recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ponferrada** (od latinskog: *Pons Ferrata*=Željezni most) je grad od 65,788 stanovnika na sjeverozapadu Španjolske, koji administrativno podpada pod 
autonomnu zajednicu Kastilju i Leon i Provinciju León.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ponferrada leži na ušću rijeke Boeze u rijeku Sil, udaljena nekih 80 km zapadno od svog administrativnog centra
Leóna.

Historija
---------

Za Rimskih vremena na istom mjestu postojao je grad pod imenom **Interamnium Flavium**, koji je raseljen za ranog srednjeg vijeka.
Ponferrada je obnovljena tokom 11. vijeka kao posljednja usputna stanica francuskih hodočasnika na Putu Svetog Jakova za 
Santiago de Compostelu.

Znamenitosti
------------

Od historijskih spomenika Ponferrada ima Templarski zamak podignut od 12 do 14. vijeka, dobar primjer srednjovjekovne vojne 
arhitekture, mozarapsku crkvu Santo Tomás de las Ollas iz 10. vijeka i gotičku crkvu Santa María de la Encina.

Nedaleko od grada leži Las Médulas, lokalitet sa ostatcima rudnika zlata iz doba Rimskog Carstva, koji je 1997. upisan na UNESCO-vu 
Listu mjesta svjetske baštine u Evropi.

Privreda
--------

Ponferrada leži u rudarskom kraju poznatom po zalihama kamenog uglja i željezne rude, zbog tog se razvila kao metalurški 
centar sa čeličanom i koksarom.

Gradovi pobratimi
-----------------

* Meksiko Pachuca de Soto, Meksiko

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Castilla y León*" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 07. 2018.
2. 1 2 3 4 5  „*Ponferrada*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 7. 2018.
3. ↑  „*Las Médulas*" (engleski). Unesco. Pristupljeno 12. 7. 2018.

Vanjske veze
------------

***Ponferrada*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ajuntament de Ponferrada* (`es`)
**Pelleas** je bio jedan vitezova Okruglog stola iz legende o Kralju Arthuru.

Njegov lik se prvi put pojavljuje u francuskom Ciklusu postvulgata, u kom je prikazan kao sin siromašnog plemića zaljubljen u djevicu **Arkade** (ili Arhade).

U romanu Thomasa Malorya Le Morte Darthur - Pelleas je vitez zaljubljen u Ettardu. On ju je nakon što pobijedio na velikom turniru, proglasio svojom muzom i najljepšom ženom, ali je ona oholo odbila njegovo udvaranje. Kako bi joj se približio i mogao je vidjeti, Pelleas se više puta dao zarobiti od njenih vitezova, iako bi ih prije tog pobijedio. Njegov drug Gawain ponudio mu je pomoć sa Ettardom, tako što će joj reći da ga je ubio, pa će tako kod nje probuditi samilost i ljubav prema Pelleasu. 
Plan se izjalovio na samom startu, jer se Ettarda razveselila kad je čula tu vijest, čak je dozvolila Gawainu, da provede noć u njenoj postelji, pa je on tako iznevjerio Pelleasa. 
Pelleas je to i sam otkrio našavši ih usnule u krevetu, ali kad je razjaren potegao mač da ih ubije, u posljednjem trenutku je odustao od osvete, ali je ostavio svoj mač preko njih. Kad je Ettarda ujutro to vidjela, shvatila je Gawainovu prevaru i otjerala ga.

U Pelleasov život se nakon tog uplela vila Gospa od jezera, ovdje zvana **Nyneve**, kojoj se on toliko smilio, da ga je i zavoljela, pa mu je htjela pomoći u nastojanju da ga Ettard zavoli. Ona je svojim čarolijama u tom i uspjela, ali se Pelleas od nje toliko ohladio, da ju je zamrzio. Nesretno zaljubljena Ettard je 
zbog tog umrla, dok su Pelleas i Nyneve postali ljubavnici.

Po Maloryu Pelleas je bio jedan od četvorice vitezova koji su došli do Svetog grala, što se ne slaže sa prethodnim pričama na tu temu, jer su se dotad uvijek spominjala samo trojica.

Pelleas je varijacija od imena - Pelli ili Beli, Pellinore, a ona su derivat od imena Pelli (ili Beli) Mawr, - *mawr* je značio velik. Jedna intrigantna mogućnost je da su Pellinore i Pelleas bili braća.

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Pelleas and Ettarde*" (engleski). Camelot Project. Pristupljeno 28. 09. 2017.
2. 1 2 3  „*Pelleas*" (engleski). Gordd Cymru. Arhivirano iz originala na datum 2015-09-16. Pristupljeno 28. 09. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Pelleas* na portalu Gordd Cymru Arhivirano 2015-09-16 na Wayback Machine-u (`en`)

| * p
* r
* u
Legende o Kralju Arthuru |
| --- |
| Ključne osobe | Kralj Arthur • Constantine • Sir Ector • Vojvoda od Cornwalla • Guinevere • Igraine • Izolda • Gospa od jezera • Kralj Lot • Kralj Mark • Merlin • Mordred • Morgana le Fay • Morgause • Uther Pendragon |
| Vitezovi Okruglog stola | Aglovale • Agravain • Bagdemagus • Bedivere • Bors • Breunor • Calogrenant • Caradoc • Dagonet • Dinadan • Gaheris • Galahad • Gareth • Gawain • Geraint • Griflet • Hector de Maris • Kay • Lamorak • Lancelot • Leodegrance • Lionel • Lucan • Maleagant • Marhaus • Palamedes • Pelleas • Pellinore • Percival • Safir • Sagramore • Segwarides • Tor • Tristan • Urien • Ywain • Ywain Kopile • Elyan Bijeli • Sir Ector |
| Predmeti | Excalibur • Sveti gral • Okrugli stol • Opasna stolica |
| Mjesta | Avalon • Brocéliande • Caerleon • Camelot • Corbenic • Cornwall • Logres • Lyonesse • Sarras • Tintagel |
|  |
| --- |
|  |

Moreja i okolne države nastale iz Vizantijskog carstva, oko 1265 (William R. Shepherd, *Historical Atlas,* 1911)
**Morejska despotovina** je pokrajina koja je postojala u okviru Vizantije i kojom je upravljao jedan od prinčeva sa despotskom titulom. Obuhvatala je današnji Peloponez sa centrom u Mistri, a Turci su je osvojili 1460. godine.

Naziv
-----

**Morejska despotovina** je dobila naziv po srednjevekovnom nazivu za Peloponez koji je glasio ***Moreja***.

Prema narodnoj etimologiji, naziv su mu dali krstaši jer je bilo gusto obraslo dudovim drvećem (grčki:  ili ) koje se koristilo u proizvodnji svile koja je tada cvetala.

Istorija Morejske despotovine
-----------------------------

Morejska despotovina nastaje 1259. godine kada Mihajlo VII pobeđuje i zarobljava ahajskog kneza Vilijama II de Vilerdena u Pelagonijskoj bici. Vilijam je pušten iz zarobljeništva uz veliki otkup i predaju dela teritorija na istoku Peloponeza. Od tih novopripojenih poseda stvorena je preteča Morejske despotovine na čijem čelu se nalazio vojni zapovednik (strateg) koji je postavljan na period od godinu dana. Takvo stanje se zadržalo do 1308. godine od kada upravljanje nad oblastima postaje doživotno, a umesto stratega na položaj stupaju bliski članovi carske porodice.

