recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Amfilohije (Radović), mitropolit crnogorsko-primorski
**Mitropolit** ili metropolit (grč. *metropolites* : stanovnik metropole), visoki crkveni dostojanstvenik u pravoslavnoj i katoličkoj crkvi. U pravoslavnoj crkvi mitropolitom se zove arhiepiskop na čelu manje, nezavisne crkvene provincije. Većima je na čelu patrijarh.

Srpska pravoslavna crkva (SPC) trenutno ima četiri mitropolita: mitropolita zagrebačko-ljubljanskog **Jovana**, mitropolita crnogorsko-primorskog Amfilohije, mitropolita srednjezapadnoameričkog **Hristofora** i mitropolita dabrobosanskog **Nikolaja**. Poglavar SPC nosi titulu **arhiepiskop pećki, mitropolit beogradsko-karlovački i patrijarh srpski**. Titulu mitropolit nosi i mitropolit veleški i povardarski **Jovan**, patrijaršijski egzarh autonomne Ohridske arhiepiskopije.

---

**Izvori**: 

* *ELZ* (glavni)
* Srpska pravoslavna crkva Arhivirano 2011-02-24 na Wayback Machine-u
* *HER*, *HOL*, *Jurančič*, *MEP - nema te natuknice*, *RMS*, *RSANU*, *Vujaklija* (sporedni)

***Mitropolit*** na Wikimedijinoj ostavi
**Narva** (njemački: *Narwa*, ruski: *Нарва*) je treći po veličini grad u Estoniji od 58,663
stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Narva leži na krajnjem istoku Estonije, na lijevoj obali rijeke Narva, nasuprot 
ruskog Ivangoroda, 14 km južno od ušća Narve u Finski zaljev.

Za sovjetske ere nakon Drugog svjetskog rata većem dijelu njegovih predratnih stanovnika zabranjen je 
povratak u grad zbog kolaboracionizma, pa se u grad doselilo mnogo Rusa i ostalog stanovništva SSSR-a, tako da i danas u 
Narvi živi preko 80% Rusa, a svega 3,9 % Estonaca, uz visok postotak Ukrajinaca (2,55 %) i ostalih (Belorusi, 
Tatari, Armenci, Finci...2,65 %).

Historija
---------

Narvu su osnovali Danci u 13. vijeku kao utvrdu, ubrzo je oko nje izraslo značajno trgovište. 
Između 1558. - 1581. gradom su vladali Rusi, a nakon njih Šveđani.

Kod Narve je Petar Veliki ruski car 1700. doživio poraz od švedske vojske, ali ju je uspio zauzeti 
1704. nakon opsade.

Narva je bila poprište borbi i za Drugog svjetskog rata u martu 1944. između Crvena Armija i jedinica 
Wehrmachta u povlačenju, tako da je dobar dio njegovog baroknog centra razrušen.

Znamenitosti i obrazovanje
--------------------------

Najveća atrakcija grada je njegova rekonstruirana utvrda - Hermann.
Narva ima tehničku školu i historijski muzej.

Privreda
--------

Još od polovice 19. vijeka Narva je važan centar tekstilne industrije, predionice pamuka, jute i konoplje, uz to ima i tvornicu namještaja.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Rusija, Ivangorod
* Švedska, Karlskoga
* Finska, Lahti
 | * Danska, Tinglev
* Ukrajina, Donjeck
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Estonia: Ida-Viru" (engleski). City population. Pristupljeno 30. 09. 2015.
2. 1 2 3 4  „*Narva*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30. 09. 2015.
3. ↑  „*Нарва в цифрах 2013*" (ruski). Grad Narva. Arhivirano iz originala na datum 2014-11-29. Pristupljeno 30. 09. 2015.

Vanjske veze
------------

***Narva*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* Arhivirano 2015-09-19 na Wayback Machine-u (`en`)

| * p
* r
* u
Gradovi u Estoniji |
| --- |
| 
* Abja-Paluoja
* Antsla
* Elva
* Haapsalu
* Jõgeva
* Jõhvi
* Kallaste
* Kärdla
* Karksi-Nuia
* Kehra
* Keila
* Kilingi-Nõmme
* Kiviõli
* Kohtla-Järve
* Kunda
* Kuressaare
* Lihula
* Loksa
* Maardu
* Mõisaküla
* Mustvee
* Narva
* Narva-Jõesuu
* Otepää
* Paide
* Paldiski
* Pärnu
* Põltsamaa
* Põlva
* Püssi
* Rakvere
* Räpina
* Rapla
* Saue
* Sillamäe
* Sindi
* Suure-Jaani
* Tallinn
* Tamsalu
* Tapa
* Tartu
* Tõrva
* Türi
* Valga
* Viljandi
* Võhma
* Võru

 | Coat of arms of Estonia |
| Jaanilinn (Ivangorod) i Petseri (Pečori) anektirani su od strane Sovjetskog Saveza 1945. godine te su danas dio Rusije. |
**Messier 2** (M2) (katalogiziran još kao NGC 7089) je kuglasti skup u zviježđu Vodenjaka. Otkrio ga je Jean-Dominique Maraldi 1746. godine.

Charles Messier otkrio ga je 1760. godine i opisao kao maglicu bez ijedne zvijezde. William Herschel je prvi koji ga je razlučio u pojedine zvijezde 1794. godine.

Svojstva
--------

Skup ima prividne dimenzije od 16' u promjeru. Na udaljenosti od 37,500 ly to odgovara stvarnim dimenzijama od 175 ly u promjeru. Prividna magnituda skupa je + 6.5 što znači da ga je moguće vidjeti u tamnim noćima, daleko od rasvjete i velikih gradova. Njegov ukupan sjaj je oko 340,000 puta veći od sjaja Sunca, a sastoji se od 150,000 zvijezda. 

Skup posjeduje veoma gustu jezgru i poprilično je eliptičan. Starost mu je procijenjena na 13 milijardi godina i pripada među najstarije kuglaste skupove u našoj galaksiji.
M2 posjeduje 21 poznatu promjenjivu zvijezdu. Najsjajnije zvijezde skupa pripadaju u crvene i žute divove.

