recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stambeni objekat u ulici Višnjik 16 u Sarajevu** je manji stambeni objekat nepoznatog autora, izgrađen u duhu historicizma, ali i sa elementima secesijske arhitekture. Proglasšen je za nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović i Ljiljana Ševo (predsjedavajuća).

Historija
---------

Početkom XX vijeka u Sarajevu i Bosni i Hercegovini znatan broj arhitekata je bio pod utjecajem bečke secesije, s tim što na arhitektonskoj sceni opstaju struje koje svoje uzore vide u prošlosti. U ulici Višnjik broj 16 u Sarajevu, nepoznati autor projektovao je takav stambeni objekat, s tim da se na njemu mogu prepoznati određeni utjecaji secesije. U tom smislu, objekat ima visoku ambijentalnu i dokumentarnu vrijednost u gradskoj ambijentalnoj cjelini Višnjik u Sarajevu.

Nije sačuvana tehnička dokumentacija, ali se zna da je zgrada izgrađena prije 1911. god..

Opis
----

Dimenzije objekta iznose 12,00 m x 6,00 m, a spratnost P + Sprat + Potkrovlje. Nosivi vanjski zidovi su izrađeni od opeke i kamena, dok su konstrukcija krova i međuspratna konstrukcija izvedeni od drveta. Krov je pokriven crijepom. Malterisane su samo južna i zapadna fasada. U pogledu stilskog određenja moguće je utvrditi da se radi o primjeru tradicionalne (vernakularne) arhitekture sa određenim primjesama secesije. Fasade objekta su jednostavne, strogo funkcionalne, sa skromnim dekorativnim programom. Zapadna fasada usmjerena prema ulici Višnjik podrazumijeva četiri dvokrilna prozora jednakih dimenzija pozicionirana u dva nivoa (prizemlje + 1 sprat) dok sjeverna i istočna fasada predstavljaju plohe bez otvora.

Drugi sprat i istak, koji naglašava središnju osovinu objekta umjesto uobičajene fasade, podrazumijevaju prozorski niz što doprinosi vizualnoj prozračnosti i lakoći objekta. Čelični dekorativni elementi strehe imaju oblik šišarika.

Stambeni objekat u ulici Višnjik 16 predstravlja zapušten i neodržavan objekat sa znatno izmijenjenom južnom fasadom u nivou prizemlja, nakon radova iz 2011. godine. Dio krova propušta atmosfersku vodu.

Literatura
----------

* Alija Bejtić -Ulice i trgovi Sarajeva. Sarajevo: Muzej grada Sarajeva 1973. godine
* Ibrahim Krzović - Arhitektura secesije u Bosni i Hercegovini, Kulturno naslijeđe, Sarajevo
* Nedžad Kurto - Sarajevo 1492-1992, Oko, Sarajevo.
**XI. gimnazija u Zagrebu** je javna opća gimnazija. Među dvadeset, je, najboljih škola u Hrvatskoj prema rezultatima na Državnoj maturi. Nalazi se na Savskoj cesti, u četvrti Vrbik (dio Trnja), u neposrednoj blizini Zagrepčanke. Dijeli zgradu s Učiteljskim fakultetom (koji koristi većinu zgrade) i područnom školom Savska (dio OŠ Davorina Trstenjaka).