Jovan VI Kantakuzin postaje vizantijski car 1347. godine i za svog naslednika i savldara određuje svog prvog sina Matiju Kantakuzina. Svom drugom sinu Manojlu dodeljuje titulu despota i postavlja ga na čelo poseda na Peloponezu koji se od tada nazivaju ***Despotovina Moreja***. Građanski rat između Paleologa i Kantakuzina definitivno se okončao 1383. godine kada Paleolozi preuzimaju kontrolu nad Morejskom despotovinom. Krajem 14. i u prvoj polovini 15. veka morejski despoti uništavaju ostatke krstaških država na jugu današnje Grčke. Međutim samo tri godine nakon što je Konstantin Dragaš uništio ostatke Ahajske kneževine 1443. godine, turski sultan Murat II uništava bedeme na Korintskom zemljouzu čime otvara put turskom osvajanju Peloponeza. Njegov naslednik Mehmet II 1460. godine osvaja Mistru i uništava Morejsku despotovinu, a sa njom i poslednje ostatke vizantijske vlasti na Balkanu.

Morejski vladari
----------------

* Mihajlo Paleolog (1308-1316)
* Andronik Paleolog (1316-1322)
* Manojlo Kantakuzin (1348-?)
* Mihajlo Kantakuzin Asen ?
	+ Andrija Kantakuzin Asen (?-1354)
* Manojlo Kantakuzin (1354-1380) (druga vlada)
* Matija Kantakuzin (1380-1383)
* Dimitrije I Kantakuzin (1383)
* Todor I Paleolog (1383-1407)
* Todor II Paleolog (1407-1443)
* Konstantin Paleolog Dragaš (1428-1449)
	+ Toma Paleolog (1428-1460)
	+ Dimitrije II Paleolog (1449-1460)
**Tacijan Sirski** (lat. Tatianus de Syria), apologet iz Sirije, 2. stoljeće. 

Euzebije prenosi da je Tacijan bio osnivač i vođa enkratita.

Život
-----

Rodio se u Siriji oko 120 godine. Nakon različitih religioznih iskustava susreo se sa Svetim Pismom a poslije u Rimu sa Justinom i tako postao njegov učenik i primio kršćanstvo. Bio je velik protivnik grčke filozofije a nakon što je Justin postradao, oko 172. godine udalijo se od Katoličke Crkve i počeo propovedati enkratizam, koji je osuđivao ženidbu i konzumaciju mesa.

Djela
-----

Tacijanov spis *Diatessaron* sačuvan u arapskom prepisu iz 11. vijeka.
* **Oratio ad Graecos** (Govor protiv Grka): apologija u kojoj opravdava svoj prijelaz na kršćanstvo. Uglavnom djelo je napad na grčku kulturu i filozofiju i istovremeno uzvisuje kršćanstvo.
* **Diatessaron** Evanđeoska harmonija od četiri kanonska evanđelja. Tacijan je ipak izostavio mnoge dijelove koje nisu bili po njegovom nauku.

Učenje
------

### Logos

Tvrdi da je Logos bio od početka ali njegova opstojnost nije imala početka. Logos ižaruje iz Oca kao njegovo»primordijalno djelo«. Jednom rođen kao duh, od duha izišao kao razumnost koja je proizašla iz razumne moći. Logos je kao Očevo sredstvo za stvaranje i upravljanje svemirom, poglavito je za stvaranje čovjeka na sliku i priliku Božju.

### Antropologija

Učenje je dosta slično gnosticizmu, ali on nije gnostik. Tacijan Sirijski tvrdi da Bog stvara svijet, a Logos koji je od početka s njim jedno svijet organizira, dok kod gnostika svijet stvara Demijurg koji nije Bog. Po njemu čovjek je sastavljen od materije (hyle) i dva duha (pneumata), jednoga nižega (psyhe) koji je materijalne naravi i nije besmrtan, i drugoga višega (pneuma) koji je na sliku i priliku Božju. Čovjekova duša (psyhe) tvrdi, nije besmrtna, ali može i ne umrijeti. Ona umire i raspada se zajedno s tijelom, ali će kasnije uskrsnuti na vječnu smrt (smrt u besmrtnosti) ukoliko nije spoznala istinu, a ukoliko ipak spoznala Boga ona ne umire, makar se privremeno s tijelom raspada ali će na kraju uskrsnuti na život vječni.

Izvori
------

1. ↑  Eusebius, iv. 28, 29
2. ↑  Eusebije, Istorija crkve (scribd)

Literatura
----------

* Pavić-Tenšek, Patrologija, Zagreb 1993
* T. Šagi-Bunič, Povijest kršćanske književnosti, Zagreb, 1976.

| * p
* r
* u
Crkveni oci |
| --- |
| Apostolski oci | Klement I. • Ignacije Antiohijski • Polikarp iz Smirne |
| Grčki crkveni oci | Bazilije Veliki • Grgur Nazijanski • Ivan Zlatousti • Atanazije Aleksandrijski • Irenej Lionski • Klement Aleksandrijski • Ćiril Aleksandrijski • Petar iz Sebaste • Grgur iz Nise • Ivan Damašćanin • Maksim Ispovijednik |
| Latinski crkveni oci | Ambrozije • Augustin • Jeronim • Grgur Veliki • Tertulijan • Ciprijan Kartaški |
| Apologetski oci | Justin Mučenik • Atenagora • Tacijan Sirski |
| Pustinjski crkveni oci | Antun Pustinjak • Pahomije • Efrem |
*Za ostala značenja, v. Močvara (razvrstavanje).*
*Čepkeliai rezervat* u Litvi
**Močvare** su dijelovi kopna s povremeno vrlo vrlo mokrim, muljevitim dnom sa stajaćom vodom. Nalaze se najčešće u riječnim nizinama ili uz jezera. U močvarama se, za razliku od tresetišta, ne stvara treset. 

To je životni okoliš u kojem ne rastu stabla, ponekad ima grmova, a općenito se tu nalaze ekološke zajednice koje uspijevaju na mokrom mineralnom pa do organskom tlu, a mogu opstati samo uz neprekidni višak vode. Razgraničenje između močvara i drugih tipova biotopa nije jednostavno. One su međuoblik između drugih biotopa kao što su tresetišta, vodene površine koje se isušuju ili mokre livade i grmišta. Tipične biljne vrste su iz rodova *Eupatorium* i *Lysimachia*, kao i neke druge biljne zajednice koje su vrlo važne kao "paša" za leptire i druge kukce. 

Mnoge su močvare ugrožene ili su u prošlom stoljeću i ranije potpuno isušene zbog potreba poljoprivrede za obradivim površinama ili iz zdravstvenih razloga (malarija). U novije vrijeme je došlo do promjene odnosa prema močvarama. Shvaćen je njihov značaj za ukupnost čovjekove životne sredine, i česti su uspješni napori za renaturiranjem tih područja.

