recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Meljine** je danas samo gradsko naselje (kvart) od 1150 stanovnika, u Opštini Herceg Novi
u Crnoj Gori.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Meljine* leže na ulazu u Boku Kotorsku udaljene 3 km istočno od Herceg Novog.
Uz obalu ide šetnica - Pet Danica, kojom se može doći sve do Igala.

Historija
---------

Najznačajniji objekt u Meljinama je bolnica, koja je počela sa radom kao bolnica Austrougarske mornarice negdje polovicom 19. vijeka. Izgrađena je neposredno do venecijanskog lazareta izgrađenog 1732. koji je radio bez prekida do 1830.

U krugu Lazareta sagrađena je - 1730. i crkva Sv. Roka (obnovljena 1882.),i fontanu sa vodom dovedenom 1741. iz Manastira Savina.

Nakon Drugog svjetskog rata - Vojna bolnica Meljine bila je jedina vojna bolnica (i najveća zdravstvena ustanova) na prostoru Crne Gore, Dubrovnika i Trebinja, koja je puno značila za čitav taj kraj. Šezdesetih godina prošlog vijeka u neposrednoj blizini bolnice sagrađena je vila za boravak Josipa Broza Tita koju su koristili i najviši državni funkcioneri i strani zvaničnici.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Gdje se nalazimo*" (hrvatskosrpski). Bolnica Meljine. Arhivirano iz originala na datum 2015-01-07. Pristupljeno 03. 02. 2015.
2. 1 2 3  „*Oban*" (hrvatskosrpski). Bolnica Meljine. Arhivirano iz originala na datum 2015-02-04. Pristupljeno 03. 2. 2015.

Vanjske veze
------------

***Meljine (Herceg Novi)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Meljine na portalu Herceg Novi (`sh`)

| * p
* r
* u
Opština Herceg Novi |
| --- |
| Baošići • Bijela • Bijelske Kruševice • Crkvice • Debeli Brijeg • Dobreč • Donji Klinci • Đenovići • Đurići • Gornji Klinci • Herceg Novi • Igalo • Jošice • Kamenari • Kameno • Klinci • Kruševice • Kumbor • Kuti • Luštica • Meljine • Mirište (Mirišta) • Mojdež • Mokrine • Njivice • Podi • Prijevor • Provodina • Ratiševina • Sasovići • Sutorina • Sušćepan • Topla • Trebesinj • Ubli • Zelenika • Žanjice • Žlijebi • **Herceg Novi** |
*Za ostale upotrebe, v. Nicolas Flamel (razvrstavanje).*

**Nicolas Flamel** (cca. 1326. - cca. 1992.) alkemičar, jedini poznati tvorac kamena mudraca, legendarne supstancije koja ima moć pretvoriti svaku kovinu u čisto zlato, a proizvodi i eliksir života koji čini besmrtnim onoga koji ga pije. Nicolas Flamel svoj je 665. rođendan proslavio godinu dana prije radnje knjige Harry Potter i kamen mudraca. Živi sa svojom suprugom Perenellom, koja ima 658 godina, mirnim životom u Devonu. Osobno se nijednom ne pojavljuje u knjizi.

Flamel je prijatelj Albusa Dumbledora te su zajedno zaključili da Kamen mora biti uništen jer je postao meta Lorda Voldemorta, njegov način da dostigne besmrtnost. Dumbledore je potvrdio Harryju da će Flamel umrijeti, pošto kamen bude uništen, ali mu je ostalo dovoljno eliksira da sredi svoje račune.

J.K. Rowling lik Nicolasa Flamela bazira na stvarnoj osobi; francuskom alkemičaru koji je živio u 15. stoljeću u Parizu.
Njegov život nije nikakav mit, a njegova kuća u ulici Montmorency broj 51 sagrađena 1407. još uvijek stoji. Kažu da je pronašao kamen mudraca, koji bilo koji metal pretvara u zlato i stvara eliksir života te da je sa svojom ženom Perenellom postigao besmrtnost. O tome svjedoči i njegova prazna grobnica.

Vanjske veze
------------

* Nicolas Flamel na vanjskoj Harry Potter Wiki
**Rūta Vanagaitė** (rođena 25. januara 1955. Šiauliai) je litvanska kazališna kritičarka, spisateljica, novinarka i javna ličnost sa stalnom adresom u Vilniusu. Široj je javnosti najpoznatija po svojim značajnim naporima u podizanju javne svijesti o ulozi lokalne kolaboracije u provođenju Holokausta u Litvi. Kao poliglota, Vanagaitė govori litavski, ruski, engleski, finski, poljski i francuski jezik.

Biografija
----------

Vanagaitė je rođena 25. januara 1955. u Šiauliaiju. Od 1961. do 1972. školovala se u Srednjoj školi br. 22 u Vilniusu. Godine 1978. diplomirala je na *Ruskom institutu za kazališnu umjetnost* gdje je studirala dramu, a prije diplome počela je objavljivati ​​svoje kazališne pregledne članke. Godine 1978. imenovana je voditeljicom kazališne, kinematografske i TV sekcije u mjesečnom časopisu *Kultūros barai*, a kasnije je radila u novinama *Literatūra ir menas*. Od 1985. do 1989. živjela je u Helsinkiju gdje je radila u biblioteci Univerziteta u Helsinkiju i pisala članke o društvenim i kulturnim temama za list *Helsingin Sanomat*.

Godine 1989. vratila se u Litvu i postala umjetnička direktorica *Nacionalnog kazališta mladih*. Od 1991. svake godine organizira međunarodni kazališni festival *LIFE*. Od 1999. do 2001. bila je savjetnica premijera Rolandasa Paksasa za kulturu i komunikaciju, a 2001. osnovala je agenciju za odnose s javnošću *Acta Publica*. Od 2006. godine direktorica je agencije *Vilko valia*.

Godine 2015. upoznala je Efraima Zuroffa koji je s njom razgovarao o istrebljenju litavskih Židova tijekom Holokausta. To je ujedno bio i početak njezina rada na pisanju knjige *Mūsiškiai. Kelionė su priešu* (Naš narod. Putovanje s neprijateljem), koji je objavljen godinu dana kasnije, a preveden je na više jezika (engleski, poljski, ruski, hebrejski). Knjiga govori o problemu raširene kolaboracije običnih Litavaca u pogubljenju Židova i pljački njihove imovine, što je vrlo nepopularna tema u modernoj Litvi. Zbog toga je kao autorica doživjela društveni ostracizam u kojem su je izbjegavali i određeni članovi obitelji. Na poziv nobelovke Svetlane Aleksievič u martu 2017. posjetila je Bjelorusiju gdje je sudjelovala u obilježavanju dana žalosti 2. marta (na isti dan, prije 75 godina, ubijeno je oko 5 hiljada zatvorenika Minskog geta), a 2018. posjetila je i Izrael gdje je objavljen hebrejski prevod njezine knjige.

Sama je u suradnji s njemačkim istoričarem Christophom Dieckmannom objavila knjigu o Holokaustu *Kako se to dogodilo?*.
**Mondsee** je jezero u Gornjoj Austriji, u regiji Salzkammergut..