Amaterska promatranja
---------------------

Izgled kuglastog skupa M2 u amaterskom teleskopu s 300mm objektivom
Zbog velikog prividnog sjaja, M2 se može u vidjeti u tamnim noćima, daleko od rasvjete i velikih gradova. Kroz dvogled ga je moguće uočiti kao sjajnu mutnu zvijezdu. Teleskop s objektivom od 150mm u stanju je razlučiti najsjajnije zvijezde ovog skupa. Za potpuno razlučivanje potrebno je imati barem 250mm objektiv i stabilne atmosferske uvijete.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 2*** na Wikimedijinoj ostavi

* Skica M2

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
**Messier 25** (M25 ili IC 4725) je Otvoreni skup kojeg je otkrio Philippe Loys de Chéseaux. 1746. godine. Charles Messier dodao ga je u svoj katalog 1764. godine. Zanimljivost je da ga John Herschel nije uključio u svoj katalog. Zato danas M25 nije dio NGC kataloga već je kasnije unešen u IC katalog.

Svojstva
--------

M25 nalazi se u zviježđu Strijelac na udaljenosti od 2,000 ly. Prividni promjer skupa je 32' ili 18 ly u stvarnosti. Procjene o broju zvijezda u skupu se kreću od 86 do 601. Mogući uzrok nesporazuma je blizina ravnine Mliječne staze.

Dvije divovske zvijezde spektralnog tipa M i G prividno se nalaze u skupu. Od njih, samo je zvijezda G tipa član skupa. Skup sadrži i promjenjivu zvijezdu U Sagitarii koja pripada u Delta Cefeide. Njen period promjene sjaja iznosi 6.74 dana. Prisustvo zvijezde tipa Delte Cefej nam govori da skup nije veoma mlad. Starost skupa je procijenjena na 90 milijuna godina. Zvijezda U Sagitarii pomogla je pri određivanju udaljenosti skupa.

Amaterska promatranja
---------------------

Prividni sjaj skupa je +4.6 magnituda i s tamnih lokacija u noćima bez mjesečine, moguće ga je vidjeti golim okom. M25 se može vidjeti i uz pomoć najjednostavnijih optičkih pomagala. Pri promatranju teleskopom, ističe se središnja nakupina zvijezda. Preporuča se korištenje teleskopa s velikim vidnim poljem.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 25*** na Wikimedijinoj ostavi
**Bat I od Kirene** ili **Bat I** (**Βάττος Ἀριστοτέλης**) je starogrčki plemić sa otoka Thera koji je u 7. vijeku pne. osnovao koloniju Kirenu te postao prvi grčki kralj u Sjevernoj Africi. Njegovi potomci su poznati kao *dinastija Batijada*.

Herodot piše kako je otok Thera bio pogođen sedmogodišnjom sušom te da je kralj Grin u pratnji Bata došao u proročište Delfi po savjet. Proročica im je rekla da osnuju koloniju u Libiji. Grin je Batu dao zadatak da pronađe Libiju, što je on i učinio nakon što se raspitivao po Kreti. Prvo se naselio na otoku Plateja, potom se premjestio na kopno, te odabrao mjesto s izvorom zvanim Cyre, koji je posvetio Apolonu. Koloniste je natjerao da polože zakletvu, koja je zapisana u tekstu koji datira iz 4. vijeka pne. Potom je sagradio grad koji je vrlo brzo prosperirao.

Bat je umro oko 600. pne. a građani Kirene su ga smatrali polubožanskom ličnošću. Naslijedio ga je sin Arkesilaj.

Izvori
------

* Herodotus, The Histories, Book 4.
* Morkot, R. The Penguin Historical Atlas of Ancient Greece, Penguin Books, The Bath Press - Avon, Great Britain, 1996.
* Burn, A R. The Penguin History Greece, Penguin Books, Clay Ltd, St Ives P/C, England, 1990.
* 
* Arhivirano 2007-08-08 na Wayback Machine-u
* 
* 

|  |
| --- |
| Bat I od Kirene **Dinastija Batijada** **Umro/la:** 600. pne. |
| Kraljevske titule |
| **Prvi** | **Kralj Kirene**630. pne.–600. pne. | Slijedi:**Arkesilaj I** |
**Messier 46** (M46 ili NGC 2437) je otvoreni skup u zviježđu Krma. Charles Messier otkrio ga je 1771. godine.

Svojstva
--------

Skup se nalazi na udaljenosti od 5,400 ly. Prividan promjer skupa je 27', a stvaran je oko 30 ly. Skup se sastoji od oko 500 zvijezda od čega ih je 150 sjajnijih od magnitude + 13. Skup se udaljava od nas brzinom od 41 km/s.

Najsjajnije zvijezde su spektralnog tipa A0 i oko 100 puta su sjajnije od Sunca. Iz stupnja evolucije tih zvijezda procijenjena je starost skupa na oko 300 milijuna godina.

Posebnost skupa je planetarna maglica NGC 2438 koja se prividno nalazi u ovom skupu. Planetarna maglica se zapravo nalazi u doglednici i nije dio skupa. Proučavanje skupa i maglice su otkrili da se NGC 2438 od nas udaljava brzinom od 77 km/s, preko 30 km/s brže od skupa M46. Udaljenost maglice je procijenjena na između 2,900 do 4,600 ly.

Amaterska promatranja
---------------------

Skup je moguće lako uočiti u dvogledu zajedno s obližnjim Messierom 47. Manji teleskop će također uloviti oba skupa u istom vidnom polju. Za uočavanje planetarne maglice će biti potrebno veće povećanje (oko 80 puta) i po mogućnosti UHC ili OIII filter. Skup se nalazi na velikoj južnoj deklinaciji pa je promatranje maglice bez filtera otežano.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 46*** na Wikimedijinoj ostavi
**Bitka kod Wattigniesa** se odigrala od 15. do 16. oktobra na sjeveru Francuske za vrijeme Rata Prve koalicije između francuske republikanske vojske pod generalom Jean-Baptisteom Jourdanom na jednoj, i savezničkih austrijsko-nizozemskih snaga pod princom Coburgom na drugoj strani; završila je francuskom pobjedom koja je u velikoj mjeri označila prekretnicu rata na sjevernom bojištu, odnosno u tzv. Flandrijskoj kampanji.

Do nje je došlo nakon nekoliko mjeseci u kojima su francuske trupe na sjevernoj granici trpjele niz teških poraza, počevši od proljeća kada su izbačene iz Austrijske Nizozemske (današnja Belgija), a odakle su savezničke snage započele metodički napadati i zauzimati francuske granične tvrđave, nastojeći tako otvoriti put za marš prema unutrašnjosti Francuske i Parizu. Pokušaji francuskih snaga da ih u tome spriječe, odnosno deblokiraju opsjednute tvrđave, uglavnom nisu davali rezultata, velikim dijelom zbog kaosa koji je Revolucija izazvala u francuskoj vojsci, te toga, što su nakon izdaje generala Dumourieza profesionalni oficiri bili pod stalnim pritiskom političkih komesara vlade u Parizu, odnosno pod prijetnjom da će biti uhapšeni i pogubljeni kao izdajnici. To se dogodilo dvojici zapovjednika Sjeverne armije - Custineu i Houchardu - pa je Jourdan prilično nevoljko došao na njihovo mjesto. 

