Radulfom uspostavili novu državu. Pred kraj istog vijeka dio njihove teritorije je došao pod vlast Saksonaca. U 8. vijeku su ponovno pod franačkom vlašću, a Sveti Bonifacije ih je podvrgao novom pokrštavanju. Posljednji put se kao zasebni entitet spominju kada je njihov vođa Hadrad 785-786. vodio neuspjeli ustanak protiv Karla Velikog.

Povezano
--------

* Vladari Tiringije

Napomene
--------

1. ↑  Schutz, 402.

Literatura
----------

* Reuter, Timothy. *Germany in the Early Middle Ages 800–1056*. New York: Longman, 1991.
* Thompson, James Westfall. *Feudal Germany*. 2 vol. New York: Frederick Ungar Publishing Co. 1928.
* Schutz, Herbert. *The Germanic Realms in Pre-Carolingian Central Europe, 400–750*. American University Studies, Series IX: History, Vol. 196. New York: Peter Lang, 2000.
Zvorničko jezero
**Zvorničko jezero** je vještačko jezero u Bosni i Hercegovini i Srbiji, na rijeci Drini, na području opština Zvornik i Mali Zvornik.

Zvorničko jezero je vještačka akumulacija nastala izgradnjom 45 m. visoke brane kod Zvornika i Malog Zvornika, na najužem djelu rijeke, na izlasku iz čuvenog drinskog kanjona i prva je akumulacija na Drini. Pripremni radovi na izgradnji brane i pratećih objekata počeli su 1948. godine, a jezerski basen je napunjen vodom 1955. godine. Zvorničko jezero leži na 140 m nadmorske visine. Jezero je dugačko 25 km i proteže se uzvodno od Zvornika do ušća rječice Velike rijeke. Zahvata površinu od 8,1 km2 ili 810 ha. Na najužem djelu široko je 200 m, a na najširem 3 km. Prosječna dubina iznosi 11 m, maksimalna izmjerena dubina jezera je 39 metara. Nanosima bujičnih vodotokova i rječica koje se u njega ulivaju (Drinjača, Jošanica, Velika rijeka, Boranjska rijeka), akumulacija je od 1955. godine, kada je nastala, do danas 50% zasuta erozivnim nanosima. Pojava ovih nanosa manifestovala se stvaranjem većih ili manjih ostrva i poluostrva.

Na jednom takvom poluostrvu je naselje Divič. 

Zvorničko jezero zajedno sa rijekom Drinom je stanište pastrmke, lipljena, mladice, klena, mrene, škobalja, soma i štuke. Poslednje nedelje jula, na Zvorničkom jezeru održava se i sportsko-ribolovačka manifestacija „Somovijada". Jezero je stanište i divljih patki (gluvara). 

Već godinama, veliki vranac, odnosno kormoran, na jezeru boravi od oktobra do marta, a neka jata i tokom cijele godine. Na jezeru boravi oko 600 jedinki. Kormoran je zaštićena vrsta, ali proždrljive ptice, iza kojih ostaju gomile uginule ribe, koju nisu uspjeli da progutaju
**Petit Verdot** je vrsta grožđa koja se koristi za mješanje crnih vina zajedno sa Cabernet sauvignonom i Merlotom.

Karakteristike
--------------

Petit Verdot je ljubičasto - crvenkasto grožđe koje potječe iz jugozapadne Francuske (Bordeaux). Vrlo je poželjan za kupažu (mješanje) 
klasičnih bordoških crnih vina zbog bogate boje, tanina i cvjetne arome na ljubičice i tanin, i zbog jake boje.
Budući da je Petit Verdot jako crno vino, obično ga se dodaje manje od 10% u vinske kupaže.

Vrlo se rijetko pojavljuje kao samostalno vino proizvedeno isključivo od te vrste vrsta grožđa, ali postoji nekoliko proizvođača koji proizvode vrlo kvalitetna crna vina 
Petit Verdot po Australiji, Čileu, Španjolskoj, Kaliforniji i Washingtonu u Sjedinjenim Američkim Državama.

Neki kalifornijski vinogradari zasadili su po navodnjavanoj unutrašnjosti Australije vinograde sa Petit Verdotom, kog koriste za proizvodnju 
crnih vina po uzoru na bordoški Meritage.

Izvori
------

1. 1 2  „*Guide to Petit Verdot Red Wine*" (engleski). Wine Folly. Pristupljeno 2. 6. 2018.
2. ↑  „*Petit Verdot*" (engleski). Jancis Robinson. Pristupljeno 2. 6. 2018.

Vanjske veze
------------

***Petit Verdot*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Guide to Petit Verdot Red Wine* (`en`)
**Viterih** je bio vizigotski kralj između 603. i 610. godine. Vladao je nakon Liuve II, koga je zbacio s prestola 602. godine.

U proleće 602, Viterih, jedan od konspiratora u zaveri Sune iz Meride koji je hteo da ponovo uspostavi arijanstvo (589), dobio je komandu nad vojskom koja je trebalo da protera Vizantince sa Iberijskog poluostrva (vidi: Spanija). Viterih se okružio ljudima od poverenja i kad je došlo vreme, umesto da krene protiv Vizantinaca, Viterih je iskoristio svoju vojsku i smenio kralja u proleće 603. godine. Napao je kraljevsku palatu i smenio mladog kralja. Najverovatnije je da je imao podršku kod jednog dela plemstva koje je bilo protiv Leovigildove dinastije. Viterih je odsekao desnu ruku mladom kralju (što ga je po vizigotskim zakonima, onemogućavalo da vlada), a zatim ga i osudio na smrt i pogubio u leto 603. godine.

Viterih je proveo neko vreme boreći se protiv Vizantinaca u Spaniji. Tokom njegove vladavine, jedan od njegovih vojskovođa, je zauzeo Sagontiju (ili Gizgonzu) verovatno oko 605. godine. Takođe je zauzet Bigastrum (blizu Kartahene) jer bigastrumski biskup se pojavljuje na Saboru u Toledu 610. godine.

Godine 606. njegova kćerka, Ermenberga, udala se za franačkog kralja Burgundije, Teodoriha II. Stigla je u Šalon sir Saon (fr. *Chalon-sur-Saône*), ali su regenta, kraljeva baba Brunhilda, i Teodorikova sestra Teudila (ili Teudilana) okrenule Teodoriha protiv svoje neveste, te ju je on osramotio vrativši je 607. godine kući bez miraza. Duboko uvređen, Viterih je sklopio četvorostruki savez protiv burgundijskog kralja. Pridružili su mu se austrazijski kralj Teudebert II, neustrijski kralj Hlotar II i lombardijski kralj Agilulf. Ovaj savez izgleda nije imao mnogo uspeha. Ne postoje nikakvi zapisi o tome da li je uopšte došlo do bilo kakve bitke, osim jedne, blizu Narbone. Isidor Seviljski pominje ovu bitku, navodeći da se verovatno radilo o beznačajnim sukobima u kojima su očigledno Vizigoti izgubili.

