recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stirling** (škotsko-gelski: *Sruighlea*, škotski: *Stirlin*) je grad u sredini
Škotske od 36,142 (91,260 u široj okolici) stanovnika, on je i administrativni centar područnog savjeta
Stirling.

Stirling je bio kraljevski grad, centar historijske grofovije Stirlingshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Stirling leži u centru Škotske, na desnoj obali rijeke Forth, udaljen oko 50 km sjeverozapadno od Edinburgha.

Historija
---------

Dvorac iznad grada
Na strmom 75 metara visokom vulkanskom brdu, na kojem se danas nalazi utvrda, vjerojatno su svoje stanište imali i stari Pikti. 
Stirling je bio dovoljno razvijen pa je još oko 1130. dobio status kraljevskog grada. Škotski kralj Alexander II potvrdio mu je status i dodjelio drugu povelju - 1226. on je pretvorio utvrdu u dvorac i kraljevsku rezidenciju.

Panorama grada
Pored grada vodile su dvije slavne bitke, prva poznata kao Bitka kod sterlingškog mosta odigrala se 1297. u njoj je škotski nacionalni lider - William Wallace, uspio pobjediti englesku vojsku, i druga znana kao Bitka kod Bannockburna, koja se odigrala - 1314. 4 km južnije od grada, u kojoj su Škoti porazili vojsku Edwarda II i nakon tog 
povratili svoju nezavisnost.

Od tada pa sve do sredine 16. vijek Stirling je procvjetao, pa je zajedno s 
Edinburghom dijelio privilegije škotske prijestolnice. To je bilo vrijeme kad je sterlingški dvorac bio česta rezidencija kraljeva iz Dinastije Stuart.

Važnost grada opala je nakon ujedinjenja Škotske i Engleske - 1603. u jednu monarhiju.

Znamenitosti
------------

Stari grad je izgrađen na višim dijelovima, pa do utvrde vode strme ulice, u kojima još ima brojnih dobro očuvanih stambenih zgrada iz 16. - 17. vijeka. 
Stirling još ima ostatke gradskih bedema, a isto tako i stari kameni most iz 
14. vijeka - Auld brig, preko Forth, građevinu šiljastih lukova. Njime se danas služe jedino pješaci, a nekad je on bio ključ 
Highlandsa.

Stirling je ubrzano rastao u 19. vijeku, naročito nakon dolaska željeznice, kada je postao trgovački centar velike i 
prosperitetne poljoprivredne regije. Tokom tog razdoblja izgrađen je dobar dio novog grada 
i to manje više južnije od centra.

Privreda
--------

Za ekonomiju grada najvažniji je uslužni sektor, naročito - financijski. Pored toga Stirling ima i nešto industrije; 
elektronika i prerada hrane.

Njegov izvanredni položaj u centru Škotske, iz kog se račva većina magistralnih cestovnih i željezničkih pravaca pomogao mu je da postane omiljena turistička destinacija.

Gradovi prijatelji
------------------

* Francuska, Villeneuve-d’Ascq
* SAD, Dunedin (Florida)
* Kanada, Summerside (Otok Princa Edwarda)
* Mađarska, Obuda (Budimpešta)

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Major Cities of Scotland" (engleski). City population. Pristupljeno 29. 11. 2014.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Stirling*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 29. 11. 2014.

Vanjske veze
------------

***Stirling*** na Wikimedijinoj ostavi

* Stirling na portalu Encyclopædia Britannica ()
Koordinate: 43° 08′ 04" SGŠ, 17° 43′ 56" IGD

**Počitelj** je istorijsko naselje orijentalno-mediteranskog karaktera u dolini rijeke Neretve u Bosni i Hercegovini.

Porijeklo imena
---------------

Ime Počitelj ukazuje na arhaično porijeklo. Etimologija imena Počitelj nije riješena. Jedni smatraju da je ime Počitelj izvedeno od glagola počivati; drugi da je ime kastelana toga grada dalo gradu ime Počitelj; treći da su učeni ljudi 'poštovana gospoda' uslovili ime Počitelja; četvrti da se porijeklo imena Počitelja treba tražiti u hungarizmu 'čitelj', italijanski 'citadela', kao izrazu za grad, utvrdu; peti da se radi o glagolu čitati.

Istorija
--------

### Počitelj u srednjem vijeku

Počitelj predstavlja tvrđavu koja potiče iz srednjega vijeka. Nalazi se uz lijevu obalu rijeke Neretve kod Čapljine. Utvrda je štitila ulaz u dolinu donje Neretve na putu iz Drijeva prema Bišću. Prvi put se Počitelj navodi u povelji za vojvodu Stjepana Vukčića 1444. (). Kasnije je pomenut *1448* () i 1454. ().

Dugo vremena pogrešno se smatralo da je u Počitelju bilo bosansko kraljevsko brodogradilište u 14. vijeku. Čuveni drugi novi grad kojeg je Tvrtko I Kotromanić gradio 1383. u primorju zvao se Brštanik. On je pogrešno smještan da se nalazi kod Počitelja pa je i određena aktivnost oko Tvrtkovog brodogradilišta, a i prodaje soli, dovođena u vezu sa Počiteljem. Kasnije su istoričari dokazali da je Brštanik bio dalje od Počitelja, pa je sve ostalo što se povezivalo za Počitelj ostalo bez ikakvoga osnova. Uprkos tome i danas se može pročitati u literaturi da je Počitelj zidao Tvrtko 1383, i da je tu bilo brodogradilište.

Počitelj je imao značajnu ulogu u sukobima sa Osmanlijama.

### Počitelj u novom vijeku

Ovaj hercegovački gradić na živopisnoj obali Neretve izgrađuje se intenzivno od druge polovine 16. vijeka kroz plodonosno ukrštanje dviju graditeljskih tradicija - orijentalne i mediteranske. Sve do naših dana bilo je sačuvano to graditeljsko kulturno blago - Šišman Ibrahim-pašina džamija, Počiteljska sahat-kula, medresa, hamam, han, kuća Gavrankapetanovića.

HVO je u ljeto 1993. godine razorio taj jedinstveni grad-spomenik tokom Bošnjačko-hrvatskog sukoba. U januaru 2003. istorijsko gradsko područje Počitelja proglašeno je nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine.

Stanovništvo
------------

Po posljednjem službenom popisu stanovništva iz 1991. godine, Počitelj je imao 905 stanovnika, sljedećeg nacionalnog sastava:

|  |
| --- |
| Nacionalni sastav 1991. godine |
| ukupno |  |
| Muslimani | 660 (72,92%) |
| Hrvati | 172 (19,00%) |
| Srbi | 20 (2,20%) |
| Jugosloveni | 36 (3,97%)
* ostali, neopredijeljeni i nepoznato - 17 (1,91)

Galerija
* PočiteljPočitelj
* Kula Gavran-kapetanovića slikana sa južnih zidinaKula Gavran-kapetanovića slikana sa južnih zidina

Vanjske veze

|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |


***Počitelj (Čapljina)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Počitelj, svila i krv - Ibrahim Kajan[*mrtav link*]
* BH Dani - Počitelj Arhivirano 2007-09-30 na Wayback Machine-u
* Pocitelj - 8 fotografija
* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija ()
* Gugl satelitska mapa ()

 |
**Sveti Vasilije Ostroški**
**Manastir Ostrog u Crnoj Gori**
**Sveti Vasilije Ostroški** (Popovo polje, 1610. - Manastir Ostrog, 1671.) je bio hercegovački episkop iz 17. vijeka, danas općepravoslavni svetac.