Jourdanov prvi zadatak je bio debkloada Maubeguea, grada i tvrđave koji se od 30. septembra nalazio pod opsadom savezničkih snaga. Jourdan, koga je pratio politički komesar Lazare Carnot, je prikupio svoje snage i krenuo prema gradu, na što su saveznici odlučili svoje snage podijeliti na tzv. Opservacijsku armiju, koja je trebala zaustaviti Jourdana, te tzv. Opsadnu armiju, koja je trebala nastaviti opsadu. Jourdan je stekao lokalnu nadmoć u ljudstvu, ali napad na savezničke položaje, koji je započeo 15. oktobra, nije imao uspjeha, osim na području sela Wattignies gdje su Francuzi uspjeli zauzeti lokalnu visoravan. Jourdan je tamo odlučio koncentrirati svoje snage i sutradan pokrenuo napad koji je doveo do razbijanja savezničkih linija te natjerao savezničkog zapovjednika, princa Josiasa, da naredi povlačenje i odustane od opsade. Tako je Maubeugue bio spašen, a saveznici prisiljeni napustiti svoje planove o prodoru prema Parizu i otići u zimske kvartire.

Usprkos Carnotovog pritiska, Jourdan je odbio krenuti u ofenzivu, smatrajući da su njegove trupe previše iscrpljene, te se povukao u zimske kvartire. Zbog toga je bio pozvan u Pariz gdje se morao braniti od optužbi pred Odborom javnog spasa, ali se na kraju uspio spasiti. Francuzi su ofanzivu nastavili sa uspjehom sljedeće godine, a Wattignies, koji je kasnije prepoznat kao mjesto važne bitke, u znak sjećanja dobio novo ime "Wattignies-la-Victoire" (Wattignies pobjeda).
General Janković
**Božidar Janković** (7. decembar 1849, Beograd - 7. jul 1920, Novi) je bio srpski oficir (kasnije general), učesnik Srpsko-turskih ratova, Srpsko-bugarskog rata, Balkanskih i Prvog svetskog rata.

Završio je Vojnu akademiju i generalštabnu pripremu. Vojni ministar Srbije bio je 1902. godine. Kao predsednik "Narodne odbrane", učestvovao je u četničkim borbama za Makedoniju.

U Balkanskim ratovima komandovao je Trećom armijom koja je ušla na Kosovo. 

Skopski nadbiskup Lazër Mjeda i bečki novinar Leo Freundlich imenuju generala Božidara Jankovića, koji je komandovao Trećom armijom, kao odgovornog za zločine nad civilnim stanovništvom. *Daily Telegraph* je tada pisao da su "svi užasi istorije premašeni zverstvima koje su počinile trupe generala Jankovića". 

U Prvom svetskom ratu je bio načelnik štaba crnogorske Vrhovne komande - do juna 1915 i delegat srpske Vrhovne komande kod Crnogorske vrhovne komande. 

Njegov sin Milojko B. Janković (1884 - 1973) bio je armijski general u vojsci Kraljevine Jugoslavije.

Po Jankoviću je nazvano naselje Đeneral Janković, koje se nalazi na granici Kosova i Makedonije, odnosno sjedište istoimene opštine.

Povezano
--------

* Srpska okupacija Albanije

Izvori
------



***Božidar Janković*** na Wikimedijinoj ostavi
**Batalova grobnica** se nalazi u Turbe, na području opštine Travnik, Bosna i Hercegovina. Na sjednici održanoj od 25. do 31 januara 2005. godine u Sarajevu, Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika donijela je odluku da se arheološko područje proglasi za nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo i Tina Wik.

Lokacija
--------

Turbe je naselje situirano u dolini rijeke Lašve, 7 km zapadno od Travnika. Na manjem uzvišenju pored ceste, na lokalitetu Crkvine, nalaze se ostaci srednjovjekovne nekropole. Ispod sljemenjaka je bio sahranjen tepčija Batalo Šantić.

Historija
---------

Batalovu grobnicu (mauzolej) je 1915. godine otkrio kapetan Teplý na uzvišenju Crkvine. Crkvine predstavljaju višeslojno arheološko područje koje datira u kulturno-istorijskom kontinuitetu od neolita i eneolita, pa preko ranorimske nekropole i kasnoantičkog mauzoleja do kraja 14. st. Iste godine obavljena su arheološka istraživanja pod rukovodstvom Ćire Truhelke.

Istraživanja
------------

Batalova grobnica je prvobitno bila smještena u objekt (mauzolej) kvadratne osnove (dimenzija 5,80 x 5,80 m) sa trijemom (dimenzija 7,20 x 3,10 m). U vrijeme prvih arheoloških istraživanja 1915. godine oko grobnice su zatečeni ostaci zidova mauzoleja, visine 80-85 cm, i velike količine razbacanih sedrenih blokova sa slikarskim dekoracijama živih boja. Oko mauzoleja je bilo manje dvorište opasano sa svih strana iskopanim jarkom, tako da je objekt podsjećao na malo utvrđenje. 

Batalo je sahranjen u kamenom sarkofagu od pješčara i položen u dvostruku zidanu raku (dimenzija 2,05x1,05x1,26 m). Glava pokojnika je bila okrenuta prema zdjelici udubljenoj u gornjem uglu sarkofaga. U zidovima grobnice, iznad sarkofaga, bile su učvršćene konzole koje su držale unutarnju pokrovnu ploču. Na taj način raka je na prvi pogled izgledala prazna i zaštićena od pljačkaša. Ispod ploče je pronađena tekstilna zavjesa pričvršćena željeznim čavlima.

Na gornjoj ploči je stajao stećak u obliku sljemenjaka. Čeona kamena ploča je sa natpisom u bosanskoj ćirilici, dimenzija 17 x 24 cm. Ploča je oštećena u gornjem dijelu na kojem se nalazi natpis:

*:Ase leži] uzmo [žni] muž' t [ep']čija Batal[o] bosan'ski a pisa Radomil' dijak'.*

Tokom iskopavanja zatečene su samo razbacane kosti pokojnika i ostaci brokata. Nisu pronađeni nikakvi grobni prilozi. Proglašena je, za nacionalni spomenik BiH. Nacionalni spomenik čine arheološko područje sa ostacima grobnice i pokretno naslijeđe pronađeno na arheološkom području koje se nalazi u Zemaljskom muzeju Bosne i Hercegovine u Sarajevu.

