recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vila Rebar** poznata je vila na južnim padinama Medvednice, iznad Gračana. Vila je najpoznatija po tome što je bila u vlasništvu Ante Pavelića, poglavnika Nezavisne Države Hrvatske. Dvadesetih godina dvadesetog stoljeća na mjestu vile Rebar bila je lovačka kuća. 1932. godine grad ondje gradi vilu. U šumi iznad današnjih ostataka vile nalazi se i staro tenisko igralište. Vila Rebar podignuta je prema projektu Ivana Zemljaka i dograđivana u periodu nakon Drugog svjetskog rata. Tijekom Drugog svjetskog rata vilu je koristio Ante Pavelić kao vlastitu rezidenciju koja je bila njegovo "Orlovo gnijezdo". Oko Vile Rebar je Ante Pavelić dao izgraditi nekoliko bunkera i tunelsko sklonište u sklopu vile. Vila Rebar povezana je s tim bunkerima uskim podzemnim evakuacijskim tunelima, u kojima su se on i njegova obitelj ondje trebali skloniti u slučaju vrlo opasne situacije. Spominje se da tuneli imaju kilometarski tok.

Nakon Drugog svjetskog rata, vila Rebar je pretvorena u dječje odmaralište i planinarsko-izletnički dom, a kasnije u ekskluzivni hotel i restoran "Risnjak" koji je potom izgorio 1980. godine. Nije poznat točan razlog požara, ali navodno ga je prouzročio bivši zaposlenik restorana. Od stare vile Rebar preživili su samo kameni dio, dio gdje je nekoć bio parking i dugački tuneli u podzemlju.

Vila Rebar bila je iznimno velika, prekrivena zelenim crijepom. Iz vile su dva ulaza vodila u tunele, jedan ulaz se nalazio u prizemlju, a drugi na katu. Zagrebački vatrogasci koristili su tunele ove zagrebačke vile za vježbe. Izlazi iz tih tunela nalaze se blizu sljemenskih puteva i danas ih je gotovo nemoguće vidjeti s ceste.
Legende govore kako je vila Rebar ukleta, baš kao i tuneli ispod nje. 

Devedesetih godina 20. stoljeća u tim su tunelima i skloništima navodno bile organizirane divlje zabave zagrebačke mladeži. Sve je krenulo techno-rave zabavom *Under City Rave* koja se je 1993. godine održala u Tunelu Griču ispod Zagreba, a o zabavi je izvještavao i MTV. Priča se kako je nekoliko takvih zabava bilo održano i u ostatcima Vile Rebar.

Izvori
------

1. ↑  Jezovite tajne Zagrebačke gore, pristupljeno 23. srpnja 2017.
2. ↑  ZASTRAŠUJUĆA VILA ANTE PAVELIĆA: Misteriozne smrti, paleži i još puno pravih intriga… (VIDEO), pristupljeno 23. srpnja 2017.
3. ↑  Medvednica.info- Vila Rebar, pristupljeno 23. srpnja 2017.
4. ↑  Infiltracija, Epizoda 5: Ušli smo u napuštenu vilu Ante Pavelića Arhivirano 2017-08-01 na Wayback Machine-u, pristupljeno 23. srpnja 2017.
**Grofovija Sicilija** je bila normanska država sastavljena od otoka Sicilija i Malta, koja je postojala od 1071. do 1130. Počela se stvarati za vrijeme normanskog osvajanja Sicilije (1061–91), otoka kojim je dotada vladao muslimanski Emirat Sicilija. Godine 1059. je papa Nikola II normanskom vođi Robertu Guiscardu dao titulu vojvode Sicilije (*dux Siciliae*), nastojeći ga ohrabriti da otok preotme od muslimana. Godine 1061. su Normani zauzeli svoje prvo stalno uporište (Messina), a godine 1071. i prijestolnicu emirata Palermo. Robert je zadržao titulu vojvode, ali je svome mlađem bratu Rogeru dao titulu grofa i povjerio vlast nad otokom, s izuzetkom gradova Palermo, Messina i Val Demone, kojke je zadržao za sebe. Godine 1091. je likvidirano posljednje muslimansko uporište Noto, a iste godine je otpočela kampanja protiv Malte, koja je dovršena 1127. 

Robert Guiscard je ostavio Rogera u nejasnom odnosu prema svojim nasljednicima koji su vladali kopnenim Vojvodstvom Apulija i Kalabrija. Zbog toga je za vrijeme vladavine Rogera II od Sicilije i Guillaumea II od Apulije (Guglielmo, Vilim) došlo do sukoba između dvije normanske kneževine. Njega je okončalo posredovanje pape Kalista II 1121. te sporazum kojim je Guillaume, koji nije imao djece, predao sve sicilijanske posjede, a kopnene posjede ostavio oporukom Rogeru. Guillaume je umro 1127. godine, a 1130. je obje teritorije, uz odobrenje pape Anakleta II spojio u jedinstvenu Kraljevinu Siciliju.

***Grofovija Sicilija*** na Wikimedijinoj ostavi
***Sredstva ili o prihodima*** (starogrčki: , *Poroi e peri Prosodon*) naslov je starogrčkog spisa iz 354. pne. za koji se veruje da je poslednje delo koje je napisao Ksenofont. Pola stoleća nakon atinskog poraza u peloponeskom ratu, Atina se suočavala s finansijskim kolapsom.

U ovom spisu Ksenofont savetuje Atinjanima kako bi mogli unaprediti privredu i popraviti državne finansije, jer im je nakon završetka savezničkog rata 355. pne. koji je znatno umanjio državne prihode, pretilo rasulo.

Delo se sastoji od pet poglavlja. U prvom Ksenofont navodi prednosti koje Atina poseduje za sticanje velikih prihoda, npr. umerena klima u Atici, produktivnost njenom kopna i obližnjeg mora te udaljenost od barbarskih zemalja. U drugom poglavlju Ksenofont predlaže da Atina uveća populaciju meteka (stalno nastanjenih stranaca) kao jedan od načina uvećanja prihoda. Ksenofont daje i neke kreativne predloge, kao što su investiranje u smeštaj koji bi se iznajmljivao posetiocima i u robove koji bi se iznajmljivali upravnicima laurijskih rudnika srebra (od ove transakcije pisac očekuje povraćaj u iznosu od 33 posto od potrošenog kapitala).

Literatura
----------

* Austin, M. M.; Vidal-Naquet, P. (1980). *Economic and Social History of Ancient Greece*. University of California Press.
* Đurić, Miloš N. (1990). *Istorija helenske književnosti*. Beograd: Zavod za udžbenike i nastavna sredstva.
* Higgins, William Edward (1977). *Xenophon the Athenian: The Problem of the Individual and the Society of Polis*. New York: State University of New York Press.
* Howatson, M. C. (1997). *The Oxford Companion to Classical Literature*. Oxford. New York: Oxford University Press.
*Fredegunda i Rigunth*, gravira u knjizi Mme de Witt, *Vieilles histoires de la patrie*, 1887
**Fredegunda** ili **Fredegund** (latinski: , francuski: , njemački: , ? - 597) bila je franačka kraljica Neustrije, odnosno supruga kralja Hilperika I.

