recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ribarski brodovi u Kota Biaku, Indonezija
**Biak** je mali otok koji se nalazi u zalejvu Cenderawasih blizu sjeverne obale Papue, indonežanske provincije, sjeverozapadno od Nove Gvineje. Biak je najveći otok u vlastitom malom arhipelagu, te ima mnogo atola, grebena i koralja.

Najgušće naseljeno mjesto je Kota Biak (Grad Biak) na južnoj obali. Ostatak otoka je rijetko naseljen s malim selima.

Historija
---------

U drugom svjetskom ratu, na otoku je bio lociran strateški aerodrom Japanske carske vojske te služio kao baza za operacije na pacifičkom ratištu. Američke snage su zauzele otok. Dana 29. 5. 1944. na otoku se odigrala prva tenkovska bitka na pacifičkom ratištu. Osvojeni aerodrom je preimenovan u Aerodrom Mokmer i kasnije prepušten Kraljevskom australskom ratnom zrakoplovstvu.

Otok je, zajedno s polovicom Nove Gvineje, do 1960-ih bio pod holandskom vlašću, da bi nakon toga bio preuzet od strane Indonezije.

### Biački pokolj

Dana 1. 7. 1998. (na godišnjicu neuspjele papuanske deklaracije nezavisnosti iz 1971. godine) Biak je poprištem događaja koji se danas često naziva Biačkim pokoljem ili Krvavim Biakom. Papuanski domoroci i članovi Pokreta za slobodnu Papuu (*Organisasi Papua Merdeka*) podigli su svoju tradicionalnu zastavu *The Morning Star* na vodotornju u Kota Biaku i tamo logorovali slijedećih šest dana.

Dana 6. 7. oko 5:30 ujutro na demonstrante su pucali pripadnici Indonezijskih oružanih snaga (*Tentara Nasional Indonesia* ili TNI). Mnogi su bili ubijeni dok su pokušali bježati. Preživjele su pohvatali i natjerali na dokove gdje su držani nekoliko dana dok svi ostali demonstranti nisu pohvatani.

Oko 200 demonstranata su nasilno ukrcani na dva indonežanska ratna broda i odvedena na dvije različite lokacije gdje su pobacani u more. Slijedećih neloliko dana na obalama Biaka su se pojavljivali plutajući leševi, a neke od njih su hvatani u ribarskim mrežama. TNI je to objasnila tvrdeći kako tijela pripadaju žrtvama Aitape tsunamija koji se zbio 1000 km dalje u Papui Novoj Gvineji.

Literatura
----------

***Biak (otok)*** na Wikimedijinoj ostavi

* 'Behind The Biak Massacre' by Andrew Kilvert

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315526921
* LCCN: sh86004027

 |
**Cachimayu** (španjolski: *Río Cachimayu* - što na kečaunskom znači *Slana rijeka*) je rijeka na jugu Bolivije, duga oko 100 km, desna pritoka Rjeke Pilcamayo.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire u planinama Anda na terenu Općine Ravelo (oko 70 km sjeverozapadno od Sucrea) pod imenom *Ravelo*. Od tamo teče prema jugoistoku, kad primi pritoku Potolo mjenja ime u *Cachimayu* i protiče južnim predgrađima Sucrea.

Kod predgrađa Yotala prima pritoku *Rotocara* sa sjevera, koja nešto uzvodnije prima pritoku *Villazon*, koja se u gornjem toku zove *Quirpinchaca* i protiče kroz grad Sucre i dijeli ga na dva dijela zapadni i istočni.

Od Yotale teče 30 km prema jugu do ušća u Rjeku Pilcamayo na granici Departmana Chuquisaca i Departmana Potosí.

Nekontrolirani rast grada Sucrea i nedostatak urbanističkog planiranja, pretvorio je rijeku *Quirpinchaca* u zagađenu kloaku.

Između 1860.- 1910. duž obala rijeke kod Yotale, postojale su brojne hacijende sa ljetnikovcima u jednom od njih se oporavljao maršal Antonio José de Sucre nakon atentata nad njim 1928.

Rijeka ima porječje površine 1,667 km², koje se prostire po departmanima Chuquisaca i Potosí.
U porječju rijeke živi 307,955 stanovnika, od tog 88,58 % u urbanim a ostatak u ruralnim područjima.

Za suše je protok oko 2 m³/s, a u kišnoj sezoni 300 m³/s.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Cachimayu. La esperanza verde de Chuquisaca*" (španjolski). Bolivia. Pristupljeno 12.10.2023.
2. 1 2  „*Plan Director Cuenca Río Cachimayu*" (španjolski). Georchestra. Pristupljeno 12.10.2023.
3. ↑  „*Investigación científica concluye que EL RÍO QUIRPINCHACA ESTÁ ENFERMO*" (španjolski). Suplemento Universitario. Pristupljeno 10.10.2023.
4. ↑  „*Gobierno presenta Plan Director de Cuenca del Río Cachimayu para 4 municipios de Chuquisaca y Potosí*" (španjolski). Ministerio de Medio Ambiente y Agua. Pristupljeno 12.10.2023.

Vanjske veze
------------

* *Cuenca Cachimayu - Ríos Principales* (na portalu Geo03) ()
Porfirio Díaz
**José de la Cruz Porfirio Díaz Mory** (15.9. 1830.- 2.2. 1915.) bio je meksički političar, ratni junak i diktator.

Rodio se u državi Oaxaca. Bio je mestik, miješane španjolske i domorodačke krvi. Otac mu je umro kada je imao tri godine, a majka mu je vodila gostionicu dok taj posao nije propao.

Pošao je u vojsku i prije 40. godine postao general zbog taktičkih zamisli i genijalnog ratovanja. Bio je odan predsjedniku Meksika, Benitu Juarezu. Pripadao je Liberalnoj stranci. Iako su mu nudili razne položaje i počasti da prijeđe na stranu cara Maksimilijana, uvijek je odbijao. Nakon Juarezove smrti, pokušao je postati predsjednik, ali je izgubio izbore.

Na vlast prvi put dolazi 1876. te je obnaša do 1880. kada prepušta mjesto mlađima, no razdoblje od 1880. do 1884. obilježila je korupcija i politička nesposobnost. Ponovno dolazi na vlast 1884. godine i počinje vladati poput diktatora. Mijenja Ustav kako bi si omogućio dva mandata na dužnosti predsjednika, a kasnije ukida sva ograničenja za reizbor. Deseterostruko je povećao izgradnju željezničke mreže, uveo je telegraf, parni stroj, razvio industriju i privukao stani kapital. Bio je lukavi političar koji je nagovarao zemljoposjednike da prijeđu na kapitalizam.

Kada je rekao da je Meksiko spreman za demokraciju, pojavio se Francisco Madero, no Diaz je osporio rezultate izbora, a to je bila iskra koja je stvorila niz događaja poznat kao Meksička revolucija. Nakon silaska s vlasti 1911. otišao je u egzil, a umro je u Parizu četiri godine kasnije. Ženio se dva puta.

Zanimljivost
------------

Tijekom svoje dugogodišnje vladavine Porfirio Diaz je dao komentar o političko-ekonomskoj situaciji Meksika koji se i danas često citira. On glasi: "Jadan Meksiko. Tako daleko od Boga, a tako blizu SADu" 

***Porfirio Diaz*** na Wikimedijinoj ostavi
**Calgary** je grad u kanadskoj provinciji Alberta. 

Prema demografskim procjenama iz 2005. broj stanovnika je iznosio oko 1,630.000, što Calgary čini trećim po veličini gradom u Kanadi. 