Povijest
--------

Odobrenje za njezin osnutak dao je još 1926.godine, "s puno razumijevanja i s dalekovidnošću državnika, pedagoga i oca", tadašnji ministar prosvjete Stjepan Radić.
Sadašnju zgradu škole izgradile su 1937. Sestre milosrdnice. Ona se nalazi na Savskoj cesti uz potok Kuniščak (koji danas teče ispod šetališta Gagarinov put), ima tri kata i dvoranu. 
25. studenog 1939. novu je zgradu "za prosvjetu i odgoj" blagoslovio nadbiskup zagrebački Alojzije Stepinac. U vremenu prepunome napetosti, počela je prva školska godina 1939./1940. Zbog drugog svjetskog rata zgrada je privremeno promijenila namjenu, te je 1944. u dio zgrade smještena bolnica s 300 ranjenika. Sestre milosrdnice su od Njemačke vojske preuzele zgradu tek u svibnju 1945. Nastava XI.gimnazije do rujna 1963. održavala se u Medulićevoj 33. Ukidanjem petogodišnje učiteljske škole 1961.godine, XI. gimnazija postaje škola pedagoškog smjera. Atribut "pedagoška" ostao je i kad je proglašena "općom gimnazijom", a i danas je to čest nadimak škole. 
Prosvjetnom reformom, takozvanom Šuvarovom reformom, 1977.godine ukinute su gimnazije. Tada se XI. gimnazija, V.gimnazija i Odgajateljska škola (današnje VI.gimnazija i Klasična gimnazija) udružuju u Pedagoško-obrazovni centar "Bogdan Ogrizović". 1991. taj se centar rasformirao na škole koje su ga osnovale, pa je tako XI. gimnazija ponovno postala samostalna gimnazija.

Škola danas
-----------

XI. gimnaziju danas pohađa oko 450 učenika u 16 razreda, što ju svrstava u red manjih gimnazija u Zagrebu. U gimnaziji je zaposleno 42 djelatnika. Škola se neprestano obnavlja te posjeduje 3 specijalizirana kabineta za prirodne znanosti biologiju, kemiju i fiziku, kao i informatički kabinet. Škola ima i dvoranu za TZK.
Nastava se odvija samo u jutarnjem turnusu. Jutarnji turnus počinje u 8 sati. Nastavni sat traje 45 minuta, a odmori 5 minuta, izuzev velikog odmora poslije trećeg sata koji traje 20 minuta.
Predaju se 22 predmeta: hrvatski jezik, latinski jezik, 2 strana jezika (njemački, engleski ili talijanski), glazbena umjetnost, likovna umjetnost, psihologija, logika, filozofija, sociologija, povijest, geografija, matematika, fizika, kemija, biologija, informatika, politika i gospodarstvo, tjelesna i zdravstvena kultura i izborni predmet (etika ili vjeronauk). Također ima fakultativni predmet astronomije i poljskog jezika.
Česta je i terenska nastava. U Drugom razredu tradicionalno se putuje u Dubrovnik, dok se na maturalno putovanje ide između trećeg i četvrtog razreda.

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2014-09-04. Pristupljeno 2015-11-05.
2. ↑
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2014-09-04. Pristupljeno 2015-11-05.

Vanjske veze
------------

* Službene stranice škole
*Za ostale upotrebe, v. Štuka (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 28′ 00" SGŠ, 22° 49′ 00" IGD

**Štuka** (mak. *Štuka*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Štuka je u sastavu opštine Bosiljovo.

Prirodni uslovi
---------------

Štuka je smeštena u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 16 kilometara istočno.

Naselje Štuka se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno na severnom obodu plodnog Strumičkog polja. Severno od naselja izdiže se planina Ogražden. Nadmorska visina naselja je približno 290 metara. 

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Štuka je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 781 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su Makedonci (100%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinabosilovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Bosiljovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Bosiljovo |
| --- |
| **Bosiljovo** • 
Borijevo • 
Gečerlija • 
Drvoš • 
Ednokućevo • 
Ilovica • 
Monospitovo • 
Petralinci • 
Radovo • 
Robovo • 
Saraj • 
Sekirnik • 
Stari Baldovci • 
Turnovo • 
Hamzalija • 
Štuka |  |
položaj Corsica , Veliko Elobeya i Malog Elobeya
**Corisco** ili **Mandj** je mali otok u sastavu Ekvatorijalne Gvineje, koji se nalazi 29 km jugozapadno od ušća rijeke Muni koja definira granicu s Gabonom. Corisco, čije ime potječe od portugalske riječi za grom, ima površinu od samo 14 km ², a najviša točka je 35 metara iznad mora.

