recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Bard*, naslikao John Martin, 1817.
**Bard** je izraz koji je prvotno označavao profesionalne pjesnike-pjevače kod keltskih naroda sjeverozapadne Europe, odnosno na području današnje Irske, Škotske, Walesa, Cornwalla i Bretanje. Sama riječ se koristi u škotskom gelskom jeziku i potiče od riječi protokeltske riječi *bardos*, a koja svoj krajnji korijen ima u protoindoevropskoj riječi *\*gwrh2-dh1-ó-*, od korijena *\*gwerh2* "podignuti glas; hvaliti". Bardovi su u drevna vremena imali zadatak slaviti poglavice pojedinih klanova i plemena, odnosno (u pred-kršćansko doba) različita keltska božanstva. Bardske pjesme - koje su se vijekovima prenosile s koljena na koljeno - su, s obzirom da do pokrštavanja lokalno stanovništvo nije imalo vlastito pismo, jedan od najvrijednijih izvora za ranu historiju Britanskog Otočja. Bardi su nastavili djelovati i nakon pokrštavanja, postavši društvenom institucijom organiziranom u škole, odnosno bardske titule su se prenosile nasljeđivanjem. U Walesu su se održali do 13. vijeka, a u Irskoj čak do 17. vijeka. Riječ "bard" se ponovno počela koristiti tek krajem 18. vijeka u doba romantizma i keltskog preporoda. Odatle je prešla i u druge jezike, te stekla novo značenje "vrhunskog", "epskog" ili "nacionalnog" pjesnika. Možda je najbolji primjer Engleska gdje se njen najpoznatiji dramatičar William Shakespeare ponekad navodi jednostavno kao "Bard" (engleski: ).

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Medieval bards** |
|  | Potražite izraz ***bard*** u W(j)ečniku, slobodnom rječniku. |

* Irish Bardic Poetry Corpus of Electronic Texts, University College Cork.
Prikaz Astarota iz knjige *Dictionnaire Infernal*
**Astarot** ili **Astaroth** je, prema demonologiji, jedan od prinčeva pakla. U literaturi je poznat i kao jedan od sedam paklenih prinčeva koji su posjetili Fausta, u liku zmije sa šarenim repom, dva mala stopala i kestenastim vratom.

Etimologija
-----------

Ime ovog demona na hebrejskom označava *gomilu*, *skupinu*, a proistjeće od feničke božice rata i plodnosti Astarte, koja je istovjetna s babilonsko-asirskom božicom Ištar i sumerskom božicom Inanom. U Prvoj knjizi o Kraljevima (*1 Kr 11,5*) spominje se kao *Aštarta*, boginja Sidonaca, koju je pred kraj života štovao kralj Salomon. Ime Astarota kao muškog demona prvi se put pojavljuje u *Knjizi Svete magije Abramelina maga* iz oko 1458. godine (prema datiranju iz samog djela), a kasnije i u brojnim drugim grimorijima.

Demon iz Goecije
----------------

Astarotov pečat
Astarot je dvadeset deveti duh *Goecije* koji zapovjeda s četrdeset legija, vlada na Istoku i čuvar je blaga u paklu. Poznaje prošlost i sadašnjost, podučava liberalnim znanostima, a može ga se nagovoriti i da priča o padu anđela iz Božje milosti. Protivnik je biblijskog Boga Adonaja (Jahve).

Ima lik ružnog anđela sa zmijskim grudima. U jednoj ruci nosi bič, a dah mu je ubojit i vrlo smrdljiv, pa se prizivač mora zaštititi magičnim prstenom, koji će kod prizivanja držati ispod nosa.

Bilješke
--------

1. 1 2  Knight, Thomas, H. str. 49.
2. ↑  Havens, Nigel, str. 81.
3. ↑  Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka, str. 21.
4. ↑  Biblija, Sveto pismo Staroga i Novoga zavjeta, str. 330.
5. ↑  Mathers, Samuel L. str. 58.-59.
6. ↑  Knight, Thomas, H. str. 48.

Literatura
----------

* *Biblija, Sveto pismo Staroga i Novoga zavjeta, Hrvatsko biblijsko društvo, Zagreb, 2007.* ISBN 978-953-6709-48-9
* *Havens, Nigel, Tradicija čarobnjaštva, Nova Arka, Zagreb, 1996.* ISBN 953-6123-31-2
* *Knight, Thomas, H. Demoni, Zagrebačka naklada, Zagreb, 2003.* ISBN 953-6996-16-2
* *Opća i nacionalna enciklopedija u 20 svezaka, sv. II, Zagreb, 2005.* ISBN 953-7224-02-3
* *Samuel, L. MacGregor-Mathers (ur.), Knjiga Svete magije Abramelina maga, Nova Arka, Zagreb, 2000.* ISBN 953-6123-51-7

Vanjske poveznice
-----------------

* Astarte/Astaroth (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **ezoteriji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Bosiljak** (lat. *Ocimum basilicum*) je začinska biljka porijeklom iz Indije, ali je danas rasprostranjena na širem području Mediterana, zbog čega je nezaobilazna u mediteranskoj kuhinji. Jednogodišnja je zeljasta biljka.

Izdanci su uspravni, do 80 cm visoki, često ljubičasti, pokriveni dugim kovrčavim dlakama. Ima djelovanja kao kadulja, matičnjak i nana. Koristi se u kulinarstvu, za poboljšanje raspoloženja, protiv nesanice i noćnog mokrenja.

Uporaba u kulinarstvu
---------------------

Zbog svog slatkastog i ugodnog mirisa jedan je od omiljenijih začina u mnogim profinjenim kuhinjama svijeta, pogotovo u talijanskoj i francusko-maritimnoj kuhinji. Upotrebljava se pri pripremu (laganijih) povrtnih juha, umaka, tjestenine, pri pripremanju lakših jela od mesa, te kao začin u umacima za salate. Dodaje se (kuhanom ili pečenom) jelu u zadnji trenutak, jer mu termalna obrada uništava aromu. Od njega se dobiva i poznati talijanski regionalni specijalitet *pesto*, svojevrsni umak od zrna pinije i bosiljka, s maslinovim uljem.

***Bosiljak*** na Wikimedijinoj ostavi
*Уколико сте тражили село у општини Рашка, погледајте чланак Бадањ (Рашка).*

**Бадањ** (воденични) је шупље стабло, трупац, нека врста дрвене цеви која води воду до воденичног кола, млинског точка. Код Вука је то велика шупља клада кроз коју тече вода. У бадањ се сјури вода ка воденичном точку, при дну је учвршћена клиновима и може се млаз воде тешњим учинити стављањем туљаца.

**Бадањ** је такође и буре, каца, бачва, чабар. У околини Мостара и Црној Гори то је велика отворена бачва у коју се ставља грожђе после бербе и муља, гази.

Бадањ је стара реч која постоји у свим словенским језицима. Неки аутори управо ову реч држе за корен многих топонима чак и пре доласка Келта.