Fredegunda je bila robinja koja je na Hilperikovom dvoru služila njegovu prvu suprugu Audoveru. Kralj se u nju zaljubio, te mu je postala ljubavnica i na kraju ga uspjela nagovoriti da se od Audovere rastavi i pošalje je u samostan. Tada je sa njom živio u konkubinatu. Hilperik je, međutim, čuvši da mu se 567. brat i glavni suparnik Sigebert I od Austrazije oženio za vizigotsku princezu Bruhildu, kćer kralja Atanagilda, odlučio neutralizirati eventualni savez brata sa Vizigotima tako da je odmah potom uredio svoj brak sa Brunhildinom sestrom Galsvintom.

Galsvinta se kao pobožna kršćanka nije mogla pomiriti sa atmosferom razvrata, karakterističnom za dvorove merovinških vladara tog doba, te je natjerala Hilperika da sa svog dvora protjera sve priležnice, kurtizane i prostitutke. Hilperik je nevoljko pristao, pa je sa dvora protjerana i Fredegunda. Međutim, nije trebalo dugo da se kralj potpuno izgubi entuzijazam prema novoj nevjesti. Vrlo brzo je ona pronađena zadavljena u krevetu, a historičari se spore oko toga da li je zločin počinio ili naručio Hilperik, Fredegunda ili njih oboje. U svakom slučaju, Fredegunda se nakon tog događaja vratila Hilperiku, koji ju je oženio i učinio kraljicom.

Ubistvo Galsvinte je, pak, izazvalo ogorčenje njene sestre Brunhilde i stvorio duboko neprijateljstvo dvije žene, koje će se pretvoriti u endemski građanski rat između dva ogranka dinastije Merovinga. Fredegunda. Godine 575. je Fredegunda organizirala Sigibertovo ubistvo, a također se pokušala preko plaćenih ubica riješiti Guntrama, franačkog kralja Burgundije, a potom i Hildeberta II, Sigibertovog sina. 

Imala je kćer Rigunt i sina Klotara II. Kada je godine 584. Hilperik ubijen u misterioznim okolnostima, Fredegunda se sakrila u parišku katedralu, a potom je uspješno osigurala Guntramovu zaštitu. 

Umrla je 597. i sahranjena je u bazilici Saint Denis. Njen sin Klotar II je nastavio sukob sa Brunhildinim klanom, koji je završen Brunhildinim okrutnim pogubljenjem 613. ali i ponovnim ujedinjenjem franačke države.

Glavni izvor podataka o Brunhildi je njen suvremenik Grgur Turski, koji je u svojoj knjizi *Historija Franaka* opisuje kao monstruma s čijom se beskrupuloznošću i sadizmom teško može mjeriti ijedna druga historijska ličnost. Kao primjer služi anegdota vezana uz vlastitu kćer Rigunt koja je izrasla u takvu ljepoticu da je Fredegunda, izluđena ljubomorom, pokušala ubiti; kada joj to nije uspjelo, stala ju je ponižavati, a opisi takvog ponižavanja su, prema mišljenju Alana Dundesa, poslužili kao temelj za bajku o Pepeljugi.

Izvori
------



***Fredegunda*** na Wikimedijinoj ostavi

* Gregory of Tours, *History of the Franks*, Book IX. Ch. 34, Translated by O.M. Dalton, Vol. II. pp. 405–406
* Alan Dundes, *Cinderella: A Casebook*, Ch. 1 *The Cat Cinderella by Giambattista Basile* (University of Wisconsin Press, 1982)

Eksterni linkovi
----------------
**Grofovija Coimbra** (portugalski: ) je bio politički entitet, stvoren kao pomoćna administrativna jedinica za princa Ardavasta ili Sisebuta, koji je bio sin vizigotskog kraljevstva Vitice. U svom prvotnom obliku je postojala sve do arapskog osvajanja. Usprkos toga, njeni grofovi su uspostavili dugu i uglednu dinastiju kršćanskih vladara na sjeveru Iberijskog poluotoka, prvenstveno na području Kraljevine Galicije. Grofovija se postepeno širila na jug od 8. vijeka, ali su je Mauri ponovno osvojili pod Al-Mansurom godine 987. pretvorivši sjevernu Grofoviju Portugal u vojno granično područje. Na njenom području su se nalazili Coimbra, Viseu, Lamego i Santa Maria da Feira.

Grad Coimbra je u kršćanske ruke konačno došao godine 1064. (kada ga je osvojio Ferdinand Veliki od Leóna, Galicije i Kastilje, zajedno sa mozarapskim vođom Sisnando Davidesm) te je uključena u teritoriju tzv. Druge grofovije Portugal koja je obnovljena 1096.

Popis grofova
-------------

Kršćanski grofovi Coimbra
* Flávio Ardavast ili Sizibuto ou Sisebuto od Coimbre, princ od Hispanije (682 - 734), (sin kralja Wittize).
* Flávio Ataulfo od Coimbre - grof ili šerif (vojvoda).
* Flávio Alarico ili Atanarico od Coimbre (732 - 805)
* Flávio Athanarico od Coimbre.
* Flávio Teudo ou Theodósio od Coimbre (790 -?).
* Flávio Hermenegildo I od Coimbre (u egzilu)

vojvode od Galicije
* Gutierre Hermenegildes od Coimbre (naselio Astorgu).
* Aloito, Osorio, Hermenegildo Gutierrez (878-920); (osvajač Coimbre) *dux bellorum* od Coimbre, grof od Galecije i grof od Portugala

grofovi i vojvode od Coimbre
* Hermenegildo Gutierrez (878-920); (osvajač Coimbre) Dux Bellorum Coimbre
* Árias Mendes - Gutierre Melende vojvoda od Galicije, grof od Celanove e Emineu
* Gonzalo Moniz - Froila Gutierre Melende (grof od Coimbra-Celanove, osnivač Kuće Traba i loze Mariño).
* Múnio Gonzalves (983-990).
* Froila Gonzalves (990-1017).
* Mendo Luz (1017–1034).

ponovno stvaranje
* 1064/1075–1091 Sisnando Davides
* Martinho Moniz (1091–1093).
Ilustracija Stock Yardsa koja pokazuje Dexter Park
**Dexter Park** je bio hipodrom u Chicagu sagrađen neposredno nakon građanskog rata. Ime je dobio po trkaćem konju koji je postavio svjetski rekord u brzini te potakao da se po njemu nazove nekoliko tada novoosnovanih gradova kao što su Dexter u Missouriju i Dexter u Texasu.

Dexter Park je bio prvi domaći teren *Chicago White Stockingsa*, jednog od najstarijih danas postojećih bejzbol klubova na svijetu. Čikaški sportski poduzetnici su osnovali *White Stockingse* godine 1870. kako bi se Chicago predstavljao isto kao što su tada neprikosnoveni *Red Stockingsi* predstavljali Cincinnati 1869. godine. Kada je godine 1871. osnovana National Association of Professional Base Ball Players, *White Stockings* su joj se pridružili i premjestili na obalu jezera, odnosno igralište Union Base-Ball Grounds. Taj potez se pokazao kobnim, jer su se igralište i klupske prostorije našle na pravcu širenja Velikog požara u Chicagu; klub se zbog toga nije natjecao pune dvije godine.