Aprila 610. godine, njegovi protivnici, katoličko plemstvo, ubili su ga na jednoj gozbi. Njegovo telo je zatim bilo vučeno kroz ulice Toleda. Plemići su proglasili novog kralja, vojvodu od Narbona, Gundemara.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Liuva II** | **Vizigotski kralj (603—610)** | Nasljednik:**Gundemar** |

***Viterik*** na Wikimedijinoj ostavi
**Pahvant** /pahvant ="close to water"/ je jedna od bandi Ute Indijanaca, porodica Shoshonean, što je lutala krajevima oko jezera Sevier, zapadno od planina Wasatch, pa gotovo do granice Nevade, u Utahu. Područje pahvanta obuhvačalo je pustinje, ali i močvare rijeke Sevier, gdje su vodili život prilagođen močvari. Za njih se kaže i da su se bavili i uzgojem kukuruza, graha, tikava i drugog. .Najpoznatiji poglavica Pahvanta bio je Kanosh (1812 ?-1884), koji ih vodi od 1850.-tih pa do smrti. Kanosh 1854. potpisuje ugovor sa Brigham Youngom, što navještava završetak ratova Walker War. Do incidenta dolazi 'Gunnison' masakrom. Ranog listopada 1853. grupa emigranata na putu za Kaliforniju logorovala je jugozapadno od Filmorea. Malena grupa Pahvanta koje su članovi ekspedicije Dominguez-Escalante nazivali Barbones ili "Bearded Utes", vjerojatno zbog prethodnih veza sa Europljanima, vođena Moshoquopom i njegovim ocem, Mareer, došla je u logor radi trgovine. Uspaničeni emigranti otvorili su vatru na njih, Mareer je ubijen. Uz prijetnju osvetom, Pahvanti napuste logor emigranata i krenu sjeveroistočno na Sevier Lake. Istovremeno, John Gunnison, s malenim vojnim eskortom, istraživao je rutu žrljrzničke pruge. 25. listoppada, Gunnison i nekoliko kompanjona putuju prema jezeru Sevier. Opazili su ih Moshoquopovi ratnici napali ih i ubili Gunnisona i sedmoricu iz njegove pratnje, osvetivši smrt oca. U veljači 1856. pripadnici Tinticove bande ubili su dva pastira, ukrali nešto stoke, i vratili se u Cedar Valley. Pokušaše ga uhvatiti, ali nije bilo uspjeha i dolazi do niza okršaja (Tintic War). Ipak Tintic je ubijen tek 1858. –Banda što je predvodi Kanosh pod utjecajem je mormona, i bave se zemljoradnjom. Završetkom Tinticovih ratova i Kanosh je preobraćen, a federalni agent za Indijance, Garland Hurt, osnovao je 4 indijanske farme, gdje su se Indijanci bavili zemljoradnjom sve do velike najezde skakavaca 1868, kada im je uništena čitava ljetina. 

Sljedeće godine (1869) priključuju se ostatku plemena Ute na rezervatu Uintah Reservation. Godine 1872. stotine Juta, uključujući i Kanosha okupilo se u području Sanpete, te jeseni grupa vođa Juta putuje u Washington D.C. gdje Kanosh obečava američkom predsjedniku Grantu, da će ostati na rezervatu. Na Uintah rezervatu danas žive potomci Uintah, Pahvant, Tabeguache (Uncompahgre), Grand River (Parianuche), Yampa, San Pitch (Sanpits, Sanpet; po svoj prilici ogranak Pahvanta), Tumpanuwac, Cumumba, i Elk Mountain ili Sheberetch Juta. -Od 1870. članovi bandi Tumpanuwac, San Pitch, Pahvant, Sheberetch, Cumumba, and Uinta-at poznati su pod kolektivnim imenom Uintah Ute. –White River Ute obuhvačaju bande Yamparika (Yampa) i Parianuc. Banda Taviwac, sada poznata kao Uncompahgre, smještena je na vlastiti rezervat Uncompahgre (Ouray), južno od Uintaha. Od godine 1886. ova dva rezervata postaju Uintah and Ouray.

Vanjske poveznice
-----------------

* Kanosh
* The Northern Utes of Utah Arhivirano 2016-05-08 na Wayback Machine-u
**Rusa** (rosopas, lastina trava, lišavica, lišajnica, zmijino mlijeko, lastavičina suza) ili lat. Chelidonium majus je biljka iz porodice makova (Papaveraceae).

Sinonimi:

* Chelidonium hematodes
* Chelidonium luteum
* Chelidonium murale
* Chelidonium ruderale

Opis biljke
-----------

Višegodišnja je zeljasta biljka uspravnog stabla koje se obraslo oštrim strčećim dlakama. Listovi su krupni, neparno perasto dijeljeni, na naličju sivi i dlakavi. Donji listovi su sa drškom, a gornji bez (sjedeći su). Cvjetovi su žuti, sakupljeni na vrhovima stabla u rijetke štitaste cvati. Krunični i čašični listići lako opadaju, a prašnika ima veliki broj. Plod je izdužena čahura. Svi dijelovi biljke sadrže otrovan žutonarančasti sok.

### Sastav

U žutom soku rusa sadrži veliki broj različitih alkaloida, od kojih su neki srodni opijumu maka. Najbogatiji alkaloidima je korijen (do 3%), dok se u stablu nalazi manje - do 1%. Zbog prisustva velike količine alkaloida mnogi fitoterapeuti smatraju ovu biljku otrovnom i pogodnom samo za vanjsku upotrebu. Toksičnost uglavnom potječe od alkaloida heleritrina. Osim alkaloida ona sadrži i saponine, organske kiseline (helidonsku, limunsku, jabučnu idr.), flavonoide, proteolitičke enzime (razlažu bjelančevine) i dr.

Upotreba
--------

Rusa se upotrebljava u liječenju bolova u stomaku, bolesti jetre (hepatitis), usklađivanju rada probavnog sustava, a djeluje i na bakterije. Postoje i podaci o citostatičkom djelovanju ove biljke pa se njen žuti sok (latex) tradicionalno koristi u skidanju bradavica, žuljeva, lišaja, ekcema i drugih promjena na koži. Također se u narodnoj medicini koristi za liječenje tumora i promjena na ženskim spolnim organima (miomi, ranice, upale i dr.) kao čaj i sredstvo za ispiranje.