Топоними
--------

* Бадањ код Рашке
* Бадањ код Дрниша
* Бадањ код Стоца
* Бадњевац код Баточине
* Бадњевац код Житорађе
* Доња Бадања код Лознице
* Пећина Бадањ код Стоца у Босни и Херцеговини
* Бадањ, врх на планини Велебит

Такође погледати
----------------

* Химбут

Спољашња повезница
------------------

* Из живота наших ријечи, Асим Пецо, Мост, часопис за образовање, науку и културу, 181 (92), децембар 2004, Мостар
**Auetö** (Aweti, Aueti, Auêtê), pleme Tupian Indijanaca iz brazilske države Mato Grosso, danas na rezervatu Parque Indígena do Xingu (municipij Gaúcha do Norte). Kraj što ga naseljavaju nalazi se uz rijeku Tuatuari, gdje ih je ostalo oko 100 u novom tisućljeću. U kontakt sa Europljanima dolaze kraju 1800-tih godina. Broj im ubrzo počinje opadati, da bi 1954. iznosio svega 24. Stvaranjem Nacionalnog parka Xingu, pomalo se oporavljaju. Njihov jezik sedamdesetih godina počela je proučavati brazilska lingvistkinja Ruth Monserrat. Neki Aweti bilingualni su i u jeziku kamayura. Bave se lovom, ribolovom, sakupljanjem i uzgojem kukuruza i manioke. Ppćine na kojima žive su: São Félix do Araguaia, Marcelândia, Paranatinga, Canarana, Querência, São José do Xingu, União do Sul, Nova Ubiratã, Gaúcha do Norte i Feliz Natal .

Izvori
------

1. ↑   Cimi

Vanjske poveznice
-----------------

* Aweti Arhivirano 2006-09-29 na Wayback Machine-u
* Aweti Do Brasil
* Aweti

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| p • r • uTupian: Awetí |
| --- |
|  |
| Auetö |

 |
**Borgia** (španolski: *Borja*) je ime porodične dinastije koja je odigrala značajnu ulogu u crkvenim i političkim prilikama na Apeninskom poluotoku u 15. i 16. vijeku. 

Dinastija *Borgia* dala je dvoje papa i brojne političke i crkvene lidere. Pojedini članovi porodice postali su poznati po brojnim spletkama, pa je ime *Borgia* postalo sinonim za razvrat, nepotizam, korupciju brojne spletke i mračna ubojstva. Četiri člana porodice *Borgia* postali su historijski slavni

Historija
---------

**Borgie** su porijeklom bili feudalci iz Játive (Valencia), prezime su dobili po svom vlastelinstvu - *Borja*, koje se tada nalazilo u Kraljevini Aragon u Španjolskoj.

### Alfonso de Borgia

*Glavni članak: Kalist III.*
Osnivač dinastije, prvi značajni član porodice bio je Alfonso de Borgia (1378. - 1458.) koji se preko položaja profesora, diplomata i kardinala (1444.) uspio u podmakloj dobi od 77 godina uspeti na papski tron - 1455. pod imenom Kalist III. 
On je u svega tri godine svog pontifikata uspio učvrstiti položaj svoje porodice u Italiji.

### Rodrigo Borgia

*Glavni članak: Aleksandar VI.*
Papa Kalist III. godinu dana nakon svog ustoličenja, postavio je svog usvojenog nećaka - Rodriga Borgiu (pravim imenom *Rodrigo de Boria y Borja*) za kardinala 20. februara 1456. sa samo 24 godina, a odmah nakon toga 1. maja 1457. na utjecajan položaj vicekancelara Vatikana. 

Rodrigo Borgia imao je devetero izvanbračne djece, četvoro mu je rodila ljubavnica - Vannozza Catanei (Cesare, Giovanni, Lucrezia i Goffredo), troje nepoznata ljubavnica, a dvoje je napravio za vrijeme svog pontifikata, sa ljubavnicom - Giuliom Farnese, ženom Orsina Orsinija.
Rodrigo Borgia postao je papa - 1492. 

### Cesare Borgia

*Glavni članak: Cesare Borgia*
Cesare Borgia (1475. - 1507.), Rodrigov sin, domogao se kao vrlo mlad ogromne političke moći, i nemilosrdno (i bezuspješno) pokušao uspostaviti svoje vlastito vojvodstvo u Centralnoj Italiji. 

### Lucrezia Borgia

*Glavni članak: Lucrezia Borgia*
Lucrezia Borgia (1480. - 1519.), Rodrigova kćer postala je slavna kao mecena umjetnosti i vještini u političkim intrigama. 

### Kraj dinastije

*Borgie* su izrodili još puno članova manjeg značaja, ipak jedan od njih zaslužuje pažnju, to je - Francesco Borgia (1510. - 1572.), praunuk Rodriga koji je proglašen svecem. 
Porodica Borgia počela je gubiti snagu krajem 16. vijeka. Sredinom 18. vijeka porodica je izumrla.

Izvori
------

1. 1 2  „*Bòrgia*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 27. 08. 2013.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Borgia Family*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 26. 08. 2013.
3. ↑  „*Alessandro VI, papa*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 24. 08. 2013.

Vanjske veze
------------

***Borgia*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Borgia* na portalu Treccani (`it`)
* *Borgia Family* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Ubojita kletva** (čarolija glasi *Avada Kedavra*) jedna je od neoprostivih kletvi; uzrokuje da iz čarobnog štapića bacača kletve izleti snop zelene svjetlosti koja, u kontaktu sa žrtvom, rezultira trenutnom smrću. Na žrtvi nema nikakvih fizičkih znakova da je na nju bačena kletva. U Harry Potteru i Plamenom peharu bezjački mrtvozornik je pregledao tijela nekoliko žrtava kletve, ali nije mogao otkriti uzrok smrti, ipak, stručnjaci iz Ministarstva magije su uspjeli uočiti znakove kletve. Ako kletva promaši žrtvu i pogodi neki predmet ispušta se energija u obliku male eksplozije na mjestu udara. Feniksa pogođenog kletvom će progutati vatra, ali će se on ponovno roditi iz svog pepela.

Avadu Kedavru redovno koriste Lord Voldemort i njegovi smrtonoše kako bi ubili svoje neprijatelje. Avada Kedavra nema poznatu protukletvu ili čaroliju kojom bi se mogla zaustaviti iako se žrtva može izmaknuti zelenoj svjetlosti kao što je to Ginny Weasley učinila u Harry Potteru i Princu miješane krvi. Žrtve se mogu sakriti i iza čvrstih predmeta pa je tako Dumbledore stvorio kip iza kojeg se Harry sakrio u Harry Potteru i Redu feniksa. Neka magična stanja također odbijaju kletvu čak i pri izravnom udaru: Harry Potter je imao magičnu zaštitu kad je na njega kletvu bacio Voldemort zato što je njegova majka umrla kako bi ga spasila; kasnije je Harryja spasila čarolija Priori Incantatem, a i Lord Voldemort nije umro kad se na njega odbila kletva zbog svojih horkruksa.

Vanjske veze
------------

* Ubojita kletva na vanjskoj Harry Potter Wiki
**Azízíja** (arapski: العزيزية / al-ʿAzīziyyah) je grad od 29,310 stanovnika na sjeverozapadu Libije u Okrugu Džafara u kom je administrativni centar.

Azízíja je vjerojatno najpoznatija po tom što je bila prijestolnica prve ali (kratkotrajne) arapske republike osnovane 19. novembra 1918. pod imenom **Republika Tripolitanija**.

Geografske karakteristike
-------------------------

Azízíja leži u unutrašnjosti udaljena 48 km jugozapadno od glavnog grada Tripolija , sa njim je danas povezana autoputom tako da je u neku ruku satelitsko naselje tog grada. Aerodrom Tripoli leži svega tridesetak km sjeveroistočno pa je bliži Azízíji nego Tripoliju.