Sam Dexter Park, koji je pripadao kompaniji Union Stock Yards se koristio za izložbe sve do početka 20. vijeka kada je uništen u požaru. Na njegovom mjestu je sagrađena sportska dvorana International Amphitheater. U znak hipodroma jedna od prilaznih cesta je dobila ime Dexter Park Street.

Vanjske veze
------------

* Chicago History
* Standardbred
Za ostale osobe s istim imenom, v. Eshin (razvrstavanje).

**Eshin** (na grčkom Αἰσχίνης, 389–314. pne.) je bio starogrčki državnik, poznat kao jedan od desetorice atičkih oratora.

Eshin se rodio kao sin skromnog učitelja Atrometa i Glaukotee, žene koja je pomagala pri vjerskoj inicijaciji siromašnih. Kao dijete je pomagao ocu u školi, potom se neuspješno okušao kao glumac, da bi se istakao u vojnim pohodima na Peloponezu (368. pne.), bitci kod Mantineje te Fokionovom pohodu na Eubeju (349. pne.). Zahvaljujući tome, kao i dužnosti zapisničara u Bouleu, stekao je uvjete za početak političke karijere 348. pne.

Nakon pada Olinta pod makedonsku vlast 348. pne. otišao je u Megalopolis kako bi skupštinu Arkadijskog saveza potakao na pokretanje svegrčkog rata protiv Filipa Makedonskog. Kada to nije uspjelo, Eshin je u jesen 347. pne. zajedno s Demostenom i Filokratom otišao u Pelu na Filipov dvor kako bi utanačili mirovni sporazum. Prilikom pregovora je Eshin pokazao toliku sklonost Filipu, da su ga kasnije Demosten i Timarh optužili za veleizdaju. Prilikom suđenja se Eshin branio tako što je Timarha optužio za mladenačko prostituiranje s muškarcima u Pireju, a što ga je učinilo nepodobnim za izricanje optužbi u atenskoj Eklesiji. Njegov govor poznat kao *Protiv Timarha* - kasnije poznat kao vrijedan izvor podataka o atenskom pravu u 4. vijeku pne. - je urodio plodom, te je umjesto Eshina Timarh osuđen na atimiju.

Demosten je godine 343. pne. ponovno pokrenuo optužbe protiv Eshina, od kojih se on obranio. Godine 339. pne. je Eshin bio jedan od atenskih izaslanika u Amfiktionskoj skupštini, a čiji je govor izazvao tzv. Četvrti sveti rat. Nakon bitke kod Heroneje su Demosten i Eshin jedan drugog optuživali za tu katastrofu. Suparništvo dvojice političara je okončano 330. pne. kada je Demosten odnio konačnu pobjedu.

Eshin je otišao u dobrovoljni egzil na Rodos, gdje je osnovao školu retorike. Potom se preselio na Samos, gdje je i umro.

Vanjske veze
------------

WikiizvorWikiizvor
Grčki Wikiizvor ima originalni tekst vezan uz ovaj članak:
***Αισχίνης***

***Eshin*** na Wikimedijinoj ostavi

* Livius, Aeschines Arhivirano 2008-05-10 na Wayback Machine-u by Jona Lendering
* Against Ctesiphon (HTML) trans. by Thomas Leland (1722-1785)
* On The Embassy (HTML) trans. by Charles Darwin Adams (1856-1938) probably from *The Speeches of Aeschines, with an English translation by Charles Darwin Adams* published 1919.
* Against Timarchus (Timarchos)(PDF) trans. by Charles Darwin Adams (1856-1938) from *The Speeches of Aeschines, with an English translation by Charles Darwin Adams* published 1919.

| * p
* r
* u
Atički oratori |
| --- |
| 

Antifon | 
Andokid | 
Lizija | 
Izokrat | 
Isej | 
Eshin | 
Likurg | 
Demosten | 
Hiperid | 
Dinarh
 |
**Eshatologija** je poimanje suštinske prirode postojanja u terminima njegovog cilja ili krajnje svrhe. Eshatologija predstavlja jedan od elemenata u praktično svim religijskim i filozofskim sistemima mišljenja. U isto vreme, ovaj pojam sadrži i izvesnu dvosmislenost: on se može odnositi na oblast apsolutnog (filozofsku „osnovu egzistencije") ili na događaje koji ukazuju na cilj istorijskog procesa. U prvom slučaju, eshatologija se iskazuje kao niz reinkarnacija koje svoj vrhunac dostižu utapanjem u samo biće (hinduizam). 

U drugom slučaju, eshatologija je povezana s jednim istorijskim procesom koji obuhvata čovečanstvo ili čak ceo stvoreni svet (judaizam i hrišćanstvo). Osnovne teme u jevrejskoj i hrišćanskoj eshatologiji su smrt, vaskrsenje, strašni sud, raj i pakao, itd. Eshatologija je teološki koncept i treba je razlikovati od prognoziranja budućnosti zasnovanog na zakonima naučne uzročnosti. Takvim prognozama se bavi futurologija.

Vidi još
--------

* Hrišćanska eshatologija

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Eschatology** |
**Freddie James Prinze, Jr.** (8. mart 1976 -) je američki glumac koji je poznat postao 1990-ih godina i početkom 2000-ih, nastupajući u filmovima prvenstveno namijenjenim tinejdžerskoj publici kao što su *I Know What You Did Last Summer* (1997) *I Still Know What You Did Last Summer* (1998), *She's All That* (1999), *Summer Catch* (2001), *Scooby-Doo* (2002) i *Scooby-Doo 2: Monsters Unleashed* (2004). 

Prinzeov otac je bio portorikanski glumac Freddie Prinze, televizijska zvijezda koja je tragično stradala 1977. godine. Prinzeovo odrastanje u kući kojom su dominirale žene je kasnije postalo podlogom za njegov sitcom pod nazivom *Freddie*.

Godine 2002. se Freddie Prinze Jr. oženio za popularnu glumicu Sarah Michelle Gellar, sa kojom ima kćer Charlotte.

Trenutno radi za kečersku organizaciju WWE kao producent i režiser.

Vanjske veze
------------

***Freddie Prinze Jr.*** na Wikimedijinoj ostavi

* Freddie Prinze Jr. na IMDb-u (`en`)
* Jam! Movies interview (October 5, 2005)
* Hispanic Magazine interview (September, 2005)
* Freddie Prinze Jr Fansite
**Eskifjörður** je ribarski gradić na istoku Islanda od 1.014 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Eskifjörður* leži na istoku Islanda, u istoimenom fjordu, od susjednog gradića - Reyðarfjörður udaljen je oko 14 km, a od regionalnog centra Austurlanda - Egilsstaðira oko 73 km.

Historija
---------

Iako je naseljen još u prvom valu kolonizacije Islanda, ostao je malo selo sve do 18. vijeka, kad su danski trgovci osnovali kompaniju - Ørum & Wulff.

