**Jules Gustave René Coty** (Le Havre, 20. ožujka 1882. – Le Havre, 22. studenog 1962.) je bio francuski političar koji je od 1954. do 1959. bio predsjednik Francuske, posljednji iz perioda Četvrte Republike. 

Nakon što je 1902. u Caenu diplomirao pravo i filozofiju, radio je u rodnom Le Havreu kao advokat specijaliziran za pomorsko i trgovačko pravo. Pridružuje se radikalima, nakon čega se posvetio lokalnoj politici. Tokom Prvog svjetskog rata je bio volonter te se borio kod Verduna. Coty je 1923. godine izabran u Zastupnički dom. U donjem domu parlamenta je sjedio zajedno s republikancima, specijalizirajući se za pitanja pomorstva i reformi. 

U prosincu 1930. je kratko bio podtajnik za unutarnje poslove, nakon čega se "preselio" u Senat. Tokom 1940. je glasovao za dodjeljivanje punih ovlasti Philippeu Pétainu, čime je podržao osnivanje kolaboracionističke Višijevske Francuske. Ipak, tokom rata je bio neaktivan te je kasnije rehabilitiran. 

Nakon vrata se vratio u politiku te je tokom Četvrte Republike bio ministar obnove i urbanizma u vladama Roberta Schumana i Andréa Mariea. Nakon toga se ponovo vratio u Senat, čiji je potpredsjednik bio do 23. prosinca 1953. kada je nakon 13 krugova glasovanja izabran za predsjednika. Coty je naslijedio Vincenta Auriola, koji je odbio kandidirati se za drugi mandat. Služio je časno, ali i osjetno pasivnije od svog prethodnika, ne želeći pretjerano utjecati na državnu politiku. 

Kada je u svibnju 1958. izbila kriza, Coty je zaprijetio ostavkom, što je ubrzalo izbor Charlesa de Gaullea za premijera. Coty se povukao 8. siječnja 1959. kada ga je na mjestu predsjednika naslijedio de Gaulle. Nastavio je služiti u Ustavom savjetu do kobnog srčanog udara 1962. godine.

U popularnoj kulturi
--------------------

Fotografija predsjednika Cotyja se nekoliko puta pojavljuje u francuskoj špijunskoj filmskoj komediji *OSS 17: Kairo, gnijezdo špijuna* iz 2006. godine, pri čemu protagonist koristi svaku priliku da prema njemu iskaže divljenje kao mudrom, sposobnom, odlučnom i efikasnom državniku.

Izvori
------

1. ↑  The Revenge of Jacques Bond, Heidi Ellison, Paris Update, 26 April 2006. pristup 6. VIII 2010.

| * p
* r
* u
Šefovi države i predsjednici Francuske (popis) |
| --- |
| Službena titula od 1871. godine je Predsjednik Republike, osim u periodima 1940–44 (Šef države) i 1944–47 (Šef privremene vlade) |
| Prva Republika (1792–1804) | 
* Konvent
* Direktorij
* Konzulat

 |
| Prvo Carstvo (1804–1815) | 
* Napoleon I.
* Napoleon II.

 |
| Restauracija Bourbonaca (1815–1830) | 
* Louis XVIII.
* Charles X.

 |
| Srpanjska Monarhija (1830-1848) | 
* Louis-Philippe I.

 |
| Druga Republika (1848–1852) | 
* Jacques-Charles Dupont de l'Eure
* Izvršno povjerenstvo
* Louis-Eugène Cavaignac
* Louis-Napoléon Bonaparte

 |
| Drugo Carstvo (1852–1870) | 
* Napoleon III.

 |
| Vlada narodnog spasa (1870–1871) | 
* Louis Jules Trochu

 |
| Treća Republika (1871–1940) | 
* Adolphe Thiers
* Patrice de Mac Mahon
* *Jules Armand Dufaure*
* Jules Grévy
* *Maurice Rouvier*
* Sadi Carnot
* *Charles Dupuy*
* Jean Casimir-Perier
* *Charles Dupuy*
* Félix Faure
* *Charles Dupuy*
* Émile Loubet
* Armand Fallières
* Raymond Poincaré
* Paul Deschanel
* *Alexandre Millerand*
* Alexandre Millerand
* *Frédéric François-Marsal*
* Gaston Doumergue
* Paul Doumer
* *André Tardieu*
* Albert Lebrun

 |
| Višijevska Francuska (1940–1944) | 
* Philippe Pétain

 |
| Privremena vlada (1944–1946) | 
* Charles de Gaulle
* Félix Gouin
* Georges Bidault
* Vincent Auriol
* Léon Blum

 |
| Četvrta Republika (1946–1958) | 
* Vincent Auriol
* René Coty

 |
| Peta Republika (1958–*danas*) | 
* Charles de Gaulle
* *Alain Poher*
* Georges Pompidou
* *Alain Poher*
* Valéry Giscard d'Estaing
* François Mitterrand
* Jacques Chirac
* Nicolas Sarkozy
* François Hollande
* Emmanuel Macron

 |
| *Italik* označava vršitelja dužnosti Predsjednika |