recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Guo*.*
**Carica Guo Nüwang** (郭女王) (184–235), formalno **Carica Wende** (文德皇后, doslovno, "uljudna i kreposna carica") je bila carica kineske države Cao Wei, jednog od Tri kraljevstva. Njen suprug je bio Cao Pi (car Wen), prvi car države Cao Wei. Poticala je iz loze nižerangiranih državnih službenika i postala Cao Pijeva priležnica, sa vremenom postavši miljenicom, prvenstveno zbog inteligencije. Historičari njenim spletkama pripisuju pad careve supruge Zhen Luo u nemilost, nakon čega je ona izvršila samoubistvo 221. Nakon toga je Guo postala carica. Nije se miješala u politiku i imala je korektan odnos sa drugim dvorjanima. Dio historičara, pak, navodi da je 235. natjerana na samoubistvo od cara Cao Ruija, svog posinka kada mu je priznala svoju ulogu u samoubistvu njegove majke Zhen Luo.

V. također
----------

* Popis ličnosti Tri kraljevstva

| Kineska carska porodica |
| --- |
| **Nova dinastija** | **Carica Cao Weija**222–226 | Slijedi:**Carica Mao** |
| Prethodi:**Carica Cao Jie od Istočne dinastije Han** | **carica Kine (Sjeverna/Centralna)**222–226 |
**Carica Liu Jingyan** (柳敬言) (534–616) bila je carica kineske dinastije Chen, odnosno supruga cara cara Xuana (Chen Xu).

Bila je kćer Liu Yana (柳偃), velikodostojnika u službi dinastije Liang, a po majci unuka cara Wua, njenog osnivača. Godine 552. se udala za Chen Xua, sina uticajnog generala Chen Baxiana, a koji je već bio oženjen. Chen Xuu je 553. rodila sina po imenu Chen Shubao. Godine 555. je zajedno sa mužem i sinom zarobljena od trupa države Zapadni Wei i dovedena u prijestolnicu Chang'an. Za vrijeme njenog zatočeništva je godine 557. Chen Baxian preuzeo prijestolje i osnovao dinastiju Chen kao car Wu. Godine 562. je Wuov nasljednik i Chen Xuov brat Chen Xian (car Wen) isposlovao puštanje Chen Xua i njegove porodice. Muž joj je godine 569. preuzeo prijestolje i proglasio Chen Shubaoa za krunskog princa.

Neposredno nakon smrti muža u proljeće 582. je njen posinak Chen Shuling, nastojeći preuzeti prijestolje, pokušao na pogrebu ubiti i nju i brata. Oboje su tada ranjeni, ali je carica majka Liu Jingyan nakon Chen Shulingovog bijega, dok joj se sin oporavljao od rana, organizirala vojsku koja je Chen Shulinga uhvatila i pogubila.

Godine 589. je dinastiju Chen svrgnula sjeverna dinastija Sui koja je ujedinila Kinu. Chen Shubao i njegova majka su dovedeni u prijestolnicu Chang'an, a kasnije i u Luoyang. Tamo je umrla 616. godine.

Preci
-----

| Carica Liu Jingyan - preci |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|
|
|
|
|   | 8. Liu Shilong |   |
|   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|
|
|
|
|   | 4. Liu Yun |   |
|   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|   | 2. Liu Yan |   |
|   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|   | 1. **Carica Liu Jingyan** |   |
|   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   | 24. Xiao Daosi |
|   |
|   |   |   |   |   |
|
|   | 12. Xiao Shunzhi, markiz od Linxianga |   |
|   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   | 25. Gospa Shi |
|   |
|   |   |   |   |   |
|
|   | 6. Car Wu od Lianga |   |
|   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   | 26. Zhang Muzhi |
|   |
|   |   |   |   |   |
|
|   | 13. Zhang Shangrou |   |
|   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|   | 27. Gospa Xiao |
|   |
|   |   |   |   |   |
|
|   | 3. Princeza Changcheng od Lianga |   |
|   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|

 |

Izvori
------

* *Knjiga Chena*, vol. 7.
* *Historija Južnih dinastija*, vol. 12.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 168, 170, 175.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi: **Empress Wang**  |  **Carica dinastije Chen** 569–582 | Slijedi: **Carica Shen Wuhua**  |


[[en:Empress Liu Jingyan][]
**Vlastimir Kusik** (Osijek, 1953. - Osijek, 2018.), bio je hrvatski historičar umjetnosti i dugogodišnji kustos Galerije likovnih umjetnosti Osijek (današnji Muzej likovnih umjetnosti).

Biografija
----------

Nakon završenog studija na Filozofskome fakultetu u Zagrebu (historija umjetnosti, arheologija) u periodu 1977. - 1981. radio je kao konzervator u Regionalnome zavodu za zaštitu spomenika u Osijeku. 
Napisao je niz stručnih studija o ovoj problematici te sudjelovao u izradi projekata obnove i zaštite gradskih jezgri, arhitektonskih spomenika i pokretnih spomenika kulture.

Nakon tog je radio kao kustos Galerije likovnih umjetnosti Osijek. Samozatajni Kusik u svojoj profesionalnoj karijeri napisao je više od pet stotina naučnih i stručnih eseja i priredio stotinjak izložbi. Naročito se fokusirao na umjetnike vezane uz Osijek i Slavoniju, kao što su Julije Knifer, Đuro Seder, Oscar Nemon, Slavko Kopač...

Osamdesetih se angažirao i politički kao član Talijanske radikalne partije - Marca Pannelle, i bio jedan od osnivača Radikalnog udruženja za Sjedinjene Europske Države.
Vlastimir je zaslužan što je 31. decembra 1991 Marco Pannella usred stalnih artiljerijskih napada došao u Osijek proslaviti Novu godinu. Taj događaj odjeknuo je širom svijeta i na svoj način pomogao da se napadi smanje. 

Za knjigu *ADRESA: Eseji, kritike, kolumne i ostalo* dobio je Zlatnu povelju Matice hrvatske 2007.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Vlastimir Kusik*" (hrvatski). MDC. Pristupljeno 12.4. 2021.
2. ↑  „*Balcani: qualcuno si ricorda di Marco Pannella?*" (talijanski). Medium. Pristupljeno 12.4. 2021.

Vanjske veze
------------

* *Vlastimir Kusik* (na portalu MDC) (`sh`)
Koordinate: 41° 03′ 24" SGŠ, 21° 43′ 51" IGD

**Budimirci** (mak. *Будимирци*) su naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Budimirci pripadaju opštini Novaci.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Gruništa je smešteno u krajnje južnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Grčkom (10 km južno od sela). Od najbližeg većeg grada, Bitolja, naselje je udaljeno 52 km istočno.

Budimirci se nalaze u južnom delu visokoplaninske oblasti Marijovo, kao jedno od najzabačenijih, ali i etnički najčistijih delova pravoslavnog slovenskog življa na tlu Makedonije. Naselje je položeno na omanjoj visoravni, od koje se južno izdiže planina Nidže. Zapadno od sela protiče Crna reka, koja u ovom delu toka pravi veliku klisuru. Nadmorska visina naselja je približno 850 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Budimirci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 30 stanovnika. 