Eskifjörður se - 1998. udružio sa dotadašnjim općinama Neskaupstaður (1.466) i Reyðarfjörður (1.152), zajedno sa selima Fáskrúðsfjörður (654) i Stöðvarfjörður (189) u novu općinu.
Veliki poticaj razvoju te općine bila je izgradnja tvornice aluminija Fjardaál (u fjordu Reyðarfjörður) i hidroenergetskog kompleksa Kárahnjúkar, nakon 2002.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Iceland: Municipalites and Urban Settlements" (engleski). City population. Pristupljeno 03. 03. 2014.
2. ↑  „*Karahnjukar and Fjardaal Projects*" (engleski). Alcoa. Pristupljeno 04. 03. 2014.

Vanjske veze
------------

***Eskifjörður*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada Eskifjörður (`is`)
**Frederick Charles "Freddy" Kruger**, ili jednostavno **Fred** je izmišljeni lik iz filmskog horor serijala *Strava u Ulici Brijestova*. Prvi put se pojavljuje u filmu Wesa Cravena Strava u Ulici Brijestova (1984.) kao iznakaženi ubojica iz noćnih mora s rukavicom sa oštricama kojima u snu ubija svoje žrtve, a one potom umiru i u stvarnosti.

Fredy ima glavnog neprijatelja Jason Vorthes i snimljen je film o tome Fredy protiv Jasona

Izvorno ga je tumačio glumac Robert Englud u svim nastavcima prvotnog serijala, dok ga u novoj obradi iz 2010. godine tumači Jackie Earle Haley.

Lik
---

*Freddy Krueger* je sin časne sestre *Amande Krueger* koju je silovalo stotinu manijaka. Iz tog događaja rodio se Freddy. Zbog činjenice da je začet na taj način, u djetinjstvu je često ismijavan, što je kod njega rezultiralo gnjevom. Taj bijes okrenuo je isprva protiv životinja koje je zlostavljao i ubijao. I sam je bio zlostavljan od strane očuha, kojeg je naposljetku ubio oštricama.

Kada je odrastao, dobio je kći koju mu je oduzela socijalna služba. Nakon tog događaja počeo je ubijati djecu, zaradivši nadimak *Krvnik iz Springwooda*. Poslije niza ubojstava, napokon je uhvaćen, ali i ubrzo pušten zbog pravne pogreške. Tada se nezadovoljni roditelji udružuju, pronalaze Kruegera u jednoj kući te je spale zajedno s njim. Međutim, Freddyjev opaki duh preživljava i stvara pakt s demonima sna koji mu nude vječni život u carstvu snova, a zauzvrat on će nastaviti ubijati. Od tada, Freddy se osvećuje djeci roditelja koji su ga ubili, ulazeći u njihove snove i ubijajući ih u njima, što za posljedicu ima njihovu smrt u stvarnom životu.

### Izgled

Freddy Krueger prikazan je kao muškarac spaljena lica sa šeširom na glavi, odjeven u majicu sa zeleno-crvenim vodoravnim prugama. Na desnoj ruci nosi rukavicu s pet dugih oštrica.

Bilješke
--------

1. ↑  „Freddy Krueger (Character)". Arhivirano iz originala na datum 2011-02-26. Pristupljeno 2016-10-17.
2. ↑  „Freddy Krueger (Character)". Arhivirano iz originala na datum 2011-02-26. Pristupljeno 2016-10-17.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 316438020
* LCCN: sh92004229
* BNF: cb13179251t (podaci)

 |


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **filmu** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Stjepan Varaždinac** (Orahovica, 27. VII. 1962), enigmat, idejni začetnik i jedan od osnivača Enigmatske udruge Orahovica.

Enigmatikom se počeo baviti 1999. godine kad su njegovi prvi radovi objavljeni u riječkom "Feniksu". Do kraja 2006. godine objavio je preko 2.500 radova u "Feniksu", "Skandi Feniksu" (i njihovim specijalnim izdanjima), "Kviskoteci", "Kvizorami", "Kvizu", bjelovarskoj "Osmosmjerci", "ZG križaljkama", osječkom enigmatskom časopisu "Slova do krova", u listu "Meta"...

Kao autor zagonetaka vrlo je svestran, a posebno se istakao u sastavljanju logičkih zagonetaka i svih vrsta osmosmjerki. Vrhuncem njegovog sastavljačkog rada može se smatrati poziv organizatora da bude jedan od autora logičkih zagonetaka za Svjetsko zagonetačko prvenstvo WPC održano 2004. godine u Opatiji. U knjizi "Magični kvadrati ili sudoku 2" (Rijeka, 2006) uvršteno je 16 njegovih sudoku-zadataka.

Ostvario je nekoliko zapaženih rješavačkih i sastavljačkih rezultata na hrvatskim enigmatskim takmičenjima (SOZAH, Enigmatski vlak, dopisna i *uživo* takmičenja u rješavanju logičkih zagonetaka...).

Jedan je od organizatora 22. SOZAH-a.

Izvor
-----

* *"Stjepan Varaždinac - začetnik i osnivač Enigmatske udruge Orahovica"*, Bilten Enigmatske udruge Orahovica, I, 1, 7 - Orahovica, X. 2006.
**Gurage** su jedna od etiopskih etničkih grupa, koji žive po plodnom poluplaninskom kraju, udaljenom oko 240 km jugozapadno od Adis Abebe. Guraga po popisu stanovništva iz 2007. ima 1,867.377 ili 2,53% od ukupnog broja Etiopljana.

Karakteristike
--------------

Njihov teritorij prostire se od rijeke Avaš na sjeveru, do rijeke Gilgel Gibe (pritoka rijeke Omo) na jugozapadu, sve do jezera Zivaj na istoku. Gurage su potomci vojnika koji su se iz svoje pradomovine današnje regije Tigraj naselili kao osvajači u novu domovinu za vrijeme Aksumskog Kraljevstva. Gurage su sjedilački poljoprivrednici poznati po tom što najviše uzgajaju etiopsku ili lažnu bananu (Ensete ventricosum), sa koje se ne jedu lažni (nejestivi) plodovi već korijenje. Uz to po planinama uzgajaju ječam, krumpir i kelj, a pšenicu i tef (biljku sličnu prosu) po dolinama.

Govore guraginjom, jezikom koji pripada semitskoj jezičnoj grupi, sličnom Gizu, pa prema tom i amharskom i tigrinji. Po dijalektu se dijele na tri glavne grupe: Sebat Bet, Kistane i Silte. Gurage nemaju neku centraliziranu političku partiju ili udruženje koje bi se bavilo njihovim pravima, ali na lokalnoj razini drže vlast njihovi rodovski klanovi, koji određuju život zajednice. Nasuprot tome njihove religijski i ritualni život je visoko centraliziran, pa vjerski lideri imaju autoritet političkih vođa. Jedan od zanimljivijih aspekata ove vjersko-političke asimetrije je pozicija koju oni u svom sistemu daju *Fugama*, lokalnim predstavnicima onih za koje vjeruju da su potomci prastanovnika Afrike. Tu inače nižu kastu zanatlija i lovaca smatraju specijalistima za rituale i boje se njihovih moći, pa ih smatraju neophodnima u svim važnijim vjerskim svetkovinama.

