recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Solidarnost**. Za druga značenja, v. Solidarnost (sindikat).* |

**Solidarnost** je dobrovoljna socijalna kohezija, spremnost da se pomogne i dodijeli međusobna podrška unutar grupe. Ljudi su solidarni s nekime, ako ga podržavaju u njegovim uspjesima i neuspjesima te ih osjećaju kao svoje vlastite.

Podrijetlo riječi
-----------------

Riječ dolazi od lat. "solidus", to znači „čvrst". Postojao je srednjovjekovni pravni pojam „solidum„, što je značilo da se skupina ljudi, koja se pojavljuje pred sudom ponaša "kao jedan čovjek". Riječ se proširila na francuski, a nakon toga i na druge jezike, a od 19. stoljeća počela se koristiti kao konkretan izraz koncepta "bratstva" u lozinki Francuske revolucije "Sloboda, jednakost, bratstvo." (franc. Liberté, égalité, fraternité). U tom smislu, postala je parola posebno radničkog pokreta i kasnije socijaldemokracije. U rujnu 1980. nastao je u Gdanjsku sindikalni pokret „Solidarnost", čime je postupno započeo pad komunističkog sustava. Istoznačnica u hrvatskom jeziku je i riječ uzajamlje

Solidarnost u sociologiji
-------------------------

Solidarnost se protivi ideji moći i dominacije jednih nad drugima. Francuski sociolog Émile Durkheim u svom radu "Društvena podjela rada" (1893.) razlikuje tvrtku s niskim stupnjem podjele rada, koja ima "mehaničku solidarnost" od skupine ili plemena kao cjeline društva s naprednom podjelom rada, koja je dovela do različitih dobrovoljnih saveza i nastanka "organske solidarnosti".

Solidarnost je oblik međusobne ljubavi i pomoći unutar crkvenih redova, a kasnije u srednjem vijeku između cehova i drugih interesnih skupina. Durkheim i njegovi sljedbenici, vide i nedostatak takve solidarnosti, ako su interesi neke skupine na štetu društva u cjelini.

Solidarnost u današnjici
------------------------

Društveni razvoj u bogatim zemljama – osobito automatizacija proizvodnje i njen prijenos u siromašnije zemlje - drastično su smanjili broj radnika u tvornicama i doveli do slabljenja grupne solidarnosti. Smanjena je važnost sindikata i iako je standard porastao, smanjila se i solidarnost u tom pogledu.

Trenutno se, najčešće govori o tzv međugeneracijskoj solidarnosti, prema kojoj zaposleni ljudi moraju dati dio svojih prihoda za plaćanje mirovine starih ljudi, nekadašnjih zaposlenika. U Hrvatskoj je postojalo ministarstvo, koje se zvalo „Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti". Tu se ne radi o solidarnosti u pravom smislu te riječi, jer nije dobrovoljno. 

Solidarnost s primjerice, siromašnijim dijelovima svijeta i siromašnim građanima, veliki je etički izazov za sve i solidarnost ostaje za mnoge vrlina i u modernom društvu.

Izvori
------

1. ↑  Collins Dictionary of Sociology, str. 405-6.
**Põgari-Sassi** je selo u župi Ridala, okrug Lääne, u zapadnoj Estoniji. Nalazi se u blizini grada Haapsalu, u nacionalnom parku Matsalu i obuhvaća sjeverni dio poluotoka Puis i poluotok Sass. Naziv sela može biti i jednostavno *Põgari*. Prije administrativne reforme estonskih općina 2017. selo je pripadalo općini Ridala.   

Područje sela uključuje sljedeće zaljeve: Tauksi, Liialaid, Sõmeri, Porgi, Suurrahu, Roograhu, Kuivarahu, Suur-Härjamaa, Väike-Härjamaa i nekoliko manjih. Otoci južno od njih pripadaju Puisu. Selo se ne proteže do zaljeva Matsalu.  

Susjedna sela Põgari-Sassi su Puise na jugozapadu, Tuuru na sjeveroistoku, Koidu na istoku i Kiideva na jugoistoku.  

Autobus Haapsalu-Kiideva-Puise ima dvije stanice u selu: Tõnnu i Põgari-Sassi.

Povijest
--------

Dana 22. septembra 1944. posljednja sjednica kabineta Otta Tiefa (EVRK) održana je u kući molitve u Põgariju. Nakon toga će državni tajnik Helmut Maandi pobjeći kroz Tauksi, Liialaid i otočiće Hiiumaa u Švedsku.

Galerija
--------

* Autobuska stanica Põgari-SassiAutobuska stanica Põgari-Sassi
**Palmaria** je samohodni topnički sustav proizveden u Italiji od tvrtke Oto Melara namijenjeno izvozu. Nastao je iz prekinutog projekta SP70 sustava. Prvi prototipovi su izgrađeni kasnih 1970-ih. Proizvodnja je započeta 1982. i završena ranih 1990-ih. Palmeria sustav je izvezen u Libiju (210) i Nigeriju (25). Ostalih 20 kupola Palmeria sustava su izvezene u Argentinu i postavljene na osnovu lokalno proizvedenog TAM tenka.

Palmeria je opremljena sa 155 mm/L39 haubicom koja je razvijena iz FN70 vučne haubice i opremljena je automatskim sustavom punjenja. Palmeria može ispaljivati svu standardnu 155 mm NATO municiju. Maksimalan domet standardne HE-FRAG granate je 24,7 km i 30 km sa raketnim punjenjem. Maksimalna brzina paljbe je 6 granata u minuti. Sekundarno naoružanje čini 7,62 ili 12,7 mm strojnica montirana na krov kupole. Čelični oklop tijela i aluminijski oklop kupole pruža zaštitu od paljbe zrna malog kalibra i krhotina topničkih granata. Posadu čini 5 članova.

Palmeria dijeli mnogo komponenata sa OF-40 tenkom. Vozilo pokreće njemački MTU MB 837 Ka-500 dizelski motor, najveće snage 750 KS.

TAM VCA je inačica samohodnog topničkog sustava Palmeria se sastoji od Palmeria kupole koja je montirana na osnovu TAM tenka. ovaj samohodni topnički sustav je proizveden u malom broju i trenutno je u službi argentinske vojske.

Izvori
------

1. ↑
Puppy Linux 4.3.0
Puppy Linux 5.0.0
Puppy Slacko 5.3.3
**Puppy Linux** je malena Linux distribucija fokusirana na lakoću i jednostavnost korištenja. Cijeli sustav se može pokrenuti iz RAM-a, čime boot medij može biti uklonjen nakon podizanja sustava. Aplikacije kao što su AbiWord ( besplatni program za obradu teksta), Gnumeric (proračuni,tabele), MPlayer (besplatni multimedijski player) uključene su, kao i širok izbor web preglednika koji mogu biti instalirani. Distribucija je izvorno razvijena od strane Barryja Kaulera. Trenutačno Kauler razvija novi način izgradnje operativnog sustava nazvan Woof. Ovaj alat može izgraditi Puppy Linux distribuciju iz binarnih paketa drugih Linux distribucija.