Zbog blizine kanadskog Stjenjaka, Calgary je popularno odredište zaljubljenika u zimske sportove i ekoturista, iako je srž lokalne ekonomije naftna industrija.

Calgary je isto tako poznat i po rodeo festivalu zvanom Calgary Stampede, festivalu folk muzike, festivalu karipske muzike kao i Lilac festivalu. 

U svijetu je Calgary najpoznatiji kao domaćin Zimskih olimpijskih igara 1988. godine.

Na području Calgaryja su prvi bijeli naseljenici došli 1870-ih, ali je grad ispočetka služio isključivo kao uporište Kanadske konjičke policije. Tek ga je dolazak željeznice 1890-ih pretvorio u važno saobraćajno i privredno središte. Godine 1914. je na tom području pronađena nafta, ali je grad od nje prosperirao tek 1970-ih, za vrijeme arapskog naftnog embarga. Taj bum je naglo prestao zbog Nacionalnog energetskog programa liberalne vlade početkom 1980-ih. Nakon toga je stanovništvo Calgaryja steklo veliki animozitet prema liberalima i centralnoj vladi, pa je Calgary jedini veći grad Kanade kojim dominira Konzervativna stranka.

U Calgary se nalazi i profesionalni hokejaški tim Calgary Flames koji igra u NHL ligi.

### Slike

* Pictures of Calgary Arhivirano 2006-02-25 na Wayback Machine-u
* Pictures of Calgary - Terra Galleria

***Calgary*** na Wikimedijinoj ostavi
Moderne ploče označavaju položaj nekadašnje katedrale
**Old Minster** je naziv za nekadašnju anglosaksonsku katedralu u današnjem engleskom gradu Winchesteru, a koja je služila kao sjedište biskupije Wessex, a potom biskupije Winchester od 660. do 1093. Nalazila se neposredno na sjeveru, odnosno njeni ostaci se nalaze djelomično ispod kasnije sagrađene Winchesterske katedrale.

Prema staroj legendi Old Minster je originalno podignut u 2. vijeku za fiktivnog kralja Lucija od Britanije. U stvarnosti su crkvu 648. pšočeo graditi kralj Cenwalh od Wessexa i Sveti Birinus. Biskupijskom katedralom je postala 660. S vremenom je dograđivana i proširivana, a Sveti Swithun je sahranjen izvan njenih zidova 862. Godine 901. je kraj nje sagrađena crkva New Minster. Sveti Æthelwold od Winchestera i njegov nasljednik Sveti Alphege su 970-ih za vrijeme svojih monastičkih reformi gotovo u potpunosti obnovili crkvu. Tijelo Svetog Swithuna je doneseno u unutrašnji oltar; tada je, prema nekim tumačenjima, Old Minster bila najveća crkva u Evropi. Nakon normanskog osvajanja je biskup Walkelin sagradio novu katedralu, a Old Minster je razrušen 1093. Mnogi od kraljeva Wessexa i Engleske, kao i sveci, su bili u njoj sahranjeni, pa ih se tada premjestilo u novu građevinu.

Od 1960. na mjestu stare crkve traju arheološka iskopavanja.

Znameniti događaji
------------------

* Potpisivanje Regularis Concordia od strane kralja Edgara Miroljubivog (973)
* Krunidba Edwarda Ispovjednika (1043)
* Brak Edwarda Ispovjednika i Edith (1045)
* Krunidba Matilde Flandrijske za kraljicu (1068)

Koordinate: 51°03′40″N 1°18′50″W﻿ / ﻿51.061°N 1.314°W﻿ / 51.061; -1.314
Šablon:UK-archaeology-stub
Šablon:UK-church-stub
Šablon:Hampshire-struct-stub
**Pori** (švedski: *Björneborg*) je lučki grad i općina na jugozapadu Finske od 85,418 stanovnika.

Pori je i administrativni centar Regije Satakunta, poznat u Finskoj po najjačoj kratkovalnoj 
radio stanici.

Geografske karakteristike
-------------------------

Pori leži duž rijeke Kokemäenjoki nedaleko od njena ušća u Botnijski zaljev, 
sjeverozapadno od Turkua.

Historija
---------

Pori je izrastao još u 12. vijeku pod imenom - **Kokemäen**, a status grada dobio je 1365. 
pod imenom **Ulvila**.
Na sadašnju lokaciju preseljen je 1558. teško je stradao u požarima tokom 16. i 19. vijeka ali je uvijek obnavljan zbog svoje idealne lučke i trgovačke pozicije.

Znamenitosti
------------

Najveće znamenitosti grada su teatar podignut 1884. i muzej Regije Satakunta, osnovan 1888.

Privreda i transport
--------------------

More kod Porija ne ledi pa je luka otvorena čitavu godinu, iz nje se izvozi drvena građa. 
To su ustvari tri luke, jedna na rijeci Kokemäenjoki i druge dvije Mäntyluoto i Reposaari u Botnijskom zaljevu.

Pori ima i industrije livnice bakra i nikla, tvornicu strojeva i predionicu pamuka.

Grad je željeznicom povezan sa Tampereom, a avio linijama sa Turkuom i Helsinkijem.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Njemačka, Bremerhaven
* Mađarska, Eger
* Poljska, Kołobrzeg
* Francuska, Mâcon
* Norveška, Porsgrunn
 | * Latvija, Riga
* Njemačka, Stralsund
* Švedska, Sundsvall
* Njemačka, Weimar
* Danska, Sønderborg
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: Satakunta" (engleski). City population. Pristupljeno 18. 10. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Pori*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 10. 2014.

Vanjske veze
------------

***Pori*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* (`fi`)
**Re'tu** su izmišljena rasa u američkoj TV seriji Zvjezdana vrata SG-1. Oni su nehumanoidna rasa čije molekule postoje 180 stupnjeva izvan naše faze relanosti što im omogućava da budu nevidljivi za ljudsko oko. Vidljivi za ljudsko oko postaju samo kad se izlože djelovanju oružja pod imenom *TER*, osmišljenog od strane Goa'ulda koji ih žele istrijebiti. To dovodi do podjele u Re'tu redovima gdje dolazi do odvajanja na pacifistički nastrojenu vladu i ekstremističku skupinu pobunjenika koji se koriste samoubilačkim napadima kao metodom borbe i koji organizacijski djeluju kroz ćelije sastavljene od nekoliko članova. Obično oružje ih samo za kratko vrijeme uspori. Njihovo prisustvo uzrokuje bol u simbiontu što Jaffama i Goa'uldima omogućava da odrede njihovu blizinu.

Pojavljivajne
-------------

Njihovo prvo pojavljivanje je u epizodi *Tužibabe* u drugoj sezoni kada militantna pobunjenička skupina Re'tua odlučuje da je jedini efektivan način borbe protiv Goa'uldske okupacije tako što će uništiti sve potencijalne vrste koje bi im u budućnosti mogle postati sluge, uključujući i ljude. Prošavši kroz Zvjezdana vrata infiltriraju se u SG-1.