Između dva svjetska rata sagrađena je crkva svetog Jovana Krstitelja, koja je apsidom nalegla na ulazni dio grobnice. Crkva je porušena tokom Drugog svjetskog rata. Na njezinim temeljima 1970. godine sagrađena je nova.

Literatura
----------

* Sima Ćirković, Istorija srednjovekovne bosanske države, Beograd, 1964.
**Messier 12** (M12 ili NGC 6218) je kuglasti skup u zviježđu Zmijonosac. Otkrio ga je Charles Messier 30. svibnja 1764. godine.
Messier ga je opisao kao maglicu bez zvijezda, a prvi koji ga je razlučio je bio William Herschel 1783. godine.

Svojstva
--------

Messier 12 je gotovo blizanac prividno susjednog kuglastog skupa Messier 10, nešto je veći i malo tamniji. 
Nekad se smatralo da je na pola puta od gustog otvorenog skupa, poput Messiera 11, do kuglastog skupa.

Messier 12 je tip IX kuglasti skup, što znači da nije jako koncentriran (Messier 10 je tip VII).
Skup se nalazi na udaljenosti od 16,000 ly s stvarnim promjerom od 75 ly. Trenutačno nam se približava brzinom od 16 km/s.
Dosad je otkriveno 13 promjenjivih zvijezda u skupu.

Najnovije studije iz 2006. godine pokazale su da je Messier 12 izgubio gotovo milijun zvijezda što je razlog neobično malom broju zvijezda.
Vjeruje se da je Mliječni Put gravitacijskim utjecajem zarobio neke zvijezde.

Vidljivost
----------

Sa prividnim sjajem od +6.7 magnituda, Messier 12 je lako uočljiv u dvogledu.
Manji teleskopi će ga pokazati kao maglicu bez zvijezda. Za djelomično razlučivanje potreban je teleskop s objektivom od 150 mm.
Teleskop s objektivima većim od 250 mm razlučiti će gotovo cijeli skup.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 12*** na Wikimedijinoj ostavi
**Mira Vrljičak** (rođ. Dugački) (Zagreb, 6. rujna 1917. - 2004.) je bila dužnosnica u NDH.

Pohađala je gimnaziju. Još kao gimnazijalka je pisala za časopis (*Za vjeru i dom*). Bila je članicom Hrvatskog orlovskog saveza odnosno križara. Ondje je došla do visokih položaja.

Uspostavom NDH je ljeti 1941. došla na mjesto zapovjednice Ženske ustaške mladeži. Godine 1942. je na dužnosničkom sastanku u Zagrebu došla u kontakt s stožernicom dubrovačkog ogranka Ženske ustaške mladeži Dolores Bracanović. Izrazila joj je zanimanje da Dolores prihvati njenu dužnost, budući da ona neće moći više ju obnašati. Budući da je Dolores to prihvatila, 6. siječnja 1943. je naslijedila Miru Vrljičak na mjestu zapovjednice Ženske ustaške mladeži, organizacije za tjelovježbeno i odgojno jačanje hrvatske mladeži, a Mira je postala pobočnica u istoj organizaciji.

Bila je suprugom konzula NDH Kazimira Vrljička. Kad je dobio zadaću biti konzulom u Madridu, Mira je pošla s njime. Neko vrijeme su ostali ondje, a onda su dvije godine nakon rata oboje otišli odandje u Argentinu 1947. godine. Razlog što su otišli je bio taj što je tih godina bili vrlo teško naći posao nešpanjolcima u Španjolskoj. Smjestili su se u Buenos Airesu. Surađivala je s listovima Hrvatski narod, Ognjište i Studia croatica. 

Troje joj se djece rodilo u Europi (Jorge Marin u Hrvatskoj, a Marija i Carmen u Španjolskoj), a u emigraciji u Argentini je još pet puta postala mati. Rodila je Jozu, koji je kasnije postao ravnatelj revije Studia croatica te Ignacija, Victoriju, Francisca i Teresitu.

Izvori
------

* (ur.: Zdravko Dizdar, Marko Grčić, Slaven Ravlić, Darko Stuparić): Tko je tko u NDH, Minerva, Zagreb, 1997. natuknica Mira Vrljičak
* Tomislav Jonjić Razgovor s Dolores Bracanović (razgovarao Tomislav Jonjić) (Politički zatvorenik, br. 62, svibanj 1997. str. 8.-13.)
* Križ života[*mrtav link*] Marica Stanković: Vjenčane objave, u "Nedjelja", 23 (1943), str. 5. pristupljeno 31. ožujka 2011.

1. 1 2 3  Studia croatica Vesna Kukavica: Hrvati iz Argentine, 13. ožujka 2006. pristupljeno 31. ožujka 2011.
2. 1 2 3  Croatia.org Darko Žubrinić: Studia Croatica founded in Buenos Aires Argentina celebrates 50 years, 26. lipnja 2010. pristupljeno 31. ožujka 2011.
3. ↑  Studia croatica br.144/2002.[*mrtav link*] In memoriam, Studia Croatica Nº 144, pristupljeno 31. ožujka 2011.
4. ↑  Hrvatski dom Comodoro Rivadavia El Escudo de la República de Croacia , pristupljeno 31. ožujka 2011.  
"*Dugacki-Vrljicak, Mira. "Nuestros símbolos: la bandera y el escudo". Revista Studia Croatica* "

* ((špa.)) Studia croatica

Vanjske poveznice
-----------------

* Ivan Merz[*mrtav link*] Mira Vrljičak, «Za svojim vitezom», Za vjeru i dom, Zagreb, 1943. br. 5, str. 8
**Plinska konstanta** ili **univerzalna plinska konstanta**, je fizikalna konstanta, koja je vezana za jednadžbu stanja idealnog plina. Ona ima jednaku vrijednost kao Boltzmannova konstanta, samo što je izražena u jedinicama za energiju. Njena je vrijednost:

{\displaystyle R=8,314\,472(15)~{\frac {\mathrm {J} }{\mathrm {mol~K} }}}
Dvije brojke u zagradi prestavljaju standardnu devijaciju vrijednosti. 

Jednadžba stanja idealnog plina glasi:

{\displaystyle PV=nRT\,\!}
gdje je *P* – apsolutni tlak plina (Pa), *V* – obujam plina (m3), *n* – broj molova u plinu i *T* - apsolutna temperatura (K). Plinska konstanta ima iste jedinice kao molarna entropija.