Poznati su kao marljivi radnici i vješti trgovci, vlasnici brojnih trgovina po Adis Abebi i drugim gradovima, koji se vraćaju u svoje domove na samo nekoliko dana svakog oktobra kako bi proslavili **Meskel**, praznik pronalaska Pravog križa (ukoliko su kršćani) ili **Arefu** (ukoliko su muslimani). Njih nešto više od 50% su kršćani (manje više članovi Etiopske pravoslavne tevahedo crkve), a oko 40% muslimani, ostali su animisti koji vjeruju u svoje tradicionalnobožanstvo - Vak, pa vješaju fetiše po kućama, da ih zaštite od zlih duhova. Gurage su poznate i po svojim urednim kružnim kućama sa slamnatnim krovovima.

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Gurage girl from Ethiopia*" (engleski). Trip down memory lane. Pristupljeno 3. 7. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7   „*Gurage*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 3. 7. 2017.
3. 1 2 3 4   „*Gurage*" (engleski). Carolyn Ford. Pristupljeno 3. 7. 2017.

Vanjske veze
------------

***Gurage*** na Wikimedijinoj ostavi

* O Guragama na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
* The Gurage People - na portalu Carolyn Ford (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85057962
* SUDOC: 031355897
* BNF: cb12258688n (podaci)

 |
**Djela Pavla i Tekle** (gr. *Praxeis Paulou kai Theklas*, lat. *Acta Pauli et Theclae*) je ranohrišćanski spis iz 2. vijeka. Smatra se jednim od najčitanijih "romana" u kršćanskoj starini.

Spis je poznat Jeronimu kao "Putovanja Pavla i Tekle" (*Periodi Pauli et Theclae*). Tekst je sačuvan u grčkom izvorniku u brojnim kodeksima, u dva latinska prijevoda, te u armenskom, staroslavenskom i arapskom prijevodu.

Sadržaj
-------

Freska Pavla i Tekle iz 6. veka, u pećini pored Efesa. Tekla i Pavle su prikazani kao jednake apostolske ličnosti. Oboje su iste veličine i ikonografski jednake važnosti. Oboje imaju podignute ruke u gestu podučavanja. Neko je kasnije iskopao oči i podignutu ruku Tekle, kako bi naglasio da muškarac ima apostolski autoritet a žena je zaslepljena i ućutkana.
Spis pripovijeda se kako je Pavao u Ikoniumu obratio Teklu i oduševio je za djevičanstvo, iz čega je uslijedilo mnogo nevolja i za nju i za Pavla. Čudesno je izbjegla progonima i smrti, i konačno se nastanila u Seleuciji Izaurijskoj. 

Po spisu, Tekla je propovijedala kršćanstvo i podjeljivala krštenje. Spis u gl. 3. daje opis Pavlova tjelesnog izgleda.

Analiza
-------

Moglo bi se reći da je to »avanturistički roman« (Batiffol). Spis je pridonio da se kult sv. Tekle jako popularizirao i proširio po Istoku i Zapadu. Ne može se sa sigurnošću utvrditi, je li štovanje sv. Tekle proizišlo samo iz toga apokrifa, ili ima povijesni temelj. 

Po mišljenju nekih autora spis je bio napisan u krugovima enkratita. Spis je izvršio golem utjecaj na kršćansku književnost i umjetnost.

Izvori
------

1. ↑  Tomislav J. Šagi-Bunić - Povijest kršćanske literature (svezak I) (scribd)
2. ↑  Pierre Batiffol, *La litt. grecque*, Paris 1901, str. 45
3. ↑  Jeronim, De vir. ili. 7
4. ↑  John Dominic Crossan: In Search Paul[*mrtav link*]

Vidi još
--------

* Apokrifi
* Djela Pavlova
* Ranohrišćanski spisi

Vanjske veze
------------

* (`en`) *Acts of Paul and Thecla*: translated probably by Jeremiah Jones, (1693–1724)
* (`en`) Early Christian Writings: *Acts of Paul*: episode "The Acts of Paul and Thecla" (e-text) ed. M.R. James 1924
* (`en`) Nancy A. Carter, "The Acts of Thecla : a Pauline tradition linked to women" Arhivirano 2005-03-24 na Wayback Machine-u
* (`en`) Papyri of the acts
*Za ostale upotrebe, v. East River (razvrstavanje).*

**East River** (prevedeno "Istočna rijeka") zapravo uopće nije rijeka već plovni plimni tjesnac koji povezuje Gornji njujorški zaljev sa estuarij Long Island Sound u New Yorku, SAD.

Karakteristike
--------------

On razdvaja otok Manhattan od Brooklyna i Queensa, dug je oko 26 km i širok od 200 do 1200 metara. Povezan je sa Rijekom Hudson preko rijeke Harlem i potokom Spuyten Duyvil na sjevernom kraju Manhattana. Po njemu leže otoci Roosevelt (nekadašnji Welfare), Wards - Randalls i Rikers.

Preko njega je izgrađeno osam automobilskih mostova; Brooklynski, Manhattan, Williamsburg, Queensboro, Triborough, Triborough (danas Robert F. Kennedy), Bronx-Whitestone i Throgs Neck i jedan željeznički Hell Gate.

Pored toga ispod njega probijeno je nekoliko tunela.

Lučki objekti nalaze se na jugu East Rivera.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*River East River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 24. 2. 2017.

Vanjske veze
------------

***East River*** na Wikimedijinoj ostavi

* *East River Waterfront Esplanade* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 234235501
* LCCN: sh85040577
* GND: 4244961-3

 |
Žene u narodnoj nošnji
**Ganda** ili **Baganda** je naziv za najveću od 43 etničke grupe koje danas žive u Ugandi.

Podrijetlom su Bantu i smatra se da su na područje današnje Ugande došli oko godine 1000. Uglavnom žive na zapadnim i sjevernim obalama Viktorijinog jezera. 

Ima ih oko 3 miliona. 50 % njih živi u gradovima, čineći ih najurbaniziranijom od svih etničkih grupa Ugande. 

Krajem 19. vijeka su, pod utjecajem misionara i arapskih trgovaca, prihvatili anglikanizam, katoličanstvo i u manjoj mjeri islam. Za vrijeme britanske kolonijalne vlasti držali su položaje u lokalnoj upravi.

Nakon nezavisnosti i godina političke nestabilnosti, među Gandama se javlja pokret povratka tradiciji, pa je vraćena institucija Kabake (kralja). Neki Gande se zalažu i za teritorijalnu autonomiju, odnosno nezavisnost od Ugande.

Govore luganda jezikom.

Eksterni linkovi
----------------

***Ganda*** na Wikimedijinoj ostavi

* A Profile of the Ganda People of Uganda

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85053006
* SUDOC: 02872349X
* BNF: cb12050073p (podaci)

 |
**Špar** (*Diplodus annularis*), pripada obitelji ljuskavki (*Sparidae*). Ima mnogo drugih imena od kojih su neki kolorep, baraj, češljić, šparac, bili špar, šparma, špijun, frankul, šparmić, barić, haluz, prstenac, kolorepi šarag i dr. Može narasti u dužinu do 22 cm i postići težinu od 0,37 kg. Boje je žućkasto do zelenkastosive koja postrance prelazi u srebrnastu. Na donjem dijelu tijela špar je bijelosrebrnaste boje. Oko korjena repne peraje ima karakterističnu crnu prstenatu mrlju. Obično živi u malim jatima i grupama. Nije osjetljiv na vrstu dna iznad koje se kreće, ali ipak mu posebno odgovaraju muljevita dna. Mrijesti se u ljetnim mjesecima, a ikra i ličinke su pelagične. Hrani se sitnom faunom beskralježnjaka.