Osobine
-------

Korisničko sučelje
------------------

Paketi i upravljanje distribucijama
-----------------------------------

Varijante
---------

Povijest
--------

| Inačica | Datum izdanja |
| --- | --- |
| Puppy 1 | 29. ožujka 2005. |
| Puppy 2 | 1. lipnja 2006. |
| Puppy 3 | 2. listopada 2007. |
| Puppy 4 | 5. svibnja 2008. |
| Puppy 5 | 15. svibnja 2010. |

**Puppy 1** se sa lakoćom koristio i na starom hardware-u(npr Pentium / 32 MB RAM), za novija računala bolja je bila verzija korištenja sa USB stick-a(no zahtijevala je podizanje sustava pomoću floppy diska). Postojala je i mogućnost zajedničkog korištenja sa Windows 98 i ME.

**Puppy 2** koristio je Mozilla-baziran SeaMonkey kao primarni web preglednik i e-mail klijent.

**Puppy 3** bio je Slackware 12 kompatibilan.

**Puppy 4** izgrađen je pomoću T2 SDE skripta.

**Puppy 5** baziran je na projektu zvanom Woof, koji pak omogućuje da se Puppy Linux izgradi iz bilo koje druge Linux distribucije.

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica
* Stranica korisničke zajednice
* Puppy Linux FAQ
* Web stranica Barry Kauler-a,Woof project Arhivirano 2011-07-14 na Wayback Machine-u
***Main Azaad Hoon*** je indijski igrani film snimljen na hindijju 1989. godine u režiji Tinnua Ananda. Po žanru je drama i predstavlja remake crno-bijelog klasičnog hollywoodskog filma *Meet John Doe* iz 1941. godine. Radnja započinje kada novinarka (čiji lik tumači Shabana Azmi) suočena sa otkazom u listu koji preuzima novi vlasnik (čiji lik tumači Manohar Singh) napiše kolumnu u kojoj fiktivni običan čovjek po imenu "Azaad" žestoko napada vlast radi korupcije i drugih nepravdi i obećava da će u znak protesta izvršiti samoubistvo. Protagonist, čiji lik tumači Amitabh Bachchan, je nezaposleni vodviljski zabavljač koji preuzme "Azaadov" identitet kada se ispostavi da je kolumna potakla stvaranje klubova obožavetlja širom zemlje, a što vlasnik novina nastoji iskoristiti za svoje političke ambicije.

Uloge
-----

* Amitabh Bachchan ... Azaad
* Shabana Azmi ... Subhashni Saigal
* Anupam Kher ... Dalchand Jain
* Manohar Singh ... Gokuldas
* Ajit Vachani ... Editor Sharma
* K.K. Raina ... Newspaper editor
* Ram Gopal Bajaj ... Rambhau Kaka (Village Sarpanch)
* Raja Bundela ... Anwar
* Avtar Gill ... IG Nagu
* Annu Kapoor ... Munna
* Anjan Srivastav ... Rastogi - CM's PA
* Abha Parmar ... Worker

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Main Azaad Hoon* na IMDb-u (`en`)
**Malajski prolaz** (ili Malački prolaz) je tjesnac u Jugoistočnoj Aziji koji spaja Andamansko more s Južnokineskim morem. Dug je oko 800 km i širok između 50 i 300 km, ali na najužem mjestu širina mu je samo oko 2,8 km.

Najvažnija luka je Malakka u Maleziji, po kome je prolaz i dobio ime. Ovaj moreuz ima ogromno značenje za svjetsku trgovinu, to je morski put s najgušćim prometom na svijetu. Između 20 i 25% cjelokupne svjetske pomorske trgovine prolazi tim moreuzom. Dnevno kroz Malajski prolaz prođe oko 2.000 brodova.

To je najugroženiji morski put, jer tu još i danas snažno djeluju suvremeni pirati. 

Već duže vrijeme se povremeno pojavljuju planovi o uspostavljanju direktne pomorske veze između Andamanskog mora i Tajlandskog zaljeva gradnjom plovnog kanala preko Malajskog poluotoka na jugu Tajlanda. Takva pomorska veza bitno bi smanjila korištenje Malajskog prolaza (ali i singapurske luke). Stručnjaci procjenjuju troškove gradnje takvog kanala na iznos do najviše 28 milijardi američkih dolara. 

Očekuje se određeno rasterećenje ovog pomorskog puta nakon dovršetka gradnje naftovoda i plinovoda koji Kina gradi uz Novi put svile.

Izvori
------

1. ↑   Wolfgang Hirn: Herausforderung China. Bundeszentrale für politische Bildung, Bonn, 2006, S. 198.
2. ↑  China.org.cn: *China baut entlang der Seidenstraße Öl- und Gaspipeline*, 21. September 2005

***Malajski prolaz*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 316432304
* LCCN: sh85080012
* GND: 4074493-0
* SUDOC: 069751307
* NDL: 00629289
* NKC: ge787315

 |
**Rankweil** je trgovište na krajnjem zapadu Austrije od 
11,712 stanovnika, koje administrativno podpada 
pod Okrug Feldkirch.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rankweil leži na zapadu Vorarlberga, u dolini rijeke Rajne u istočnom dijelu - Laternsertal, na obroncima 
brda Liebfrauen visokog 502 metara.
Udaljen je svega 5 km sjeverno od administrativnog centra Feldkircha, sa kojim je gotovo spojen.

Historija
---------

Pored mjesta na lokalitetu Brederis iskopani su ostatci rimske vile, danas je to muzej na otvorenom.

Rankweil je prvi put dokumentiran između 917. - 1209. pod imenom **Vinomna**, u to vrijeme u njemu se nalazio karolinški sud. Austriji je pripao 1390.
Od 1354. - 1806. bio je sjedište okružnog carskog suda.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost mjesta je utvrđena parohijska crkva, koja je nekad bila i hodočasnička, dokumentirana prvi put oko 1300. proširena prvi put 1470. a onda i 1657.

Privreda
--------

Rankweil je 1991. imao 5,667 zaposlenih, od kojih je 56% radilo u industriji koja je proizvodila električne uređaje, 
tekstil, dijelove za automobile i voćne sokove.

Ostali su radili u tercijarnom sektoru (administracija, trgovina, usluge).

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Vorarlberg" (engleski). City population. Pristupljeno 03. 03. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Rankweil*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 03. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Rankweil*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Rankweila* (`de`)
**Palmarola** (za antike znana kao *Palmaria*) je mali vulkanski otok u arhipelagu Pontinski otoci u 
Tirenskom moru u Laziju u Provinciji Latina.

Geografske karakteristike
-------------------------

Palmarola ima izduženi oblik, u smjeru sjever - jug, duga je nekih 2,5 km i prosječno široka 400 metara, a ukupna dužina obalne 
linije iznosi joj 8 km.
Zapadna obala je vrlo razvedena, sa brojnim grebenima, dok je istočna ravna, bez uvala, najviša točka na otoku je Monte Pellegrino visok 262 metara.

Palmarola je najzapadniji otok tog arhipelaga, udaljen od najvećeg otoka Ponze 7,3 km. 
Nenaseljen je, odnosno naseljen je samo povremeno - ljeti, stanovnicima iz Ponze koji obrađuju svoja polja.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Pontine, Isole*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 12. 04. 2016.