Potječe iz srpske obitelji *Jovanović* iz istočne Hercegovine. 

Zaredio se *Vasilije* u samostanu *Uspenja Presvete Bogorodice*. Izabran i posvećen za *episkopa zahumskog i skenderijskog* sa katedrom u samostanu *Tvrdoš* kod Trebinja.

Kada su Turci razorili *Tvrdoš*, preselio se Vasilije u samostan *Ostrog* (Crna Gora, u blizini suvremenog grada Danilovgrada).

Pred najezdom Turaka, dva puta su Crnogorci mošti Svetoga Vasilija Ostroškog sklanjali na Cetinje.

Pravoslavni *Dan Svetog Vasilija Ostroškog* slave 12. svibnja. Njegove čudotvorne moći i njegov grob opstali su usprkos burnim vremenima. Neovisno da li su katolici, muslimani ili protestanti, utjehu pred svečevim moćima traže svi.

Literatura
----------

* Jedan zapis Svetog Vasilija Ostroškog ((crn.))
* Da li je Sveti Vasilije Ostroški bio Srbin? Arhivirano 2017-11-25 na Wayback Machine-u ((crn.))

***Vasilije Ostroški*** na Wikimedijinoj ostavi
**Vladislav I. Lokietek** (poljski: *Władysław I Łokietek*) (? 1260./1261. - Krakov, 2. mart 1333.) bio je Poljski kralj iz Dinastije Pjastovića koji je vladao zemljom od 1320 do 1333.

Svoj nadimak *Łokietek* dugovao je niskom rastu jer on na poljskom znači *lakat*, što hoće reći da je bio mali- ko lakat, al se nije podudarao sa vojvodinom snagom karaktera i ambicija.

Biografija
----------

Vładisłav Lokietek bio je sin Kazimira I vojvode od Kujavije i potomak Boleslava III Krivoustog.

Kako bi ponovno ujedinio poljska vojvodstva, Lokietek se morao boriti sa češkim kraljem Vaclavom III, koji je kao **Vaclav II** 1300. okrunjen za poljskog kralja. Poraženi Lokietek pobjegao je iz zemlje i otišao u egzil, uspio se vratiti nekoliko godina kasnije - nakon smrti Vaclava III. Tad je uz podršku poljskog plemstva, zauzeo veći dio zemlje. Nažalost, neke od tih zemalja preoteli su mu Teutonski vitezovi koji su 1308. zauzeli Gdańsk, a nakon tog i Pomeraniju. To nije bila jedina briga vojvode koji se morao nositi s pobunom njemačkih građana u Krakovu.

Položaj Vładisłava Lokieteka ojačan je nakon njegove krunidbe u Krakovu 1320. za poljskog kralja. Zajedno sa njim, okrunjena je i njegova supruga Jadwiga od Kalisza, koja je dugi niz godina podržavala svog supruga na olujnom putu do poljskog trona.

Lokietek je vladao Malopoljskom, Kujavijom i Velikopoljskom, ali ne i teritorijama koje su zauzeli Teutonski vitezovi sa kojima je ostao u sukobu sve do svoje smrti 1333. kad je pokopan je u Wawelskoj katedrali.

Uz njega je vezana i jedna legenda, da mu je život spasio pauk, koji je ispleo tako gustu mrežu na ulazu u malu pećinu, da ga nisu mogli pronaći vojnici kralja Vaclava III.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Władysław Łokietek*" (poljski). Museum Historii Polski. Arhivirano iz originala na datum 2021-04-21. Pristupljeno 18.01.2021.

Vanjske veze
------------

***Vladislav I. Lokietek*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Władysław Łokietek* Arhivirano 2021-04-21 na Wayback Machine-u ()
**Giuliano de' Medici** (\* Firenca, 1453. - † 26. april 1478.) bio je drugi sin Piera Cosima Medicija (Piera Nadutog), brat Lorenza Veličanstvenog ubijen sa svega 25 godina u *Uroti Pazzi*.

Njegov vanbračni sin rođen u vezi sa ljubavnicom *Fiorettom Gorini*, bio je Giulio di Giuliano de' Medici, kojeg je prigrlio i odgojio brat Lorenzo koji je u 45 godini postao je papa Klement VII.

Andrea del Verrocchio: bista *Giulijana Medicija*, iz terakote (oko 1475/1478) danas u National Gallery of Art (Washington D.C.)

Biografija
----------

*Gulijano Medici* bio je drugi sin (od petero djece) Piera Nadutog (Piero il Gottoso) i Lucrecije Tornabuoni. Roditelji su mu bili poput njegova djeda Cosima veliki mecene umjetnosti, njegova majka Lucrezia, bila je solidna pjesnikinja. Nakon rane očeve smrti 2. decembra 1469. Lorenzo i *Gulijano* preuzeli su vođenje sa firentinskom *signoriom* uz pomoć majke koja im je bila savjetnica. *Gulijano* je slovio za *zlatnog dečka* - svojim obrazovanjem, sportskim duhom i držanjem i benevoletnom odnosu prema umjetnosti

### Smrt

Lorenza i *Gulijana* napali su noževima i mačevima, ujutro 26. aprila 1478. na uskršnjoj misi u firentinskoj katedrali Santa Maria del Fiore atentatori Francesco de' Pazzi i Bernardo Bandini - taj događaj kasnije je nazvan *Urota Pazzi*. *Gulijana* je ubio *Francesco de' Pazzi* sa 19 udaraca mačem u glavu od kojih je umro, a Lorenzo se uspio mada ranjen ipak spasiti bijegom.

*Gulijano Medici* je pokopan u očev grob u *staroj sakristiji* bazilike San Lorenzo, ali je kasnije s bratom Lorenzom premješten u novoizgrađenu *novu sakristiju* u istoj crkvi, u nedovršeni grob koji je započeo i nikad dovršio Michelangelo.

Povezano
--------

* Medici
* Lorenzo de' Medici

Bilješke
--------

1. 1 2 3 4  Biografija Gulijana Medicija, na portalu treccani.it, pristupljeno 16. 06. 2011.()
2. ↑  Biografija pape Klementa VII. na portalu *Katolička enciklopedija*, pristupljeno 16. 06. 2011.()
3. ↑  Hugh Ross Williamson, *Lorenzo the Magnificent*, Michael Joseph (1974), ISBN 0-7181-1204-0

Eksterni linkovi
----------------

***Giuliano de' Medici (1453–1478)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Biografija Gulijana Medicija, na portalu treccani.it ()
**Lisica rakojed** (*Cerdocyon thous*) također poznata i kao šuma lisica, drvena lisice, ili jednostavno lisica. Lisica rakojed je srednje velika vrsta iz porodice pasa, endemska je vrsta u središnjem dijelu Južne Amerike, a gdje se pojavila tijekom razdoblja pliocena. Naziv cerdocyon dolazi od grčke riječi *kerdo* što znači lisica i *cyon* (pas) što se odnosi na psa i lisicu što su i karakteristike ove životinje.

