recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zdenko Balog** (Zagreb, 1958.), hrvatski povjesničar umjetnosti. Završio je Školu primijenjene umjetnosti, a zatim Filozofski fakultet u Zagrebu (povijest umjetnosti i komparativne književnosti). Diplomirao je 1983. a magistrirao deset godina kasnije na katedri za vizualne komunikacije i dizajn s temom *Vizualni identitet modnog žurnala u Hrvatskoj*. Godine 2012. stječe akademski status doktora znanosti obranom doktorske teze *Graditeljska baština Hermana Celjskoga i njeni odrazi u zapadnoj Slavoniji 15. stoljeća*. Najpoznatiji je po dvjema opširnim i fotografijama bogato popunjenim knjigama u koje je sažeo svoja putovanja i istraživanja kulturno-povijesne umjetničke spomeničke baštine svih hrvatskih gradova, *Gradovi kontinentalne Hrvatske* iz 2013. te *Gradovi jadranske Hrvatske* iz 2014. godine.

Još tijekom studija pokazao je sklonost terenskom i istraživačkom radu, tako da u Istri sudjeluje u istraživanju Rašporskog kapetanata (obrambenog sustava kontinentalne Istre). Istraživanja gradića Roča sažeti će u knjigu *Roč u srednjem vijeku* objavljenu 2005. godine. Po završetku studija radi kao kustos u dvorcu Trakošćan, s posebnom brigom za spomenički kompleks bivšeg pavlinskog samostana u Lepoglavi. Razvija posebnu naklonost prema gotičkoj umjetnosti devet godina (1986.-1995.) istražujući lepoglavsku crkvu i samostan i razdoblje od kraja 14. do polovine 15. st. u sjevernoj Hrvatskoj i slovenskoj Štajerskoj. Vodi arheološke radove na lepoglavskom spomeničkom kompleksu i osmišljava prijedlog za buduću muzeološku prezentaciju Trakošćana. Inicira i vodi prve četiri godine *Lepoglavskih dana* te pokreće i uređuje *Lepoglavski zbornik*.

Godine 1995. seli u Križevce i dobija stalan posao u Narodnom sveučilištu/Pučkom otvorenom učilištu. Tada počinje istraživati srednjovjekovnu i novovjekovnu povijest križevačkog kraja, na temelju čega izdaje 2003. knjigu posvećenu 750. obljetnici križevačkih gradskih povlastica *Križevačko kalnička regija u srednjem vijeku*. Uređuje priloge Buzetskih dana i Buzetskog zbornika, časopisa *Peristil*, *Kaj*, *Cris* itd.

Izvori
------

1. ↑  Zdenko Balog, *Gradovi kontinentalne Hrvatske*, Križevci 2013. str. 321.
2. ↑  www.krizevci.net, "Zdenko Balog", pristupljeno 23. svibnja 2015.
3. ↑  www.ludvig-designe.com, "Dr. sc. Zdenko Balog", pristupljeno 23. svibnja 2015.
**Imanuencije** (latinski: , ? - 56/55. pne.) je bio poglavica drevnog britskog plemena Trinovanti, čije je nasilno svrgavanje poslužilo kao povod za Cezarove invazije Britanije. Prema navodima u Cezarovom *Galskom ratu* Imanuencija je ubio i svrgnuo Kasivelaun. Njegov sin Mandubracije se sklonio u Galiju te zatražio pomoć od Cezara i njegove rimske vojske. Cezar je pozitivno odgovorio na njegov zahtjev te u dva pohoda natjerao Kasivelauna da Mandubracija prizna kao kralja Trinovanta.

Dio historičara, pak, sumnja u Imanuencijevo postojanje, jer se njegovo ime pojavljuje samo u nekim od rukopisa *Galskog rata*. Dio pak, smatra da je on poslužio kao model za Manawydana, lik iz velške mitologije.

Izvori
------

* Julius Caesar, *De Bello Gallico* 5.20
* John Koch (1987), "A Window into the Welsh Iron Age: Manawydian, Mandubracios", *Cambridge Medieval Celtic Studies* 14 pp 17-52

Eksterni linkovi
----------------

* Trinovantes at Roman-Britain.org
* Trinovantes Arhivirano 2005-11-08 na Wayback Machine-u at Romans in Britain
**Fuerteventura** je otok u Kanarskom arhipelagu, koji administrativno podpada pod 
Španjolsku autonomnu zajednicu Kanari i Provinciju Las Palmas.

Geografske karakteristike
-------------------------

Fuerteventura ima površinu od 1,660 km² na kojoj živi 110,299 stanovnika.

Administrativni centar otoka i najveća luka je grad Puerto del Rosario koji leži na istočnoj obali.

Fuerteventura leži u Atlanskom oceanu udaljena 105 km zapadno od Rta Jubi u Maroku. 
To je drugi po veličini otok Kanarskog arhipelaga - dug nekih 100 km, smješten jugozapadno od otoka Lanzarote, od kog ga razdvaja tjesnac Bocaina. Najviša planina tog vulkanskog otoka, visoka 807 metara, leži na jugozapadu na poluotoku Jandía.

Privreda
--------

Turizam i uslužni sektor dominiraju privredom tog sušnog i neplodnog otoka, koji je povezan redovnim avionskim linijama sa Gran Canarijom i Tenerifom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Fuerteventura Island*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 29. 6. 2018.
2. 1 2  „*Otras disposiciones*" (engleski). Boletin oficial del Estado. Pristupljeno 29. 06. 2018.

Vanjske veze
------------

***Fuerteventura*** na Wikimedijinoj ostavi

* *What does Fuerteventura have?* Arhivirano 2018-06-27 na Wayback Machine-u (`en`)
*Cavia porcellus*
**Zamorci** (lat. *Cavia*), su rod glodavaca iz porodice prasenaca (*Caviidae*), porijeklom iz Južne Amerike. Ima sveukupno devet vrsta, ali je najpoznatija *Cavia porcellus*, domaći zamorčić

Povijest
--------

U engleskom jeziku poznat kao gvinejsko prase (engl. *guinea pig*), kavija ili savija (engl. *cavy*, od port. *çavia*: oboružani bodljaš), ova životinja potječe od pretka *Cavia cutleri*, koji još obitava u Južnoj Americi. Zamorčiće su držali Inke više ili manje kao kućne ljubimce (točnije, za jelo) davno prije dolaska Europljana. Osvajanjem u 16. stoljeću španjolski konkvistadori su ih pronašli kako slobodno trče po kućama ljudi i prevezli su ih u europske krajeve, no zamorčići su i dalje zadržali svoju ulogu kao hrana.. Ponekad se glasaju kao svinje, i zbog toga neki ljudi ih nazivaju morskim prascima. Danas su zamorčići jedno od najomiljenijih dječjih kućnih ljubimaca širom svijeta.