Pri upotrebi ruse treba biti veoma oprezan. Za unutrašnju upotrebu koristi se samo osušena biljka i to sa pauzama: tri tjedna se koristi, a jedan pauzira. Dnevna doza dobro osušene biljke je 2-4 g i u tim, terapeutskim dozama, ne postoji mogućnost trovanja.

Flower

***Rusa*** na Wikimedijinoj ostavi
**Vojislav Govedarica** (Gacko, 1940 - ) je srpsko-američki glumac i kaskader, poznat po marknatnom fizičkom izgledu koji mu donio brojne uloge snagatora i negativaca, a među kojima je vjerojatno najpoznatiji sovjetski narednik Jušin u akcionom filmu *Rambo II*. 

Prije bavljenja filmom je živio u Beogradu te zarađivao za život kao spasilac na plaži i izbacivač iz noćnih lokala. Njegova biografija je već u mladosti imala niz živopisnih detalja, poput druženja sa ličnostima koje će kasnije postati istaknuti kriminalci poput Ćente i Ljube Zemunca, ali i izuzetne lične hrabrosti i viteškog odnosa prema ženama u nizu anegdota zbog kojih su ga u novinama proglasili "Kolosom nežnog srca". Te priče su fascinirale poznatog režisera Purišu Đorđevića koji je počeo angažirati u svojim filmovima i tako mu je omogućio početak karijere.

1981. godine je emigrirao u SAD i došao u Los Angeles gdje se zaposlio kao tjelohranitelj, a potom postao i lični prijatelj Sylvestera Stallonea, koji će mu kasnije dati ulogu u *Rambu II*. Njegov sljedeći zapaženi nastup je bio lik narednika Legije stranaca u filmu *Lionheart* sa Jean-Claudeom Van Dammeom. U njemu je njegov lik, iako se njegova nacionalnost ne spominje, izgovara nekoliko živopisnih replika na srpskohrvatskom, a zbog kojih je *Lionheart* dobio svojevrsni kult status među ljubiteljima Van Dammeovih filmova na području bivše Jugoslavije.

Literatura
----------

* Ljubiša Stavrić: Krstarica u Holivudu (NIN, 8.12.2005) - internet strana

Spoljašnje veze
---------------

* Vojislav Govedarica na IMDb-u (`en`)



1960 godine je zivio u Vogosca (BiH) imao je dve sestre Zora i Natalija i brata kojem se ne sjecam imena koji je bio razvijen kao i Vojo.Druzio se sa Centom i Ljubom koji su dosli u Sarajevo da se obracunaju sa bracom Todorivic Novak i Novica.Poslije te tuce nikad vise nije dosao u Sarajevo i Bosnu vec je ostao u Beogradu do odlaska u USA.Glumio je u filmu indijanskog poglavice ne mogu da se sjetim Naslova.Brat se zove Nole,završio je prava i živi u Beogradu.
Glumio je u Winnetou i Odiseju sa Bekim Fehmiom.
*Za ostala značenja, v. Telegraf (razvrstavanje).*

**Telegraf** predstavlja svaki onaj uređaj ili sistem za prenošenje pisanih poruka na daljinu pomoću posebnog sistema signala.

Najstarije forme telegrafa su se pojavile još u drevnim carstvima, kada su korišteni vatreni i dimni signali. U 18. vijeku je izmišljen semafor.

U 19. vijeku je izmišljen elektromagnetski telegraf, što danas predstavlja najpopularnije značenje riječi. Kao sredstvo za prenošenje signala je korištena bakrena žica, odnosno Morseova abeceda.

Od 1895. se za prijenos signala počinju koristiti radio-valovi, a uređaji se nazivaju radio-telegrafi.

U 20. vijeku se pojavljuju teleprinteri, odnosno teleks uređaji koji telegrafske signale automatski konvertiraju u slova na papiru. Još kasnije se pojavljuju telefoto uređaji koji umjesto poruka prenose sliku. Iza njih su došli telefaks uređaji.

E-mail i drugi sistemi za prijenos poruka preko Interneta se također mogu podvesti pod telegrafske sisteme.

***Telegraf*** na Wikimedijinoj ostavi
**Papalina** (*Sprattus sprattus*) je morska riba iz porodice haringi (*clupidae*). U Hrvatskoj je još poznata kao sardelina, srdelica, srdelin, belac, gavica, pistač, šarakina.

Opis
----

Oblikom tijela papalina najviše nalikuje srdeli. Papaline imaju izduženo i u bokovima lagano spljošteno tijelo. Gornji joj dio tijela ima blijedo modrikasto-zelenkastu boju koja na bokovima prelazi u srebrnastu, a na donjem dijelu tijela u srebrnasto-bjelkastu. Papalina za rauliku od srdele na bokovima nema tamne mrljice niti ljuske po tijelu. Može narasti do 14 cm, a u nekim morima i do 16 cm duljine te najviše do 2 dkg težine. Prosječna papalina teži oko jedan dkg.

Rasprostranjenost
-----------------

Papalina obitava u sjeveroistočnom Atlantiku od Sjevernog i Baltičkog mora sve do južnih obala Maroka. Također je stanovnik Sredozemnog i Crnog mora.

Rasprostranjena je duž čitave obale Jadrana, a učestalija je u predjelima gdje je salinitet mora manji, pogotovo oko ušća rijeka. Više je prisutna je na sjevernom nego na južnom Jadranu

Način života i ishrana
----------------------

Papalina zimi boravi u plićim vodama i bliže obali, dok se ljeti povlači prema pučini i u dublje vode, ponekad čak do 150, ali najčešće između 30 i 70 m dubine. Poput ostale plave ribe i papalina živi u plovama, a te su plove manje nego kod srdela. U potrazi za hranom plova je u stalnom pokretu, a hrana papaline je raznovrsni plankton.

Razmnožavanje
-------------

Papaline se mrijeste tijekom zime i proljeća i to od studenog do travnja. .

Gospodarska vrijednost
----------------------

Papalina je vrlo nježna riba i izrazito ukusna ali je unatoč tome njen gospodarski značaj jako mali. Odličan je izvor visokovrijednoh bjelančevina. Meso papaline bogato je omega-3 masnim kiselinama koje pomažu u prevenciji mnogih bolesti krvožilnog sustava. Ribari je često koriste kao mamac za izlov većih riba poput tunja, palamide, lokarde, skuše i drugih kvalitetnih vrsta ribe.