Tehnologija
-----------

Re'tu tehnologija je veoma napredna. Oni posjeduju ručno oružje koje može napraviti rupe čak i na metalu. 

| * p
* r
* u
*Stargate* |
| --- |
| Franšiza | *Stargate* • *SG-1* • *Atlantis* • *Universe* • *Infinity* • *Worlds* • Stripovi • Književnost • Audioknjige • GateWorld |
| *SG-1* | 

|  |
| --- |
| Nagrade • Likovi • Epizode (Sezona 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10) • *The Ark of Truth* • *Continuum* |
| Samantha Carter • George Hammond • Daniel Jackson • Hank Landry • Vala Mal Doran • Cameron Mitchell • Jack O'Neill • Jonas Quinn • Teal'c |

 |
| *Atlantis* | 

|  |
| --- |
| Likovi • Epizode (Sezona 1 • 2 • 3 • 4 • 5) |
| Carson Beckett • Samantha Carter • Ronon Dex • Teyla Emmagan • Aiden Ford • Jennifer Keller • Rodney McKay • John Sheppard • Elizabeth Weir • Richard Woolsey |

 |
| *Universe* | 

|  |
| --- |
| Likovi • Epizode |
| Chloe Armstrong • Ronald Greer • Tamara Johansen • Nicholas Rush • Matthew Scott • Eli Wallace • Everett Young |

 |
| Mitologija | Stargate Program • Drevni (likovi) • Asgard • Asurani • Genii • Goa'uld (likovi) • Jaffa (likovi) • Kull ratnici • Ori • Replikatori • Tok'ra • Sablast |
| Tehnologija | Stargate • Drevna tehnologija • Zemaljska tehnologija • Goa'uld tehnologija • Zvjezdani brodovi (Atlantis • Zemaljski brodovi) |
Nun
nun na kraju riječi
**Nun** (נון) je 14. slovo hebrejskog pisma i ima brojčanu vrijednosti od 50. Ako je slovo na kraju riječi onda se Nun piše u drugom obliku. Ponekad se taj oblik koristi za broj 700. Riječ Nun također znači riba.

Povijest
--------

Hebrejsko slovo Nun ima istu povijesnu pozadinu kao i fenički Nun, iz kojeg je nastalo grčki Ni, arapski Nun i latinsko slovo N.

Primjeri
--------

* נח Noa
* נעמי Naomi ("ugodna, mila")
* נתן Natan ("Dar")

Šifra znaka
-----------

|   | Unicode | HTML | izgledovisi o pregledniku | poveznice((eng.)) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| k. točka | naziv | kod | entitet |
| slovo *נ* | U+05e0 | HEBREW LETTER NUN | `&#x05e0;` | *nema* | נ | detaljni podacitest preglednika |
| slovo na kraju riječi *ן* | U+05df | HEBREW LETTER FINAL NUN | `&#x05df;` | *nema* | ן | detaljni podacitest preglednika |

 Moguće je da se slova u gornjoj tablici neće ispravno prikazati ako odgovarajući fontovi nisu instalirani na vašem računalu i preglednik (*browser*) nije ispravno podešen. Poveznice *test preglednika* omogućuju provjeru ispravnosti prikaza i postavki računala.

U standardu ISO 8859-8 simbol ima kod 0xf0 tj. Oxef.

| * p
* r
* u
Hebrejsko pismo |
| --- |
| 
Alef א ·
Bet ב ·
Gimel ג ·
Dalet ד ·
He ה ·
Vav ו ·
Zajin ז ·
Het ח ·
Tet ט ·
Jod י ·
Kaf כ ך ·
Lamed ל ·
Mem מ ם ·
Nun נ ן ·
Sameh ס ·
Ajin ע ·
Pe פ ף ·
Cade צ ץ ·
Kof ק ·
Reš ר ·
Šin ש ·
Tav ת
 |

***Nun*** na Wikimedijinoj ostavi
**AES** (engl. , **napredni standard za enkripciju**) je specifikacija za enkripciju elektronskih podataka. Usvojen je od strane Vlade SAD i koristi se širom sveta. AES je zamenio prethodno korišćeni standard DES. AES je algoritam simetričnog ključa, što znači da se isti ključ koristi i za enkripciju i za dekripciju podataka.

U Sjedinjenim Državama, AES je najavio Nacionalni institut za standarde i tehnologiju (NIST) kao Savezni standard za obradu informacija (engl. ) PUB 197 (FIPS 197) 26. novembra, 2001. nakon petogodišnjeg procesa standardizacije tokom koga je petnaest konkurentskih nacrta ocenjivano i odabran je najprimereniji. Stupio je na snagu kao standard Savezne vlade SAD 26. maja, 2002. nakon odobrenja od strane Komesara za trgovinu. Dostupan je u mnogim različitim paketima enkripcije. AES je prva javno dostupna i otvorena šifra koju je Državna bezbednosna agencija (NSA) odobrila za zaštitu tajnih podataka.

Prvobitno nazvanu **Rijndael**, šifru su razvila dva belgijska kriptografa, Joan Dajmen i Vinsent Rejmen, i oni su je predali u postupak izbora za AES. Ime *Rijndael* je igra reči bazirana na imenima izumitelja.

Spoljašnje veze
---------------

***AES (kriptografija)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sveti Petar** (tal. *San Pietro*) je poluotok i gradska četvrt u Puli koja administrativno pripada Mjesnom odboru Stoja. Sveti Petar je do 1862. bio jedan od pulskih otoka.

Talijanski renesansni geograf, liječnik i pisac Giuseppe Rosaccio u svom izolaru "*Viaggio da Venetia a Costantinopoli*" spominje otoke Pulskog zaljeva. Izričito navodi da u pulskoj luci postoji 6 otoka ne spominjući njihova imena. Iako je ovaj broj upitan, jer drugi izvori najčešće spominju četiri otoka, Rosaccio sigurno govori o Sv. Andriji (*Scoglio Santo Andrea*), te današnjim poluotocima - Uljaniku (*Scoglio Olivi*), Sv. Katarini (*Scoglio Santa Catarina*), Sv. Petru (*Scoglio San Pietro*) i Sv. Ivanu.

Sredinom 19. stoljeća odabirom Pule za glavnu austrijsku ratnu luku, započela je potpuna preobrazba grada. Dugačka obala pulskog zaljeva trebala je osigurati mjesto cijeloj vojnoj industriji. U gradu se ruše zidine čime se otvorio prostor novim inicijativama. Zasijecanjem obronaka brežuljka Zaro i dijela sjevernih padina nad Valkanama priprema se teren za izgradnju Arsenala. Sve pličine razvedenog zaljeva zatrpavaju se sve do otoka Petra koji je prevlakom spojen s kopnom 1862. godine.

Na Svetom Petru nalazi se najjužnija točka istarskih željeznica, budući da ovdje posljednje tračnice završavaju petljom koja ide obodom (polu)otoka. Sveti Petar se danas nalazi u brodogradilišnoj zoni.

Koordinate: 44°51′56″N 13°49′41″E﻿ / ﻿44.8655003584544°N 13.8279783725739°E﻿ / 44.8655003584544; 13.8279783725739
Parametri koji određuju svjetljivost.
**Svjetloća**, **svjetljivost** ili **luminancija** (oznaka *Ls*) je fotometrijska fizikalna veličina, količnik svjetlosne jakosti *Is* širokoga plošnog izvora svjetlosti i ploštine *P* projekcije svjetleće plohe izvora okomite na smjer gledanja:

{\displaystyle L\_{s}={\frac {I\_{s}}{P}}}
Za sekundarne izvore svjetljivost ovisi o faktoru refleksije. Mjerna jedinica svjetljivosti jest kandela po četvornom metru (cd/m2). Primjerice, svjetljivost je zaslona računala između 50 i 300 cd/m2, a svjetljivost Sunčeva diska u podne oko 1,6 × 109 cd/m2.