Historija
---------

Jedinice Armije Kraljevine Italije zauzele su Aziziju 16. novembra 1912. ali su se zbog pobune i otpora stanovništva morale povući iz nje 15. jula 1915. Zbog tog je upravo Azízíja odabrana od lokalnih pobunjenika da postane prijestolnica Tripolitanije. 
Talijanska vojska ponovno je ušla u Aziziju tek 1919. Taj kraj ostao je buntovan pa je vojska u aprilu i maju 1922. poduzela čitav niz kampanja da slomi pobunjenike.

Za talijanske kolonijalne uprave - Azízíja je 1929. imala tek nešto više od 200 stanovnika, među njima 30 talijanskih kolonista.
Talijani su svojski uprli da od tog polupustinjskog kraja naprave plodnu oazu, iskopali su čitav niz arteskih bunara i počeli navodnjavati velike vrtove. Zbog zaštite od vrućeg saharskog ghiblija zasadili su barijere od grmolikog bilja, murvi i eukaliptusa.
Tako su uspjeli proizvesti poprilične količine povrća koje je na talijansko tržište stizalo u novembru i januaru, dva mjeseca prije prvih plodova sa Sicilije.
Po suhoj okolici zasadili su čitave šumarke maslina.

Današnja Azízíja je administrativno-trgovački centar svog okruga.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Libya, State of Libya*" (engleski). City population. Pristupljeno 21.12. 2019.
2. ↑   Rainer Grote, Tilmann Röder. „*Constitutionalism in Islamic Countries*" (engleski). Oxford University. Pristupljeno 22.12. 2019.
3. 1 2 3 4 5  „*Azizia*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 22.12. 2018.

Vanjske veze
------------

* *Azizia* (`it`)
**Balduin VII** (1093 - 11. jul 1119) je bio grof Flandrije od 1111. do smrti. 

Rodio se kao sin grofa Roberta II od Flandrije i Clemence od Burgundije. Njegova dva ujaka su bili španski vojskovođa Raymond od Burgundije i budući papa Kalist II. Godine 1105. je bio oženjen Hawisse, kćer vojvode Alana IV od Bretanje; i mladoženja i nevjesta su bila djeca, pa se sumnja da je brak uopće bio konzumiran; godine 1110. se od svoje supruge službeno rastao.

Oca je naslijedio nakon njegove smrti 5. oktobra 1111. S obzirom da je imao tek osamnaest godina, početkom vladavine se uglavnom oslanjao na savjet svog nešto starijeg rođaka Charlesa od Danske. 

Ranjen je u bitci kod Bures-en-Braija, gdje se borio protiv engleskog kralja Henryja I za račun svog feudalnog sizerena, francuskog kralja Louisa VI. Od rana je umro, ali je na samrti Charlesa proglasio svojim nasljednikom.

Literatura
----------

* www.genealogie-mittelalter.de Arhivirano 2010-05-04 na Wayback Machine-u
* Bram Brutsaert: *Boudewijn VII Hapkin, een Witte Ridder uit de 12de eeuw, graaf van Vlaanderen (1111–1119)*. Dissertation 2003–2004 in the University of Louvain, see online: Deel I. Prins Boudewijn (1093–1111)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Robert II** | **grof Flandrije**1111–1119 | Slijedi:**Charles I** |
|  |
| --- |
| **Arkus tangens** |
|  |
| *Osnovne osobine* |
|  Parnost  |  neparna  |
|  Domen  |  (-∞,∞)  |
|  Kodomen  |  (-π/2,π/2)  |
| *Specifične vrednosti* |
|  Nule  |  0  |
|  Vrednost u +∞  |  π/2  |
|  Vrednost u -∞  |  -π/2  |
| *Specifične osobine* |
|  Asimptote  |  -{y}- = ± π/2  |
|  Prevoji  |  (0,0)  |
|  Ulazak u nulu pod uglom  |  π/4  |

**Arkus tangens** je funkcija inverzna funkciji tangensa na intervalu njenog domena [-π/2,π/2]. Koristi se za određivanje veličine ugla kada je poznata vrednost njegovog tangensa. Može se definisati sledećom formulom:

{\displaystyle \operatorname {arctg} \;x=\tan ^{-1}x={\frac {i}{2}}\left(\log(1-ix)-\log(ix+1)\right)}

Formule
-------

Slede neke od formula koje se vezuju za arkus tangens:

{\displaystyle \operatorname {arctg} \;x={\frac {\pi }{2}}-\operatorname {arcctg} \;x} (pravilo komplementnih uglova)
{\displaystyle \operatorname {arctg} (-x)=-\operatorname {arctg} \;x\!} (neparnost f-je)
{\displaystyle \operatorname {arctg} \;{\frac {1}{x}}={\frac {\pi }{2}}-\operatorname {arctg} \;x=\operatorname {arcctg} \;x,\ } {\displaystyle x>0}
{\displaystyle \operatorname {arctg} \;{\frac {1}{x}}=-{\frac {\pi }{2}}-\operatorname {arctg} \;x=-\pi +\operatorname {arcctg} \;x,\ } {\displaystyle x<0}
Preko formule za polovinu ugla se dobija i:

{\displaystyle \operatorname {arctg} \;x=2\operatorname {arctg} \;{\frac {x}{1+{\sqrt {1+x^{2}}}}}}
Izvod:

{\displaystyle {\frac {d}{dx}}\operatorname {arctg} \;x{}={\frac {1}{1+x^{2}}}}
Predstavljanje u formi integrala:

{\displaystyle \operatorname {arctg} \;x{}=\int \_{0}^{x}{\frac {1}{x^{2}+1}}\,dx}
Predstavljanje u formi beskonačne sume:

{\displaystyle {\begin{aligned}\operatorname {arctg} x&{}=x-{\frac {x^{3}}{3}}+{\frac {x^{5}}{5}}-{\frac {x^{7}}{7}}+\cdots \\&{}=\sum \_{n=0}^{\infty }{\frac {(-1)^{n}x^{2n+1}}{2n+1}};\qquad |x|\leq 1\qquad x\neq i,-i\end{aligned}}}

Vanjske veze
------------

* Funkcija -{arctg}- na -{wolfram.com}-

|  |
| --- |
| **Trigonometrijske i hiperbolične funkcije** |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Sinus | Kosinus | Tangens | Kotangens | Sekans | Kosekans |
| Funkcija | sin(x) | cos(x) | tg(x) | ctg(x) | sec(x) | cosec(x) |
| Inverzna | arcsin(x) | arccos(x) | arctg(x) | arcctg(x) | arcsec(x) | arccosec(x) |
| Hiperbolična | sinh(x) | cosh(x) | tgh(x) | ctgh(x) | sech(x) | cosech(x) |
| Inv. hiperbolična | arcsinh(x) | arccosh(x) | arctgh(x) | arcctgh(x) | arcsech(x) | arccosech(x) |

 |
**Ayrshire** (škotsko-gelski: *Siorrachd Inbhir Àir a Deas* je ime nekadašnje grofovije i ime historijske regije na zapadu Škotske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grofovija Ayrshire prostirala se po teritoriju današnjih područnih savjeta; Istočni Ayrshire, Južni Ayrshire i 
Sjeverni Ayrshire, uz još mali dio na jugu koji je danas dio Vijeća Dumfries i Galloway.