Vrste
-----

* *Cavia anolaimae* - podrijetlom iz Kolumbije
* *Cavia aperea* – brazilski zamorac, raširen istočno od Anda
* *Cavia fulgida* – iz istočnog Brazila
* *Cavia guianae* (često smatran sinonimom *C. porcellusa*) - Venezuela, Guajana, Brazil
* *Cavia intermedia* iz brazilske države, Santa Catarina
* *Cavia magna* – raširena u Urugvaj, jugoistočni Brazil
* *Cavia nana* (smatra se sinonimom *C. tschudii*)
* *Cavia porcellus* – domaći zamorčić, najraširenija vrsta
* *Cavia tschudii* – planinski zamorac, Peru, Čile i sjeverozapadna Argentina

Razmnožavanje
-------------

Ženka zamorčića nosi u prosjeku 2 mjeseca, a dužina graviditeta ovisi o broju mladunaca, jer što je više mladunaca ženka će se prije okotiti. Mladi na svijet dolaze u naprednijoj fazi od drugih vrsta glodavaca. Kote se s dlakom, otvorenim očima, stalnim a ne mliječnim zubima, i već su nakon 2 dana sposobni uzimati čvrstu hranu, ali je ipak potrebno da neko vrijeme (20 - 30-ak dana) provedu s majkom zbog stjecanja imuniteta preko mlijeka. Ženka može imati 3 legla godišnje, a spolno je zrela s mjesec dana, dok je mužjak spolno zreo s 2-3 mjeseca. Mužjaka nije potrebno odvajati od ženke poslije parenja, ni poslije okota, jer kod njih nije izražena pojava kanibalizma kao kod drugih glodavaca.

Izvori
------

1. ↑  Woods, C. A.; Kilpatrick, C. W. (2005). "Infraorder Hystricognathi". In Wilson, D. E.; Reeder, D. M. Mammal Species of the World (3rd ed.). Johns Hopkins University Press. pp. 1552–1553. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
2. ↑  Morales, Edmundo (1995.). *The Guinea Pig : Healing, Food, and Ritual in the Andes*. University of Arizona Press. ISBN 0-8165-1558-1.

***zamorčići*** na Wikimedijinoj ostavi

 
Wikivrste imaju podatke o:
***Cavia***
Ovo je članak o iranskom jezeru u Haštrudskom okrugu.  Za druga značenja, v. Kara-Gol (razvrstavanje).  

**Kara-Gol** (perz. قره گل) je sezonsko jezero u Istočnom Azarbajdžanu na sjeverozapadu Irana, oko 28 km jugozapadno od Haštruda odnosno 100 km jugoistočno od Tabriza. Smješteno je na južnim obroncima Kizil-Daga (1956 m) na nadmorskoj visini od 1798 m. Kara-Gol ima površinu od 4,5 ha, dubinu do 4,0 m i volumen od 100.000 m³. Elipsastog je oblika i proteže se duljinom od 380 m u smjeru sjeveroistok−jugozapad odnosno širinom od 200 m. Jezero se vodom opskrbljuje prvenstveno pomoću zapadnih i južnih planinskih izvora, a prilikom maksimalnog vodostaja otječe prema sjeveroistoku porječjem Ajdugmuša koji pripada kaspijskom slivu. Najbliže naselje koje gravitira jezeru je Dave-Mejdani, selo udaljeno 1,8 km prema istoku. Ranih 2010-ih godina oko 200 m sjeveroistočno od jezera izgrađena je nasuta brana kojom se planira poplaviti šire područje doline Dare-je Kambeš-Darasi.

Veze
----

* Geografija Irana
* Popis iranskih jezera
**Južni Bug** (ukr. *Південний Буг, Pivdennyi Buh*, rus. *Южный Буг, Yuzhny Bug*, tur. *Aksu*, starogrčki: Hypanis) je rijeka u Ukrajini. Izvire na zapadu zemlje u Podolju oko 145 km² od granice s Poljskom i teče na jugoistok kroz stepsku niziju. Dugačka je 853 km. Kod grada Očakova se ulijeva u Crno more. Na ušću tvori Dnjepro-buški liman. Srednji protok na 132 km od ušća iznosi 82 m³/s, najveći — 5.320 m³/s, a najmanji — 2,6 m³/s. Zaleđen je od novembra do februara. Salinitet rijeke iznosi do 0,9 g/l.

Glavne pritoke su rijeke: Volk, Ternovaja, Ikva, Sluč, Homora Zgar, Rov, Sob, Dohna, Savranka, Desna, Mertvovod, Ingul, Sinica, Zgar.

Na rijeci se nalaze sljedeći gradovi — Hnivan, Ladižin, Vinica, Savran, Haivoron, Pervomaisk, Nova Odesa, Očakov, Nikolajev.

* Ušće rijeke Inhul u Južni Bug kod grada NikolajevaUšće rijeke Inhul u Južni Bug kod grada Nikolajeva
* Ušće rijeke Ploska u Južni BugUšće rijeke Ploska u Južni Bug
* Južni Bug u gradu ViniciJužni Bug u gradu Vinici

***Južni Bug*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **vodotoku** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Gaj Terencije Varon** (*Gaius Terentius Varro*, 3. vijek pne.) bio je rimski političar i vojskovođa iz doba drugog punskog rata, najpoznatiji kao jedan od dvojice komandanata vojske koja je uništena u bitci kod Kane.

Antički izvori navode da je bio skromnog porijekla. Godine 218. pne. je izabran za pretora. Godine 216. pne. je zajedno s Lucijem Emilijem Paulom izabran za konzula. Na toj dužnosti je bio na čelu vojske koja je kod Kane napala kartaginske snage pod Hanibalom. Antički izvori navode da je upravo on inzistirao na napadu za razliku od svog opreznog kolege Paula, te je tako odgovoran za katastrofu u kojoj je Paul izgubio život.

Varon je usprkos toga biran za javne dužnosti. Od godine 215. do 213. pne. je bio propretor u Picenumu, a godine 208. i 207. pne. je kao propretor u Etruriji nastojao zaustaviti Hanibalovog mlađeg brata Hazdrubala Barku. Godine 200. pne. nakon završetka rata, poslan je u diplomatsku misiju u Afriku.

Suvremeni historičari su postali skeptični prema tradicionalnom stavu rimskih historičara koji Varona drže krivcem za katastrofu. Kao razlog se navodi blagonakloni stav njegovih sugrađana, odnosno sumnje u to da je Polibije - glavni izvor podataka o Kani - zbog svoje povezanosti sa Paulovim potomcima bio neobjektivan, odnosno "frizirao" pravu istinu.

Izvori
------

* Livy, *History of Rome*, Rev. Canon Roberts (translator), Ernest Rhys (Ed.); (1905) London: J. M. Dent & Sons, Ltd.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Gnaeus Servilius Geminus i Marcus Atilius Regulus (Suffect)**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Lucijem Emilijem Paulom* 216. pne. | Slijedi: **Tiberius Sempronius Gracchus i Lucius Postumius Albinus**  |
**Jovo Jakšić** (1893 — 1971) je bio jugoslovenski političar i rukovodilac Socijalističke partije Jugoslavije.