Karakteristike
--------------

Jezero leži na nadmorskoj visini od 481 metra, ima površinu od 14.2 km², dugo je 7, a široko do 2.7 km i duboko 68 metra. Kako je relativno plitko, ono je najtoplije jezero regije Salzkammergut, 
prosječne ljetne temperature od 20 °C.
Južno od jezera leže planine Schafberg (1,783 m) i Drachenwand (1,176 m), a sjeverno Mondseeberg (1,029 m) i Kulmspitze (1,095 m).

Mondsee je protočno jezero koje dobija vode iz više potoka, od kojih su najznačajniji *Fuschler Ache*, koji izvire iz Jezera Fuschlsee, a uvire na zapadu, *Zeller Ache* uvire na sjeverozapadu i donosi vode iz Jezera Irrsee, a *Wangauer* 
Ache *uvire na istoku. Vode mu otječu potokom Seeache, na istoku koje teče do Jezera Attersee.*

Jugoistočna obala jezera je granica između Gornje Austrije i Salzburga.

Jedino veće naselje duž njegovih obala je Mondsee.

Na jezeru je 1864. pronađeno naselje sojenica - *Mondsee kultura*.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  „*Mondsee*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 08. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Mondsee (jezero)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Mondsee* (`en`)
Međunarodna akademija za borbu protiv korupcije
Sjedište Akademije u Laxenburgu**Međunarodna akademija za borbu protiv korupcije (IACA)** je međunarodna organizacija sa sjedištem u Laxenburgu, Austrija, u neposrednoj blizini glavnog grada Beča. Njen glavni cilj je da se usredsredi na trenutne nedostatke u borbi protiv korupcije, kao i da osposobi stručnjake. U sklopu svog holističkog pristupa i uzimanjem u obzir geografske i kulturne raznolikosti, akademija nudi tematske seminare, specijalističke obuke, magistarski program iz oblasti anti-korupcije, kao i akademska istraživanja usmjerena prema širokom spektru profesija iz javnog i privatnog sektora. IACA, osim toga, koorganizuje razne seminare u saradnji sa drugim institucijama uključujući Program Ujedinjenih Nacija za razvoj (UNDP) i Organizaciju za prehranu i poljoprivredu (FAO).

Kako bi doprinijela suzbijanju odnosno borbi protiv korupcije, akademija sarađuje sa državnim institucijama, privatnim sektorom, nevladinim i međunarodnim organizacijama, kao što su Organizacija za evropsku bezbjednost i saradnju (OSCE), Svjetska banka i Organizacijna američkih država (OAS). Ova saradnja je usmjerena iznalaženju efikasnih strategija, zakonskih okvira i preventivnih mjera.

Osnivanje akademije inicirali su Ured Ujedinjenih Nacija za drogu i kriminal (UNODC), Evropski ured za suzbijanje prevara (OLAF) i Republika Austrija. Stupanjem na snagu tzv. *Sporazuma o uspostavljanu Međunarodne akademije za borbu protiv korupcije kao međunarodne organizacije*, IACA je postala međunardna organizacija 8. marta 2011. Čine je 79. člana, odnosno 75 zemalja članica UN-a i 4 međunarodne organizacije.

Vidi još
--------

* Transparency International

Izvori
------

1. ↑  Ministarstvo pravosudja RH[*mrtav link*]
2. ↑  OSCE Službena stranica
3. ↑  OAS Bilateralni sporazumi
4. ↑  „Kurir". Arhivirano iz originala na datum 2010-09-03. Pristupljeno 2012-02-27.
5. ↑  Karta članova[*mrtav link*]

Spoljne veze
------------

Službena stranica
Suština argumenta jeste da kosmos svojom uređenošću nužno otkriva umnog tvorca.
**Teleološki argument** (gr. τέλος *telos* - kraj, svrha, cilj) je argument za postojanje Boga, odnosno umnog tvorca, na osnovu opaženog inteligentnog dizajna prirode.

Teleološki dokaz je zasnovan na svrhovitosti i harmoniji kosmosa, odnosno pretpostavci da u svemiru ima reda neovisno o našim umovima. Na primer, u prirodi ima bića koja nemaju razuma, a djeluju svrhovito. Tako, svrsishodna konstrukcija u prirodi sugerira kako svijet ima svog konstruktora, a to je Bog.

Razvoj argumenta
----------------

### Akvinski

Toma Akvinski pokazuje da mi u neorganskim predmetima opažamo delatnosti usmerene ka nekom cilju, a pošto se to dešava često, ne može proizlaziti iz slučajnosti, već mora biti rezultat namere. Ali neorganski predmeti su bez saznanja. Prema tome, oni ne mogu težiti k nekom cilju, osim ukoliko nisu upravljeni od nekoga ko je razuman i poseduje saznanje, kao što "strelu usmerava strelac". Prema tome, mora postojati razumno biće koje usmerava prirodne stvari k nekom cilju; a to je bog.

### Paley

Paley je ustrojstvo kosmosa poredio sa časovnikom, koji otkriva umnog tvorca.
Engleski teolog William Paley je tvrdio slijedeće: da nađe ručni sat na podu, nakon što bi proučio kako svi mehanički dijelovi zajedno funkcioniraju, pretpostavio bi da ga je izradio neki konstruktor. Doista, ako bi bilo koji dio bio drugačije poredan, tada bi cijeli časovnik prestao raditi. Paley je smatrao da je svijet poput ovog časovnika, svaki je dio pomno osmišljen za posebno mjesto unutar cjeline. Ako je svijet ovako konstruiran, tada on mora imati konstruktora.

### Kant

Nemački filozof Imanuel Kant je poštovao teleološki argument zbog njegove jasnoće i starosti, ali je odbio da mu prizna dokazni karakter. Kant tvrdi da naš razum sam nameće iskustvu kategorije vremena, prostora i uzročnosti. Ljudi sve doživljavaju kao da ima neki svoj uzrok i kao da sve što postoji, postoji u prostoru i vremenu. Stoga Kant odbacuje dokaz iz uređenosti kao logični argument za Božju opstojnost. Čovjek gleda na svemir kao na uređeno mjesto zbog toga što je naš razum predodređen da interpretira događaje na uređen način.

Izvori
------

1. ↑
2. 1 2 3  Put Alvina Plantinge u dokazivanju Božjeg postojanja
3. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 344), Beograd, 1989.
4. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 344), Beograd, 1989.
5. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 344), Beograd, 1989.

Vidi još
--------

* Postojanje boga
* Inteligentni dizajn
**Međunarodna organizacija turkijske kulture** (turski: ) je međunarodna kulturna organizacija zemalja i regiona sa turkijskom populacijom i u kojima se govore jezici koji pripadaju grani turkijskih jezika. Skraćeni naziv organizacije **TÜRKSOY** u sebi sadrži reč *soy* koja nosi značenje roda/nasleđa i reč *Türk* koja nosi značenje turski. Generalni sekretar organizacije je bivši ministar kulture Kazahstana Düysen Kaseyinov. Sedište organizacije nalazi se u Ankari u Turskoj.

Istorija
--------

sedište organizacije
Organizacija svoje korene vuče iz multilateralnih susreta ministara kulture Azerbejdžana, Kazahstana, Kirgistana, Uzbekistana, Turske i Turkmenistana 1992. u Bakuu i Istanbulu. Međunarodni ugovor o osnivanju organizacije potpisan je 12. jula 1993. godine u Alma-Ati u Kazahstanu.