Ayrshire je zauzimao površinu od 2947 km², a pred kraj je imao 366,800 stanovnika

Velik dio teritorija proteže se uz nisku obalu zaljeva Firth of Clyde, a najvišu visinu od oko 600 metara, ima na istočnoj granici gdje se 
uzdiže Južna visoravan.
Dvije rijeke Irvine i Doon dijelile su Ayrshire na tri regije; **Cunninghame**, sjeverno od rijeke Irvine, 
**Kyle** (između Irvina i Doona) i **Carrick** južno od Doona.

Historija
---------

Arheološki nalazi govore da je Ayrshire bio naseljen od neolita. Na lokalitetu Loudoun Hill leže ostatci rimske
utvrde izgrađene između 79. - 84.
Za ranog srednjeg vijeka - Ayrshire je bio dio keltsko - britanskog Kraljevstva Strathclyde. 
U 11. vijeka njegov kralj Duncan postao jeprvi škotski vladar. 
U Ayrshiru je spriječena invazija Norvežana koji su poraženi u Bitci kod Largsa 1263. 
Iz grada Ayra je William Wallace - 1297. počeo svoju borbu za obnovu škotske nezavisnosti, a iz zamka Turnberry je Robert Bruce - 1307. započeo svoju borbu za škotski tron. U Ayru je 1315. održano zasjedanje Škotskog parlamenta, u njemu je nešto kasnije 1654. Oliver Cromwell izgradio utvrdu za 
kontrolu jugozapadne Škotske.

Prvi škotski rudnici ugljena na većim dubinama otvoreni su pored Ayra 1780. nakon tog su slijedile 
željezare i tekstilna industrija. Istovremeno se desila i revolucija u poljoprivredi sa novim metodama (melioracija, plodored), pa je Ayrshire postao vrlo razvijen ratarski kraj, a njegovi bujni
nizinski pašnjaci omogućili su da se regiji da ima najviše krava u Škotskoj. 

Irvine i Kilmarnock izrasli su u glavne industrijske centre sa brojnim pogonima tekstilne industrije koja je proizvodila
sve vrste platna. Stare industrije Ayrshira (tekstilna, metalna), počele su krajem 20. vijeka, propadati i ustupati mjesto novim tehnologijama (elektronika, Inženjerstvo).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Ayrshire*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 3. 12. 2014.

Vanjske veze
------------

***Ayrshire*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ayrshire* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Bad Deutsch-Altenburg** je termalno lječilište i trgovište na istoku Austrije od 1,540 stanovnika, koje administrativno podpada pod Okrug Bruck an der Leitha u Saveznoj zemlji Donja Austrija.

Geografske karakteristike
-------------------------

Bad Deutsch-Altenburg leži jugoistočno od Beča u Bečkoj kotlini. Na južnoj (desnoj) obali Dunava, na obrancima brda Hundsheimer visokog 480 metara

Termalni izvor kod Deutsch-Altenburga sa vodom temperature od 28 °C, koristi se još od rimskih vremena, poznat je po tome što najviše joda i sumpora u Centralnoj Evropi, što pogoduje kod lječenja reumatizma.

Historija
---------

Za rimskih vremena, se nedaleko od naselja prema Petronell-Carnuntumu nalazio kastrum - **Karnuntum** sa amfiteatrom čije se iskopine danas čuvaju u muzeju *Carnuntinum* podignutom 1904.

Srednjovjekovni - *Altenburg* prvi put je dokumentiran 1297. a status trgovišta dobio je 1579.
Prefiks Deutsch dodan mu je u 19. vijeku da se razlikuje od nedalekog ugarskog Altenburga (današnji Mosonmagyaróvár).

Znamenitosti
------------

Od znamenitosti Deutsch-Altenburg ima romaničku bazilikalnu crkvu iz 13. vijeka, sa korom i desnim zvonikom podignutim u gotičkom stilu u 14. vijeku, Dvorac Ludwigstorff iz 17. vijeka i brojne građanske vile podignute za bidermajera.

Privreda
--------

Ekonomija Deutsch-Altenburga bazira se na turizmu, godišnje ga posjeti 106,427 turista.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Niederösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 07. 03. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Bad Deutsch-Altenburg*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 07. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Bad Deutsch-Altenburg*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Bad Deutsch-Altenburga* (`de`)
**Bahrija Nuri Hadžić** (Sarajevo, 4. mart 1904. — Beograd, 24. oktobar 1993.), sopranistica.

Rano djetinjstvo provela je u Mostaru, odakle je njen otac, književnik Osman Nuri–Hadžić. Nakon završene osnovne škole, obrazuje se u katoličkom samostanu i posjećuje sate klavira i violine. Nakon selidbe u Beograd, Bahrija pohađa Srpsku muzičku školu, gdje nastavlja studij klavira. Istovremeno posječuje sate pjevanja u klasi prof. Ivanke Milojević, koja savjetuje Bahriju i njene roditelje da nastavi studij. 1923. godine, nakon položenog prijemnog ispita, nastavlja studij na Muzičkoj akademiji u Beču, u klasi prof. Lierhammera. 
Od 1928. do 1931. godine boravi u Bernu, gdje je otpjevala 23 premijere ili premijerne obnove, od kojih je jedna uloga Salome, koja je jedna od njenih najviših umjetničkih dometa i jedna od najboljih interpretacija Salome.

Istu ulogu pjevala je u Zürichu 1939. godine pod dirigentskom palicom samog kompozitora, Richarda Straussa, povodom njegovog 75. rođendana. Antologijska je i njena interpretacija Lulu, austrijskog kompozitora Albana Berga, koju je pjevala na svjetskoj premijeri također u Zürichu, 1937. godine.
**Ajumi Mijazaki** (japanski: ***宮崎歩***; Tokijo, 25. kolovoza 1971.), japanski pjevač i kompozitor, najpoznatiji po suradnji na animeu Digimon. 

Tijekom 7 sezona, Mijazaki je otpjevao nekolicinu pjesama za serijal. Početak njegovog doprinosa bila je hit-pjesma "brave heart" (koja se koristila kao Digivolucija tijekom prve i nakratko tijekom druge sezone), a kasnije je otpjevao i Digivolucijske pjesme "Break Up" i "Beat Hit!", koje su korištene u drugoj sezoni. Također, otpjevao je drugu Digivolucijsku pjesmu za četvrtu sezonu, "The Last Element". Bio je i član ansambla "Yuuki o Uketsugu Kodomotachi e" (jap. "Djeci koja nasljeđuju Hrabrost"), zajedno s drugim suradnicima na Digimon glazbi. Otpjevao je i pjesmu "Power Play", koja je korištena kao uvodna numera animea *Mushrambo*. 

Njegov otac, Naoshi Mijazaki（宮崎 尚志) i stariji brat Michi Mijazaki（宮崎 道）su također muzičari i kompozitori.

Digimon singlovi
----------------

* ***brave heart***

1. "brave heart" (25. lipnja 1999.)
2. "Shinka de Guts~"
3. "Brave Heart" (originalni karaoke)
4. "Shinka de Guts~" (originalni karaoke)

* ***Break Up!*** (10. svibnja 2000.)

1. "Break Up!"
2. "Zettai All Right ~Digimental Up!~" (Armor Shinkers)
3. "Break Up!" (Original Karaoke)
4. "Zettai All Right~Digimental Up!~" (originalni karaoke)

* ***Beat Hit!*** (11. veljače 2001.)