***Močvara*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Vlažna područja |
| --- |
| Prirodni tipovi | 
* Močvara
* Tresetište
* Bara
* Lokva
* Rit
* Mrtvaja
* Plavna livada
* Plavna šuma
* Tršćaci i ševari
* Vlažna livada
* Higrofilna šuma (lug)
* Zaslanjeno vlažno područje
* Vlažni unutarkontinentalni klif

 |
| Antropogeni tipovi | 
* Akumulacija
* Kop
* Ribnjak
* Solana

 |
| Srodno | 
* Ramsarska konvencija
* Svjetski dan vlažnih područja

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85081588
* GND: 4074598-3

 |
**Oliver Cromwell** (Huntingdon, 25. april 1599. - London, 3. septembar 1658.), bio je engleski državnik i vojskovođa, prvi premijer preuranjene engleske republike od 1653. do 1658.

*Cromwell* je bio jedan od najmarkantijih državnika novije evropske historije, čovjek velikih mogućnosti i snažnog karaktera, uvjereni kalvinist, koji je pored toga vjerovao u vjersku toleranciju.

Biografija
----------

*Oliver Cromwell* rođen je kao jedini sin, aristokrata i veleposjednika Roberta Cromwella i njegove žene Elizabethe Steward. Otac mu je samim svojom statusom bio član engleskog parlamenta za vrijeme vladavine kraljice Elizabethe I. Nakon relativno solidnog školovanja, oženio se 1620. sa Elizabeth Bourchier, kćerkom londonskog trgovca. Po nasljedstvu je postao član parlamenta, u kojem se ispočetka po ničim nije isticao, osim po simpatijama za puritance sa kojima je održavao veze. 

Kad je 1642. dugotrajni sukob između kralja Charlesa I. i parlamenta prerastao u građanski rat došle su do izražaja njegove sposobnosti kao sjajnog organizatora i vojskovođe. *Cromwellovi* konjanici odigrali su odlučnu ulogu u velikoj pobjedi vojske parlamenta nad rojalističkom vojskom kod Marston Moora 1644. u kojoj je zarobljen i sam kralj. *Cromwell* pa je postao zamjenik vrhovnog komandanta parlamentarne vojske i njen heroj. 

Tri godine kasnije, dok je parlament odlučivao o kraljevoj sudbini, ponovno je izbila rojalistička pobuna, to je iskoristila vojska, pa je 
da spriječi eventualnu nagodbu kralja i crkvenog vrha zarobljenog Charlesa I. osudila na smrt i smaknula u januaru 1649. Tako je monarhija ukinuta, a Engleska je postala republika pod nazivom Commonwealth Engleske, Škotske i Irske ili Free State sa *Oliverom Cromwellom* kao predsjednikom državnog vijeća. Nakon što je kraljev sin Charles II. potaknuo rojalističke pobune u Irskoj i Škotskoj *Cromwell* je na čelu vojske krenuo u pokoravanje tih zemalja. što je napravio do kraja 1650. Od 1653. postao je premijer (doživotni lord-protektor države). 
Nakon tog je uspješno završio pomorski rat sa Holandijom 1654. Kad se nakon tog postavilo pitanje kako zaposliti vojsku i mornaricu, došlo je do raskola u parlamentu oko tog problema. *Cromwell* je nakon tog odlučio sklopiti mir sa Francuskom na račun Španjolske i poslao jednu pomorsku ekspediciju na španjolske Karibe koja je u maju 1655. zauzela Jamajku. 

I pored svih svojih pobjeda, i povratka povjerenja u englesku vojsku i puritanski moral i svjetonazor *Cromwell* ipak nije uspio učvrstiti englesku republiku. Nakon njegove iznenadne smrti, naslijedio ga je sin Richard Cromwell, koji je svrgnut nakon samo devet mjeseci vladanja. nakon tog je u Engleskoj obnovljena monarhija godinu i pol nakon *Cromwellove* smrti, ustoličenjem Charlesa II. sina ubijenog kralja, koji se vratio iz progonstva.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Oliver Cromwell*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 03. 02. 2013.

Vanjske veze
------------

* *Oliver Cromwell* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

***Oliver Cromwell*** na Wikimedijinoj ostavi
**Oribasije** ili **Oribazije** (grčki: , latinski: , cca. 320 - 400) bio je kasnoantički grčki ljekar, poznat kao osobni ljekar rimskog cara Julijana i autor zbirke medicinskih tekstova poznate kao *Collectiones*.

Prije dolaska u Julijanovu pratnju se školovao u Aleksandriji kod Zenona iz Cipra. Kao Julijanov pristaša i pagan, koji je po legendi primio jedno od posljednjih proročanstava od strane proročišta u Delfima, nakon Julijanove smrti 363. je pao u nemilost i neko vrijeme morao prakticirati medicinu izvan rimskih granica. Nešto kasnije ga je na dvor vratio car Valens.

Njegovo djelo *Collectiones* je nastojalo u sebi sažeti sve medicinsko znanje antičkog svijeta u obliku citata ranijih medicinskih autora. Od 72 knjiga je do danas, međutim, očuvano samo njih 25, ali i one pružaju dragocjen uvid u antičku medicinu, odnosno daju podatke koji bi inače bili izgubljeni.

Eksterni linkovi
----------------

* Greek site providing the prophecying text in modern Greek accentuation Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
Ovo je članak o trećem sinu Adama i Eve.  Za ostalo, v. Set (razvrstavanje).  

**Šet** (hebrejski *שֵׁת*, arapski *شيث*) ili **Set** je lik iz *Biblije*, treći sin Adama i Eve. Njegovo ime, kako se u *Bibliji* objašnjava, znači "postavljen". 

Kao i mnogi drugi likovi iz *Biblije*, u islamu je Šet jedan od proroka, premda nije spomenut u *Kuranu*. Zvan je **Šit**.

U *Bibliji*
-----------

Šet je spomenut u *Knjizi Postanka*. Nakon što je Kajin ubio svog brata Abela, Eva je Adamu rodila još jedno dijete, Šeta, kojeg je smatrala nadomjeskom zbog Abelove smrti - "Reče ona: 'Bog mi dade drugo dijete mjesto Abela, koga ubi Kajin.'" Nakon Šetovog rođenja se počelo zazivati "ime Jahvino". Šet je rođen kad je Adamu bilo 130 godina.

"Kad je Šetu bilo sto i pet godina, rodi mu se sin Enoš." Nakon rođenja svog sina, Šet je živio još "osam stotina i sedam godina", a rodilo mu se još sinova i kćeri. Šet je umro kad mu je bilo 912 godina.

Šetov je unuk bio Kenan, Enošev sin.

U gnosticizmu
-------------

U gnosticizmu je Šet spomenut kao zamjena za Abela. Šet je od Adama primio tajna učenja koja su poslije zvana kabala.

Neke skupine gnostika, koji su nazvani setijci, su se smatrali sledbenicima odnosno sinovima Seta, trećeg deteta Adama i Eve.

U kršćanstvu
------------

Armenska apostolska Crkva slavi Šeta uz Adama i Abela 26. srpnja.