Tijekom željeznog doba (50 godine prije Krista – 1400 AD), a prije dolaska Portugalaca, otok je bio gusto naseljen. Najvažniji dokaz ljudske okupacije dolazi iz područja Nanda, u blizini istočne obale, gdje su iskopani deseci pretpovijesnih grobova. Ti ukopi pripadaju dvima različitim razdobljima: starijem željeznom dobu(50 godine prije Krista - 450 AD) i Srednjem željeznom dobu (1000-1150 AD). Tijekom prvog razdoblja, otočani su pohranjivali pakete ljudskih kostiju i željeznih oruđa (sjekire, narukvice, koplja, žlice, željeznu valutu) u plitkim jamama ukopanim u pijesku. Tijekom drugog razdoblja, uoćeni su grobovi gdje su leševi (nesačuvani) ležali okruženi loncima, koji su vjerojatno sadržavali hranu i alkoholna pića.Pokojnici su sahranjivani sa svojim ukrasima (ogrlice, narukvice i sl.) i nekoliko osobnih stvari (noževi i adzes).

Nakon više od tri stoljeća zapuštenosti, tijekom kojih su otok sporadično posjećivali europski pomorci , Corisco naseljava narod Benga. Stigli su u drugoj polovici 18. stoljeća privučeni mogućnostima trgovine s Europljanima.Otok je godine 1843. preuzela Španjolska, kao rezultat dogovora od strane JJ Lerena y Barry s Benga kralja Bonkorom I. Bonkoro I. je umro 1846. a naslijedio ga je njegov sin Bonkoro II. ali zbog rivalstva na otoku, Bonkoro II. se preselio u Sao Tome a Munga I. je vladao Coriscom. Od 1848. do 1858. a njegov sin Munga II je ga je naslijedio i susreo se istraživačem Iradierom 1870-tih. 

Općenito , Španjolska je obratila pozornost na Corisco. U ranom dijelu 20. stoljeća to je bio dio upravnog područja *Elobey, Dobra godina i Corisco*, a poštanske marke su bile izdavane pod tim imenom. Otok je postao sastavni dio Ekvatorijalne Gvineje nakon neovisnosti. Danas se nalazi u sklopu općine Corisco koja osim ovog otoka sadrži otoke Veliki Elobey i Mali Elobey.

Corisco i okolne vode Corisco zaljeva postale su predmetom interesa u posljednjih nekoliko godina zbog nalazišta nafte. Konzorcij Elf Aquitaine i Petrogab počeli istraživati ležišta godine 1981. Područje je sporno s Gabonom zbog percipirane vrijednosti nafte. U veljači 2003, Gabonski ministar obrane Ali-Ben Bongo Ondimba je posjetio otoke i ponovno izjavio da Gabon polaže pravo na njih.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑

***Corisco (otok, Ekvatorijalna Gvineja)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 64145067134166630554
* GND: 1114517186

 |
**Biološka fizika** ili **biofizika**, je fizika žive materije, na svim nivoima: molekularnom, ćelijskom i nadćelijskom, uključujući biosferu u cjelini. Nastala je na kontaktu biologije, fizike, fizičke hemije i matematike. Pošto proučava žive organizme na različitim nivoima organizovanosti, biofizika je pretežno biološka nauka, ali u punoj mjeri koristi univerzalni karakter osnovnih fizičkih zakona i strogost matematičkih rješenja. Cilj biofizike je, dakle, zasnivanje teorijske biologije, korištenjem zakona fizike i metodologije prirodnih nauka.

Specifičnost žive materije se prvo ispoljava na molekularnom nivou organizacije živog svijeta. Savremena etapa razvoja biofizike je u suštini otpočela sa otkrićem prostorne strukture proteina (Linus Pauling), zatim otkrićem poznate "spirale života" James D. Watsona i Francis Cricka, tj. dvostruke spirale DNK. Dosljedna primjena fizičkih metoda i predstava pri izučavanju nadmolekularnih struktura živog svijeta, dovela je i do otkrića jonske prirode bioelektričnih pojava (Alan Hodgkin, Andrew Huxley). Pokazalo se da ključnu ulogu imaju membrane, i u spoju sa membranama, oksidacije sa fosforilovanjem – osnovnom energosprežnom funkcijom mitohondrija, bakterija i drugih bioloških čestica.