Objašnjenje
-----------

Gledamo li direktno u nezaklonjenu električnu žarulju, ona nam blješti i brzo zamara očni živac, te čovjek gubi sposobnost razabiranja okolnih predmeta. Svaka površina koja svijetli, bez obzira na to je li ona sama izvor svjetlosti ili odbija (reflektira) svjetlo, ima izvjesnu svjetloću. Ta **svjetloća** može biti velika ili malena. Svjetloća Sunca je tako velika da u njega ne možemo gledati.

Pod svjetloćom *Ls* neke plohe *P* razumijeva se omjer između jakosti svjetlosti u dotičnom smjeru i projekcije te plohe na ravninu koja je okomita na zrake svjetlosti. Matematički se to može opisati kao:

{\displaystyle P'=P\cdot \cos \theta }
gdje je *P’* za promatrača prividna veličina svjetleće plohe *P*. Pa je:

{\displaystyle L\_{s}={\frac {I\_{s}}{P\cdot \cos \theta }}}
Najveća će biti svjetloća kada je *θ* = 0, to jest u smjeru gledanja, koji je okomit na plohu. Mjerna jedinica za svjetloću je 1 nit (nt). Nit je svjetloća svjetleće plohe od 1 m2, koja u okomitom smjeru emitira jakost od 1 kandele. Prema tome:

{\displaystyle 1\ \mathrm {nt} =1\ {\frac {\mathrm {cd} }{\mathrm {m} ^{2}}}}
Veća jedinica je 1 stilb (sb):

{\displaystyle 1\ \mathrm {sb} =1\ {\frac {\mathrm {cd} }{\mathrm {cm} ^{2}}}=10\,000\ \mathrm {nt} }

Fotometrija
-----------

*Glavni članak: Fotometrija (optika)*
Fotometrija je grana optike koja se bavi mjerenjem svojstava svjetlosti, u smislu njenog *doživljenog* sjaja u ljudskom oku. Sedam osnovnih fotometrijskih veličina opisuje svojstva svjetlosti:

| Veličina | Mjerna jedinica |
| --- | --- |
| Energija ili količina svjetlosti | *Qs* | lumen sekunda | lm⋅s |
| Svjetlosni tok ili fluks | *Φs* | lumen (cd⋅sr) | lm |
| Intenzitet ili jačina svetla | *Is* | kandela (lm/sr) | cd |
| Svjetloća ili luminancija | *Ls* | kandela po četvornom metru | cd/m2 |
| Osvetljenost ili iluminacija | *Es* | luks (lm/m2) | lx |
| Ekspozicija ili izloženost svjetlosti | *Hs* | luks sekunda | lx⋅s |
| Svjetlosna učinkovitost ili efektnost | *η* | lumen po vatu | lm/W |

Izvori
------

1. ↑  **svjetljivost (luminancija)**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
2. ↑  Velimir Kruz: "Tehnička fizika za tehničke škole", "Školska knjiga" Zagreb, 1969.
3. ↑  Bass, Michael (1995). *Handbook of optics*. New York: McGraw-Hill. ISBN 0-07-047974-7.

Vidi još
--------

* Svetlost
**Rajnska republika** nepriznata je državica koja je formalno postojala 13 mjeseci, od listopada 1923. do studenoga 1924. godine. Rajnski separatistički pokret pojava je karateristična za dvadesete godine dvadesetog stoljeća. Iako je taj pokret imao određenih tradicija i unutar njemačkih snaga koje su i bile njegov nositelj, on je bio suviše slab da bi nastupao samostalno, bez poticanja i pomoći francusko-belgijskih okupacijskih vlasti .

Uzroci
------

Naime, 1922. Reparacijska komisija je ustanovila da Njemačka kasni u isporuci ugljena i telegrafskih stupova koje je slala u Francusku i Belgiju na ime reparacija. Zbog toga je 2. siječnja 1923. održana međunarodna konferencija u Parizu, poslije koje su francuska i belgijska vlada odlučile poslati svoju vojsku u Ruhrsku oblast. 11. siječnja 1923. pet francuskih i dvije belgijske divizije umarširale su u Rhursku oblast i okupirale Essen, Bochum, Dortmund i druge rudarsko - industrijske centre, kako bi se osigurala isplata reparacija. 

Ideja stvaranja Rajnske republike nailazila je na simpatije i industrijalaca rajnsko-westfalskog područja. Mnoge su rajnske i westfalske tvrtke i prije bile čvršće povezane s Francuskom nego sa Njemačkom. Nakon okupacije Ruhra one su se našle posve odsječene od njemačkog tržišta i nastojale su se prilagoditi novim prilikama. Na zbliženje sa Poincareovom Francuskom rajnske je industrijalce gonio strah pred revolucionarnim pokretom u Njemačkoj.

Pokret je započet u belgijskoj okupacijskoj zoni, gdje je industrijalac Leo Deckers u Achenu proglasio tzv. Nezavisnu Rajnsku Republiku. Zatim je u sjevernom dijelu francuske okupacijske zone, u Koblenzu, avanturist i novinar Josef Friedrich Matthes proglasio "Slobodnu Rajnu", a isto je učinio u južnom dijelu ove zone dr. Hans Adam Dorten u Wiesbadenu. Dva pokreta u francuskoj okupacijskoj zoni kasnije će se ujediniti i dr. Dorten će se 1. 12. 1923. u Bad Emsu proglasiti "šefom privremene vlade Rajnske Republike".

Francuska i belgijska podrška separatističkim pokretima naišla je, međutim, na jak otpor Velike Britanije koja je odbijala bilo kakvu mogućnost priznanja navedenih republika. To je kasnije dovelo i do prestanka takve podrške, pa je separatistički pokret ubrzo uspješno suzbijen, a 1924. njemački nacionalisti izvršili su pokolj petnaestak separatista, kojima je uskraćena bilo kakva francuska pomoć. Progoni separatista nastavit će se nakon dolaska nacista na vlast.

Danas separatistički pokret ne uživa nikakvu značajniju podršku u Rajnskoj oblasti.

Izvori
------

1. ↑  Popov, Čedomir, Od Versaja do Danciga, Nolit, Beograd, 1976. str. 309 .- 315.
2. ↑
**Rajsavac** je naselje u srcu Požeške kotline, u općini Jakšić. Selo ima područnu školu, ribnjak "Zelena laguna", kapelicu i *Crkvicu sv. Jurja*, nogometni klub, te paintball centar "kameleon". Gospodarstvo Rajsavca se bazira na poljoprivredi od koje živi većina stanovništva.

Povijest
--------

Do Drugoga svjetskoga rata Rajsavac je bio naseljen većinom Nijemaca i Hrvatima, Nijemci su napustili selo pred kraj rata. Prema popisu stanovništva iz 1910. godine Rajsavac je imao 205 stanovnika od čega 105 Nijemca.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine Rajsavac je imao 378 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

* **Napomena**: Rajsavac se od 1880. do 1981. iskazivan pod imenom **Rajsavci.**

Izvor
-----

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Rajsavac** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Jakšić |
| --- |
| Bertelovci • Cerovac • Eminovci • Granje • Jakšić • Radnovac • Rajsavac • Svetinja • Tekić • Treštanovci |
**Ace of Base** Švedska pop grupa iz Göteborg. Uključio je Ulf Ekberg i troje braće i sestara: Jenny Berggren, Jonas Berggren i Linn Berggren. Njihova četiri studijska albuma objavljena su između 1993. i 2002. godine, sa ukupno 30 miliona prodanih primjeraka. Ace of Base je treći najuspješniji švedski bend svih vremena, nakon ABBA-e i Rocket-a.