1. "Beat Hit!"
2. "Forever Friends" (Hassy)
3. "Beat Hit!" (Original Karaoke)
4. "Forever Friends" (Original Karaoke)

* ***The Last Element*** (5. veljače 2003.)

1. "The Last Element"
2. "Miracle Maker" (Spirit of Adventure)
3. "The Last Element" (originalni karaoke)
4. "Miracle Maker" (originalni karaoke)
Austroazijski jezici
**Austroazijski jezici** , velika jezična porodica iz južne Azije koja obuhvaća (169) jezika a podijeljena je na dvije glavne grane, Mon-Khmer i Munda. 

A) Mon-khmerski jezici, Indokina (147)
a) Asliski (asli) ukupno (18) Malajski poluotok i jedan u Tajlandu: batek, besisi, chewong, jah hut, jehai, kensiu, kintaq, lanoh, minriq, mintil, sabüm, semai, semaq beri, semelai, semnam, temiar, temoq, tonga.
b) istočni mon-kmerski (67) Tajland, Kambodža, Vijetnam, Laos:
b. 1) bahnarski (40) jezika. Vijetnam, Kambodža, Laos: alak, bahnar, chrau, cua, halang, halang doan, hre, jeh, jeng, kaco', katua, kayong, koho, kraol, kravet, kru'ng 2, lamam, lave, laven, maa, mnong (3 jezika: istočni, središnji, južni), monom, nyaheun, oy, rengao, romam, sapuan, sedang, sok, sou, stieng (2 jezika, bulo i budeh), takua, talieng, tampuan, the, todrah, trieng.
b. 2) katu (19), Laos, Tajland, Vijetnam: bru (dva jezika istočni i zapadni), ir, kasseng, kataang, katu (2 jezika istočni i zapadni), khlor, khua, kuy, ngeq, nyeu, ong, pacoh, phuong, sô, ta'oih (dva jezika, gornji i donji), tareng.
b 3) khmerski (2), kambodža i Tajland: sjeverni ili khmer lue i središnji
b 4) pear (6) Kambodža: chong, pear, samre, sa'och, somray, suoy.
c.) Mon (2) Tajland, Burma: mon, nyahkur.
d) Nikobarski (6) Nikabari: car, chaura, južni nikobarski, shom peng, središnji nikobarski, teressa.
e) Sjeverni mon-khmerski (38) Bangladeš, Indija, Tajland, Laos, Vijetnam, Burma, Kina: 
e. 1) khasi (3), Bangladeš, Indija: khasi, pnar, war.
e. 2) khmu (13) Laos, Vijetnam, Tajland: bit, kháng, khao, khmu, khuen, lua', mal, mlabri, o'du, phai, phong-kniang, pray 3, puoc.
e. 3) mang (1) Vijetnam: mang.
e. 4) palaung (21), Burma, Kina, Laos, Tajland: blang, con, danau, hu, kiorr, kon keu, lamet, lawa (dva jezika, zaapdni i istočni), man met, mok, palaung (3 jezika: pale, shwe, rumai), parauk, riang, samtao, tai loi, u (zove se i puman), wa, yinchia.
f) Palyu (2) Kina: bogan, bolyu.
g) Viet-Muong jezici (10) Vijetnam, Laos, Tajland: aheu, arem, bo, chut, hung, maleng, muong, nguôn, tho, vijetnamski.
h) neklasificirani (4) Kina: bugan, buxinhua, kemiehua, kuanhua.
Munda jezici, (22) Indija
a) sjeverni (13): agariya, asuri, bijori, birhor, ho, koda, koraku, korku, korwa, mahali, mundari, santali, turi.
b) južni (9): bondo, gadaba, gata', juang, juray, kharia, lodhi, parenga, sora.

Vanjske veze
------------

* Language Family Trees: Austro-Asiatic
**Batoglavac** ˙(lat. *Pagellus acarne*) riba je iz porodice Sparidae. Sinonim joj je *Pagrus acarne*. Kod nas se još naziva i **divlji arbun, bajok, grbić, batelj, batokljunac, rumenac**. Smeđecrvene je boje, vrlo je sličan okanu koji je malo širi i ima pjegu. Živi u jatima, na području do 70 m dubine, a u sumrak i noću dođe i u pliće vode u potrazi za hranom. Danju je uglavnom neaktivan, zakopan u mulju ili pijesku. Hrani se crvićima, školjkama i račićima, ali i manjim vrstama ribe. Naraste do 36 cm duljine i do težine od 0,5 kg. Ova vrsta migrira i rijetko se zadržava na jednom mjestu. Mrijesti se u kolovozu i rujnu. Jestiva je i cijenjena riba.

Rasprostranjenost
-----------------

Ova vrsta živi na istočnom dijelu Atlantika, od Biskajskog zaljeva do Senegala, također i oko otoka Madeire, Kanara, Zelenortskih otoka, kao i na cijelom Mediteranu. Oko Britanskih otoka je rijedak, a ponekad se pojavi i na obalama Danske.

Izvori
------

1. ↑  fishbase.se: Axillary seabream
2. ↑  nemo-hr.com: Batoglavac[*mrtav link*]
3. ↑  riblje-oko.hr: Sparidi[*mrtav link*]

Linkovi
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Batoglavac** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Batoglavac** |

  


***Batoglavac*** na Wikimedijinoj ostavi
**Avogadrov zakon** je jedan od plinskih zakona. Nazvan je prema Amedeu Avogadru koji je 1811. godine iznio pretpostavku da se u jednakim volumenima svih plinova pri istim uvjetima temperature i tlaka nalazi jednak broj čestica (molekula). Dakle, broj molekula u određenom volumenu plina ne ovisi o njihovoj veličini ili masi. Zbog toga se došlo do pojma molarne mase, a to je masa 1 mola neke supstance, tj masa čestica te supstance puta Avogadrov broj. Avogadrov broj kazuje koliko ima atoma ugljika-12 u 1 molu ugljika. Taj broj je 6,022045 x 1023. Mol je ona množina tvari u sustavu koji sadrži toliko elementarnih jedinki tvari koliko ima atoma u 0,012 kg izotopa ugljika-12. 

Prema Avogadru najsitnija čestica plina je molekula. Izuzetak čine plemeniti plinovi koji zbog svoje stabilne elektronske konfiguracije ne tvore molekule, već se nalaze u obliku pojedinačnih atoma. Na primjer, molekule vodika i dušika, u jednakom obujmu, imaju jednak broj molekula, ako se nalaze pod jednakim tlakom i temperaturom, bez obzira što su molekule dušika 14 puta teže od molekula vodika. U primjeni, stvarni plinovi vrlo malo odstupaju od ponašanja idealnih plinova, pa se i plinski zakoni mogu koristiti za veliku većinu primjena.