Odnos sa Boltzmannovom konstantom
---------------------------------

Boltzmannova konstanta kB se ponekad može koristiti umjesto plinske konstante:

{\displaystyle \qquad R=N\_{\rm {A}}k\_{\rm {B}},\,}
gdje je *NA* – Avogadrov broj. Onda jednadžba stanja idealnog plina sa Boltzmannovom konstantom glasi:

{\displaystyle pV=Nk\_{\rm {B}}T.\,\!}

Specifična plinska konstanta
----------------------------

| *R*specificza suhi zrak | Jedinice |
| --- | --- |
| 286,9 | J kg−1 K−1 |
| 53,3533 | ft lbf lb−1 °R−1 |
| 1716,59 | ft lbf slug−1 °R−1 |
| Zasniva se na srednjoj molarnoj masi
suhog zraka koja je 28,9645 g/mol.
 |
|

Specifična plinska konstanta plina ili smjese plinova (*Rspecific*) je data sa plinskom konstantom, ako se dijeli sa molarnom masom (M) plina ili smjese:

{\displaystyle R\_{\rm {specific}}={\frac {R}{M}}}
Specifična plinska konstanta može biti vezana sa Boltzmannovom konstantom kB:

{\displaystyle R\_{\rm {specific}}={\frac {k\_{\rm {B}}}{m}}}
Jedan važan odnos izlazi iz termodinamike, koji veže specifičnu plinsku konstantu sa specifičnim toplinskim kapacitetom pri stalnom tlaku (*p*) i pri stalnom obujmu (*V*):

{\displaystyle R\_{\rm {specific}}=c\_{\rm {p}}-c\_{\rm {v}}\ }
gdje je: *cp* - specifični toplinski kapacitet pri stalnom tlaku i *cv* - specifični toplinski kapacitet pri stalnom obujmu.

Izvori
------

1. ↑   Anderson, *Hypersonic and High-Temperature Gas Dynamics*, AIAA Education Series, 2nd Ed, 2006.
2. ↑  Moran and Shapiro: *Fundamentals of Engineering Thermodynamics*, Wiley, 4th Ed, 2000.
**Bitka kod jezera Hasan**, također poznata i kao **Hasanska bitka** (ruski: ), odnosno kao **Changkunfenški incident** (kineski i Japanski japanski: 張鼓峰事件; kineski Pinyin: Zhānggǔfēng Shìjiàn; japanski Romaji: Chōkohō Jiken) bio je kratkotrajni oružani sukob koji se u ljeto 1938. godine na sjeveroistoku Azije vodio između Sovjetskog Saveza na jednoj, te Japana na drugoj strani. Uzrok mu je bilo različito tumačenje odredbi Pekinške konvencije iz 1860. o razgraničenju tadašnje carske Rusije i carske Kine na području rijeke Amur, a čije su granice su naslijedili SSSR, odnosno Japan nakon invazije Mandžurije i uspostave pro-japanske države Mandžukuo 1931. godine. Poticaj za izbijanje sukoba je bio spektakularni bijeg Genriha Ljuškova, šefa sovjetske tajne službe NKVD za Daleki istok, na japansku stranu, a koji je Japancima odao niz dragocjenih obavještajnih podataka te stvorio dojam da je Crvena armija u potpunom rasulu izazvanom Velikom čistkom. Neposredni povod je, pak, bilo sovjetsko zauzimanje dva sporna brda - Bezimjanaja i Zazornaja - na Changkunfenškim visovima zapadno od jezera Hasan, na tromeđi Mandžurije, Koreje i ruskog dalekog Istoka, koje se zbilo 6. jula. Nakon što je Japan 15. jula formalno uložio protest preko svog ambasadora u Moskvi, japanske trupe su 29. jula otpočele operaciju sa ciljem izbacivanja sovjetskih snaga sa sporne teritorije. Prvi napad je odbijen, ali su 31. jula sovjetske snage prisiljene na povlačenje, nakon iznenadnog noćnog napada koji je osmislio pukovnik Kotoku Sato. Nakon toga su mobilizirane snage sovjetskog Dalekoistočnog fronta pod maršalom Vasilijem Bljuherom koje su 2. augusta krenule u kontranapad. Nakon sedam dana žestokih borbi, japanske trupe, koje su pretrpile velike gubitke, povukle su se sa spornih brda. 10. augusta je japanska strana preko posrednika ponudila primirje, što je na kraju prihvaćeno. Tako je sukob završio sovjetskom pobjedom. Usprkos toga, Staljin je iskoristio sovjetske gubitke u sukobu da Bljuhera optuži za nesposobnost, odnosno za izdaju, što je dovelo do njegove smjene i pogubljena. Japanci su sljedeće godine pokušali pomaći granicu na drugoj strani Mandžurije, sa Mongolijom, što je dovelo do daleko spektakularnijeg Nomonhanskog incidenta.

Iako relativno minoran po svom značenju i dalekosežnim posljedicama, Hasanski konflikt je ostavio snažan trag u sovjetskoj, a kasnije i ruskoj popularnoj kulturi. *Tri tankista*, pjesma koju su braća Pokras sljedeće godine napisala za popularni mjuzikl *Traktoristi*, a čiji tekst opisuje te događaje, kasnije je postala jedna od neslužbenih "himni" Crvene armije, a kasnije i ruskih oružanih snaga.

Izvori
------

1. ↑  Alvin Coox, Nomonhan (Stanford University Press, 2003), p. 135
2. ↑

Vanjske veze
------------

* Soviet viewpoint map of Russian-Japanese Changkufeng/Lake Khasan Incident
* Topographic map of the Lake Khasan area

Koordinate: 42°26′09.26″N 130°36′39.62″E﻿ / ﻿42.4359056°N 130.6110056°E﻿ / 42.4359056; 130.6110056
**Messier 56** (M56 ili NGC 6779) je malen i taman kuglasti skup u zviježđu Lira. M56 spada među originalna otkrića Charlesa Messira. Prvi put ga je ugledao 23. siječnja 1779. godine i opisao kao *maglicu bez zvijezda*, slično kao i većinu kuglastih skupova. Prvi ga je u zvijezde razlučio William Herschel oko 1784. godine.

Svojstva
--------

M56 je jedan o kuglastih skupova najslabijeg sjaja u Messiorovom katalogu, posebno zbog nedostatka sjajne jezgre koju ima većina kuglastih skupova. M56 spada u skupove tipa X , što znači da nije veoma gust. Udaljenost skupa je oko 32,900 ly, na toj udaljenosti njegov prividna promjer od 8.8 lučnih minuta odgovara stvarnom promjeru od 85 ly. Najsjajnije zvijezde imaju sjaj od magnitude + 13. Do danas je u skupu otkriveno desetak promjenjivih zvijezda. Skup nam prilazi velikom brzinom od 145 km/s.