Osnovna su tri pravca u biofizičkim istraživanjima : molekularna biofizika, biofizika ćelije i biofizika složenih sistema.

Slavni biofizičari
------------------

* Luigi Galvani, pronalazač bioelektriciteta.
* Herman von Helmholz, fizikohemičar, prvi koji je mjerio brzinu živčanog impulsa;ispitivao sluh i vid.
* Alan Hodgkin i Andrew Huxley, matematička teorija jonskog fluksa u nervnim ipulsima.
* Linus Pauling & Robert Corey, co-discoverers of the alpha helix and beta sheet structures in proteins
* Fritz-Albert Popp, pioneer of biophotons work
* J. D. Bernal, X-ray crystallography of plant viruses and proteins
* Rosalind Franklin, Maurice Wilkins, James D. Watson iFrancis Crick, pioniri DNK kristalografije i suotkrivači genetskog koda
* Max Perutz i John Kendrew, pioniri proteinska kristalografija
* Allan Cormack i Godfrey Hounsfield, razvoj kompjuterske tomografije
* Paul Lauterbur , (kemičar), i Peter Mansfield, fizičar, razvoj snimanja pomoću nuklearne magnetske rezonancije.

| * p
* r
* u
Opće grane u fizici |
| --- |
| Akustika • Agrofizika (Fizika tla) • Astrofizika • Atmosferska fizika • Atomska, nuklearna i optička fizika • Biofizika (Medicinska fizika • Neurofizika) • Kemijska fizika • Fizika kondenzirane tvari • Ekonofizika • Elektromagnetizam • Mehanika (Klasična mehanika • Kvantna mehanika • Mehanika fluida • Optomehanika • Termodinamika •)  • Nuklearna fizika • Optika • Fizika elementarnih čestica • Kvantna teorija polja • Teorija relativnosti (Specijalna relativnost • Opća relativnost) |
**Bitka kod Mynydd Carna** se odigrala u Walesu 1081. godine između snaga deheubarthskog princa Rhys ap Tewdwra i prognanong gwyneddskog princa Gruffydd ap Cynana na jednoj, i snaga gwyneddskog princa Trahaearn ap Caradoga i gwentskog princa Caradog ap Gruffydda na drugoj strani. Predstavljala je jedan od mnogih, ali po posljedicama važan, okršaj u dinastijskim sukobima karakterističnih za Wales tadašnjeg doba.

Do nje je došlo nakon što je Gruffydd, vrativši se iz progonstva u Irskoj nakon neuspjelog pokušaja preuzimanja Gwynedda šest godina ranije, sklopio savez sa Rhysom čije je kraljevstvo napao Caradog. Na taj je savez Caradog reagirao sklopivši savez sa Trahaernom, a njegovoj vojsci su priključili i normanski najamnici naoružani arbaletima (samostrijelima). Dvije vojske su se srele oko dan marša sjeverno od velškog duhovnog središta St Davids. Dok je Rhys mislio odmoriti svoje trupe i napasti sljedećeg jutra, Gruffydd je inzistirao da se napadne odmah; na kraju je Gruffydd prevagnuo te je napad izvršen. U njemu su poginuli Caradog, Trahaearn i Meilir ap Rhiwalion, vladar države Powys. Gruffydd je tako mogao zavladati Gwyneddom, a Rhys nesmetano vladati Deheubarthom.