Biografija
----------

Rođen je u Foči 12. novembra 1893. godine. Početkom druge decenije dvadesetog veka pristupio je socijalističkom pokretu Bosne i Hercegovine. Bio je član Glavnog odbora Socijaldemokratske stranke i uprave Glavnog radničkog saveza.

Godine 1919. godine, na Kongresu ujedinjenja izabran je za jednog od sekretara Socijalističke radničke partije Jugoslavije (komunista). Poslije Drugog kongresa Komunističke partije Jugoslavije, 1920. godine, opredijelio se za reformističku struju, postavši članom Socijalističke partije Jugoslavije.

U periodu od 1921. do 1941. godine, bio je sekretar Oblasnog odbora Socijalističke partije Jugoslavije za Bosnu i Hercegovinu i član njenog Izvršnog odbora, te sekretar Radničke komore za Bosnu i Hercegovinu. Napisao je više članaka i nekoliko brošura.

Umro je 17. septembra 1971. godine u Beogradu.

Literatura
----------

* *Enciklopedija Jugoslavije* (knjiga peta), „Jugoslavenski leksikografski zavod", Zagreb 1988. godina.
**Inćun** (lat. *Engraulis encrasicolus*) ili **evropski inćun** je jedna od najvažnijih riba u prehrambenom lancu našeg mora. Kod nas se naziva još i brgljun ili brfun. Pripada obitelji Engraulidae ili inćuna. Zelenkasto plave je boje odozdo, trbuh mu je svijetliji, bojom i izgledom je sličan srdeli, od koje je znatno vitkiji i nešto kraći, ima šiljatiju glavu i krupnije oči. Živi u jatima, na dubinama do 400 m, naraste do 20 cm duljine. Hrani se planktonom, a sam je hrana svim značajnijim predatorima. Životni vijek mu je 3 godine. Lovi se mrežama plivaricama, kao i srdela. Vrlo je ukusna riba, priprema se na mnogo raznih načina, kod nas je cijenjen kao najbolja riba za soljenje. Zbog velikog sadržaja omega-3 masnih kiselina, kao i ostala plava riba, preporuča se za prehranu, naročito djeci.

Rasprostranjenost
-----------------

Inćuna se može pronaći na području istočnog Atlantika, od juga Norveške, pa sve do juga Afrike. Rasprostranjen je i u cijelom Mediteranu, uključujući i Jadran, Crno i Azovsko more. Postoje izvještaji i o njegovom prisustvu i u Baltiku.

U popularnoj kulturi
--------------------

* Philip J. Fry iz Futurame posebno voli da stavlja inćune na svoju pizzu.

Izvori
------

1. ↑  (`sh`) Najslabija karika[*mrtav link*] (riblje-oko)
2. ↑  (`en`) Evropean anchovy (fishbase.org)

Eksterni linkovi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Inčun** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Inčun** |

***Inćun*** na Wikimedijinoj ostavi
**Gaj Silije** (*Gaius Silius*) je bilo ime dvojice rimskih konzula - oca i sina - koji su služili u doba Julijevsko-Klaudijevske dinastije.

Gaj Silije Stariji
------------------

Stariji Gaj Silije (? - 24) bio je imenovan za konzula godine 13. Za vrijeme njegovog mandata je August napisao oporuku. Godine 14. je pod Germanikom služio kao komandant rimskih snaga u Donjoj Gemraniji, a godine 15. mu je priređen trijumf. Car Tiberije ga je imenovao glavnim poreznikom Rimska Galija|Galije, a godine 21. je posato guverner Gornje Germanije.

Oženio se za Sosiju Galu, a par se sprijateljio sa Tiberijevom snahom Agripinom Starijom. To ih je dovelo u nemilost zahvaljujući Sejanovim intrigama, te su optuženi za izdaju. Silije je 24. izvršio samoubistvo, a Gala je prognana i kasnije umrla. Senat je konfiscirao svu njihovu imovinu, a kasnije ih vratio njihovoj djeci.

Gaj Silije Mlađi
----------------

Mlađi Gaj Silije (? - 48) je bio sin starijeg Gaja Silija. Antički izvori ga opisuju kao inteligentnog i naočitog čovjeka. Kao takav je doživio brz politički uspon pod vlašću cara Klaudija. Godine 47. je postao senator, a sljedeće je godine imenovan za senatora. Bio je oženjen za plemkinju po imenu Junija Lepida Silana.

U Silija se zaljubila carica Valerija Mesalina, te je Silije s njom započeo ljubavnu vezu. Mesalina ga je natjerala da se razvede od žene i oženi za nju, iako je njen suprug Klaudije još uvijek bio živ. Silije, koji nije imao djece, čak je planirao usvojiti Klaudijevog sina Britanika. Klaudijev oslobođenik Narcis je, međutim, razotkrio njihov "brak" i zavjeru protiv Klaudija. Car je nakon toga naredio Mesalinino i Silijevo pogubljenje.
**Grofovija Jönköping** (švedski: *Jönköping län*) je jedna od 21 grofovije na koji je Švedska
administrativno podjeljena, koja leži u sredini južnog dijela zemlje u Regiji Götaland.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grofovija Jönköping prostire po južno od Jezera Vättern po teritoriju tradicionalnih pokrajina Småland.

Jönköping graniči sa grofovijama Halland, Västra Götaland, 
Östergötland, Kalmar i Kronoberg. 

Jönköping ima površinu od 10,495 km² u kojoj živi 336,866 stanovnika.

Teren Jönköpinga je najviši od svih grofovija južne Švedske, dosiže visinu od 400 metara. Brdoviti teren prošaran je jezerima i 
rijekama od kojih su najveće Emån, Voxnan, Lagan i Nissan.

Privreda
--------

Iako je najveći dio grofovije pod šumom na plodnim oranicama uzgaja se raž, zob i krave. 
Industrija je koncentrirana oko eksploatacije šuma.

Najveći grad grofovije Jönköping ujedno je i administrativni centar, leži na južnoj obali Jezera Vättern.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Jönköping*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 26. 04. 2015.
2. ↑  „Sweden: Jönköping" (engleski). City population. Pristupljeno 26. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

***Jönköping (grofovija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Grofovije Jönköping (`sv`)
* *Jönköping* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

 p • r • u  **Švedske grofovije** 

Zastava ŠvedskeZastava Švedske
Blekinge • Dalarna • Gävleborg • Gotland • 
Halland • Jämtland • Jönköping • Kalmar • Kronoberg • 
Norrbotten • Örebro • Östergötland • Skåne • 
Södermanland • Stockholm • Uppsala • Värmland • 
Västerbotten • Västernorrland • Västmanland • 
Västra Götaland
**Gaj Valerije Flak** (*Gaius Valerius Flaccus*, kraj 2. i početak 1. vijeka pne.) bio je rimski političar i vojskovođa iz perioda kasne Republike, poznat po neuobičajeno dugoj karijeri provincijskog guvernera, nastojanju da proširi rimsko državljanstvo na ne-Rimljane i neutralnom stavu u eskalirajućem sukobu optimata i populara.

