recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lodovico Rizzi**, predsjednik Istarskog sabora, pulski podestat i prefekturni namjesnik.

Po struci Lodovico Rizzi bio je odvjetnik. Godine 1889. imenovan je pulskim podestatom, a na toj funkciji ostaje do 1904. godine. Za njegove je vladavine 1903. godine podignuta zgrada gradske tržnice u Puli o čemu i danas svjedoči spomen-ploča.

Nakon što je Pula 1918. godine došla pod talijansku upravu, Rizzi je 1923. imenovan prefekturnim namjesnikom grada na čijem čelu ostaje do 1926. godine.

Godine 1907. dr. Lodovico Rizzi (talijanski liberali) izabran je za zastupnika u Carevinsko vijeće (njem. *Reichsrat*) kao jedini predstavnik iz Istre koja se tada nalazila unutar krunske zemlje Austrijsko primorje.

| političke službe |
| --- |
| prethodnikAntonio Barsan | **podestat Pule**1889. – 1904. | nasljednikDomenico Stanich |
| prethodnikGiuseppe Carvin | **prefekturni namjesnik Pule**1923. – 1926. | nasljednikG. Antonio Merizzi |

Vanjske veze
------------

* Sastav Carevinskog vijeća 1911. godine (na talijanskom jeziku)[*mrtav link*]
* Austrijske zemlje prije 1918.
**Protektorat** je izraz kojim označava odnos dviju država u kojoj jedna država drugoj, obično vojnički, ekonomski ili na neki drugi način slabijoj, vodi vanjske poslove i obranu, odnosno pruža "zaštitu"; zaštićena država, pak, u potpunosti ili u većoj mjeri zadržava autonomiju i/li suverenost u unutrašnjim pitanjima. Izraz, koji potiče od latinske riječi *protegere* ("zaštititi") je tradicionalno opisivao odnose između dviju država, a koji se zasnivao na sporazumu ili kao posljedica osvajanja. U 19. vijeku se pod izrazom *protektorat* počela podrazumijevati i područja Azije, Afrike i Oceanije na kojima su tadašnje kolonijalne sile uspostavljale vlast jednostrano ih proglašavajući područjima "pod svojom zaštitom".

Izraz protektorat je zbog potonje prakse stekao pežorativno značenje, odnosno zbog formalizacije neravnopravnog odnosa dvije države ga se smatra suprotnim načelu o pravu na samoodređenje. Nakon prvog svjetskog rata je, pak, Liga naroda uspostavila vlastite protektorate u obliku mandatnih područja, a nakon drugog svjetskog rata su Ujedinjeni narodi uspostavili starateljska područja koja funkcioniraju kao protektorati.

Na području bivše Jugoslavije se danas tako Kosovo smatra svojevrsnim protektoratom.

Povezano
--------

* Tributarna država
* Satelitska država
***Mymoorapelta*** ("štit Mygatt-Moorea") bio je ankilosaur iz perioda jure (kimmeridigij-tithonij, prije 155-145 mil. god.) iz formcije Morrison (član Brushy Basin) sa zapada Kolorada. Taj takson je poznat iz dijelova neartikulirane lubanja, dijelova tri različita skeleta i ostalih postkranijalnih elemenata. Bio je prisutan u stratigrafskim zonama 4 i 5 formacije Morrison.

Osobine
-------

Odljev u Wyoming Dinosaur Centeru
Sa dužinom od oko 3 metra *Mymoorapelta* je bila malen ankilosaur. Osobina svih pripadnika ove skupine bile su koštane ploče (osteodermi), koji su na tijelu formirali štit. Iznad zdjelice nalazio se srasli koštani štit koji se u sličnom obliku nalazio i kod ostalih ankilosaura (npr. *Polacanthusa*), ali osim toga raspored koštanih ploča nije poznat. *Mymoorapelta* se pokretala na četiri noge, a udovi su bili kratki i snažni. Lubanja je poznata samo iz nekoliko dijelova, ali zna se da su zubi bili maleni i u obliku lista - prilagođeni biljnoj ishrani kao i kod svih ankilosaura. Primitivna osobina ovog ankilosaura je neokludiran acetabulum (ležišni dio kuka).

Sistematika
-----------

Trenutno postoje kontroverze po pitanju pozicije ovog roda u skupini Ankylosauria. Vickaryous et al. (2004.) posmatraju ga kao Ankylosauria *incertae sedis*, dok ga Kirkland i Carpenter (1994.) svrstavaju u porodicu Polacanthidae. Nova kladistička analiza koju su 2011. proveli Thompson *et al.* ukazuje na to da je *Mymoorapelta* primitivan nodosaurid. Do danas je poznata samo jedna vrsta za ovaj takson, *M. maysi*. Zajedno sa vrstom *Gargoyleosaurus parkpinorum*, *Mymoorapelta* je jedan od najranijih poznatih ankilosaura te omogućava pogled na ranu evoluciju i diversifikaciju te grupe dinosaura.

Izvori
------

1. ↑  Foster, J. (2007). "Appendix." *Jurassic West: The Dinosaurs of the Morrison Formation and Their World*. Indiana University Press. pp. 327-329.
2. ↑  Richard S. Thompson, Jolyon C. Parish, Susannah C. R. Maidment and Paul M. Barrett (2011). „Phylogeny of the ankylosaurian dinosaurs (Ornithischia: Thyreophora)". *Journal of Systematic Palaeontology* **in press**. DOI:10.1080/14772019.2011.569091.

* Carpenter, K. Kirkland, J. I. Birge, D. and Bird, J. 2001. Disarticulated skull of a new primitive ankylosaurid from the Lower Cretaceous of Utah. in Carpenter, K. (editor) 2001. The Armored Dinosaurs. Indiana University Press
* J. I. Kirkland and K. Carpenter 1994. North America's first pre-Cretaceous ankylosaur (Dinosauria) from the Upper Jurassic Morrison Formation of western Colorado Brigham Young University Geology Studies 40:25-42
* Vickaryous, Maryanska, and Weishampel 2004. Chapter Seventeen: Ankylosauria. in The Dinosauria (2nd edition), Weishampel, D. B. Dodson, P. and Osmólska, H. editors. University of California Press.
Ovo je članak o romanu.  Za filma, v. Myra Breckinridge (film).  

***Myra Breckindridge*** je satirički roman američkog književnika Gorea Vidala objavljen 1968. godine, poznat kao jedno od prvih značajnijih književnih djela koje se bavi suvremenom transrodnošću. Naslovni protagonist je transžena opčarana Zlatnim dobom Hollywooda koja nedugo nakon operacije promjene spola dolazi predavati kao nastavnica na glumačkoj školi. Radnja prikazuje kako aktivno sudjeluje u orgijama, ali i kako će joj život promijeniti prometna nesreća. Vidal je roman napisao u obliku dnevnika, velikim dijelom inspiriran erotskom književnošću Anais Nin. Roman je u mnogo čemu bio odraz tadašnje seksualne revolucije u američkom društvu, odnosno razbijanja svih postojećih tabua vezanih uz seksualnost. Iako je dio kritičara, pogotovo onih konzervativne orijentacije *Myru Breckinridge*, proglasio pornografskim, roman je stekao široku bazu poklonika, a što je uključilo i Hollywood gdje je samo dvije godine kasnije snimljen istoimeni film sa Raquel Welch u glavnoj ulozi, ali koji je neslavno propao i kod publike i kritike. Godine 1974. je Vidal napisao nastavak pod naslovom *Myron*.
**Algebra** (*Algebra*), arap. *al-gabr*, u stvari „uzglobljavanje (polomljenih) delova", vaspostavljanje ravnoteže, oblik jednačine. 