1996. organizacija je uspostavila službenu saradnju sa Organizacijom za obrazovanje, nauku i kulturu Ujedinjenih nacija poznatijom pod skraćenim nazivom UNESCO koja uključuje međusobne konsultacije i predstavljanje.

Najavljena je namera da se ova organizacija integriše u sastav naknadno osnovanoga Turkijskog saveta (osnovan 2009).

Vidi još
--------

* Turkijski narodi
* Turkestan
* Turan
* Turkijski jezici
* Srednja Azija
* Kavkaz
* Anatolija

Izvori
------

1. ↑  UNESCO Web Site (1996). „Relations with the Joint Administration of the Turkic Culture and Arts (TÜRKSOY), and Draft Agreement between that Organization and UNESCO". Pristupljeno 2009-12-04.

Vanjske veze
------------

www.turksoy.org.tr Arhivirano 2009-08-23 na Wayback Machine-u
**Mokrica** je vrsta rakova (tj. kopnenih rakova) koja spada u zglavkare. Mokrica živi na kopnu na mračnim mestima gde ima puno vlage koja im je potrebna za opstanak. Mogu se naći ispod kamenja, balvana na đubrištima, a ponekad, mada retko, mogu se naći u kućama ili drugim objektima, ako ima povoljnih uslova za život i hrane. Neke vrste su se vratile u vodu. Mokrice imaju čvrst segmentisani oklop ili spoljašnji skelet koji se sastoji od trinaest segmenata koji su spojeni zglobovima. Imaju sedam pari delimično providnih nogu i jedan par repnih dodataka. Na svojoj maloj glavi imaju dve savijene antene. Kad se izlegu dugački su 2mm ali kad porastu dostižu do 15mm. Dišu pomoću škrga pa im je zato potrebna vlaga. Vazduh uzimaju pomoću malih vazdušnih rupica na poslednjem paru nogu. Kada su u opasnosti od predatora one se urolaju u loptastu formu tako da im je samo oklop eksponiran. Kako rastu moraju menjati oklop i to rade u dva koraka, prvo se menja zadnji deo, pa onda prednji, par dana kasnije, tako da mogu da se odbrane od neprijatelja. Mokrice se hrane mrtvim drvećem i ostalim raspadajućim biljkama. One ne mogu naneti štetu. Baš naprotiv,one su korisne jer razlažu mrtve biljke i ne prenose nikakve bolesti. Mali sisari i ptice su glavni neprijatelji mokrice i mogu da ih pojedu i do 100 na dan ako mogu da ih nađu. Iako im je jako teško da se otarase čvrstog oklopa, paukovi ih ipak jedu. Mokrice se mogu okupiti u velikim grupama na jednom mestu. Razmonožavaju se jednom godišnje obično po 200 jaja odjednom. Mladunci mokrice kad se izlegu su beli i imaji šest pari nogu prvih mesec dana a posle dobijaju sedmi par. Takođe prvih mesec dana od dana kad se izlegnu, male mokrice su veoma ranjive na suve i osunčane predele tako da moraju ostati pod majčinom zaštitom dok ne odrastu. Rasprostranjene su po svim vlažnim mestima na planeti. Postoji čak 3000 poznatih vrsta mokrica na svetu. One mogu da kontrolišu svoju temperaturu tela. Davno, ljudi su mislili da kada je mokrica u kući znači nesreća. Mokrica je jestiva. Postoji mišljenje da kada se pojede živa smiruje stomačne tegobe i bolesti jetre.
**Mitsubishi A6M Zero-Sen** je bio najpoznatiji lovački jednosjedni avion Kraljevske Japanske Avijacije u Drugom svjetskom ratu. Ovaj tip proizilazi iz potreba Japana za sljedećom generacijom lovačkih aviona koji bi zamjenili model A5M. Prototip A6M1 polijeće prvi put 1. aprila 1939. ali tek drugi prototip A6M2 Mitsubishiju donosi narudžbu od 15 pretserijskih aviona ovog tipa za testiranje. Glavna varijanta ovog lovca koja ulazi u serijsku proizvodnju je ALM5 Model 52. Kao odgovor na dalje potrebe za vrijeme rata, Mitsubishi paletu ovog modela proširuje do bombardera A6M7 Model 63. Zadnji tip je pored modela Nakajima Ki-43 Hayabusa korišten za samoubilačke akcije Kamikaza.

Tehnički podatci Mitsubishi (A6M5c)
-----------------------------------

| Podaci | Jedinice |
| --- | --- |
| Godina produkcije | 1939-1944 |
| Firma | Mitsubishi |
| Raspon krila | 11 m |
| Dužina | 9,12 m |
| Visina | 3,50 m |
| Površina krila | 21,30 m² |
| Težina (prazan) | 1.875 kg |
| Mogući tovar | - |
| Težina (maksimalna pri startu) | 2.733 kg |
| Putnici | - |
| Posada | 1 |
| Brzina | 565 km/h |
| Visina leta | 11.750 m |
| Dužina leta | 1922 km |
| Pogon | Nakajima NK1F Sakae 21 |
| Snaga | 830 kW (1130 KS) |
| Naoružanje | 2\*20mm Top, 3\*13,2mm mitraljez |

***Mitsubishi A6M*** na Wikimedijinoj ostavi
**Država Nueva Esparta** (španjolski: *Estado Nueva Esparta*) je jedna od 23 savezne države Venecuele, koja se nalazi na sjeveroistoku zemlje.

Karakteristike
--------------

U otočkoj državi Nueva Esparta živi 491,610 stanovnika na površini od 1,150 km²

Ona se prostire od poluotoka Araya na kopnu, po otocima u Karipskom moru, od kojih je Margaritin otok najveći. Pored njega veći otoci su susjedni Cubagua i Coche. Uz njih tu su i brojni manji otoci, od kojih je većina nenaseljena, pa direktno zavise od savezne vlade.

Margaritin otok dominira ekonomskim životom države, jer je najveći i na njemu živi najviše stanovnika. Porlamar na jugoistočnoj obali otoka je najveći urbani centar, ali je La Asunción grad bogate historije i brojnih arhitektonskih spomenika - glavni grad. Puerto Fermín (El Tirano) je najveća ribarska luka, a uz nju postoji i mnogo manjih.

Privreda
--------

Glavne privredne aktivnosti su uz turizam, ribarstvo (sa pratećom industrijom konzerviranja tuna i sardina) i biseraštvo. Lov na bisere koji je bio važan gotovo od vremena Kristofora Kolumba, danas je zbog ugroženog staništa školjaka bitno manji. Iako ratarstvo nije dobro razvijeno, u Esparti se ipak proizvodi patlidžane, kukuruz, dinje, paprike i paradajz. 

Pitka voda doprema se sa kopna podvodnim cijevima do Margaritinog otoka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  {{cite web
 |url =
 | title = *Nueva Esparta*
 | accessdate = 18. 10. 2017
 | language=engleski
 | publisher=Encyclopedia Britannica}}

Vanjske veze
------------

***Nueva Esparta*** na Wikimedijinoj ostavi

* Esparta.htm *Estado Nueva Esparta* na portalu Venezuela tuya[*mrtav link*] (`es`)
* *Nueva Esparta* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)

| * p
* r
* u
Administrativna podjela Venezuele |
| --- |
| Savezne države | 
* Amazonas
* Anzoátegui
* Apure
* Aragua
* Barinas
* Bolívar
* Carabobo
* Cojedes
* Delta Amacuro
* Falcón
* Guárico
* Lara
* Mérida
* Miranda
* Monagas
* Nueva Esparta
* Portuguesa
* Sucre
* Táchira
* Trujillo
* Vargas
* Yaracuy
* Zulia

 |  |
| Teritoriji posebne uprave | 
* Savezni teritoriji
* Distrikt glavnog grada

 |
**Thibaud III** (*Theobald*, 1012 - 1089) bio je francuski feudalni velmoža, koji je kao grof Bloisa vladao od 1037. do smrti.

