recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Caratasca** (španjolski: *Laguna de Caratasca*) je laguna u departmanu Gracias a Dios na sjeveroistoku Hondurasa.

Karakteristike
--------------

Caratasca je najveća laguna u zemlji sa površinom od 1334 km². Proteže se u dubinu kopna nekih 40 km i 88 km u smjeru sjeverozapada do jugoistoka. Laguna je sa Karipskim morem povezana kanalom dugim 5 km, na čijoj se obali nalazi selo Caratasca. U njoj se nalaze brojni otoci, od kojih je najveći Tansín. Obale su joj niske i obrasle gustim tropskim prašumama, sa stablima mahagonija i kedra. Lokalni stanovnici bave se šumarstvom i ribarstvom na škampe. Na južnoj obali leži Puerto Lempira, administrativni centar departmana Gracias a Dios.

Izvori
------

1. ↑  „*Laguna de Karatasca in Honduras*" (engleski). Protected Planet. Arhivirano iz originala na datum 2017-02-02. Pristupljeno 7. 4. 2019.
2. 1 2 3 4  „*Caratasca Lagoon*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 5. 4. 2019.

Vanjske veze
------------

* *Laguna de Karatasca in Honduras* Arhivirano 2017-02-02 na Wayback Machine-u (`en`)
<center>Taos djevojčica.
<center>Taos Pueblo, UNESCO-va svjetska baština
**Taos Indijanci**, pleme američkih Indijanaca iz skupine Tiwa, porodica Tanoan, naseljeno u vrijeme dolaska Španjolaca (1540.) u dolini Taos u Novom Meksiku. 

Nastambe Taosa građene su od adobe-opeka, ćerpiča sušenog na suncu što je bilo uobičajeno i kod ostalih pueblo-plemena, Tiwa, Keresa, Towa, Tewa, Zuñija i Hopija. Taosi su kao i ostali puebli bili agrarno društvo, uzgajivači kukuruza koji ovdje žive najmanje 800 godina. Dolaskom španjolskih konkvistadora i uvođenje kršćanske vjere doverst će do čuvenog pueblo-ustanka 1680. u kojem će Taosi imati značajnu ulogu, a vođa ustanka, Pope, imat će svoje komandno mjesto u Taosu. Petnaest godina kasnije, Španjolci će ponovno uvesti svoje misije. Broj će im početi opadati napadima susjednih Juta i Navaha, koji su pobili mnoge Taose a nakom meksičkog rata doći će Amerikanci. Na mjesto guvernera u novom Meksiku postavljen je Charles Bent, Amerikanac iz Charlestona, Zapadna Virginia (u to vrijeme Virginia), kojeg su Taosi ubili 19. siječnja 1847. Ovo će rezultirat invazijom američke vojske na Taos, u kojoj je 150 Taosa  pobijeno, a 16 ih je kasnije smaknuto zbog učestvovanja u ustanku. Taosi ipak neće mirovati ni kasnije. Godine 1910. podižu svoj posljednji ustanak.

Izvori
------

1. ↑  Taos Pueblo

Vanjske poveznice
-----------------

* The Taos Indians Arhivirano 2008-06-25 na Wayback Machine-u
**Braintree** je distikt od 150,360 stanovnika na istoku Engleske u Grofoviji Essex,.

Geografske karakteristike
-------------------------

Distrikt Braintree prostire se po sjeveru Grofovije Essex, administrativni centar i najveći grad je Braintree. 
Ostala veća naseljai su trgovišta Halstead i Witham, centri bogate poljoprivredne okolice.

Po cijelom distriktu ima finih srednjovjekovnih crkavas i starih stambenih kuća.

Historija
---------

Proizvodnja i trgovina vunenim tkaninama, donijeli su prosperitet gradovima i selima Braintreea krajem srednjeg vijeka.

Od 17. vijeka vunu je zamjenila svila, čiju su proizvodnju i znanje o njoj donjele hugenotske Izbjeglice pristigli tokom druge polovice 16. vijeka.

Distikt Braintree formiran je nakon administrativne reforme zemlje 1. aprila 1974. ujedinjenjem dotadašnih urbanih distrikta; Braintree and Bocking, Halstead i Witham sa ruralnim distriktima Braintree i Halstead.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Braintree (District, Essex)" (engleski). City population. Pristupljeno 30. 03. 2017.
2. 1 2 3 4 5  „*Braintre*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Braintree (distrikt)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Braintree District Council (`en`)

| * p
* r
* u
Unitarne jedinice i Distrikti Grofovije Essex |
| --- |
| Unitarne jedinice | Southend-on-Sea · Thurrock |  |
| Distrikti | Harlow · Epping Forest · Brentwood · Basildon · Castle Point · Rochford · Maldon · City of Chelmsford · Uttlesford · Braintree · Colchester · Tendring |
**Tassilo III** (cca. 741 - cca. 796) bio je vojvoda Bavarske od 748. do 788, odnosno posljednji vladar iz loze Agilofinga.

Otac mu je bio vojvoda Odilo od Bavarske. Nakon što je godine 747. umro, njegovo vojvodstvo je pokušao prigrabiti Grifo, polubrat franačkog majordoma i de facto vladara Pipina Malog. Pipin ga je u tome zaustavio te Tassila, koji je tada bio tek dijete, proglasio vojvodom, i istovremeno stavio pod svoju "zaštitu". Godine 757. je Tassilo došao u Compiegne gdje je Pipinu, tada već kralju, položio niz zakletvi priznavši ga za svog sizerena, i obećavši da će služiti Pipinove sinove i nasljednike Karlomana i Karla.

Međutim, već 763. je Tassilo odbio podržati karolinški pohod na pobunjene vazale u Akvitaniji. To je, u očima Karolinga i njihovih propagandista, Tassila učinilo vjerolomnim vazalom koji je izgubio pravo na svoje feudalno leno. Nakon intenzivne diplomatske aktivnosti je papa Hadrijan I odobrio Karlu (Velikom) da svrgne Tassila. Godine 788. je Tassilo prisilno smješten u samostan, a godine 794. mu je poseban crkveni sinod izričito zabranio vršenje vojvodske dužnosti.

Tassilo je bio oženjen za Liutpergu, kćer langobardskog kralja Deziderija.

Fusnote
-------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Odilo** | **Vojvoda od Bavarske**748–788 | Slijedi:**Karlo Veliki** |


***Tassilo III od Bavarske*** na Wikimedijinoj ostavi
Koordinate: 60°15′08″N 29°51′12″E﻿ / ﻿60.25222°N 29.85333°E﻿ / 60.25222; 29.85333

Lokacija sela Mainila prije promjene sovjetsko-finske granice
**Bombardiranje Mainile** (finski *Mainilan laukaukset*) je bio vojni incident 26. studenog 1939. u kojem je sovjetska Crvena armija bombardirala svoje vlastito selo, Mainila (blizu Beloostrova) te potom objavila da je za napad odgovorna Finska. Mnogi ovaj incident smatraju operacijom pod lažnom zastavom uz pomoć kojeg je Staljin stekao propagandu i *casus belli* radi pokretanja Zimskog rata četiri dana kasnije.