Geneza naziva vodi do knjige arapskog matematičara Muhameda Al Horezmija *Hisab al džabr val mukabala* što se u slobodnijem prevodu može biti *Knjiga o svođenju i dvostrukom oduzimanju*. Postupak se prvo odnosio na uređivanje leve i desne strane kod jednačina ali je kasnije, razvojem matematike, značajno proširen.

Izvorno se pod „algebrom" podrazumevala teorija „algebarskih" jednačina, u kojima su pomoću „algebarskih" računskih operacija (sabiranje, oduzimanje, množenje, deljenje itd.) povezane poznate i nepoznate veličine. Danas ovaj pojam označava i opštiju teoriju matematičkih struktura, u kojoj se posebno istražuju strukturne jednakosti između tako različito usmerenih oblasti kao što su teorija brojeva, geometrija ili algebra u tradicionalnom smislu. 

Važne algebarske strukture su, recimo, grupe, prsteni, tela i asocijacije. Sve tvorevine koje pokazuju neku određenu strukturu nazivajy se „modeli" ove strukture. Rezultati na koje se smera istraživanjima apstraktnih struktura pokatkad važe i za njihove modele. 

Nadovezujući se na *Mathematical Analysis of Logic* (1847.) Džordža Bula, algebarska istraživanja su postala značajna i za formalnu logiku. Važnu ulogu tu igraju posebno „bulovske asocijacije" ili „bulovske algebre". Pored algebarskih struktura, govori se još i ο „strukturama uređenja" i „topološkim strukturama". 

**Algebra** se deli na:
Linearnu algebru,
Apstraktnu algebru,
Univerzalnu algebru,
Elementarnu algebru,

| * p
* r
* u
Glavne grane matematike |
| --- |
| logika • teorija skupova • algebra (apstraktna algebra - linearna algebra) • diskretna matematika • teorija brojeva • analiza • geometrija • topologija • primenjena matematika • vjerovatnoća • statistika • matematička fizika |

***Algebra*** na Wikimedijinoj ostavi
Radijus, dijametar i središte kruga
**Radijus**, je dužina koja spaja centar kruga (ili kugle) s točkom na periferiji. Uobičajena oznaka je *r* što vodi porijeklo od latinske riječi *radius*.

Radijus je također polovina dijametra kruga.

{\displaystyle d\doteq 2r\quad \Rightarrow \quad r={\frac {d}{2}}.}
Iz radijusa se izvode i neke druge formule za izračunavanje: površine, opsega, kružnog isječka, itd.
Formula za dobijanje opsega kruga je: 2r**π**

Radijus kruga obujma C je:

{\displaystyle r={\frac {C}{2\pi }}={\frac {C}{\tau }}.}
Formula za dobijanje površina kruga je: πr2

Oznaka za dijametar kruga je malo latinično slovo d, a za centar kružnice S.

Izvori
------

***Radijus*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑  Barnett Rich, Christopher Thomas (2008), *Schaum's Outline of Geometry*, 4th edition, 326 pages. McGraw-Hill Professional. ISBN 0-07-154412-7, ISBN 978-0-07-154412-2. Online version accessed on 2009-08-08.
2. ↑  Definition of Radius na dictionary.reference.com
3. ↑  Definition of radius na mathwords.com
|  |
| --- |
| **Požeško-slavonska županija** |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Zastava {{{ime_genitiv}}} | Grb {{{ime_genitiv}}} |
| ([[Zastava {{{ime\_genitiv}}} županije|Zastava]]) | ([[Grb {{{ime\_genitiv}}} županije|Grb]]) |

 |
| Požeško-slavonska županija |
| Sjedište županije | Požega |
| Broj stanovnika (2001.) | 85 831 |
| Površina | 1.845 km² |
| Župan | Alojz Tomašević (Nezavisni) |

**Požeško-slavonska županija** je županija u Hrvatskoj, koja se nalazi u središtu Slavonije. Glavni grad je Požega, po kojoj je dobila ime.

Administrativna podjela i stanovništvo
--------------------------------------

Županija je podijeljena na 5 gradova i 5 općina.

* Gradovi:
	+ Grad Kutjevo
	+ Grad Lipik
	+ Grad Pakrac
	+ Grad Pleternica
	+ Grad Požega

* Općine:
	+ Općina Brestovac
	+ Općina Čaglin
	+ Općina Jakšić
	+ Općina Kaptol
	+ Općina Velika

### Stanovništvo

Starosna piramida Požeško-slavonske županije prema popisu stanovništva 2011. g.
Prema popisu stanovništva iz 2001. županija je imala 85.831 stanovnika ( 1.9 % ukupnog stanovništva Hrvatske ). Prosječna gustoča naseljenosti je bila 46 stanovnika/km2.

Etnički sastav je bio sljedeči: Hrvati 88.7 %, Srbi 6.5 %, Talijani 0.9 %, Mađari 0.9 % i drugi.

Županijska uprava
-----------------

Geografija
----------

Požeška kotlina okružena je Psunjem, Papukom, Krndijom, Diljem i Požeškom gorom. Posebno je zanimljiv sjeverni planinski masiv Papuk, koji svojim grebenima i vrhovima od istočne Tromeđe (713 m) iznad Kutjeva preko glavnog vrha Papuka (953 m) sve do zapadnog Petrovog vrha (615 m) kraj Daruvara štiti kotlinu od sjevernih vjetrova, te čini na južnim padinama klimu blažom nego u samoj Požeškoj kotlini.

Slavonsko gorje nastalo je tektonskim poremećajima, nabiranjem tla i formiranjem gorskih sklopova sastavljenih od granita, gnajsa, kristaličnih škriljevaca i eruptivnog kamenja. Podno tih masiva došlo je do pojave termalnih voda. Posebno su zanimljiva izvorišta tople vode u predjelu Velike. Kasnije erozije tla oborinskim i tekućim vodama formirale su u tom masivu brojne usjeke i vododerine, što je pridonijelo bogatstvu reljefa kao i raznolikosti samog terena. Reljefno gledano brdoviti predio Slavonije unatoč svojoj kompaktnosti omogućio je izgradnju dobrih komunikacija sjeverne Podravske nizine s Požeškom dolinom kao i južnom Panonijom.