Pretežno stanovništvo su etnički Makedonci.

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Novaci

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* http://opstinanovaci.gov.mk/ Zvanična stranica opštine Novaci

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Novaci |
| --- |
| **Novaci** • 
Armatuš • 
Baldovenci • 
Bač • 
Biljanik • 
Brod • 
Budimirci • 
Brnik • 
Veleselo • 
Vranjevci • 
Germijan • 
Gnjeotino • 
Gnjilež • 
Gornji Aglarci • 
Gradešnica • 
Grumazi • 
Gruništa • 
Dalbegovci • 
Dobroveni • 
Dobromiri • 
Donji Aglarci • 
Donje Orehovo • 
Živojno • 
Zović • 
Iveni • 
Makovo • 
Meglenci • 
Novo Selo • 
Orle • 
Paralovo • 
Petalino • 
Polog • 
Rapeš • 
Ribarci • 
Skočivir • 
Slivica • 
Sović • 
Staravina • 
Suvodol • 
Tepavci |  |
**Vlak** ili **voz** je kompozicija više povezanih šinskih vagona koje vuče ili gura jedna ili više lokomotiva, takođe mora biti propisno zakačen i obeležen. Reč *voz* je nastala od glagola *voziti*, a pre pojave današnje železnice je korišćena za povorku od nekoliko kola koja su povezana, a vuku ih volovi. Uvođenjem železnice u Srbiju, većina novih pojmova je prevedena upotrebom postojećih srpskih reči, tako što im je značenje prošireno na novi pojam, osim *vagona* i *lokomotive*.

Podjela po vrsti vlaka
----------------------

U osnovi razlikujemo:

* putničke vlakove
* teretne vlakove
* kombinirane putničko-teretne ili teretno-putničke vlakove.

Podela prema načinu pogona
--------------------------

V43, mađarska električna lokomotiva koja se često koristi za putnički saobraćaj.
Prvi vozovi su bili vučeni konopcima, koristili su silu gravitacije ili su ih vukli konji, ali su ih početkom 19. veka zamenile parne lokomotive. Od 1920ih njih su počele da zamenjuju dizel i električne lokomotive, koje su zahtevale manje napora za upravljanje i bile su čistije, ali i složenije i skuplje. 

Električna vuča pruža nižu cenu po pređenom kilometru, ali ima više početne troškove, koji se mogu opravdati samo na linijama sa velikom gustinom saobraćaja. Pošto je izgradnja električnog sistema potrebnog za rad električne lokomotive viša po pređenom kilometru, električna vuča je manje poželjna na dužim linijama, osim na sistemima kojima se putuje velikim brzinama.

Motorni vlak
------------

Posebna vrsta vlaka je motorni vlak, koji služi samo za prijevoz putnika.

Vlak velike brzine
------------------

Pod pojmom vlaka velike brzine (engl. , fr. *Train a grande vitesse*, njem. *Hochgeschwidigkeitszug*) se obično podrazumijeva vlak, kojemu je prosječna brzina vožnje 200 i više km/h.

Album
-----

* Vlak
* GE U20C u Indoneziji, #CC201-05GE U20C u Indoneziji, #CC201-05
* 
* 
* GE U20C kompjuterski vođena lokomotiva u Indoneziji, #CC204-06GE U20C kompjuterski vođena lokomotiva u Indoneziji, #CC204-06

Povezano
--------

* Željeznica
* Podzemna željeznica

***Vlak*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85111077
* BNF: cb11973386d (podaci)
* NKC: ph187949

 |
*Oneida* u julu 1916. godine, fotografija objavljena u američkom pomorskom časopisu *The Rudder*
***Oneida***, u službenim američkim pomorskim historijama poznata pod imenom ***USS Oneida*** i oznakom **SP-432**, bila je luksuzna parna jahta koja je u prvoj polovici 20. vijeka pod različitim imenima bila u vlasništvu nekoliko istaknutih američkih tajkuna. Sagrađena je 1897. godine i imala je deplasman 522 tona, dužinu od 62 m, širinu 7 m i gaz od oko 3 m. Prvo je, pod imenom *Alcedo*, bila u vlasništvu Georgea Williama Childsa Drexela. Potom ju je 1912. preuzeo diplomat i rudarski tajkun John Jays Hammond i dao joj ime *Atreus*. Sljedeće godine ju je kupio Elias Cornelius Benedict i dao joj ime *Oneida*. S njome je često plovio po svijetu; u julu 1917. nakon ulaska SAD u prvi svjetski rat ju je nakratko rekvirirala američka ratna mornarica, ali ju je dva mjeseca kasnije Benedict uspio vratiti u svoje vlasništvo. Sljedeće godine joj je zamijenio motore te je tako dobila širi radijus plovidbe. Godine 1920. je Benedict umro, ali je iste godine jahta ponovno renovirana, kada joj je ugrađena najmodernija navigacijska i druga oprema, a produžena je na 85 m.

U augustu 1922. je jahtu od Benedictovih nasljednika otkupio novinski magnat William Randolph Hearst, pod čijim je vodstvom dodatno preuređena i postala još raskošnija. 15. novembra 1924. je Hearst sa njom iz San Pedra u Kaliforniji krenuo na krstarenje, na kome su mu se pridružili brojni pripadnici hollywoodske elite, uključujući producenta Thomasa H. Incea. Četiri dana kasnije je Ince umro, prema službenoj verziji od srčanog udara; međutim, godinama kasnije su se počele pričati priče da je pravi uzrok njegove smrti rana od metka ispaljenog na jahti, odnosno da je stradao kao slučajna žrtva sukoba ljubomornog Hearsta sa Charlijeom Chaplinom oko tadašnje Hearstvove ljubavnice Marion Davies. Hearst je *Oneidu* u svom vlasništvu zadržao još nekoliko godina, ali je 1932. počela služiti kao trajekt na Jezeru Champlain. Godine 1940. je prodana kanadskoj vladi kao staro željezo, i iskorištena za proizvodnju municije. 

Kobna zbivanja na *Oneidi* u novembru 1924. su postala predmetom filma *The Cat's Meow* Petera Bogdanovicha iz 2001. godine.