Vanjske veze
------------

***Palmarola*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pontine, Isole* na portalu Treccani (`it`)

| * p
* r
* u
Pontinski otoci |
| --- |
| 
* Ponza
* Palmarola
* Zannone
* Gavi
* Ventotene
* Santo Stefano

 |
Za ostale osobe s istim imenom, v. Ron Brown (razvrstavanje).
Ron Brown
**Ronald Harmon "Ron" Brown** (Washington, 1. kolovoza 1941. – Dubrovnik, 3. travnja 1996.) – američki političar, ministar trgovine. Poginuo je u nesreći zrakoplova kod Dubrovnika.

Rođen je u Washingtonu, a odrastao je u New Yorku u obitelji Afroamerikanaca srednje klase. Glumio je u reklami za Pepsi-Colu, koja je bila jedna od prvih reklama usmjerenih prema afroameričkoj populaciji. Studirao je Midllebury College-u. Bio je prvi Afroamerikanac u bratovštini Sigma Phi Epsilon. Služio je vojni rok u Južnoj Koreji i Europi, oženio se i završio studij prava. Radio je kao odvjetnik i lobist. Imao je funkcije u Demokratskoj stranci. Sudjelovao je uspješno u predsjedničkoj kampanji Billa Clintona, koji ga je nakon pobjede na izborima, 1993. godine imenovao ministrom trgovine. Poginuo je u nesreći zrakopolova 3. travnja 1996. godine, 3 kilometra sjeverno od Dubrovnika zajedno s 34 putnika. 

Njemu u čast ustanovljene su dvije američke nagrade prozvane njegovim imenom. Po njemu je nazvan i jedan ratni brod te zaklada za stipendiranje studenata. Posthumno je odlikovan od tadašnjeg predsjednika SAD-a Billa Clintona.

Galerija
--------

* Slika nesreće u kojoj je poginuo.Slika nesreće u kojoj je poginuo.
* Za govornicom.Za govornicom.

Vidi i:
-------

* Zrakoplovna nesreća kraj Dubrovnika 1996.
Karta Tibeta (crveno) i NR Kine
**Pripajanje Tibeta Kini**, **kineska ankesija Tibeta** (kineski: ), bio je proces u kojem je NR Kina 1951. preuzela kontrolu nad Tibetom, te ga priključila u svoj teritorij pretvorivši ga u svoju autonomnu regiju. Ovaj događaj uslijedio je nakon što je vlada Tibeta pokušavala steći međunarodno priznanje, povećala napore da modernizira vojsku, pregovora između Tibeta i Kine i vojnog sukoba u regiji Qamdo zapadnog Khama oktobra 1950. Još 1949. je kineski poglavar Mao Zedong najavio "oslobođenje Tibeta". Suočen sa brojčano nadmoćnom vojskom Kine, slabo naseljen Tibet je odlučio spriječiti krvoproliće i prihvatiti kapitulaciju, te prihvatio novu kinesku upravu i njen sprazum sedamnaest točaka oktobra 1951. Vlada Tibeta i njene društvene strukture ostale su na mjestu, iako pod vlasti Kine, sve do pobune 1959. nakon čega je Dalaj Lama pobjegao u Indiju, a uz njega se odigrao egzodus dodatnih 80.000 Tibetanaca, te je vlada Tibeta nakon toga raspuštena.

Ovaj čin je danas predmet raznih sporova, pošto se preispituje da li je pripajanje Tibeta Kini bio nezakonit čin aneksije po pitanju međunarodnog prava. Opći konzenzus je da su Kina i Tibet bili nezavisni prije dinastije Yuan (1271–1368), ali je priroda njihovog odnosa prije 1950-ih predmet rasprava. Kina tvrdi da je Tibet bio dio njenog teritorija od dinastije Yuan, odnosno od kada je dinastija Qing (1644–1912) završila kratkotrajnu nepalsku vladavinu (1788-1792) dijelova Tibeta 1793. Tibetanska vlada u egzilu tvrdi da je Tibet bio neovisna država sve do 1949/50. Zapadni akademici iznose tri tvrdnje: da su Mongoli vladali nad Kinom i Tibetom tijekom dinastije Yuan; da je Tibet bio neovisan tijekom dinastije Ming (1368–1644); te da je Tibet bio ili pod vlasti Kine ili barem bio vazalna država Qinga. Pojedini zapadni akademici isto smatraju da je Tibet bio neovisan od c. 1912 do 1950. iako je imao iznimno ograničeno međunarodno priznanje.

Vidi još
--------

* Pitanje statusa Tibeta
* Velika Kina

Eksterni linkovi
----------------

* Sperling, Elliot, Don’t Know Much About Tibetan History, New York Times, 13. 4. 2008.
* Sperling, Elliot (2004). *The Tibet-China Conflict: History and Polemics*. Washington: East-West Center. ISBN 1-932728-13-9. ISSN 1547-1330. Arhivirano iz originala na datum 2008-08-19. Pristupljeno 2016-04-25.

Izvori
------

1. 1 2  „Tibet profile". BBC News. 13. 11. 2014.
2. ↑  Anne-Marie Blondeau; Katia Buffetrille (2008). *Authenticating Tibet: Answers to China's 100 Questions*. University of California Press. str. 61. ISBN 978-0-520-24464-1.
3. ↑  John Bray (2000). „Tibet, democracy and the Internet bazaar". *Democratization* **7** (1): 157-173. DOI:10.1080/13510340008403650.
4. ↑  „Five Point Peace Plan". The Dalai Lama. 21 September 1987.
5. ↑  „The Question of Tibet". Council of Foreign Relations. 5 December 2008. Arhivirano iz originala na datum 2015-03-28. Pristupljeno 2016-04-25. »Western countries, including Britain and the United States, did not recognize Tibet as fully independent«
Koordinate: 35°08′25″N 32°48′45″E﻿ / ﻿35.1404°N 32.8126°E﻿ / 35.1404; 32.8126

 *Za ostale upotrebe, v. Soli.*
Karta koja pokazuje 10 drevnih gradova-kraljevstava Cipra
Labudši mozaik u Soliju
**Soli** ili **Soloi** (grčki: ) je drevni grčki grad na otoku Cipru, smješten jugozapadno od Morphoua i na obali Morfujskog zaliva. Od godine 1974. nalazi se na teritoriji *de facto* republike Sjeverni Cipar. 

Grad potiče iz 6. vijeka pne. Prvotno je bio na mnogo ograničenoj lokaciji. Današnju lokaciju je odabrao i grad isplanirao Solon. 
Soloi je bio jedan od 10 gradova-kraljevstava na koje je bio podijeljen tadašnji Cipar.

Danas vidljive ruševine uglavnom potiču iz rimskog perioda, uglavnom mozaički pod baziklike na kome se ističu prizori ptica i životinja, uključujući labuda. Također postoji i teatar koji je restauriran u modernom periodu.