Nekoliko godina prije, 1932. i 1934. Finska i Sovjetski Savez su potpisali pakt o nenapadanju. Na samo selo, ispaljeno je sedam projektila, koje su primjetili finski granično promatrači. Prema tim svjedocima, projektili su pali 800 metara unutar sovjetskog teritorija. Finska je predložila zajedničku neutralnu istragu incidenta, ali je Staljin odbio. Prema finskim ratnim dnevnicima, finska je odavno odstranila svoje teško topništvo od granice, kako bi se spriječili upravo ovakvi incidenti.

Idućih dana, sovjetska propaganda je naveliko pisala o "finskoj agresiji" te stekla potporu masa. 30. studenog 1939. sovjetska vojska je pokrenula ofenzivu i započela Zimski rat.

Nikita Hruščov je godinama kasnije napisao da je bombardiranje namjestio Grigorij Kulik.

Povezano
--------

* Operacija pod lažnom zastavom

Izvori
------

### Reference

1. ↑  Edwards 2006, str. 105
2. ↑  „The Winter War - Soviet Union and Finland". Xtimeline.com. Pristupljeno 10. prosinca 2012. [*mrtav link*]
3. ↑  Trotter 2002, str. 21
4. ↑  Trotter 2002, str. 22

### Literatura

* Edwards, Robert (2006). *White Death: Russia's War on Finland 1939–40*. London: Weidenfeld & Nicolson. ISBN 978-0-297-84630-2.
* Trotter, William R. (2002, 2006) [1991]. *The Winter war: The Russo–Finnish War of 1939–40* (5th izd.). New York (Great Britain: London): Workman Publishing Company (Great Britain: Aurum Press). ISBN 1-85410-881-6. »First published in the United States under the title A Frozen Hell: The Russo–Finnish Winter War of 1939–40«

Vanjske veze
------------

* Molotovovo pismo finskom ministarstvu
* Finska obilježava 70. godišnjicu rata sa SSSR-om
**Tijamis** ili **Kalama**, **Thiamis**, **Thuamis** (grčki: *Θύαμις*, *Καλαμάς*) također je poznata i kao *Glicis* ili *Kalamas*) je rijeka u grčkoj periferiji Epir. Tijamis uvire u Jonsko more kod grada Igumenice. 

Ime za ovaj kraj Čamerija (grčki:Τσαμουριά) kao i za bivšu (danas im je osporen status) albansku nacionalnu manjinu Čami potječe od imena rijeke *Thiamis*.

Thiamis je za vrijeme stare Grčke bio granica između historijskih kraljevstva Tesprotije i Kestrine (današnji Filiates). 

Za vrijeme renesanse neki tadašnji naučnici mislili su da engleska rijeka Temza (Thames), duguje svoje ime od rijeke *Thiamis*, naime oni su vjerovali da su pojedina stara keltska plemena migrirala iz Epira u Englesku, te su tako donijela sa sobom i toponime iz starog kraja. Međutim danas se to se više ne smatra vjerodostojnim.

Geografske karakteristike
-------------------------

Porječje rijeke ima površinu od 1.800 km ², Tijamis ima mnoge pritoke i izvore, a gotovo svi (99%) su u Grčkoj.

Rijeka izvire na planine na obroncima planine Duskas uz albansku granicu. Rijeka načelno teče od sjevera prema jugu, u gornjem toku uz njeno korito gradi se autoput *Jonija Odos* (GR-5). Zatim rijeka teče kroz šumovito područje uz trasu stare autoceste GR-6, koja povezuje Igumenicu, Janjinu i Larisu u Tesaliji. Potom rijeka ulazi u područje između dviju planina Kasidijaris i Micikeli i tu teče uskim klancima, i jako meandrira, zatim ulazi u nizinu i tu utječe u Jonsko more formirajući deltu, između gradova Igumenica i Sagiada (pored albanske granice).

* Za vrijeme Drugog svjetskog rata, rijeka Tijamis bila je grčka linija obrane od talijanske invazije 1940 godine.

Izvori
------

1. ↑  Harry Thurston Peck, 
Harpers Dictionary of Classical Antiquities (1898),"(Thuamis) današnja Kalama, je rijeka u Epiru, koja tvori granicu između Tesprotije i grada Kestrine. (str. 1579.)"
2. ↑  The Portable Greek Historians: The Essence of Herodotus, Thucydides, Xenophon, Polybius (Viking Portable Library) od M. I. Finleya,1977,str. 220,"... Tesprotis i pad u jezero. Tu je tekla i rijeka Thiamis, koja tvori granicu između 
Tesprotije i Kestrine; ..."

Vanjske poveznice
-----------------

* Grčki portal za turiste - Rijeka Tijamis
| **Jin Huaidi** (晉懷帝) |
| --- |
| Porodično ime: | Sima (司馬; sī mǎ) |
| Oosbno ime: | Chi (熾, chì) |
| Posthumno ime:(puno) | Xiaohuai (孝懷, xiào huái)literary meaning: "sinovljevski i ubijen u mladosti" |
| Posthumno ime:(kratko) | Huai (懷, huái)"blag ali umro mlad" |
|

**Car Huai od Jina**,pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Jìn Huáidì*; Wade-Giles: Chin Huai-ti, 284 – 14. mart 313), osobno ime**Sima Chi** (司馬熾), kurtoazno ime **Fengdu** (豐度), bio je kineski car iz dinastije Jin. Bio je jedan od najmlađih sinova cara Wua, osnivača dinastije, i njegove konkubine, Gospe Wang. Za razliku od svoje braće, koji su se nakon očeve smrti i za vladavine njegovog mentalno retardiranog sina, cara Huija, nesmiljeno borili za vlast u sukobu kasnije poznatom kao Rat osam prinčeva, Sima Chi se držao van politike te posvetio proučavanju historije. Kada je godine 307. Hui otrovan, Sima Chi je proglašen novim carem; njegova vlast je bila samo formalno, jer je sve konce vlasti u rukama držao regent Sima Yue. Vlast dinastije je, međutim, bila toliko oslabljena, da se više nije mogla suprotstaviti napadima nomadskih ne-kineskih naroda na sjeveru zemlje, od kojih su neki formirali i vlastite države kao Han Zhao. Sima Yue je tako bio prisiljen prijestolnicu Luoyang i samog cara ostaviti na milost i nemilost Han Zhao osvajačima. Car Huai je 311. zarobljen, a dvije godine kasnije otrovan po naređenju Liu Conga, vladara države Han Zhao.

Izvori
------



|  |
| --- |
| Car Huai od Jina**Kuća Sima****Rođen/a:** 284  **Umro/la:** 14 March 313 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Car Hui od Jina** | **car Kine**307–311 | **Upražnjen/a**zarobljen od države Han ZhaoTitulu preuzeo/la**car Min od Jina** |
Za istoimeni film iz 1996. godine, v. Bambai Ka Babu (1996 film).

***Bombai Ka Baboo*** (sh. *Džentlmen iz Bombaja*) je indijski crno-bijeli igrani film snimljen na hindiju 1960. godine u režiji Raja Khosle. Po žanru je mješavina trilera i melodrame, a scenario se temelji na priči *Double-Dyed Deceiver* američkog pisca O. Henryja. Protagonist, koga tumači Dev Anand je bombajski mladić koga je neimaština natjerala da se uzdržava kriminalom, i koji, u nastojanju da izbjegne zatvor, napušta Bombaj i pokušava započeti novi život u gradiću na sjeveru Indije. Radnja prikazuje kako je pod ucjenom prisiljen sudjelovati u prevari, odnosno preuzeti identitet nestalog nasljednika lokalnog bogataša kako bi ga opljačkao, ali i kako taj plan poremeti to što se zaljubi u svoju navodnu "sestru". *Bombai Ka Baboo* je poznat kao jedan od prvih bollywoodskih filmova koji se, iako implicitno, dotakao dotadašnje tabu-teme incesta.