Rodio se kao sin grofa Eudesa II (Odo) i Ermengarde od Auvergnea. Nakon očeve smrti je osim Bloisa naslijedio i grofovije Tours i Chartres. Godine 1044. je uhvaćen kako kuje zavjeru protiv francuskog kralja Henrija I; nakon vojnog poraza od kraljevskih trupa se prisiljen odreći Toursa. Nakon toga se glavno uporište Kuće Blois premjestilo u Šampanju. 

Ženio se tri puta. S prvom suprugom, Gersende od Mainea imao je sina i nasljednika Henrija (kasnije prozvan Etienne), poznatog po sudjelovanju u Prvom križarskom ratu. Godine 1074. se ženidbom za Adele od Valoisa, kćeri Raoula II od Valoisa značajno poboljšao svoj položaj; s njom je imao tri sina - Philippea, koji je postao biskup Châlons-sur-Marnea; Eudesa, koji je naslijedio njegove posjede u Šampanji, te Huguesa, koji je nakon Eudesove smrti postao prvi grof Šampanje.

  


|  |
| --- |
| Thibaud III od Bloisa **Kuća Blois****Rođen/a:** 1012  **Umro/la:** 1089 |
| Prethodi:**Odo III** | **grof Troyesa**1066–1089 | Slijedi:**Odo IV** |
| **grof Meauxa**1066–1089 | Slijedi:**Etienne Henri** |
| Prethodi:**Odo II** | **grof Bloisa**1037–1089 |
Papreni sprej.
Obuka američkih marinaca nakon izlaganja paprenom spreju.
**papreni sprej**, lakrimatorni agens za privremeno onesposobljavanje protivnika nadraživanjem očiju i dišnih putova. Primjenjuje se kao policijsko sredstvo za suzbijanje nereda, kontrolu gomile, ali i u samoobrani, uključujući obranu od pasa, medvjeda i drugih životinja. Aktivni sastojak spreja, kapsaicin, dobiva se iz plodova biljaka roda *Capsicum*, uključujući čili. Raspršuje se projektilima ili raspršivačima, u obliku aerosola. Njegovi inflamatorni efekti dovode do zatvaranja očiju i privremena gubitka vida što omogućava korisniku da lakše svlada protivnika ili, u slučaju samoobrane, omogući bijeg. Iako se ne smatra letalnim agensom, u rijetkim slučajevima može biti smrtonosan zbog čega je potaknuo zabrinutost o broju smrtnih slučajeva u kojima je papriciranje moglo biti faktor koji je pridonio smrtnom ishodu. Zaštitna maska uspješno štiti od paprenog spreja, a dekontaminacija se provodi uklanjanjem poprskane odjeće i pranjem nadraženih dijelova tijela otopinama za čišćenje (sapun za ruke, šampon, deterdžent) te provjetravanjem kontaminiranih prostora.

Sastojci
--------

Aktivni sastojak paprenog spreja je kapsaicin, kemikalija dobivena iz plodova biljaka roda *Capsicum*, uključujući čili. Ekstrakcija oleorezina paprike (OC, engl. *oleoresin capsicum*) zahtijeva da paprika bude fino samljevena iz čega se kapsaicin može potom ekstrahirati pomoću organskog otapala kao što je etanol. Otapalo se zatim evaporira, a zaostala smola slična vosku je oleorezin paprike.

Propilen glikol se koristi kao emulgator za suspendiranje OC-a u vodi i potom se sve komprimira radi dobivanja aerosola u obliku paprenog spreja. Tekućinska kromatografija visoke djelotvornosti (HPLC) koristi se za mjerenje količine kapsaicina i glavnih kapsaicinoida u paprenom spreju. Izraženo u Scovilleovim jedinicama ljutine (SHU, engl. *Scoville heat unit*), papreni sprej može mjeriti pikantnost od 500 000 do 15 000 000 SHU.

Vidi još
--------

* Scovilleova skala

Izvori
------

1. ↑  „Bear Spray Vs. Dogs: How Effective Is It?". Tbotech.com. 4. jula 2009. Pristupljeno 2. decembra 2011.
2. ↑  „Pepper Spray". Llrmi.com. Arhivirano iz originala na datum 2015-06-23. Pristupljeno 2. decembra 2011.

Eksterni linkovi
----------------

* Wikimedia Commons ima još multimedijalnih datoteka vezanih za: ***Papreni sprej***
*Za ostala značenja, v. Thor (razvrstavanje).*
Thorova bitka protiv divova, slika iz 1872. godine
**Thor** (staronjemački *Donar*) je nordijski bog groma i munje, najstariji sin Odina (vladara bogova) i Jord (boginje zemlje). 

Najjači od ljudi i bogova, gromoglasan, crvenobrad, ljubazan, zaštitnik Aesira od divova. 

Često se povezuje s likom boga Peruna u slavenskoj mitologiji. 

Njegova tri magična predmeta su: Mjollnir - Thorov čekić (grom), opasač s moćima i željezne rukavice. Priče govore da su gromovi ustvari zvuk koji proizvodi njegova kočija koju vuku koze Tanngniost i Tanngrisnir. 

Sif je bila njegova žena i sa njom je imao kćer Thrud. Sa Jarnsaxom je imao sinove: Magnija (moć i Modija (snaga). 

Ljudske sluge su mu Thialfi I Roskva.

Za Thorov rog se priča da je jedan dio tog roga je bio umočen u more tako da kad je Thor pio vodu iz njega nikako je nije mogao ispiti, ispijanjem vode stvorio je plimu i oseku.

U Wagnerovom opernom ciklusu *Prsten Nibelunga* se pojavljuje pod imenom *Donner*.

Thor je poslužio kao inspiracija za Thora, naslovnog junaka serije stripova u izdanju Marvel Comicsa.

***Thor*** na Wikimedijinoj ostavi
**Paprika** je jednogodišnja povrtna kultura uspravne razgranate stabljike, visine 50-80 cm. Listovi su jednostavne građe, sastavljeni su od peteljke i desetak centimetara dugačke uske, jajaste i pri krajevima ušiljene plojke. Pojavljuju se naizmjenično na granama.

Korjenov sistem u odnosu na dobro razvijenu nadzemnu masu, relativno je slabo razvijen. Sastoji se od primarnog korijena koji se najčešće tokom presađivanja ošteti te se horizontalno značajnije razvija bočno korijenje. Večina korijena se razvija plitko u tlu horizontalno se šireći 30 - 50 cm od primarnog korijena te prodirući u dubinu 30 - 60 cm.