Vanjske veze
------------

* Fotografije napravljene 9. januara 1934; University of Vermont Libraries Center for Digital Initiatives
	+ Burlington Lakefront, Louis L. McAllister Photographs, Box A3, Folder 01, Item 04, mcalA03F01i04 (accessed January 09, 2013). "January 9, 1934. The Admiral and Oneida, two ferries, at anchor at the Burlington lake front."
	+ Burlington Lakefront, Louis L. McAllister Photographs, Box A3, Folder 01, Item 11, mcalA03F01i11 (accessed January 09, 2013). "January 9, 1934. Photo #10. Elisha Goodsell Dock and three converted steam yachts (ferries) during winter at the Burlington lake front on Lake Champlain."
	+ Burlington Lakefront, Louis L. McAllister Photographs, Box A3, Folder 01, Item 12, mcalA03F01i12 (accessed January 09, 2013). "January 9, 1934. Photo #8. Goodsell Dock and ferry boat, Oneida, at the Burlington lake front on Lake Champlain."
**Carica Wang Shen'ai** (王神愛) (384–412), formalno **Carica Anxi** (安僖皇后, doslovno "mirna i brižna carica") bila je kineska carica iz dinastije Jin, odnosno supruga mentalnog retardiranog cara Ana. Otac joj je bio carski službenik i kaligraf Wang Xianzhi, a majka princeza Xin'an, kćer cara Jianwena, što ju je učinilo carevom rođakom. Za Ana se udala za vrijeme vladavine njegovog oca Xiaowua godine 396. kada joj je bilo 12, a njenom mužu 14 godina. S obzirom da njen muž nije bio u stanju govoriti, niti se samostalno hraniti, historičari sumnjaju da je brak ikada bio konzumiran; u svakom slučaju, nisu imali djece. Caricom je postala 396. poslije ubistva cara Xiaowua. Na tom je mjestu ostala sve do smrti, uz kraći prekid izazvan uzurpacijom [[

| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi:**Carica Gou od Ranijeg Qina** | **Carica Kine (Shandong)**396–399 | Slijedi:**Carica Duan Jifei od Južnog Yana** |
| **carica Kine (Henan)**396–399 | Slijedi:**Empress Zhang od Kasnijeg Qina** |
| **carica Kine (Jugozapadna)**396–403 | Slijedi:**Carica Liu od Chua** |
| Prethodi:**Carica Wang Fahui** | **carica Kine (Južna)**396–403 |
| **carica dinastije Jin (265-420)**396–403 | **Upražnjen/a**dinastija prekinuta |
| Prethodi:**Carica Liu od Chua** | **carica Kine (Jugozapdna)**404–405 | Slijedi:**Carica Chu Lingyuan** |
| **carica Kine (Jugoistočna)**404–412 |
| **Upražnjen/a**dinastija prekinuta | **carica dinastije Jin (265-420)**404–412 |
| Prethodi:**Carica Huyan od Južnog Yana** | **carica Kine (Shandong)**410–412 |
Koordinate: 51° 30' 3" SG Š, 0° 8' 31" ZGD

Istočno krilo Buckinghamske palače
**Buckinghamska palača** (engleski: *Buckingham Palace*) je službena londonska rezidencija i lično vlasništvo britanskog monarha, te velika turistička atrakcija.

Prvobitno zvana **Buckinghamska kuća**, zgrada koja je stajala u centru današnje palače bila je velika gradska kuća sagrađena za vojvodu od Buckinghama 1703. godine. Kralj George III kupio ju je 1761. godine kao svoju privatnu rezidenciju. Kroz sljedećeih sedamdeset i pet godina kuća je proširena zahvaljujući arhitektama Johnu Nashu i Edwardu Bloreu.

Buckinghamska palača postala je zvanična kraljevska rezidencija britanskog monarha 1837. godine, po dolasku kraljice Viktorije na tron. Posljednja velika nadogradnja palače, provedena na prelasku iz 19. u 20. vijek, uključivala je i izgradnju današnje prednje fasade.

Palača, tada dom kralja Georgea V, prošla je neoštećeno kroz Prvi svjetski rat. Međutim, nije bila iste sreće kroz Drugi svjetski rat, kada je bombardovana sedam puta. Nacisti su smatrali da će uništenje palače, tada doma kralja Georgea VI i kraljice Elizabeth Bowes-Lyon, demoralisati britanski narod.

Više od 50.000 ljudi posjeti Buckinghamsku palaču svake godine kao gosti na banketima, večerama, prijemima i vrtnim zabavama.

***Buckinghamska palača*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 135411769
* LCCN: sh85017434
* ISNI: 0000 0004 4658 2456
* GND: 4214728-1
* BIBSYS: 1602157051524
* ULAN: 500301709
* NLA: 49682811
* NKC: olak2011619653

 |
**Divergentna granica** (ili *konstruktivna granica* - *ekstenziona granica*) u teoriji o tektonici ploča predstavlja linearnu strukturu koja se nalazi između dviju litosferne ploče koje se međusobno razdvajaju.

Karakteristike
--------------

*Divergentne granice* mogu se formirati na krajevima kontinenata, ali se obično formiraju na granicima oceanskih litosfernih ploča. Divergentne granice na kontinentima formiraju riftove, nakon kojih nastaju riftne doline. Najaktivnije divergentne granice ploča su između oceanskih ploča i uobičajeno se nazivaju srednjeoceanski grebeni. 

Trenutna istraživanja pokazuju da složene konvekcije unutar zemljinog plašta omogućuju da se lava uspne do baze litosfere ispod svake ploče na divergentnoj granici. Ona zagrijava tu zonu do stupnja kad se tope stijene iz astenosfere (gornji plašt) ispod te zone, i stvara jezero lave. Erupcije se javljaju samo u dijelu granične ploče i to u bilo kojem trenutku, ali kad se dogodi - lava ispunjava pukotinu između razmaknutih ploča *Divergentne granice*.

Upravo zbog tog su *divergentne granice* uzročnik formiraja vulkanskih otoka, koji nastaju kad se dvije ploče odvoje, nakon tog nastaje pukotina, koju ispunjava lava. Na taj se način formira štitasti vulkan, iz kog se najčešče, formira vulkanski otok.

Većina eruptivnih aktivnosti na Zemlji je ograničena na uski pojas, koji je u uskoj vezi sa kretanjem litosfernih ploča. Magmatizam kod divergentnih granica duž vrhova oceanskih grebena raste i uglavnom je nevidljiv, osim na mjestima gdje se vulkanska aktivnost javlja na površini zemlje, kao u slučaju Islanda, koji se nalazi na Srednjeatlantskom hrptu.

Izvori
------

1. 1 2   „*Divergent plate boundaries*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 6. 11. 2013.

Vanjske veze
------------

* *Divergent plate boundaries* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geologiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


| * p
* r
* u
Litosferne ploče |
| --- |
| Glavne | 
* Afrička
* Antarktička
* Arabijska
* Evroazijska
* Filipinska
* Indoaustralska
* Juan de Fuca
* Južnoamerička
* Karipska
* Kokosova
* Naskanska
* Pacifička
* Sjevernoamerička
* Skošanska

 |  |
| Sporedne | 
* Altiplano
* Amurska
* Anadolska
* Apulijska
* Australska
* Balmoralska
* Banda
* Bird's Head
* Burmanska
* Capricorn
* Cejlonska ploča
* Conway
* Uskršnja
* Egejska
* Explorer
* Falklandska
* Filipinski mobilni pojas
* Futuna
* Galapagos
* Gonave
* Gorda
* Grenlandska
* Halmahera
* Iberijska
* Indijska
* Iranska
* Jangce
* Juan Fernández
* Južnobizmarska
* Južnosendvička
* Karolinska
* Kergelen
* Kermadec
* Madagaskarska
* Manus
* Maoke
* Mariana
* Molučka
* Novohebridska
* Niuafo
* Okotska
* Okinavska
* Panama
* Pelso
* Rivera
* Sangihe
* Sejšelska
* Sjeveroandska
* Sjeverobizmarska
* Sjeverogalapagoska
* Solomonomorska
* Somalijska
* Sunda
* Šetlandska
* Timorska
* Tisza
* Tonga
* Woodlark