Historija
---------

Privreda
--------

Kultura
-------

Sport
-----

Udruge
------

### Izviđači

* Odred izviđača "Pakra" Pakrac
* Savez izviđača hrvatske (SIH)\*, Izviđačka regija istok povjereništvo \*

Znamenitosti
------------

Vanjske poveznice
-----------------

***Požeško-slavonska županija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica županije

| * p
* r
* u
Hrvatske županije |
| --- |
| 
Zagrebačka |
Krapinsko-zagorska |
Sisačko-moslavačka |
Karlovačka |
Varaždinska |
Koprivničko-križevačka |
Bjelovarsko-bilogorska |
Primorsko-goranska |
Ličko-senjska |
Virovitičko-podravska |
Požeško-slavonska |
Brodsko-posavska |
Zadarska |
Osječko-baranjska |
Šibensko-kninska |
Vukovarsko-srijemska |
Splitsko-dalmatinska |
Istarska |
Dubrovačko-neretvanska |
Međimurska |
Grad Zagreb
 |  |
**Publije Petronije Turpilijan** (*Publius Petronius Trupilianus*, ? - 68) bio je rimski političar i vojskovođa u službi cara Nerona. Godine 61. je služio kao carski konzul, ali samo pola mandata, jer ga je Neron poslao u Britaniju da smijeni Gaja Svetonija Paulina, netom nakon krvavog gušenja Budikinog ustanka. Turpilijan se na tom mjestu istakao nastojanjem da diplomatskim putem pridobije naklonost preživjelih Brita. Godine 63. je smijenen od strane Marka Trebelija Maksima i postavljen za nadglednika akvadukta u Rimu. Godine 65. mu je priređen trijumf, i to manje za zasluge u Britaniji, a više iz političkih razloga, odnosno kao nagradu za odanost sve nepopularnijem caru. Kada je godine 68. Galba proglašen za cara, na putu iz Hispania Tarraconensis - gdje je bio služio kao guverner - je donio ukaz kojim se Turpilijanu naređuje da kao Neronov pristaša izvrši samoubistvo, a što je Turplijan i poslušao.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Neron i Cossus Cornelius Lentulus**  |  **Konzul Rimskog Carstva sa Lucijem Cezenijem Petom** 61 | Slijedi: **Publius Marius i L. Afinius Gallus**  |
| Prethodi: **Gaius Suetonius Paulinus**  |  **Guverner Britanije** 61 - 63 | Slijedi: **Marcus Trebellius Maximus**  |
**Pucallpa** znan i kao *Calleria* je grad od 155,993 i aglomeracija od 380,000 stanovnika, na istoku zemlje u Departmanu Ucayali u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grad se prostire u tropskoj amazonskoj ravnici u velikom meandru rijeke Ucayali, na nadmorskoj visini 
od 154 m, udaljen 729 km sjeverozapadno od glavnog grada Lime.

Historija
---------

Rijetko domorodačko stanovništvo toga kraja bili su Xipibi koji su taj kraj zvali- *May Yushin* (Zemlja demona ili Zemlja đavola), vjerojatno zbog stalnih plemenskih
ratova.

Kad su prvi katolički misionari stigli u taj kraj, mjesto su nazvali *Pucallpa*, po kečuanskoj riječi za *crvenu zemlju*.

Porječje rijeke Ucayali postalo je interesantno 1833. kad je zavladala jagma za kaučukom, tad su se u potrazi za njim naselili brojni Mestici na teren današnjeg grada.
Danas se osnivačima grada smatraju Peruanac Eduardo Del Águila Tello i Brazilci Agustín Cáuper Videira i Antonio Maya de Brito, koji su osnovali svoje farme i 
podigli kuće za sebe i svoje radnike i stvorili nukleus iz kog je izrastao današnji grad.

Od kad je 1943. osnovana Provincija Coronel Portillo u tadašnjem Departmanu Loreto- Pucallpa je odabrana za administrativni centar.
Nakon tog je u junu 1982 osnovan Departman Ucayali, pa je Pucallpa postala i njegov administrativni centar i izrasla u drugi po veličini grad u peruanskoj Amazoniji.

Današnja Pucallpa je pogranični grad, koji ima vrlo lošu komunalnu infrastrukturu, kuće bez kanalizacije i puno cesta bez asfalta.
Brojne misionarske zajednice imaju sjedište u Pucallpi i njenoj okolici, kao i organizacije koje za cilj imaju kolonizaciju toga kraja.

Privreda i transport
--------------------

Pucallpa je lokalni trgovački centar za poljoprivredne proizvode iz neposredne okolice. 
Najveći industrijski pogon je rafinerija nafte nalazi se na kraju naftovoda dugog 76 km od naftnih polja Ganso Azul. 
Pored tog ima dosta pilana i rafinerija ružinog ulja.

Sve do 1945. Pucallpa je bila prilično izolirana, tad je dovršena cesta do Lime duga 846 km. 
Danas se do Pucallpe može doći magistralnom cestom 18C, ali i brodovima do 3000 tona iz Iquitosa nizvodno na Amazoni. 
Pored tog ima i Internacionalni aerodrom *David Abenzur Rengifo* ICAO: **SPCL**, IATA: **PCL**) sa dnevnim linijama za Limu i ostale gradove Južne Amerike.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Pucallpa Conglomeration in Ucayali*" (engleski). City population. Pristupljeno 1.06.2023.
2. 1 2  „*Pucallpa in Coronel Portillo (Ucayali Region)*" (engleski). City population. Pristupljeno 1.06.2023.
3. 1 2 3 4  „*Antecedentes históricos de Pucallpa*" (španjolski). Difundiendo el Turismo y Comercio de Pucallpa. Pristupljeno 1.06.2023.
4. 1 2 3  „*Pucallpa, Peru*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 1.06.2023.
5. ↑  „*Cap FAP David Abenzur Rengifo International Airport*" (engleski). SKYbrary. Pristupljeno 1.06. 2023.

Vanjske veze
------------

***Pucallpa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad Provincial de Coronel Portillo* (službene stranice) (`es`)
**Požeška kotlina** okružena je slavonskim gorjem: Psunjem, Papukom, Krndijom, Diljem i Požeškom gorom. Posebno je zanimljiv sjeverni planinski masiv Papuk, koji svojim grebenima i vrhovima od istočne Tromeđe (713 m) iznad Kutjeva preko glavnog vrha Papuka (953 m) sve do zapadnog Petrovog vrha (615 m) kraj Daruvara štiti kotlinu od sjevernih vjetrova, te čini na južnim padinama klimu blažom nego u samoj Požeškoj kotlini.

Slavonsko gorje nastalo je tektonskim poremećajima, nabiranjem tla i formiranjem gorskih sklopova sastavljenih od granita, gnajsa, kristaličnih škriljevaca i eruptivnog kamenja. Podno tih masiva došlo je do pojave termalnih voda. Posebno su zanimljiva izvorišta tople vode u predjelu Velike. Kasnije erozije tla oborinskim i tekućim vodama formirale su u tom masivu brojne usjeke i vododerine, što je pridonijelo bogatstvu reljefa kao i raznolikosti samog terena. Reljefno gledano brdoviti predio Slavonije unatoč svojoj kompaktnosti omogućio je izgradnju dobrih komunikacija sjeverne Podravske nizine s Požeškom dolinom kao i južnom Panonijom.
**Æthelthryth** (ili **Æðelþryð**) (cca. 636 – 23. jun 679) je anglosaksonska kršćanska svetica za koju se često koristi ime **Etheldreda** ili, ponekad, od milja, **Audrey**. Bila je istočnoanglijska princeza i fenlandska kraljica prije nego što se zaredila i postala prvim Opatom Elya u današnjoj engleskoj Grofoviji Cambridgeshire.