Izvori
------

1. ↑  Ribolov - Papalina
2. ↑  Fish base - European sprat (eng.)
3. ↑  Biologija i gospodarski značaj papaline

Vanjski linkovi
---------------

* Riblje oko - Najslabija karika[*mrtav link*]

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Papalina** |

***Papalina*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ülemiste** (estonski: *Ülemiste järv*) nekad davno znano i pod imenima *Järveküla*, *Mõigu* ili *Kuningajärv* je jezero koje leži u jugoistočnom predgrađu estonske prijestolnice Tallinna, na sjeveru Estonije u Okrugu Harju.

Jezero je najvažniji izvor za vodovodnu mrežu Tallinna.

Karakteristike
--------------

Jezero ima površinu od 9,436 km² (zajedno sa jednim otokom), dugo je 4.1 km u smjeru sjeveroistok-jugozapad, široko do 3.2 km, prosječno duboko 2,5 a maksimalno do 4,2 m, dužina njegove obale iznosi 15,219 km.
Vode jezera se izmjene 3 puta na godišnje.

Obale jezera sa istoka i juga okružuju močvarne livade, sa zapada i sjeverozapada dine obrasle borovom šumom a sa jugoistoka građevine talinskih kvartova Mõigu i Järveküla.

Historija
---------

*Kuningajärv* se zvao kad je pripadao danskom kralju, jer je tek sredinom 15. vijeka postao vlasništvo grada Tallinna.

Kako jezero služi vodoopskrbi Tallinna još od 14. vijeka, količina potrebne vode se stalno povećavala.
Prirodni donosioci vode uz izvore na njegovom sjevernom kraju bili su potoci Kurna i Ruunaoja, a otjecao je potokom Härjapea.
Zbog tog je 1922. prokopan kanala Pirita-Ülemiste dug 10,5 km do rijeke Pirite. Kako se i on pokazao premalen 1970. podignuta je brana i formirano akumulacijsko jezero Vaskjala, a kanal je rekonstruiran da mu se je protočnost poboljša, što je povećalo kapacitet jezera za 10 puta.

Danas sva njegova voda otječe u vodovodnu mrežu Tallinna.

Jaružanjem provedinim sredinom 1960-ih, neznatno je povećana dubina i volumen jezera.

Vodostaj jezera varira za 2 m na godinu. U proljeće 1718. 1867. i 1879. vodostaj Ülemiste bio je toliko visok da je poplavio dio grada.
Vode su mu bogate fitoplanktonom, ali ne i ribljim vrstama.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14   „Ülemiste järv" (estonski). Kalapeedia. Pristupljeno 3.12.2021.
2. ↑   „Pealinna veevarustus: minevik ja tänapäev" (estonski). Eesti loodus. Pristupljeno 3.12.2021.

Vanjske veze
------------

***Ülemiste*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ülemiste järv* (`et`)
**Telekran** ili **teleekran** (engleski: ) je naziv za uređaj opisan u Orwellovom romanu *1984*, a koji predstavlja kombinaciju televizora i video kamere. Njegova je svrha dvostruka - pružati televizijski program gledateljima, a istovremeno nadzirati njihove aktivnosti, te tako preventivno uklanjati svaku subverziju prema vladajućem režimu Oceanije. 

U romanu su svi članovi Vanjske i Unutrašnje partije dužni imati teleekrane u svojim stanovima, dok se na javnim mjestima vlasti prolovima obraćaju pomoću velikih javnih teleekrana gdje služe za javne rituale kao Dva minuta mržnje. Charrington, staretinar koji živi među prolovima, nema teleekran u svojoj trgovini i tvrdi da su oni "preskupi" za najsiromašnije dijelove stanovništva; roman sugerira da se oni koriste i zato jer taj dio stanovništva ne predstavlja opasnost po režim. Teleekrani nisu u stanju snimati u mraku, ali zato bilježe najmanje zvukove, uključujući otkucaje nečijeg srca.

O'Brien, jedan od likova u romanu, tvrdi da je članovima Unutrašnje partije poput njega samog, dozvoljeno isključivati teleekrane, iako obično na trideset minuta. 

| * p
* r
* u
*Hiljadu devetsto osamdeset četvrta* Georgea Orwella |
| --- |
| Likovi | 
* Winston Smith
* Julia
* O'Brien
* Big Brother
* Emmanuel Goldstein

 |
| Mjesta | 
* Države u *1984*
* Oceanija
* Eurazija
* Istazija
* Aerodromska pista Jedan
* Soba 101

 |
| Klase | 
* Uža Partija
* Šira Partija
* Prolovi
* Bratstvo

 |
| Ministarstva | 
* Ministarstvo ljubavi
* Ministarstvo mira
* Ministarstvo obilja
* Ministarstvo istine

 |
| Koncepti | 
* Ingsoc
* Novogovor
* Dvomisao
* Dobromisao
* Dva + dva = pet
* Zlomisao
* Policija misli
* Telekran
* *Teorija i praksa oligarhijskog kolektivizma*
* Dva minuta mržnje
* Tjedan mržnje
* Prolefeed
* Ne-ličnost

 |
| Adaptacije | 
* američka TV-drama 1953.
* BBC-jeva TV-drama 1954.
* film iz 1956.
* Diamond Dogs
* Appleova reklama
* film iz 1984.
* parodija iz 1999.
* opera iz 2005.

 |
| Uticaj | *Nineteen Eighty-Four* u popularnim medijima |
Statua Thorfinna Karlsefnija u Philadelphiji; autor: Einar 
Ovo je islandsko ime. Posljednje ime je patronim, ne porodično ime; ovu se osobu oslovljava njezinim osobnim imenom *Thorfinn, Thorfinnr, Þorfinnr ili Þorfinnur*.
**Thorfinn Karlsefni** (staronordijski: **Þorfinnr Karlsefni**, islandski: **Þorfinnur Karlsefni**) bio je islandski istraživač poznat po tome što se oko 1010. nastojao naseliti na Vínlandu zajedno sa tri broda i 160 naseljenika. Među naseljenicima bila je Freydís Eiríksdóttir, po navodima tekstova *Grœnlendinga saga* i *Eiríks saga rauða* sestra ili polusestra Leifa Erikssona. Thorfinnova supruga Guðríðr Þorbjarnardóttir je u Vínlandu rodila dječaka po imenu Snorri Guðríðarson, koji se smatra prvim djetetom evropskog porijekla rođenim u Novom svijetu i od koga potiču mnogi današnji Islanđani. Točna lokacija Thorfinnove kolonije nije poznata, ali se vjeruje da je to bio nordijski logor L'Anse aux Meadows iskopan na Newfoundlandu.