 |
| Nestale | 
* Baltička
* Bellingshausen
* Charcot
* Faralonska
* Feniks
* Insular
* Intermontane
* Izanagi
* Kimeranska
* Kula
* Lhasa
* Moa

 |
**Carica Guo Shengtong** (郭聖通) (? - 52) bila je kineska carica u doba dinastije Han, odnosno prva supruga Liu Xiua, koji je pod imenom car Guangwu uspostavio Istočnu dinastiju Han. Otac joj je bio bogati zemljoposjednik Guo Chang (郭昌), a po majčinoj strani je bila daleki potomak dinastije Han. Kada je godine 25. njen ujak Liu Yang digao pobunu protiv cara Gengshija, sklopio je savez sa Liu Xijem, potvrđen brakom. Nakon Liu Xijeve pobjede, Guo Shengtong je postala carica. Iako mu je rodila čak pet sinova, car Guangwu je nije volio, i više je preferirao svoju raniju suprugu Yin, te ju je 41. proglasio službenom caricom, svrgnuvši s tog položaja Guo Shengtong. Bivša carica je, međutim, zajedno sa članovima svoje porodice nastavila uživati carske i druge počasti.

Izvori
------

* *Knjiga Kasnijeg Hana*, vol. 10, 1. dio.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 39, 40, 43, 44.


| Kineska carska porodica |
| --- |
| **Nova dinastija** | **Carica Istočne dinastije Han**26 – 41 | Slijedi:**Carica Yin Lihua** |
| Prethodi:**Carica Shi od dinastije Xin** | **carica KJine**26 – 41 |
**Scapa Flow** (od staronorveškog: *Skalpaflói* = zaljev duge prevlake) je zaljev (unutrašnje more) i 
sidrište unutar arhipelaga Orkney, sjeverno od škotskog kopna.

Geografija
----------

Scapa Flow je od sjevera prema jugu, dug nekih 24 km, a širok 13 km, on je sa svih strana omeđen otocima, sa sjevera najvećim Mainlandom, sa istoka Južnim Ronaldsayom, a sa zapada Hoyom. To odlično prirodno sidrište ima površinu od 312 km², nije osobito duboko, prosječno 20 metara (na najdubljem dijelu 50) i najvećim dijelom ima pjeskovito dno.

Glavni ulaz u Scapa Flow leži na jugu to je tjesnac Pentland Firth, koji razdvaja arhipelag Orkney od Škotske. Preko Zaljeva Hoy na zapadu može se doploviti do Atlantika, a kroz labirint između otočića na istoku do Sjevernog mora.

Historija
---------

Još Prvog svjetskog rata Britanska kraljevska ratna mornarica odabrala je mirne i zaštićene vode Scape Flowa, 
za bazu flote koja je trebala patrolirati po Sjevernom moru. Nakon izbijanja rata, na bazi je poduzeto vrlo malo 
inženjerijskih radova, jer se pretpostavljalo da su snažne struje i riskantna plovidba do nje, dovoljne da odvrate 
potencijalne napadače.

Nakon predaje njemačke flote 1918. i njenog sidrenja u Scapa Flowu, njihove vlastite posade su ih potopile. I za vrijeme Drugog svjetskog rata, Scapa Flow je ponovno bio baza britanske flote, ali ovaj put je na samom početku rata bio napadan avionima i podmornicama. Tako je u napadu podmornice U-47 njemačke Kriegsmarine 1939. potopljen bojni brod Royal Oak, pritom je poginulo 833 britanskih mornara. Ubrzo nakon tog napada uslijedio je val zračnih napada Luftwaffea, pa je flota bila prisiljena isploviti na ocean.

Zbog tog su poduzete brojne obrambene mjere, i veliki inženjerijski radovi. Otočići Burray i Južni Ronaldsay, koji leže nešto južnije od Mainlanda nasipima su povezani sa njim, da spriječe ulazak neprijateljskih podmornica u Scapa Flow. Ti nasipi nazvani su Churchillovim barijerama, pored tog sagrađen je i aerodrom, usprkos tome njemački napadi su se produžili, ali samo do aprila 1940. Baza Scapa Flow konačno je zatvorena 1956.

Nakon otkrića i eksploatacije nafte u Sjevernom moru, izgrađen je veliki terminal na otočiću Flotta, do kog se doprema 
nafta sa polja u moru Piper i Claymore.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9   „*Scapa Flow*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 12. 2014.
2. ↑   „*Orkney Islands*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 9. 12. 2014.

Vanjske veze
------------

***Scapa Flow*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Scapa Flow* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 233686047
* LCCN: sh85117992
* GND: 4051874-7
* NKC: ge342280

 |
**USS *Hopkins* (DD-6)** bio je šesti američki razarač klase Bainbridge. Ime je dobio po Eseku Hopkinsu.

Povijest
--------

Kobilica je položena 2. veljače 1989. u brodogradilištu *Harlan & Holligsworth* u Wilmingtonu. Porinut je 24. travnja 1902. i u operativnu uporabu primljen 23. rujna 1903.

### Operativna uporaba

Iz Philadelphije isplovljava 12. svibnja 1904. kako bi se pridružio Floti u Norfolku. 29 rujna 1906. zajedno s USS Lawranceom prati predsjednika do zaljeva Cape Cod kako bi prisustovao pravoj borbenoj vježbi. Tijekom 1907. i 1908. kao dio Torpedne Flotile, Hopkins prati Atlantsku Flotu na vježbovnim krstrenjima u Tihi ocean. Nakon bojevih gađanja u zaljevu Magdalena, Flotila 6. svibnja 1908. stiže u San Francisco. 1. lipnja 1908. pridružuje se Pacifičkoj Torpedno Floti s kojom plovi duž Zapadne obale SAD-a, Aljaske i Meksika.

Tijekom Prvog svjetskog rata obavlja patrolne dužnosti. 3. kolovoza 1917. stiže u Hampton Roads kako bi obavljao ophodne i eskortne zadatke duž obale do Bermuda.

Iz operativne uporabe povučen je 20. lipnja 1919. nakon čega je 7. rujna 1920. prodan kao staro željezo.

### Zapovjednici

*Izvor podataka:*

|  |  |
| --- | --- |
| * Montgomery Meigs Taylor (23.9. 1903 - 26.12. 1905)
* Charles William Forman (26.12. 1905 -27.7. 1906)
* Merlyn Grail Cook (27.7. 1906 - 3.12. 1906)
* Alfred Graham Howe (3.12. 1906 - 1.6. 1908)
* Ernest Friedrick (1.6. 1908 - 15.3. 1910)
* Harold Gardiner Bowen Sr. (15.3. 1910 - ?)
 | * Irving Hall Mayfield (rujan 1911 - 1912)
* James Laurence Kauffman (1912 - 1914)
* Joseph Augustine Murphy (1914 - 1916)
* James Grady Ware (1916 - 1917)
* Arthur Stuart Walton (1917 - 24.11. 1918)
* Robert Gibson Tobin (24.11. 1918 - 20.6. 1919)
 |

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Hokpins*" (Engleski). Arhivirano iz originala na datum 2010-12-07. Pristupljeno 2013-09-06.  History.navy.mil (2.3.2010.)
2. ↑  „*USS HOPKINS (DD-6)*" (Engleski).  Navsource.org (21.2.2010.)