Nalazimo ga uzduž čitave jadranske obale. Čest je u gotovo svim lukama. Brojniji je u sjevernom nego u južnom dijelu Jadrana. Možemo ga naći sve do 90 metara dubine, ali najveći dio obitava u plitkom moru. Osim Jadrana, špar je česta riba u Mediteranu i u istočnom Atlantiku.

Izvori
------

* Aldo Ivanišević, *Sportski ribolov na moru*, Zagreb: Mladost, 1987. ISBN 86-05-00152-6
* Neven Milišić, *Sva riba Jadranskoga mora (prvi dio)*, Split: Marijan tisak, 2007. ISBN 978-953-214-406-2 (sv. 1)

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Špar** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Špar** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Špar** |
*Za ostala značenja, v. Špekulacija (razvrstavanje).*
**Spekulacija** ili **špekulacija** u ekonomici označava financijsku akciju, odnosno trgovanje robom, valutama i vrijednosnim papirima ili posuđivanje novca i drugih sredstava koje karakterizira neuobičajeno visoka razina rizika. Svrha spekulacija jest prije svega velika i brza zarada, a koja se najčešće postiže naglim porastom cijene određene robe. Spekulacija se od ulaganja razlikuje prije svega u visokoj razini rizika; ulaganje (investicija) koje se smatra "sigurnim" i koje bi zaradu trebalo donijeti u manjim obrocima kroz duže vrijeme se ne smatra spekulacijom. Ličnosti koje obavljaju spekulacije se nazivaju **spekulantima**, a aktivnosti koje obavljaju **spekulantskim poslovima**.

Spekulacije su u pravilu karakteristične za zemlje sa razvijenom tržišnom privredom, odnosno društveno-ekonomskim sistemom čija je glavna značajka slobodno tržište. Najčešće se obavljaju zahvaljujući burzama na kojima se trguje stranom valutom, vrijednosnim papirima i raznim robama.

Spekulantski poslovi, s obzirom da im je glavni motiv brza zarada, a karakteristika nedostatak uobičajenog opreza, vrlo često ulaze u područje na rubu poslovne etike, morala, pa i pozitivnih zakonskih propisa. Pod njima se često podrazumijevaju i aktivnosti koje imaju značajke prevare, pronevjere i drugih oblika kriminala bijelog ovratnika, kao i namjerno izazivanje nestašica određene robe; kao krajnju posljedicu često mogu izazvati ozbiljne poremećaje na tržištu, odnosno ekonomsku krizu i naglo i trajno osiromašenje širokih slojeva građana. Zbog svega toga izraz spekulacija i spekulant u pravilu imaju pežorativno značenje.

Eksterni linkovi
----------------

* Congress Plans to Tighten Rules on Energy Speculation
**Špargla**, **šparoga** ili **šparga** (vilina metla, kalenac), lat. *Asparagus officinalis*, je višegodišnja zeljasta biljka iz porodice špargla (*Asparagaceae*).

Bijela i zelena špargla

Opis
----

Špargle su jedna od nutritivno najuravnoteženijih vrsta povrća. One su niskokalorične, bogate vitamina, mineralima i vlaknima što ih čini idealnom namirnicom za sve koji žele zdravo jesti i usto održavati vitku liniju
Energetska vrijednost stotinu grama špargla iznosi samo 35 kalorija budući da najveći dio čini voda (93%), a 1,7% otpada na bjelančevine, 2,6% ugljikohidrate i 0,7 % masti. Špargle su, osim vitaminima i mineralima, osobito kalijem i kalcijem, bogate još mnogim vrijednim tvarima. Odličan su izvor vitamina B6, kalcija, magnezija i cinka i vrlo dobar izvor vlakana, proteina, vitamina A, C, K i E, tiamina, riboflavina, rutina, nijacina, folične kiseline, željeza, fosfora, kalija, bakra, mangana i selena. Aminokiselina asparagin dobila je ime po šparglama, jer je biljka špargle bogata tim sastojkom.

U sto grama špargla ima samo 35 kalorija. Divlje su špargle pomalo gorke, a za tu su gorčinu 'zaslužni' njihovi sastojci asparagin, vanilin i spargaurin. No oni također ubrzavaju oporavak nakon bolesti, dobro djeluju na rad jetre i žuči, a imaju i diuretičko djelovanje pa potiču čišćenje organizma. Bogate su i luteinom, biljnim pigmentom koji ima blagotvoran utjecaj na krvne žile.

Koristi se kao začin i kao dodatak jelu. Može se jesti i sirova,kao salata. Uzgajali su je još stari Egipćani, Grci i Rimljani, U uzgoju osim zelene biljke uzgaja se i zagrtanjem dobivena bijela forma izdanaka.

Rasprostranjenost na Balkanu
----------------------------

Špargla je prisutna u primorskim jadranskim regijama. Ljekovita špargla voli pjeskovito tlo, tako da je ima uz rijeke, primjerice uz Savu oko Zagreba. Prema nekim starijim knjigama dosta je špargla raslo i u okolici Siska.

Izvori
------

1. ↑  Krempler, P. Povrćarstvo, Zagreb 1878.

Literatura
----------

* Grlić, Lj. Samoniklo jestivo bilje, Zagreb 1980.

Vanjske veze
------------

* PFAF database Asparagus officinalis
**Geoffroyeva mačka** (čita se: Žofrojeva) (lat. *Leopardus geoffroyi*) je divlja mala mačka s juga Južne Amerike.

Dobila je ime po francuskom prirodoslovcu, koji se zvao Étienne Geoffroy Saint-Hilaire (1772. - 1844).

Geoffroyeva mačka ima žuto-smeđe do srebrno-sivo krzno. Njena dlaka ima po sebi mnogo nepravilnih raspršenih crnih mrlja i pruga. Lice je nepravilno prugasto. Duga je između 42 i 70 centimetara i teška 2-6 kilograma. Rep je 24-36 cm dug.

Geoffroyeva mačka lovi uglavnom noću te se hrani malim glodavcima, pticama i gušterima. Dobar je penjač i teži tome, da plijen potjera na ​stabla. Ne boji se vode i lovi životinje poput riba i žaba. 

Odmara na granama stabala. Uglavnom živi usamljeno. Ženka okoti jednog do četiri mladunčeta, obično jedno ili dva.

Obitava u Boliviji, južnom Brazilu, Argentini, Urugvaju i Paragvaju. Dolazi u nekoliko tipova staništa, ali preferira različita područja u planinskim predjelima, poput šikara i otvorenih šuma. Izbjegava otvorene travnjake i guste bjelogorične šume. Može se naći i na visini od 3 300 metara.

Između 1960.-ih i 1980.-ih lovila se zbog dragocjenoga krzna.