Biografija
----------

Vjerojatno je bila rođena u Exningu blizu Newmarketa u Suffolku kao jedna od četiriju svetih kćeriju kralja Onne od Istočne Anglije. Sve su se povukle iz sekularnog života i osnovale opatije. Osim triju sestara (Seksburge, Etelburge, Vitburge, imala je brata Jurmina.

Oko 652. udala se Tondbercta, poglavicu ili princa južnih Gyrwasa. Nekako je supruga uvjerila neka poštuje njen zavjet trajnog djevičanstva koji je dala još prije udaje. Nakon suprugove smrti 655. povukla se na dotarij u Ely, koji je dobila od svog supruga Tondbercta. Na tom je otoku poslije osnovala opatiju u Elyju 673. godine. Zbog političkih se razloga ponovo udala 660. ovog puta za Egrita Northumbrijskog. Malo poslije njegova dolaska na prijestolje 670. Eteldreda je postala časna sestra.

Za sveticu je drže rimokatolici, anglikanci i pravoslavci.
Glavno mjesto štovanja bila je katedrala u Elyu, koja je danas u ruševnom stanju. Danas je to crkva sv. Etelrede u Ely Placeu, Holborn, London.

Blagdan sv. Eteldrede je 23. juna. Zaštitnica je oboljelih na grlu. Ikonografski ju se prikazuje kao opaticu koja u ruci drži Elyjsku katedralu.

Izvori
------

* Virginia Blanton (2007) *Signs of Devotion: the cult of St Aethelthryth in medieval England, 695-1615*. University Park, Pa: Pennsylvania State University Press ISBN 0-271-02984-6
* McCash, June Hall & Judith Clark Barban, ed. and trans. (2006) *The Life of Saint Audrey*; a text by Marie de France. Jefferson, NC: McFarland ISBN 0-7864-2653-5
* M. Dockray-Miller (2009) *Saints Edith and Æthelthryth: Princesses, Miracle Workers, and their Late Medieval Audience; the Wilton Chronicle and the Wilton Life of St Æthelthryth*, Turnhout: Brepols Publishers ISBN 978-2-503-52836-6

Fusnote

1. ↑  „Table of contents for *Signs of Devotion*". Library of Congress. Pristupljeno 27 November 2010.

Vanjske veze
------------

***Aethelthryth*** na Wikimedijinoj ostavi

* Richard John King, 1862. *Handbook of the Cathedrals of England* (Oxford) (On-line text)
* „St. Etheldreda". *Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton Company. 1913.
* *The Life of St. Aethelthryth* Arhivirano 2011-06-05 na Wayback Machine-u by Ælfric
**Publije Ventidije Bas** (*Publius Ventidius Bassus*), ili punim imenom, **Publije Ventidije, Publijev sin, Bas** (*Publius Ventidius Publii filius Bassus*, latinski: ) bio je rimski vojskovođa iz 1. vijeka pne. koji se proslavio pobjedama nad Partima.

Bio je rodom iz Picenuma, a otac mu je bio protu-rimski pobunjenik u Savezničkom ratu. Kao dijete je s majkom doveden u Rim kao zarobljenik. Iako je stekao slobodu, nije mogao napredovati u rimskom društvu, te se priključio vojsci. Za vrijeme galskih ratova je Julije Cezar prepoznao njegov talent, te mu omogućio napredovanje u službi. Nakon Cezarove smrti je postao jedan od najpouzdanijih oficira i suradnika Marka Antonija. Za vrijeme Fulvijin rat|Fulvijinog rata je odbio podržati Markovog brata Lucije Antonije (brat Marka Antonija)|Lucija. Usprkos toga mu je Marko Antonije povjerio komandu nad 11 legija s kojima je morao poraziti Parte koji su godine 40. pne. napali i zauzeli istočne provincije. Bas je u tome imao velikih uspjeha - godine 39. pne. je porazio Kvinta Labijena, a godine 38. pne. porazio i partskog kralja Pakora koji je pri tome ubijen. Bas je tako povratio sva izgubljena područja i simbolički osvetio poraz kod Kare. Bas je mogao napredovati dalje na istok, ali je odlučio sačekati Antonija kao svog pretpostavljenog, smatrajući da će mu zamjeriti oduzimanje slave. Umjesto toga je opsjeo grad Samosata i komagenskog kralja Antioha. Opsadu je preuzeo Antonije, koji je Basa poslao u Rim, gdje mu je priređen trijumf - jedini u rimskoj historiji za pobjedu nad Partima.

Ventidije se pojavljuje kao jedan od likova u Shakespeareovoj tragediji *Antonije i Kleopatra*.

Eksterni linkovi
----------------

* Dictionary of Greek and Romans - 1867 Arhivirano 2011-06-05 na Wayback Machine-u
Pljačka Soluna 904, prikaz u *Madridskom Skilici*.
**Lav** ili **Leon od Tripolija** (grčki: ) bio je grčki pirat koji se za vrijeme bizantsko-arapskih ratova borio na strani Arapa početkom 10. vijeku. Rođen je u Bizantu od strane kršćanskih roditelja; kasnije su ga Arapi zarobili ili prebjegao na njihovu stranu, te se preobratio na islam. U arapskoj službi je napredovao sve do čina admirala.

Na čelu arapske flote je 31. jula 904. zauzeo i opljačkao Solun što je predstavljao jedan od najspektakularnijih arapskih uspjeha svog vremena; u pohodu je oslobodio 4000 muslimanskih zarobljenika i zaplijenio preko 60 brodova; što je detaljno opisao očevidac Jovan Kaminijat. Godine 907. je iz Tarza izveo veliki pomorski pohod na Dardanele, ugrozivši prijestolnicu Carigrad. U maju 912. je zajedno sa Damijanom iz Tarza porazio bizantsku flotu pod admiralom Himeriosom. Konačno je poražen od strane bizanstske mornarice kod Lemnosa 924.

Izvori
------

1. ↑  Faith and sword: a short history of Christian-Muslim conflict By Alan G. Jamieson, pg.32
2. ↑  Faith and sword: a short history of Christian-Muslim conflict By Alan G. Jamieson, pg.32

* Vasiliev, A. A. *Byzance et les Arabes*. 1960.
* Jenkins, R. J. H. Review of *Muslim Sea-Power in the Eastern Mediterranean from the Seventh to the Tenth Century A. D.* *by Aly Mohamed Fahmy.* Bulletin of the School of Oriental and African Studies*, Vol. 14, No. 1. (1952), pp. 180-181. University of London.*
* Jenkins, R. J. H. "The Supposed Russian Attack on Constantinople in 907: Evidence of the Pseudo-Symeon." *Speculum*, Vol. 24, No. 3. (Jul. 1949), pp. 403-406.
* Jenkins, R. J. H. "A Note on the 'Letter to the Emir' of Nicholas Mysticus (in Notes)." *Dumbarton Oaks Papers*, Vol. 17. (1963), pp. 399-401.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 6151431527256300866
* LCCN: no2017164165

 |
| Monti IbleiMunti Ibblei |
| --- |
| Dio |
| Kanjon Cava Volpe (Lisičja jama)Kanjon *Cava Volpe* (Lisičja jama)Kanjon *Cava Volpe* (Lisičja jama) |
| Dužina masiva: | km |
| Širina masiva: | km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | Monte Lauro  (986 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  ItalijaSicilija |

**Monti Iblei** ili **Hiblejske planine** (sicilijanski: *Munti Ibblei*) je niski planinski masiv, koji se proteže na jugoistoku Sicilije, preko provincija; Ragusa, Sirakuza i Catania.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Masiv Iblei* leži između rijeke Caltagirone, na sjeveroistoku do rijeke Dirillo, na jugozapadu, preko Katanijske ravnice, duž obala mora. Najviši vrh masiva je *Monte Lauro* od 986 m. , ostali veći vrhovi su Monte Casale (910 m) i Monte Arcibessi (906 
m). 