Stanište
--------

Lisica rakojed obitava u savanama, suptropskim šumama, grmolikim šikarama i tropskim savanama poput caatinga, ravnica i campoa. (Eisenberg, 1999.) 
Njezino stanište također uključuje šumovite obale rijeke poput priobalnih šuma. Za vrijeme kišne sezone lisica se kreće uzbrdo, dok za sušne sezone spušta se prema nizini (Nowak, 1999.) Njihovo stanište pokriva sva okruženja osim prašuma, visokih planina i otvorenih travnatih savana. U nekim dijelovima svog staništa lisici prijeti istrebljenje.

Vrsta ima stanište u Brazilu,  Argentini,  Venezueli,  Kolumbiji,  Peruu, Boliviji, Gvajani,  Surinamu,  Paragvaju,  Francuskoj Gvajani i  Urugvaju.

Izgled
------

Lisica rakojed je pretežno sivo-smeđe boje s crvenim područjima na glavi i nogama, te crnim vrhovima ušiju i repa. Ima kratke i snažne noge, rep joj je dugačak i prekriven gustom dlakom. Odrasle jedinke teže od 4,5 do 7,7 kg, duge su u prosjeku 64,3 cm, a prosječna duljina repa je 28,5 cm (Berta, 1982.). Ovaj lisica teži između 5-8 kilograma (A. Hover, C Yahnke, 2003.). Uglavnom je noćna životinja koja je također aktivna i u sumrak, dan provodi u brlogu koji su iskopale različite životinje. Lovi pojedinačno ili u paru, jede rakove, guštere i različite leteće životinje. Lako se pripitomi na npr. farmi, njezino krzno nije na visokoj cijeni kao kod ostalih vrsta lisica.

Vanjske poveznice
-----------------

* Porodica pasa PDF članak Arhivirano 2008-02-10 na Wayback Machine-u Canid Specialist Group (CSG) (2004).

Izvor
-----

1. ↑  Crvena lista ()
**Bombardovanje Niša kasetnim bombama** odigralo se 7.5. 1999. za vrrijeme NATO bombardovanja SR Jugoslavije, odnosno u toku šireg sukoba u sklopu rata za odcjepljenje Kosova. Potvrđeno je sedam, a sumnja se na još dodatnih pet incidenata u kojim su ubijeni civili zbog upotrebe kasetnih bomba tijekom agresije NATO pakta na SRJ. Najozbiljniji od tih incidenata odigrao u Nišu usred dana, kada je NATO napao aerodrom koji se nalazio unutar urbanog područja.

Poginulo je 14-15 civila, a ranjeno 28. Ostaci kasetnih bombi pali su na tri široko udaljena područja: kraj zgrade za patologiju niškog medicinskog centra; središte grada kraj ureda sveučilišta i u blizini gradske pijace te autobusnu stanicu kraj Niške utvrde te parkiralište "Niš Expressa" preko rijeke od utvrde. Ostaci kasetnih bombi našli su se tako i po dvorištima stanovnika grada. Jedna kuća je uništena u požaru, tucet drugih imale su razbijene prozore, nekoliko automobila je uništeno dok su krhotine prekrile područje. 

Ostaci kasetnih bombi u izlogu
NATO je prije već napao grad: deponij goriva koji je pogođen je eksplodirao. Glavni tajnik NATO-pakta, Javier Solana potvrdio je odgovornost NATO-ovih snaga za napad, te se ispričao jer su borbeni avioni promašili svoju metu. Human Rights Watch (HRW) osudio je napad i upozorio da se kasetne bombe ne smiju koristiti prilikom napada na urbane mete zbog guste naseljenosti područja.

Nakon ovoga, po američkoj propagandi je navodno od sredine maja stupila na snagu zabrana korištenja kasetnih bombi u daljnjoj ratnoj kampanji NATO pakta, što je navodno imalo učinak na smanjenje ubojstva civila do kraja rata, a činjenica je da britansk ratna avijacija nastavila koristiti kasetnu municiju u još četiri navrata (17.5. 31.5. 3.6. i 4.6.).

Amnesty International je zapisao:

> Korištenje kasetnih bombi i činjenica da se napad odigrao po danu, kada su civili na otvorenom, sugerira da je NATO zakazao osigurati potrebne korake opreza u ovom slučaju, u kršenju pravila ratovanja... Prekršio je zabranu nesrazmjernog napada prema članku 51(4) i (5) protokola I.
> 
> 

2015. oko Niša je očišćena površina od 10.830.927 metara kvadratnih zagađena kasetnim minama, dok je najavljeno čišćenje još 6.000.000.

Izvori
------

1. 1 2  BBC News (7.5. 1999). „World: Europe - Nato bombs hit hospital". bbc.co.uk.
2. 1 2 3 4  „The Crisis in Kosovo". Human Rights Watch. Arhivirano iz originala na datum 2014-10-22. Pristupljeno 2015-05-15.
3. ↑  „Nato cluster bombs 'kill 15' in hospital and crowded market". Guardian. 8.5. 1999.
4. ↑  „NATO/FEDERAL REPUBLIC OF YUGOSLAVIA*COLLATERAL DAMAGE* OR UNLAWFUL KILLINGS?". Amnesty International. 7.6. 2000.
5. ↑  „Niš: Razminiranje kasetnih bombi". B92. 5.5. 2015.

***Bombardovanje Niša kasetnim bombama*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
NATO bombardovanje SRJ |
| --- |
| Saveznička sila – Buđanovci – Grdelička klisura – Đakovica – Košare – RTS – Beograd – Lužane – Niš – Kineska ambasada – Koriša – Operacija Strela |
**Sammallahdenmäki** je eneolitska nekropola na zapadu Finske u Općini Rauma (naselje Lappi) u Regiji Satakunta, koji je 1999. uvršten na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi kao najvažniji prahistorijski arheološki lokalitet iz brončanog doba u Skandinaviji.

Gromila poznata kao "Crkveni pod"
Kut "Crkvenog poda"
Lokalitet Sammallahdenmäki leži na zabačenom brdu u blizini puta između gradova Tampere i Rauma, na mjestu koje je u prahistoriji bila morska obala Botničkog zaljeva koja je zbog uzdizanja tla, danas oko 15 km dalje.

Sammallahdenmäki se sastoji od 33 granitnih gromila razmještenih na 36 hektara, podignutih od oko 1500. do 500. pne.

Prve četiri gromile iskopao je arheolog Volter Högman 1891. od kojih su najpoznatije *Kirkonlaattia* ("Crkveni pod"), koja ima neobičan kvadratičan plan veličine 16 x 19 metara, visine 50 cm, s ravnom površinom, i *Huilun pitkä raunio* ("Duga ruina Huiluna"), u obliku jarka okruženog drevnim kamenim zidom.

Povezano
--------

* Tumulus
* Megaliti
* Ilirske gomile

Izvori
------

1. 1 2  „Bronze Age Burial Site of Sammallahdenmäki" (engleski). Unesco. Pristupljeno 06. 12. 2015.