*Happy Nation*, poznat i kao The Sign, jedan je od najuspješnijih debitantskih albuma svih vremena, s devetostrukim platinastim statusom u SAD-u. To je bio debitantski album, sa tri singla na vrhu Billboard Mainstream Top 40 - All That She Wants, The Sign i Don't Turn Around.

2007. vokalistica Linn napustila je bend, pretvorivši projekat u trio, iako je 30. novembra 2009. na kraju napustila Jenny, koju je takođe zanimala solo karijera. U glavnim ulogama su Julia Williamson i Clara Hagman, snimljen je album benda The Golden Ratio iz 2010. godine. Potonji je napustio grupu 2012. godine. U 2015. godini objavljen je kompilacijski disk Hidden Gems, koji je obuhvaćao ranije neobjavljene pjesme i B-strane snimljene prije 2005. godine.

Diskografija
------------

### Albumi

* *Happy Nation* (1993.)
* *The Bridge* (1995.)
* *Flowers* (1998.)
* *Da Capo* (2002.)
* *The Golden Ratio* (2010.)

### Singlovi

* *Wheel of Fortune* (1992.)
* *All that She Wants* (1993.)
* *Happy Nation* (1993.)
* *Waiting for Magic* (1993.)
* *The Sign* (1994.)
* *Don't Turn Around* (1994.)
* *Living in Danger* (1994.)
* *Lucky Love* (1995.)
* *Beautiful Life* (1995.)
* *Never Gonna Say I'm Sorry* (1996.)
* *My dèja vu* (1996.)
* *Life is a Flower* (1998.)
* *Cruel Summer* (1998.)
* *Travel to Romantis* (1998.)
* *Beautiful Morning* (2002.)
* *Unspeakable* (2002.)
**Accomac** (Accomack) /=the other-side place, ili on-the-other-side-of-water place. Dolazi od *ogkomé* ili *akawiné* = *'beyond'*  + *ac*, *aki* ili *akhi* (u različitim Algonquian dijalektima) =  *'land'* ; prema Trumbullu/, pleme američkih Indijanaca porodice Algonquian naseljeno u ranom 17. stoljeću na istočnoj obali Virginije, na području današnjeg okruga Northampton i Accomack, istočno od Zaljeva Chesapeake. Prema Jeffersonu, njihovo glavno selo kojew je nosilo plemensko ime, nalazilo se blizu današnjeg Cherotina na Cherrystone Inletu u okrugu Northampton. U Smithovo vrijeme (prve godine 18. stoljeća) pleme je imalo oko 80 ratnika. Kako su gubili na svojoj populaciji i značaju tako su gubili i svoj identitet, a njihovo ime postaje oznaka za sve Indijance oko Zaljeva Chesapeake. Ovi Indijanci uključujući i Accohannocke u blizini današnjeg Eastvillea u okrugu Northampton u Virginiji osnovali su 1722 selo Gangasco, a oni će postat poznati kao Gingaskin. Tu su se održali sve do 1833. kada se počinju sve više miješati sa crncima. Od njihovih poglavica poznat je Esmy Shichans ili Debedeavon, od Engleza, sa kojima su Accomaci bili u dobrim odnosima nazivan *Laughing King*. Živjeli su pretežno od ribolova.

Literatura
----------

* [Frederick Webb Hodge, Handbook of American Indians North of Mexico]

Vanjske veze
------------

* Accomac Indians Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
„Gs" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Gs (razvrstavanje).
 „Ly" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Ly (razvrstavanje).
**Svjetlosna godina** (ili **godina svjetlosti**; znak **gs** ili engl. **ly** od *light year*) astronomska je mjerna jedinica za duljinu; to je duljina (udaljenost) koju svjetlost prijeđe u vakuumu za jednu tropsku godinu.

Svjetlosna godina u metrima
---------------------------

Brzina svjetlosti je 3\*10 8 m/s, u godini dana ima 60\*60\*24\*365 = 31.536.000 sekundi, i koristeći formulu s = v \* t, udaljenost ispada 9.460.800.000.000.000 metara.

Naravno, brzina svjetlosti na nekoliko decimala više :-) iznosi 2,997.924.580 \* 108 m/s, pa je točnija udaljenost 9.454.254.955.488.000 metara, ili nešto malo manje od devet i pol milijuna milijuna kilometara.

Kako godina dana (sunčeva godina) ima 365 dana 5 sati 48 minuta i 45 sekundi, broj sekundi je zapravo 31.556.925 - a udaljenost iznosi 9.460.528.112.671.650 metara.

Veća jedinica
-------------

Veća astronomska jedinica je parsek (pc): 1 pc = 3,26 gs.
**Svjetska banka** predstavlja skupinu pet međunarodnih organizacija u čijoj odgovornosti je pružanje financijske pomoći zemljama u svrhu ekonomskog razvoja i smanjenja siromaštva, te ohrabrenja međunarodnih investicija. Grupa i njoj pridruženi entiteti imaju sjedište u Washingtonu.

Zajedno s Međunarodnim Monetarnim Fondom, organizacije Svjetske banke se nekad nazivaju institucijama Bretton Woodsa, prema Bretton Woodsu gdje je Monetarna i financijska konferencija Ujedinjenih naroda (1.7. - 22.7. 1944.) dovela do njihovog stvaranja. 

Banka je formalno osnovana 27.12. 1945. nakon međunarodne ratifikacije sporazuma iz Bretton Woodsa. Djelovanje je otpočela 25.6. 1946. a 9.5. 1947. je odobren prvi zajam (250 miliona US$ Francuskoj za poratnu obnovu, u realnom iznosu najveći zajam ikad izdan od banke). Međunarodna finacijska korporacija (IFC) je osnovana 20.7. 1956, IDA 24.9. 1960. ICSID 14.10. 1966. a MIGA 12.4. 1988.

Iako se vlade siromašnih država često oslanjaju na nju kao izvor financija za razvoj, Banka i njene podružnice bile su često kritizirane zbog podrivanja nacionalnog suvereniteta zemalja primateljica pomoći kroz politiku Banke koja promovira ekonomski liberalizam i garancije za međunarodne investicije.

Aktivnosti Svjetske banke su trenutno usredotočene na ekonomski manje razvijene zemlje u poljima kao što su obrazovanje, poljoprivreda i industrija. Pruža zajmove po povoljnim stopama zemljama koje imaju poteškoće. Zauzvrat se od njih traži da preduzmu političke mjere kojima se, na primjer, suzbija korupcija i promovira demokracija.

Djelovanje Banke je predmet dugotrajne i oštre kritike od strane raznih nevladinih organizacija i akademika, a u nekim slučajevima i internih studija Banke. Optužuju je da predstavlja oruđe SAD i drugih zapadnih država kojima one nameću ekonomske politike u zapadnom interesu. Kritičari tvrde da politika reforme u smjeru slobodnog tržišta - za koju se Banka zalaže - u praksi često dovodi do štetnih posljedica ako se provodi loše, prebrzo, pogrešnim redoslijedom i u slabim, nekompetitivnim privredama.