Godine 1974. je snimljen remake pod naslovom *Zameer*.

Uloge
-----

* Dev Anand ... Babu / Kundan
* Suchitra Sen ... Maya
* Jeevan
* Nazir Hussain
* Dhumal ... Mamu
* Achala Sachdev ... Rukmani
* Rashid Khan ... Bhagat
* Jagdish Raj ... Bali
* Tun Tun
* Manohar Deepak ... Inspektor Malik

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Bambai Ka Babu* na IMDb-u (`en`)
**Tihomir Trnski** (\* 1955. - † Ričičko Bilo kraj Novog Vinodolskog, 15. svibnja 1994.) – hrvatski političar, prvi župan Bjelovarsko-bilogorske županije, srednjoškolski profesor

Radio je kao profesor u Ugostiteljsko-turističkoj školi u Bjelovaru. Bio je najmlađi inspektor školstva za osposobljavanje turističkog kadra. U Domovinskom ratu sudjelovao je od početka kao pripadnik Specijalne policije, a kasnije i kao zapovjednik Vojne policije u Pakracu. Bio je na ratištima na Bilogori, Psunju i Papuku. Imenovan je za župana Bjelovarsko-bilogorske županije 15. travnja 1993. godine, kao kandidat HSS-a. Utemeljio je Bjelovarski sajam, koji je postepeno izrastao u ponajveću sajamsku priredbu u Hrvatskoj. Pokrenuo je manifestaciju "Mare Croaticum", koja je spajala kontinetalnu i primorsku Hrvatsku.

Tragično je poginuo u padu malog zrakoplova "Cesna" kod Ričičkog Bila na području Novog Vinodolskog 1994. godine.

Bjelovarsko-bilogorska županija dodjeljuje plaketu "Tihomir Trnski" za izuzetne rezultate na obrazovnom, kulturnom, športskom i drugim područjima kulturnog života Županije. Postoji i "Udruga prof. Tihomir Trnski", koja podupire mlade u društvenim, kulturnim, obrazovnim i politički aktivnostima. Na međunarodnom natjecanju "Gastro" pobjedniku se dodijeljuje pehar "Tihomir Trnski".

Izvori
------

1. ↑  „Zaslužan čovjek Hrvatske", Bjelovarac, Bjelovar, 18. svibnja 2006. str. 2
| **Han Hedi** (漢和帝) |
| --- |
| Porodično ime: | Liu (劉; liú) |
| Oosbno ime: | Zhao (肇, zhào) |
| Hramsko ime: | Muzong (穆宗, mù zōng) |
| Posthumno ime:(full) | Xiaohe (孝和, xiào hé)doslopvno: "sinovski i umjeren" |
| Posthumno ime:(short) | He (和, hé)"umjeren" |
|

**Emperor He of Han**, kin. **漢和帝**, py. **hàn hé dì**, wg. **Han Ho-ti**, (79 - 13. februar 105) bio je kineski car iz dinastije Han koji je vladao od 88. do 105. Bio je 4. po redu car Istočne dinastije Han.

Car He je bio sin cara Zhanga. Na prijestolje je došao u dobi od 9 godina i vladao sljedećih 17 godina. Kineski historičari tradicionalnbo smatraju kako je upravo za vrijeme cara Hea započelo dugotrajno slabljenje Istočne dinastije Han, karakteristočno po napetostma i sukobima između supružničkih klanova i eunuha. Ono je u slučaju Hea započelo kada je carica majka Dou (Heova pomajka) članove vlastite porodice imenovala važnim državnim službenicima. Njena je porodica bila korumpirana i nije trpjela kritike. Godine 92. je car He taj režim prekinuo uklonivši braću carice majke uz pomoć eunuha Zheng Zhonga (鄭眾) i svog brata Liu Qinga (劉慶), princa od Qinghea. To je, međutim, stvorilo presedan na temelju koga su se eunusi počeli baviti vrhunskim državnim poslovima, odnosno stvorilo trendove koji će sljedećeg vijeka dovesti do pada dinastije Han. Njegova vladavina je također zabilježila eskalaciju pobune Qianga, izazvane korumpiranim i tiranskim Han službenicima i započete za vladavine cara Zhanga, a koja će kineskim carevima stvarati probleme sve do vladavine cara Linga.

Car He je, pak, u tradicionalnim kineskim historijama, opisan kao uglavnom ljubazan i dobronamjeran čovjek kome je, međutim, nedostajalo političkog i državničkog umijeća njegovog oca i djeda cara Minga, odnosno koji nije znao dobro procjenjivati karaktere. Usprkos početka negativnih trendova, vladavina cara Hea je poznata i po naučnom progresu, a što se prvenstveno odnosi na pronalazak papira od strane enunuha Cai Luna godine 105.

Sa carem Heom je započeo još jedan trend vezan uz dinastiju Han - nedostatak muških nasljednika. Car He je najveći broj svojih sinova izgubio za života, a nadživjela su ga samo dvojica, ali ne zadugo. To je bitno doprinijelo nestabilnosti dinastije.

Izvori
------



|  |
| --- |
| Car He od Hana**Kuća Liu****Rođen/a:** 79  **Umro/la:** 105 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Car Zhang od Hana** | **Car Kine**88 – 105 | Slijedi:**Car Shang od Hana** |
Tigrovo oko
**Tigrovo oko** je žuto-smeđo-crni fibrozni kvarc. Efekt mačjeg oka nastaje smjenjivanjem vlakana kvarca i azbesta. Boja potječe od oksida metala, ali mu upravo vlaknasta struktura i pravilna obrada daju sjaj.

Tigrovo oko je jedan od najpopularnijih minerala. Njegovo misteriozno mačje oko je intrigiralo ljude stoljećima. Grupu minerala kvarca koja pokazuje "mačje oko" nazivamo kvarc mačje oko ili šatojan kvarc.

Pošto tigrovo oko nije jedini mineral sa efektom mačjeg oka, treba ga razlikovati od minerala :

* Mačje oko (cimofan hrizoberil).
* Sokolovo oko je tigrovo oko koje umesto azbesta sadrži krokodolit (plavi azbest), nije bilo izloženo metalima pa krokodolit nije promjenio boju u zlatno-žutu.
* Zeleno tigrovo oko (Arizona tigrovo oko), ali to je mineral serpentin. On nastaje u metamorfnim stijenama, a vlaknast izgled mu daje hrizolit.

Najveća nalazišta Tigrovog oka su u Južnoj Africi, Australiji, Burmi, Indiji iu SAD-u.
Jako je osjetljiv na bilo kakve kiseline.