Geoffroyeva mačka

| * p
* r
* u
Male mačke |
| --- |
| *Acinonyx* | Gepard |
| *Caracal* | Karakal |
| *Felis* | Domaća mačka • Divlja mačka • Pustinjska mačka • Kineska planinska mačka • Tropska mačka • Pallasova mačka • Crnonožna mačka |
| *Leopardus* | Pampaska mačka • Pantanalska mačka • Kolokolo • Geoffroyeva mačka • Kodkod • Andska planinska mačka • Oncila • Margaj • Ocelot |
| *Leptailurus* | Serval |
| *Lynx* | Obični ris • Kanadski ris • Crveni ris • Iberijski ris |
| *Pardofelis* | Mramorna mačka • Bornejska mačka • Azijska zlatna mačka |
| *Prionailurus* | Leopard mačka • Iriomote mačka • Ravnoglava mačka • Pjegava mačka • Mačka ribič |
| *Profelis* | Afrička zlatna mačka |
| *Puma* | Puma • Jaguarundi |
**Thomas Malory'** (\* Warwickshire, Engleska, oko 1414. - † zatvor Newgate, City of London, 14. mart 1471.) bio je engleski književnik, poznat kao autor knjige Le Morte Darthur (Arthurova smrt), prvog proznog djela u Engleskoj o usponu i padu legendarnog Kralja Arthura i njegovih vitezova Okruglog stola..

Biografija
----------

Njegov identitet je i danas prilična nepoznanica, ni u 16. vijeku se nije znalo tko je on zapravo, i pored tadašnjih glasina da je Velšanin. U kolofonu Le Morte Darthur sam autor sebe naziva *Syr Thomas Maleore knyght (vitez)*, i kaže da je djelo završio devete godine vladavine Edwarda IV (odnosno između 4. marta 1469. - 3. marta 1470.) uz molbu da se moli za njegovo oslobođenje iz zatvora. Jedini poznati vitez u to vrijeme imena sličnog Maleorijevom bio je Thomas Malory iz mještasca Newbold Revell u parohiji Monah Kirby (današnje selo Hungerfield pored Rugbya u Warwickshiru). Taj Malory bio je u periodu između 1450. - 60. više puta zatvoran, ali nije dokumentirano da je bio u zatvoru oko 1470. kad je napisan kolofon.

Jedan vitez - Thomas Malorie (ili Malarie) bio je isključen iz četiri opće amnestije koje je Edward IV odobrio pobornicima Dinastije Lancaster 1468.i 1470. Upravo taj Malorie je možda bio Malory iz Newbold Revella, vjerojatni autor djela Le Morte Darthur.

Kasniji historičar William Dugdale u svom djelu *Starine Warwickshira* iz 1656. navodi da je Malory iz Newbold Revella služio u vojsci Richarda Beauchampa, Earla od Warwicka, u opsadi Calaisa (vjerojatno 1436. ali možda 1414.) i da je proglašen vitezom 1445. kao i to da je umro 14. marta 1471. te da je pokopan u franjevačkoj kapeli pored zatvora Newgate u londonskom Cityu u kom je zatvoren od 1460.

Malory je završio Le Morte Darthur oko 1470.; objavio ga je i odštampao William Caxton 1485. Jedini postojeći rukopis koji prethodi Caxtonovu izdanju nalazi se u londonskoj Britanskoj biblioteci. I Malory po uzoru na francuske priče koje su mu poslužile kao baza u svom djelu opisuje po kronološkom redu avanture vitezova 
Okruglog stola od rođenja Arthura. Ali se njegovo djelo od francuskih romantičnih verzija razlikuje u naglasku na viteškom bratstvu, a ne dvorskim intrigama, ljubavi i konfliktu lojalnosti (zbog preljuba Lancelota i Guinevere) koji je nakraju uništio viteško jedinstvo.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Sir Thomas Malory*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 9. 09. 2017.

Vanjske veze
------------

***Thomas Malory*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sir Thomas Malory na portalu Encyclopædia Britannica(`en`)
* Malory, Sir Thomas na portalu Camelot Project(`en`)
**Šparhet** ili *šparet* - šporet ili **štednjak** kako se službeno zove je uređaj od lijevanog željeza koji se koristi za 
kuhanje i grijanje.

Etimologija
-----------

*Sparherd* je riječ austrougarskog porijekla proširena po podunavskim i
južnoslavenskim zemljama tokom 19. vijeka, porastom gradova u kojima su se počele uvoditi 
tadašnje tehnološke novine. To je zapravo sintagma od riječi *sparen* (štedjeti) + *herd* (ognjište), Nijemci za to inače 
upotrebljavaju riječ - *Herd* ili *Kochherd*.- *Küchenherd*.

Oblik i namjena
---------------

Tipični šparhet bio je izrađen od lijevanog željeza i poprilično težak, pored gornje ploče na kojoj se kuhalo imao je pećnicu (rernu
) i ognište u koje su se ubacivala drva i ugljen, i vratašca za izbacivanje pepela.
Šparhet je morao biti povezan sa dimnjakom da bi mogao dobro funkcionirati.

Historija
---------

Prve ozidane peći od cigle potječu iz vremena kineske Dinastije Qin (221. i 206. pne.)

Prvi historijski zapis o peći u Evropi je iz 1490. iz Alsaca, ona je bila potpuno izgrađena od cigli i crijepa uključujući i dimnjak. Ali su se sve do 18. vijeka ipak koristila otvorena ognjišta za kuhanje.

Prva peć od lijevanog željeza proizvedena je u Lynnu, Massachusetts - 1642. Ta peć u obliku obične 
kutije od lijevanog željeza, nije imala nikakve grijaće ploče ili rešetke. Oko 1740. Benjamin Franklin izumio je Pensilvanijsku peć, 
koja je riješila osnovne principe peći za grijanje. Njeno ložište u koje se ubacivalo drva imalo je klizna vrata koja su se mogla koristiti za 
kontrolu protoka zraka od ložišta do dimnjaka. Kako je bila relativno mala, mogla se instalirati u velike kamine ili koristiti kao slobodno stojeći 
predmet u sredini sobe ukoliko se mogla spojiti sa dimnjakom.
Franklinova peć grijala je kuće, stanove po gradu i brvnare po granici diljem Sjeverne Amerike. Njen dizajn utjecao je trbušaste peći koje su 
grijale brojne stanove još do 20. vijeka.
Prve okrugle peći od lijevanog željeza s rešetkom za kuhanje hrane na njima, proizveo je Isaac Orr iz Philadelphije u Pennsylvaniji - 1800. Prvi šparhet na ugljen proizveo je 1833 Jordan Mott iz New Yorka.

Od 20. vijeka kuhanje je postalo dominantna funkcija peći, naročito od kad se raširilo centralno grijanje. Kako su masivni 
željezni šparheti na drva i ugljen isijavali veliku količinu topline, kuhanje je bilo prilično neugodna stvar naročito 
za vrućih ljetnih dana. 
Taj problem riješen je od druge polovice 20. vijeka kad su šparheti zamjenjeni električnim i plinskim štednjacima.

Izvori
------

1. ↑   „*Wörterbuch der donauschwäbischen Lebensformen*" (njemački). Hans Gehl. Pristupljeno 03. 01. 2015.
2. ↑   „*špàrhet*" (hrvatski). Hrvatski jezički portal - Novi liber. Pristupljeno 03. 01. 2014.
3. ↑  „*Šporet*" (hrvatskosrpski). Leksikon. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-04. Pristupljeno 03. 01. 2014.
4. 1 2 3 4 5   „*Stove*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 03. 01. 2015.