Cvijetovi se formiraju nasuprot listovima, najčešće pojedinačno ili rijeđe po nekoliko zajedno. Potpune su građe. Sastoje se od zvonaste čaške svijetlozelene boje koju čini najčešće 5, a ponekad i više lapova i vjenčića sastavljenog od 5 - 8 u donjem dijelu međusobno sraslih latica, najčešće blijede, žučkasto sivkaste ili tamnoljubičaste boje

Prašnika također ima 5, rijeđe do 8, a tučak ima nadraslu peterogradnu plodnicu s puno sjemenih zametaka.

Plod je po botaničkoj klasifikaciji višesjemena boba različitog oblika, veličine i boje koja može biti od blijedožućkaste, svijetlo i tamnozelene, do narandžaste, crvene ili smeđe boje.

Plodovi paprike
---------------

Plod paprike pregradama je podijeljen na više dijelova, a čiji broj uvjetuje i njegov izgled. U unutrašnjosti ploda nalazi se sjemena loža na kojoj se nalazi glavnina sjemenki, dok je manji dio i na stjenkama pregrada. Ovisno o krupnoći ploda i razvijenosti sjemene lože u plodu paprike može se razviti do 500 sjemenki.

Unutrašnjost ploda paprike
--------------------------

Sjeme paprike je bubrežastog oblika, glatke površine i blijedožućkaste boje. Dužina sjemena je 3 - 4 mm, širina 2 - 3 mm i debljina do 1 mm. U jednom gramu ima 150 - 200 sjemenki.

Sjeme paprike
-------------

Sjemenka se sastoji od sjemene ljuske koja obavija sjemenku, endosperma u kojem se nalazi rezervna hranjiva tvar neophodna za početni razvoj mlade biljke, klica koju čine supke i klicin korjenčić, te pupka kojim je sjeme bilo pričvrščeno za sjemenu ložu.
Sjeme uz povoljne uvjete čuvanja može zadržati klijavost do 5 godina.

* PaprikaPaprika
* Čili paprikaČili paprika
* Stablo narandžaste paprikeStablo narandžaste paprike
* Tajlandska paprikaTajlandska paprika

***Paprika*** na Wikimedijinoj ostavi
**Mopan** je rijeka na zapadu Belizea i istoku Gvatemale duga nekih 127 km koja zajedno sa Rijekom Macal formira Rijeku Belize.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire u Majanskim planinama u Belizejskom okrugu Cayo. Od izvora teče prema zapadu do Gvatemalskog departmana
Petén gdje mjenja smjer i teče prema sjeveru pored gvatemalsko-belizejske granice. Zatim ponovno ulazi u Belize gdje se sjeverno od grada San Ignacia spaja sa Rijekom Macal.

Najveće pritoke su rijeke; Chiquibul, Ceiba Grande, Salisipuedes i Delores.

Mopan zajedno sa Macalom i Rijekom Belize ima porječje od 9,434 km².
Zbog tog je važan izvor pitke vode za stanovnike Belizea, Mopan je popularan među kajakašima i ostalim sportovima na vodi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Rivers of Belize*" (engleski). Belizing. Pristupljeno 09.05.2023.
2. ↑  „*The Mopan River*" (engleski). Belizing. Pristupljeno 09.05.2023.

Vanjske veze
------------

***Mopan (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Mopan River* (na portalu Mapcarta) (`en`)
**Julije Tigran** (*Julius Tigranes*, 1. vijek), poznatiji kao **Tigran VI**, bio je kralj Armenije od 58. do 63. a čija je vladavina koincidirala sa rimsko-partskim ratom oko te tampon države.

O njegovom ranom životu se ne zna skoro ništa, ali zato antički izvori navode kako je prije ustoličenja bio kapadokijski princ jevrejskog, edomitskog, nabatejskog, grčkog i perzijskog porijekla, a među čijim precima su se, prema Flaviju Josipu nalazili i Herod Veliki i Arhelaj od Kapadokije. Stric mu je bio armenski kralj Tigran V.

Tigrana su na vlast dovele rimske legije pod Gnejem Domicijem Korbulonom, nakon što su iz Armenije istjerale partske snage pod arsakidskim princom Tiridatom, koji se prije toga bio okrunio za armenskog kralja. Korbulon je zauzeo armenski grad Tigranakert i postavio Tigrana za kralja. Tigran je poslije toga otišao u Rim, gdje ga je car Neron formalno potvrdio za kralja, odnosno rimskog vazala. Rimljani su u njegovu prijestolnicu postavili snažan garnizon. Tigran se osjetio dovoljno snažnim da poduzme pohod protiv pro-partske države Adijabena, svrgne njenog vladara Monobaza i pripoji je Armeniji.

Njegova vlast, međutim, nije dugo potrajala. Rimsko i Partsko Carstvo su mirovnim sporazumom 63. odredili da se Tiridat vrati na armensko prijestolje, ali uz prethodno priznanje rimskog cara kao svog formalnog sizerena. Zbog toga je Julije morao napustiti Armeniju i vratiti se u Rim.

Tigran je imao dvoje djece: Gaja Julija Aleksandra i kćer Juliju.

Izvori
------

* Arhivirano 2010-09-18 na Wayback Machine-u
* Arhivirano 2011-06-05 na Wayback Machine-u
* Arhivirano 2010-12-13 na Wayback Machine-u
* Lindsay, John. A View of the History and Coinage of the Parthians. Adamant Media Corporation, p. 83-84. ISBN 1-4021-6080-1
* 
*
**Nekropola Dugo polje** na Blidinju, opština Jablanica (BiH), nalazi se na listi 30 srednjovjekovnih nekropola stećaka koje su 2016. godine proglašene Svjetskom baštinom UNESCO-a. Na listi su 22 nekropole u Bosni i Hercegovini, po 3 u Srbiji i Crnoj Gori, a 2 u Hrvatskoj.  Nekropola je i nacionalni spomenik BiH.

Lokacija
--------

Blidinje je kraška visoravan između planina Čvrsnice i Vrana.

Opis
----

Nekropola zauzima površinu od 90 x 36 m. Sastoji se od 150 stećaka. Od toga 72 su ploče, 59 sanduci, 14 visoki sanduci, 4 sljemenjaka sa podnožjem i 1 sljemenjak bez podnožja. Svi stećci su klesani od krečnjaka sa obližnjeg kamenoloma.

32 stećka su ukrašena. Među njima je pet ploča, 22 sanduka i 5 sljemenjaka. Kao ukrasni motiv najzastupljenije su rozete sa četiri, pet i više listova, same ili u kombinaciji sa polumjesecom (ukupno 34 primjerka). Motiv krsta se pojavljuje 19 puta, u četiri slučaja stilizovan, a u jednom kao dvostruki krst. Interesantna kombinacija motiva na jednom stećku (na karti stećak br.139) predstavlja jednu od osobenosti nekropole - dva kraka krsta se završavaju kao sidro, a dva kao trolisni ljiljani. Polumjesec se pojavljuje 16 puta, najčešće u kombinaciji sa rozetom i redovno je plastičan. Na tri mjesta pojavljuje se štit sa mačem, a na jednome usamljen mač. Dva štita su ukrašena heraldičkim znacima – rozete ili dijagonalne pruge sa ljiljanima.