Islandski kipar Einar Jónsson je početkom 20. vijeku izvajao kip Thorfinna Karlsefnija u Philadelphiji. Pored toga postoji i statua u Reykjaviku.

Protagonist japanske mange *Vinland Saga* se temelji na Thorfinnu i njegovom (najvjerojatnije fiktivnom) povezanošću sa suvremenicima kao što su Knut Veliki i Thorkell Visoki.

Izvori
------

1. ↑  Mitchell, Alana (2002-11-30). „Legend that begins in Newfoundland ends with a 'fantasy' discovery in field" (Reprint). *Leif Eriksson Monuments Pages*. Pristupljeno 25. VIII 2008. »Eventually, they settled in what is now Newfoundland, gave birth to Snorri Thorfinnson and stayed for about three years.«

Vanjske veze
------------

* Biography at the *Dictionary of Canadian Biography Online*
Položaj Güímara na otoku
**Piramide u Güímaru** ili **Guimarske piramide** (šp. *Pirámides de Güímar*) predstavljaju šest pravokutnih terasastih građevina u obliku piramide, sagrađenih od vulkanskog kamenja bez maltera, a koje se nalaze u distriktu Chacona, odnosno gradu Güímar na kanarskom otoku Tenerife. Pažnju javnosti su privukle nakon što je 1990. norveški istraživač Thor Heyerdahl, doznavši za njih, počeo špekulirati da bi mogle biti artefakt drevne civilizacije, odnosno svojevrsna spona između staroegipatske i mezoameričke kulture. Njegove špekulacije, međutim, nisu potvrdila istraživanja materijala; većina stručnjaka smatra kako su piramide nastale daleko kasnije, odnosno u 19. vijeku kao odlagalište kamenja prilikom raščišćavanja poljoprivrednog zemljišta. Slične građevine se mogu naći i na drugim lokacijama na Tenerifeu. U samom Güímaru je bilo devet piramida, od kojih je do danas očuvano njih šest. One danas predstavljaju dio tzv. Etnografskog parka Guimarskih piramida (španski: ).

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
*

Vanjske veze
------------

***Piramide u Güímaru*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica etnološkog parka

Koordinate: 28°19′15″N 16°24′49″W﻿ / ﻿28.32083°N 16.41361°W﻿ / 28.32083; -16.41361
**Otac Brown** (engleski: ) je izmišljeni lik katoličkog svećenika i detektiva-amatera, a koga je stvorio engleski književnik G. K. Chesterton. Prvi put se pojavio 1910. u kratkoj Chestertonovoj priči *The Blue Cross*; Chesterton je o njemu napisao 51 kratku priču, skupljenu u nekoliko zbirki objavljenih od 1911. do 1935. godine. Brown je u njima opisan kao katolički svećenik niskog rasta i neuglednog izgleda, ali sa izvrsnim poznavanjem ljudske psihologije; u svojim pričama sam Brown to objašnjava svojom upućenošću u najrazličitije oblike zla koje je stekao tkom decenija ispovijedanja. Njegove detektivske metode se uglavnom temelje na intuiciji umjesto dedukciji, odnosno korištenju psihologije umjesto prirodnih nauka; zbog toga se često navodi kao svojevrsni antipod Sherlocku Holmesu, iako je Chesterton izuzetno cijenio knjige o tom detektivu. Jedan od stalnih likova u pričama je Flambeu, vrhunski kriminalac koji je ispočetka suprotstavljen Brownu da bi se na kraju reformirao i postao njegov pomagač.

Vjeruje se da je kao model za lik Oca Browna poslužio John O'Connor, katolički svećenik iz Bradforda, koji je zaslužan za Chestertonovo preobraćenje na katoličanstvo.

Priče o Ocu Brownu su kasnije poslužile za niz adaptacija na radiju i filmu, odnosno televizijske serije u Britaniji, SAD i Njemačkoj. Vjerojatno najpoznatija je britanski film *Father Brown* gdje je naslovni lik tumačio Alec Guiness.

V. također
----------

* *Father Dowling Mysteries*

Vanjske veze
------------

* *The Complete Father Brown* Arhivirano 2013-05-08 na Wayback Machine-u at eBooks @ Adelaide Arhivirano 2016-03-20 na Wayback Machine-u
* *G. K. Chesterton's Works on the Web*
* *The Innocence of Father Brown* at Project Gutenberg
* *The Wisdom of Father Brown* at Project Gutenberg
* Review of UK DVD of the 1974 TV series
* Father Brown stories out of copyright in Australia
* Djela čiji je autor ili tema Otac Brown u bibliotekama (WorldCat katalog)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh89007019

 |
**Zavija** (arapski: زاوية‎ / zāwiyah= *zbor*, *grupa*, *krug*, perzijski: khānqāh, turski: tekke / tekija) je generalno govoreći u islamskom svijetu ime za monaški kompleks, najčešće centar ili naselje sufijskog (mističnog) bratstva.

Pojednostavljeno rečeno - *zavije* su islamska svetišta, građena uglavnom po Sjevernoj Africi, ponekad čak i važnija od džamija, u nekim drugim slučajevima *zavije* i džamije koegzistiraju unutar iste građevine. Neke *zavije* su pretvorene u džamije, a po gradovima su brojne džamije podizane pored *zavija* ali i obrnuto.

U ponekim arapskim zemljama *zavijama* se zovu i sve manje privatne bogomolje koje se ne financiraju sredstvima zajednice.

Historija i karakteristike
--------------------------

Prve sjevernoafričke *zavije* pojavile su se u 13. vijeku, i bile su slične eremitorijima u kojima su živjeli pustinjaci sa svojim učenicima. Njihova pojava bila je usko povezana sa širenjem sufizma koji se od zapada rapidno brzo raširio po Sjevernoj Africi. Na kraju tog procesa *zavije* su postale snažni centri vjerske i paravojne moći. U svojoj suštini *zavije* su nadživjele sve turbuletne periode i žive i danas u 21. vijeku.

*Zavije* su najčešće podizane pored stana ili turbeta kakvog sveca (svetice) to su građevine jednostavnog enterijera i isto takvog eksterijera sa 
kupolom.
Pored samog svetišta (mjesta za molitvu) najčešće su podizani i drugi objekti; učionice, stambeni objekti za učenike i hodočasnike.