Vanjske veze
------------

* Sammallahdenmäki na stranicama Finskog odbora za nacionalnu baštinu ()
* Svjetska baština Sammallahdenmäki Arhivirano 2006-09-20 na Wayback Machine-u s turističkim informacijama ()

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Finskoj |
| --- |
|  | 
Visoka obala (Arhipelag Kvarken)1) • Drvena crkva u Petäjävesi • Historijski centar Raume • Eneolitsko groblje u Sammallahdenmäki • Struveov luk1) • Utvrda Suomenlinna • Stara tvornica kartona u Verlau 
 | Finska zastava |
| 
1) Zajednička svjetska baština Švedske i Finske,  2) Zajednička svjetska baština deset zemalja (Latvija, Norveška, Švedska, Finska, Estonija, Litva, Rusija, Bjelorusija, Ukrajina, Moldova)
 |

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Sammallahdenmäki** |

61°07′10″N 21°46′30″E﻿ / ﻿61.11944°N 21.77500°E﻿ / 61.11944; 21.77500
**Tiquipaya** je grad od 49,237 i općina od 54,875 stanovnika u sredini Bolivije u Departmanu Cochabamba.

Karakteristike
--------------

Tiquipaya se nalazi 11 km sjeverno od svog administrativnog centra Cochabambe pa je njegovo satelitsko 
predgrađe i dio je te metropole.

Na teritoriju općine ima više od 111 jezera, a najveća su; Escalerani, Toro, Sayto Cocha, Mayu, Matara, Huara Huarani, Torzeni Kjocha, Rumi Plaza i Pujru Kjocha.

Historija
---------

Općina Tiquipaya je osnovana 1957. nakon upornih zahtjeva građana koji su započeli još 1946.

Ime - Tiquipaya je ajmarskog porijekla, a znači *Ravno ušće dviju rijeka*. Za Carstva Inka bio je zvan kao *Kraljevski grad Indijanaca*, jer je pripadao njihovim vladarima Inca Yupanqu i Huayna Kapacu, koji su ga koristili za poljoprivredu.

Danas je poznata kao *Prijestolnica cvijeća*, zbog brojnih rasadnika tog ukrasnog bilja.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Tiquipaya Municipality in Bolivia*" (engleski). City population. Pristupljeno 24.09.2023.
2. 1 2 3  „*Tiquipaya in Quillacollo (Cochabamba)*" (engleski). City population. Pristupljeno 24.09.2023.
3. 1 2 3 4  „*Historia del Municipio*" (španjolski). Gobierno Autónomo Municipal de Tiquipaya. Pristupljeno 24.09.2023.
4. ↑  „*Municipio:Tiquipaya*" (španjolski). Amdeco. Pristupljeno 24.09.2023.

Vanjske veze
------------

***Tiquipaya*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobierno Autónomo Municipal de Tiquipaya* ()
**Besokatra** je najmanja rijeka Sliva Masiva Ambre na sjeveroistoku Madagaskara duga 40 km.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rijeka *Besokatra* izvire u podnožju vrha *Velika Bésokatra* u Masivu Ambohitra (1 475), na nadmorskoj visini od 1 100 m (10 km jugozapadno od gradića Ambohitra).

Od izvora *Besokatra* teče isprava na sjever u dubokom kanjonu, pored tri vrha Andhranotsiamalona i lagano zavija prema zapadu obilazeći planinu Bianentsindra u veličanstvenom klancu, uklesanom u bazalte stijene. Korita prepunog velikih kamenih blokova, koju njegove divlje vode valjaju i drobe na svom putu u dolinu. U tom dijelu korito rijeke je osobito strmo sa jednim vodopadom.

Do 300 m nadmorske visine, *Besokatra* je pravi planinski brzak, mijenja karakter, na nadmorskoj visini od 100 m, između mjesta Betankilotrabe i Besokatra, *Besokatra* ulazi u obalnu ravnicu- Nivato. Odatle pa sve do ušća u Zaljevu Rigni, rijeka ima široko korito.
Dvije najveće pritoke s lijeve strane, su joj Antsahasifotra i Sakarami a sa desne Sandrambata i Sandrangotiki. 
Rijeka *Besokatra* ima ušće u Indijski ocean u *Zaljevu Rigni*, udaljeno svega 200 metara do ušća potoka Sankazo.

Ukupna duljina rijeke *Besokatra* je 40 km, a površina njegova sliva je oko 3300 km².

* Vode rijeka *Besokatra* i Saharenana, koriste se za snabdjevanje grada Antsiranane.

Povezano
--------

* Rijeke Madagaskara

Bilješke
--------

1. 1 2  Christian Barat (1958). „La montagne d'Ambre". Persee - Revue de géographie alpine, Tome 46 N°4. str. 629-681.. Pristupljeno 30. 09. 2011.
2. ↑  M. Aldegheri (1972). „Rivers and streams on Madagascar". R. Battistini & G. Richard Vindard / dr. W. Junk B.V. Publishers the Hague. Pristupljeno 23. 09. 2011.

Vanjske veze
------------

| * p
* r
* u
Rijeke Madagaskara |
| --- |
| Sliv Masiva Ambre | Irodo • Saharenana • Besokatra |  |
| Sliv Masiva Tsaratanana | Sjeverni Mahavavi • Sumbiruno • Maevarano • Bemarivo |
| Istočni sliv | Mananara • Mangoro (Onive) • Rianila • Maningori • Mananjari |
| Zapadni sliv | Sofia (Mangarahara • Anjoboni • Bemarivo) • Mahajamba • Betsiboka (Ikopa • Mananara) • Južni Mahavavi • Manambolo • Tsiribihina (Sakeni • Mania • Mahajilo) • Mangoki (Matsiatra • Mananantanana • Zomandao) • Onilahi |
| Južni sliv | Linta • Menarandra • Mandrare |
Suvremeni stremen
**Stremen** ili **uzengija** je lagani okvir ili prsten, povezan, najčešće kožnim remenom, za sedlo, a koji drži za pridržavanje stopala jahača. Stremeni najčešće dolaze ui paru i služe kako za pomoć pri penjanju na konja, tako i za stabilizaciju jahača prilikom jahanja (najčešće konja ili slične životinje kao mazga). Stremen značajno povećava jahačevu sposobnost da ostane u sedlu i kontrolira životinju, te tako povećava njenu korisnost ljudima pri komunikaciji, prijevozu i ratovanju.

U antici se umjesto stremena koristio jednostavniji kolan, a stremeni su se pojavili tek kasniji kao pomoć pri uzjahivanju. Izum stremena u svom tradicionalnom obliku se pripisuje kineskoj dinastiji Jin, a takvi stremeni su u Evropu stigli u srednjem vijeku. Dio historičara vjeruje da je stremen bio jedan od najvažnijih alata za stvaranje i širenje civilizacije, koji se po značaju može mjeriti sa kotačem ili štamparskom mašinom.

Moderni stremeni dolazi u raznim oblicima i stilovima, a većina ih je za sedlo vezana fleksibilnim kožnim remenima, koji se mogu prilagoditi veličini jahača, odnosno potrebi za optimalnim centru ravnoteže za određenu konjičku disciplinu. Uz stremene postoje i sigurnosni problemi, poput rizika da pali jahač može ostati zarobljenog stopala u stremenu te tako biti vučen po zemlji od strane konja, kao i problemi koje dugo korištenje stremena mogu izazvati tetivi Peroneus Tertius na ljudskom stopalu. Stremeni su sigurniji za upotrebu kada se nose jahaće čizme, odnosno uz pravilno namještanje.