Njihovu pobjedu je, međutim, iste godine iskoristio engleski kralj William Osvajač. Smatrajući da je Wales nakon masovne pogibije svog plemstva oslabljen, sa svojom pratnjom je ušao u Wales, navodno da bi hodočastio svetištu Svetog Davida, a zapravo da demonstrira silu. Nije mu pružen nikakav otpor, a Rhys je otada počeo plaćati godišnji danak. Iako je Gruffydd nešto kasnije počeo pružati otpor normanskim osvajačima, veliki dijelovi Walesa su nakon bitke pali pod englesku vlast.

Izvori
------

Literatura
----------

* *The Welsh Academy Encyclopaedia of Wales*, University of Wales Press, 2008, ISBN 978-0-7083-1953-6
* *A history of Wales from the earliest times*, Volume 2, 1911, John Edward Lloyd
**Sonda** je naselje (*alevik*) od 425 stanovnika na sjeveroistoku Estonije u Okrugu Ida-Viru.
Ona je i sjedište istoimene ruralne općine.

Geografske karakteristike
-------------------------

Sonda se nalazi na trasi željezničke pruge Tallinn - Narva.

Historija
---------

Nekad se 2 km od današnje Sonde, nalazila stočarska farma vlasništvo feuda Kalvi, uz koji je izraslo selo *Vana-Sonda*.

Sonda je počela nastajati nakon 1897. kad je željeznička stanica preseljena iz Vana-Sonde. 
Rast naselja potaknula je izgradnja uskotračne željezničke pruge Sonda- Mustvee. - 1926. koja je zatvorena 1972.

Današnja Sonda je mjestašce sa osnovnom školom, bibliotekom, društvenim domom, apotekom i liječničkom ordinacijom,čiji se
stanovnici bave se šumarstvom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Sonda in Lüganuse (Ida-Viru)*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.12. 2021.
2. 1 2 3 4   „Sonda" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 12.12. 2021.

Vanjske veze
------------

***Sonda, Estonija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sonda* (na portalu Eesti Entsüklopeedia) (`et`)
**Bitka kod Nihriye** je naziv za oružani sukob, odnosno odlučujući okršaj između koji se vodio između Hetita i Asiraca za nadzor nad ostacima bivše države Mitanni.

Kada je Suppiluliuma I (14. vijek pne.) osvojio Mitanni, stvorio je dvije provincije (Aleppo i Carchemish), te velike dijelove tih teritorija podijelio među svojim saveznicima. Ostaci carstva Mitanni su očuvali nezavisnost kao hetitska vazalna država Hanigalbat. Za vrijeme kralja Mursilija III (poznatijeg kao Urhi-Teshub), Hanigalbat je osvojilo Asirsko Carstvo, koje je tako steklo nadzor nad istočnom obalom Eufrata. Kada je Hattusili III svrghnuo svog nećaka Urhi-Teshuba i preuzeo hetitsko prijestolje, morao se pomiriti s trajnim gubitkom Hanigalbata. 

Asirski prodor u Siriju se, međutim, nastavio pod kraljem Tukulti-Ninurtom I te izazvao dalju krizu u asirsko-hetitskim odnosima, jer su Hetiti još uvijek držali zemlje Nairi za kojima su Asirci žudili. Smatrajući kako je dalji asirski prodor ugrožavanje njihovog carstva, Hetiti su pod kraljem Tudhaliyom, Hattusilijevim sinom, pokrenuli rat protiv Asiraca. To je dovelo do velike bitke danas poznate kao Bitka kod Nihriye. Njen precizan datum danas nije poznat.

Rezultat
--------

Sukob se zbio u okolici Nihriye u oblasti Tigrisa. Asirci su ostvarili odlučnu pobjedu, te su anektirali oblast Nairi te protjerali ili svrgnili 40 domaćih vladara koji su im se bili suprotstavljali. Asirska je pobjeda hetitsku državu potresla do temelja, s obzirom da se zbila u trenutku nekoliko unutrašnjih pobuna, od kojih je jednu mogao pokrenuti pokušaj puča od strane Kurunte, sina Muwatallija i mlađeg brata svrgnutog kralja Mursilija III. Tudhaliya IV je na kraju ipak uspio sve to prebroditi i ostati hetitskim kraljem. 