Znamenite ličnosti iz Solija:

* Nikoklo, sin Pazikratobv, pratilac Aleksandra u Indiji (Arrian, Indica 18.8).
* Stasanor, general u vojsci Aleksandra Velikog i kasniji guverner Drangijane, Baktrije i Sogdijane nakon podjele u Triparadisu (Arrian, Successors 35).
* Hijeron iz Soloija, koga je Aleksandar poslao da oplovi Arabijski poluotok.
* Klearh iz Solija, peripatetički filozof iz 4. vijeka pne.

Povezano
--------

* Solon
* Soli (Kilikija)

***Soli (Kipar)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 127144648440332712732
* LCCN: sh86002924
* GND: 4257765-2
* SUDOC: 029069793
* BNF: cb12077238t (podaci)

 |
**Prirodni jezici** podrazumevaju jezike koji su spontano nastali u davnim vremenima i kojima govore pojedine ljudske zajednice (narodi, nacije, plemena).

Mnogi jezici su u svakodnevnoj upotrebi, ali nisu svi ti jezici prirodni, kao što ni svi prirodni jezici nisu u upotrebi (mrtvi jezici).

Prirodni, planski i veštački jezici
-----------------------------------

Potkategorija »prirodni jezici« uvedena je da bi se njome objasnili jezici koji nisu prirodni, ali su u upotrebi ili se mogu upotrebiti za sporazumevanje.

Pored prirodnih jezika, postoje i planski jezici koji se koriste ili se mogu koristiti za sporazumevanje. Od planskih jezika koji su u upotrebi najpoznatiji su esperanto, interlingva i ido (ovo su inače jedini planski jezici koji imaju svoje portale na Vikipediji). Drugi planski jezici su za sada samo teoretski projekti koji još uvek nemaju svoje govornike (što je neophodno za ostvarenje jezičke prakse).

Osim jezika koji se koriste za sporazumevanje, postoje i veštački jezici. Veštački jezici mogu biti stvoreni iz naučnih razloga (kao jezički eksperiment) ili iz praktičnih razloga (programski jezici u računarskoj tehnici). U tu kategoriju spadaju i fiktivni i tajni jezici.

Bitna razlika između planskih i veštačkih jezika je u činjenici da se planski jezici grade na osnovu leksike i sintakse živih jezika, dok veštački jezici imaju sasvim drugu logiku tvorbe, koja proističe iz namene tog jezika.

Jezička praksa
--------------

* Prirodni ili etnički jezik je jezik koji se razvija kao deo kulture nekog etno prostora čiji ga članovi upotrebljavaju kao maternji jezik. Za razliku od planskih i veštačkih jezika, prirodni jezik nastaje spontano.
* Termin prirodni jezik često označava svaki jezik u ljudskoj upotrebi, dok se kao veštački označavaju programski jezici.

Literatura
----------

* ter Meulen, Alice, 2001, "Logic and Natural Language," in Goble, Lou, ed. *The Blackwell Guide to Philosophical Logic*. Blackwell.
Rankineov ciklus s visokotlačnim i niskotlačnim dijelovima parne turbine, te jednim regenerativnim zagrijačem vode.
**Regenerativni zagrijač vode** naziva se predgrijač napojne vode prije ulaza u generator pare, pomoću pare koja se oduzima iz parne turbine na jednom ili više stupnjeva (visokotlačni i niskotlačni dio parne turbine). Regenerativnim zagrijavanjem postiže se:

* povišenje toplinske iskoristivosti kružnoga parnog procesa zbog povišenja srednje temperature dijela procesa na kojemu se dovodi toplina,
* sniženje topline koja se iz parnog kondenzatora odvodi u okolinu, budući se smanjuje protok pare kroz parni kondenzator za količinu koja se iz parne turbine oduzima za regenerativno zagrijavanje,
* smanjuje se potrebna količina rashladne vode za hlađenje parnog kondenzatora, a time i manji utrošak energije za pogon crpki rashladne vode.

Potpuna kondenzacija pare u tekućinu zahtijeva kasnije njezino kasnije zagrijavanje do temperature vrenja, što je prvo odstupanje Rankineovog ciklusa od Carnotovog ciklusa. Nakon vrenja para se dodatno pregrijava u pregrijaču pare na višu temperaturu od vrelišta, te odlazi u parnu turbinu. Nakon prolaska kroz visokotlačni dio parne turbine, para odlazi u regenerativni zagrijač pare (regenerativni izmjenjivač topline). Zbog razlike temperatura napojna voda se grije, a para se kondenzira. U idealnom slučaju napojnu vodu bi bilo moguće zagrijati do temperature kondenzacije pare. Toplina koju predaje para u idealnom slučaju je jednaka toplini koju primi napojna voda. Na taj način, umjesto zagrijavanja napojne vode od stanja 1 do 5, potrebno ju je zagrijati od stanja 3 do 5 (vidi sliku!).

Kod stvarnih Rankineovih ciklusa s regenerativnim zagrijavanjem napojne vode, u regenerativnom zagrijaču pare (izmjenjivač topline miješajućeg tipa) vodi se samo onaj dio pare čijom kondenzacijom će se zagrijati napojna voda. Osim toga, parna turbina je samo djelomično podijeljena na visokotlačni i niskotlačni dio. Prva napojna crpka 1 usisava kondenzat pri tlaku p1 i tlači ga do tlaka p2, koji je jednak tlaku p6 oduzete pare iz parne turbine. Na taj način u regenerativnom zagrijaču pare dolazi do mješanja pare stanja 6 i relativno hladne napojne vode stanja 2.

Zagrijač vode ili ekonomajzer
-----------------------------

*Glavni članak: Zagrijač vode*
**Zagrijač vode** ili **ekonomajzer** je ustvari izmjenjivač topline koji se koristi kod generatora pare, a spada u naknadne ogrjevne površine generatora pare, u kojima se se napojna voda prije ulaza u parni bubanj (ili vodni bubanj kod dvodomnih ili trodomnih kotlova) zagrijava, a katkad i djelomice isparava. Voda se grije obično do temperature koja je od 20 do 50 °C niža od temperature isparavanja (vrelište). Ako u zagrijaču vode dolazi i do djelomičnog isparavanja vode, tada se on naziva predisparivač.

Izvori
------

***Regenerativni zagrijač vode*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑   Arhivirano 2015-09-24 na Wayback Machine-u "Obrada napojne vode u termoenergetskim postrojenjima", Prof. dr. sc. Z. Prelec, www.riteh.uniri.hr, 2012.
2. ↑   Arhivirano 2013-09-23 na Wayback Machine-u "Brodski generatori pare – uvod", Prof. dr. sc. Z. Prelec, www.riteh.uniri.hr, 2013.
Koordinate: 41° 22′ 40" SGŠ, 22° 51′ 14" IGD

**Mokrino** (mak. *Mokrino*) je naselje u Republici Makedoniji, u krajnje jugoistočnom delu države. Mokrino je u sastavu opštine Novo Selo.

Prirodni uslovi
---------------

Mokrino je smešteno u krajnje jugoistočnom delu Republike Makedonije, blizu državne tromeđe sa Grčkom i Bugarskom (10 km jugoistočno od sela). Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 21 kilometar istočno.