Razni oblici stremena
---------------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Literatura
----------

* Bennett, Deb. *Conquerors: The Roots of New World Horsemanship.* Amigo Publications Inc; 1st edition 1998. ISBN 0-9658533-0-6
* John Sloan, "The stirrup controversy" Arhivirano 2014-11-22 na Wayback Machine-u
* Medieval Technology Pages:Paul J. Gans, The great stirrup controversy" Arhivirano 2014-10-09 na Wayback Machine-u
* Gies, Frances and Joseph. *Cathedral, Forge, and Waterwheel.* New York: Harper Perennial, 1994.

***Stremen*** na Wikimedijinoj ostavi
**Léon Gaumont** (Pariz, 10. maj 1864 - Sainte-Maxime, 9. august 1946) bio je francuski pronalazač, poduzetnik i filmski producent, poznat kao jedna od najuticajnijih ličnosti u prvim decenijama filma.

Gaumont je od ranog djetinjstva bio bio fasciniran fotografijom, a 1893. godine dobio posao u fotografskom poduzeću Comptoir géneral de photographie. Godine 1895. je poduzeće otkupio i prozvao ga po sebi L. Gaumont et compagnie. Ispočetka se bavio isključivom proizvodnjom i prodajom fotografske i filmske opreme, ali je već 1897. počeo proizvoditi vlastite filmove, pri čemu mu je od velike pomoći bila Alice Guy, koja je postala prva žena-sineast u historiji. Gaumont je s vremenom proširio djelatnost na niz drugih država. Početkom 20. vijeka je počeo prve eksperimente sa zvučnim i filmom u boji. Filmovi su postali toliko popularni da je 1911. sagradio veliko kino-dvoranu Gaumont Palace u Parizu. Gaumontov poslovni uspon je zaustavio prvi svjetski rat, koji mu je zapriječio brojna dotadašnja tržišta i stvorio financijske i druge probleme. Usprkos toga je uspio studio Gaumont sačuvati kao jednu od važnih institucija francuske i svjetske kinematografije. Od njegovog vođenja se formalno povukao 1930. godine.

Vanjske veze
------------

* Léon Gaumont na sajtu IMDb
* Léon Gaumont
* Léon Gaumont et la Gaumont Arhivirano 2011-10-11 na Wayback Machine-u
* Léon Gaumont dans les années 1920
* () Léon Gaumont
**Tuskegee**.-/Značenje nepoznato; moguće od Alabama riječi tåska, "warrior." /, pleme američkih Indijanaca porodice Muskhogean, nastanjeno do sredine druge polovice 17. stoljeća između Coose i Tallapoose u Alabami. Brojno stanje u domorodačko doba je nepoznato, tek 1832./3. popisano ih je 216 plus 25 crnih robova. Njihovi ostaci zajedno sa Creek Indijancima odlaze 1837. u Oklahomu gdje im i danas žive potomci; 600 (2000.).

Povijest
--------

Kroz zemlju Tuskegee Indijanaca 1540. prvi prolazi De Soto, i nailazi na njihovo selo Tasqui. Sljedeći dolazi Pardo 1567. a Vandera informira o dva njihova sela, Tasqui i Tasquiqui. U ranom 18. stoljeću pleme se podijelilo na dvije bande, jedni se naseliše na otoku u rijeci Tennessee. Ova banda je znatan period provela među Cherokeema nastanivši se I na južnoj strani Little Tennesseeja, blizu ušća rijeke Tellico, u sadašnjem okrugu Monroe u Tennesseeju. Čuveni izumitelj cherokee-pisma, Sequoya, proveo je svoje dječaštvo među njima. Drugo mjesto koje je ova ista skupina nastanila , vjerojatno je bilo na sjevernoj obali Tennesseeja, sjeverno od Robbinsvillea, u okrugu Graham u Sjevernoj Karolini. Ovaj dio bande apsorbiran je od Cherokeeja. 

Druga banda Tuskegeeja odlazi na područje Creek Indijanaca na Ocmulgee, i zajedno sa njima 1715. odlaze na Chattahoochee. Odlaskom Jugoistočnih plemena 1837. u Oklahomu, Tuskegee polaze zajedno sa Creekima. U Oklahomi se odvoje od Creeka i nastaniše u blizini plemena Yuchi.

Popisom iz 1832. bilo je 216 Tuskegeeja i od onda im broj postupno raste: 300 (1900.); 600 (2000.). NAHDB kalkulira da ih je 1700. bilo oko 400.

Kultura
-------

Tuskegee su bili pleme sa tipičnom kulturom za stalno-naseljene Jugoistočne ratare.

Vanjske poveznice
-----------------

* Tuskegee Arhivirano 2006-07-17 na Wayback Machine-u
* A Tuskegee Legend Arhivirano 2014-08-12 na Wayback Machine-u
* The Origin of Earth (Tuskegee) Arhivirano 2006-06-14 na Wayback Machine-u
***The Waste Land*** (sh. *Pusta zemlja*) je pjesma britanskog pisca T. S. Eliota objavljena 1922. godine, a koja se danas smatra jednim od najuticajnijih i najvažnijih djela moderne književnosti, odnosno poezije na engleskom jeziku.

Radnja pjesme okvirno prati legendu o potrazi za Svetim graalom i Kralju ribara, uz brojne vinjete vezane uz opis suvremenog britanskog društva. Eliot je djelo napunio brojnim aluzijama na prethodna književna djela, prije svega iz zapadnog kanona, ali i reference na budizam i hinduizam. Stil pjesme varira od satire do apokaliptičkih proročanstava. Kritičari su u *The Waste Land* pronašli odraz autorovog dubokog razočaranja modernom industrijskom civilizacijom, izazvanog kako nedavnim Prvim svjetskim ratom tako i frustrirajućim životom u Londonu gdje je Eliot prije pisanja pjesme radio kao službenik u banci.

Iako je zbog nekih stihova Eliot kasnije postao predmetom optužbi za antisemitizam, *The Waste Land* je stekla izuzetnu popualrnost te bila često citirana i aludirana u popularnoj kulturi.

Izvori
------

1. ↑  Gallup 1969 pp. 29–31, 208

Vanjske veze
------------

Tekst
Besplatna e-knjiga: *The Waste Land* na Projektu Gutenberg

* Complete annotated poem
* *The Waste Land* at the British Library

Verzije sa napomenama
* Critical essay on *The Waste Land* @ the Yale Modernism Lab Arhivirano 2011-06-21 na Wayback Machine-u
* Exploring *The Waste Land*
* Hypertext version of *The Waste Land* with sources
* He Do the Police in Different Voices, a Website for Exploring Voices in *The Waste Land*

Snimke
* Audio of T.S. Eliot reading the poem Arhivirano 2004-06-10 na Wayback Machine-u
* Šablon:Librivox book
* BBC audio file. Discussion of *The Waste Land* and Eliot on BBC Radio 4's programme *In our time*.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 179974477
* LCCN: n2004033464
* GND: 4201261-2
* SUDOC: 028387775
* BNF: cb12023334q (podaci)
* NLA: 35061226
* NSK: 000390155

 |
**Volodimir Oleksandrovič Zelenskij** (ukrajinski: Володимир Олександрович Зеленський; rođen 25. januara 1978) ukrajinski je političar, glumac, komičar, scenarist i filmski producent koji je na izborima 2019. izabran za predsjednika Ukrajine.