Osnovni podaci :

* boja: zlatno-žuta, zlatno-smeđa
* tvrdoća: 6,5-7
* gustoća: 2,58-2,64 g/cm3
* kemijski sastav: SiO2, kremen
* indeks loma svjetlosti: 1,534-1,540
* disperzija: nema

***Tigrovo oko*** na Wikimedijinoj ostavi
**Car Fei od Jina** (晋废帝/晉廢帝, pinyin Jìn Fèidì, Wade-Giles Chin Fei-ti) (342 – 23. novembar 386), osobno ime**Sima Yi** (司馬奕), kurtoazno ime **Yanling** (延齡) bio je kineski car iz Istočne dinastije Jin. Bio je sin cara Chenga i mlađi brat cara Aija koga je naslijedio 365. nakon što je Ai umro bez djece. Na prijestolju nije imao nikakvu stvarnu vlast, koju je držao vojskovođa Huan Wen. Nakon što je Huanu godine 371. propao pokušaj da osvoji državu Raniji Yan, svoj uzdrmani autoritet je odlučio potvrditi svrgavanjem cara, te je proširio lažne glasine o carevoj impotenciji i homoseksualnosti kako bi stekao izgovor za puč. Carica majka Chu je pod Huanovim pritiskom pristala izdati ukaz o svrgavanju, ali je uspjela spriječiti Huana da sada bivšeg cara reducira na status pučanina. Umjesto toga je dobio titulu **Vojvoda od Haixija** (海西公) te je prognan sa dvora. Ostatak života je proveo u strahu od pogubljenja, odnosno nastojeći hedonističkim načinom života uvjeriti Hana da nema nikakve namjere vratiti se na vlast; kineski izvori da je u tu svrhu dao zadaviti vlastitu djecu. "Car Fei", ime pod kojim je poznat u historijskim izvorima, nije posthumno ime nego potiče od kineske riječi "Fei" (廢) za "svrgnuti".

Izvori
------

1. 1 2  *Knjiga Jina*, vol. 8.
2. 1 2 3 4  Academia Sinica Chinese-Western Calendar Converter.
3. ↑  *Zizhi Tongjian*, vol. 101.
4. ↑  *Zizhi Tongjian*, vol. 103.

* *Knjiga Jina*, vol. 8.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 97, 101, 102, 103, 106.

|  |
| --- |
| Car Fei od Jina**Kuća Sima****Rođen/a:** 342  **Umro/la:** 23. novembar 386 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Car Ai od Jina** | **car Kine**365–372 | Slijedi:**Car Jianwen od Jina** |
| Kinesko plemstvo |
| **Novostvoren/a/o** | **Vojvoda od Haixija**372–386 | **Nepoznat/a** |
**Druga bitka kod Moulin-aux-Chèvresa** se odigrala 9. oktobra 1793. godine na zapadu Francuske za vrijeme Rata u Vendéeu između snaga republikanske vlade na jednoj, i vandejskih kontrarevolucionarnih pobunjenika na drugoj strani. Do nje je došlo tokom ofenzive koju je sa zapada pokrenuo republikanski general Canclaux; republikanski general Alexis Chalbos je, pak, kao podršku toj operaciji pokrenuo ofenzivu iz Bressuirea. Chalbos je raspolagao sa tri divizije koje je držao u jednoj koloni i ona je došla pred Châtillon, neslužbeni "glavni grad" pobunjeničke teritorije koji je branio Louis de Lescure sa oko 4000 ljudi. Lescure je zatražio pomoć od drugih pobunjeničkij vođa, ali su mu Henri de La Rochejaquelein i Jean-Nicolas Stofflet mogli dodati samo 2000 ljudi, pa je zbog toga bio brojčano inferioran Chalbosovim republikancima koji su brojali oko 11000 ljudi. Došlo je do borbe koja je odlučena kada je republikanska konjica pod generalom Westermannom došla u pobunjeničku pozadinu, izazvaši paniku u njihovim redovima. Republikanci su nakon toga zauzeli Châtillon i počeli paliti njegovu okolicu. Dva dana kasnije je došlo do Druge bitka kod Châtillona u kojoj su republikanci poraženi, ali grad potpuno uništen.

Literatura
----------

* Charles-Louis Chassin, *La Vendée Patriote (1793-1800)*, Tome III, édition Paul Dupont, 1893-1895, p.196-198.
* Yves Gras, *La Guerre de Vendée*, éditions Economica, 1994, p.81.
**Tihomir Jakovina** (Slavonski Brod, 21. lipnja 1967 - ) je hrvatski političar i član SDP koji od 2011. vrši dužnost ministra poljoprivrede u vladi Zorana Milanovića. Kao dragovoljac se priključio specijalnoj policijskoj postrojbi i služio u Domovinskom ratu od 1991. do 1993. Diplomirao je na zagrebačkom Agronomskom fakultetu, a od 1995. do 2001. radio kao direktor poduzeća "Argocentar Tj-prom" d.o.o. 1999. se priključio SDP-u i bio jedan od vodećih članova u Brodsko-posavskoj županiji. 2001. je izabran za načelnika općine Bukovlje gdje je ostao sve do dolaska na ministarsku dužnost. 

Bio je oženjen dva puta. Iz prethodnog braka, završenog razvodom, ima kćer Petru. Potom se oženio za Sandru Petrović, najmlađu zastupnicu Hrvatskog sabora. Njeno stavljanje na kandidatsku listu SDP-a na izborima za Europski parlament (sa koje je izabrana) je u dijelu hrvatske javnosti tumačeno kao nepotizam.

Vanjske veze
------------

* Službeni životopis na stranici hrvatske Vlade Arhivirano 2013-05-28 na Wayback Machine-u
Italijanska oznaka **Da Capo al Fine** znači *od početka do kraja* (skraćeno **D.C.** izgovara se da kapo, znači *od početka*). Kada se odsvira do te oznake, vraća se na početak kompozicije i svira do mesta na kojem piše **Fine** (kraj), kao na primer:

Kompoziciju R. Lazića *Vedri klarinetista* treba svirati od početka do kraja (do mesta gde piše **Da Capo al Fine**), a zatim ponoviti od početka do mesta gde piše **Fine**, tj. još jednom prvi red.

 

|  |
| --- |
| Radivoj Lazić:*Vedri klarinetista* |
|  |
| Zvono označava **Da Capo al Fine** (od početka do kraja) |

**D. C. al Fine** (**Da Capo al Fine**) je *skraćenica* ili *abrevijatura*  u notnom pisanju koja muzičaru trostruko pomaže:

1. *štedi vreme* (ne mora dva puta isti notni tekst da se piše),
2. *štedi prostor* (jer se ne notira dva puta isto),
3. *vizuelno pojednostavljuje notni tekst*.

Vidi još
--------

* Abrevijatura
* Abrevijatura (muzika)
* Da capo
* Da capo al segno
* Da capo al Coda

Izvori
------

1. ↑  Vlastimir Peričić, *Višejezični rečnik muzičkih termina*
2. ↑  Radivoj Lazić, Škola za klarinet: *Učim klarinet* IV.
3. ↑  Radivoj Lazić - V. Peričić, *osnovi teorije muzike*
Za djelo Henrika Ibsena, v. Divlja patka (Henrik Ibsen).

Divlja patka, ženka
*Anas platyrhynchos*
**Divlja patka** (lat. *Anas platyrhynchos*), poznata i kao **gluhara**, vrsta je patke koja nastanjuje umjerena i subtropska područja Sjeverne Amerike, Europe, Azije i Australije. Vjerojatno najbolje poznata od svih pataka, pomogla je u uzgajanju brojnih domesticiranih pataka.