***USS Hopkins (DD-6)*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Razarači klase *Bainbridge* |
| --- |
| 
*Bainbridge • Barry • Chaucey • Dale • Decatur • Hopkins • Hull • Lawrence • Macdonough • Paul Jones • Perry • Preble • Stewart*
 |
| Lista razarača američke ratne mornarice |
Diva Grabovčeva, rad kipara Kuzme Kovačića
**Diva Grabovčeva** (Varvara, Rama – Kedžara, BiH, oko 1680) je bila djevojka katoličke vjere, koja je živjela na području današnje BiH pod osmanskom vlašću. Prema predaji ju je Tahir-beg Kopčić, osmanski (muslimanski) vlastelin iz Kupresa, na silu htio oženiti, a kada je ona to odbila i pokušala pobjeći, ubio ju je nožem. Zbog toga je među bosanskohercegovačkim Hrvatima stekla status mučenice, a njen grob je postao predmetom hodočašća.

Franjevac Blago Karačić je o Divi Grabovčevoj napisao tragediju objavljenu 1978. godine, a njen lik se pojavljuje i u Araličinom romanu *Graditelj svratišta*. Postavljen je bronzani spomenik, rad kipara Kuzme Kovačića, 1998. godine. Svake se godine na prvu nedjelju u julu slavi njezin spomendan. Dr. Ćiro Truhelka objavio je knjigu o Divi i njenom grobu. Marko Perković-Thompson je na albumu *Bilo jednom u Hrvatskoj* iz 2006. snimio pjesmu „Diva Grabovčeva".

O Divi Grabovčevoj je Miljenko Karačić snimio kratki dokumentarni film pod naslovom *Divin krik s Vrana*. On je na 15. ITF’CRO 2012. – Međunarodnom festivalu turističkog filma posebno priznanje za "iznimno kvalitetnu te dojmljivu redateljsku i scenarističku priču o davnim zbivanjima na ovom lokalitetu, u funkciji očuvanja baštine i daljnjeg razvoja hodočasničkog turizma".

Povezano
--------

* Djevičanske mučenice
	+ Agneza Rimska
	+ Sveta Belina
	+ Sveta Ursula

Vanjske veze
------------

* Stihovi pjesme „Diva Grabovčeva"
**USS *H-1* (SS-28)** (izvorno *USS Seawolf*) bila je prva američka podmornica klase H.

Povijest
--------

Kobilica je položena 22. ožujka 1911. u brodogradilištu Union Iron Works u kalifornijskom San Franciscu. Porinuta je 6. svibnja 1913. i u operativnu uporabu primljena 1. prosinca iste godine.

### Operativna uporaba

Kao dio 2. torpedne flotile, iz baze u San Pedru djelovala je duž Zapadne obale SAD-a. U sklopu raznih vježbi i ophodnji plovila je od Los Angelesa do Britanske Kolumbije, često u pratnji sestrinske podmornice H-2 ili rjeđe H-3.

Ulaskom Sjedinjenih Država u Prvi svjetski rat, 17. listopada 1917. uputila se prema New Londonu u koji je stigla 22 dana kasnije. Ostatak rata provela je patrolirajući Long Island Soundom, često s ukracnim podmorničarskim studentima na izobrazbi.

Zajedno s USS H-2 6. siječnja 1920. krenula je natrag prema San Pedru. 12. ožujka, dok se kretala u blizini obale nasukala se u plićaku. Četiri člana posade, među kojima je bio i kapetan James R. Webb, nastradali su dok su pokušavali doći do obale. U jutro 24. ožujka, USS *Vestal* uspio ju je odsukati, samo kako bi 45 minuta kasnije potonula na dubinu od oko 15 metara.

Iz flotne listne izbrisana je 12. travnja 1920. i u lipnju 1920. prodana je kao staro željezo.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*H-1*" (Engleski). Arhivirano iz originala na datum 2010-11-25. Pristupljeno 2013-09-13.  History.navy.mil (18.4.2010.)

| * p
* r
* u
Podmornice klase *H* |
| --- |
| *H-1 • H-2 • H-3 • H-4 • H-5 • H-6 • H-7 • H-8 • H-9* |
**Carica He Fani** (何法倪) (339–404), formalno **Carica Muzhang** (穆章皇后, doslovno "ozbiljna i uljudna carica"), poluformalno **Carica Yong'an** (永安皇后), bila je kineska carica iz dinastije Jin, odnosno supruga cara Mua.

Bila je kćer He Zhuna, odnosno nećaka uticajnog dvorskog službenika He Chonga. Kada se udala za Mua, on je imao 14, a ona 18 godina. Nisu imali djece. Nakon Muove smrti je živjela u palači Yong'an. O njenom životu do 403. se malo i skoro ništa ne zna. Tek kada je te godine gospodar rata Huan Xuan nakratko svrgnuo cara Ana, protjerao je caricu He Fani iz palače. U prijestolnicu je vraćena za vrijeme kršenja pobune. Kineski izvori da je na putu inzistirala da joj se smanje obroci hrane, s obzirom da bi bilo neprilično da uživa u luksuzu dok je običan narod stradao u ratu.

| Kineska carska porodica |
| --- |
|
| Prethodi:**Carica Chu Suanzi** | **Carica dinastije Jin (265-420)**357–361 | Slijedi:**Carica Wang Muzhi** |
| **carica Kine (Jugoistočna)**357–361 |
| Prethodi:**Carica Li od Cheng Hana** | **carica Kine (Jugozapadna)**357–361 |
|
| Prethodi:**Carica Dong od Ran Weija** | **carica Kine (Centralna)**357–361 |
Dolac
**Dolac** je najveća, najpoznatija i najvažnija tržnica u Zagrebu.

Povijest
--------

Tržnica je otvorena 1930. godine na mjestu starih zidina koje su srušene (o tome svjedoči ulica Pod zidom). Nakon što je odlučeno da se preseli stara tržnica Harmica na mjestu današnjeg Trga bana Josipa Jelačića, raspravljalo se o lokaciji nove gradske tržnice. Lokaciju između crkve sv. Marije i Kaptola predložio je arhitekt Viktor Kovačić koji je sudjelovao u regulaciji potoka Medveščaka. Osim zidina je porušeno nekoliko kuća u starom gradskom naselju Dolac.

Položaj
-------

Kumica Barica
Kip Petrice Kerempuha, djelo kipara Vanje Radauša, postavljen 1955. godine na malen trg na kojem se preko dana prodaje cvijeće
Tržnica se nalazi u gradskoj četvrti Gornji grad - Medveščak između Trga bana Josipa Jelačića, Kaptola i Gornjeg grada. Kombinacija je otvorene (za voće i povrće) i zatvorene (za meso, nalazi se ispod otvorene tržnice). Sjeverno od Dolca je Trg Petrice Kerempuha na kojem se nalazi prodaja cvijeća, a on se na sjeveru nastavlja na Opatovinu s prodajom odjevnih predmeta i raznih obrtničkih proizvoda. Trg Bana Jelačića i Dolac povezuje ulica Splavnica na kojoj se također prodaje cvijeće. Godine 2006. na tržnici je postavljen kip tradicionalne prodavačice "kumice". Kumice su žene iz okolice Zagreba koje uzgajaju vlastito voće i povrće ili rade domaći sir i vrhnje koje prodaju na tržnici.