Naselje Mokrino se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno na jugoistočnom obodu Strumičkog polja, na mestu gde se ono izdiže u prva brda, koja ka jugu prelaze u planinu Belasicu. Nadmorska visina naselja je približno 350 metara. 

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Mokrino je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 748 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%).

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.novoselo.gov.mk Zvanična stranica opštine Novo Selo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Novo Selo |
| --- |
| **Novo Selo** • 
Badolen • 
Bajkovo • 
Barbarevo • 
Borisovo • 
Draževo • 
Zubovo • 
Kolešino • 
Mokrijevo • 
Mokrino • 
Novo Konjarevo • 
Samuilovo • 
Smolari • 
Staro Konjarevo • 
Stinik • 
Sušica |  |
**Rabak** (arapski:ربك) je grad od 123,890 stanovnika na jugoistoku Sudana u Vilajetu Bijeli Nil.On je i administrativni centar tog Vilajeta.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rabak leži na istočnoj obali Bijelog Nila, udaljen 275 km jugoistočno od Kartuma.
Na suprotnoj zapadnoj obali Bijelog Nila, leži veći i stariji grad Kosti (9 km) sa kojim je povezan mostom.

Dvadesetak km južno od centra grada leže velike dobro navodnjavane plantaže šećerne trske koje zauzimaju 40 468 hektara plodnih aluvijalnih oranica.
Tu se nalazi jedna je od najvećih šećerana na svijetu Kenana, osnovana 1957. koja proizvodi 300 000 miliona tona godišnje.

Druga nešto manja šećerana Asalaj, kapaciteta 110 000 tona, proradila je 1980. Nalazi se 5 km sjeverno od grada, usred plantaža koje zauzimaju površinu od 
13 923 hektara.

Pored šećera u Rabaku se proizvodi i cement u tvornici osnovanoj 1956.

U gradu djeluje Tehnološki fakultet koji je dio Univerziteta *Imam Mahdi* iz Kostija.

Historija
---------

Rabak je novi moderni grad, koji je postao administrativni centar 1994.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Sudan*" (engleski). City population. Pristupljeno 5.9. 2020.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Socio-economic and opportunity mapping Assessment report for White Nile State*" (engleski). Joint mission (NSDDRC-SC/ UNDP ). Pristupljeno 6.09. 2020.
3. ↑  „*Kenana Sugar Company (KSC)*" (engleski). Ide Jetro. Pristupljeno 6.9.2020.

Vanjske veze
------------

***Rabak*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sudan, Rabak* Arhivirano 2021-06-14 na Wayback Machine-u (`en`)
**Ramon Berenguer III** (francuski: ; okcitanski: ), poznat i po nadimku **Veliki** (1082 - 1131) bio je grof Barcelone od 1097. i grof Provanse od 1112. do smrti. 

Rodio se kao sin grofa Ramona Berenguera II od Barcelone i normanske princeze Maud od Apulije. Iste godine je njegov otac ubijen u lovu, a za što je narod krivio njegovog brata Berenguera Ramona II; da bi se oslobodio optužbi, Berenguer je pristao formalno dijeliti vlast sa svojim nećakom. Godine 1097. je ipak protjeran, te je Ramon Berenguer III zavladao sam.

Ženio se tri puta - prvi put za El Cidovu kćer Mariju Rodriguez de Vivar (u. 1105), s kojom je imao dvije kćeri; drugi put za Almodis, s kojom nije imao djece. Najvažniji je bio brak za groficu Douce od Provanse 1112. zahvaljujući kome je stekao vlast nad Provansom i tako Kući Barcelona omogućio značajan uticaj s obje strane Pirineja. Od 1114. do 1115. je zajedno sa italijanskim gradovima-državama sudjelovao u velikom pohodu na Balearske otoke pod muslimanskom vlašću zahvaljujući kojima je stekao bogati plijen i veliki ugled u kršćanskom svijetu. Godine 1116. je otputovao u Rim kako bi od pape Paskala II ishodio križarski rat za oslobođenje Tarragone od muslimanske vlasti. Nju je uspio osvojiti 1118.

Pred kraj života je postao templar. Sa Douce je imao dvije kćeri i tri sina, od koga su ga naslijedila dvojica - Ramon IV u Barceloni i Berenguer Ramon I u Provansi.

|
|  |
| Prethodi:**Berenguer Ramon II** | **grof Barcelone**1082–1131*Berenguer Ramon II*  *(1082–1097)* | Slijedi:**Ramon Berenguer IV** |
| Prethodi:**Douce I** | **grof Provanse**1112–1131 | Slijedi:**Berenguer Ramon I** |

***Ramon Berenguer III*** na Wikimedijinoj ostavi
**Mark Rutte** (14. 2. 1967. – ) je nizozemski političar iz Narodne partije za slobodu i demokratiju (VVD), poznat po tome što od 14. 10. 2010. obavlja dužnost premijera Nizozemske. 

Nakon što je diplomirao istoriju na Univerzitetu u Leidenu, Rutte se priključuje omladinskom ogranku VVD-a, kojim je predsedavao od 1988. do 1991. godine. Od 2002. do 2004. bio je državni sekretar za socijalnu politiku i zapošaljavanje u prvom kabinetu Jana Petera Balkenendea, a 2003. je izabran za člana nizozemskog parlamenta. Zatim je, 2004, postao ministar obrazovanja, kulture i nauke, ali je 27. 6. 2006. da bi se vratio u predstavnički dom i ubrzo postao parlamentarni lider VVD-a. 

Na parlamentarnim izborima u Nizozemskoj, održanim 9. 6. 2010, VVD je dobio duplo više glasova nego na prethodnim izborima, što mu je dalo privilegovanu poziciju prilikom formiranja nove Vlade. 14. 10. 2010. je Rutteov kabinet, manjinska Vlada VVD i CDA, sa podrškom Wildersove Partije za slobodu (PVV) u parlamentu.

Krajem aprila 2012. je Wildersova stranka odbila podržati politiku rezova na kojoj inzistira Evropska Unija, te je Rutte podnio formalnu ostavku; kao premijer će voditi tzv. tehničku vladu sve do izvanrednih izbora u septembru 2012. godine.

Vanjske veze
------------

***Mark Rutte*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`nl`) Drs. M. (Mark) Rutte, Parlement & Politiek
* (`nl`) Mark Rutte Arhivirano 2007-07-11 na Wayback Machine-u, Predstavnički dom Nizozemske

| * p
* r
* u
Evropski savjet |
| --- |
| 
* Popis sastanaka
	+ '98
	+ '99
	+ '00
	+ '01
	+ '02
	+ '03
	+ '04 (jan–apr)
	+ '04 (may–dec)
	+ '05
	+ '06
	+ '07
	+ '08
	+ '09
	+ '10
	+ '11
	+ '12
	+ '13 (jan–jun)
	+ '13 (jul–dec)
	+ '14
	+ '15

 |
| 
* Evropska unija Michel (**predsjednik Evropskog savjeta**)
* Evropska unija Von der Leyen (predsjednik Evropske komisije)

* Austrija Kurz
* Belgija Wilmès
* Bugarska Borisov
* Kipar Anastasiades
* Češka Babiš
* Danska Frederiksen
* Estonija Ratas
* Finska Marin
* Francuska Macron
* Hrvatska Plenković
* Grčka Micotakis
* Irska Varadkar
* Italija Conte
* Latvija Kariņš
* Litvanija Nausėda
* Luksemburg Bettel
* Mađarska Orbán
* Malta Abela
* Nizozemska Rutte
* Njemačka Merkel
* Poljska Morawiecki
* Portugal Costa
* Rumunija Iohannis
* Slovačka Pellegrini
* Slovenija Šarec
* Španija Sánchez
* Švedska Löfven

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 160188731
* LCCN: n2011058319
* ISNI: 0000 0001 0755 8662
* GND: 142715522
* MusicBrainz: 58b5875c-ce12-4a1e-b78f-354dc9d22591

 |
Bista Marianne u zgradi Senata.
**Marianne** je nacionalni simbol Francuske, alegorija slobode i razuma i utjelovljenje boginje Slobode. 