Vrlo rijedak motiv je krst koji ima uspravni duži krak, na gornjoj strani završen kružnicom. Pojavljuje se i motiv srpa. U figuralne predstave spada pet scena lova, dvije turnira, dva kola (jedno žensko i jedno mješovito) i jedna scena od tri figure koje izlaze iz kule. Turniri su pješački, sa buzdovanima i mačevima. Žene se javljaju u paru na tri spomenika. Na jednom mjestu su urezanim konturama prikazane tri žene zajedno, u dugim haljinama i bez ruku. Na dva mjesta se pojavljuje po jedna žena sa psom i druga sama, sa visoko uzdignutim dugim rukama.

Srna sa podignutom glavom i konj prikazani su na dva stećka. Jedanput se pojavljuje i usamljena ruka.

U najzanimljivije figuralne prikaze spada scena sa fantastičnom životinjom, najvjerovatnije predstavlja krilatog konja sa zmijom. Tri figure sa rukama na prsima i pet muških figura sa visoko podignutim rukama, takođe su nejasnog, simboličnog značenja.

Nekropola sa stećcima Dugo polje danas je u relativno dobrom stanju.

Literatura
----------

* Šefik Bešlagić, Sarajevo: Veselin Masleša, 1971. STEĆCI, KATALOŠKO-TOPOGRAFSKI PREGLED
* Šefik Bešlagić, Zagreb, 1959 Stećci na Blidinju
Ross Barnes
**Roscoe Conkling Barnes** ([[Mount Morris (New York])], New York, 8.5. 1850 – Chicago, 5.2. 1915) bio je američki igrač bejzbola i jedna od najvećih zvijezda oprve profesionalne lige s National Association (1871-1875) te National Leaguea (1876-1881). Igrao je na položaju druge baze i shortstopa. Najveća dostignuća je postigao igrajući za dominantni klub *Boston Red Stockings* ranih 1870-ih, zajedno s Albertom Spladingom, Calom McVeyem, Georgeom Wrightom, Harryjem Wrightom, Jimom O'Rourkeom i Deaconom Whiteom. Usprkos tako snažne konkurencije, Ross Barnes se smatrao najvrijednijim igračem svojih timova.

Prije nego što je završila sezona 1875. godine, Barnes i četvorica igrača Bostona su tajno potpisali ugovore za *Chicago White Stockings*. Kad se to pročulo po Bostonu, navijači su ih prozvali izdajnicima. National Association se spremao poništiti ugovore, ali je vlasnik *Chicaga* William Hulbert taj problem jednostavno riješio formiravši novu ligu National League.

Godine 1877. se teško razbolio, te mu je opao kvalitet igre. Zbog toga je kraće vrijeme igrao po nižim ligama, prije nego što se 1878. vratio u Cincinnati, da bi godine 1881. svoju posljdnju karijeru odigrao u Bostonu.

Karijeru je završio s 859 pogodaka, 698 bodova, i postotkom udaraca .359 average, u samo 499 utakmica i 2392 nastupa s palicom. Postotak od 1,4 boda po igri se smatra najboljim svih vremena.

Nakon završetka sportske karijere je, Barnes, kao zakleti neženja, vodio cijeli niz administrativnih položaja u Chicagu, sve do 1915. godine, kada je umro od srčane bolesti.

Literatura
----------

* "The National League's First Batting Champ", *Baseball Research Journal*, John Duxbury, Society for American Baseball Research (SABR) (1976)
* "Roscoe Conkling Barnes", *Nineteenth Century Stars*, Frank V. Phelps, SABR (1989) ISBN 0-910137-35-8
* *Blackguards and Red Stockings*, William J. Ryczek, Colebrook Press (1992) ISBN 0-9673718-0-5
* *National Association of Base Ball Players*, Marshall D. Wright, McFarland Publishing (2000) ISBN 0-7864-0779-4
* "The Lost Art of Fair-Foul Hitting", *The National Pastime*, Robert H. Schaefer, SABR (2000)

Vanjske veze
------------

* Ross Barnes' career statistics at Baseball-Reference.com
* Ross Barnes' obituary in the Rockford Morning Star

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: ***prvi prvak***  |  **Prvak National Leaguea u battingu** 1876 | Slijedi: **Deacon White**  |
Oblaci Kordiljevskog su nakupine prašine na Mjesečevoj stazi u položaju koji odgovara Lagrangeovim točkama L4 i L5 u sustavu Zemlja - Mjesec.
**Oblaci Kordiljevskog** su nakupine prašine na Mjesečevoj stazi u položaju koji odgovara Lagrangeovim točkama L4 i L5 u sustavu Zemlja - Mjesec, a otkrio ih je poljski astronom Kazimierz Kordylewski 1961. Oblaci prašine, ovisno o kutu gledanja, mijenjaju prividni promjer (kutni promjer) od 1° do 4°, a sjaj im je jednak i manji nego sjaj protusvjetlosti (zodijačka svjetlost). Viđeni su i golim okom i fotografirani su, a registrirani su i iz umjetnih satelita. Ti oblaci, zajedno s Mjesecom, s istom kutnom brzinom mijenjaju položaj među zvijezdama. Najbolje se vide kada su na suprotnoj strani neba od Sunca, ili na svega 30° elongacije. Kao i Trojanci, i oblaci Kordiljevskog ne prebivaju stalno u libracijskim točkama, već se premještaju za nekoliko stupnjeva u oba smjera. U stvarnosti, oblaci su gušći dijelovi međuplanetarnog praha, sa 100 do 10 000 puta većom koncentracijom zrnaca prašine koja su u području libracijskih točaka našla relativno stabilnu putanju oko Zemlje.

Izvori
------

1. ↑  Vladis Vujnović : "Astronomija", Školska knjiga, 1989.

Poveznice
---------

* Joseph-Louis Lagrange
* Lagrangeove točke
* Trojanci
**Narod protiv** (engl. ) popularni je televizijski kviz, proizvod produkcijske kuće *Celador* (koja je vlasnik licence i za kvizove Želite li da postanete milioner? i Keš taksi (engl. ). Kviz je emitovan u Velikoj Britaniji na ITV-u od 2000. do 2002. godine.

Pravila kviza
-------------

Kviz je jedinstven po tome što u njemu gledaoci postavljaju pitanja, šaljući ih putem SMS-a, kao i po tome što ne postoji ograničena novčana suma koju takmičar može osvojiti (isti takmičar može učestvovati u više emisija zaredom, sve dok ne da pogrešan odgovor).

Kviz se sastoji iz više rundi (krugova), koji sadrže po pet pitanja. Jedan zatvoreni krug vrijedi (u Srbiji) 100 hiljada dinara, a gledalac koji je poslao pitanje može osvojiti najviše 30 hiljada dinara. Takmičar ima pravo na ukupno tri zamjene pitanja po krugu. Pitanje se zamjenjuje pitanjem iz takmičareve specijalističke oblasti, koju prijavljuje prije snimanja. Pored tri zamjene, takmičaru na raspolaganju stoji i pomoć *DALJE*, kojom preskače dato pitanje, a koju može iskoristiti u prvom krugu 4 puta, u drugom tri, u trećem dva i u četvrtom jedanput.
**Sancho II Sánchez** ili **Sans II Sancion**[1] (? - 864) bio je grof "Vaskonije Citerior" (Gaskonja) od 836. do smrti. Naslijedio je svog brata Aznara Sáncheza usprkos prigovora Pipina I, akvitanskog kralja i njegovog nominalnog sizerena. 