Izvori
------

1. ↑

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Dolac** |
**Carica Huyan** (呼延皇后, osobno ime nepoznato, ? -312), formalno **Carica Wuyuan** (武元皇后, doslovno "ratnička i istaknuta carica") bila je carica kineske/Xiongnu države Han Zhao. Bila je prva supruga cara Liu Conga (cara Zhaowua).

Vjeruje se da je bila potomak jednog od vodećih klanova Xiongnua. Svom je mužu rodila sina po imenu Liu Can. Caricom je postala 310. kada je Liu Cong, neposredno nakon smrti svog oca Liu Yana svrgnuo i ubio brata Liu Hea te preuzeo prijestolje. U to je vrijeme ili neposredno nakon toga Liu Cong imao ljubavnu vezu sa caricom Dan, očevom suprugom, te je obećao prijestolje njenom sinu Liu Aiju. Nakon smrti carice Dan je carica Huyan nastojala nagovoriti muža da prekrši to obećanje. Do njene smrti 312. je Liu Ai ostao prijestonasljednik, ali ga je ipak 317. zamijenio Liu Canom koji je poslije postao car.

| Kineska carska porodica |
| --- |
|
| Prethodi:**Carica Dan** | **Carica Han Zhaoa**310–312 | Slijedi:**Carica Zhang Huiguang** |
| **Carica Kine (južni Shanxi)**310–312 |
| Prethodi:**Carica Liang Lanbi od Jina** | **carica Kine (Sjeverna/Centralna)**311–312 |
**Stanko Marević - Prpić** (Kula Norinska, kraj Metkovića, 13. svibnja 1922. — okolina Metkovića, 25. svibnja 1944.) bio je sudionik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

Životopis
---------

Rođen je 13. svibnja 1922. godine u Kuli Norinskoj kraj Metkovića, u siromašnoj seljačkoj obitelji.

Kao radnik na izgradnji pruge Metković–Ploče, sudjelovao je u štrajkovima 1938. godine. Ubrzo je postao član Saveza komunističke omladine Jugoslavije.

Sudionik Narodnooslobodilačke borbe je od 1941. godine. Tada je postao i član Komunističke partije Jugoslavije. Ustaše su ga uhitili, ali je u svibnju 1942. godine pobjegao iz zatvora i priključio se borcima Prve neretvljanske partizanske čete. Krajem rujna 1942. ušao je u sastav Prve proleterske brigade. 

Početkom 1943. godine, po zadatku KPJ formirao je Drugu neretvljansku četu. Četa je u kolovozu prerasla u bataljun, a Stanko je postavljen za njenog zapovjednika. Nakon kapitulacije Italije formiran je Neretvljanski partizanski odred, a Stanko je postavljen za zapovjednika odreda. Pod pritiskom njemačkih snaga, polovinom studenog, glavnina odreda prebacila se na otok Hvar i ušla u sastav Jedanaeste dalmatinske brigade. Stanko je ostao na Biokovu i ubrzo formirao novi Neretvljanski odred.

Početkom 1944. godine, njegov odred nanosio je mnogo štete njemačkim snagama oko Neretve. Zbog toga su od 23. do 26. svibnja pokrenuli ofenzivu protiv Neretvljanskog odreda s ciljem da ga unište. Postoje dvije verzije njegove smrti: prema prvoj, 25. svibnja poginuo je u borbama protiv Nijemaca tijekom ofenzive, a prema drugoj ga je ubio partizan Mateljak iz Staševice, iz čina osvete.

Ukazom Prezidija Narodne skupštine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, 20. prosinca 1951. godine, proglašen je za narodnog heroja.

Literatura
----------

* *Narodni heroji Jugoslavije*. „Mladost", Beograd 1975.

Vanjske poveznice
-----------------

* NERETVA I ANTIFAŠISTIČKA BORBA - ŽRTVE NACISTA, FAŠISTA, I USTAŠA I ČETNIKA 1.dio, preuzeto 23. studenog 2013.
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Mao*.*
**Carica Mao** (毛皇后, osobno ime nepoznato, ? -237), formalno **Carica Mingdao** (明悼皇后, doslovno "svevideća i žaljena carica") bila je carica kineske države Cao Wei, jednog od Tri kraljevstva, odnosno supruga Cao Ruija (cara Minga). Bila je skromnog porijekla, kćer tesara po imenu Mao Jia (毛嘉). Za vrijeme vladavine Cao Ruijevog oca Cao Pija je postala carska konkubina. Cao Ruijeva prva supruga je bila princeza Yu. Kada je 226. došao na prijestolje Cao Rui je mnoge iznenadio odlukom da Mao umjesto Yu proglasi caricu; ta je odluka izazvala nezadovoljstvo među plemstvo. S vremenom je Mao počela gubiti naklonost svog muža te ju je sa mjesta carice svrgnula supruga Guo. Godine 237. je Mao doznala za tajnu gozbu koja je organizirala Guo i o tome razgovarala sa mužem; dojava je toliko naljutila cara da je naredio pogubljenje svojih slugu za koje je sumnjao da su odali tajnu, a potom je naredio Mao da izvrši samoubistvo.

V. također
----------

* Popis ličnosti Tri kraljevstva


| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi: **Carica Guo Nüwang**  |  **Carica Cao Weija** 227–237 | Slijedi: **Carica Guo**  |
**Don Hollenbeck** (30. mart 1905 - 22. jun 1954) bio je američki novinar, televizijski voditelj i komentator, poznat kao jedan od pionira televizijskog novinarstva i blizak suradnik Edwarda R. Murrowa i Freda W. Friendlyja. Novinarsku karijeru je započeo 1926. godine, a proslavio se za vrijeme drugog svjetskog rata 1943. kada je kao dopisnik mreže NBC snimio dramatičnu reportažu o iskrcavanju američkih trupa kod Salerna. Godine 1946. se priključio kompaniji CBS. Godine 1954. je, nedugo nakon što je Murrow objavio reportažu u kojoj kritizira Josepha McCarthyja, u eteru izjavio kako se "ponosi sa Murrowom i CBS-om". Zbog toga je postao predmetom serije članaka McCarthyjevog pristaše Jacka O'Briana koji ga je zbog suradnje s ljevičarskim časopisom PM 1940-ih optužio da je komunist. Te optužbe, kao i propast braka, su doprinijele da Hollenbeck nakon nekoliko mjeseci izvrši samoubistvo puštanjem gasa u stanu.

Hollenbeck se pojavljuje kao jedan od likova u filmu *Good Night, and Good Luck* gdje ga tumači Ray Wise.