Izgled i ponašanje
------------------

Mužjak divlje patke na glavi i vratu ima tamnozeleno perje metalnog sjaja s bijelim prstenom na dnu. Prsa su mu smeđe boje, a trbuh i donja strana krila svijetlosivi. Kratko repno perje je bijelo. Dva srednja repna pera zavinuta su u kovrčice. Kljun je žut i sa strane nazubljen.   

Ženka je pokrivena neuglednim svijetlosmeđim i tamnosmeđim perjem koje ima zaštitnu ulogu. Narančaste kratke noge među prstima imaju široke plivaće kožice.   

Vrlo brzo leti i dobro pliva. Naraste do 58 centimetara u duljinu. Nastanjuje gusto obrasle obale vodotoka i jezera, bara i močvara, a zimi je uz obrasle obale ušća rijeka. Hrani se biljnom hranom, ali jede i vodene kukce, žabe i ribe.

Razmnožavanje
-------------

Na tlu uz vodu gradi gnijezdo u zaklonu, često u području stabla ili u duplji. Ženka snese do 13 svijetlozelenkastih jaja na kojima sjedi i kasnije se brine za male potrkušce. Živi u čitavoj Europi, a samo najsjevernija područja zimi napušta i seli u susjedna južnija područja. Česta je ptica, lovi se i umjetno uzgaja.

Izvori
------

1. ↑  Long, John L. (1981). Introduced Birds of the World. Agricultural Protection Board of Western Australia, 21-493
2. ↑  DigiMorph Staff. „Anas platyrhynchos – Domestic Duck". The University of Texas at Austin. Pristupljeno 23 August 2012.
3. ↑  Cramp, Stanley, ed. (1977). Handbook of the Birds of Europe the Middle East and North Africa, the Birds of the Western Palearctic, Volume 1: Ostrich to Ducks. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-857358-6.
4. ↑  „Mallard, Life History". *All About Birds*. Cornell Lab of Ornithology. 23 August 2012.
5. ↑  John B. Dunning Jr. ur. (1992). *CRC Handbook of Avian Body Masses*. CRC Press. ISBN 978-0-8493-4258-5.
6. ↑  Swanson, George A.; Meyer, Mavis I.; Adomaitis, Vyto A. (1985). "Foods consumed by breeding mallards on wetlands of south-central North Dakota". Journal of Wildlife Management 49 (1): 197–203. doi:10.2307/3801871. JSTOR 3801871.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Divlja patka** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Divlja patka** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Divlja patka** |
Centralni trg Dos Pilasa.

**Dos Pilas** je pretkolumbovsko arheološko nalazište civilizacije Maja smješteno u današnjem departmanu Petén u Gvatemali. Njegove ruševine datiraju iz Kasnog klasičnog perioda, kada je na tom mjestu godine 629. podignuto vojno uporište grada-države Tikal sa namjerom da kontrolira trgovačke rute u regiji Petexbatún, posebno u dolini rijeke Pasion. In AD 648 Dos Pilas se kasnije odmetnuo od Tikala i postao vazalna država Calakmula, iako su prva dva kralja Dos Pilasa nastavila koristiti tikalske amblemske glifove. Dos Pilas se ubrzo razvio u vojnu silu te počinjao napadati i osvajati susjedna područja, tako da su pod njegovu kontrolu došli Itzan, Arroyo de Piedra i Tamarindito. Dos Pilas i susjedni grad Aguateca su na kraju postali dvostruka prijestolnica jedne te iste dinastije. Ta je država od historičara nazvana Kraljevina Petexbatun, po Jezeru Petexbatún povezanom sa rijekom Pasión. Dos Pilas je godine 761. napušten, a posljednji tragovi nastanjivanja datiraju sa početka 9. vijeka.

Dos Pilas daje važan uvid u suparništva i političke intrige koje su karakterizirale svijet Maja u Kasnog klasičnom periodu. Najveći dio historije Dos Pilasa se može rekonstrurirati, u detaljima i opsegu kakav nema premca kod drugih majanskih gradova i naselja.

Dos Pilas je otkriven 1953-54. a prve ekspedicije pokrenute 1960. Godine 1970. ga je Gvatemala proglasila Nacionalnim spomenikom.

Izvori
------

1. ↑  Salisbury, Koumenalis & Barbara Moffett 2002.
2. ↑  Webster 2002, p. 263.
3. ↑  Webster 2002, p. 275.
4. ↑  Martin & Grube 2000, pp. 54–67.
5. ↑  Sharer & Traxler 2006, p.386.
6. ↑  Martin & Grube 2000, p. 55.

Eksterni linkovi
----------------

***Dos Pilas*** na Wikimedijinoj ostavi

* **Dos Pilas** - History and Photo Gallery Arhivirano 2008-07-03 na Wayback Machine-u
| Osobni podaci |
| --- |
| IME | Šabaka |
| ALTERNATIVNA IMENA |  |
| KRATAK OPIS |  |
| DATUM ROĐENJA | {{{Datum rođenja}}} |
| MJESTO ROĐENJA | Drevni Egipat |
| VRIJEME SMRTI |  |
| MJESTO SMRTI | Drevni Egipat |

**Shabaka**, **Šabaka** (ili *Shabaka Neferkare*, 'Lijepa je duša Re') bio je kušitski faraon XXV egipatske dinastije, koji je vladao između 721. pne. i 706. pne.. Naslijedio je svog brata Piyea na prijestolju, a kao faraonsko ime je uzeo isto ono koje je koristio Pepi II, znameniti egipatski vladar Šeste dinastije. 

Nakon što je Piye porazio egipatske prinčeve iz Delte Nila, oni su, uključujući saiskog vladara Tefnakhtea formalno priznali Nubijce za vladare cijelog Egipta. Međutim, Tefnakhte je nastavio širiti utjecaj, i njegov sin Bakenranef se proglasio faraonom. Šabaka to nije mogao tolerirati, te je napao Sais, zarobio Bakenranefa i dao ga živog spaliti. 

Šabaka je tako kao nubijski vladar po prvi put nakon nekoliko vijekova uspio Egipat stvarno podvrći pod vlast jednog vladara. Kao i njegov brat, Šabaka je nastojao među narodom legitimirati svoju vlast preuzimanjem domaćih običaja i religije, te je Šabakina vlast vidjela masovne građevinske projekte. Šabaka je također pokazao veliko zanimanje za prošlost države kojom je zavladao te je neke od dokumenata koji potječu iz Starog kraljevstva dao uklesati u znamenitu Shabakinu stijenu.

Šabakinu je vlast učvrstila i sve veća prijetnja koju je Egiptu predstavljala Asirija na čelu sa Sargonom II, odnosno potreba Egipćana da se ujedine oko jednog vladara, makar to bio stranac. Šabaka je poznat i po tome što je pružio utočište Iamanniju od Ashdoda, vladaru kojeg je bio prognao Sargon II.