Sredinom 19. vijeka vjersko bratstvo iz libijske Kirenajke - Sanusi, osnivanjem čitave mreže *zavija* u krajevima udaljenim od centralnih vlasti, uspjelo je steći političku i vjersku kontrolu nad tom pokrajinom. Zbog tog su za Prvog svjetskog rata Sanusi uspjeli regrutirati velik broj svojih članova u rat protiv talijanskih snaga. 
Zbog tog je Talijanska vojska kasnije razorila i uništila dobar dio *zavija*.

Zavije ili *hanikahe* su se gradile i po Bosni kao sufijski obrazovni centri , najpoznatije su Isa-begova zavija i Gazi Husrev-begova medresa u Sarajevu.

Povezano
--------

* Tekija

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Zāwiyah, Islam*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 4.1. 2020.
2. 1 2  „*Zawiyya*" (engleski). Looklex. Arhivirano iz originala na datum 2019-12-10. Pristupljeno 4.1. 2020.
3. ↑  „*Nastanak obrazovnih ustanova u islamu*" (bošnjački). Majka i dijete. Pristupljeno 4.1. 2020.

Vanjske veze
------------

***Zavija (institucija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Zawiyah* (na portalu Treccani) (`it`)
lat. *Treponema pallidum*  
bleda triponema, uzročnik sifilisa
**Spiroheta** (lat. *Spirochaeta*, od grč. *speira — ono što je uvijeno* i grč. *chaite — kosa, vlas*) naziv je za grupu gram-negativnih bakterija u obliku spralne niti. Svojim izgledom podsećaju na minijaturne opruge ili telefonske kablove. NJihova dužina varira od nekoliko do 500 μm, dok im je dužina od 5 do 500 puta veća od debljine. Zbog male debljine ćelije spirohete je teško uočiti, pa je za njihovo posmatranje potrebno upotrebiti fazni kontrast i tamno polje.

Ćelijski zidovi ove bakterije su relativno meki. Spirohete mogu da se savijaju rotiraju oko svoje uzdužne ose i kreću talasasto, zahvaljujući aksijalnim filamenatima, njihove aksijalne niti polaze sa krajeva ćelije prema centru, gde se preklapaju. U toku kretanja ćelija se često uvija i izvija, ali uvek ostaje spiralna.

Spirohete mogu da smanje svoje telo, a patogene spirohete su u stanju da izazivaju infekcije u ciklusima (kao na primer kod povratne groznice). Takođe su sposobne da plivaju, sve dok ne dođu u kontakt sa čvrstom površinom. Postoje aerobne i anaerobne vrste, takođe ima vrsta koje žive slobodno, ali ili u parazitskom obliku.

U humanoj medicini najpoznatija su tri roda: treponema (lat. *Treponema*), borelija (lat. *Borrelia*) i leptospira (lat. *Leptospira*).

Izvori
------

1. ↑  „Veliki rečnik stranih reči i izraza", Ivan Klajn i Milan Šipka, Prometej, Novi Sad (2008), četvrto izdanje. ISBN 978-86-515-0311-8.
2. ↑  (`ru`) Slovari i эnciklopedii na Akademike Spiroheta, pristup 17.5.2013
3. 1 2 3  (`ru`) Bolьšaя Эnciklopediя Nefti Gaza :„Spiroheta", pristup 17.5.2013
4. 1 2 3  (`en`) University of California Museum of Paleontology: „Introduction to the Spirochetes", pristup 18.5.2013
5. ↑  (`ru`) Tri devяtki: Čto takoe "Spiroheta (Spirochaete) Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u, pristup 17.5.2013
6. ↑  Bionet škola: „Bakterijska ćelija", pristup 18.5.2013
7. ↑  Hrvatska znanstvena bibliografija: „Treponema Borelija i leptospira", Branka Bedenić, pristup 17.5.2013
Međunarodni studenti na Aerodromu u Ankari
**Türkiye Bursları** (srpskohrvatski: ) je program stipendiranja međunarodnih studenata na preddiplomski (BA, BS ali i dvogodišnim studijima), diplomskim (MA, MS) i postdiplomskim studijima (PHD) koji žele studirati na državnim ili privatnim univerzitetima u Republici Turkoj. Cilj programa je stvaranje međusobnog razumijevanja između Turske i drugih zemalja i doprinos globalnom znanju.

Preddiplomske stipendije za zemlje Balkana
------------------------------------------

Preddiplomske stipendije za zemlje Balkana otvorene su za kandidate iz Albanije, Bosne i Hercegovine, Bugarske, Crne Gore, Hrvatske, Kosova, Makedonije, Srbije, Slovenije i Grčke. Stipendije na višim razinama studija nisu geografski ograničene.

Izvori
------

1. ↑  „Türkiye Scholarships-FAQ". Pristupljeno 30 August 2013.
2. ↑  „Scholarships". Arhivirano iz originala na datum 2013-09-06. Pristupljeno 30 August 2013.

Vanjske veze
------------

* Türkiye Bursları
* Facebook
Koordinate: 42° 15′ 22" SGŠ, 22° 02′ 54" IGD

**Piklište** (mak. *П’клиште*) je naselje u Republici Makedoniji, u severoistočnom delu države. Piklište je u okviru opštine Rankovce.

Prirodni uslovi
---------------

Piklište je smešteno u severoistočnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Srbijom (4 km). Od najbližeg grada, Kumanova, selo je udaljeno 40 kilometara istočno.

Selo Piklište se nalazi u istorijskoj oblasti Sredorek. Naselje je položeno visoko, na visovima planine German, na preko 1.300 metara nadmorske visine.

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Piklište je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 30 stanovnika. Od toga ogromnu većinu čine etnički Makedonci (100%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* rankovce.gov.mk Zvanična stranica opštine Rankovce Arhivirano 2012-01-07 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Rankovce |
| --- |
| **Rankovce** • 
Baratlija • 
Vetunica • 
Vržogrnci • 
German • 
Ginovci • 
Gulinci • 
Krivi Kamen • 
Ljubinci • 
Milutince • 
Odreno • 
Opila • 
Otošnica • 
Piklište • 
Petralica • 
Psača • 
Radibuš • 
Stanča |  |
|  |
| --- |
|  |

**Vojvodstvo Gelre** (nizozemski: *Hertogdom Gelre*, latinski: *Ducatus Geldriae*) bilo je srednjovijekovno vojvodstvo vazal Svetog Rimskog Carstva, koje je egzistiralo od 1339. do 1543.