Vanjski linkovi
---------------

* Službena stranica

***Svjetska banka*** na Wikimedijinoj ostavi
**Cabinda** ili **Kabinda** (ranije **Portugalski Kongo**, a lokalno znana kao **Tchiowa**) je enklava i provincija Angole. Status angolske provincije osporavaju brojne lokalne političke organizacije koje se zalažu za potpunu nezavisnost Cabinde, što je u prošlosti bio uzrok brojnih sukoba. Središte provincije je istoimeni grad, trenutno četvrti najveći grad u Angoli, a podijeljena je na četiri općine — Belize, Buco Zau, Cabinda i Landana.

Suvremena Cabinda nastala je spajanjem triju povijesnih kraljevstva — Ngoyo, Loango i Kakongo — te zauzima područje od 7,270 km2, s populacijom od 688,285 stanovnika (podaci iz 2014.). Ovo je posebno interesantno jer je prema izvještaju Sjedinjenih Država iz 1988. godine na tom području stanovalo samo 147,200 stanovnika i to u jednakom odnosu između sela i grada; ovo je posljedica da je gotovo trećina stanovnika Cabinde u jednom trenutku imala status izbjeglica u DR Kongu. Izbjeglice su se počele vraćati nakon mirovnog sporazuma 2007. godine. 

Cabinda je od ostatka Angole podijeljena uskim pojasom koji pripada DR Kongu, koji tako čini južnu i istočnu granicu provincije. Na sjeveru graniči s Republikom Kongo, a na zapadu izlazi u Atlantski ocean. Nedaleko od obale Cabinde nalaze se neka od najvećih izvorišta nafte u svijetu. Eksploatacija nafte započela je 1954. godine, dok je Angola još uvijek bila portugalska kolonija. Iako je nafta najvažniji gospodarski proizvod, u Cabindi se nalaze industrije drva, kave, kakaa i palminog ulja. 

Godine 1885. sporazum iz Simulambuca uspostavio je Cabindu kao portugalski protektorat, što separatisti smatraju osnovom za svoje tvrdnje da je angolska okupacija Cabinde zapravo ilegalna. Iako je Angolski građanski rat završio 2002. godine, oružani sukobi u Cabindi traju i danas; neke separatističke frakcije proglasile su Republiku Cabindu, međutim isto nije dobilo nikakav međunarodni kredibilitet.

Vanjske poveznice
-----------------

* cabinda.gov.ao Arhivirano 2015-06-25 na Wayback Machine-u
Tamburaški orkestar RKUD *Pelagić* Banja Luka je tamburaški orkestar u sastavu Radničkog-kulturno-umjetničkog društva *Pelagić* iz Banja Luke osnovan 1927.

O orkestru
----------

Tamburaški orkestar RKUD *Pelagić* Banja Luka je osnovan 1927. godine od strane sindikalnih radnika grada Banja Luke.

Povijest
--------

Prvi rukovodilac tamburaškog orkestra bio je Avdo Čardžić, a orkestar je imao 15 članova.
Orkestar je nastupao na priredbama sa horom širom Bosanske Krajine. Repertoar je bio širok i činile su ga narodne pjesme, kola, karišinci, koračnice, valceri, odlomci iz opera i drugih djela klasične muzike.
Kroz dugu povijest orkestrom su rukovodili Dušan Umićević, Milan Bokan, Zdravko Ćosić, Davorin Grozdanić i drugi.
Od 1965.godine pa sve do 2012. godine , uz izvjesne prekide, tamburaški orkestar je vodio Marko Popović, legenda RKUD Pelagić.
Popović je uspješno provodio koncepciju velikog orkestra, kako organizaciono tako i programski.
Zahvaljujući tome, Banja Luka je uvijek imala važno mjesto u tamburaškoj muzici bivše Jugoslavije, a RKUD Pelagić predstavljao rasadnik vrhunskih muzičara.

Danas
-----

Danas orkestar ima 20-ak članova,a rukovodilac je David Mastikosa.
Poslednjih godina orkestar redovno zauzima svoje mjesto na prestižnim tamburaškim festivalima na teritoriji bivše Jugoslavije, i po pravilu,iako se radi o amaterskom orkestru bilježi odlične rezultate.Na repertoaru se nalaze kako narodne pjesme i igre, tako i najzahtjevnija dela klasične muzike.

Vanjske veze
------------

* Neoficijalni sajt društva Arhivirano 2014-06-03 na Wayback Machine-u
* Arhivirano 2013-11-15 na Wayback Machine-u





sh:TO RKUD Pelagić Banja Luka
**Ptolemej Filadelf** (grčki: , "Ptolemej Bratoljubivi", august/septembar 36. pne. – 29. pne.) bio je egipatski princ iz dinastije Ptolemejida, poznat kao najmlađi sin kraljice Kleopatre VII i rimskog državnika Marka Antonija. Rođen je u Antiohiji, a Kleopatra mu je nadimak Filadelf dala po Ptolemeju II Filadelfu, najvećem od svih ptolomejskih kraljeva Egipta čija je dostignuća nastojala nadmašiti. Prema donacijama u Aleksandriji godine 34. pne. Ptolemej je trebao preuzeti vlast nad Sirijom, Fenicijom i Kilikijom.

Nakon poraza u ratu s Oktavijanom, roditelji su mu 30. pne. počinili samoubistvo. Pobjednički Oktavijan je dao pogubiti njegovu polubraću Cezariona i Marka Antonija Antila, ali je Ptolemeju, kao i njegovom bratu Aleksandru Heliosu i sestri Kleopatri Seleni II poštedio život. Troje djece su za vrijeme trijumfa paradirani u zlatnim lancima, a Ptolemej, koji zbog njihove težine nije mogao hodati, je izazvao sažaljenje rimske javnosti. Oktavijan je poslije trijumfa svo troje povjerio svojoj sestri Oktaviji koja ih je odgojila kao vlastitu djecu. Pretpostavlja se da je Ptolemej umro kao dijete. Neki antički izvori, pak, navode da je umro 30. pne. na putu od Aleksandrije u Rim.

Napomene
--------

Izvori
------

* „Ptolemy Philadelphus". Arhivirano iz originala na datum 2006-08-28. Pristupljeno 2010-07-21.
* Cleopatra Selene II and Juba II Arhivirano 2008-04-10 na Wayback Machine-u
Kovanica s likom Ptolemeja VI Filometora
Prsten s likom Ptolemeja VI Filometora kao helenističkog kralja
Prsten Ptolemeja VI Filometora kao egipatskog faraona (Louvre)
**Ptolemej VI Filometor** (grčki: , *Ptolemaĩos Philomḗtōr*, cca. 186–145. pne.) bio je kralj drevnog Egipta iz Ptolemejeske dinastije. Vladao je od 180. do 145. pne.

Bio je sin kralja Ptolemeja V i kraljice Kleopatre, koja je pred muževu smrt postala njegov vezir. Otac mu je umro kada je imao 6 godina, te je tada postao kralj, iako je kao regent vladala njegova majka. Regenstvo je trajalo do majčine smrti 176. pne. nakon čega su regentsvo preuzeli regenti Eulaj i Lenej. Godine 170. pne. su u ime mladog kralja objavili Seleukdima rat poznat kao šesti sirijski rat, a radi "nacionalnog jedinstva" su proglasili suvladarima njegovu mlađu braću Ptolemeja i Kleopatru II. U ratu su Egipćani poraženi, a regenti svrgnuti, nakon čega je Ptolemej ponovno postao jedini kralj, a njegov stric, seleukidski kralj Antioh IV Epifan, regentom. Nakon Antiohovog povlačenja je Ptolemej ponovno postao suvladar s mlađim bratom, a Antiohovu reakciju je spriječila rimska intervencija. Tada je ponovno uspostavljen trijumvirat dva Ptolemeja i Kleopatre, koji je potrajao do 164. pne.