Masiv je uglavnom vulkanskog prijekla, formiran od vulkanskih depozita iz gornjeg miocena - pliocena, povezanih lavom i oborinskim sedimentima. Karakteristika masiva je radijalni raspored vodotoka, koji su duboko ugrađeni u centralnom dijelu, stvarajući duboke kotline lokalno zvane - **cave** (jama, šupljina). 

Stanovništvo živi koncentrirano oko većih urbanih naselja, od kojih su najveća; Vizzini, Palazzolo Acreide i Grammichele. 

Ime planine potječe od sikulskog kralja **Hiblona**, koji je dao grčkim kolonistima dio tog masiva, da na njemu osnuju svoju koloniju Megara Hibleja

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Iblei, Monti*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 12. 06. 2013.

Vanjske veze
------------

***Monti Iblei*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Iblei, Monti* na portalu Treccani (`it`)
**Postulat** (*Postulat*), lat. "zahtevano", misaoni zahtev (grč. **αίτημα**), isprva u grč. matematici zahtev za izvođenjem određenih osnovnih konstrukcija pomoću kojih se proizvode neki predmet i njegov pojam; tako npr. prvi postulat u *Elementima* Euklida: zahteva se da se od jedne proizvoljne tačke do neke druge proizvoljne tačke povuče prava linija. Ovim nastaje dvema tačkama ograničena duž i istovremeno njom definljiv pojam. 

Od ovog matematičkog pojma postulata polazi u *Kritici čistog uma* Imanuel Kant pri postavljanju svojih postulata empirijskog mišljenja ili načela modalnosti: 

* 1. Ono što se slaže s formalnim uslovima iskustva (prema opažaju i pojmovima) moguće je.

* 2. Ono što je međuzavisno s materijalnim uslovima iskustva (osetom) stvarno je.

* 3. Ono čija je veza sa stvarnim određena prema opštim uslovima iskustva jeste (postoji) nužno." (A 218)

U ovom smislu I. Kant naziva postulatima pretpostavku besmrtnosti, slobode i smatranje istinitim postojanja Boga. U svakodnevnojezičkoj upotrebi, takođe pretpostavka, hipoteza, podmetanje; u teoriji verovatnoće se pod postulatima podrazumevaju, osim toga, i nelogički ili u logičkim simbolima neizraženi jednostavni izrazi nekog aksiomatskog sistema (aksioma), u ovom smislu takođe dodatna pretpostavka. 

Uz to: postulisati, zahtevati, postaviti kao postulat. 

U matematici, postulat je isto što i aksiom, tj. aksioma. Euklid u svojim "Elementima" razlikuje postulat od aksiome, ali ne navodi njihovu logičku razliku, pa nije jasno na osnovu kakvog kriterijuma on ubraja neke stavove u postulate, a druge u aksiome, sem prostog grčkog značenja reči *zahtevam* (postulat) odnosno *tražim* (aksiom).
**Li Daozong** (李道宗) (603?-656?), kurtoazno ime **Chengfan** (承範), je bio kineski carski princ iz dinastije Tang. Bio je rođak cara Taizonga i za vrijeme njegove vladavine komandirao vojskom u pohodima protiv Istočnog Tujuea, Tuyuhuna, Goguryeoa i Xueyantuoa. Godine 653. je za vrijeme vladavine Taizongovog sina cara Gaozonga Li Daozong uvrijedio Gaozongovog ujaka, moćnog kancelara Zhangsun Wujija; Zhangsun je zbog toga dao prognati u Prefekturu Xiang (象州, današnji Laibin u Guangxi), pod optužbom za povezanost sa izdajnikom Fang Yi'aijem (房遺愛). Li Daozong je umro na putu do mjesta progonstva.

Izvori
------

1. ↑  Historijski izvori navode da je Li Daozong umro u dobi od 53 godine, odnosno na putu za mjesto izganstva na koje je poslan 653, bez da je stigao do odredišta. To sugerira da je umro 653. godine, iako bez čvrstih dokaza. V. *Knjiga Tanga*, vol. 60  Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u. U međuvremenu *Nova knjiga Tanga* navodi da je 619. godine imao 16 godina, pa se stoga navode gore navedeni datumi.
**Newcastle-under-Lyme** je grad od 77,414 stanovnika u sredini Engleske u Grofoviji Staffordshire.

On je administrativni centar i najveći grad Borougha Newcastle-under-Lyme.

Geografske karakteristike
-------------------------

Newcastle-under-Lyme leži u dolini potoka Lyme, udaljen svega 3 km zapadno od prvih predgrađa Stoke-on-Trenta i oko 27 km sjeverno od administrativnog centra grofovije Stafforda. Pored grada prolazi autoput M6 koji omogućuje brzu vezu sa ostalim gradovima Engleske.

Historija
---------

Newcastle-under-Lyme dobio je ime po novopodignutom zamku koji je oko 1145. izgradio *Ranulph de Gernon*, četvrti Earl od Chestera, nedaleko od Šume Lyme. Zamak je postao napušten za tudorovskih vremena. Prvu kraljevsku povelju o [[gradska 
prava|statusu grada]] dobio je 1173.

Kao i kod susjednog Stoke-on-Trenta, privredni rast Newcastla se ispočetka bazirao na manufakturnoj proizvodnji svilenih i pamučnih tkanina i šešira. Kasnije se prosperitet grada bazirao na rudarstvu, proizvodnji željeza, cigli i metalurgiji.

Privreda i obrazovanje
----------------------

U Newcastlu se i danas proizvode cigle i keramičke pločice, ali i elektoničke komponente, a razvijeno je i građevinarstvo.

Newcastle ima i Univerzitet Keele, osnovan 1962. na bazi koledža Sjeverni Staffordshire iz 1949. koji se nalazi 5 km zapadno od centra grada.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: West Midlands" (engleski). City population. Pristupljeno 02. 05. 2017.
2. 1 2 3 4  „*Newcastle-under-Lyme*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 02. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Newcastle-under-Lyme*** na Wikimedijinoj ostavi

* Newcastle-under-Lyme Borough Council  (`en`)
Koordinate: 47° 40′ 17″ SGŠ, 19° 4′ 41″ IGD

**Preobraženjska crkva** ili **Tabačka crkva** je jedan od pravoslavnih hramova Srpske pravoslavne crkve u Sentandreji. Crkva pripada Budimskoj eparhiji Srpske pravoslavne crkve.