U Islamu
--------

**Šit** (Arapski **شيث‎**, Hebrejski **שֵׁת**) ili **Set** je prvi poslanik ljudima nakon Adema (Adama), prvog čovjeka. On je također i njegov sin.
Riječ "šit" znači Božiji dar, a Adem i Hava su ga tako nazvali zato što su ga dobili nakon Habilove (Abel) smrti (Kabil (Kain), sin prvog čovjeka je ubio Habila (Abel))
Nakon smrti Adema poslanstvo je dobio njegov sin Šit.
U nekim tradicionalnim Islamskim predajama se prenosi da je Šitu od Boga objavljeno 50 takozvanih "Suhufa". 
Suhufi su naređenja od Boga, objava.

Zanimljivo je da se u "Ibn Kesirovom djelu "Kazivanje o vjerovjesnicima" spominje da svi ljudi koji danas postoje vode porijeklo od Šita, a da su potomci svih ostalih sinova Ademovih, izumrli.
Nakon smrti Šita vođstvo je preuzeo njegov sin Enos.

Izvori
------

***Set*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑  Elejn Pejgels - Gnostička evanđelja (scribd)
**Univerzitet Boğaziçi** (turski: ; izgovor: *Boazići Universitesi*) ili u doslovnom prevodu **Univerzitet na Bospofu** je jedan od najvećih i najprestižnijih istraživačkih univerziteta u Turskoj. Smešten je na evropskoj obali Bosfora u najvećem turskom gradu Istanbulu. Univerzitet je podeljen na četiri fakulteta i dve škole na kojima se studiraju preddiplomski studijski programi i na šest instituta za diplomske (master) studije. Predavanja na univerzitetu odvijaju se na engleskom jeziku.

Zgrada univerziteta
Institucija je osnovana 1863 godine kao Robert koledž i bila je prva američka visokoobrazovna institucija osnovana izvan samoga SAD-a. Institucija je nosila ovaj naziv sve do 1970. godine, a danas se tako i dalje zove elitna srednja škola na evropskoj strani Bospora koju su pohađali Bülent Ecevit, Džafer Deva, Ivan Evstratijev Gešov, Orhan Pamuk, Dani Rodrik i mnogi drugi. Iako je univerzitet danas u potpunosti integrisan u turski obrazovni sistem i vodi ga turska administracija i dalje je zadržao snažne veze sa obrazovnim institucijama u Sjedinjenin Državama.

Univerzitet Boğaziçi redovno je rangiran kao prvi među univerzitetima u Turskoj, i na njegove se studijske programe svake godine putem centralizovanog nacionalnog sistema prijava prijavljuje najveći broj zainteresovanih kandidata za upis.

U akademskoj godini 2013-2014 univerzitet je bio jedini u Turskoj uvršten u listu 200 najboljih na svetu prema listi koju sastavlja *Times Higher Education World University Rankings*.

Vidi još
--------

* Univerzitet u Istanbulu
* Američki univerzitet u Bejrutu
* Američki univerzitet u Kairu

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Univerzitet Boğaziçi*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.boun.edu.tr

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 131838423
* LCCN: n81007005
* ISNI: 0000 0001 2253 9056
* GND: 16509-8
* SUDOC: 179330985
* BNF: cb12981230c (podaci)
* NKC: ko2002149442

 |
**Rotherham** (čita se *Roteram*) je grad od 109,691stanovnika na sjeveru Engleske.

On je i je administrativni centar je vlastitog metropolitanskog borougha od 257,280 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rotherham leži u Grofoviji South Yorkshire, na ušću rijeke Rother u Don, udaljen dvanaestak km sjeverno od Sheffielda.

Nekad je bio dio historijske grofovije Yorkshire.

Historija
---------

Rotherham je za srednjeg vijeka bio feud familije De Vesci, oni su ga sredinom 13. vijeka dali *Samostanu Rufford*. Redovnici su ubirali porez od sajma, koji se redovito održavao dva dana u tjednu.

Rotherham je sve do 18. vijeka ostao malo trgovište, tad su 1746. otkrivene velike zalihe željezne rude, pa se grad naglo razvio tokom 19. vijeka.

Tad je dolina rijeke Don, postala ogromna industrijska zona, koja se protezala od Mexborougha, preko Rotherhama sve do Sheffielda. To je bio jedan neprekinuti niz željezara i metalurških pogona.

Metalurgija je i danas važna za privredu grada, ali se ona danas sve više oslanja na tercijarni sektor, manje industrijske pogone i istraživanja novih tehnologija.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska, Saint-Quentin, Aisne

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  „*Rotherham*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 07. 12. 2016.

Vanjske veze
------------

***Rotherham*** na Wikimedijinoj ostavi

* Rotherham Metropolitan Borough Council (`en`)
**Rothesay** čita se **Rotsej** (škotsko-gelski: *Baile Bhòid*) je najveći grad i luka na otoku
Bute na zapadu Škotske od 4,637 stanovnika

Rothesay administrativno podpada pod Područno vijeće (council area) -
Argyll i Bute, a nekad je bio dio historijskog countyja Buteshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Otok Bute leži duboko uvučen u zaljev - Firth of Clyde na jugozapadu Škotske, a sam grad Rothesay
leži na istočnoj obali otoka, pored ulaza u Firth of Clyde.

Historija
---------

Grad je dobio status kraljevskog grada, za vladavine kralja Roberta III, koji je 1398. proglasio svog 
najstarijeg sina, Davida, vojvodom od Rothesayja, ta titula je postala najviši plemićki naslov 
Škotskog kraljevstva. U centru grada nalaze se ruševine dvorca iz 11. vijeka, koji podsjeća na ta vremena.

Rothesay je bio prvi škotski grad u kom je otvorena prva predionica pamuka takvog tipa, koja je za pogon koristila 
vode iz obližnjeg jezera (Loch) Fad. Grad i danas ima 
predionicu tvida, nekoliko telekomunikacijskih objekata i tvornicu mliječnih proizvoda.
Ipak je za ekonomiju današnjeg Rothesaya najvažniji turizam jer iz njegove 
dobro zaklonjene luke kreću brojne jahte na krstarenje škotskim otocima.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Scotland" (engleski). City population. Pristupljeno 6. 01. 2015.
2. 1 2   „*Rothesay*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 06. 01. 2015.

Vanjske veze
------------

***Rothesay, Bute*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Rothesay* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Sidi Slimane** (arapski: سيدي سليمان) je grad od 92,989 stanovnika na sjeveru Maroka u Regiji Rabat-Salé-Kénitra.

On je i administrativni centar vlastite provincije.

Geografske karakteristike
-------------------------

Sidi Slimane leži duž obala rijeke Behta (pritoka rijeke Sebou) udaljen 60 km istočno od luke u Kenitri i Atlanskog oceana.

Historija
---------

Historija Sidi Slimanea usko je povezana sa 20 km udaljenim rivalskim Sidi Kacemom, koji je brže napredovao što zbog tog jer je ranije postao administrativni centar, ali i radi boljeg urbanističkog planiranja. 
To su bili razlozi koji objašnjavaju zašto je 1931. Sidi Slimane imao samo 554 stan. a 1936. - 1.431, dok je nasuprot tome Sidi Kacem u istom tom periodu imao 5.041 odnosno 5.768 stan..