Političku karijeru je započeo godine 96. pne. kao pretor, a neko vrijeme je služio kao guverner u Aziji. Godine 94. pne. je izgubio izbore za konzula, ali ih je dobio godinu dana kasnije. Godine 92. pne. je imenovan za prokonzula u Hispaniji gdje je uložio velike napore da smiri nezadovoljstvo izazvano zlodjelima prethodnog guvernera Tita Didija. Na mjestu guvernera je ostao najranije do 87. pne. kada su zabilježena njegova nastojanja da na sporove među domorocima primjenjuje načela rimskog prava. Od sredine 80-ih je imenovan za guvenera Transalpinske i Cisalpinske Galije. Zahvaljujući tome je postao najmoćniji od svih rimskih funkcionara, a takav položaj se tumači kaosom u građanskim ratom pogođenom Rimu odakle mu nisu mogle stići redovne zamjene.

Flak je tradicionalno podržavao marijevsku popularsku stranku, ali ju je od nje počelo udavaljati ubistvo njegovog brata Lucija 86. pne. čiji je počinitelj bio fanatični marijevac Fimbrija. Flak je priznavao vlast marijevskih konzula te je marijevcu Gaju Sertoriju omogućio da nesmetano preuzme njegovu guvernersku dužnost u Hispaniji. Međutim, isto tako nije učinio ništa da bi spriječio mladog Krasa da u Hispaniji regrutira trupe za Sulu. Kada se konačno vratio u Rim godine 81. pne. Sula mu je priredio Rimski trijumf|trijumf, a Flak je glasao da Sula postane diktator.

Nakon toga nema nikakvih podataka o Flakovom životu. Historičari pretpostavljaju da se povukao iz politike i nastavio živjeti u vili izvan Rima.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Gaius Coelius Caldus i Lucius Domitius Ahenobarbus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno sa Markom Herenijem* 93. pne. | Slijedi: **Gaius Claudius Pulcher i Marcus Perperna**  |

Izvori
------
Za ostale ličnosti sa istim imenom, v. Eochaid.
**Eochaid** ili **Eochu Étgudach** ("posjeduje odjeću") ili **Etgedach** ("nemarni"?) sin Dáire Doimthecha, potomak Lugaid mac Íthe, nećaka Míl Espáinea, bio je, prema srednjovjekovnim irskim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Prema *Lebor Gabála Érennu* je za kralja Irske izabran od četvrtine nekadašnjeg stanovništva Irske koji su preživjeli pomor u kome je bivši kralj Tigernmas zajedno sa tri četvrtine svojih podanika, stradao za vrijeme rituala u počast božanstva Crom Cruach. Nakon što je došao na vlast, uveo je sistem po kome je svaki podanik mogao nositi odjeću u broji boja ovisno o društvenom položaju - od jedne boje za roba do sedam boja za kralja i kraljicu. Vladao je četiri godine, prije nego što je ubijen u bitci kod Tare od strane Cermna Finna, koji je potom prijestolje naslijedio zajedno sa svojim bratom Sobairceom.

Eochaid Étgudach se ponekad od strane srednjovjekovnih genealoga, najvjerojatnije pogrešno, navodi kao sin Dáire Doimthecha, legendarnog kralja iz 1. i 2. vijeka n.e.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Tigernmas**  |  **Veliki kralj Irske** AFM 1537-1533. pne.FFE 1159-1155. pne. | Slijedi: **Sobairce i Cermna Finn**  |

Izvori
------

1. ↑  *Dictionary of the Irish Language*, Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, p. 287
**Eochu Airem** ("orač"), sin Finnov, je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, bio veliki kralj Irske. Na prijestolju je naslijedio svog brata Eochu Feidlecha. Vladao je dvanaest ili petnaest godina prije nego što ga je u Fremainu živog spalio Sigmall Sithienta. Naslijedio ga je Eterscél. *Lebor Gabála* navodi kako je vladao u doba diktature Julija Cezara (48-44. pne.). Kronologija Keatinogove *Foras Feasa ar Éireann* njegovu vladavinu datira u period 82-70. pne. a *Annals of the Four Masters* u 131-116. pne.

Izvori
------

1. ↑  *Dictionary of the Irish Language*, Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, p. 25
2. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 299
3. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éireann* 1.37
4. ↑  *Annals of the Four Masters* M5069-5084

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Eochaid Feidlech**  |  **veliki kralj Irske** LGE 1. vijek pne.FFE 82-70. pne.AFM 131-116. pne. | Slijedi: **Eterscél**  |
Zastava Mozambika
Verzija od 1975. do 1983.
**Zastava Mozambika** sastoji se od vodoravno raspoređenih boja zelene, crne i žute. U desnom uglu je crveni trokut sa žutom zvijezdom, knjigom i puškom AK-47. Usvojena je 1. svibnja 1983.

Zelena boja simbolizira bogatstvo, crna Afriku, žuta rude, bijela mir, crvena borbu za neovisnost, žuta socijalističko opredjeljenje, knjiga obrazovanje, motika seljake i poljoprivredu, a puška odlučnost zemlje da se bori za slobodu.

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Mozambika*** na Wikimedijinoj ostavi
**Dinastija Južni Qi** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Nán Qí cháo*) (479-502) je bila druga od Južnih dinastija Kine. Osnovao ju je Xiao Daocheng, general u službi prethodne dinastije Liu Song, koju je 479. svrgnuo i preuzeo prijestolje pod imenom car Gao. Iako su on i njegov nasljednik car Wu bili upamćeni kao sposobni vladari, dinastija nije dugo potrajala, jer je nakon Wuove smrti pogodila trajna politička nestabilnost. Nakon smrti Wuovog unuka Xiao Zhaoyea 494. prijestolje je preuzeo njegov rođak Xiao Luan, koji je u nastojanju da zadrži vlast vršio krvave čistke među članovima porodice i vodećim članovima državne uprave. Pokušaji njegovog sina Xiao Baojuana da nastavi istu politiku su doveli do niza pobuna, od kojih je ona pod generalom Xiao Yanom dovela do pada dinastije, a Xiao Yan preuzeo prijestolje kao car Wu, započevši novu dinastiju Liang.

Povezano
--------

* Kineska historija
* Južne i Sjeverne dinastije

Izvori
------

1. ↑  *Knjiga Južnog Qija, vol. 1.*
2. ↑  *Zizhi Tongjian*, vol. 145.

***Južni Qi*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Južne i Sjeverne dinastije (420–589) |
| --- |
| Sjeverne dinastije | Sjeverni Wei • Istočni Wei • Zapadni Wei • Sjeverni Qi • Sjeverni Zhou |
| Južne dinastije | Liu Song • Južni Qi • Liang • Chen |
**Zoque** (Zoq), indijanski narod iz meksičkog Chiapasa, susjednog Tabasca i najistočnije Oaxace. Pleme je klasificirano, prema Masonu i Johnsonu, u porodicu Mizocuavean koja je uz Mixe i Zoque obuhvaćala i grupu Huave. Danas se Zoque klasificiraju u porodicu Mixe-Zoquean, govore 5 raznih zoque jezika. Grupa u Tabascu poznata je kao Ayapanec ili Zoque de Ayapanec. – Lingvistička istraživanja, Prema Kauffmanu i Campbell-u, upućuju na to da su Mixe-Zoque plemena olmečkog porijekla. 