Crkva je posvećena Preobraženju Gospodnjem.

Preobraženjska crkva je imala veliki kultni ugled među vernicima Sentandreje i okoline — njena „slava" na dan Preobraženja (19. avgust) crkvena je slava Sentandreje. Ta tradicija se i danas održava. Preobraženska liturgija je simboličan sabor malobrojnih Srba u ovim krajevima.

Istorijat
---------

Preobraženjska ili Tabačka crkva izgrađena je u razdoblju 1741—1746. Po predanju, na datom mestu stajala je crkva brvnara podignuta krajem 17. veka. Svoj drugi, „narodski", naziv crkva je dobila po tabadžijama, srpskim zanatlijama koji su „tabali" vunu.

Iz osamdesetih godina 18. veka potiče njen visoki zvonik. Bogati ukras na zapadnoj fasadi, izveden u kamenu i malteru, približava se prolaznom stilu između baroka i klasicizma. 

Ikonostas u crkvi su ikonopisali ruski zografi iz „drevnog Kijeva", a danas se smatra jednim od najvelelepnijih ikonostasa u srpskoj umetnosti druge polovine 18. veka.

Arhitektura
-----------

Preobraženjska crkva, po svojim arhitektonskim, slikarskim i primenjeno-umetničkim obeležjima baroka, rokokoa i neoklasicizma, po usklađenom odnosu i prožimanju tih obeležja, kao uspelog vida njihove simbioze, prvorazredni je spomenik srpske umetnosti 18. veka.

Zbirka slika
------------

* Preobraženjska crkva sa portom
* Blagoveštenska crkva sa ulice
* Raspeće na fasadi crkve

Literatura
----------

*

Spoljašnje veze
---------------

***Preobraženjska crkva (Sentandreja)*** na Wikimedijinoj ostavi
Mapa Mount Everesta. Crvenim slovima označeni su prevoji.
Jugozapadna strana Everesta, Zapadni greben koji se spušta preko Zapadnog ramena, pretvara u padinu i dolazi do Lho la. Khumbu ledopad na nepalskoj strani je ispod, a iznad i iza se vidi snježno polje na Rongbuk ledniku na tibetanskoj strani.
**Lho La** je jedan od tri prevoja (sedlo) na tri grebena Mount Everesta. Nalazi se na granici između Nepala i Tibeta. To je najniža tačka Zapadnog grebena koji se spušta sa vrha Mount Everesta, nadmorske visine 6.006 metara. Morfološki gledano, sam kraj grebena prije prevoja se pretvara u padinu (stranu). Na drugu stranu od Lha Lo uzdiže se Khumbtse.

Od vrha Everesta spuštaju se tri grebena. Jugoistočni greben se spušta do Južnog prevoja, a odatle ide novi greben prema Lhotseu. Južni prevoj je nezaobilazan kada se usponi izvode sa nepalske strane, Jugoistočnim grebenom. Sjeveroistočni greben završava se prevojem Rapiu La, koji je udaljen od vrha tako da ga alpinisti ne koriste. Sa Sjeveroistočnog grebena spušta se još jedan greben prema Sjevernom prevoju, odakle se uzdiže planina Changtse. Ovaj prevoj je najčešće na rutama prema vrhu, kada se usponi izvode sa sjeverne, tibetanske strane.

Lha Lo se kroz historiju koristio za putovanja između Nepala i Tibeta na ruti između Namche Bazaara i Tingria u vrijeme kada su lednici bili viši nego danas i prelazak prevoja bio je manje zahtjevan. Danas se u tu svrhu koristi prevoj Nangpa La, zapadno od Lho Laa.

Alpinizam
---------

Prvi zapadni istraživači prvi put otkrili su prevoj 1921. godine prilikom Britanske izviđaćke ekspedicije. Bio je to Guy Bullock koji se i popeo na prevoj, u nadi da će pronaći put za vrh Everesta. Nazvao ga je "Lho La", misleći "South Pass" (Južni prolaz), jer je to bilo južno u odnosu na Bazni logor ekspedicije. Kasnije će se pokazati da je Bullock bio u pravu, jer je sa Lho La moguć uspon na vrh Zapadnim grebenom.

Poslije neuspješnih pokušaja 1974 i 1978, prvi put je Everest penjan preko Lho La 1979. godine kada su se članovi Jugoslavenske ekspedicije odavde ispenjali preko Zpadnog grebena, a da nisu koristili prepriječavanje na Hornbein kuloar na Sjevernoj strani. Ekspedicija, koju je vodio Tone Škarja, postavila je oko 40 užadi od Baznog logora na 5.350 metara na Khumbu ledniku, a zatim koristeći ručnu uspinjaču u dužini od 200 metara, podigli 6 tona opreme. Zadnjih 150 metara tog uspona bilo je težine između IV i V stepeni. 

Na prevoju se 1989. godine dogodila velika nesreća kada je stradalo 5 od 6 alpinista iz Poljske.
**Lešočki manastir** (makedonski: *Лешочки манастир*) se nalazi u blizini sela *Lešok*, pored grada Tetova, u Republici Makedoniji.

Manastir se nalazi se pored sela *Lešok*, na padinama Šar planine, na nadmorskoj visini od 610 m. Unutar manastirskog kompleksa nalaze se dvije crkve; *crkva Uspenja Presvete Bogorodice* i *crkva sv. Atanazija*, konaci, gospodarske zgrade i kambanarija (zvonik) ovaj današnji je iz 19. vijeka).

Crkva *Uspenja Presvete Bogorodice*, selo Gorno Lešok

Historija
---------

Točno vrijeme izgradnje *crkve Uspenja Presvete Bogorodice* je i danas nejasno. Najstariji dokumenti u kojoj se crkva spominje potječu iz prve polovice 14. vijeka, iz 1326 ali ima nekih pokazatelja koji ukazuju na to da je podignuta i prije 14. vijeka.
Crkva je ima tlocrt u obliku trolista (trikonhosa), narteks joj je dograđen naknadno.
U crkvi postoje tri sloja fresaka, iz tri različita razdoblja. Najstariji donji sloj je iz vremena izgradnje crkve (14. vijeka), srednji sloj je iz 17. vijeka, a posljednji najviši je iz 1879 godine. Ovaj sloj fresaka je rad slikara *Mihajla Gjurčinova* i njegove radionice iz Galičnika. On je i autor nekoliko ikona na crkvenom ikonostasu.

Dio ikonostasa iz crkve Uspenja Presvete Bogorodice
1818 godine na mjesto igumana dolazi Kiril Pejčinović, koji je na tom mjestu ostao do svoje smrti 1845. Njegovim dolaskom, sa Svete gore Atos, manastir i njegovi konaci su temeljito obnovljeni i nanovo oslikani. Istovremeno pokrenuta je i biblioteka, sa školom. U to vrijeme manastir je postao značajni prosvjetiteljski i kulturni centar Makedonije i šire regije.