Vanjske veze
------------

***Šparhet*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Der Sparherd* (`de`)
**Taiz** (arapski: تعز‎) je jedna od 20 jemenskih muhafaza. Ova pokrajina nalazi se na jugozapadu zemlje uz obale Crvenog mora.

Taizz ima površinu od 10.000 km² i 2,393.425 stanovnika, gustoća naseljenosti iznosi 239 stanovnika po km². Glavni grad muhafaze je Taiz, ostali veći gradovi su; Al Sava, Juha i slavna luka za eksport kave Moka.

Geografija
----------

Na vrlo maloj teritoriji, muhafaza Taiz ima vrlo različitu geografsku strukturu, zapadni dio muhafaze obalni dio Tihama, je ravan pakleno vrući kraj sa puno vlage u zraku, ali potpuno bezvodan kraj. Nasuprot tome istočni dio muhafaze, je vrlo gorovit, najviša planina je 3,070 metara visoka Jabal al Saber, pored Taiza. Taj planinski zid navlači visoke kišne oblake, koji se pojavljuju sa monsunskim vjetrovima između aprila i oktobra, tako da tu padne prosječno kiše od 200 milimetara (u nižim djelovima) do 1,000 milimetara (u višim djelovima). I tu je vruće tokom dana, ali kad padne sunce temperatura se spusti i do -5 °C , preko noći.

I poljoprivreda se isto tako razlikuje po terenima, u Tihami, uspjeva samo ono što se navodnjava; a to su plantaže pamuka, sirka i sezama. Nasuprot tome u gorju se zbog povoljnijih uvjeta uzgaja puno više kultura; mango, papaje, banane, kava, kat, pamuk, sezam, žitarice i grožđe.

Izvori
------

1. 1 2  Yemen: Governerates, Cities & Villages - Statistics & Maps on City Population

***Taiz (muhafaza)*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Jemenske muhafaze |
| --- |
| Zastava Jemena | 
* Adan
* Amran
* Abjan
* Ad-Dali
* Al-Baida
* Al-Hudaida
* Al-Džauf
* Al-Mahra
* Al-Mahvit
* Sana (glavni grad)
* Damar
* Hadramaut
* Hadža
* Ibb
* Lahidž
* Marib
* Raima
* Sada
* Sana
* Šabva
* Taiz

 | Karta Jemenskih muhafaza |
**Udruženje književnika Srbije** je organizacija koja okuplja profesionalne književnike u Srbiji. Osnovano je 26. maja 1905. pod imenom **Srpsko književno društvo** u Beogradu. Pod predsedništvom Milana Đ. Miličevića tajnim glasanjem izabrana je prva uprava društva od pet članova:

* Simo Matavulj, predsednik
* Jovan Skerlić, sekretar
* Dobrosav Ružić, blagajnik
* Živojin O. Dačić, knjižničar i
* Rista J. Odavić, domaćin.

Osnivači i prvi članovi Srpskog književničkog društva bili su : dr Aleksandar Belić, Borivoje Popović, Dobrosav Ružić, Dragomir Janković, dr Dragoljub Pavlović, Dragutin J. Ilić, Živojin O. Dačić, dr Jovan Skerlić, dr Lujo Vojnović, Ljubomir Jovanović, Milan Đ. Milićević, Milovan Đ. Glišić, Milorad J. Mitrović, Milorad Pavlović, dr Nikola Vulić, Pavle Popović, Petar Odavić, Radoje Domanović, Rista Odavić, Simo Matavulj i dr Stanoje Stanojević.

UKS je široj javnosti postalo poznato krajem 1980-ih kada su se u njegovom službenom glasilu *Književnim novinama* objavljivali članci u kojima se žestoko kritikovao tadašnji jugoslovenski komunistički režim, ali i iskazivalo nezadovoljstvo položajem Srba u SFRJ, zbog čega je UKS zajedno sa SANU od tadašnjeg režima dobilo kontroverznu reputaciju predvodnika velikosrpskog nacionalizma. 

Početkom 2011. deo članova je stvorio novu organizaciju pod nazivom Srpsko književno društvo.

Nagrade UKS
-----------

Udruženje književnika dodeljuje:

* Povelju za životno delo
* Nagradu Milan Rakić
* Plaketu UKS

Izvori
------

1. ↑   Vreme 552 - Ko će u Francusku 7: U(ve)seljavanje pisaca

Spoljašnje veze
---------------

* Udruženje književnika Srbije Arhivirano 2012-01-22 na Wayback Machine-u
* Udruženje srpskih književnika 1905-1945, Milovan J. Bogavac, UKS Arhivirano 2012-01-06 na Wayback Machine-u
Koordinate: 41° 32′ 53" SGŠ, 20° 34′ 33" IGD

**Gornji Kosovrasti** (mak. *Горно Косоврасти*) su naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u zapadnom delu države. Gornji Kosovrasti pripadaju opštini Debar.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Gornji Kosovrasti je smešteno u zapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Debra, naselje je udaljeno 10 km istočno.

Gornji Kosovrasti se nalaze u gornjem delu istorijske oblasti Debar. Naselje je položeno na južnim padinama planine Dešat, dok se dalje, ka jugu, tlo spušta u dolinu reke Radike, koja se koji kilometar nizvodno uliva u Crni Drim. Danas je najniži deo doline pod veštačkim Debarskim jezerom. Nadmorska visina naselja je približno 980 metara.

Klima u naselju je planinska.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Gornji Kosovrasti su imali 813 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (71%), a u manjini su Turci (27%). Zapravo, celokupno stanovništvo je torbeško.

Većinska veroispovest u naselju je islam, a manjinska pravoslavlje. Do prve polovine 20. veka u selu je živela mnogo značajnija pravoslavna zajednica.

Vidi još
--------

* Opština Debar
* Spisak sela u republici Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica opštine Debar Arhivirano 2013-10-16 na Wayback Machine-u

***Gornji Kosovrasti*** na Wikimedijinoj ostavi

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Debar |
| --- |
| **Debar** • 
Banište •
Bomovo •
Gari •
Gornji Kosovrasti •
Donji Kosovrasti •
Konjari •
Krivci •
Mogorče •
Osoj •
Otišani •
Rajčica •
Selokući •
Spas •
Tatar Elevci •
Trnanić •
Hame •
Džepište |
**Gornji Kraljevec** (mađarski *Felsőkirályfalva*) je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Vratišinec, Međimurska županija.

Naselje je smješteno u sjevernom dijelu Međimurske županije, 10-ak kilometara od centra Čakovca, a većim je dijelom okruženo njivama. Gornjem Kraljevcu pripada i zaselak Remis, koji se nalazi otprilike kilometar izvan naselja, uz cestu koja ga povezuje sa Sivicom.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 689 stanovnika te 187 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** U 1921. i 1931. iskazano pod imenom Kraljevec. U 2001. smanjeno izdvajanjem naselja Celine, općina Podturen. Od 1857. do 1921. te 1981. i 1991. sadrži podatke za naselje Celine općina Podturen.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Gornji Kraljevec (Vratišinec)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*