Brži razvoj grad je doživio nakon 1935. kad je izgrađeno akumulacono jezero El Kansera, koje je omogućilo navodnjavanje 25000 hektara zemljišta.

Tad su se počeli saditi agrumi, pa je 1940. otvoren pogon za njihovo pakiranje koji je u vrhu sezone zapošljavao po 500 radnika.

Nakon toga otvorena su još dva pogona za pakiranje agruma, tri vinarije, dvije uljare, dvije mehaničke radionice i osam manjih poduzeća.

Veliki impuls razvoju grada bila je izgradnja aerodroma Američke ratne avijacije koja je počela 1949. - 1954. Taj aerodrom podignut na početku Hladnog rata u kom je bila stacionirana Strateška zračna komanda zapošljavao je na svom vrhuncu po 2000 radnika.

Broj stanovnika se tada brzo povećavao, dostigavši 1960. brojku od 11.484 stan.

Privreda
--------

Danas je Sidi Slimane administrativno-zanatsko-trgovački centar poljoprivrednog kraja.

Oko 10 km zapadno od centra grada nalazi se vojni aerodrom Sidi Slimane (ICAO: GMSL), koji danas koristi marokanska vojska, a donedavno su ga koristile i druge članice NATO saveza.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Morocco, Kingdom of Morocco*" (engleski). City population. Pristupljeno 18. 06. 2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*histoire de sidi slimane*" (francuski). Yabiladi. Pristupljeno 20.6. 2020.
3. ↑   „*Barrage El Kansera*" (francuski). Les grands barrages du Royaume. Pristupljeno 19.6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Sidi Slimane*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La ville de Sidi Slimane* (`fr`)
**Tamanski poluotok** (ruski: *Таманский полуостров*) je istočni krak barijere, kojim je Azovsko more more odvojeno od Crnog mora. Drugi zapadni krak te barijere je Poluotok Kerč na Krimu, između njih se nalazi Kerčki prolaz koji spaja Azovsko more sa Crnim morem.

Geografija
----------

Obale Tamanskog poluotoka su niske i izdubljene zaljevima, tu je nekad bilo čak 25 vulkana, njihovi krateri danas su ispunjeni blatom.
Još početkom Nove ere na tom mjestu nije bilo nikakvog poluotoka, već je to bio jedan niz pješčanih otoka (sprudi) koja su se spojila u 5. vijeku i formirala zametak današnjeg poluotoka.
I danas se morfologija tih nekadašnjih otoka, može prepoznati, jer se i danas naziru njihove kupe, koje se uzdižu do 164 metara.depresije između nekadašnjih otoka i grebena ispunjene su vodama, pa ima dosta slanih jezera. Velik dio zemlje na poluotoku je obrađen i zasađen pšenicom, kukuruzom, vinogradima i povrćem. Za antičkih vremena pontski Grci imali su na nekadašnjim otocima dvije svoje kolonije Hermonassa i Phanagoria iz kojih se kasnije razvio grad Tmutarakan. Tokom Drugog svjetskog rata, jedinice Wehrmachta zauzele su poluotok 1942. a sovjetska Crvena armija oslobodila ga je 1943. godine.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Таманский полуостров*" (ruski). Большойa Советскойa Энциклопедиa. Pristupljeno 1. 4. 2014.

Vanjske veze
------------

***Tamanski poluotok*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Таманский полуостров* na portalu Velika sovjetska enciklopedija (`ru`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 235190622
* LCCN: sh98003031
* GND: 4324530-4

 |
**Nacionalni park Keoladeo** ili **Keoladeo Ghana** je nacionalni park u pokrajini Bharatpur, indijske države Rajasthan, koji je slavan kao prirodni rezervat ptica, osobito selica kao što je sibirski bijeli ždral (*Grus leucogeranus*) koji ovdje provodi zimu. Keoladeo je vještačko močvarno područje (pod zaštitom Ramsarske konvencije) koje štiti Bharatpur od čestih poplava, te čini mjesto ispaše za brojnu lokalnu stoku, a prije i poznato lovačko područje. Najbliži grad mu je Agra u indijskoj državi Uttar Pradesh, a čini ga mozaik livada, šuma i šumovitih močvara.

Nacionalni park Keoladeo ima površinu od od 29 km² i upisan je 1985. godine na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji kao jedno velikih utočišta divljih životinja središnje Azije. Sveukupno u parku obitava 379 vrsta biljaka, 366 vrsta ptica (od kojih 230 stalno boravi u parku), 50 vrsta riba, 13 vrsta zmija, 5 vrsta guštera, 7 vrsta daždevnjaka, 7 vrsta kornjača i brojni drugi kralješnjaci. Kako su veliki grabežjivci poput leoparda istrebljeni do 1964. godine, od sisavaca tu uspješno obitavaju bengalska mačka, tropska mačka, azijska cibetka, mačka ribolovac, bengalska lisica, šakal, prugasta hijena, sivi mungos, glatka indijska vidra, indijski dikobraz, indijski zec, te primati rezus makaki i sakati majmuni. 

Kao rezervat ptica on je najbogatiji na svijetu, što zbog velikog broja lokalnih i ptica selica, ali i velikog broja rijetkih ptica. Nacionalni park Keoladeo je zbog toga i veliko turističko mjesto za mnoge ornitologe koji ga posjećuju u zimsko vrijeme. Od ptica selica park posjećuju rode, čaplje, ždralovi, kormorani i Anhingidae, te mnoge vrste pataka kao što su patka kreketaljka, patka berija, krunasta patka, te druge ugrožene vrste koje ga rijetko posjećuju su pjegava patka, šarenoglava patka, Baerova patka, mala prutka, sup starješina i dalmatinski pelikan. Od stanarica tu se gnijezde pčelarice, jarebice, prepelice i kljunorošci, te ptice grabljivice kao što su: bukoč, sivi sokol, orao ribar, kačar, kraljevski orao, 

* Krajolik KeoladeaKrajolik Keoladea
* Sambari u KeoladeuSambari u Keoladeu
* Prstenoglave guske u KeoladeuPrstenoglave guske u Keoladeu
* Sarus ždraloviSarus ždralovi
* Veliki pjegavi oraoVeliki pjegavi orao

Vanjske poveznice
-----------------

* Keoladeo Službena stranica parka Keoladeo Arhivirano 2015-08-01 na Wayback Machine-u (`en`) Posjećeno 21. lipnja 2011.
* Wildlife in India | Keoladeo National Park (`en`) Posjećeno 21. lipnja 2011.

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Nacionalni park Keoladeo** |

Koordinate: 27°10′00″S 77°31′00″E﻿ / ﻿27.16667°S 77.51667°E﻿ / -27.16667; 77.51667
***Movimiento 26 de Julio*** (srpskohrvatski: *Pokret 26. srpnja*; skraćeno **M-26-7**) je bila kubanska revolucionarna organizacija koju je predvodio Fidel Castro, a koja je 1959. godine bila ključna u svrgavanju Fulgencija Batiste i uspostavi komunističke vlade na Kubi.