Iako asirski izvori tvrde da su nakon bitke zarobili čak 28.800 Hetita (što je vjerojatno pretjrerivanje), nije bilo dugoročnih posljedica za Hetite, jer se Asirija okrenula osvajanju Babilonije te nije mogla nastaviti prodor na zapad. Ostaci Hetitskog Carstva su, stoga, najvjerojatnije mirno živjeli do svog kraja, odnosno kolapsa pod napadom "Morskih naroda" (c. 1178. pne.).

Izvori
------

1. ↑  The ‘Eternal Treaty’ from the Hittite perspective pp.3-4 by Trevor Bryce
2. ↑  Trevor Bryce, The Kingdom of the Hittites, Clarendon Univ. Press, 1998. pp.316-317
3. ↑  Bryce, op. cit. p.318

* Itamar Singer, "The battle of Nihriya and the end of the Hittite empire," ZA 75 (1985), pp.100-123.
**Šahovski glasnik** je mjesečnik Hrvatskog šahovskog saveza.

Nakon osnivanja Hrvatskog i Jugoslavenskog šahovskog saveza, ubrzo je identificirana potreba za pokretanjem časopisa koji će pratiti o cjelokupnome šahu u Hrvatskoj odosno Kraljevini SHS te sudjelovanju pojedinaca i svih vrsta (seniora, žena, juniora, kadeta) na domaćim i međunarodnim natjecanjima.

Inicijativa za pokretanje tiskovine takovoga tipa realizirana je početkom 1925. godine i prvi broj Šahovskog glasnika predan je na uvid javnosti 10. travnja 1925. godine. Već je prvi broj posvjedočio utemeljenost ambiciozno zacrtanog cilja, istaknutog u proslovu tog istog broja - objavljivanje priloga iz različitih područja itd. Svjetlo dana su tako ugledali prilozi uglednih domicilnih i inozemnih šahista, koji su prepoznali značaj i poslanje pokrenutog projekta. Časopis je primao dobrohotne priloge, a godišnja pretplata je iznosila 80 dinara. Ratno vrijeme zaustavilo je izlazak ovog časopisa u dva navrata: od 1939. do 1945. (ukupno sedam godina) zbog Drugog svjetskog rata i 1993. zbog velikosrpske agresije na Hrvatsku. S prekidima, izlazi i danas.

Izvori
------

1. ↑   "Šahovski glasnik 1925.-2011.", Zagreb, DVD, 12. svibnja 2012.

Vanjske poveznice
-----------------

* Šahovski glasnik Arhivirano 2012-07-13 na Wayback Machine-u
**Bitka kod Nocere** ili **Scafatija** se odigrala 24. jula 1132. u južnoj Italiji između snaga sicilijanskog kralja Rogera II na jednoj, i pobunjenih feudalaca na čelu sa kapuanskim knezom Robertom II i grofom Rainulfom II od Alifea na drugoj strani. Do nje je došlo nakon što je Roger stavio pod opsadu pobunjeničko uporište, grad Nocera. Pobunjenici su krenuli deblokirati grad te je došlo do bitke u kojoj su, usprkos brojčane nadmoći i početnih uspjeha kraljevske vojske, odnijeli pobjedu. Kraljevska vojska je razbijena, pobunjenici su uzeli bogati plijen, a Roger je jedva izvukao živu glavu. Uspjeh pobunjenika je, međutim, bio kratkotrajan. Papa Inocent II i njemački car Lotar III Saksonac, koji su im davali podršku, nisu stigli dalje od Rima; već 1134. su pobunjenici prisiljeni sklopiti mir i priznati Rogera kao svog sizerena. Rainulf je kasnije ponovno digao ustanak i porazio Rogera u bitci kod Rignana.