Matematička definicija
----------------------

Avogadrov zakon se matematički definira kao:

{\displaystyle {\frac {V}{n}}=k}
gdje je :

*V* – obujam plina (m3)
*n* – množina tvari ili broj molekula (ili atoma) plina
*k* – proporcionalna fizikalna konstanta
Najvažniji rezultat Avogadrovog zakona je određivanje opće plinske konstante za idealne plinove, koja ima jednaku vrijednost za sve plinove. To znači da vrijedi:

{\displaystyle {\frac {p\_{1}\cdot V\_{1}}{T\_{1}\cdot n\_{1}}}={\frac {p\_{2}\cdot V\_{2}}{T\_{2}\cdot n\_{2}}}=constant}
gdje je :

*p* – tlak plina (Pa)
*T* – apsolutna temperatura plina (K)

Jednadžba stanja idealnih plinova
---------------------------------

Ako se Avogadrov zakon preuredi, i za fizikalnu konstantu uvedemo oznaku R, dobijemo:

{\displaystyle pV=nRT}
Gornja jednadžba je poznata kao jednadžba stanja idealnog plina.

Obujam jednog mola
------------------

Za standardni tlak 101,325 kPa i temperaturu 293,15 K, obujam jednog mola idealnog plina iznosi:

{\displaystyle V\_{\rm {m}}={\frac {V}{n}}={\frac {RT}{p}}={\frac {(8.314\mathrm {J} \mathrm {mol} ^{-1}\mathrm {K} ^{-1})(293,15\mathrm {K} )}{101,325\mathrm {kPa} }}=24,05\mathrm {dm} ^{3}\mathrm {mol} ^{-1}}
Za 100 kPa i 273,15 K, obujam jednog mola idealnog plina iznosi 22,414 dm3 ili 22,414 litre.

Izvori
------

1. ↑   Amadeo Avogadro: "Essai d'une maniere de determiner les masses relatives des molecules elementaires des corps, et les proportions selon lesquelles elles entrent dans ces combinaisons", journal = Journal de Physique, 1810. English translation

* Avogadro's law Arhivirano 2004-11-03 na Wayback Machine-u at the University of Fribourg
* Avogadro's law at the Royal Society of Chemistry
**Baj Đuji** (kin. , pinjin: , 772–846) je bio kineski pesnik iz dinastije Tang. Pesme mu nisu uobičajeno radosne i tematski su vezane za njegovu odgovornost kao poglavara nekoliko manjih pokrajina. Baj Đuji je poznat i u Japanu i to kao Haku Rakuten.

Život
-----

Rođen je u Sindžengu, gradu na jugu provincije Henan  u siromašnoj ali obrazovanoj porodici. U dobi od deset godina, roditelji ga šalju kod rodbine kako bi izbegao rat koji je izbio na severu Kine. Carski ispit je položio 800. godine. Imao je uspešnu činovničku karijeru na dvoru i u provincijama. Na carskom dvoru je bio čuven po mnogim predlozima upućenim caru koji su bili vezani za društvene reforme. Između 818. i 827. bio je poglavar u gradovima Čung-čou, Hangdžou i Sudžou.[*mrtav link*]. Starost je proveo u Luojangu.

Dela
----

Baj Đuji je pisao lepim, jednostavnim stilom, što je doprinelo njegovoj velikoj popularnosti. Napisao je preko 2.800 pesama [*mrtav link*] od kojih su mnoge bile o njegovim političkim uverenjima. Među najboljim pesmama su mu „Stari prodavac ćumura", „Sedokosa starica iz palate Šangjang" i druge narativne pesme: „Pesma o večnoj tuzi", „Pesma o lauti" itd.

Izvori
------

1. 1 2  Đurđević, Mirjana; Ada Zečević (1995). *Antologija stare kineske poezije*. Beograd: Srpska književna zadruga. str. str. 438. ISBN 86-379-057104.
2. ↑  Đurđević, Mirjana; Ada Zečević (1995). *Antologija stare kineske poezije*. Beograd: Srpska književna zadruga. str. str. 20. ISBN 86-379-057104.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


***Bai Juyi*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ayr** (škotsko-gelski: *Inbhir Àir*, što znači *ušće rijeke Ayr*) je lučki grad na zapadu
Škotske od 46,849 stanovnika, on je i administrativni centar područnog savjeta
Južnog Ayrshira.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ayr leži na zapadu Škotske, na ušću rijeke Ayr u zaljev Firth of Clyde, 
udaljen oko 55 km južno od centra Glasgowa. Ayr je centar regije koja je najbliskije povezana sa životom i djelom pjesnika
Roberta Burnsa.

Historija
---------

Ayr je status grada dobio 1202. (orginalna povelja čuva se u gradskoj vijećnici), ubrzo je dobio garnizon i sud, kao 
administrativni centar tadašnjeg šerifata Ayr. Tokom srednjeg vijeka bio je glavna škotska 
luka zapadne obale sve dok ga nisu prometom prestigle sjevernije luke na rijeci Clyde.

Sve do 18. vijeka - Ayr je bio malen gradić od svega par ulica, naglo je počeo rasti u 19. vijeku, kad su se u njega počeli doseljavati 
pripadnici škotske aristokracije.

Nakon dolaska željeznice iz Glasgowa 1840. Ayr se razvio kao industrijski grad sa pogonima 
teške, metalske i tekstilne industrije.

Znamenitosti
------------

Ayr ima dobro očuvan historijski centar u kom se naročito ističe stara vijećnica Loudoun Hall (obnovljena u 16. vijeku), nazvana tako 
po porodici Loudoun, koja je dala više gradskih šerifa. Pored toga tu je i stari most (Auld Brig) iz 13. vijeka, kog je opjevao i učinio besmrtnim 
pjesnik Robert Burns, u pjesmi - *The Brigs of Ayr*.

Gradovi prijatelji
------------------

* Francuska, Saint-Germain-en-Laye

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Major Cities of Scotland" (engleski). City population. Pristupljeno 1. 12. 2014.
2. 1 2 3 4 5   „*Ayr*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 1. 12. 2014.

Vanjske veze
------------

***Ayr, Škotska*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ayr* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Batman** (kurdski: *Êlih*) je administrativni centar istoimene turske provincije Batman od 348.963 stanovnika.

Geografija
----------

Batman leži na jugoistoku Turske, u regiji Jugoistočna Anadolija, u brdovitoj unutrašnjosti. 

Grad se smjestio na visoravni od 540 m, okružen surim golim planinama bez ijednog drva, kroz grad protiče riječica *Iluh* pritoka rijeke Batman koja nedaleko od grada ima ušće u Tigris. Udaljen je oko 97 km istočno od Diyarbakıra, i nekih 130 km od granice sa Sirijom.

Grad ima univerzitet osnovan 2007. uz naftu koja je glavni izvor prihoda, proizvodi još kemikalije, bezalkoholna pića, namještaj, obuća, transportna sredstva i prehrambeni artikli.

Historija
---------

Sve do 1950-ih Batman je bio selo po imenu **Iluh** od 3 000. Za njegov skokoviti rast zaslužna su nalazišta nafte otkrivena u okolici tokom 1940-ih. Još 1944. povezan je željeznicom sa Ankarom tako da je nakon tog otkrića hiljade novih stanovnika iz svih dijelova Turske nahrupilo u grad u potrazi za poslom. 

Brzo rastućem gradu ime je promjenjeno, 1957. po imenu najznačajnije rijeke u tom kraju – Batman, istovremeno je postao i administrativni centar okruga. Veliki doprinos razvoju grada bila je izgradnja rafinerije nafte i naftovoda dugog 511 km, do lučkog grada Dörtyol na Mediteranu koji je dovršen 1967. Na kraju je 1990. bilo potpuno logočno da tako veliki grad postane provincijski centar.