Amaterska promatranja
---------------------

M56 nalazi se na pola puta od između zvijezda Bete Labuda i Game Lire. Moguće ga je uočiti s dvogledom ali za to su potrebni malo bolji promatrački uvjeti. Skup je lijep prizor zbog činjenice da se nalazi u Mliječnoj stazi pa je okružen mnogobrojnim zvijezdama. U teleskopu od 150 mm moguće je uočiti oko 6 zvijezda na povećanju od 100 puta. Veći teleskopi, poput 250 mm teleskopa u stanju su razlučiti cijeli skup.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 56*** na Wikimedijinoj ostavi
**Bitka na Benačkom jezeru** (također poznata i kao **bitka na jezeru Garda**) se odigrala krajem 268. između rimske vojske na čelu sa carem Klaudijem II na jednoj, i germanskih plemena na čelu sa Alemanima na drugoj strani. Osam godina nakon ranijeg pohoda zaustavljenog u bitci kod Mediolanuma, Alemani su preko prijevoja Brenner provalili u sjevernu Italiju te, koristeći zauzetost rimske vojske zaustavljanjem prodora Gota na Balkan i gušenjem stalnih pobuna, do početka jeseni bez nekog velikog otpora zauzeli velike dijelove teritorije. Rimljanima su se Alemanima mogli suprotstaviti tek nakon što su Goti razbijeni u bitci kod Naisusa, a prijestolje zauzeo novi car Klaudije II. On im je na obalama današnjeg jezera Garda nanio težak poraz, u kome je ubijena ili zarobljena polovica svih snaga, a ostali potjerani preko Alpa. Dio historičara vjeruje da je ova pobjeda, zajedno sa pobjedom kod Naisusa, prekinula gotovo dvije decenije stalnih rimskih poraza u sukobima sa barbarima, te predstavljala prekretnicu nakon koje je Carstvo postepeno počelo izlaziti iz krize 3. vijeka.
Za kasniju bitku, v. Bitka kod Woden's Burga (715).

**Bitka kod Woden's Burga** se odigrala 592. u današnjoj zapadnoj Engleskoj između snaga zapadnosaksonskog kralja Ceawlina i njemu neprijateljske vojske. Anglosaksonska kronika, koji je jedini izvor podataka o bitci, ne navodi tko je bio Ceawlinov neprijatelj; neke od kasnijih verzija spominju da su to bili Briti  dok suvremena historičarka Barbara Yorke tvrdi da je to bio njegov nećak/unuk Ceol. U svakom slučaju, bitka je bila "veliki pokolj"te da je Ceawlin u njoj poražen, a potom svrgnut s prijestolja. I on i njegov sin Cuthwine su potom išli u izgnanstvo, a Ceol preuzeo prijestolje. Caewlin je umro sljedeće godine.

Izvori
------

1. ↑  *...7 mycel wæl gewearð on Brytene þes geares æt Wodnesbeorge, 7 Ceawlin wæs ut adrifen.* (... and great slaughter was there of the British that year at Wodnesbeorge, and Ceawlin was driven out.)  Arhivirano 2009-02-12 na Wayback Machine-u
2. ↑  Yorke, Barbara (1990). *Kings and Kingdoms of Early Anglo-Saxon England.* London: Seaby. ISBN 1-85264-027-8.

Vanjske veze
------------

*
Poljski razarači prilikom evakuacije - *Grom* i *Burza* sa palube *Błyskawice*
**Plan Peking** ili **Operacija Peking** je bila evakuacija tri razarača poljske ratne mornarice - ORP *Burza*, ORP *Błyskawica* i ORP *Grom* - iz matične baze u luci Gdynia u Baltičkom moru u luku Edinburgh u savezničkoj Britaniji, a koja je izvedena neposredno pred izbijanje Drugog svjetskog rata u ljeto 1939. godine.

Ideju za evakuaciju je dao general Adrian Carton de Wiart, šef Britanske vojne misije u Poljskoj koji je 24. augusta 1939. predložio Edwardu Rydz-Smiglyju, vrhovnom zapovjedniku poljskih snaga, da najmoderniji i najvrijedniji brodovi poljske ratne mornarice budu poslani u britanske luke. Glavni argument je bila izuzetna ranjivost poljske mornarice, čija se baza nalazila na relativno malenom komadu obale tzv. Poljskog koridora za koji se moglo očekivati da će biti brzo zauzet od Nijemaca u predstojećoj invaziji, kao i zbog toga što poljski brodovi u relativno zatvorenom Baltiku nisu imali šanse u sukobu sa brojčano i tehnički nadmoćnom Kriegsmarine. 

Rydz-Smigly je konačno odobrenje za plan izdao 29. augusta. Brodovi su isplovili u 14:55. Iako su tokom putovanja imali kontakte sa njemačkim brodovima i hidroavionima, sa njima nije bilo borbenih djelovanja jer dvije zemlje još uvijek nisu bile formalno u ratu. Kada je zapovjedništvo eskadre u 09:25 1. septembra doznalo za početak rata, brodovi su se već bili nalazili u Sjeverno moru. U 12:58 su stupili u kontakt sa britanskim razaračima HMS *Wanderer* i *HMS Wallace* i izmijenili oficire za vezu. Uz njihovu pratnju su 17:37 upolovili u luku Leith kraj Edinburgha.

Sva tri broda su nakon okupacije Poljske nastavila sudjelovati u ratu kao dio savezničkih pomorskih snaga. *ORP Grom* je 1940. godine potopljen prilikom Norveške operacije, dok su *Burza* i *Błyskawica* preživjele rat te poslije još nekoliko decenija služile u poratnoj poljskoj mornarici.

Vidi još
--------

* Bitka u Gdanjskom zalivu
**Bitka kod Tolbiaca**, također poznata i kao **bitka kod Zülpicha**, se odigrala godine 496.  u Porajnju između franačke vojske pod kraljem Klodvigom I na jednoj, i Alemana na drugoj strani. U njoj su Franci izborili veliku pobjedu, a franačka država je time potvrdila svoju hegemoniju nad sjevernim dijelom nekadašnje Galije. Bitka je također važna zbog toga što se - prema legendi koju prenosi Grgur Turski - dotle paganski Klodvig u znak zahvalnosti Bogu za pobjedu pristao pokrstiti se, a što je u Rheimsu učinio biskup Sveti Remigije. Njegov primjer su odmah slijedili njegovi podanici, a zbog čega su Franci postali prvi germanski narod koji je s paganstva odmah prešao na katoličanstvo.