Kada su Španjolci došli u kontakt s ovim plemenom oni su bili ljudožderi. Danas su kršćani i ima ih preko 25,000.

* Glavni grad Chiapasa, Tuxtla Gutierrez, bilo je njihovo naselje poznato kao Coyatoc ('zemlja zečeva'). Invazijom Asteka između 1486. i 1505. naselje dobiva astečki naziv Tochtlan, u istom značenju. Španjolci su astečki prevedeni naziv iskrivili u Tuxtla. Nastavak Gutierrez grad dobiva 1848. po Joaquín Miguel Gutiérrez-u.

Kultura
-------

Zoque su agrikulturan narod koji se bavi uzgojem kukuruza, graha i 'squasha'. Glavna im je poljoprivredna alatka štap za kopanje. Polja čiste i održavaju paljenjem. Kuće su im rađene od ćerpiča.

Literatura
----------

**Aramoni Calderón, Dolores**. *Los refugios de lo sagrado: religiosidad, conflicto y resistencia entre los zoques de Chiapas*. México, DF: Consejo Nacional para la Cultura y las Artes, 1992.

Vanjske poveznice
-----------------

* Zoque Indians
* Zoques Arhivirano 2007-06-07 na Wayback Machine-u
Prikaz modulacije. Na vrhu (crno) - signal informacije. Sredina (crveno) - amplitudno modulirani nosilac. Dno (plavo) - frekventno modulirani nosilac.
**Frekvencijska modulacija** (**frekventna modulacija**, akr. **FM**) je vrsta kutne modulacije pri kojoj se noseća frekvencija mijenja proporcionalno signalu korisne informacije. Amplituda noseće frekvencije se drži konstantnom. Uz amplitudnu i faznu modulaciju, predstavlja jednu od tri osnovne vrste modulacije.

Ako je signal informacije analogni signal (glas, muzika), noseća frekvencija će se mijenjati kontinualno u određenom frekventnom opsegu. Ako je signal informacije digitalni signal, noseća frekvencija može imati dvije ili više diskretnih vrijednosti. U najjednostavnijem obliku FSK (engl. ) frekvencija može da se održava na jednoj vrijednosti za digitalnu nulu, a na drugoj za jedinicu.

Frekventna ili fazna modulacija
-------------------------------

Frekventna i fazna modulacija su vrlo slične: nije moguće mijenjati samo fazu bez promjene frekvencije, i obrnuto. Razlikujemo ih samo u tome koja osobina nosioca se direktno mijenja. Ako se direktno mijenja frekvencija, a indirektno faza, govorimo o frekventnoj modulaciji. Ako se direktno mijenja faza, a indirektno frekvencija, govorimo o faznoj modulaciji.

Primjena
--------

Komercijalne radio-stanice u opsegu ultrakratkih valova (UKT) koriste frekventnu modulaciju. Koristi se i za prijenos zvuka u bežičnom televizijskom sistemu, i mnoge druge žične i bežične komunikacijske sisteme.

Prednost frekventne modulacije nad amplitudnom u radio komunikaciji je veća otpornost na smetnje, a mana širi frekventni opseg.

Mogući oblici modulacije
------------------------

Razmotrimo matematički izraz za sinusoidalni val:

v = Vp sin (2πft+θ) ili

v = Vp sin (ωt+θ)

gdje je

* v = trenutna vrijednost sinusoidalnog napona
* Vp = vršna vrijednost sinusoidalnog napona
* f = frekvencija (Hz)
* ω = 2πf = ugaona brzina
* t = vrijeme (s)
* ωt = 2πft = ugao u radijanima
* θ = fazni ugao

Iz ovoga možemo vidjeti da postoje tri načina modulacije, ovisno o tome na koji način se mijenja nosilac. To su amplitudna, frekventna i fazna modulacija.

Literatura
----------

***Frekvencijska modulacija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Electronic Communication Systems, Fundamentals Through Advanced, 4th edition, Wayne Tomasi, ISBN 0-13-022125-2
ЖС серија 661 вуче теретну композицију између Димитровграда и Пирота, јула 2009.
**ЈЖ/ЖС серија 661** је вишесистемска дизел-електрична локомотива модел Г16, која је израђивана у америчкој фабрици Џенерал моторс - ЕМД, популарно назване *"Кенеди"*. Намењене су за вучу свих врста путничких и теретних возова на свим категоријама пруга. Набављено је укупно 220 локомотива, које су масовно замениле 60-их и почетком 70-их година 20. века парне локомотиве на пругама у Југославији. Локомотива серије 661 носе епитет најславније дизел локомотиве на овим просторима, а налазе се у експлоатацији у Железницама Србије

Порекло и развој
----------------

Увођење у саобраћај
-------------------

ЈЖ серија 661.
ЖС серија 661 код Шапца, августа 2012.
Средином педесетих година донета је одлука о осавремењавању возног парка набавком дизел вучних возила које ће бити способне за вучу свих врста возова на пругама различите категорије. У ту сврху извршен је низ пробних вожњи на пругама појединих дизел-локомотива. У априлу 1955. године је била на проби немачка В 200 (дизел-хидраулична, B'B'), јуна исте године гостовала је НОХАБ (Co'Co'), као и СНЦФ 6300, али ниједна од ових локомотива није задовољила све постављене захтеве. Међутим, 1959. извршене су пробе америчке локомотиве ГМ-ЕМД чија је ознака била Г16, која је у потпуности одговорила свим захтевима. Америчка владина агенција за међународни развој - УСАИД (USAID) је купила од Џенерал моторса нове локомотиве и донирале прву нулту подсерију 001-034 а потом и 20 локомотива у другој подсерију 101 - 164 Југословенским железницама као земљи у развоју, 1960. и 1961. године. Тек након тога, кад је потврђен њихов квалитет током експлатације одлучено је да се увезу нове подсерије по повољним кредитним аранжманима. Ове локомотиве су израђиване у две фабрике ЕМД-а у Илиноису, Сједињеним Државама и Лондону у Онтариу, Канада. Дизел-локомотиве 661 су стизале постепено од 1960. до 1972. а укупно их је набављено 220. Прва нулта подсерија 661-000 (001-034) испоручене су 1960, друга подсерија 661-100 (101-164) испоручене 1960. и 1961. године, трећа 661-200 (201-278) испоручене 1966, 1970, 1972, четврта 661-300 (301-327) испоручене 1970. и пета последња 661-400 (401-415) испоручена 1972. Распоред осовина је Co'Co', а снага мотора је 1454kW. Максимална брзина ових локомотива код подсерија 000 je 114км/ч, а код подсерије 100, 200 и 300 је максималне брзина 124км/ч. Прва локомотива за ЖТП "Београд", ознаке 661-107, је била произведена децембра 1960. а стигла је у Београд 4. марта 1961. године.