Šabaka je nakon smrti sahranjen u nubijskoj piramidi u el-Kurruu, a naslijedio ga je nećak Shebitku.
**Divovska lignja** (Architeuthis dux) rod mekušaca i jedina vrsta u rodu Architeuthis. Ove lignje su sve do polovice 19. stoljeća prije spadale u knjige s bajkama, nego u zoologiju. Iako se već stoljećima izvještavalo o susretima s divovskim lignjama, to se u glavnom s porugom pripisivalo "mornarskim pričama" i smatralo legendama. Čak i nalazi nasukanih lignji dužih od 10 metara nisu uzimani ozbiljno. Danas se zna, da te životinje doista postoje. Prvi znanstveni dokaz je bio "kljun" jedne životinje, koja se 1854. nasukala kod Jütlanda ( Danska ), i dospio u ruke prirodoslovca Japetus Steenstrupa. On je istražio "kljun" i prvi opisao divovsku lignju.

Opis
----

Rekonstrukcija *Architeuthis dux* (Muzej Toulouse)
Divovske lignje su glavonošci s deset krakova raspoređenih oko usnog otvora. Dva od tih krakova preoblikovala su se u hvataljke a imaju i osjetilo dodira. Iz tog razloga svrstani su u desetokrake lignje, ali im je točno mjesto unutar sistema glavonožaca još nejasno.

Danas je jasno, da divovske lignje žive u svim oceanima na Zemlji. Posebno često ih se izlovljava uz obale Norveške, Velike Britanije, kod Japana, oko Australije kao i Južne Afrike. Vjerojatno žive na dubinama većim od 300 metara i rijetko dolaze bliže površini.Tek od kad se riba izlovljava sa dubina većih od 200 metara poznati su češći ulovi ovih životinja.

Životinje su prosječno dugačke između 6 i 12 metara, ali mogu biti dugačke i do 15 metara, a rijetko i više od 17 metara. Pretpostavlja se da kao svi glavonošci brzo raste i da već s tri godine dosegne težinu od 500 kila. Na obale sjeveroistočne Kanade je 1933 naplavljena jedna mrtva životinja dužine 21,95 m. Na temelju čeljusti ili, kako ga češće zovu "kljuna" i očiju jedne lignje nađene u želucu ulješure može se zaključiti da na još većim dubinama žive i veći primjerci. Oko je imalo promjer od 40 cm, pa se polazeći od toga zaključilo da su mogući i primjerci od oko 30 metara.

Povezano
--------

* Kraken

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Divovska lignja** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Divovska lignja** |
Tommaso Tittoni
**Tommaso Tittoni**, (Rim, 16. studenog 1855. — Rim, 7. veljače 1931.), bio je talijanski političar i diplomat. Bio je sin Vincenza Tittonija.

Tittoni je studirao pravo u Rimu, Oxfordu i Liègeu. Od 1882. sudjeluje u političkom životu Rima, a bio je poslanik 1886.–1897. u talijanskom zastupničkom domu. 

U periodu 1897.–1900. bio je prefekt u Perugi, 1900.–1902. u Napulju. U studenom 1902. postao je senator, a u vladi Giovannija Giolittija počinje obnašati dužnost ministra vanjskih poslova 1903. Istu dužnost obnašao je i u vladi Alessandra Fortisa, pošto je vrlo kratko 1905. bio premijer tijekom duge ministarske krize, koja je prethodila formiranju Fortisove vlade. U novoj vladi u prosincu iste godine ga je naslijedio Antonino Paternò-Castello di San Giuliano, ali ponovo je bio ministar vanjskih poslova od lipnja 1906. do ožujka 1910. u Giolittijevoj vladi. Bio je kratko i talijanski veleposlanik u Londonu. 

Tittoni je kao ministar vanjskih poslova imao kontakte s Trojnim savezom, imajući nekoliko sastanaka s ministrom vanjskih poslova Austro-Ugarske, Aloisom Lexom von Aehrenthalom i njemačkim kancelarom Bernhardom von Bülowom. Njegova vanjska politika je težila pak ka približavanju Francuskoj. Upravo zbog toga imenovan je veleposlanikom u Parizu, što je bila važna dužnost tijekom Prvog svjetskog rata i na toj dužnosti ostaje do 1916. 

| * p
* r
* u
Premijeri Italije |
| --- |
| Kraljevina Italija | 
* Cavour
* Ricasoli
* Rattazzi
* Farini
* Minghetti
* La Marmora
* Ricasoli
* Rattazzi
* Menabrea
* Lanza
* Minghetti
* Depretis
* Cairoli
* Depretis
* Cairoli
* Depretis
* Crispi
* Starabba
* Giolitti
* Crispi
* Starabba
* Pelloux
* Saracco
* Zanardelli
* Giolitti
* Tittoni
* Fortis
* Sonnino
* Giolitti
* Sonnino
* Luzzatti
* Giolitti
* Salandra
* Boselli
* Orlando
* Nitti
* Giolitti
* Bonomi
* Facta
* Mussolini
* Badoglio
* Bonomi
* Parri
* De Gasperi
 |
| Republika Italija | 

* De Gasperi
* Pella
* Fanfani
* Scelba
* Segni
* Zoli
* Fanfani
* Segni
* Tambroni
* Fanfani
* Leone
* Moro
* Leone
* Rumor
* Colombo
* Andreotti
* Rumor
* Moro
* Andreotti
* Cossiga
* Forlani
* Spadolini
* Fanfani
* Craxi
* Fanfani
* Goria
* De Mita
* Andreotti
* Amato
* Ciampi
* Berlusconi
* Dini
* Prodi
* D'Alema
* Amato
* Berlusconi
* Prodi
* Berlusconi
* Monti
* Letta
* Renzi
* Gentiloni
* Conte
* Draghi

 |
Donžon iz 12. vijeka, visok preko 30 m
**Richmondski zamak** (engleski: ) je srednjovjekovni zamak koji se nalazi u blizini središta grada Richmond u engleskoj grofoviji Sjeverni Yorkshire. Ime je dobio po gradu Richemont u Normandiji, odakle su poticali Normani, uključujući i engleskog kralja Williama I Osvajača koji ga je dao sagraditi 1071. Sagrađen je tokom procesa tzv. kastelizacije Engleske, nakon normanskog osvajanja 1066. godine, odnosno nakon pustošenja Sjevera 1069. godine. Namjera mu je bila omogućiti lakšu kontrolu nad pacificiranim anglosaksonskim stanovništvom, a William ga je predao svom bretonskom sljedbeniku Alanu Rufusu. Kasnije su vlast nad zamkom stekli bretonski vojvode, ali je tokom srednjeg vijeka često bio konfisciran od strane engleskih kraljeva, uključujući Henryja II i Edwarda I koji su ga nadograđivali. Međutim, već od kraja 14. vijeka se počeo zapuštati, a službeni zapisi iz 1538. navode da je bio u ruševnom stanju. U 19. vijeku je interes javnosti za starine potakao radove na obnovi, pa je od 1855. do 1931. služio kao pomoćna vojna baza, uglavnom za lokalnu miliciju (Teritorijalna vojska); za prvog svjetskog rata su u njemu bili zatvoreni regruti koji su zbog prigovora savjesti odbili sudjelovati u ratu. Danas se čuva kao historijski spomenik.