Neki historičari smatraju da je Klodvig u vrijeme bitke već bio kršten, odnosno da je Grgur Turski namjerno nastojao stvoriti što je moguće više paralela sa bitkom na Mulvijskom mostu i krštenjem rimskog cara Konstantina.

Izvori
------

1. ↑  Dio historičara smatra da se ona zapravo dogodila 506.

Vanjske veze
------------

***Bitka kod Tolbiaca*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zülpicher Geschichtsverein über die Schlacht von Zülpich[*mrtav link*]
**Nacionalne stranke** je izraz koji se u Bosni i Hercegovini koristi za političke stranke nacionalističke ideologije, odnosno koje prvenstveno okupljaju pripadnike jedne od tri vodeće nacije, odnosno konstitutivna naroda BiH.

Izraz nacionalne stranke se prvi put počeo koristiti pred prve demokratske izbore 1990. godine nakon što su se nakon ustavnih promjena takve stranke nastojale isprofilirati kao najjednostavnija i najpouzdanija alternativa tada vladajućem Savezu komunista BiH.

Prve tri nacionalne stranke su bile Stranka demokratske akcije, koja je tada okupljala Muslimane; Srpska demokratska stranka, koja je okupljala Srbe; i Hrvatska demokratska zajednica BiH, koja je okupljala Hrvate.

Te su se tri stranke pred izbore udružile u tzv. Koaliciju nacionalnih stranaka, kojima je cilj bio svrgnuti komuniste, u čemu su i uspjele. Međutim, njihova koalicijska vlada se počela raspadati zbog procesa raspada SFRJ, nedoumica oko budućnosti BiH, i, konačno izbijanja rata u proljeće 1992. godine.

U međuvremenu, a i nakon rata, su se isprofilirale druge nacionalne stranke, najčešće nastale od disidentskih frakcija unutar vodeće tri nacionalne stranke. Najstarija od njih je Muslimanska bošnjačka organizacija, osnovana 1990. od strane Adila Zulfikarpašića i disidenata SDA s ciljem promoviranja imena Bošnjaka, koji je tri godine kasnije prihvatila i sama SDA. Uvjetno rečeno bi se nacionalnom strankom mogla nazvati i Demokratska narodna zajednica koja okuplja Bošnjake - sljedbenike Fikreta Abdića.

Među Hrvatima je još 1990. osnovana Hrvatska stranka prava BiH, a nakon rata Nova hrvatska inicijativa. Raskolom HDZ pred izbore 2006. je nastala i nova stranka Hrvatska demokratska zajednica 1990.

Među bosanskohercegovačkim Srbima se za vrijeme rata, odnosno na teritoriju Republike Srpske isprofilirao veliki broj stranaka koje se smatraju nacionalnim strankama. Među njima je najpoznatija Savez nezavisnih socijaldemokrata današnjeg premijera Milorada Dodika.

Bosanskohercegovačke stranke koje nastoje djelovati, odnosno zastupati među pripadnike sva tri naroda se nazivaju **građanskim strankama**.
**Bitka kod Valadže** se odigrala u Mezopotamiji (današnji Irak) u maju 633. između arapsko-muslimanske vojske Rašidunskog Kalifata pod Halid ibn Validom na jednoj, i perzijske (sasanidske) vojske na drugoj strani. Do nje je došlo tokom Halidovog pohoda na Mezopotamiju, odnosno nakon dvije velike pobjede nad Perzijancima - Bitke lanaca i Bitke na rijeci - tokom koje su zauzeti današnji Kuvajt i južni Irak. Perzijski kralj Jezdegerd III je na Halida poslao ogromnu vojsku, ali ju je podijelio u dvije velike grupe koje su se naknadno trebale spojiti; Halid, koji je raspolagao s izvrsnom obavještajnom mrežom, odlučio ih je potući počesno te napao grupu pod generalom Andrazagharom koja se nalazila južno od Eufrata, oko 35 km jugoistočno od današnjeg grada Nadžafa. Međutim, čak je i ta grupa bila brojčano nadmoćna Halidovim snagama, zbog čega je Halid primijenio taktiku dvostrukog obuhvata nalik na Hanibalovu u bitci kod Kane. Noć prije bitke je Halid gotovo svu svoju konjicu sklonio iza brda u perzijskoj pozadini; sa pješadijom je otpočeo napad, a potom u perzijskom protunapadu naredio povlačenje vlastitog centra. Na Halidov signal je u ključnom trenutku arapska konjica napala Perzijance s leđa i bokova. Perzijska vojska je poražena i gotovo potpuno uništena; Andrazaghar je uspio pobjeći, ali je zalutao u pustinji i umro od žeđi. Halid ibn Valid je nakon toga porazio još jednu perzijsku vojsku kod kod Ulaisa i zauzeo strateški važan grad al-Hira.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  A. I. Akram (1970). *The Sword of Allah: Khalid bin al-Waleed, His Life and Campaigns*. National Publishing House, Rawalpindi. ISBN 0-7101-0104-X.

Literatura
----------

* A.I. Akram, *The Sword of Allah: Khalid bin al-Waleed, His Life and Campaigns* Lahore, 1969

Vanjske veze
------------

* Battle of Walaja animated battle map Arhivirano 2010-06-20 na Wayback Machine-u by Jonathan Webb
**Samoupravljanje** ili **samouprava** koncept je koji nalaže upravljanje društva samim sobom, bez spoljašnje prinude. Ideju samouprave su prihvatile mnoge leve političke tradicije i društveni pokreti. Predlozi za uvođenje samoupravljanja su se pojavljivali mnogo puta tokom istorije socijalističkog pokreta, a zagovarali su ih na razne načine socijalisti, komunisti i anarhisti.

U komunizmu se ideja samouprave zastupljena u komunizmu saveta, koji se javljao u raznim društvenim pobunama 19. i 20. veka (pariska komuna, kronštatska pobuna, itd.). 

Anarhizam prihvata ideju samouprave kao bazičnu pretpostavku pokreta. 

U Kraljevini Srbiji je još u 19. veku izlazio časopis pod nazivom "Samouprava", koji je izdavao Svetozar Marković. 

U SFRJ je bila primenjena varijanta ovog koncepta pod nazivom radničko samoupravljanje ili socijalističko samoupravljanje, a trebalo je da predstavlja suprotnost etatističkom socijalizmu kakav se javio u SSSR. 