Друге земље
-----------

Видео
-----

* ЖС серија 661

Види још
--------

* Гоша 812

Спољашње везе
-------------

***JŽ serija 661*** na Wikimedijinoj ostavi
**Zuaque** (Suaque, Suaqui, Çuaques) /od suua, =sredina + yaqui, =rijeka; rijeka u sredini, odnosi se na Rio Fuerte, Buelna./ ratoborno indijansko pleme iz grupe Cahita koje je u 16. i prvoj polovici 17. stoljeća obitavalo na donjem toku rijeke Río Fuerte u sjevernoj Sinaloi, Meksiko. Španjolski konkvistador Don Francisco de Ibarra tamo je 1564. utemeljio grad El Fuerte. Stalni napadi Cahita plemena, kao što su bili Zuaque, Cinaloa i Tehueco, natjerali su Španjolce da 1610. podignu utvrdu radi obrane od neprekidnih napada ovih borbenih plemena. Prema Hodgeu njihovu zemlju uz pomoć plemena Guasave osvojio je još 1601, guverner Hurdaide i objesio 40 vodećih ljudi. Andrés Pérez De Ribas, španjolski povjesničar i pionir među misionarima, posjetio je 1605.) Ahome i Zuaque, prve je pokrstio ali je dio Zuaqua ostao nepokršten i neprijateljski raspoložen. Kasnije su Zuaque pokoreni a na njihovom području nastao je današnji suvremeni grad El Fuerte. Zuaque su nestali ali njihovi rođaci Mayo i Yaqui nastavili su borbu protiv bijelaca sve do u dvadeseto stoljeće.

Sela
----

Po imenu (Hodge) poznata su njihova naselja Mochicaui (danas grad) i San Miguel Zuaque. Po drugim podacima glavno središte bio je Mochicaui, a ostala dva Charay i Cigüini.

jezik
-----

Jezik zuaque pripada jezičnoj skupini Taracahitian, porodica Uto-Aztecan. Prema Hodgeu govorili su dijalektima vacoregue i tehueco.

Izvori
------

1. ↑  Hodge
2. ↑  „El Fuerte". Arhivirano iz originala na datum 2010-08-14. Pristupljeno 2014-08-06.
3. ↑  Hodge
4. ↑  „Catherine M. Semones". Arhivirano iz originala na datum 2011-11-19. Pristupljeno 2014-08-06.
5. ↑  Ra Ximhai

Vanjske poveznice
-----------------

* Mochicahui (México) - Su evangelización y fundación como misión jesuita a partir de 1605
Za ostale ličnosti sa istim imenom, v. Eochaid.
**Eochaid** (ili **Eochu**) **Ailtlethan** ("široka oštrica"), sin Ailill Caisfiaclacha, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Prema *Lebor Gabála Érennu*, prijestolje je preuzeo ubivši svog prethodnika Adamaira. Vladao je jedanaest godina prije nego što ga je u bitci ubio Fergus Fortamail. *Lebor Gabála Érenn* navodi kako je vladao u doba egipatskog kralja Ptolemeja V Epifana. Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* mu vladavinu smješta u period 285-274. pne. a *Annals of the Four Masters* (koji mu daje vladavinu od sedamnaest godina) u 414-396. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Adamair**  |  **veliki kralj Irske** LGE 3-2. vijek pne.FFE 285-274. pne.AFM 414-396. pne. | Slijedi: **Fergus Fortamail**  |

Izvori
------

1. ↑  *Dictionary of the Irish Language*, Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, pp. 16, 432
2. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 283
3. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.30
4. ↑  *Annals of the Four Masters* M4787-4804
William-Adolphe Bouguereau: Dan, 1881.
**Hemera** (grč. Ἡμέρα, *Hêméra* = "dan") u grčkoj mitologiji personifikacija je dana i primordijalno božanstvo.

Karakteristike
--------------

Hemera (Dan) je ponekad poistovjećena s božicom Ejom (Zora).

William-Adolphe Bouguereau je naslikao Hemeru kao lijepu golu božicu blaženog izraza lica. Slično je naslikao njezinu sestru Niktu.

Mitologija
----------

### Rođenje

Hemera je prema Heziodu kći Nikte (Noć) i Ereba (Tama), prema pjesniku Bahilidu kći Nikte i Krona (Vrijeme), a prema Higinu Hemera je kći Kaosa, a Nikta joj je sestra.

### Život

Njezin brat i ljubavnik Eter nije aktivno sudjelovao u mitologiji i kultu kao ni Hemera. Higin navodi Urana (Otac Nebo), Geju (Majka Zemlja) i Talasu (More) kao njihovu djecu, a Heziod samo Talasu.

Prema Heziodu, Hemera je napustila Tartar kad je Nikta došla u nj, a kad se Nikta vratila, Hemera ga je napustila.

Literatura
----------

* Heziod: *Teogonija*
* Higin, Gaj Julije: *Fabulae*

Eksterni linkovi
----------------

* Hemera u grčkoj mitologiji i umjetnosti (`en`)

  

  


|  |
| --- |
| **Grčka mitologija** |
| **Bogovi** |
| Afrodita | Apolon | Ares | Artemida | Asklepije | Atina | Demetra | Dionis | Eos | Eol  Had | Hefest | Helije | Hera | Hermes | Hestija | Hore | Mojre | Muze | Pan (mitologija) | Posejdon | Selena | Zevs |
| **Primordijalna božanstva** |
| Etar | Geja | Hemera | Nikta | Tartar | Hronos | Eros | Uran | Ereb | Haos | Pont | Ananka | Talasa |
| **Titani** |
| Okean | Hiperion | Japet | Kron | Menetije | Prometej | Epimetej (mitologija) | Atlas | Kej | Krije | Astrej | Palant | Perzes Teja | Reja | Mnemosina | Temida | Tetija | Feba | Leta |
| **Heroji** |
| Ahil | Agamemnon | Atalanta | Belerofont | Kasandra | Dedal i Ikar | Diomed  Ajant | Herakle | Hektor | Jason | Ikar | Meduza | Menelaj | Minos | Penelopa | Sizif | Tezej | Odisej |
| **Kategorije** |
| Bogovi | Heroji | Muze |

***Hemera*** na Wikimedijinoj ostavi
Za ostale ličnosti sa istim imenom, v. Eochaid.
**Eochaid Faebar Glas**, sin Conmáelov, je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, bio veliki kralj Irske. Nadimak mu znači "plavozelena oštrica". Prema *Lebor Gabála Érennu*, Keatingovom *Foras Feasa ar Éirinn* i *Annals of the Four Masters*, na prijestolje je došai nakon što je u bitci kod Dún Cermne (Downmacpatrick u Kinsaleu, Grofovija Cork), ubio prethodnog velikog kralja Cermna Finna, a Cermnin brat suvladar Sobairce bio ubijen od strane Eochaid Menn od Fomorijanaca (druga verzija *Lebor Gabále* navodi da je na vlast došao iza sedmogodišnjeg interregnuma izazvanog smrću Tigernmasa). U bitci kod Druimm Liatháina je ubio Smirgolla, unuka Tigernmasovog. Vladao je dvadeset godina prije nego što ga je u bitci kod Carmana ubio Smirgollov sin Fiacha Labrainne. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Cermna Finni Sobairce**  |  **veliki kralj Irske** AFM 1493-1473. pne.FFE 1115-1095. pne. | Slijedi: **Fiacha Labrainne**  |

Izvori
------

1. ↑  *Dictionary of the Irish Language*, Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, p. 290-291, 363
**Kalama Hakaleleponi Kapakuhaili** (1817. – 20. rujna 1870.) bila je kraljica Havaja kao supruga kralja Kamehamehe III.