Marianne se danas nalazi na mnogo lokacija u Francuskoj, a počasnu poziciju ima u gradskim vijećnicama i sudovima. Marianne je glavni simbol na skulpturi *Trijumf Republike*, koja se nalazi na trgu Place de la Nation, a izradio ju je Aimé-Jules Dalou. Profil Marianne nalazi se složbenom državnom logu, ugraviran je na francuske eurokovanice te se nalazi na francuskim poštanskim markama, a nalazio se i na kovanicama francuskog franka. Marianne je jedan od najprominentnijh državnih simbola Francuske te se, od svih, najčešće koristi na službenim dokumentima. 

Marianne je značajan republikanski simbol, antipod monarhije, utjelovljanje slobode i demokratskih ideala u suprotnosti sa svim oblicima diktature. Jedno od globalno najpoznatijih utjelovljenja Marianne je na slavnoj slici *Sloboda predvodi narod* koju je naslikao Eugène Delacroix.

***Marianne*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 45101875
* LCCN: sh2002004529
* GND: 118970607

 |
**Ugovor o Evropskoj uniji** poznatiji kao **Ugovor iz Maastrichta** potpisan je 7.2. 1992. a stupio je na snagu 1.1. odnosno 1.11. 1993. godine. 

Države članice nekadašnje Evropske ekonomske zajednice su njime uspostavile Evropsku uniju te time ujedno označile novu etapu u integriranju svojih država u sve čvršću uniju, u kojoj se odluke donose što je bliže moguće građanima. 

Ovim su Ugovorom postavljeni ciljevi ekonomske i monetarne unije, jedinstvene valute, zajedničke vanjske i sigurnosne politike, zajedničke obrambene politike, a zatim i obrane, uvođenja građanstva Unije, uske suradnje u pravosuđu i unutarnjim poslovima. 

Ugovorom u Europskoj uniji ovaj je europska integracija iz pretežno privredne integracije prerasla u političku uniju.

Ratifikacija
------------

Proces ratifikacije ugovora je bio suočen s nizom poteškoća u budućim državama-članicama.

Najveća od njih je bila u Danskoj, gdje je 2.6. ratifikacija propala na referendumu za nekih 50.000. glasova. Zbog toga je Danska pristupila ugovoru tek kada su uvažene neke njene rezervacije u okviru posebnog Edinburškog sporazuma, a isti ratificiran 18.5. 1993.

U Francuskoj je referendum o ratifikaciji 21.9. 1992. tijesno prošao s tek 51,05 % glasova.

U Velikoj Britaniji su se ratifikaciji u Parlamentu suprotstavile ne samo opozicijski zastupnici iz Laburističke i Liberalno-demokratske stranke, nego i frakcija vladajućih konzervativaca na čelu s tzv. Maastrichtskim pobunjenicima. Njihov broj je bio iznad većine nužne za izglasavanje ratifikacije u Donjem domu Parlamenta, pa je vlada premijera Johna Majora bila blizu toga da izgubi povjerenje.

Eksterni linkovi
----------------

* The Treaty on European Union Arhivirano 2006-11-21 na Wayback Machine-u - Online version (originalna verzija, bez dokumenata)
	+ Download version Arhivirano 2006-11-22 na Wayback Machine-u as PDF (Portable Document Format)
	+ For other languages look at the EU page on the Evropski ugovori Arhivirano 2006-04-24 na Wayback Machine-u
	+ Trenutna verzija ugovora[*mrtav link*]
* The History of the European Union - The Treaty of Maastricht
* Maastricht Treaty Arhivirano 2007-09-30 na Wayback Machine-u European NAvigator

---

  

*Kronologija ugovora i institucija EU*

| Evropska unija - ugovori, struktura, historija |
| --- |
|  |
| **1952** | **1958** | **1967** | **1993** | **1999** | **2003** | **?** |
|  |  | EC - Evropska zajednica... | **E V R O P S K A   U N I J A**   ( E U ) |
| **Evropska zajednica za ugljen i čelik** (ECSC) |  |  |
|  | **Evropska ekonomskazajednica** (EEC) | **Evropska zajednica** (EC) |
|  | ...Evropske zajednice: ECSC, EEC (EC, 1993), Euratom | Pravda iunutrašnji poslovi |   |  |
| Policija i pravosudana suradnjau krivičnim slučajevima (PJCC) |
| Zajednička vanjska i sigurnosna politika (CFSP) |
| **Euratom** (Evropska zajednica za atomsku energiju) |
| **Pariškiugovor** | **Rimskiugovori** | **Ugovor ospajanju** | **Mastrihtskiugovor** | **Amsterdamskiugovor** | **Ugovor izNice** | **Evropskiustav** |
|  |
| "TRI STUPA" - Evropske zajednice (EC, Euratom), Zajednička vanjska i sigurnosna politika (CFSP), Policijska i pravosudna suradnja u krivičnim slučajevima (PJCC) |
Koordinate: 44°52′12.5″N, 13°50′48.8″E

Malo rimsko kazalište u Puli
**Malo rimsko kazalište** u Puli izgrađeno je vjerojatno u 1. stoljeću na istočnoj padini pulskog brežuljka podno starog Castruma. Zauzimalo je znatno veći prostor od onog danas vidljivog, jer nisu do kraja završena arheološka istraživanja.

Logično je smješten na istoku padine koja ima dobre uvjete za održavanje predstava. Korištenje padine brežuljka za gledalište nije bila karakteristika rimskih već grčkih teatara. Prostor teatra dijelio se na arhitektonsku scenu i proscenij na kojem su igrali glumci, orkestru i gledalište koje je moglo primiti do 5000 gledatelja.

U Malom rimskom kazalištu ostali su sačuvani ostaci temelja scenske zgrade i dijelovi polukružnog gledališta koji su dijelom rekonstruirani. Do kazališta su vodila, a i danas vode, Dvojna vrata. Ispod kazališta je zgrada nekadašnje njemačke gimnazije u kojoj je od 1930. smješten Arheološki muzej Istre s bogatim fundusom prapovijesnih, antičkih i ranosrednjovjekovnih arheoloških spomenika iz cijele Istre U Arheološkom muzeju se također nalaze skromni ostaci reljefa s pročelja zgrade Kazališta.