Pre nego što je započeo političku karijeru, Zelenskij je stekao popularnost u Ukrajini i Rusiji zahvaljujući ulogama u mnogim filmovima i TV-serijama. Godine 2015. glumio je u humorističkoj TV-seriji *Sluga naroda*, gdje je utjelovio skromnog učitelja koji pod parolom borbe protiv korupcije postaje predsjednik Ukrajine. Serija je postigla veliku popularnost u Ukrajini. U proljeće 2018. Zelenskij je osnovao istoimenu političku stranku.

Zelenskij, koji je 2014. podržavao Euromajdan i čiju je kandidaturu podržao prozapadni oligarh Igor Kolomoskoj, obećao je po pitanju vanjske politike kontinuitet s dosadašnjom politikom ulaska u EU i NATO, borbu za povratak anektiranog Krima od Rusije, kao i odmetnutih proruskih područja na istoku zemlje. Vodio je znatno umjereniju politiku od dotadašnjeg predsjednika Petra Porošenka. Stoga je kritizirao politiku derusizacije – zabranu ruskih filmova i TV-serija te zabranu upotrebe ruskog jezika. Na toj politici inzistirala je euromajdanska vlast.

Godine 2019. kandidirao se na predsjedničkim izborima. Glavno uporište imao je u centralnim, južnim i istočnim (tradicionalno proruskim) dijelovima Ukrajine. Pobijedio je Porošenka s otprilike 70% glasova.

Vanjske veze
------------

* Volodimir Zelenskij na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Predsjednici Ukrajine |
| --- |
| 
* Leonid Kravčuk
* Leonid Kučma
* Viktor Juščenko
* Viktor Janukovič
* Oleksandar Turčinov (v. d.)
* Petro Porošenko
* Volodimir Zelenskij

 | Standarta predsednika Ukrajine |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 9255154260630724480009
* LCCN: no2019142097
* ISNI: 0000 0005 0072 4452
* GND: 1179997255
* SUDOC: 262688255
* BNF: cb18015606d (podaci)
* BIBSYS: 1656998780673
* MusicBrainz: a0bf2740-159c-43cd-8f9a-653b7c80b018
* NDL: 032205173
* NKC: xx0272679

 |
*Za ostala značenja, vidi Vatrogasci (razvrstavanje).*
Vatrogasac Ratne mornarice SAD-a gasi požar tokom vježbovne obuke u srpnju 2008. Od opreme se vidi vatrogasno crijevo s mlaznicom, aparat za disanje, kaciga i puno vatrogasno radno odijelo.
**Vatrogasac** je naziv za svaku osobu koja je obučena i opremljena za gašenje požara. U današnjem svijetu vatrogasci su također obučeni i opremljeni za zadatke spašavanja ljudi zarobljenih u slupanim vozilima, srušenim zgradama i sličnim situacijama. Ponekad pružaju i hitnu medicinsku pomoć. Vatrogasci su u pravilu pripadnici posebne vatrogasne službe.

Vidi još
--------

* vatrogastvo

Vanjski linkovi
---------------

***Vatrogasci*** na Wikimedijinoj ostavi

* National Incident Management System
* U.S. National Institute for Occupational Safety and Health Topic: Fire Fighter Fatality Investigation and Prevention Program
* FireFightingNews.com Arhivirano 2007-01-19 na Wayback Machine-u
* FirefighterNation.com Arhivirano 2007-09-20 na Wayback Machine-u
* MSN:Cause For the Alarm
* Firefighter Blog
* Firehouse.com
* Simón Bolívar University Fire Department Arhivirano 2011-11-08 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Vatrogasci** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Jules Greenbaum** (rođen kao Julius Grünbaum; 15. januar 1867 - 1. novembar 1924) bio je njemački filmski producent, poznat kao jedan od najuticajnijih ličnosti na počecima njemačke kinematografijeg, kao i pionir zvučnog filma.

Odrastao je u jevrejskoj porodici, a u mladosti je kao emigrant živio u Chicagu i bavio se proizvodnjom tekstila. Godine 1895. se vratio u domovinu, a četiri godine kasnije osnovao filmsko poduzeće Deutsche Bioscope. S njim je počeo graditi i otkupljivati kino-dvorane kako bi stvorio sistem vertikalno integrirane filmske distribucije. S vremenom je počeo eksperimentirati s tzv. Synchronoscopeom, jednim od prvih sistema koji je sinkronizirao filmsku sliku sa nasnimljenim zvukom; njegov sistem, međutim, nije zaživio zbog malog broja tako snimljenih filmova, ali i tehničkih ograničenja od 2-3 filmske role, koja su priječila zvučno snimanje sve popularnijih cjelovečernjih filmova. Godine 1914. je zajedno sa svojim glavnim konkurentom Paulom Davidsonom osnovao filmski studio PAGU kako bi se oduprli sve popularnijim stranim filmovima na njemačkom tržištu. Iste godine je izbio prvi svjetski rat te je prestanak uvoza stranih filmova je doveo do procvata njemačke kinematografije, a samim time i Greenbaumove kompanije. Godine 1919. je Greenbaum svoju kompaniju spojio sa Universum Film AG (UFA). To je, međutim, dovelo do sudskih sporova koji su ga doveli pred bankrot. Nakon Greenbaumove smrti su njegovi sinovi obnovili rad kompanije koja je djelovala do 1932.

Izvori
------

Literatura
----------

* Bergfelder, Tim & Bock, Hans-Michael. *The Concise Cinegraph: Encyclopedia of German. Berghahn Books, 2009.*
* Eyman, Scott. *The Speed of Sound: Hollywood and the Talkie Revolution, 1926-1930*. Simon and Schuster, 1997.
* Nowell-Smith, Geoffrey, ur. (1996). *The Oxford History of World Cinema*. Oxford University Press. ISBN 0-19-874242-8.
* Prawer, S.S. *Between Two Worlds: The Jewish Presence in German and Austrian Film, 1910-1933*. Berghahn Books, 2007.

Vanjske veze
------------

* Jules Greenbaum na sajtu IMDb
**Radoš Novaković** (13. jul 1915, Prokuplje, Srbija – 11. januar 1979, Beograd, Jugoslavija) bio je srpski reditelj. Diplomirao je 1938. godine na Pravnom fakultetu u Beogradu, a 1941. god. apsolvirao na Odseku za pozorište pri Muzičkoj akademiji u Beogradu.

Kao vrstan intelektualac i poliglota preveo je mnoge drame, pisac je mnogih eseja iz oblasti teorije filma kao i jedinstvene knjige „Istorija filma" jer je to bila prva knjiga te vrste pisane na srpskom jeziku.

Od 1961. god. se bavio pedagoškim radom kao profesor filmske režije na Akademiji za pozorište, fim, radio i televiziju u Beogradu (sadašnjem Fakultetu dramskih umetnosti) na kojoj je bo je dekan i rektor.

I ako levičar po opredeljenju, i učesnik i prvoborac u Drugom svetskom ratu, kao umetnik kosmopolita bio je neshvaćen u komunističkom društvu i često u sukobu sa vladajućom vrhuškom. Što je rezultiralo pokušajem brisanja njegovog rada (kao što su filmovi „Sofka" i „Pesma s Kumbare") i ličnosti. I između ostalog pokušaj brisanja činjenice da je on osnivač „Ateljea 212" u zgradi „Borbe" 12.novembra 1956.godine.