Izvori
------

* Falco of Benevento. *Chronicon Beneventanum* Arhivirano 2007-10-19 na Wayback Machine-u.
* Norwich, John Julius. *The Kingdom in the Sun, 1130-1194*. London: Longman, 1970.
* Beeler, John. *Warfare in Feudal Europe, 730-1200*. Ithaca, NY: Cornell University, 1971. ISBN 0-8014-9120-7
Otisak prsta
**Daktiloskopija** je disciplina kriminalističke tehnike, koja se bavi proučavanjem papilarnih linija, formiranih u raznim oblicima na jagodicama i člancima prstiju, dlanovima i stopalima u cilju identifikacije, dokazivanja identiteta, živih i mrtvih osoba, kao i počinitelja kaznenih djela na temelju ostavljenih tragova papilarnih linija. 

Daktiloskopija je sigurna, jednostavna i najraširenija metoda za utvrđivanje identiteta.

Riječ daktiloskopija nastala je od dvije riječi - (grčke: *dactilo* - prst i latinske: *scopein* - gledati), što bi u grubom prijevodu značilo gledati prst.

1904. godine prva daktiloskopirana osoba na desetoprstnom obrascu u Republici Hrvatskoj je Ambroz Zlamal

jedan od začetnika znanstvene daktiloskopije je Ivan Vučetić

Tragovi otisaka papilarnih linija
---------------------------------

Nastaju kao posljedica izlučivanja znoja kroz pore koje se nalaze na papilarnim linijama.

Papilarne linije
----------------

Kao što i samo ime govori to su linije -crte , na jagodicama i člancima prstiju, dlanovima i stopalima, a sadržavaju anatomske karakteristike, tj. sitne detalje

Osnovna svojstva papilarnih linija su: individualnost, trajnost i nepromjenjivost 

Osnovni oblici papilarnih linja su: uzorak luka, uzorak kruga, uzorak zamke

Vrste tragova papilarnih linija
-------------------------------

Vrste papilarnih linija s obzirom na nastanak:

**a)** vidljivi tragovi papilarnih linija koji mogu biti obojeni - uočljivi i reljefni

**b)** nevidljivi tragovi papilarnih linija

***Daktiloskopija*** na Wikimedijinoj ostavi
**Šag** je naselje u Hrvatskoj, regiji Slavoniji u Osječko-baranjskoj županiji i nalazi se u sastavu grada Valpova.

Geografija
----------

Šag se nalazi na 89 metara nadmorske visine u nizini istočnohrvatske ravnice između rijeka Drave i Karašice. Selo se nalazi na državnoj cesti D34 Osijek- Valpovo. Susjedna naselja: sjeverozapadno se nalazi grad Valpovo, a južno su Ladimirevci, te sjeverno uz rijeku Dravu nalazi se Nard. Jugoistočno preko rijeke Karašice nalaze se Petrijevci i Satnica naselja u sastavu općine Petrijevci. Pripadajući poštanski broj je 31550 Valpovo, telefonski pozivni 031 i registarska pločica vozila OS (Osijek). Površina katastarske jedinice naselja Šag je 6,37 km2.

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Crkva
-----

U selu se nalazi rimokatolička crkva Sv. Bartola koja pripada katoličkoj župi Bezgrješnog začeća BDM u Valpovu i valpovačkom dekanatu Đakovačko-osječke nadbiskupije. Crkveni god (proštenje) ili kirvaj slavi se 24. kolovoza.

Obrazovanje i školstvo
----------------------

U selu se nalazi škola do 4. razreda, a koja radi u sklopu Osnovne škole Matija Petar Katančić Valpovo.

Sport
-----

* NK Tomislav Šag natječe se u (3. ŽNL Osječko-baranjska Liga NS Valpovo.

Ostalo
------

* Dobrovoljno vatrogasno društvo Šag,
* Udruga sportskih ribolovaca "Karas" Šag,
* Lovačko društvo "Prepelica" Šag-Nard.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Vanjske veze
------------

***Šag*** na Wikimedijinoj ostavi

* 
* 
* Arhivirano 2014-02-01 na Wayback Machine-u

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Šag** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Valpova |
| --- |
| Harkanovci • Ivanovci • Ladimirevci • Marjančaci • Nard • Šag • Valpovo • Zelčin |
*Za ostale upotrebe, v. Blace (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 52′ 17" SGŠ, 21° 39′ 54" IGD

**Blace** (mak. *Blace*) su naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Blace pripadaju opštini Petrovec, koja okuplja istočna predgrađa Grada Skoplja.