U manastirskom dvorištu nalazi se grob slavenskog prosvjetitelja Kirila Pejčinovića (1770-1845). Njemu u čast u manastiru se održavaju tradicionalni *Međunarodni susreti književnih prevodilaca*.

U blizini *Lešočkog manastira*, kod sela Brezno, nalaze se ostatci starije crkva *sv. Atanazija*.
Ta crkva je iz 14. vijeka izvrstan je primjer bizantske arhitekture.
Dio mramornih stupova, dijelovi crkvenog ikonostasa, danas se nalaze u Gradskom muzeju Tetovo.

* Manastir je više puta teško oštećivan, rušen, pa zatim obnavljan. Prvi put 1690 godine za osmanlija, drugi put je manastir teško oštećen za etničkih borbi u Zapadnoj Makedoniji 2001 godine od strane paravojnih snaga albanaca.

Danas su manastrirski konaci za vrijeme ljeta u funkciji turizma, u njima je moguće odsjesti. Pored manastira je autobusna stanica, sa koje voze autobusi na redovnim linijama za Tetovo.

Izvori
------

1. ↑  M. Cvetanovska: THE CHURCH OF THE HOLY MOTHER OF GOD, THE VILLAGE OF LEŠOK
2. ↑  Православна Митрополија Црногорско-приморска: Албанци опет срушили средњовјековни Лешочки манастир код Тетова[*mrtav link*]

Eksterni linkovi
----------------

***Lešočki manastir*** na Wikimedijinoj ostavi

* Манастирот во Лешок Св.Атанасиј[*mrtav link*] (`mk`)
Ram Narayan

Accéder aux informations sur cette image commentée ci-après.Narayan na Thames Valley University-u, Slough, Engleska, svibanj 2007.

Opće informacije| Rođenje | 25. decembar 1927. (1927-12-25) (dob: 95)Udaipur, Britanska Indija (danas Indija) |
| Muzički žanr | hindustanska klasična glazba |
| Instrumenti | *sarangi* |

Pandit Ram Narayan

uredi Konzultiraj dokumentaciju šablona

**Ram Narayan** (hindi: ; IAST: Rām Nārāyaṇ) (rođen 25 prosinca 1927.), često nazivan i Pandit, prema svojoj tituli, je indijski glazbenik koji je popularizirao savijen instrument *sarangi* kao koncertni solo instrument u hindustanskoj klasičnoj glazbi i postao prvi međunarodno poznat izvođač *sarangija*.

Rodio se u Udaipuru i naučio svirati sarangi već u djetinjstvu. Kao tinejdžer radio je kao učitelj glazbe i putujući glazbenik. 1944. godine All India Radio u Lahoreu zaposlio je Narayana kao pratnju vokalistima. Nakon podjele Indije se godine 1947. preselio u Delhi. Željan napretka i frustriran svojom pratećom ulogom se dvije godine kasnije preselio u Mumbai gdje je radio u indijskoj kinematografiji.

Nakon neuspjelog pokušaja 1954. Narayan je postao solo umjetnik 1956. i nakon toga je podučavao indijske i strane učenike i izvodio, često izvan Indije, u 2000-ima. 2005. nagrađen je drugim najvećim indijskim civilnim odlikovanjem, Padmom Vibhushan.

Vanjske veze
------------

***Ram Narayan*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica
**Adan** (arapski: عدن‎, kod nas je uobičajeni naziv **Aden**) je jedna od 20 jemenskih muhafaza. Ova pokrajina nalazi se na jugu zemlje, uz obale Arapskog mora. Gotovo sav teritorij je ograničen na grad Aden, stoga uz glavni grad Sanu predstavlja površinom najmanju jemensku muhafazu.

Adan ima površinu od 760 km² i 590.413 stanovnika, a gustoća naseljenosti iznosi 776,9 stanovnika po km².

Do 2004. ovoj pokrajini pripadala je otočna skupina Sokotra, danas u sastavu muhafaze Hadramauta.

Izvori
------

1. ↑  Broj stanovnika Muhafaze Adan, na stranicama citypopulation.de

***Adan (muhafaza)*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Jemenske muhafaze |
| --- |
| Zastava Jemena | 
* Adan
* Amran
* Abjan
* Ad-Dali
* Al-Baida
* Al-Hudaida
* Al-Džauf
* Al-Mahra
* Al-Mahvit
* Sana (glavni grad)
* Damar
* Hadramaut
* Hadža
* Ibb
* Lahidž
* Marib
* Raima
* Sada
* Sana
* Šabva
* Taiz

 | Karta Jemenskih muhafaza |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* BNF: cb11981559s (podaci)

 |
**Letinac** je naselje u Ličko-senjskoj županiji u općini Brinje s 222 stanovnika (2001.).

Zemljopis
---------

Naselje u općini Brinje, 8 km istočno od Brinja. 

Na mjestu današnje kapele Sv. Duha nekada je bio pavlinski samostan. Župa je ondje osnovana 1807. a današnja crkva sagrađena je stotinu godina kasnije. Letinačka crkva je u Domovinskom ratu oštećena od jakih eksplozija koje su bile u njenoj blizini 6. studenoga 1991. Popucali su prozori a bilo je i manjih oštećenja na fasadi. Kapele: sv. Duh. Selo Letinac okružuju ova mjesta Lipice, Glibodol, Križpolje, Brinje, Drenov Klanac, Glavace i Dabar.

Stanovništvo
------------

* 2001. - 222
* 1991. - 394 (Hrvati - 358, Srbi - 4, Jugoslaveni - 1, ostali - 31)
* 1981. - 454 (Hrvati - 448, Srbi - 5, ostali - 1)
* 1971. - 657 (Hrvati - 652, Srbi - 5)

### Izvor

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.

Gospodarstvo
------------

Sadašnje stanovništvo uglavnom se bavi poljoprivrednom proizvodnjom i stočarstvom.

Spomenici i znamenitosti
------------------------

Crkva Sv. Antun Padovanski obilježila je 200. godišnjicu osnutka.

Godine 1807. godine osniva se župa Letinac sa svojim župnikom kao i još 50 župa u tadašnjoj Senjskoj i Modruškoj biskupiji

Poznate osobe
-------------

* Damir Karakaš - književnik i karikaturist
* Mirko Fumić, hrvatski politički emigrant i revolucionar
* Krešimir Perković, hrvatski politički emigrant i revolucionar

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Letinac** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Leskovačka kotlina** je prostrana kotlina na jugu Srbije u kompozitnoj dolini Južne Morave, koja uglavnom zahvata teritoriju opštine Leskovac, po kojoj je i dobila naziv.
Na jugu počinje od Grdeličke klisure, a završava se Pečenjevačkim suženjem kod mesta Pečenjevce. Nalazi se na prosečnoj nadmorskoj visini od 220 metara, a dimenzije su joj 50 h 40 km, odnosno, zauzima površinu od oko 2250 km²,

Omeđena je planinama Radan (1409 m) i Pasjača na zapadu, Kukavica i Čemernik (1638 m) na jugu i Babičkom gorom (1098 m), Seličevicom (903 m) i Suvom planinom na istoku. Kroz Leskovačku kotlinu protiče reka Južna Morava. Do izgradnje nasipa, kada je regulisan tok Južne Morave, njene obale su trpele česte poplave, što je činilo štetu poljima duž reke. Leskovačku kotlinu, osim Južne Morave, presecaju i sledeće veće reke: Jablanica, Veternica, Vlasina, Pusta reka i Kozaračka reka.