Vanjske veze
------------

***Richmondski zamak*** na Wikimedijinoj ostavi

* English Heritage's page on Richmond Castle
* Gatehouse record for Richmond Castle, containing a comprehensive bibliography
* 

Koordinate: 54°24′06″N 1°44′15″W﻿ / ﻿54.4017°N 1.7376°W﻿ / 54.4017; -1.7376
**Čileanska araukarija** (lat. *Araucaria aracuana*) vrsta je drveća iz roda *Araucaria* (araukarije). Pripada u četinjače. Porijeklom je iz srednjeg Čilea i zapadne, odnosno srednje Argentine.

Ovo zimzeleno drveće može rasti u visinu do 40 metara i doseći promjer od 2 metra. Obično je dvodomna vrsta s muškim i ženskim češerima na odvojenim stablima, rijetki su jednodomni primjerci. Muški su češeri izduženi, u početku dugački 4 cm, a kasnije, pred oprašivanje 8-12 cm i 5-6 cm široki. Oprašivanje se vrši putem vjetra. Ženski plodni češeri zreli su u jesen otprilike 18 mjeseci poslije oprašivanja, loptastog su oblika i promjera 12-20 cm. Sadrže oko 200 sjemenki. Sjeme je nalik lješnjaku, dugo 3-4 cm, raznose ga čavke, kreje i vjeverice.

Araukarija je vrsta umjerenih klimatskih područja s velikom količinom kiše tijekom godine, ali može podnijeti i temperature do -20 °C. Ovo je najizdržljivija vrsta ovog roda i jedina koja uspijeva u V. Britaniji i u kontinentalnom dijelu SAD-a daleko od ekstremnog juga. U Kanadi (Vancouver i Victoria) nalazi se puno kvalitetnih primjeraka ove vrste. Također raste i na otocima Kraljice Charlotte. Podnosi i zasoljena tla, ali ne i gradske uvjete (zagađen zrak). Ovo je popularna vrtna vrsta, koja se uzgaja zbog svojih izgledom prapovijesnih grana, simetričnog oblika.

Drvo može živjeti 2000 godina. Ugrožena je vrsta u divljini.

List je sjajno zelen s obje strane 0,30 do 50 mm dugačak i 8-25 mm širok, uzdužno izbrazdan linijama otvora puči s obje strane listova, koji se zadržavaju na stablu 10-15 godina.

Ovo je sveto drvo za članove plemena Mapuche unutar većeg plemena Araukanaca.

Galerija
--------

* Deblo i koraDeblo i kora
* Grančica s lišćemGrančica s lišćem
* Grančica sa zrelim češeromGrančica sa zrelim češerom
* Područje rasprostiranja u ČileuPodručje rasprostiranja u Čileu

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Čileanska araukarija** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Čileanska araukarija** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Čileanska araukarija** |

| Identifikatori taksona |
| --- |
| *Araucaria araucana* | 
* Wikidata: Q158780
* Wikispecies: Araucaria araucana
* ARKive: araucaria-araucana
* Conifers.org: Araucaria\_araucana
* EoL: 1034857
* EPPO: ARUAR
* GBIF: 2684984
* GRIN: 3834
* iNaturalist: 126404
* IPNI: 261681-1
* IRMNG: 10587800
* ITIS: 183482
* IUCN: 31355
* MoBotPF: 276630
* NBN: NHMSYS0000456023
* NCBI: 42754
* NZOR: 5fa5199c-eca8-48d7-9cf6-04f92e49d841
* Plant List: kew-14339
* PLANTS: ARAR23
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:261681-1
* Species+: 25968
* Tropicos: 2300010
* uBio: 4963792
* WCSP: 14339

 |
| *Pinus araucana* | 
* Wikidata: Q17275218
* GBIF: 5284393
* GRIN: 28413
* IPNI: 262776-1
* POWO: urn:lsid:ipni.org:names:262776-1
* Tropicos: 50227301
* WCSP: 156593

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh2008001881

 |
**Törökbálint** čita se *Terekbalint* (njemački: *Großturwall*) je grad u sredini Mađarske 
od 13,207 stanovnika. koji administrativno podpada pod Županiju Pest.

Geografske karakteristike
-------------------------

Törökbálint leži udaljen petnaestak km jugozapadno od centra Budimpešte i danas je predgrađe tog grada. .

Historija
---------

Sve do kraja 18. vijeka taj kraj bio je slabo naseljen, a najveći dio zemlje su kao feud imali jezuiti. Nakon ukidanja njihova reda, kraj je naseljen njemačkim kolonistima, koji su dobar niz godina bili najbrojniji stanovnici mjesta Török-Balint. 

Naselje je počelo brže rasti nakon što je 1884. do njega došla željeznica. Od 1900. mjesto se službeno zove Törökbálint. 

Törökbálint je status grada dobio 2007.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Mađarska, Bük
* Njemačka, Süßen
* Rumunjska, Secuiesc
* Slovačka, Veľké Trakany

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Pest" (engleski). City population. Pristupljeno 14. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Törökbálint*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Törökbálinta* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Predstava turskog Karađoza
**Teatar sjena** (ili **lutkarstvo sjena**) je drevni oblik pripovijedanja i zabave koji koristi plosnate zglobne figure (lutke sjena) koje se drže između izvora svjetlosti i prozirnog paravana. Izrezani oblici lutki ponekad uključuju prozirnu boju ili druge vrste detalja. Pomicanjem lutki i izvora svjetlosti mogu se postići različiti učinci. Talentirani lutkar može učiniti da figure izgledaju kao da hodaju, plešu, bore se, klimaju glavama i smiju se. U prošlosti su se likovi izrađivali od životinjske kože, crno-bijeli ili obojani. Kasnije su izrađivani od papira i drugih materijala. Teatar sjena je svojevrsna preteča televizije i njegov izraz je sličan mediju animiranog filma.

Teatar sjena je popularan u raznim kulturama, među djecom i odraslima. Više od 20 država svijeta imaju teatarske trupe koje se bave igrama sjena. Teatar sjena je stara tradicija i ima dugu historiju u Jugoistočnoj Aziji, posebno u Indoneziji, Maleziji, Tajlandu i Kambodži. Također, popularan je i po Kini, Indiji, Nepalu, Egiptu, Turskoj, Siriji, Grčkoj, Njemačkoj, Francuskoj i Sjedinjenim Državama.

Elementi
--------

Elementi teatra sjena su:

* paravan s ekranom
* svjetlo
* lutke
* muzika
* sadržaj
* lutkari

Primjeri
--------

Neki specifični primjeri teatra sjena su:

* Karađoz (Turska)
* Kmerski teatar sjena (Kambodža)
* Wayang (Indonezija)

Literatura
----------

* Currell, David, *An Introduction to Puppets and Puppetmaking*, New Burlington Books, (1992) ISBN 1-85348-389-3
* Logan, David, *Puppetry*, Brisbane Dramatic Arts Company (2007) ISBN 978-0-9804563-0-1
* Fan Pen Chen, "Visions for the Masses; Chinese Shadow Plays from Shaanxi and Shanxi", Ithaca: Cornell East Asia Series, (2004) ISBN 978-1-885445-21-6
* Ghulam-Sarwar Yousof, *Dictionary of Traditional Southeast Asian Theatre*, Oxford University Press, (1994) ISBN 967-65-3032-8

Vanjske veze
------------

***Teatar sjena*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Kazalište sjena*, Centar za kulturu i film Augusta Cesarca

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85120780
* GND: 4052103-5
* NDL: 00564451
* NKC: ph135215

 |
**Shalmaneser V** (akadski: ) bio je kralj Asirije od 727 do 722. pne.. Prvi put se spominje kao guverner Zimirre u Feniciji za vrijeme vladavine svog oca Tiglat-Pilesera III.