U parlamentarnim demokratijama zapadnog tipa, je u opštoj upotrebi druga varijanta ovog koncepta koja se naziva lokalna samouprava, a podrazumeva da na nacionalnom nivou mora postojati vlada koja će upravljati društvom "odozgo", ali ipak vlast ne sme biti totalitarna, tako da drušvo putem lokalne samouprave ipak poseduje izvesnu autonomiju od centralne vlasti. U Srbiji je ovaj pojam, takođe, sve više popularan u poslednje vreme.

U Italiji je pojam samouprave (ital. *autogestione*) najviše korišten od strane antagonističkog, kontrakulturnog pokreta, omladinskih skvotiranih socijalnih centara.

Izvori
------

1. ↑  Steele 1992: str. 323

Literatura
----------

* Steele, David (1992). *From Marx to Mises: Post-Capitalist Society and the Challenge of Economic Calculation*. Open Court Publishing Company. ISBN 978-0875484495.

Vidi još
--------

* Radničko samoupravljanje
* Samoupravni socijalizam
**Beli Drim** (alb. ) je jedna od dve reke čijim spajanjem nastaje reka Drim u Albaniji. Druga reka je Crni Drim. Njih dve se spajaju u severoistočnoj Albaniji kod grada Kukesa. 

Dužina Belog Drima je 175 km (156 na Kosovu, 19 u Albaniji). Reka izvire sa planine Žljeb u Metohiji, severno od Peći. Reka protiče kroz polu-krašku regiju Metohiju. U početnom delu toka, Breli Drim je reka ponornica, koja se pojavljuje kao snažan izvor i vodopad visine 25 metara blizu sela Radovac. Izvor reke u podnožju Rusolije nalazi se na nadmorskoj visini od 580 m, a kota mesta spajanja sa Crnim Drimom je na 240,8 m. 

Most na reci Beli Drim
Beli Drim teče na istok, pored Pećke banje, zatim prima vode pritoke Istočka reka, a tok skreće ka jugu. Ostatak toka prolazi kroz veoma plodnu i gusto naseljenu centralnu Metohiju, poznatu i kao Podrima. Neobično je da se veliki gradovi ovog područja ne nalaze na samoj reci (Peć, Đakovica, Prizren). Najveće mesto uz Beli Drim je Klina. 

Beli Drim ima puno značajnih pritoka: Pećka Bistrica, Dečanska Bistrica, Erenik su desne, a Istočka reka, Reka Klina, Miruša, Rimnik, Topluga i Prizrenska Bistrica su leve pritoke.

Sliv Belog Drima pokriva površinu od 4.360 km² na Kosovu. Albanski deo sliva ima površinu od 604 km². U ovom delu reke ne postoje naselja, a reka prima levu pritoku Reku Lume, koja dolazi iz oblasti Gore. Tok reke Beli Drim nije plovan. 

Veštačko hidroakumulaciono jezero Fjerza je poplavilo obalu uz celokupan tok kroz Albaniju, i deo toka kroz Kosovo. 

Poslednji patrijarh srpski, pred drugo ukidanje Pećke patrijaršija 1766. Vasilije Jovanović-Brkić je u svojoj knjizi iz 1771. godine *Opis turski oblasti i u njima hrišćanskih naroda, a naročito naroda srpskog* spominjao i reku Drim. Spomenuo je Crni Drim i drugu reku, Srpski Drim, koja dolazi iz pravca Dukađina i uliva se u Crni Drim.  Srpski Drim je današnji Beli Drim.
**Posebna prava vučenja**  (eng. *Special Drawing Rights*, kratica *SDR*) međunarodna je obračunska jedinica koju je utvdrio i definirao Međunarodni monetarni fond (MMF).

Ustanovljenje
-------------

Sporazumom članica Međunarodnog monetarnog fonda 1974. godine, zlato se prestalo koristiti kao mjerilo vrijednosti jer je zbog krize na burzama izgubilo svojstvo sigurnog i stabilnog mjerila vrijednosti. Umjesto zlata uveden je SDR.

Uporaba
-------

Služi kao mjera veličine nacionalnog gospodarstva i količina do koje MMF može privremeno otkupiti nacionalnu valutu radi uravnoteženja bilance plaćanja pojedine članice.

SDR se koristi i u trgovačkom te pomorskom pravu. Kod potonjeg je važan kod odgovornosti te naročito za institut ograničene odgovornosti za pomorske tražbine.

Obračun vrijednosti
-------------------

Vrijednost SDR-a se određuje na temelju dnevnog prosjeka srednjih vrijednosti četiriju svjetskih valuta - tzv. košarica valuta (eng. "currency basket"): USD, EUR, JPY, GBP i CNY.

Jedan SDR je 22.rujna 2011. godine vrijedio 1,557790 USD-a. Najčešće se vrijednost SDR-a i kreće *oko 1,5 USD-a*.

Međunarodni valutni kod
-----------------------

Međunarodni valutni kôd ISO 4217 za ovu valutu je *XDR*

Izvori
------

1. ↑  business.hr[*mrtav link*] Kosovo u članstvu MMF-a, 9. svibnja 2009.

* Pavić, Drago: *Pomorsko imovinsko pravo*, Književni krug, Split, 2006.

Vanjske veze
------------

* MMF Podatci o posebnim pravima vučenja
Za sukob između kralja Louisa XIII i Marije de Medici, v. Bitka kod Ponts-de-Céa (1620).

**Bitka kod Ponts-de-Céa** se odigrala od 26. do 28. jula 1793. godine na zapadu Francuske za vrijeme Rata u Vandeji između vandejskih kontrarevolucionarnih pobunjenika na jednoj, i snaga republikanske vlade na drugoj strani. Do nje je došlo kada je pobunjenička vojska pod zapovjedništvom Charlesa d'Autichampa 26. jula napala Les Ponts-de-Cé, republikansko uporište na rijeci Loire. Garnizon koji je brojao oko 300 ljudi se pred napadačima, kojih je bilo oko 5000 ljudi, povukao bez borbe; nekoliko bataljona pod zapovjedništvom potpukovnika Bourgeoisa se pokušalo organizirati za obranu, ali su i oni na kraju prisiljeni na povlačenje preko Loire. Bourgeois u zbrci sa sobom nije poveo suprugu, a ona se, ne želeći živa pasti u ruke vandejskih pobunjenika, sa djetetom bacila sa stijene u rijeku. Bourgeois je dva dana kasnije organizirao kontranapad, ali je on odbijen. Iako su pobunjenici pobijedili, nisku iskoristili tu pobjedu jer su, iscrpljeni borbama, brzo napustili Les Ponts-de-Cé pred dolaskom republikanskih pojačanja.

Literatura
----------

* Émile Gabory (édition de 2009). *Les Guerres de Vendée*. Robert Laffont. Gabory. , p. 193.