Radoš Novaković je unuk Stojana Novakovića.

Filmovi
-------

* „Sofka" (1948)
* „Dečak Mita" (1951)
* „Voz 05-011" (1953)
* „Daleko je sunce" (1953)
* „Krvavi put" (1955) (U kooprodukciji sa Norveškom)
* „Pesma s Kumbare" (1955)
* „Vetar je stao pred zoru" (1959)
* „Pesma" (1961)
* „Opetacija Ticijan" (1963)
* „Portait in Terror (1963)
* „Bekstva" (1968)

Spoljašnje veze
---------------

* Radoš Novaković na sajtu IMDb
**Žuta bukva** (lat. *Fagus moesiaca*) nalazi se u MZ Vagani, selo Zaselje, zaseok Stolići, opština Kotor Varoš, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina. Stablo je karakteristično po izrazito žutom lišću od pupanja u proljeće do opadanja u jesen, što je čini jedinim takvim varijetetom bukve u Evropi. Stablo je veoma staro, pravilne i široko granate krošnje. Razlikuje se od tipične bukve po boji listova i grančica – listovi su veoma žuti i sjajni, a grančice su crvenkaste boje. Na površini od 400 kvadratnih metara oko bukve nalazi se oko 100 mladih jedinki. Pukotina u stablu je ispunjena kamenom, gipsom i pur-pjenom kako bi se drvo zaštitilo od daljeg truljenja.

Spomenik prirode
----------------

Vlada Republike Srpske na sjednici od 14. marta 2012. god donijela je odluku da se Žuta bukva, kao dendrološki raritet, proglasi za zaštićeno podruje III kategorije - spomenik prirode. Površina zone zaštite je 5007 m2. O spomeniku prirode brine se opština Kotor Varoš, koja je upravljanje povjerila privrednom društvu Eko-etno selo "Žuta bukva).

Osnovne karakteristike
----------------------

Stablo žute bukve staro je oko 300 godina i karakteristično po ujednačenoj zlatnožutoj boji lišća. 

|  |  |
| --- | --- |
| Visina stabla | 15,0 m |
| Obim debla na 1,3 m | 445,0 cm |
| Širina krune | 18 x 17,5 m |
| Prečnik debla | 141,72 cm |
| Visina debla do prve grane | 2,3 m |
**Antigen** je supstanca sposobna da reaguje sa antitelima, mada ne mora da izaziva stvaranje antitela. Antigeni koji izazivaju stvaranje antitela u organizmu nazivaju se još i **imunogeni**.

Mali hemijski molekuli, **hapteni**, poput dinitrofenola, mogu da se vežu za antitela, ali ne mogu da aktiviraju B-ćelije. 

Stoga se se pre imunizacije prave kompleksi haptena i makromolekula (nosača) koji su imunogeni. 

Determinanta ili epitop je deo makromolekula koji prepoznaje antitelo. Makromolekuli sadrže veći broj epitopa, od kojih se neki mogu ponavljati, a br. multiplih identičnih determinanti određuje valentnost antigena. Epitopi mogu biti nepreklapajući, kada su prostorno udaljeni i omogućavaju vezivanje dva ili više antitela. Preklapajuće determinante su blizu jedna drugoj i dovode do sternih smetnji prilikom vezivanja antitela, a u retkim slučajevima je moguće i da vezivanje prvog antitela dovede do konformacione promene strukture antigena čime se utiče na vezivanje drugog antitela. Epitopi ugljenih hidrata i fosfolipida su kovalentne strukture. 

U slučaju proteina, postoje linearne determinante (niz od oko 6 aminokiselina i u najvećem broju slučajeva su dostupne antitelima tek pri denaturaciji proteina) i konformacione determinante (formiraju ih aminokiseline koje su razdvojene u 
primarnoj strukturi proteina i dovode se u neposrednu blizinu u nativnoj, trodimenzionalnoj, formi). Proteini su podložni modifikacijama, poput fosforilacije i proteolize, koje dovede do promene kovalentne strukture i stvaranja novih epitopa, neoantigenih determinanti.
**Aleksandrów Kujawski** je grad od 12,058 stanovnika u sredini Poljske u Kujavsko-pomeranskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Aleksandrów Kujawski se prostire u dolini rijeke Visle, udaljen tridesetak km južno od centra Toruńa.

Historija
---------

Počeci naselja vezani su za izgradnju pogranične željezničke stanice u Kongresnoj Poljskoj, na pruzi Varšava-Bydgoszcz.

Stanica podignuta 1860. ubrzo je postala nukleus oko kojeg je niknuo granični prelaz sa carinom, telegrafom i poštom, naselje nazvano - *Przygraniczny*.

U toj željezničkoj stanici je u septembru 1879. održan susret dva cara - ruskog Aleksandra I. i njemačkog Wilhelma I, nakon tog je naselje nazvano *Aleksandrów Przygraniczny* (od 1919. *Aleksandrów Kujawski*).

Za vrijeme Poljsko-sovjetskog rata u Aleksandrówu je bio zarobljenički logor za 3,500 vojnika.

Likvidacija granice i to što se 1918. našao u ponovno rođenoj Poljskoj Republici, paradoksalno su utjecali na stagnaciju Aleksandrówa, unatoč činjenici da je 1919. dobio status grada, a od 1932. bio i administrativni centar *Povjata Nieszawa* (od 1949. Aleksandrow).

Za Njemačke okupacije Poljske Aleksandrów je izgubio ulogu administrativnog centra. Židovsko je stanovništvo potpuno istrebljeno, sinagoga i groblje uništeni.

Privreda
--------

Današnji Aleksandrów je servisni centar poljoprivredne okolice, od industrije ima manje pogone koji proizvode građevinski materijal, mašine i prehrambene artikle.

U Poljskoj je poznat po sanatoriju sa termalnom vodom i po košaraštvu.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Latvija Valka, Latvija

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Aleksandrów Kujawski*" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 02.09..2021.
2. 1 2 3 4 5  „*Poland, Kujawskopomorskie*" (poljski). City population. Pristupljeno 02.09.. 2021.
3. 1 2 3 4 5 6  „*Historia Miasta*" (poljski). Aleksandrów Kujawski. Pristupljeno 02.09..2021.
4. ↑  „*Wizyta delegacji z miasta partnerskiego Valki z Łotwy*" (poljski). Aleksandrów Kujawski. Pristupljeno 02.09. 2021.

Vanjske veze
------------

***Aleksandrów Kujawski*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Aleksandrów Kujawski* (službene stranice)[*mrtav link*] ()
***Prljavi mali Billy*** (engl. ) američki je vestern film iz 1972. scenariste i režisera Stana Dragotija. Glavna uloga je Michael J. Pollard kao Billy Bonney, poznatiji kao Billy Kid. Film je zasnovan na stvarnim činjenicama iz života Billyja Kida. Priča prati rane godine života jednog od najslavnijih odmetnika na Divljem zapadu.

Radnja
------

17-godišnji Billy Bonney sa svojom majkom i očuhom dolazi iz New Yorka u Coffeyville, mali blatnjavi grad u Kanzasu. Njegov očuh je kupio propalu farmu nedaleko od grada. Bonney nenaviknut na fizički rad je u stalnom sukobu sa očuhom koji ga smatra propalicom. Nakon jedne svađe očuh mu kaže da je bolje da ode, i ako se vrati da će ga ubiti.