Historija
---------

U Ranom srednjem vijeku Gelre se našao na rubu Franačkog Carstva i područja saksonskih plemena. 
Za vladavine Karla Velikog savladani su i Sasi i kooptirani u Carstvo. Kralj Karlo podigao je dvorac Valkhof u Nijmegenu, u kom je često boravio. 
Misionari su nahrupili u saksonske krajeve da šire kršćanstvo. 
Lokalni feudalci podizali su donžone i utvrde da se obrane od vikinških upada.

### Grofovija

U 11. vijeku nastala je Grofovija Gelre, nazvana po prijestolnici Geldern, koji se danas nalazi u Njemačkoj pokrajini Sjeverna Rajna-Vestfalija. 
Geldern je prema legendi ime dobio, kad su dva brata u njegovoj okolici ubila zmaja, koji je u smrtoj agoniji grcao *gelre, gelre*.

Nakon vjenčanja - 1138. Grofovija Gelre se spojila sa Grofovijom Zutphen. U manje od 100 godina grofovi od Gelderna i Zutphena uspjeli su proširiti svoje domene po teritoriju koji se gotovo poklapa sa današnjom nizozemskom provincijom Gelderland.

### Vojvodstvo

Tako uvećana grofovija je 1339. uzdignuta u rang vojvodsva, koje je krajem srednjeg vijeka izraslo u moćnu političku silu na sjeverozapadu Evrope, moćniju i od konkurentske Holandske grofovije. U to vrijeme se Vojvodstvo Gelre sastojalo od četiri okruga, sa vlastitim prijestolnicama; Nijmegen, Arnhem, Zutphen i Roermond. Teritorijalno je obuhvaćalo gotovo cijelu današnju provinciju Gelderland, ali i velike dijelove sjevernog i centralnog Limburga te 
susjednih područja u Njemačkoj.

Od 12. vijeka nastupile su promjene u dotad ruralnom društvu, pojavom novih klasa; trgovaca i zanatlija. 
Tad su nikli brojni gradovi među njima; Doesburg, Doetinchem, Lochem, Harderwijk, Wageningen, Hattem i Elburg. 
Period između 1450. -1530. bio je zlatno doba vojvodstva, tad su vojvode i plemići podigli brojne dvorce i palače; Doornenburg, Hernen, Cannenburgh, Loevestein, Ammersoyen, Den Wildenborch, Huis Bergh...

Najmoćniji vojvoda koji je ikada vladao Gelrom bio je Karel van Gelre, koji se uspješno borio da očuva nezavisnost vojvodstva protiv tadašnje velesile Španjolskog Imperija pod vodstvom Svetorimskog cara Karlo V iz Habsburgške dinastije. 
Nedugo nakon Karelove [[smrti 1538. - Karlo V. je 1543. inkorporirao Vojvodstvo Gelre u Habsburšku Nizozemsku.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Das Mittelalter und das Herzogtum Geldern*" (njemački). Spannende Geschichte. Pristupljeno 5.11.2022.

Vanjske veze
------------

* *Das Mittelalter und das Herzogtum Geldern* (`de`)
Naselje Skrivena Luka
**Skrivena Luka** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Lastovo, na otoku Lastovu, Dubrovačko-neretvanska županija. 

Ovdje se nalazi jedini kamp na otoku, restoran i privezište za jahte. U blizini je uvala Uska u kojoj je plaža onečišćena otpadom. S najvišeg lastovskog vrha Huma (417 m) odlično se vidi Skrivena Luka.

Svjetionik Struga izgrađen 1839. drugi je najstariji svjetionik na hrvatskoj obali, smješten na samom ulazu u uvalu Skrivena Luka. Nalazi se na nadmorskoj visini od 70 m na samom rubu strme litice. Svjetlo sa Struge vidi se na 20 milja i upozorava brodove da su nadomak Lastovu. Litica u svojim dubinama otkriva kolonije koralja gorgonija, dok se na njenim klisurama može vidjeti sivog sokola.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 18 stanovnika te 6 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

Iskazuje se kao naselje od 1953. Raniji podaci iskazani od 1910. do 1948. odnose se na dio naselja Rt Struga. U 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Lastovo

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Skrivena Luka** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Lastovo |
| --- |
| Glavat • Lastovo • Pasadur • Skrivena Luka • Sušac • Uble • Zaklopatica |
**"Signal"** je drugi samostalni singl što ga je izdao japansku muzičar TK from Ling tosite sigure. Singl je, kao i sve njegove samostalne matrijale, objavio Sony, a premijerno je izdan 7. rujna 2016. godine, netom prije izlaska njegovog trećeg solo albuma, *white noise*. Na Oriconovoj ljestvici je zauzeo ukupno 18. mjesto. 

"Signal" je, kao i raniji "unravel", dobio dva izdanja, točnije regularno i *Limited* izdanje; potonje je objavljeno kao promotivni materijal za anime *91 Days*, čija je uvodna pjesma bila upravo "Signal". Regularno izdanje sadržavalo je ukupno tri kompozicije, odnosno naslovnu pjesmu i reizdanja pjesama "Shandy" (koja je, kao "シャンディ", objavljena na Lingovom albumu *still a Sigure virgin?* iz 2010. godine) i "unravel (acoustic version)" (koja je 2015. godine reizdana kao samostalni singl). Ovo je, tako, bio prvi TK-jev samostalni materijal koji je donio tek jednu novu kompoziciju i to samo naslovnu pjesmu. *Limited* izdanje sadrži i *TV edit* naslovne pjesme, kako je prikazan tokom uvodne špice animea. 

Naslovna pjesma je ponovo reizdana u sklopu albuma *white noise*.

Popis pjesama
-------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Br. | Naslov | Trajanje |  |
| 1. | "Signal"   | 5:19 |
| 2. | "Shandy"   | 4:31 |
| 3. | "unravel" (acoustic version) | 3:48 |
| **Ukupno trajanje:** | **13:39** |  |

|  |  |
| --- | --- |
| *Limited Edition* |  |
| Br. | Naslov | Trajanje |  |
| 1. | "Signal" (TV edit) | 1:29 |
| **Ukupno trajanje:** | **15:08** |  |