Nakon Pipinove smrti 838. godine je došlo do zbrke u tadašnjoj južnoj Galiji (Francuskoj). Većina akvitanskih grofova je za novog kralja izabrala Pipina II, ali je franački car Louis Pobožni, na nagovor svoje supruge Judith, u Wormsu u maju 839. carstvo podijelio na taj način da je svu Akvitaniju, Gaskonju, Septimaniju i Hispansku marku predao svom najmlađem sinu Karlu Ćelavom. Louis je sa carskom vojskom došao u Limousin i postavio svog sina u Poitiersu. Pipinovi pristaše su smijenjeni sa svojih grofovskih funkcija, a izvjesni Seguin je imenovan grofom u Bordeauxu kao protuteža Sanchu koji je jedini nastavio pružati otpor. 

Godine 845. je Seguin prešao na Pipinovu stranu i postao njegov *dux Wasconum* — vojvoda marke koja je branila Franačku od Gaskonjaca, koje je vodio Sancho. Seguin je kasnije poginuo u borbi sa Vikinzima. Godine 848. je Bordeaux ostao bez grofa da vodi borbu protiv Vikinga. Ne zna se kada je Sancho osvojio grad i da li ga je uzeo silom; historičar Ferdinand Lot pretpostavlja da je Sancha kao vojvodu Limogesa ili Orléansa iste godine postavio zapadnofranački kralj Karlo Ćelavi.[2] U svakom slučaju je Sancho Karla priznao za svog suverena 850.[3] Tajedno sa svojim šurjakom Emenonom, grofom od Périgorda, Sancho je zarobljen od odmetničkog maurskog poglavice Muse. Karlo je ugovorio njegovo oslobađanje, a što je usluga koju je Sancho vratio predavši Pipina II kada se sklonio u Gaskonji u septembru 852.

Godine 864. Sancho je umro a vojvodstvo je prešlo kod njegovog nećaka Arnolda, sina Emenonov. Kasniji vojvoda García Sánchez je možda bio njegov sin.

Fusnote
-------

1. ↑  Ime mu se pojavljuje u mnogim oblicima: francuski *Sanche-Sanchez*, gaskonjski *Sans Sancion* i španski *Sancho Sanción* ili *Sánchez*.
2. ↑  Higounet, 39 n57.
3. ↑  Lewis, 98.

Izvori
------

### Primarni

* Pertz, G, ed. *Chronici Fontanellensis fragmentum* in Mon. Ger. Hist. Scriptores, Vol. II.
* Pertz, G, ed. *Chronicum Aquitanicum* in Mon. Ger. Hist. Scriptores, Vol. II.
* Waitz, E, ed. *Annales Bertiniani*. Hanover: 1883.

### Sekundarni

* Higounet, Charles. *Bordeaux pendant le haut moyen age*. Bordeaux, 1963.
* Lewis, Archibald R. *The Development of Southern French and Catalan Society, 718–1050*. University of Texas Press: Austin, 1965.
Portia Simson Miler, predsjednica partije u trenutku izborne pobjede krajem 2011.
**Narodna nacionalna partija** je socijaldemokratska i socijalno liberalna politička partija u karibskoj državi Jamajci koju je 1938. godine osnovao nacionalni heroj Jamajke Norman Manlej. Narodna nacionalna partija najstarija je politička partija u svim anglofonim karibskim državama i jedna od dvije najveće partije na Jamajci uz Radničku partiju Jamajke. Narodna nacionalna partija programom se smatra više lijevo orjentiranom u odnosu na Radničku partiju Jamajke. Patrija je imala većinu u parlamentu Jamajke tri puta u istoriji. Prvi puta u periodu od 1972. do 1980. nakon toga od 1989. do 2007. godine te je pobjedu odnijela i na parlamentarnim izborima krajem decembra 2011. godine kada je osvojila 41 od ukupno 63 mjesta u parlamentu. Partija je članica Socijalističke internacionale.

Predsednici partije
-------------------

* Norman Manlej (1938-1969)
* Mihael Manlej (1969-1992)
* Persival Noel Džejms Peterson (1992-2006)
* Portia Simson Miler (2006-)

Vanjske veze
------------

* Službena stranica[*mrtav link*]
* Manifest partije Arhivirano 2009-03-18 na Wayback Machine-u
* Istorija partije
Za sveca, v. Sveti Mucijan.
**Gaj Licinije Mucijan** (Gaius Licinius Mucianus, 1. vijek) bio je rimski vojskovođa i velikodostojnik iz doba prijelaza iz Julijevsko-Klaudijevske u Flavijevsku dinastiju. Karijeru je započeo u doba cara Klaudije|Klaudija kada je pod Korbulonom služio u Armeniji. Godine 65. je pod Neronom služio kao konzul. Neron ga je sljedeće godine poslao za guvernera Sirije, ali je smijenjen zbog neuspjeha da uguši ustanak Jevreja. Na njegovo mjesto je postavljen Vespazijan, koji ga je zadržao kao savjetnika. U Godini četiri cara su nakon Galbine smrti obojica izrazila vjernost caru Otonu; poslije Otonove smrti je upravo Mucijan nagovorio Vespazijana da digne ustanak protiv novog cara Vitelija. Vespazijan mu je tada povjerio da s vojskom napreduje kroz Malu Aziju i Balkan prema Rimu; tamo je stigao dan nakon Vitelijeve smrti, zatekavši Vespazijanovog sina Domicijana kako vodi državne poslove. Mucijan je sve do Vespazijanovog dolaska i službenog preuzimanja prijestolja služio kao siva eminencija, a nakon toga je za svoju vjernost nagrađen mjestom *suffect* konzula 70. i 72. O njemu nakon toga nema spomena, te se pretpostavlja da je umro.

Mucijan je također bio autor niza zbirki govora iz republikanskog perioda, kao i vlastitih memoara i knjige u kojoj se opisuju geografija i običaji naroda Istoka, a što je poslužilo kao izvor Pliniju Starijem.
Politička karta Evrope 1923.
**Međuratni period** ili **međuraće** (lat. *interbellum*) je izraz koji u svom najširem smislu označava historijski period između dva važnija oružana sukoba. U svom najčešćem značenju se prvenstveno koristi za evropsku i svjetsku historiju od 1918. do 1939. godine, odnosno od završetka Prvog svjetskog do početka Drugog svjetskog rata. Međuratni period su, pogotovo na početku, karakterizirale dramatične političke promjene izazvane propašću četiri velika carstva - Ruskog, Njemačkog, Austro-Ugarskog i Osmanskog - kroz stvaranje manjih nacionalnih država, ali i iredentističkim i drugim pretenzijama poticane sukobe između tih entiteta. Jedna od značajnih posljedica rata je bilo i duboko razočaranje predratnim društvenim, ekonomskim i kulturnim poretkom, a što se odrazilo kroz traženje alternativa kroz ideologiju komunizma, oličenu o novostvorenom Sovjetskom Savezu, odnosno fašizma čiji su predstavnici došli na vlast u Italiji. Situacija u Evropi se značajno smirila tek oko pet godina nakon rata, završetkom građanskog rata u Rusiji i tzv. turskog rata za nezavisnost, te je započeo kratki period relativnog prosperiteta i obnove koji se ponekad naziva Burne dvadesete. Njemu je došao kraj nakon sloma njujorške burze 1929. i početka Velike ekonomske krize, koja će izazvati kako unutrašnju nestabilnost u pojedinim državama (za što je najdrastičniji primjer bio španski građanski rat), ali i nastojanje da se ekonomski problemi prebrode agresivnom vanjskom politikom u čemu će se isticati Japansko Carstvo, fašistička Italija, i, na kraju nacistička Njemačka, čija će invazija Poljske u ljeto 1939. tom periodu konačno donijeti kraj.