Osim Malog rimskog kazališta, Pula je u 1. stoljeću imala Amfiteatar i Veliko rimsko kazalište *extra murros*, tj. izvan gradskih bedema. Iako je ovo kazalište bilo znatno veće, a moglo je primiti i veći broj gledatelja, ono je propalo u srednjem vijeku, a velik dio ostataka iskoristio je Antoine De Ville u 17. stoljeću za izgradnju pulskog Kaštela.

Nedavno su se u Malom rimskom kazalištu preko ljeta održavale prigodne predstave koje su tematizirale antičku baštinu Pule. Zadnjih par godina u Kazalištu se ne izvode nikakve manifestacije zbog nestabilnosti konstrukcije koja bi se uskoro trebala sanirati.

Literatura
----------

* Snježana Bičak: Malo rimsko kazalište u Puli / Staro je 2000 godina i obnovljeno po Virtruvijevim napucima, Večernji list, Zagreb, 4. svibnja 2023. str. 32-22

Vanjske poveznice
-----------------

* Malo rimsko kazalište, Pula

***Malo rimsko kazalište u Puli*** na Wikimedijinoj ostavi
**RK Osijek** je hrvatski rukometni klub iz Osijeka.

Povijest
--------

RK Osijek 2000. godine ulazi u najviši rang natjecanja, u prvu Hrvatsku rukometnu ligu. Pod vođstvom trenera Ivana Duvnjaka nakon dugo godina niže razrednog rukometa u gradu Osijeku napokon je i Osijek dobio rukometnog prvoligaša. Sastav ekipe činili su iskusni igrači poput Hrvoja Privšeka, Daga Kovačevića i Mladena Rajkovića uz nadopunu izvrsnih mladih igrača i talenata poput Damira Bičanića, Kreše Tomasa, Igora Dropuljića, Vedrana Abramovića, Alena Kasaka, Josipa Pažina i Igora Bojića.
Osijekov najveci adut u njihovoj blisko prošlosti pokazala je upravo njihova škola rukometa te odličan rad s mladim igračima. U sljedećih nekoliko sezona u redove kluba vratio se i Domagoj Kuže te je Osijek uživao slavu jednog od ponajboljih hrvatskih rukometnih klubova poslije RK Zagreba. RK Osijek je imao sponzora kluba pa je se klub zvao RK Osijek Elektromodul.

Najveći uspjeh osječkog rukometa je osvajanje drugog mjesta u sezoni 2007/2008. Tada su osječki rukometaši, jedini od svih klubova koji se natječu u 1.hrl uspjeli nanjeti poraz RK Zagrebu na njihovom parketu. Kako se vrijeme odmicalo tako je i RK Osijek tonuo sve dublje u financijske probleme te je uspjeo doći do samoga dna 2010. godine.

Klub je 2010. osvojio posljednje 16. mjesto te je ispao iz Premier lige.

2011. godine, nakon ispadanja i nastupanja u 1. HRL klub osvaja 5. mjesto na tablici što je dobar rezultat ako uzmemo u obzir da je klub ostao na isključivo domaćim igračima i u besparici.

Uspjesi
-------

Istaknuti igrači
----------------

*Glavni članak: Popis igrača RK Osijeka*
* Damir Bičanić
* Silvio Ivandija
* Vjenceslav Somić
* Zdenko Kordi
* Domagoj Kuže
* Ivan Pongračić
* Frano Veraja
* Boško Abramović
* Alen Kasak
* Ratko Vujović
* Novica Rudović
* Josip Pažin
* Emil Bećar

Istaknuti treneri
-----------------

* Ante Kostelić
* Ivan Duvnjak
* Silvio Ivandija
|  |
| --- |
|  |

**Mazovjecko vojvodstvo** (poljski: *Województwo Mazowieckie*) bilo je jedna od administrativnih jedinica Poljsko-Litvanske Unije koja je postojala od 1526. do 1795. kad je Unija propala i podjeljena.

Historija
---------

Vojvodstvo je službeno osnovao kralj Sigismund I 27. januara 1529. tri godine nakon aneksije dotadašnjeg Mazovjeckog vojvodstva u Poljsko-Litvansku Uniju.

Zahvaljujući svom geografskom položaju u centru zemlje novo vojvodstvo dobilo je i novi značaj. Od 16. vijeka u Varšavi su počeli zasjedati sejmovi Poljsko-Litvanske Unije. Nakon tog je 1596. kralj Sigismund III preselio svoju 
rezidenciju (i prijestolnicu) iz Krakova u Varšavu, koja je ubrzo toliko narasla da je u 18. vijeku polovica stanovnika Mazovije živjela u tom gradu.

Tokom 17. i 18. vijeka učestale invazije iz Švedske, Transilvanije, Saksonije i Rusije osiromašile se Mazoviju i vojvodstvo.

Poljska je nestala s karte Evrope 1795. za Treće Podjele Poljske. Teritorij Mazovjeckog vojvodstva je podjeljen između Kraljevine Pruske i Austrijske Monarhije.

Nakon sklapanja Tilsitskog mira 1807. Napoleon Bonaparte je osnovao Varšavsko vojvodstvo u kom se našlo i bivše Mazovjecko vojvodstvo. 
Carska Rusija je nakon napoleonovog sloma 1815. na tom teritoriju osnovala svoju vazalnu Kongresnu Poljsku.

Nakon slamanja Novembarskog ustanka (1830.-31.) i onog kasnijeg iz januara 1863. autonomija Kongresne Poljske i Mazovjeckog vojvodstva potpuno je likvidirana.

### Administrativna podjela

Mazovjecko vojvodstvo je administrativno bilo podjeljeno na deset pokrajina (ziemia), sa prijestolnicama u; Ciechanówu, Czersku, Liwu, Łomżi, Nuru, Różanu, Varšavi, Wizni, Wyszogródu i Zakroczymu.

Izvori
------

1. ↑   „Zygmunt I Stary" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 9.08. 2021.
2. 1 2 3 4  „Historia" (poljski). Urząd Marszałkowski Województwa. Arhivirano iz originala na datum 2021-08-07. Pristupljeno 9.08. 2021.
3. ↑  „*Mazowieckie province, Poland*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 9.08.2021.

Vanjske veze
------------

***Mazovjecko vojvodstvo (1526–1795)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Historia* Arhivirano 2021-08-07 na Wayback Machine-u (`pl`)
**Moknine** (arapski: المكنين / Al-Muknīn) je grad i općina od 57,111 stanovnikana istoku Tunisa u Vilajetu Monastir.

Geografske karakteristike
-------------------------

Moknine leži u ravnici Tuniskog Sahela, svega dva km od mora, i dvadesetak kilometara južno od svog administrativnog centra grada Monastira.

Historija
---------

Moknine je vrlo staro naselje izraslo još za feničkih vremena, kasnije su se mjenjali gospodari i civilizacije, od Kartažana, Rimljana do Arapa, Osmanlija i Francuza.

Prva džamija izgrađena je 1252.

Općina Moknine je osnovana 19. februara 1921.