Vanjske poveznice
-----------------

* Diskografija

| * p
* r
* u
TK from 凛として時雨 |
| --- |
| **Diskografija • Ling tosite sigure** |
| Studijski albumi | *flowering • Fantastic Magic • white noise* • 彩脳 |
| *Live* albumi | *feedback from* |
| Kompilacije | *egomaniac feedback* |
| EP | *contrast • Secret Sensation • yesworld* |
| Video materijal | *film A moment* |
| Singlovi | "unravel" • "Signal" • "katharsis" • "P.S. RED I" • "m*e*lt" • "蝶の飛ぶ水槽" • "Dramatic Slow Motion (Reconstructed 2020)" • "will ill" • "Scratch" • "As Long As I Love / Scratch" • "first death" |
**Vojvodstvo Spoleto** je naziv za državu koja je u srednjem vijeku postojala u današnjoj centralna Italiji. Osnovana je godine 570. za vrijeme langobardske invazije Italije, kada je langobardski poglavice Faroald zauzeo grad Spoleto u današnjoj Umbriji proglasivši se njegovim vojvodom. To je područje vladavine vojvoda funkcioniralo kao de facto nezavisna država, iako su s vremenom langobardski vladari uspjeli nad njime uspostaviti centralnu vlast do sredine 8. vijeka. Godine 776. je langobardsku državu, a s njome i Spoleto, osvojio Karlo Veliki pri čemu je vojvdostvo Spoleto predano na vlast papama. Godine 842. je vojvodstvo obnovljeno, ovaj put kao franačka markgrofovija; njegovi vladari su, s vremenom stekli, nezavisnost te počeli dominirati rimskom politikom i uticati na izbor papa. Godine 949. je nadzor nad njom preuzeo Berengar II od Italije, ali je Italija ubrzo postala dio Svetog Rimskog Carstva. Godine 1201. je vojvodstvo car Oton IV dao na poklon papi. 1213. je formalno ukinuto kada je papa preuzeo neposredni nadzor. Kasnije su njene teritorije podijeljene između Papske države i Napuljskog Kraljevstva.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Vojvodstvo Spoleto*** na Wikimedijinoj ostavi

* The History Files: Lombard Dukes of Spoleto.
* Spoleto on the *Catholic Encyclopedia*, showing a somewhat different list of dukes, working no doubt from the *Liber Pontificalis*

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 246561691
* LCCN: n84020203
* GND: 4105496-9

 |
**Túpac Amaru** (?, 1. pol. 16. stoljeća - ?, 1572.), posljednji vladar Inka (Sapa Inka) (1571.-1572.) i borac protiv španjolske kolonijalne vlasti. Bio je sin vladara Manca Cápaca II. i polubrat Titua Cusija, vladara Inka (1563.-1571.).

Nastavio je otpor protiv Španjolaca, koji je započeo njegov otac 1536. godine kada je podigao ustanak i premjestio sjedište Carstva Inka u grad Vilcabamba. Poslije nekoliko okršaja, Túpac Amaru je uhvaćen 1572. godine, zajedno s vodećim vojskovođama, nakon čega je osuđen na smrt i pogubljen odrubljivanjem glave. Njegovom smrću nestali su posljednji ostaci Carstva Inka.

Bilješke
--------

1. ↑  Túpac Amaru - Proleksis enciklopedija
2. ↑  Biography of Túpac Amaru - latinamericanhistory.about.com[*mrtav link*]

Vidi još
--------

* Túpac Amaru II.
* Revolucionarni pokret Tupac Amaru

Vanjske poveznice
-----------------

* Túpac Amaru - Proleksis enciklopedija (`sh`)
* Biography of Túpac Amaru - latinamericanhistory.about.com[*mrtav link*] (`en`)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Inka carstva 1571. - 1572.** | Nasljednik: |
| **Titu Cusi (1563. - 1571.)** | ***titula ukinuta*** |
**Pakość** (njemački: *Pakosch*) je grad 5,676 stanovnikau Kujavsko-pomeranskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Pakość leži na rijeci Noteć udaljen 36 km južno od svog vojvodskog centra Bydgoszcza.

Historija
---------

Pakość je prvi put dokumentiran 1243. kao mjesto gdje se gradi crkva. U 14. vijeku tadašnji feudalni gospodar Pakośća, Wojciech iz Kościeleca sagradio je zamak, pa je status grada dobio 1359. Zamak je u 17. vijeku pretvoren u samostan.

Od kraja 17. vijeka je hodočasničko mjesto zbog Kalvarije koja se počela graditi 1618. na kraju je to ispao kompleks od 25 kapela.

Pakość je od 1772. za Prve podjele Poljske postao je dio Kraljevine Pruske, i to je bio sve do 1918. sa kratkim prekidom (1807. - 1815.) kad je bio dio Varšavskog vojvodstva. Nakon Velikopoljskog ustanka postao je poljski.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Nizozemska Bladel, Nizozemska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Poland: Kujawsko-Pomorskie*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.01. 2021.
2. 1 2 3  „Historia Pakości" (poljski). Urząd Miejski w Pakości. Arhivirano iz originala na datum 2021-01-21. Pristupljeno 12.01. 2021.

Vanjske veze
------------

***Pakość*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Urząd Miejski w Pakości* (službene stranice) (`pl`)
Rajevo SeloRajevo Selo na karti Hrvatske
**Rajevo Selo** je naselje koje se nalazi u općini Drenovci na jugu Vukovarsko-srijemske županije. Izgrađeno je na lijevoj strani rijeke Save i ubraja se među sela Cvelferije.

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine Rajevo Selo ima 1.407 stanovnika.

Selo je staro bar 200 godina, a ime potječe od turske riječi "raja", što znači jednostavan narod.

Rajevo Selo je izvan glavnih prometnica, ali je svojevremeno, kada je promet bio sekundanog značenja bilo ne samo samostalno, već i razvijeno i bogato s osiguranom dobrom egzistencijom svojim žiteljima. Dobra zemlja crnica garantirala je visoke urode svih vrsta biljne proizvodnje. Osim toga i obrti su bili dobro zastupljeni: kovači, kolari, brijači, krojači, postolari, stolari, trgovci, gostioničari itd. Obrtnici su imali svoj dobro djelujući ceh. Selo je multietničko, a najviše je Hrvata preko 75 posto, zatim su tu još Srbi, Rusini, Nijemci, Mađari i prije Drugog svjetskog rata i Židovi.

Rajevo selo ima tri crkve: katoličku, pravoslavnu i grkokatoličku. Imalo je i dvije škole: hrvatsku i njemačku, te "šlilšul" za vrijeme drugog svjetskog rata u koji su išla sva djeca bez obzira na nacionalnost, a vodila ju je *tante* Rose Gross.

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Rajevo Selo** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*

  


|  |
| --- |
| **Naselja Cvelferije** |
| Vrbanja |
Soljani |
Strošinci |
Gunja |
Drenovci |
Račinovci |
Rajevo Selo |
Posavski Podgajci |
Đurići

---

**Vukovarsko-srijemska županija** |

***Rajevo Selo*** na Wikimedijinoj ostavi