Vanjske veze
------------

* Službene stranice grada (`tr`)
Roger Corman, američki producent koji je 1960-ih stekao reputaciju "kralja B-filma".
**B-film** (sh. *B movie*) ili, rjeđe, **B produkcija** je izraz koji u najširem smislu označava komercijalni film, najčešće igrani koji se odlikuje niskom razinom budžeta, ali i umjetničkih ambicija; potonje ga razlikuje od tzv. umjetničkog ili art filma. U svom užem smislu se koristi u kontekstu američke kinematografije, prije svega kako bi se opisala niskobudžetna filmska ostvarenja čvrstog žanrovskog određenja i/li sa specifično ciljanom publikom, te jasno predodređenim ili "konfekcijskim" sadržajem. 

Sam je izraz nastao u tzv. klasičnom Hollywoodu 1930-ih, odnosno označavao ostvarenja koja su se prikazivala kao prvi od dva filma u tzv. dvostrukoj predstavi (engl. ), odnosno publici služila kao svojevrsno "predjelo" za glavni ili "A-film". B-filmovi su se tada snimali bilo u za to specijaliziranim "malim" hollywoodskim studijima tzv. Poverty Rowa (od kojih je najpoznatiji bio Republic Pictures) bilo u specijalnim pogonima velikih studija. Od 1950-ih su te funkcije sve češće počeli preuzimati nezavisni producenti i studiji, a među kojima se najviše ističe Roger Corman, mada su pojedini hollywoodski studiji svoje "B-pogone" zadržali do današnjeg dana.

Izraz "B film" je u prošlosti, a dijelom i danas, često imao i pežorativno značenje, odnosno pod njime su se podrazumijevala ostvarenja slabijeg kvaliteta i važnosti. Usprkos toga, brojna značajne i ugledne ličnosti svjetskog filma su svoje karijere započele ili gradile radeći B-filmovi, a mnoga ostvarenja, koja su originalno napravljena ili distribuirana kao "B-filmovi" su doživjela veliki komercijalni uspjeh, popularnost, kult status ili od kritike priznatu reputaciju klasika svjetske kinematografije.

V. također
----------

* Eksploatacijski film
* Nezavisni film
* Straight-to-video

Vanjske veze
------------

* B movies na Projektu Open Directory
* The Biology of B-Movie Monsters analysis by Professor Michael C. LaBarbera, University of Chicago
* The Astounding B-Monster Archive
* Badmovies.org Interviews
* Rogue Cinema
* Search My Trash
*Za ostale upotrebe, v. Avanti.*

***Avanti!*** (sh. *Naprijed!*) su italijanske novine poznate kao dugogodišnje glasilo Italijanske socijalističke partije. Osnovane su 1896. u Rimu, u kom su imale i sjedište redakcije do 1911. kad je premješteno u Milano. Redakcija se vratila u Rim 1919. ali je od 1926. do 1926. zbog političkih prilika radila u Parizu. Jedan od njegovih ranih suradnika bio je Benito Mussolini, koji će ga kasnije kao fašistički diktator 1926. godine zabraniti, te prisiliti da izlazi kao tjednik u egzilu. Sa redovnim izlaženjem je započeo 1943. godine, a 1993. je privremeno prestao sa radom nakon raspada Talijanske socijalističke partije izazvanog aferom Tangentopoli. Nakon toga je nekoliko puta ponovno pokretan, a danas je povezan sa obnovljenom Italijanskom socijalističkom partijom.

Znameniti suradnici
-------------------

* Benito Mussolini
* Gaetano Arfé
* Fabrizio Cicchitto
* Bettino Craxi
* Antonio Gramsci
* Oddino Morgari
* Christian Rakovsky
* Filippo Turati
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Bačvice**. Za druga značenja, v. Bačvice (razvrstavanje).* |

Plaža Bačvice
**Bačvice** su stambena četvrt i gradski kotar hrvatskog grada Splita, ali i ime plitke pješčane plaža odnosno uvale po kojoj je predio poznat.

Gradski kotar Bačvice smješten je između mora i Zvonimirove ulice, zatim omeđen Poljičkom cestom sa sjevera, Bušićevom ulicom, Zajčevom ulicom i Putem Trstenika sa istoka te gradskom lukom sa zapada.

Uvala Bačvice duga je 600 m od kojeg pješčani dio zauzima 180 m, a ostatak uvale čini betonirano šetalište. Plaža na Bačvicama je kultno piciginsko igralište na kojemu se svake godine održava Svjetsko prvenstvo u piciginu.

Tijekom proljeća 2009. gradsko poglavarstvo je odlučilo nasuti još malo materijala na ovu poznatu pješčanu plažu, što je zaustavljeno negodovanjem građana, ali šteta na plaži je već učinjena, prekrasan pijesak je uništen.

| * p
* r
* u
Splitski gradski kotarevi |
| --- |
| 
Bačvice  •
Blatine-Škrape  •
Bol  •
Brda  •
Firule  •
Grad  •
Gripe  •
Kman  •
Kocunar  •
Lokve  •
Lora  •
Lovret  •
Lučac-Manuš  •
Mejaši  •
Meje  •
Mertojak  •
Neslanovac  •
Plokite  •
Pujanke  •
Ravne njive  •
Sirobuja  •
Split 3  •
Sućidar  •
Šine  •
Špinut  •
Trstenik  •
Varoš  •
Visoka  •
Žnjan-Pazdigrad
 | Grb Grada Splita |
Hram Atene Aleje u Tegeji
**Auga** (grčki: Αὐγή) bila je, u grčkoj mitologiji, kći tegejskog kralja Aleja i Nereje. 

Pošto je prorečeno da će Auga roditi sina koji će poubijati svoje ujake, njen otac ju je postavio za sveštenicu Atene Aleje u hramu te boginje u Tegeji i zavetovao je na devičanstvo. Međutim, u hramu ju je pronašao i silovao Herakle u stanju pijanstva kad je prolazio kroz Tegeju. Prema jednoj priči, kralj Alej je otkrio da je njegova kćer rodila sina Telefa i zatvorio ih je oboje u kovčeg koji je bacio u more. Talasi su ih odneli u maloazijsku Miziju, odnosno do ušća Kajka, gde ih je pronašao kralj Teutrant, koji se oženio Augom, a Telefa usvojio. 

Prema drugoj priči, Auga je sakrila svog sina u hram čime je počinila svetogrđe. Zato je zaraza zavladala zemljom i kralj je otkrio istinu pitajući proročište za uzrok. Otac je Augu predao Teutrantu i naredio da se beba ostavi u planini. Postoji i priča da je Auga još uvek bila trudna kada je otac saznao istinu, te je naložio Naupliju ("mornaru") da je baci u more. Dok ju je vodio preko planine Parteniju iznad Tegeje, Auga je rodila Telefa i tu ga i ostavila, a kasnije ga je našla i podojila košuta. Pri tom mu je ostavila i prsten koji joj je poklonio Herakle i po kome je kasnije poznao svog sina. Nauplije se sažalio na Augu i nije je bacio u more, već ju je predao trgovcima koji su je predali Teutrantu.

Prema drugoj verziji, Augu je Teutrant usvojio kao ćerku. Kasnije se u Miziji pojavio i Telef, već odrastao; kad je Teutrant hteo da Telefu za ženu preda svoju usvojenu ćerku Augu i kad je ovo dvoje trebalo da stupe u seksualni odnos, začuo se snažan grom, koji ih je sprečio u tome; njih dvoje su se zatim prepoznali kao majka i sin na osnovu prstena koji je Augi dao Herakle, a koji je ona predala malom Telefu. 