Literatura
----------

***Međuratni period*** na Wikimedijinoj ostavi

* Protectionism and Protectionists Theories in the Balkans in the Interwar Period Arhivirano 2013-10-29 na Wayback Machine-u
**Monte Amiata** je planina vulkanskog porijekla u Toskani u Centralnoj Italiji, visoka 1732 metara.

Geografija
----------

Amiata se prostire po provincijama Siena i Grosseto, udaljena nekih dvadesetak km sjeverozapadno od jezera Bolsena. Amiata je najsjeverniji od niza vulkana smještenih duž zapadne apeninske obale. Planina koja dominira krajolikom južne Toskane, razdvaja doline Val d'Orcie i Maremme.

Amiata je posljednju vulkansku eupciju imala prije otprilike 180.000 godina, ali i danas grije brojne termalne izvore, među njima terme Bagno Vignoni (kvart San Quirico d'Orcia), San Casciano dei Bagni i Bagno San Filippo (Castiglione d'Orcia).

Po nižim obroncima planine rastu bukve i kesteni, a viši su obrasli starim šumama, zbog tog je jako popularna među planinarima. Sve do kraja Drugog svjetskog rata na planini su živjeli vukovi kojih danas više nema, ali još uvijek ima nekih endemskih vrsta. Jedan dio planine je rezervat prirode (*Parco faunistico del Monte Amiata*), a glavni ulaz ide iz grada Arcidosso.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Discovering Monte Amiata*" (engleski). Visit Tuscany. Pristupljeno 16. 1. 2019.

Vanjske veze
------------

***Monte Amiata*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Discovering Monte Amiata* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 244581968
* GND: 4115203-7
* NKC: ge603061

 |
**Tito Kirigin** (Mirca, 1920. - Split, 1987.) je bio predsjednik Hajduka sedamdesetih godina 20. stoljeća u vrijeme najvećih Hajdukovih uspjeha.Osvojio je 4 prvenstva, pet kupova, te se 2 puta plasirao u četvrtfinale Lige prvaka (tada Kupa europskih prvaka).

Životopis
---------

Tito Kirigin se rodio 1920. u Mircima na Braču. 

### Poslije rata

Nakon 2. svjetskog rata postaje direktor splitske tvornice slatkiša Bobis. Otvara lanac prodavaonica kolača u Splitu i šire. Poslije postaje predsjednik atletskog kluba ASK, ali također je i aktivan u upravi Vaterpolskog kluba Mornar.

### Uspinjanje do predsjednika Hajduka

Godine 1966. postaje članom Upravnog odbora i Sekretarijata Hajduka.Dvije godine poslije,izabran je za potpredsjednika Hajduka. Kirigin je u klub donio mnoštvo ideja i inicijativa na modernim osnovama.Znao je brzo prepoznati talente.Prvi važniji transfer je bio onaj Dragana Holcera.Za to vrijeme Hajduk osvaja svoj prvi kup 1967. godine. 1970. Kirigin je izabran za predsjednika Hajduka.

### Predsjednik najuspješnije generacije

Nakon odabira Kirigina za predsjednika, već sljedeće godine Hajduk osvaja prvenstvo Jugoslavije.1972. godine započinje niz od pet osvojenih kupova.1976. dogodio se poznati "slučaj Maksimović" kada je novosadski sudac oteo prvenstvo "bilima". Te iste godine Hajduk se plasira u četvrtfinale Lige prvaka, ali ispada protiv PSV-a ukupnim rezultatom 3:2 za PSV.Za to vrijeme Kirigin dovodi nova pojačanja tipa Brane Oblak, Boriša Đorđević  i Rizah Mešković. Svoj mandat završava 1980. plasmanom u četvrtfinale Lige prvaka, ali i nesretnim ispadanjem u četvrtfinalu protiv HSV-a. Za njegovog nalljednika izabran je Ante Skataretiko.

### Kasnije djelovanje i smrt

Nakon završetka desetogodišnjeg mandata, Kirigin se pomalo povlači iz kluba, ali realizira transfere Blaža Sliškovića i Nikice Cukrova. Umire 1987. godine u Splitu.

Izvori
------

* "Hajduk u sto i jednoj priči", Mario Garber
Karta drevnog Mileta i okolice
Plan Hipodamusovog Mileta, 479. pne. 
Ruševine jonskog grada Mileta
**Milet** (grč. *Μίλητος*; „Milētos", lat. *Miletus*) je bio antički grad na zapadnoj obali Anatolije (današnja Turska), odnosno na istočnoj obali Egejskog mora pokraj ušća rijeke Maeander koja je razdvajala drevne pokrajine Joniju i Kariju. Budući kako se obala oko grada mijenjala kroz historiju i kako je podučje pokriveno muljem nastalim nanošenjem rijeke, gotovo nije moguće utvrditi koja su najstarija naselja u okolici, no pretpostavlja se kako navedeni datiraju iz neolitika. U ranom i srednjem brončanom dobu, naselja su bila pod minojskim utjecajem, pa je grad nazvan prema naselju sa Krete.
Krajem 13. vijeka pne. grad naseljavaju Grci koji se nazivaju *Ahejcima*. Milet se kasnije pobunio protiv vladavine Hetita, a nakon pada njihove države grad je uništen. Dva stoljeća kasnije, oko 1000. pne. grad naseljavaju jonski Grci, a Milet postaje jedan od 12 gradova elitnog „jonskog saveza". Kasnije su grad osvojili Lidijci, no nakon Krezovog poraza protiv perzijskog vladara Kira Velikog, grad postaje dijelom Perzijske Monarhije, odnosno lidijske satrapije. Milet je nedugo kasnije postao poprištem jonskog ustanka, no Perzijanci 493. pne. guše pobunu. Gradom su kasnije vladali Makedonci i Rimljani, no u doba Bizanta i Osmanlija grad potpuno gubi na značaju. Antički Milet je poznat kao strogo ortogonalno planirani grad („hipodamus"), koji je nazvan prema njihovom urbanistu Hipodamusu iz Mileta. Također, Milet je poznat kao rodno mjesto brojnih filozofa i znanstvenika, među kojima je najpoznatiji Tales.

Povezano
--------

* Stara Grčka
* Perzijska Monarhija
* Jonski ustanak
* Grčko-perzijski ratovi
* Rimsko Carstvo

Izvori
------

1. ↑  Milet (Livius.org, Jona Lendering)
2. ↑  Tales (enciklopedija Britannica)

Vanjske veze
------------

***Milet*** na Wikimedijinoj ostavi

* Fotografije Mileta Arhivirano 2014-01-05 na Wayback Machine-u
* Arheološka istraživanja Mileta (Ruhr-Universität Bochum)
* Antičke kovanice iz Mileta
* Arhiva fotografija Mileta (Livius.org) Arhivirano 2006-06-04 na Wayback Machine-u
* Milet (Guleta.com) Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u
* Miletski teatar (Whitman.edu)