Historija
---------

Naziv pokreta potječe od neuspjelog napada na kasarne Moncada u Santiagu, a koji se odvio 26. srpnja 1953. godine. Nakon neuspjelog napada, pokret se reorganizirao u Meksiku tokom 1955. godine, a predvodila su ga 82 revolucionara u egzilu, a među kojima Fidel Castro, Raúl Castro, Camilo Cienfuegos, Huber Matos i Juan Almeida Bosque. Njihov zadatak bio je organizirati discipliniranu gerilsku vojsku koja bi se borila protiv Batistinog režima. Dana 2. prosinca 1956. 82 osobe su isplovile iz Tuxpana u Meksiku na brodu *Granma* za Kubu s ciljem organiziranja revolucije. 

Revolucionarni pothvat je doživio težak udarac na samom početku - uplovili su tokom dana i bili napadnuti od strane ratnog zrakoplovstva, pretrpjevši teške gubitke. Revolucionari su razdvojeni te su lutali otokom danima s jako malo opreme. Ubrzo ih je njihov seoski vodič izdao vlastima te je došlo do zasjede u kojoj je ubijeno još revolucionara. U tom je trenutku Fulgencio Batista pogrešno objavio kako je Fidel Castro ubijen. Na kraju je od 82 osobe koje su doplovile na Kubu, samo njih 12 uspjelo doći do lanca Sierra Maestra, gdje su se regrupirali. Liječničku pomoć pružio im je Che Guevara, koji je studirao medicinu. Ovaj događaj bio je prva faza Kubanske revolucije, koja je zaključena 1. siječnja 1959. godine pobjedom Castrovih revolucionara. 

Nakon svrgavanja Batiste, pokretu su se pridružili i liberali i protivnici Batiste koji nisu bili komunisti. Došlo je do ujedinjenja svih pokreta u Ujedinjenu partiju kubanske socijalističke revolucije, koja je 1965. godine postala Komunistička partija Kube. Kada je postalo jasno da će Castro uvesti marksističko-lenjinistički sustav na Kubu, došlo je do pobune partijskih disidenata i Sjedinjenih Država. U travnju 1961. CIA je organizirala neuspjelu invaziju u Zaljevu svinja s ciljem svrgavanja Castra. Iako je pokret formalno dokinut, njegova zastava se i danas nalazi na kubanskim vojnim uniformama i nastavlja biti simbolom kubanske revolucije.

Vidi još
--------

* Kubanska revolucija

Vanjske veze
------------

***Movimiento 26 de Julio*** na Wikimedijinoj ostavi

* Guide to the Cuban Revolution Collection, Manuscripts and Archives, Yale University Library
* Fidel Castro and the founding of the 26th of July Movement[*mrtav link*]
* *El Cubano Libre* Articles by Che Guevara from the Sierra Maestra

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 140739908
* LCCN: n82060346
* SUDOC: 033535574

 |
**Salamon Berger** (Mnešice, Nové Mesto nad Váhom, Slovačka, 25. 2. 1858. - Zagreb, 11. 1. 1934.) jugoslavenski industrijalac, trgovac tekstilom, osnivač i prvi ravnatelj Etnografskog muzeja Zagreb.

Biografija
----------

Berger je rođen u Mnešicama, Nové Mesto nad Váhom u Slovačkoj 1858 godine. Odrastao je u židovskoj obitelji. Nakon smrti roditelja, sa 16 godina, preselio je u Zagreb. Kao trgovac tekstilom i proizvođač predstavljao je hrvatsku industriju na 96 izložbi diljem Europe, Amerike i Australije, gdje je i postigao znatan uspjeh. Također, uredio je skladišta i zastupništva u Hamburgu, Berlinu, Monaku, Parizu, Chicagu, St. Louisu i drugdje. Tijekom života prikupljao je etnografsku građu, iz koje su neki dijelovi izdvajani te prodavani ili, u manjoj mjeri, poklanjani muzejima. Najveći broj tekstilnih predmeta, tkanja, pletiva, veziva i čipki, prikupio je na području Posavine. Pod nazivom Zemaljska zbirka Salamona Bergera ta je građa znatnim dijelom, kao i većina Bergerovih zbirki, kasnije pripala Etnografskom odjelu Narodnog muzeja u Zagrebu, odnosno Etnografskom muzeju, po njegovom osnutku 1919. godine. Berger bio je osnivač i ravnatelj Etnografskog muzeja od osnutka 1919. do 1925. godine. Berger je sve do smrti imao titulu počasnog direktora te je i dalje bio aktivno uključen u rad Muzeja. U razdoblju između dva svjetska rata Etnografski muzej je, na poziv Ministarstva trgovine i industrije ili Ministarstva socijalne politike i narodnog zdravlja tadašnje Države SHS, odnosno kasnije Kraljevine Jugoslavije, sudjelovao u organizaciji nekoliko međunarodnih izložbi: 1925. u Parizu (narodno rukotvorstvo, dekorativna umjetnost) i 1927. također u Parizu (ćilimarstvo). Muzejski predmeti izlagani su na svjetskim izložbama u Barceloni (1929.), Kopenhagenu (1930.) i Saarbrückenu (1931./1932.) te na velikoj međunarodnoj izložbi u New Yorku (1939.). Berger je umro u Zagrebu 11. 1. 1934. godine i pokopan je na groblju Mirogoj.

Literatura
----------

* Snješka Knežević, Aleksander Laslo (2011). *Židovski Zagreb*, Zagreb: AGM, Židovska općina Zagreb. ISBN 978-953-174-393-8
**Okrug Marburg-Bidenkopf** (nem. *Landkreis Marburg-Biedenkopf, MR*) je okrug u centru nemačke države Hesen. 

Površina okruga je 1.262,56 km². Krajem decembra 2009. imao je 251.150 stanovnika. Ima 22 naselja. Glavni grad okruga je univerzitetski grad Marburg sa oko 80.000 stanovnika. Pored njega, u okrugu se nalazi još četiri grada veća od 10.000 stanovnika: Bidenkopf, Gladenbah, Štatalendorf i Kirhajn. 

Geografski, okrug obuhvata oblast brda i planina umerene visine pokrivenu šumama. Kroz okrug protiče reka Lana. Površine se koriste na sledeći način: 14,3% za naselja i komunikacije, 43,9% za poljoprivredu, 40,9% pokrivaju šume. Preostalih 0,9% otpada na vodene površine.

* 
* 
*

Vidi još
--------

* Nemačka
* Nemačke države
* Nemački gradovi
* Nemački jezik
* Nemci
* Institucije Savezne Republike Nemačke

Vanjske veze
------------

***Okrug Marburg-Bidenkopf*** na Wikimedijinoj ostavi

* Internet prezentacija okruga Marburg-Bidenkopf


| * p
* r
* u
Gradovi i *okruzi* nemačke države Hesen |
| --- |
| *Bergštrase* •  *Valdek-Frankenberg* •  *Vera-Majsner* •  *Veterau* •  Visbaden •  *Gisen* •  *Gros-Gerau* •  Darmštat •  *Darmštat-Diburg* •  Kasel •  *Kasel* •  *Lan-Dil* •  *Limburg-Vajlburg* •  *Majna-Kincig* •  *Majna-Taunus* •  *Marburg-Bidenkopf* •  *Odenvald* •  Ofenbah •  *Ofenbah* •  *Rajngau-Taunus* •  *Fogelsberg* •  Frankfurt na Majni •  *Fulda* •  *Hersfeld-Rotenburg* •  *Hohtaunus* •  *Švalm-Eder* | Zastava Hesena |
|  |
| --- |
| ***Uskrsnuće Krista*** |
|  |
| **El Greco**, 1595.-1600. |
| ulje na platnu , 275 × 127 cm |
| Prado, Madrid |

**Uskrsnuće Krista** je tema kojoj se El Greco (španjolski za "Grk"), službeni slikar španjolskog dvora na kraju 16. vijeka, vraćao više puta tokom svoga života. Najpoznatije je njegovo kasno ulje na platnu koje je danas u muzeju Prado u Madridu.