Eksterni linkovi
----------------

* Don Hollenbeck na IMDb-u (`en`)
* Radio's Revolution: Don Hollenbeck's CBS Views the Press Arhivirano 2012-02-25 na Wayback Machine-u edited and with an introduction by Loren Ghiglione (University of Nebraska Press, 2008)
**Tvrđava Teočak** je utvrđenje na području opštine Teočak, Bosna i Hercegovina

Historija
---------

U srednjem vijeku područje župe Soli (Tuzla) je naizmjenično bilo u sastavu Ugarske, Bosne i Srbije. Kada su se prvi put pomenuli u srednjem vijeku ovi krajevi bili su dio Srbije. Držao ih je srpski kralj Dragutin od 1284. godine, a njega nasleđuju njegovi sinovi: Vladislav i Uroš. Pravoslavni ruski plemić Rotislav Mihailovič, zet mađarskog kralja Bele, vlada ovim krajevima od 1255-1264. godine. 

Teočak se u istorijskim izvorima prvi put spominje oko 1432. godine upravo u vezi sa srpskim despotom Đurađem Brankovićem (1427-1456), kada ga on preuzima od Mađara (kada je dobio pravo da upravlja nad zapadnim Podrinjem) i vrši u njemu dograđivanja. Tom prilikom, vjerovatno sasvim malo utvrđenje prerasta u utvrđeni grad Teočak. Po obliku trougaone osnove podsjeća na Smederevo. Tadaje podignuta i crkva u Teočaku (kasnije pretvorena u džamiju, i danas postoji – po nekim podacima najstarija džamija u BiH), u kojoj su neko vrijeme bile smještene mošti Sv. Jevanđeliste Luke. Poslije pada Bosne 1463. godine, Mađari su držali Teočak do 1521. kada su i njega zajedno sa Srebrenikom (Srebrenička banovina) zauzeli Turci.

Jedno vrijeme Teočak je bio glavni grad novoproklamovanog kralja. Naime, Ugarska je za "kralja Bosne" imenovala uglednog mađarskog velikaša Nikolu od 1472-1477. Turci su imenovali Matiju Vojsalića za "kralja Bosne" i držali ga s tom titulom samo 1476. godine.

Legenda kaže i da je građena istovremeno kada i tvrđava u Zvorniku i da je kamen do Zvornika prenošen rukama.
Pretpostavlja se da je tadašnja tvrđava imala trougaonu osnovu, po ugledu na tvrđavu Smederevo. Danas je ostala samo jedna kula. Prije rata 1992-1995 tvrđava je bila spomenik pod zaštitom države..

Literatura
----------

* Hamdija Kreševljaković, "Naše starine" I, Sarajevo, 1953, 7-45 -Stari bosanski gradovi,
* Desanka Kovačević-Kojić, Sarajevo, 1978 -Gradska naselja srednjovjekovne bosanske države
**Torre dell'orologio** (hrvatskosrpski jezik: **Toranj sa satom**) nalazi se na Trgu svetog Marka u Veneciji, odmah do zgrade Procuratie Vecchie. Na tom objektu nalazi se najpoznatiji sat u gradu (zvan *Torre dell'Mori*). U središnjem dijelu zgrade, kroz prva dva kata vodi veliki prolaz na glavnu trgovačku ulicu *Merceria*, koja od vjerskog centra (Trga sv. Marka vodi do trgovačkog centra grada Rialta.

Historija građevine
-------------------

Toranj sa satom izgrađen je da zorno pokaže bogatstvo Mletačke republike i grada Venecije, ali i da bude pomoć mornarima na Canalu Grande da znaju rasporediti svoje vožnje.

Zgradu je projektirao Mauro Codussi, izgrađena je između 1496. i 1499. Ima pet vertikalnih niša, od kojih je središnja sa satom najšira. U ovoj niši je široki prolaz visok dvije etaže, iznad njega smješten je veliki sat, iznad na slijedećoj etaži je ovalni balkon s kipom Majke Božje s djetetom, a povrh njih je etaža s balkonom i mramornom statuom krilatog lava (simbolom sv.Marka) na plavoj pozadini noćnog neba osutog zlatnim zvijezdama. Na samom vrhu su dvije brončane stautue *Mora* (maora) koji simbolički prikazuju mitološke gigante, oni na puni sat udaraju u veliko brončano zvono u sredini.

Torre dell'Orologio na trgu sv.Marka
Satni mehanizam, je iz 1499. tokom stoljeća je višeskratno restauriran, on pokreće veliki mehanizam koji se sastoji od nekoliko koncentričnih brojčanika. Najudaljeniji vanjski prikazuje brojeve od 1 do 24 (rimski brojevi), kazaljka za prikazom punog sata je simbolički prikaz nasmijanog Sunca. Manji unutrašnji brojčanik prikazuje dvanaest pozlaćenih znakova zodijak na plavoj emajliranoj pozadini. Unutarnji brojčanik prikazuje Mjesečeve mijene i Sunce.

Mehanizam također pokreće i figure na balkonu iznad sata, gdje je niša s Majkom Božjom i malim Isusom između dva panoa; lijevi pokazuje točni sat u rimskim brojevima, a drugi desni minute u arapskim brojevima. Samo na dan Bogojavljenje 6. januara, satni mehanizam pokreće kipove Sveta tri kralja koji prođu kao svečana procesija ispred scene.

Arhitekt Giorgio Massari je 1755. godine dogradio završne katove iznad terase, od tad zgrada nije mijenjana.

Izvori
------

1. 1 2  Torre dell'Orologio, Fondazione Musei Civici di Venezia (pristupljeno 23. 4. 2011. (`it`)

Vanjske veze
------------

***Torre dell'Orologio*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Torre dell'orologio
* Podatci o tornju sa satom Arhivirano 2007-10-22 na Wayback Machine-u
**Domno II od Antiohije** je bio patrijarh Antiohije od 442. do 449. Bio je blizak prijatelj teologa Teodorita Kirskog i nećak prethodnog antiohijskog patrijarha Jovana, a jedan od ključnih osoba za njegovo religijsko obrazovanje bio je znameniti pustinjak Jevtimije Veliki. Jeruzalemski patrijarh Juvenal ga je postavio za đakona u Antiohiji, a nakon Jovanove smrti 441. je proglašen novim patrijarhom. Na tom je mjestu - jednom od najprestižnijih u tadašnjem kršćanskom svijetu - imao važnu ulogu u teološkim sporovima koji su u to vrijeme sve više dijelili kršćane u istočnom dijelu Rimskog Carstva. Godine 447. je postavio Irineja za tirskog biskupa, ali je njegovu odluku poništio istočnorimski car Teodozije II koji je Irineja smatrao pristašom nestorijanstva. Kada je Ibas, episkop Edese, bio optužen za nestorijanstvo, Domno je 448. sazvao sinod u Antiohiji koji ga je oslobodio optužbi i smijenio njegove tužitelje. Zbog toga je doveden na Drugi efeški sabor 449. gdje je smijenen. Bio je jedini od tamo smijenjenih episkopa koji nije vraćen na dužnost na Halkedonskom saboru.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Jovan I**  |  **Patrijarh Antiohije** 442—449 | Slijedi: **Maksim II**  |
**Domicijanov stadion** (talijanski *Stadio di Domiziano*) je rimski arheološki lokalitet i mjesto svjetske baštine na trgu Navona u rionu Parione.