Trijumvirat se raspao godine 164. pne. kada je Ptolemej Fiskon protjerao brata. Ptolemej Filometor je došao u Rim tražiti podršku, te ju je dobio od Katona. Narord u Aleksandriji mu je pomogao da se vrati na vlast, ali je njegova vladavina bila obilježena stalnim pobunama. 152. pne. je za suvladara proglasio sina Ptolemeja Eupatora, koji je iste godine umro. Godine 145. pne. je poginuo za vrijeme jednog vojnog pohoda, a naslijedio ga je Ptolemej Fiskon.

Eksterni linkovi
----------------

* Ptolemy Philometor at LacusCurtius — (Chapter IX of E. R. Bevan's *House of Ptolemy*, 1923)
* Ptolemy VI Arhivirano 2005-04-09 na Wayback Machine-u — (Egyptian Royal Genealogy)
* Ptolemy VI Philometor entry in historical sourcebook by Mahlon H. Smith

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Ptolemej V EpifanKleopatra I**  |  **Ptolemejski kralj Egipta** zajedno s Kleopatrom IKleopatrom IIPtolemejem VIII Fiskonom 181–164. pne. | Slijedi: **Ptolemej VIII Fiskon**  |
| Prethodi: **Ptolemej VIII Fiskon**  |  **Ptolemejski kralj Egipta** zajedno s Kleopatrom IKleopatrom IIPtolemejem VIII FiskonomPtolemejem VII Neosom Filopatorom163–145. pne. | Slijedi: **Kleopatra IIPtolemej VII Neos Filopator**  |

  

  

Ptolemejidi

***Ptolemej VI Filometor*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ptolemej od Cipra** (? - 58. pne.) bio je kralj Cipra iz dinastije Ptolemejida. Rodio se kao egipatski princ, odnosno nezakoniti sin kralja Ptolemeja IX Latira. Nakon očeve smrti vlast nad Egiptom je preuzeo njegov stariji brat Ptolemej XII Aulet, dok je mlađi Ptolemej 80. pne. preuzeo upravu nad Ciprom. Za razliku od brata, nije se trudio biti saveznik Rimljanima za vrijeme trećeg mitridatskog rata.

Kada je mladi rimski političar Publije Klodije Pulher zarobljen od kilikijskih pirata, poslao je poruku Ptolemeju da za njegov račun plati otkupninu. Ptolemej je poslao tako malenu svotu da su pirati pali u smijeh, zaključili da je Klodije bezvrijedan te ga pustili bez da uzmu novac. Klodije je zbog toga bio smrtno uvrijeđen, te je, postavši tribun 58. pne. progurao zakon kojim Cipar postaje rimska provincija. Odluku je Ptolemeju došao saopćiti Katon Mlađi, ponudivši mu kao naknadu za gubitak kraljevske časti mjesto vrhovnog svećenika u Pafosu i izdašnu mirovinu. Ptolemej je to odbio, ali, svjestan da se ne može odupirati Rimljanima, odlučio umrijeti kao kralj počinivši samoubistvo.
Ahu Akivi sa figurama pogleda uperenim prema moru.
William Mulloy prilikom podizanja moaia na ahu (postolje).
**Ahu Akivi**, jedan od najvažnijih ahua na Uskršnjem otoku. Bio je posebno sveto mjesto koje je služilo kao svetište i nebeska zvjezdarnica. Izgrađen je oko 1500. godine i na sebi nosi sedam moaia (skulptura). Ahu Akivi je bio predmet prve ozbiljne obnove na Uskršnjem otoku kojeg su se prihvatili arheolozi William Mulloy i Gonzalo Figueroa, i posao priveli kraju sa odličnim rezultatima. 

Ahu Akivi je izgrađen astronomski precizno, a njegovih sedam moaia gleda prema mjestu gdje sunce zalazi za vrijeme ekvinocija. Kako su statue bile oborene na tlo arheolog William Mulloy i njegov tim proveli su 1960/61 godine nekoliko mjeseci na njihovom podizanju u izvorne položaje. Prema legendi, 7 figura predstavljaju 7 istraživača koje je kralj Hotu Matu'a doveo preko mora, vjerojatno sa Markeškog otočja, kako bi pronašli ovaj novi domovine za njega i njegov narod.

Izvori
------

1. ↑  Easter Island - Rapa Nui

***Ahu Akivi*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sveti Petar Orehovec** je naselje i sjedište istoimene općine Sveti Petar Orehovec u Koprivničko-križevačkoj županiji.

Mjesto geografski spada u Kalničko prigorje, i dobro je prometno povezano zahvaljujući državnoj cesti D22 Novi Marof-Možđenec-Sudovec-Gornja Rijeka-Križevci na kojoj se nalazi.

Prvi put se spominje 1201. kao vlastelinski posjed, a 1334. kao župa Zagrebačke biskupije. Župa sv. Petra postoji i danas. Kroz povijest, mjesto je u nekoliko navrata bilo općinsko središte. 1861. gradi se prva škola. Iz novije povijesti valja napomenuti da je od 1954. do 1990. naselje nosilo naziv Orehovec, dok je susjedno mjesto Orehovec nosilo ime Kalnički Orehovec. Godine 1993. mjesto postaje općinsko središte. Nesretan događaj za sve mještane i župljane ove župe dogodio se 8. lipnja 2001. kada se zbog starosti i lošeg stanja urušio toranj crkve sv. Petra. U godinama nakon tog događaja, toranj je bio obnavljan i danas ima prvotan izgled po kojem je Sveti Petar Orehovec i prepoznatljiv. 

Mjesto je u široj okolici poznato po:

* Crkvi i župi sv. Petra apostola
* OŠ Sveti Petar Orehovec
* Zoološkom vrtu Zlatka Budina
* NK Prigorje
* ((KUD Prigorec))

Vanjske poveznice
-----------------

* Osnovna škola Sveti Petar Orehovec Arhivirano 2019-05-11 na Wayback Machine-u
* Povijest župe sv. Petra ap. Sveti Petar Orehovec
**Sveti Marcouf** (također poznat i kao **Marculf**, **Marcoul** ili **Marcou**, ? - 1. maj 588) je bio opat samostan Nant (Nantus) na poluotoku Cotentin u današnjoj Francuskoj kome se pripisuju čudesna izlječenja skrofuloze, i koji je nakon smrti proglašen za sveca. 

Rodio se u današnjem gradu Bayeux, koji je oko 500. bio saksonska kolonija. O njegovom životu postoje oskudni podaci, odnosno često ga se miješa sa sv. Helierom, koga je poslao da stanovnike današnjeg otoka Jersey preobrati na kršćanstvo. I sam je posjetio Jersey gdje su mu se pripisivala čuda.