Na toj slici El Grecov manirizam, zasnovan na bizantskoj tradiciji i protureformaciji, je stavljen u službu kršćanskog misticizma, osobito u načinu prikazivanja svjetla. Površina slike je oživljena plamičcima treperave svjetlosti, dok je trodimenzionalni prostor radikalno skučen u izduženu vertikalnu kompoziciju. Svijetli Krist, izrazito vretenasto izduženog tijela, se ocrtava na tamnoj pozadini dok se uzdiže prema svjetlu, a njegova aureola je u obliku dijamanta. Rimski vojnici izražavaju svoje negodovanje zavrnutim i nestabilnim pozama, neki od njih su zaslijepljeni božanskim svjetlom, a jedan od vojnika pada izvan okvira slike, prema promatraču.

Izvori
------

1. ↑  Rynck, Patrick de: El Greco, «La resurrección de Cristo», en las pp. 212.-213. de Cómo leer la pintura, 2005, Grupo Editorial Random House Mondadori, S.L. ISBN 84-8156-388-9

Veze
----

* El Greco
* Manirizam

Vanjske veze
------------

* Uskrnuće Krista na stranicama fundacije El Greco
**Plasencia** je grad i općina od 40,141 stanovnika na zapadu Španjolske u Autonomnoj pokrajini Ekstremadura (Provincija Cáceres).

Geografske karakteristike
-------------------------

Plasencia leži na rijeci Jerte, udaljena pedesetak km sjeverno od svog administrativnog centra Cáceresa.

Historija
---------

Plasencia je službeno osnovana 1186. poveljom kastilijanskog kralja, tad je dobila i grb sa motom *UT PLACEAT DEO ET HOMINIBUS* (Na zadovoljstvo Bogu i ljudima). Već 1189. papa Klement III. dodjeljuje gradu status biskupije.

Krajem 12. vijeka grad je utvrđen izgradnjom bedema sa 78 kula i citadele. U tom vijeku započela gradnja stare katedrale, kao i prvih palača.

Zlatno doba Plasencije bili su 16 i 17. vijek kad su njeni stanovnici doprinjeli otkrivanju, osvajanju i evangelizaciji Novog svijeta. Tad su osnovane i važne institucije kao što je univerzitet, izgrađena nova katedrala čiju je gradnju započeo 1498. biskup Gutiérrez Álvarez de Toledo, 
akvadukt i palača Mirabel.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Italija Piacenza, Italija
* Španija Talavera de la Reina, Španjolska
* Španija Escalona, Španjolska
* Čile Santiago de Chile, Čile
* Španija San Miguel de Abona, Španjolska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Extremadura*" (engleski). City population. Pristupljeno 17. 8. 2019.
2. 1 2 3  „*Conoce Plasencia*" (španjolski). Ajuntament de Plasencia. Pristupljeno 17. 8. 2019.

Vanjske veze
------------

***Plasencia*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ajuntament de Plasencia* (`ca`)
Ovo je članak o priležnici cara Wena od Liu Songa. Za priležnicu Xiao Baojuana, cara dinastije Južni Qiv. Supruga Pan Yunu.
**Supruga Pan** (潘淑妃, osobno ime nepoznato, ? -453) bila je supruga, odnosno konkubina kineskog cara cara Wena iz dinastije Liu Song. Caru je rodila princa Liu Juna (princ Shixing). S vremenom je stekla naklonost cara nauštrb njegove službene supruge, carice Yuan Qigui, koja se 440. povukla u osamu i umrla. Zbog toga je postala najmoćnija žena na dvoru, ali i stekla neprijateljstvo krunskog princa Liu Shaoa. Njen sin je, pak, nastojao steći naklonost svog polubrata, i zbog toga je čak sudjelovao u Liu Shaovog zavjeri protiv cara. Kada je car Wen čuo za nju, počeo je pripremati likvidaciju svojih sinova; supruga Pan je, čuvši za to, obavijestila svog sina Liu Juna, koji je zajedno sa polubratom godine 453. organizirao puč u kome je car Wen ubijen. Tom prilikom je ubijena i supruga Pan, ali Liu Jun zbog toga nije zamjerio svom polubratu, kome je ostao vjeran sve dok obojica iste godine nisu ubijeni u ustanku generala.
|  |  |
| --- | --- |
| Putrescin | Kadaverin |
| Spermidin | Spermin |

**Poliamin** je organsko jedinjenje koje ima dve primarne amino grupe (–NH2).

Ova klasa jedinjenja obuhvata nekoliko sintetičkih supstanci koje su važne sirovine u hemijskoj industriji, kao što su etilen diaminH2N–CH2–CH2–NH2, 1,3-diaminopropanH2N–(CH2)3–NH2, i heksametilenediaminH2N–(CH2)6–NH2. Ona takođe obuhvata mnoge supstance koje imaju važne uloge u eukariotskim i prokariotskim ćelijama, kao što su putrescinH2N–(CH2)4–NH2, kadaverinH2N–(CH2)5–NH2, spermidinH2N–((CH2)4–NH–)2–H, i sperminH2N–((CH2)4–NH–)3–H. 

*Geminalni diamin*, jedinjenje sa dve ili više nesupstituisanih grupa–NH2 na istom ugljeniku nije poznato. Supstituisani derivati su poznati, npr. tetraetilmetilendiamin,(C2H5)2N–CH2–N(C2H5)2.

Ciklen je glavni predstavnik klase cikličnih poliamina. Polietilen amin je polimer baziran ja aziridinskom monomeru.