Leskovačka kotlina pripada Panonskom basenu. Po svom postanku je ulegnuće u Zemljinoj kori, tektonskog porekla i bila je dno nekadašnjeg Panonskog mora. Ova kotlina je zatvorena sa svih strana, osim uskog prolaza na jugu, gde ulazi i severu gde izlazi reka Južna Morava, koja je drenira, odvodeći vodu u crnomorski sliv. Dno joj je prekrivenom neogenim sedimentima.

Leskovačka kotlina se još naziva i ***srpsko petorečje***, jer se u njoj četiri reke ulivaju u Južnu Moravu — Vlasina, Jablanica, Pusta reka i Veternica.

Vidi još
--------

* Grdelička klisura
* Leskovac
* Pečenjevačko suženje

Literatura
----------

* Rodić, D, Pavlović M, (1998): *Geografija Jugoslavije*, Geografski fakultet, Beograd
**Ralph Cook Craig** (Detroit, Michigan, SAD, 21. lipnja 1889. - Lake George, New York, SAD, 21. srpnja 1972.) je pokojni američki sprinter te olimpijski pobjednik u utrkama na 100 i 200 metara na OI 1912. u Stockholmu.

Craig je sportsku karijeru najprije započeo u trčanju s preponama da bi se tijekom studija usmjerio na sprinterske utrke. 1910. godine je osvojio IC4A prvenstvo u utrci na 220 jardi a isti uspjeh je ponovio sljedeće godine.

Sprinter se 1912. kvalificirao na OI u Stockholmu gdje je izborio nastup u finalu na 100 metara. Ondje je favorit bio njegov sunarodnjak Donald Lippincott koji je još u kvalifikacijama postavio novi svjetski rekord od 10,6 sekundi. U samoj utrci finala, pobijedio je Craig dok je Lippincott bio treći.

Craig i Lippincott natjecali su se i u utrci na 200 metara gdje je Ralph Craig ponovo slavio. Obojica su trebali trčati i štafetu 4 x 100 metara ali je američki tim tada diskvalificiran.

Odmah nakon završetka Olimpijade u Švedskoj, Ralph Craig se povukao iz sporta. Vratio se tek znatno kasnije, na OI 1948. u Londonu. Ondje je imao čast nošenja američke zastave na otvaranju olimpijskog turnira. Bio je član američke jedriličarske reprezentacije ali se nije natjecao.

2010. godine Craig je uvršten u američku atletsku kuću slavnih.

Olimpijske igre
---------------

### OI 1912. (100 m / 200 m)

| RANG | Natjecatelj | RANG | Natjecatelj | RANG |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Sjedinjene Američke Države **Ralph Craig** | 10,8 | Sjedinjene Američke Države **Ralph Craig** | 21,7 |
|  | Sjedinjene Američke Države Alvah Meyer | 10,9 | Sjedinjene Američke Države Donald Lippincott | 21,8 |
|  | Sjedinjene Američke Države Donald Lippincott | 10,9 | Ujedinjeno Kraljevstvo Willie Applegarth | 22,0 |
| 4. |  George Patching | 11,0 |  Richard Rau | 22,2 |
| 5. | Sjedinjene Američke Države Frank Belote | 11,0 | Sjedinjene Američke Države Charles Reidpath | 22,3 |
|

Vanjske poveznice
-----------------

* Sports-reference.com - Ralph Craig Arhivirano 2008-12-08 na Wayback Machine-u
**Ramakrišna** (rođen kao **Gadadhar Chattopadhyay** ili **Chatterji**; Kamarpukur, Bengal, 18. veljače 1836. - Kolkata, 16. kolovoza 1886.) bio je indijski vjerski reformator i mistik.

O njegovu životu poznate su uglavnom legende. Potječe iz siromašne brahmanske obitelji, u mladosti je bio sklon mistici. Bio je svećenik božice Kālī u hramu blizu Kolkate, u kojem se posvetio asketizmu, jogi i tantričkim obredima.

U neohinduističkom duhu zastupao je stajalište o potpunoj istovrijednosti svih religija. U borbi protiv kastinskog ekskluzivizma i fanatizma vjerskih sekti bio je Gandhijev preteča. Sljedbenici su ga smatrali svetim čovjekom. Njegov učenik Vivekananda počeo je po cijelome svijetu osnivati misije, koje do danas prevode i promiču djela indijskog vedantskog naučavanja.

Izvori
------

Bilješke i literatura
* Rāmakrišna, Hrvatska enciklopedija, www.enciklopedija.hr, pristupljeno 29. kolovoza 2016.
* Ramakrišna, Proleksis enciklopedija, proleksis.lzmk.hr, pristupljeno 29. kolovoza 2016.
* Borna Lulić, *Indija - zemlja žudnje za Bogom*, Nova prisutnost, časopis za intelektualna i duhovna pitanja 01/2011. Hrčak, hrcak.srce.hr, pristupljeno 29. kolovoza 2016.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Ramakrišna** |

Mrežna mjesta
* Ramakrishna Math and Ramakrishna Mission, stranice organizacije posvećene promicanju nauka Ramakrišne (`en`)
Pogled na Presidio Modelo izvana (kompleks kružnih zgrada) i iznutra (ćelije i nadzorni toranj) u prosincu 2005. godine.
**Presidio Modelo** je bio panoptikonski zatvor koji se nalazi na otoku Isla de la Juventud na Kubi. Zatvor se nalazio u predgrađu Chacóna, nedaleko od Nueve Gerone, središta općine Isla de la Juventud. Zatvor je izgrađen u periodu od 1926. do 1928. godine pod predsjednikom-diktatorom Gerardom Machadom. Zatvor se sastojao od pet kružnih zgrada unutar kojih su ćelije bile poredane oko centralnog nadzornog tornja, a cilj zatvora bilo je držanje oko 2,500 zatvorenika u humanim uvjetima. 

Za vrijeme Batistine diktature, većina preživjelih vođa napada na kasarne Moncada završila je u ovom zatvoru, a među njima i Fidel Castro i njegov brat Raúl. Nakon Castrove revolucije 1959. Presidio Modelo je bio mjesto za zatvaranje političkih disidenata, kontrarevolucionara, homoseksualaca, Jehovinih svjedoka te svih ostalih koji su smatrani neprijateljima države. Međutim, do 1961. godine, Presidio Modelo je bio prenapučen (između šest i osam tisuća političkih zatvorenika), što je dovelo do brojnih štrajkova glađu. Prominentni kubanski zatvorenici, poput Armanda Valladaresa, Roberta Martína Péreza i Pedra Luisa Boitela, bili su u ovom zatvoru u jednom trenutku njegova postojanja. 

Godine 1967. kubanske vlasti su trajno zatvorile zatvor, koji se danas koristi kao muzej i ima status nacionalnog spomenika.

***Presidio Modelo*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 139896962
* LCCN: no2003049435

 |