Umro je 1. maja 588. u Îles Saint-Marcouf na istočnoj obali Cotentina. Njegove relikvije su kasnije premješene u opatiju Corbény u Šampanji, gdje su kasnije igrale ulogu u obredu krunidbe francuskih kraljeva u Reimsu, uključujući polaganje ruku. Vjeruje se da odatle potiče tradicionalno vjerovanje u moć francuskih i engleskih kraljeva da polaganjem ruku liječe skrofulozu.

Po njemu je u Normandiji nekoliko naselja/općina dobilo ime Saint-Marcouf.

Eksterni linkovi
----------------

* Charles Grosset, "A theory on the evangelisation of the Cotentin" Arhivirano 2008-11-20 na Wayback Machine-u
**Svjetionik u Dubrisu**, lokalno poznat i kao **rimski svjetionik** (engl. ), rimski je svjetionik izgrađen u Dubrisu, ondašnjoj luci rimske Britanije, danas dijelu engleskog grada Dovera. Podignut je nedugo nakon rimskog osvajanja, prema različitim procjenama 50, 80. ili oko 138. godine, zajedno sa zapadnim svjetionikom sličnih karakteristika koji nije sačuvan. Svjetionici su bili položeni na dvije uzvisine (Eastern Heights i Western Heights), uz obalu Doverskih vrata. Svjetionik na Eastern Heightsu visok je 24 m, što približno odgovara originalnoj visini, a vjekovima je služio kao zvonik crkve sv. Marije. Osim srednjovjekovne crkve, na lokalitetu je u 12. vijeku izgrađen i Doverski zamak. Svjetionik u Dubrisu danas predstavlja jedan od svega tri sačuvana svjetionika iz rimskog perioda.

Galerija
--------

* Rimska pločica iz svjetionikaRimska pločica iz svjetionika
* Presjek građevinePresjek građevine
* Skica svjetionika iz 1875.Skica svjetionika iz 1875.
* Pogled izblizaPogled izbliza
* Svjetionik i crkva sv. MarijeSvjetionik i crkva sv. Marije

Vanjske veze
------------

***Svjetionik u Dubrisu*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`en`) *St Mary-in-Castro and the Roman lighthouse, Dover Castle, Kent*, Historic England
***Svjetleći divovi*** (engl. *Lighting Giants*), mjesno specifična monumentalna svjetlosna skulptura i umjetnička instalacija na brodogradilišnim dizalicama smještenima na otočiću Uljaniku u Puli. Instalacija dizajnera rasvjete Deana Skire obuhvaća 46 reflektora teških po 40-ak kilograma i postavljenih na osam dizalica visokih 100 metara. Svaki reflektor ima po 64 neovisna piksela, a LED-ovi mogu proizvesti 16 tisuća različitih boja. Prvi put u svijetu osvijetljene su brodogradilišne dizalice koje su još u funkciji. Instalacija je kontrolirana putem računala čime se omogućuje daljinsko programiranje različitih rasvjetnih scena, ovisno o prigodi. Iako je svečano otvorenje bilo zakazano 3. svibnja 2014. zbog lošeg vremena održano je sljedećeg dana, 4. svibnja 2014. uoči Dana grada Pule. Osvjetljenje dizalica bio je vrhunac Visualia festivala. Instalaciju vrijednu 2,75 milijuna kuna financijski su omogućili lokalna turistička zajednica uz potporu Ministarstva turizma, Grada Pule, Uljanika, Arenaturista i drugih.

Projekt je začet 2000. godine, no tek je posljednjih 6 mjeseci prije svečanog otvorenja omogućeno da se idejni projekt izvede. Svaki reflektor ima snagu od oko 270 vati, a po dizalici ih ima 10-12, što odgovara potrošnji energije tri kućne žarulje od 100 vati. Godišnje će reflektori trošiti manje nego kad se sama dizalica jednom upali i pomakne po tračnicama. Zbog tehnologije LED-a očekuje se da troškova održavanja neće biti barem 15-ak godina.

Više informacija
----------------

* svjetlosna umjetnost
* Visualia festival

Izvori
------

1. 1 2  S. Rojnić Sinković. Zabljesnuli pulski divovi. Glas Istre. Preuzeto 5. svibnja 2014.
2. ↑  "Svjetleći divovi" na Uljanikovim dizalicama za nove pulske vizure. Poslovni.hr / Hina. Objavljeno 26. veljače 2014. Pristupljeno 5. svibnja 2014.
3. ↑  G. Rojnić. Zasvijetlili pulski divovi. Glas Istre. Preuzeto 5. svibnja 2014.
4. 1 2 3 4  G. Rojnić. 'Svjetleći divovi' dominiraju Pulom i Rijekom. RTL. Preuzeto 5. svibnja 2014.
5. ↑  G. Rojnić. Danas svjetleći divovi probno. Glas Istre. Preuzeto 5. svibnja 2014. „Za osiguranje realizacije projekta Turistička zajednica Pule je podigla kredit od dva milijuna kuna"
6. ↑  G. Rojnić. Skirini "Svjetleći divovi" na Uljanikovim dizalicama. Glas Istre. Preuzeto 5. svibnja 2014. „Među njima najbolje je ocijenjen onaj pulske Turističke zajednice kojoj je pripao i najviši iznos od 300 tisuća kuna s koliko je ministarstvo odlučilo sufinancirati projekt "Svjetleći divovi"."
7. ↑  Skira, D. My light. Shipyard cranes, Pula. Str. 69. Pristupljeno 5. svibnja 2014.

Vanjske veze
------------

* Skira Architectural Lighting Design: Cranes Pula, Croatia Arhivirano 2014-05-05 na Wayback Machine-u
* *Svjetleći divovi*, svečano otvorenje na YouTubeu
**Tanaro** (latinski: *Tanarus*) je rijeka na zapadu Sjeverne Italije u Liguriji i Pijemontu, duga 276 km, najveća desna pritoka rijeke Po.

Hidrologija
-----------

Tanaro izvire pod imenom *Tanarello* na obroncima planine Monte Saccarello u Ligurskim Alpama, nedaleko talijansko-francuske granice. 
Od tamo teče prema sjeveroistoku, kad sa lijeve strane primi potok Negrone, skreće na istok i mijenja ime u *Tanaro*, zatim teče do Ceve gdje prima potoke Ormeu, Garessio i Bagnasco. Ponovno mijenja smjer i teče prema sjeverozapadu, gdje sa lijeve strane prima pritoke Corsaglia, Ellero i Pesio.

Brojnim mandrima protiče kroz brežuljkast vinogradarski krajolik. Nakon što primi pritoku Stura di Demonte, ponovno skreće na sjeveroistok i dotiče do široke doline gdje se leži grad Alba, a odmah nakon tog i Asti.
Nakon tog širokim mandrima protiče sjevernim rubom Alessandrije gdje prima pritoke Belbo i Bormidu i nakon tog dotiče do ušća u Po kod Bassignana.

Porječje rijeke prostire se po površini od 8,324 km².
Sa prosječnim godišnjim protokom na ušću od 78 m³/s, najbogatija je vodom od svih desnih pritoka rijeke Po.

Vode Tanara koriste se za navodnjavanje i proizvodnju električne energije, a kotlina u srednjem toku kao trasa puteva koji povezuju Liguriju i Pijemont.

Izvori
------

1. 1 2  „*Corsi d'Acqua Piemonte*" (talijanski). Comuni Italiani. Pristupljeno 17.02. 2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Tànaro*" (talijanski). Sapere. Pristupljeno 17.02. 2022.

Vanjske veze
------------

***Tanaro*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Tànaro* (`it`)