Lokalitet se zapravo nalazi 4.5 metra ispod današnjeg nivoa tla.

Historija i karakteristike
--------------------------

Prva iskapanja izvršena su 1511. godine, a najvažnija 1868 i 1936. godine.

Ruševine stadiona
Stadion je podignut za vladavine cara Domicijana 86. i mogao je primiti oko 30.000 gledaoca. Kako je taj stadion imao veću arenu i od slavnog Koloseuma, uglavnom se koristio za festivale i velike sportske događaje, zbog toga je i današnji trg neobično dug.

Izvori
------

1. 1 2  „*Stadio di Domiziano*" (engleski). Welcome to Rome. Pristupljeno 11.5. 2018.
2. 1 2   „*Piazza Navona*" (engleski). Civitatis Tours. Pristupljeno 22. 5. 2018.

Vanjske veze
------------

***Domicijanov stadion*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Stadio di Domiziano (Piazza Navona)* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 257574168

 |
Linearna promena potencijala
Potencijal kao funkcija vremena anodne voltametrije
**Voltametrija** je klasa elektroanalitičkih metoda koja se koristi u analitičkoj hemiji i raznim industrijskim procesima. U voltametriji se informacija o analitu dobija merenjem struje dok se potencijal varira.

Tri elektrodni sistem
---------------------

Tri elektrodni sistem: (1) radna elektroda; (2) pomoćna elektroda; (3) referentna elektroda
**Voltametrijski** eksperimenti ispituje polu ćelijsku reaktivnost analita. Voltametrija je studija struje u funkciji primenjenog potencijala.

Krive I = f(E) se nazivaju voltamogrami. Potencijal se arbitrarno varira bilo stepen po stepen ili kontinuirano, i vrednost struje se meri kao zavisna promenljiva. Suprotan pristup, tzv. amperometrija, je takođe moguć ali nije uobičajen.

Oblik krivih zavisi od brzine varijacije potencijala (priroda pokretačka snaga) i od toga da li se rastvor meša ili je u mirovanju (maseni transfer).

Većina eksperimenta kontroliše potencijal (volt) elektrode u kontaktu sa analitom, dok se meri rezultujuća struja (amper).

Za izvođenje eksperimenta potrebne su najmanje dve elektrode. Na radnu elektrodu koja dolazi u kontakt sa analitom se mora primeniti željeni potencijal na kontrolisani način da bi se omogućio prenos naelektrisanja na i sa analita. Druga elektroda je drugi deo ćelije. Ona mora da ima poznat potencijal kojim se podešava potencijal radne elektrode. Ona isto tako balansira naelektrisanje dodato ili uklonjeno sa radne elektrode. Iako je ovo održiva postava, ona ima niz nedostataka. Najznačajniji od njih je da je veoma teško da se održi konstantni potencijal elektrode.

Da bi se rešio ovaj problem, uloge snabdevanja elektronima i referentnog potencijal su podeljene između dve zasebne elektrode. Referentna elektroda je polovina ćelije sa poznatim redukcionim potencijalom. Njena jedina uloga je da deluje kao referenca u merenju i kontroli potencijala radne elektrode. On ne sprovodi struju. Pomoćna elektroda sprovodi struju neophodnu za balansiranje struje radne elektrode. Da bi se to ostvarilo, pomoćna elektroda će ćesto poprimiti ekstremne potencijala na granicama opsega rastvarača, gde ona oksidiše ili redukuje rastvarač ili podržavajući elektrolit. Ove elektrode, radna, referentna i pomoćna sačinjavaju moderne tri elektrodne sisteme.

Literatura
----------

* Reinmuth, W. H.. „Theory of Stationary Electrode Polarography". *Analytical Chemistry* **33** (12): 1793–1794. DOI:10.1021/ac60180a004.
* Skoog, Douglas A.; Donald M. West, F. James Holler (1995). *Fundamentals of Analytical Chemistry* (7th izd.). Harcourt Brace College Publishers. ISBN 0030059380.
* Zanello, P. (2003). *Inorganic Electrochemistry: Theory, Practice, and Application* (1 izd.). Royal Society of Chemistry. ISBN 0854046615.

Vidi još
--------

***Voltametrija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Polarografija
* Potenciometrija
* Elektroanalitički metodi

Spoljašnje veze
---------------

* Elektrohemijski softver
* Pregled tehnika za elektrohemijsku analizu Arhivirano 2006-10-20 na Wayback Machine-u
**Domicija Lepida** (*Domitia Lepida*, *PIR2* D 180), također poznata kao **Domitia Lepida Mlađa** (*Domitia Lepida Minor*) ili jednostavno kao **Lepida** (cca. 10. pne. - 54) bila je rimska plemkinja iz vremena ranog Carstva, rodbinski povezana sa Julijevsko-Klaudijevskom dinastijom. Bila je kćer Lucija Domicija Ahenobarba i Antonije Starije. Antički izvori je opisuju kao ženu izuzetne ljepote, ali i s velikim bogatstvom i političkim uticajem.

Domicija se udavala tri puta. Prvi muž joj je bio Marko Valerije Mesala Barbat, s kojim je imala sina - Marka Valerije Mesalu Korvina i kćer Valeriju Mesalinu. Muž joj je umro oko godine 21. Tada se udala za Fausta Kornelija Sulu, potomka diktatora Sula|Sule s kojim je imala sina Fausta.

Kada je 41. Klaudije došao na vlast, Domicija se udala treći put - za Apija Junija Silana. Njen muž je, međutim, ubrzo nakon toga odbio udvaranja careve supruge i Domicijine kćeri Mesaline, te je lažno optužen za zavjeru i pogubljen. Taj je događaj doveo do trajne zavade između kćeri i majke. Kada je 48. propao Mesalinin pokušaj svrgavanja Klaudija, Domicija je bila uz Mesalinu u Lukulovim vrtovima i nastojala je nagovoriti da sebi oduzme život. Mesalina je nije poslušala, pa je umjesto toga ubijena od strane Klaudijevih pretorijanaca.

Domicija je poslije došla u sukob s Klaudijevom novom suprugom Agripinom Mlađom, koja ju je nedugo pred Klaudijevu smrt godine 54. optužila za čarobnjaštvo, a Klaudije na osnovu te optužbe dao pogubiti.

Izvori
------

* E. Klebs, H. Dessau, P. Von Rohden (ed.), *Prosopographia Imperii Romani*, 3 vol. Berlin, 1897-1898. (***PIR1***)
* E. Groag, A. Stein, L. Petersen - e.a. (edd.), *Prosopographia Imperii Romani saeculi I, II et III*, Berlin, 1933 -. (***PIR2***)
* Levick, Barbara, *Claudius*. Yale University Press, New Haven, 1990.
* Barrett, Anthony A. *Agrippina: Sex, Power and Politics in the Early Roman Empire.* Yale University Press, New Haven, 1996.
* Raepsaet-Charlier M.-Th. *Prosopographie des femmes de l'ordre sénatorial (Ier-IIe siècles),* 2 vol. Louvain, 1987, 285 ff.