Nakon smrti Tiglath-Pilesera je naslijedio prijestolje Asirije na 25. dan mjeseca Tebeta 727. pne. te svoje prvotno ime **Ululayu** promijenio u "Shalmaneser". Neki naučnici smatraju kako je ime *Ululayu* koristio na prijestolju Babilonije, ali za to nema službene potvrde. U vrijeme njegove vladavine je izbila pobuna u Samariji, pa je opsjeo taj grad. Za vrujeme opsade je umro na 12. dan mjeseca Tebeta 722. pne. a krunu preuzeo Sargon II. 

Ime *Shalmaneser* se za njega koristi u Bibliji, koja njemu i njegovom ocu pripisuje deportaciju "Deset izgubljenih plemena" Izraela, te osvajanje Samarije. U Knjizi u Tobitu je prikazano kako izgnani Tobit uživa naklonost Salmanasarovog dvora, da bi je izgubio pod Senaheribom.

Bilješke
--------

1. ↑  G. Frame, Babylonia 689-627 B.C. p. 303-304.

|
|  |
| Prethodi:**Tiglath-Pileser III** | **Kralj Asirije**727–722. pne. | Slijedi:**Sargon II** |
| **Kralj Babilona**727–722. pne. | Slijedi:**Marduk-apal-iddina II** |
**Rokovci** su selo nadomak Vinkovaca, smješteno na desnoj obali Bosuta. Administrativno pripadaju općini Andrijaševci. Ima nešto više od 2000 stanovnika. Nadomak sela nalazi se arheološko nalazište "Rokovačke zidine".

Ime i smještaj
--------------

Ime Rokovci nesumnjivo dolazi od imena zaštitnika crkve - svetog Roka. I inače je u kršćanskom svijetu, ne samo u Hrvatskoj, imenopis naselja prepun je naziva iz imena sela.
Selo Rokovci nalazi se u Vukovarsko-srijemskoj županiji južno od Vinkovaca i iza šume Kunjevci s desne strane rijeke Bosuta. Rokovci se spominju 1486. godine kao posjed *Rokovicz* i *Rokowcz* u vlasništvu obitelji Motočinskih.
  

Za vrijeme turske vlasti selo se nalazilo na rubu Kunjevačke šume, sjevernije od svog današnjeg položaja, oko crkve svetog Roka koja nije stajala neposredno uz Rokovačke zidine, nego se nalazila nešto dalje od nje. Poslije progona Turaka preselili su se Rokovčanni na svoje današnje mjesto. Tom novom naselju daju ime Rokovci prema staroj crkvi svetog Roka oko koje su imali i svoje groblje. U novom naselju grade crkvu također u čast sv. Roku.

Udruge
------

* Udruga mladih 'Ruke' Rokovci
* Udruga umirovljenika
* Udruga žena
* Udruga Academus

Šport
-----

* HNK Frankopan Rokovci-Andrijaševci
* MRK Frankopan Rokovci-Andrijaševci

Vanjske poveznice
-----------------

* Web stranica Rokovaca i Andrijaševaca

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Rokovci** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Andrijaševci |
| --- |
| Andrijaševci • Rokovci |
**Šadrvan** je vrsta javne česme koja se gradi u dvorištu džamija, medresa, tekija, karavan-saraja, hanova i u javnim kupatilima sa osnovnom svrhom da omogući istovremeno obredno umivanje većem broju ljudi ali i da deluju dekorativno.

Poreklo šadrvana
----------------

Šadrvani potiču iz Persije a preko Arapa i Turaka su dospeli i na Balkansko poluostrvo.

Izgled šadrvana
---------------

Osnovna karakteristika šadrvana je to što u osnovi imaju kameni bazen sa čijih strana se voda izliva kroz brojne česme pored kojih se često nalazi kameno postolje na kojem stoji osoba koja koristi česmu. Obično se u sredini bazena nalazi viši kameni stub niz koji često preko raznih ukrasa uz žubor teče voda. Krov šadrvana je u obliku kupole, prekriven olovom ili od kamenih ploča na šest ili osam voda.

Šadrvani na Balkanskom poluostrvu
---------------------------------

Jedan od najpoznatijih šadrvana na Balkanskom poluostrvu se nalazi u Sarajevu u dvorištu Begove džamije, podignut na istom mestu na kojem je Gazi Husrev-beg podigao šadrvan 1530. godine.

Vidi još
--------

* Kraj tanana šadrvana
**Spurije Karvilije Maksim Ruga** (*Spurius Carvillius Maximus Ruga*), koji je vjerojatno bio sin gore navedenog Spurija, izabran je za konzula 234. pne. te je dobio trijumf zbog vojnih uspjeha na Korzici i Sardiniji. Godine 228. pne. je ponovno izabran za konzula, a godine 211. pne. za augura. Tradicija koju citira Valerije Maksim tvrdi kako je bio prvi Rimljanin koji se razveo od svoje supruge, a što ponavljaju i Dionizije iz Halikarnasa i Aulo Gelije. Prema Dioniziju, narod ga je zbog toga zamrzio. Moderni historičari u to sumnjaju, s obzirom da su odredbe o razvodu već postojale u Zakonu Dvanaest tablica koji datira iz 450. pne.

Po njemu je dobio ime Spurije Karvilije Ruga, rob, kasnije oslobođenik koji je izmislio slovo "G".

Fusnote
-------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Titus Manlius Torquatus i Gaius Atilius Bulbus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Lucijem Postumijem Albinom* 234. pne. | Slijedi: **Quintus Fabius Maximus Verrucosus i Manius Pomponius Matho**  |
| Prethodi: **Lucius Postumius Albinus i Gnaeus Fulvius Centumalus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Kvintom Fabijem Maksimom Verukosom* 228. pne. | Slijedi: **Publius Valerius Flaccus i Marcus Atilius Regulus**  |
**Drvenik** je priobalno mjesto na Makarskom primorju. Administrativno pripada općini Gradac.

Zemljopis
---------

Drvenik sačinjavaju dva naselja, Gornja i Donja Vala, udaljeni jedno od drugog oko kilometra. Donja Vala je sjevernije, a Gornja Vala južnije naselje.

Promet
------

Nalazi se na Jadranskoj magistrali, najvažnijoj hrvatskoj obalnoj cestovnoj prometnici.

U Drveniku je trajektna luka, iz koje voze trajekti za otok Hvar, odnosno prema Sućurju. To je druga najvažnija pomorska veza otoka Hvara sa glavnim kopnom.

Gospodarstvo
------------

Najvažnija gospodarska djelatnost je turizam.

Vanjske poveznice
-----------------

* Drvenik na stranici TZO Gradac Arhivirano 2009-02-20 na Wayback Machine-u

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Drvenik (Gradac)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Makarsko primorje |
| --- |
| Brela • Baška Voda • Promajna • Bratuš • Krvavica • Makarska • Tučepi • Podgora  Drašnice • Igrane • Živogošće • Drvenik • Zaostrog • Podaca • Brist • Gradac |  |