Biografija
----------

### Rani život

Kalama je rođena 1817. godine. Službeno je njezin rođendan bio 17. ožujka. 

Njezini su roditelji bili Naihekukui i Iahuula, preko koje je bila nećakinja Karla Kanaine te sestrična kralja Lunalila.

Bila je to vrlo lijepa žena.

### Brak

Neki su plemići smatrali da bi kralj Kamehameha III. trebao oženiti svoju sestru, princezu Nahienaenu. Misionari su se tomu protivili.

Tako je mladi kralj oženio Kalamu 14. veljače 1837. na Valentinovo.

### Djeca

Kalama i Kamehameha su imali dva sina, ali su obojica umrla vrlo rano. Zvali su se Keaveaveulaokalani. Prvi je umro star 31 dan.

Ona i njezin muž usvojili su svojeg nećaka Aleksandra koji je postao Kamehameha IV. Usvojili su i Kaiminaauao.

### Daljnji život

Kalama je nadživjela svog muža i nećaka. Upoznala je princa Alfreda, sina kraljice Viktorije.

Umrla je u rujnu 1870. u Honoluluu.

Vanjske poveznice
-----------------

***Kalama*** na Wikimedijinoj ostavi
Erzhu Rong
**Erzhu Rong** (爾朱榮) (493 – 1. novembar 530), kuztoazno ime **Tianbao** (天寶), formalno **Princ Wu od Jina** (晉武王) bio je kineski vojskovođa Xiongnu porijekla u službi Xianbei dinastije Sjeverni Wei. Karijeru je započeo zua vrijeme vladavine cara Xiaominga, kada se istakao gušenjem seljačkih pobuna. Nakon što je cara Xiaominga 528. ubila njegova majka carica Hu, Erzhu ju je svrgnuo i na prijestolje doveo cara Xiaozhuanga, iako je odmah potom masakrirao veliki broj pripadnika carske uprave kako bi ih zamijenio svojim poslušnicima. Za vrijeme kratke vladavine je uspio ponovno ujediniti državu koja se nalazila u stanju raspada zbog brojnih ustanaka. Godine 530. je, međutim, car Xiaozhuang postao uvjeren da će Erzhu uzurpirati prijestolje, te ga je namamio u carsku palaču i tamo ubio. Ubrzo nakon toga su Erzhuov rođak Erzhu Shilong i nećak Erzhu Zhao digli ustanak i ubili cara Xiaozhuang. Lik Erzhu Ronga se u kineskim historijama često uspoređuje sa Dong Zhuoom, generalom poznatim po vojničkom talentu, ali nedostatku takta i političkih vještina, zaslužnim za kraj dinastije Han.

Napomene
--------

1. ↑  兩千年中西曆轉換
**Enawenê Nawê** (Enawené-Nawé, Salumã; ne smiju se pobrkati sa plemenom Salumá iz brazilkse države Pará), pleme američkih Indijanaca srodno Paressíma, naseljeni u savanama i tropskoj šumi zapadnobrazilske države Mato Grosso. Sa vanjskim svijetom svoj prvi kontakt imaju 1974. Danas ih oko 500 živi u selima koja se sastoje od velikih komunalnih kuća, maloka, raspoređenih oko središnjeg trga, gdje se održavaju plemenski rituali, kao Yãkwa. Enawenê Nawê su uzgajivači manioke i kukuruza, a najpoznatiji su po posebnoj tehnici hvatanja riba, gradeći brane na rijekama tijekom nekoliko mejseci kroz koji traje ribarska sezona. Uhvaćenu ribu dime i transportiraju kanuima u svoja sela. Druga njihova karakteristika, nesrodna plemenima kišne šume, je što ne hvataju niti jedu životinje koje imaju crveno meso. U suvremeno vrijeme sve češći su im problem bijeli došljaci koji uništavaju šumu, posebno uzgajivači soje, rančeri, tragačima za dijamantima (diamanterosima) i sakupljačima kaučuka. Rezervat Terra Indígena Enawenê-Nawê u općinama Juina, Comodoro i Campo Novo do Parecis.

Izvori
------

1. ↑  The Enawene Nawe Need You
**Karl Mannheim** (27. mart 1893, Budimpešta - 9. januar 1947, London) je bio mađarski sociolog i filozof, jevrejskog porijekla, a dugo je živio u Njemačkoj i Engleskoj.

Temeljno djelo Karl Mannheima je *«Ideologija i utopija»* u kojem je izložena njegova koncepcija sociologije znanja.

Za Mannheima *distinkcija* između partikularnog i totalnog pojma ideologije predstavlja početni korak u pokušju njegovog utemeljenja sociologije znanja. On je izveo i vrijednosnu neutralizaciju totalnog pojma ideologije. 
Ispitivanje ideologičnosti ljudskog mišljenja na razini totalnog pojma ideologije ne bavi se pitanjem istinitosti ili neistinitosti nekog mišljenja, nego se ograničava na to da pokaže «vezu između struktura svijesti i životnih situacija u kojima one postoje», i koje nužno uvjetuju njihov ideologijski karakter. 

Mannheim je smatrao da svaka društvena grupa (npr. generacija), a ne samo klase kao što je Karl Marx tvrdio, prozvodi svoju ideologiju, Zanimao se za vezu između znanja i egzistencije, odnosno kako se socijalne strukture i odnosi pojavljuju u tvrdnjama. Razmatrao je problem dijaloga između sagovornika koji imaju posve ražličita gledišta. Smatrao je da je najprije potrebno da sociolog postigne znanja određenim distanciranjem od pozadine vlastitih uvjerjenja kroz upoznavanje sa različitim situacijama, kao i da on mora biti svjestan da se nikada posve ne može nadići parcijalna perspektiva i zauzeti neko gledište koje je sveobuhvatno. Na sebe nije gledao kao na pozitivistu zato što nije smatrao da postoji jedna istina koja je predmet znanja, nego da karakter i validnost istine zavisi od posmatrača. Pozitivizam kriticizira zbog toga što se isti fokusira isključivo na materijalnu stvarnost i negira važnost razmijevanja i interpretacije. Svoj stav je branio od prigovora da je riječ o filozofskom relativizmu, umjesto toga je zagovarao relacionizam, to jeste da se tvrdnje trebaju razumjeti u odnosu na društvene odnose. Mannheimov pojem relacionizma ima sličnosti sa savremenim idejama socijalnog konstrukcionizam i analize diskursa.