U doba Pausanije (2. vek) pokazivao se grob Augin u Pergamu, gde su Atalidi poštovali Telefa kao junaka-osnivača.

Auga u umetnosti
----------------

Mit o Augi je bio inspiracija velikim grčkim tragičarima Eshilu *(Mizijci)*, Sofoklu (*Mizijci*, *Aleadi*) i Euripidu (*Telef*, *Auga*), kao i komediografima Fililiju i Eupolidu. U likovnoj umetnosti je retko prikazivana. Predstavljena je na pompejanskim freskama i na Pergamskom žrtveniku, gde je na Telefovom frizu prikazana među sporednim likovima.

Druge ličnosti
--------------

Higin je navodi kao jednu od Hora.
range 4°21′N 56°45′W﻿ / ﻿4.350°N 56.750°W﻿ / 4.350; -56.750

| Bakhuisgebergte |
| --- |
| Dio |
| Topografska karta SurinamaTopografska karta SurinamaTopografska karta Surinama |
| Dužina masiva: | 110 km |
| Širina masiva: | km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | (1,027 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Surinam |

**Bakhuisgebergte** je planinski masiv na zapadu centralnog Surinama, koji se proteže od sjevera prema jugu u dužini od nekih 110 km.

Karakteristike
--------------

Masiv se na sjeveru spaja sa višim Masivom Wilhelminagebergte
geološki je dio Gvajanskog štita u Distriktu Sipaliwini.

Brda masiva imaju prosječnu nadmorsku visinu od 286 metara, a najviši vrh doseže do 1,027 metara.

Masiv je vododjelnica između porječja rijeka Kabalebo i Nickerie koje teku prema zapadu od rijeke Coppename koja teče prema istoku.

Masiv je dobio ime po bivšem nizozemskom majoru *Louisu Augustu Bakhuisu*, koji je krajem 19. vijeka vodio ekspediciju koja je za cilj imala otkriti izvor rijeke Coppename. Ekspedicija je zapadno od njega otkrila izvor Rijeke Nickerie i taj masiv.

Istraživanja su pokazala da u brdima masiva ima 200 do 300 miliona tona boksita.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Bakhuis Gebergte hill range, Suriname*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 25.11.2022.
2. ↑  „*Bakhuis Gebergte*" (engleski). Getamap. Pristupljeno 25.11.2022.
3. ↑  „*Exploratie van de binnenlanden van Suriname*" (nizozemski). Digitale Bibliotheek voor de Nederlandse Letteren. Pristupljeno 25.11.2022.
4. ↑  „*Bauxietindustrie wordt nieuw leven ingeblazen*" (nizozemski). Vereniging van Economisten in Suriname. Pristupljeno 25.11.2022.

Vanjske veze
------------

* *Bakhuis Gebergte hill range, Suriname* (`en`)
* *Bakhuis Mountains* (na portalu Mapcarta) (`en`)
**Azemmour** (arapski: أزمّور, berberski: *Azemmour*) je grad od 40,920 stanovnika na sjeveru Maroka u Regiji Casablanca-Settat.

Njegovo ime na berberskom znači maslina.

Geografske karakteristike
-------------------------

Azemmour leži oko 3 km od ušća rijeke Oum Rbia u Atlanski ocean, udaljen osamdesetak km jugozapadno od Casablance
i nekih 17 km sjeverno od grada El Jadida.

Sastoji od dva dijela, starog historijskog opasanog bedemima gdje se nalazi kazba i medina i novog modernog izvan bedema.

Historija
---------

Azemmour je izrastao za srednjeg vijeka za vladavine berberskog plemenskog saveza Sanhadža.
Portugalci su zauzeli grad 1513. ali su ga već 1541. napustili, tako da je zadržao svoj orijentalni karakter i izgled.

Današnji Azemmour je grad posvećen turizmu sa plažama duž oceana.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Morocco, Kingdom of Morocco*" (engleski). City population. Pristupljeno 16. 06. 2020.
2. 1 2 3  „*Aperçu Historique d'Azemmour*" (francuski). Mohamed Jamal Elbaz. Pristupljeno 16.6. 2020.
3. 1 2 3 4  „*Informations générales*" (francuski). El Jadida. Pristupljeno 16.6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Azemmour*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La ville de Azemmour* (`fr`)
'Poglavica bašibozuka' , autor: Žan-Leon Žerom, ulje na platnu, 1881
Tamnoputi bašibozuk, rad Žan-Leona Žeroma, 1869.
**Bašibozuk** (tur. *başıbozuk*, *oštećene glave, bez glave*, u značenju *bez vođe*) je bio pripadnik neregularnih vojnih snaga osmanske armije. Sastavljenе od dobrovoljaca, najčešće Čerkeza, Albanaca, Kurda i Roma-muslimana.[*nedostaje referenca*] Ove jedinice su bile poznate po nedostatku discipline, pljački i brutalnosti.

Iako je turska vojska uvek bila sastavljena i od bašibozuka pored regularnih vojnika, pritisak na osmanski feudalni sistem, uzrokovan uglavnom širenjem imperije je zahtevao veće oslanjanje na neregularne snage. Država ih je naoružavala i održavala, ali nisu primali platu, već su živeli od pljačke, i nisu nosili uniforme niti neke oznake. Usled nedostatka discipline, nisu bili sposobni za preduzimanje većih vojnih operacija. Usled nepredvidivosti i nediscipline, povremeno su redovne turske snage morale nasilno da ih razoružavaju. Međutim, bašibozuci su često bili korisni u izviđačkim misijama.

Izvori
------

1. ↑  Abdulah Škaljić Turcizmi u srpskohrvatskom jeziku
2. ↑  Vojna enciklopedija, (1. tom; Abadan - Brčko str. 504) Beograd, 1970.
3. ↑  Encyclopedia Britannica

Literatura
----------

* *Ottoman warfare*, 1500-1700 by Rhoads Murphey. London : UCL Press, 1999.
* Özhan Öztürk (2005). *Karadeniz* (Black Sea): Ansiklopedik Sözlük. 2 Cilt. Heyamola Yayıncılık. İstanbul. ISBN 975-6121-00-9.
**Baker** (španjolski: *Río Baker*) je rijeka duga 175 km, koja protiče južnim dijelom čileanske Regiji Aysén.

Međutim, ako se mjeri od najudaljenije točke sa koje dolazi, a to je rijeka Fénix Grande u Argentini, pritoka Jezera General Carrera, tad njezina duljina iznosi 370 km.

Hidrologija
-----------

Rijeka Baker izvire na južnom kraju Jezera Bertrand koje je prirodni jugozapadni nastavak Jezera General Carrera.

Na svom toku do ušća u Pacifik formira granicu sa Nacionalnom parkom San Rafael i pravi velike meandre. Na samom ušću kod Tortela formira deltu.

Rijeka Baker je po količini vode najveća u Čileu, jer ima prosječni protok od 870 m³/s, a sliv joj obuhvaća 26.487 km², uključujući jezera General Carrera i Bertrand, iz kog izvire.

Sliv joj je značajan po svom bogatstvu i raznolikosti ekosistema, od četinarskih šuma do prostranih močvara.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9   „Río Baker" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 19.11. 2020.

Vanjske veze
------------

***Baker (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Río Baker* (`es`)