Spoljašnje veze
---------------

* Poliamini u ciklusu ćelijske proliferacije i smrti
* Ornitin dekarboksilaza
**Supruga Zhang Lihua** (張麗華; ? - 589) je bila omiljena konkubina Chen Shubaoa, posljednjeg cara južne kineske dinastije Chen. Kineski historijski izvori navode da je bila skromnog porijekla, odnosno kćer vojnika koji je za život morao zarađivati šivanjem. Oko godine 569. je došla na dvor Chen Shubaovog oca cara Xuana raditi kao sluškinja Supruge Gong. Čim ju je ugledao, tadašnji krunski princ Chen Shubao se u nju zaljubio i uzeo je za konkubinu. Iako je nikada nije proglasio caricom, odnsono izjednačio u statusu sa službenom suprugom caricom Shen Wuhua sa vremenom je postala toliko uticajna da je njenog sina Chen Shena učinio krunskim princom umjesto Chen Yina, sina koga je imao sa Shen Wuhua. Godine 589. su južnu Kinu napale trupe sjeverne dinastije Sui te zauzele prijestolnicu Jiankang. Tada su i Chen Shubao i njegove konkubine zarobljene. Car i njegova djeca su pošteđeni i odvedeni na dvor cara Wena, ali ju je general Gao Jiong dao pogubiti, usprkos izričitog naređenja njegovog pretpostavljenog, princa Yang Guanga, da to ne učini. Gao Jiong je tu odluku opravdao time što je Zhang Lihua usporedio sa Daji, zlom suprugom kralja Zhoua od Shanga, odnosno smatrao ju je odgovornom za propast jedne kineske države. Godine 607. je princ Yang, tada već car Yang, dao pogubiti Gao Jionga, a što dio kineskih historičara tumači kao odmazdu za pogubljenje Zhang Lihua.

Literatura
----------

* *Knjiga Chena*, vol. 7.
* *Historija Južnih dinastija*, vol. 12. Arhivirano 2008-02-07 na Wayback Machine-u
* *Zizhi Tongjian*, vols. 176, 177.
**Polibot** je po grčkoj mitologiji bio je sin boginje Geje (Majke Zemlje) i Urana, jedan od Titana koji je sudjelovao u Gigantomahiji - borbi Titana i bogova za Olimp.

On se u toj borbi namjerio na Posejdona, koji ga je ganjao preko mora, na kraju ga je htio ubiti tako što je
otrgnuo komad otoka Kosa, i bacio na njega. Taj odlomljeni komad Kosa bačen u Egej ispod kojeg leži polumrtvi Polibot je današnji Otok Nisiros. Povremene vulkanske erupcije i potresi posljedice su samrtnih kretnji Polibota.

Etimologija
-----------

Njegovo starogrčko ime - *Πολυβώτης*, Polibotes je sintagma od riječi *poli*=puno, mnogo i *botes*=hranjiv, plodan, a značilo je nešto kao *onaj koji mnoge hrani* ili *plodan*.

Povezane strane
---------------

Titani

Vanjske veze
------------

***Polibot*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Polybotes* (`en`)

Izvori
------

1. 1 2  „*Polybotes*" (engleski). Theoi. Pristupljeno 10. 06. 2017.
2. ↑  „*About the history of Nisyros island*" (engleski). Greeka. Pristupljeno 10. 06. 2017.
**Omsk** je ruski grad i administrativni centar Omske oblasti. Smješten je na jugozapadu Sibira nedaleko od granice s Kazahstanom. Drugi je grad po broju stanovnika u Sibiru, nakon Novosibirska.

Povijest
--------

Omsk je osnovan za vrijeme ruskog osvajanja Sibira 1716. godine. Sagrađena je tvrđava s ciljem zaštite Rusa od kirgiških nomada. Grad je narastao i u 19. st. postao administrativni centar zapadnog Sibira i sjevernog Kazahstana pod ruskom upravom. U gradu je živjelo mnogo Rusa, Kazaha i Židova, te se grade brojne crkve, džamije i sinagoge. U gradu je u progonstvu živio Fjodor Mihajlovič Dostojevski.

1890. je sagrađena transsibirska željeznica i to je dovelo do brzog gospodarskog razvoja grada. U Omsku se otvaraju predstavništva brojnih stranih kompanija, te se grad naziva "Chicago Sibira". Nakon Oktobarske revolucije 1917. gradom vladaju carske snage koje se suptrotstavljaju komunistima, tzv. "bijeli". 1918. je Omsk proglašen glavnim gradom dijela Rusije kojim nisu vladali komunisti (sjedište Privremene vlade koju vodi Aleksandar Kolčak). U grad je preseljena ruska središnja banka i carske zalihe zlata. Komunisti su grad zauzeli 1919.. Pod sovjetskom vlašću grad stagnira jer komunisti preferiraju grad Novosibirsk koji postaje upravno središte Sibira. Tokom 2. svj. rata je u Omsk preseljena industrija iz područja pogođenih ratom. Postojali su planovi da Omsk postane privremeni glavni grad Rusije u slučaju pada Moskve. Grad je postao centar vojne industrije koja se u njemu zadržala i nakon rata, te je bio zatvoren za pristup strancima. Nakon što su u Sibiru pronađena nalazišta nafte, u Omsku se grade rafinerije nafte. Nakon pada komunizma 1990. dolazi do gospodarske stagnacije grada.

Zemljopis
---------

Omsk se nalazi u prostoru ruske stepe na jugu Sibira. Grad je smješten na ušću rijeke Om u rijeku Irtiš. Reljef je nizinski. Klima je kontinentska stepska s velikim temperaturnim razlikama ljeta i zime i vrlo malo padalina. Grad ima malo padalina zbog velike kontinentalnosti (velike udaljenosti od mora).

Omsk je značajno prometno čvorište između željezničkog (transsibirska željeznica), riječnog (rijeka Irtiš) i cestovnog prometa.

Znamenitosti
------------

U Omsku postoje značajne pravoslavne crkve (Katedrala sv. Nikole, Hram svih svetih, Kazački sabor, Svetouspenski sabor). U gradu postoje brojne neoklasicističke zgrade građene u doba gospodarskog uspona grada krajem 19. st. Postoje i zgrade u stilovima art noveau i empire, te tradicionalne ruske arhitekture. U gradu postoje i brojni muzeji (vojni muzej, regionalni muzej, muzej Dostojevskoga).

Gradovi prijatelji
------------------

* Puchov, Slovačka
* Karlovy Vary, Češka
* Kaifeng, Kina
* Jinju, Južna Koreja
* Petropavl, Kazahstan
* Pavlodar, Kazahstan
* Novosibirsk, Rusija
* Kaliningrad, Rusija
* Čeljabinsk, Rusija
* Milwaukee, SAD
* Ontario, Kanada
* York, Kanada

***Omsk*** na Wikimedijinoj ostavi
**Upad u Sobranje Makedonije** (makedonski: ) je incident do koga je 27. aprila 2017. godine došlo u Skoplju tokom sjednice na kojoj su zastupnici Sobranja Republike Makedonije za novog predsjednika izabrali Talata Džaferija. Do njega je došlo tokom demonstracija koja je organizirala makedonska nacionalistička organizacija Za zajedničku Makedoniju, nezadovoljna sporazumom dotada opozicijske pro-zapadne stranke Socijaldemokratski savez Makedonije sa strankama koje, kao i Džaferijeva DUI okupljaju etničke Albance temelje koje bi se trebala stvoriti nova većina i uspostaviti nova pro-zapadna vlada umjesto dosadašnje koju je vodila desničarska nacionalistička stranka VMRO-DMPNE uz pomoć manjih albanskih stranaka. Demonstranti su se uspjeli probiti u zgradu, savladali parlamentarno obezbjeđenje te fizički napali zastupnike i novinare. Prije nego što su izbačeni intervencijom policije, ozlijeđeno je preko 70 ljudi, od čega 22 policajca i 3 zastupnika, pri čemu je teško stradao Zijadin Sela, zastupnik albanske nacionalnosti.