Mannheim u svom djelu navodi tri tipa ideologijskog iskrivljavanja:

* zastarjela etička norma postaje ideologijom
* pokušaji prekrivanja društvenih odnosa i falsificiranja elementarnih činjenica o ljudskom životu
* kada ideologija kao oblik spoznaje nije više adekvatna za razumijevanje stvarnosti

U određenju totalnog pojma ideologije Mannheim izvodi vrijednosnu neutralizaciju toga pojma u dvostrukom smislu:

* spoznajno-teorijska neutralizacija
* socijalno-politička neutralizacija

Relevantni članci
-----------------

* Filozofija
* Savremena filozofija
* György Lukács

Izvori
------

1. ↑  Mannheim, Karl. 1968. Ideologija i Utopia. Branimir Živojinović, prevoditelj.
2. ↑  Ritzer, George i Douglas Goodman. 2003. Classical Sociological theory, 4th edition. New York: McGraw Hill.
3. ↑  Kuman, Krishan. 2006. Ideology and sociology: Reflections on Karl Mannheim's Ideology and Utopia. Journal of Political Ideologies, 11:2.

Eksterni linkovi
----------------
Koordinate: 41° 07′ 01" SGŠ, 21° 42′ 48" IGD

**Zović** (mak. *Zović*)je naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Zović pripada opštini Novaci.

Pored sela smešten je manastir Čebren.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Zović je smešteno u krajnje južnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Bitolja, naselje je udaljeno 50 km istočno.

Zović se nalazi u južnom delu visokoplaninske oblasti Marijovo, kao jedno od najzabačenijih, ali i etnički najčistijih delova pravoslavnog slovenskog življa na tlu Makedonije. Naselje je položeno na omanjoj visoravni, od koje se južno izdiže planina Nidže. Zapadno od sela protiče Crna reka, koja u ovom delu toka pravi veliku klisuru. Nadmorska visina naselja je približno 680 metara.

Klima u naselju je umerenokontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Zović je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 31 stanovnika. 

Pretežno stanovništvo su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Novaci

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Zović*** na Wikimedijinoj ostavi

* http://opstinanovaci.gov.mk/ Zvanična stranica opštine Novaci

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Novaci |
| --- |
| **Novaci** • 
Armatuš • 
Baldovenci • 
Bač • 
Biljanik • 
Brod • 
Budimirci • 
Brnik • 
Veleselo • 
Vranjevci • 
Germijan • 
Gnjeotino • 
Gnjilež • 
Gornji Aglarci • 
Gradešnica • 
Grumazi • 
Gruništa • 
Dalbegovci • 
Dobroveni • 
Dobromiri • 
Donji Aglarci • 
Donje Orehovo • 
Živojno • 
Zović • 
Iveni • 
Makovo • 
Meglenci • 
Novo Selo • 
Orle • 
Paralovo • 
Petalino • 
Polog • 
Rapeš • 
Ribarci • 
Skočivir • 
Slivica • 
Sović • 
Staravina • 
Suvodol • 
Tepavci |  |
**Karl Hudomal** je bio slovenski komunista, član CK KPJ.

Karl Hudomal je bio skojevski i partijski funkcionar, aktivan u Beču i Moskvi.

Nakon neuspjeha oružanog otpora diktaturi 1929. godine, u siječnju 1930. godine u rukovodstvo KPJ su kooptirani Karlo Hudomal, Antun Mavrak, Akif Šeremet i Nikola Kovačević, a smijenjen je s funkcije generalnog sekretara Jovan Mališić. Hudomal je 1930-ih radio među jugoslavenskim iseljenicima u Francuskoj.

Na aprilskom plenumu 1936. godine Hudomal se, zajedno sa Štefekom Cvijićem i Vladimirom Ćopićem suprotstavio politici "privremenog upravnika" KPJ Milana Gorkića. Nakon toga je 9.9. iste godine zajedno sa njima isključen iz CK KPJ.

Tokom drugog svetskog rata je bio u pokretu otpora u Austriji. Život je završio tragično u logoru Mauthausen 1944. godine.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  Petar Požar, *Jugosloveni žrtve staljinskih čistki* (str. 334), Beograd, 1989.
2. ↑  Petar Požar, *Jugosloveni žrtve staljinskih čistki* (str. 145-151), Beograd, 1989.
3. ↑  Ivan Očak, Vojnik revolucije, Život i rad Vladimira Ćopića
4. ↑  Phyllis Auty, Tito: A Biography (str. 137)
**Juan de Grijalva (ili Grijalva)** (Cuéllar, oko 1480. - Honduras - 21. januar 1527.) bio je španjolski istraživač, nećak konkvistadora Diega Velázqueza, on je jedan od prvih pomoraca koji je istražio istočnu obalu Meksika.

Grijalba je pratio Velázqueza u osvajanju Kube 1511. i osnivanju grada Trinidada 1514. Kad se njegov ujak Velázquez, dočepao položaja guvernera Kube poslao je Hernándeza de Córdobu - 1517. da istraži krajeve zapadno od Kube. Kad se Córdoba vratio izranjavan sa prepolovljenom posadom ali i sa otkrićem velike zemlje Yucatána. Velázquez je u sljedeću ekspediciju istom rutom povjerio svom nećaku Junu, koji je isplovio 1518. sa 2 broda i posadom od 200 ljudi. Tako je Grijalba postao prvi pomorac koji je stupio na meksičko tlo i prvi koji je upotrijebio izraz *Nova Španjolska* (Nueva Espana).

On i njegovi ljudi mapirali su rijeke i otkrili otok Cozumel. Za vrijeme te ekspedicije čuli su 
priče o bogatoj civilizaciji u unutrašnjosti. Na kraju te ekspedicije se Grijalba susreo sa Astecima, i tako postao prvi Europljanin koji je saznao za postojanje Astečkog carstva dalje na sjeveru.

Kad se vratio na Kubu, njegov ujak se razbjesnio, kad je shvatio da je njegov nećak pokušao kolonizirati te krajeve, iako mu je on naredio da ih samo istraži. Zbog tog ga je izbacio iz posla oko kolonizacije, već je to povjerio Hernánu Cortésu.
Tako je Grijalba spao samo na Cortésovog pomoćnika, kog je pratio na njegovoj ekspediciji 1519. ipak su njegova istraživanja utrla put 
Cortésu, i dovela do osvajanja Meksika.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Juan de Grijalba*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.4.2023.
2. ↑  „*Diego Velázquez de Cuéllar*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.04.2023.

Vanjske veze
------------

***Juan de Grijalva*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Juan de Grijalba* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 14914808
* LCCN: n2007161961
* ISNI: 0000 0001 2276 8545
* GND: 1012608824
* SUDOC: 112692273
* BNF: cb13195642d (podaci)
* BNE: XX1661102

 |