Nakon napušanja farme, Bonney odlazi u grad gdje se nađe u centru sukoba između lokalnog lošeg momka Goldiea i ljudi zaduženih za održavanje reda u gradu. Nakon što dokaže svoju lojalnost, Bonney se sprijatelji sa Goldiem koji drži lokalni salun sa svojom djevojkom prostitutkom, Berle. Njih troje većinu vremena provode u salunu, opijajući se i igrajući poker. Goldie uči Bonneya da puca iz pištolja, a sa Berle ima svoje prvo seksualno iskustvo.

Ben Antrim, koji je nakon smrti Bonneyevog očuha u vezi sa njegovom majkom, dolazi nakon nekog vremena u salun i kaže da su stanovnici grada odlučili da Goldie i Berle moraju otići. Međutim, dok napuštaju grad na ulici ih napadne rulja. Berle pogine, Goldie je ranjen ali uspijeva pobjeći. Bonney i Goldie se kasnije nađu izvan grada i odlaze zajedno.

Uloge
-----

* Michael J. Pollard kao Billy Bonney
* Richard Evans kao Goldie
* Lee Purcell kao Berle
* Charles Aidman kao Ben Antrim
* Dran Hamilton kao Catherine McCarty
* Willard Sage kao Henry McCarty
* Gary Busey kao Basil Crabtree

Izvori
------

1. ↑  „Dirty Little Billy". www.imdb.com. Pristupljeno 12. 9. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Dirty Little Billy* na sajtu IMDb
* *Dirty Little Billy* na Rotten Tomatoes-u ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Stan Dragoti |
| --- |
| 
* *Dirty Little Billy* (1972)
* *Love at First Bite* (1979)
* *Mr. Mom* (1983)
* *The Man with One Red Shoe* (1985)
* *She's Out of Control* (1989)
* *Necessary Roughness* (1991)

 |
**Balkanska jezična zajednica** uključuje nekoliko indoeuropskih jezika koji imaju zajednička gramatička obilježja. To su uglavnom bugarski jezici s dijalektima istočne Srbije, Sjeverne Makedonije i sjeverne Grčke, uklj. dimotiki, albanski i istočnoromanski jezici, kao i neki turski koji se govori u Marmara (regija).

Glavne zajedničke i uzajamne karakteristike Balkanske jezične zajednice su analitika; supstituiran; nestanak infinitiva; prisutnost zvuka udaraljki "Ъ"; formiranje budućeg vremena uz pomoć glagola ili čestice; pronomualno iščekivanje i drugi. Sličnost tih balkanskih jezika primjetio je već 1829. slovenski jezikoslovac Jernej Kopitar. Izraz Balkanska jezična zajednica uveo je 1958. rumunski lingvista Alexandru Rossetti.

Vidi još
--------

* Бре
* Povijest hrvatskosrpskog jezika
* Novosadski dogovor
* Bečki književni dogovor
* Pravopis hrvatskosrpskog jezika
* Gramatika srpskohrvatskog jezika
* Deklaracija o zajedničkom jeziku

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **lingvistici** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Rijeka **Maningori** je rijeka na istoku Madagaskara duga 260 km, koja izvire iz jezera Jezera Alaotra  na centralnom platou, a potom teče na istok do uvira u Indijski ocean.

Geografske karakteristike
-------------------------

Od izvora u jezeru Alaotra rijeka teče u smjeru istoka, uskim kanjonima kroz stjenoviti *Masiv Ambatomafana*. Nakon što prođe Masiv Ambatomafanu, rijeka mijenja smjer i teče prema sjeveroistoku zatim nailazi na *Gorje Anjahambe*. Nakon što prođe Anjahambe, rijeka pravi veliki zaokret i teče na jugoistok sve do uvira svoje glavne pritoke sa lijeve strane - rijeke Sandratsio. Zatim *Maningori* ponovno mjenja smjer i teče prema sjeveru, da bi nešto sjevernije od mjesta Vohilengo, naglo skrenuo na istok. Odatle ravnomjerno teče na istok do uvira u Indijski ocean kod mjesta Ampasina.

Ukupna duljina rijeke *Maningori* je oko 260 km, a površina njena sliva iznosi 12 645 km².

Povezano
--------

* Rijeke Madagaskara

Bilješke
--------

1. 1 2  M. Aldegheri: Rivers and streams on Madagascar, na portalu google books (pristupljeno: 6. 9. 2011.)

Vanjske veze
------------

* *Manangory Topos Rivières*, na portalu madamax.com Arhivirano 2011-12-09 na Wayback Machine-u ()
**Računarski objekat** (engleski: ) je konkretna reprezentacija klase u računarskom programu. Odnos klase i objekta u računarstvu je poput odnosa arhitektonskog nacrta zgrade, po kojoj graditelj (kompajler i linker), tj. izvođač radova (runtime) je u stanju da izgradi objekat te zgrade.

Primjer objekta u Java programskom jeziku:

```
// Deklaracija klase Osoba u datoteci Osoba.java
public class Osoba {
  /**
    * Javni konstruktor (engleski constructor) sa kojim se prave objekti ove klase.
    */
  public Osoba(String imeArg) {
    this.ime = imeArg;
  }
  .......
  private String ime;
}

```

Upotreba ove klase u nekoj drugoj klasi bi onda bila sljedeća:

```
Osoba dino = new Osoba("Dino");  // new znači da pravimo novi objekat ove klase i da sistem treba da namjeni memorijski blok za ovaj objekat
Osoba isaak = new Osoba("Isaak");

```

U navedenom primjeru imamo 2 objekta klase `Osoba`, tj. `dino` i `isaak`, gdje obadva objekta od trenutka stvaranja imaju različite *živote*. Ukratko, računarski objekat je primjena šablona, tj. klase koji modelira neki objekat iz pravog života.

### Objekt, instanca

Instanca klase opisuje stvarni činjenični objekat. Dok je klasa apstraktna predstava objekta, pri tome je instanca ili objekat konkretna reprezentacija. Da bi iz klase proizveli jedan objekat, moramo iz klase "preslikati" objekat.
Objekat cemo prizvesti uz pomoć operatora new te cemo stim rezervirati memoriju u kojoj ce biti memorisana vrijednost objekta.
Iz jedne klase mozemo proizvesti bezgranično mnogo objekata. Svaki objekat je jedinstven. Objekti koji budu prizvedeni iz iste klase posjeduju osobine(atribute), koji su definirani u klasi. U svakom objektu ovi atributi mogu primiti različite vrijednosti.

```

Primjer 2: Konto-Objekat

class Konto  {
    int kontoBr;
    double kontostanje;
    void uplata (double iznos) {
       ...
    }
    
    void isplata (double iznos) {
       ...
    }

    double kontostanjePreispitati() {
       ...
    
    }
    
    public static void main (String[] args)  {
        Konto konto1 = new Konto(); 
        konto1.kontoBr = 552454;
        konto1.kontostanje = 1700.0;
        Konto konto2 = new Konto();
        konto2.kontoBr = 777777;
        konto2.kontostanje = 7000.0;
    }

}

```

Referenc varijabla je varijabla, koja upućuje na objekt u memoriji. U ovom primjeru su konto1 i konto2 referenc varijable.

Povezano
--------

* Računarska dizajn šema