Privreda i transport
--------------------

Moknine je bio poznat po tradicionalnom grnčarstvu i malim pogonima tekstilne industrije koja je danas u krizi.
Okolica je poznata po voću i maslinama.

Magistralnom cestom 82 i Lakom gradskom željeznicom povezan je sa Soussom i Mahdijom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Geographic location*" (engleski). Commune Moknine. Pristupljeno 2.12. 2019.
2. 1 2  „*Tunisia, Republic of Tunisia*" (engleski). City population. Pristupljeno 2. 11. 2019.
3. 1 2  „*History of the city*" (engleski). Commune Moknine. Pristupljeno 2.12. 2019.
4. ↑  „*Date of creation*" (engleski). Commune Moknine. Pristupljeno 2.12. 2019.

Vanjske veze
------------

***Moknine*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Commune Moknine* (`en`)
**Papirije Fabijan** latinski: ) bio je rimski retor i filozof, koji je živio u doba vladavine careva Tiberija i Kaligule u 1. stoljeću nove ere.

Papirije Fabijan bio je učenik Arelija Fuska i Rubelija Blanda u retorici te Kvinta Sekstija u filozofiji i, premda mnogo mlađi od njih dvojice, podučavao je Albucija Silu retorskom umijeću. Fabijanov retorički stil opisuje Seneka Stariji, koji ga često citira u trećoj knjizi svojih *Rasprava* (*Controversiae*), kao i u svojim *Savetodavnim besedama* (*Suasoriae*). Rani uzor u retorici bio mu je njegov učitelj Arelije Fusko, no kasnije je usvojio manje kićeni oblik govorništva, iako nikada nije postigao veliku pronicljivost i jednostavnost.

Fabijan je, međutim, ubrzo napustio retoriku zarad filozofije, a Seneka Mlađi njegova filozofska djela smješta uz bok djela Cicerona, Azinija Poliona i Tita Livija. Filozofski stil Fabijanov opisan je u Senekinom 100. pismu, a u nekim se točkama njegov opis podudara s opisom Seneke Starijeg. Čini se da su i stariji i mlađi Seneka poznavali Fabijana i očito ga vrlo cijenili.

Fabijan je bio autor djela pod naslovom *Civilia*, koji bi mogao biti prijevod grčke riječi πολιτικά, "društveni problemi". Njegovi su filozofski spisi po broju premašivali Ciceronove, no ništa se od Fabijanovih djela nije sačuvalo osim ponekog naslova i citata kod drugih autora. Iz naslova njegovih djela zaključuje se da se posebno zanimao za prirodne znanosti, a Plinije Stariji naziva ga "vrlo učenim u prirodoslovlju" (*rerum naturae peritissimus*). Iz Seneke zaključujemo da je pisao o fizici, dok Plinije Stariji često spominje Fabijanova djela *O životinjama* (*De animalibus*) i *Prirodne pojave* (*Causarum naturalium libri*).

Literatura
----------

* Budimir, Milan; Flašar, Miron (1991). *Pregled rimske književnosti*. Beograd: Naučna knjiga.
* Smith, William (1873). *A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology*. London.
Tijelo stabilno pliva ako mu se metacentar *M* nalazi iznad težišta *G*.
Prilikom izračuna stabiliteta broda, osnovna veličina koja je potrebna za razmatranje je udaljenost između težišta sustava *G*, koji je hvatište sile teže i težišta istisnine *P* koji je hvatište sile uzgona.
**Metacentar** (oznaka *M*) je materijalna točka simetričnoga tijela što pliva u vodi, u kojoj pravac nosilac sile uzgona (oznaka *B*) siječe ravninu simetrije pri pomaku iz položaja ravnoteže (oznaka *G*). Tijelo stabilno pliva ako mu se metacentar nalazi iznad težišta. Određivanje položaja metacentra važno je u brodogradnji i pri utvrđivanju takozvanih triju uvjeta plovnosti.

Stabilnost broda
----------------

*Glavni članak: Stabilitet broda*
**Stabilnost broda** ili **stabilitet broda** svojstvo je broda da održava uspravan položaj u svim okolnostima plovidbe. Zbog različitih uzroka brod se u plovidbi ili na vezu nagiba oko neke osi. Najosjetljivije je nagibanje broda oko uzdužne osi, jer brod najviše izlaže pogibelji od prevrtanja. Moment statičke stabilnosti suprotstavlja se nagibanju, a čine ga spreg sila: uzgon, sila koja se zbog oblika trupa pomiče i uspravlja brod, i težina, sila koja naginje brod. Početna statička stabilnost za manje nagibe veća je što je veća takozvana metacentarska visina, a težište broda niže. Metacentarska visina ovisi o obliku trupa broda i čini točku u kojoj smjer sile uzgona presijeca uzdužnu simetralnu ravninu brodskoga trupa. Dinamička je stabilnost broda rad momenta statičke stabilnosti do nagiba broda, do kojega dolazi kada se izjednači rad momenta statičke stabilnosti i momenta nagibanja broda pod dinamičkim djelovanjem vanjskih sila.

Izvori
------

1. ↑   **metacentar**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
**Martín Ruiz de Gamboa** (Durango 1531. / 1533. -Santiago 1590.) bio je španjolski konkvistador i kratkotrajni kapetan general (guverner) Čilea.

Historija
---------

Martín Ruiz de Gamboa je već sa 16 godina ušao je mornaricu i plovio po Orijentu.

U Peru je stigao 1550. a dvije godine kasnije u Čile, gdje se oženio sa Isabelom de Quiroga, kćerkom konkvistadora Rodriga de Quiroge (kasniji kapetan general (guverner) Čilea) i zajedno s njim sudjelovao u kampanjama protiv Araukanaca.
punac mu je puno pogao u karijeri, jer ga je postavio za poručnika, a kasnije glavnog suca za provincije Arauco i Tucapel.

Sve je izgubio nakon poraza od Mapucha u Bitci kod Catiraja u januaru 1569. kada mu je poginulo 45 vojnika, ali ga se punac koji je postao kapetan general nije odrekao. 
Postao mu je pratioc u vojnim kampanjama, pa mu je on povjerio da zauzme Otok Chiloé.
Martín Ruiz je to napravio i u februaru 1567. osnovao grad Castro.

U oktobru 1573. kralj Felipe II ovlastio je Rodriga de Quirogu da odredi svog nasljednika, - to je bio Martín Ruiz, koji je na dužnost stupio nakon Quirogine smrti (mart 1580).

Kao kapetan general Martín Ruiz je te iste 1580. osnovao - San Bartolomé de Gamboa (današni Chillán) sa ciljem da pacifizira dolinu Rijeke Itata.
Nezadovoljstvo moćnih veleposjednika, i ljudi koji su željeli zasjesti na njegovo mjesto - kojekakvim intrigama protiv njega doveli su do njegova hapšenja u Santiagu
1581. 
Kasnije je pušten, ali je izgubio sve pa je ubrzo umro.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „Martín Ruiz de Gamboa" (španjolski). Biografía de Chile. Pristupljeno 14.12. 2020.

Vanjske veze
------------

* *Martín Ruiz de Gamboa* (`es`)