Prirodni uslovi
---------------

Blace su smeštene u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 30 km istočno.

Naselje Blace je u okviru istorijske oblasti Blatija, koja se obuhvata istočni deo Skopskog polja. Naselje je smešteno iznad polja, u brdovitom kraju Kotorcima. Par kilometara istočno protiče reka Pčinja. Nadmorska visina naselja je približno 430 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Blace su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imale 29 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Petrovec

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Blace (Petrovec)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.petrovec.gov.mk Zvanična stranica opštine Petrovec

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Petrovec |
| --- |
| **Petrovec** •
Badar •
Blace •
Breznica •
Gornji Konjari •
Gradmanci •
Divlje •
Donji Konjari •
Katlanovo •
Kožlje •
Letevci •
Ognjanci •
Ržaničino •
Srednji Konjari •
Sušica •
Ćojlija |
Sjeverna Koreja je najmilitariziranija zemlja na svijetu, a broj aktivnih, rezervnih i paravojnih formacija Korejske narodne armije gotovo je jednak broju stanovnika u dobi od 25 do 40 godina.
***Songun*** (korejski: *선군정치*) je naziv za službenu vojnu politiku Sjeverne Koreje temeljem koje Korejska narodna armija ima prioritet prilikom alokacije resursa i državnih pitanja. Naziv se često prevodi kao "vojska prije svega". *Songun* služi kao oslonac državne i ekonomske politike Sjeverne Koreje i to kroz tri aspekta:

1. **"*Songun* politika"** dominira političkim sustavom
2. **"*Songun* ekonomska izgradnja"** dominira ekonomskim sustavom
3. **"*Songun* ideologija"** služi kao ideološka osnova

*Songun* kao politika izdiže Korejsku narodnu armiju do razine državne funkcije, sukladno trećem stupu Kim Il-sungove *Juche* ideologije. Narodna armija tako zauzima prvo mjesto u sjevernokorejskom društvu te ima prioritet u vladinoj politici. Osim što dominira unutarnjom, *Songun* vodi i vanjsku politiku Sjeverne Koreje. Sama ideologija nastala je po uzoru na maoističke koncepte, a njezinim se začetnikom smatra Kim Jong-il, koji je istu iskoristio kako bi uspješno proveo tranziciju vlasti 1994. godine. Ona je kasnije unesena i u ustav te egzistira paralelno s *Juche* politikom.
***Black Lagoon*** (ブラック・ラグーン, *Burakku Ragūn*?) japanska je humorna kriminalističko pustolovna manga serija koju je napisao i ilustrirao Rei Hiroe. Objavljena je u Shogakukanovom *Monthly Sunday Gene-X* časopisu 2002. a nakon devet objavljenih svezaka strip još traje. Kasnije je adaptiran u istoimenu anime seriju koja je objavljena 2006. i imala 12 epizoda. Druga sezona, nazvana *The Second Barrage*, objavljena je također 2006. te isto imala 12 epizoda. Obje sezone režirao je Sunao Katabuchi. Petodijelna OVA serija, nazvana *Roberta's Blood Trail*, objavljena je od 2010. do 2011.

Radnja se odvija oko uredskog zaposlenika Rocka kojeg poduzeće pošalje na ispostavu pošiljke na Tihom oceanu jer očekuju da će možda biti smaknut prilikom dostave. Međutim, gusari koji su ga oteli - Dutch, Revy i Benny - ga odluče prihvatiti kao svojeg člana. Pri tom Rock prođe kroz transformaciju od smušenog i pokornog zaposlenika do hrabrog gusara uzdignute glave. *Viz Media* je licencirao engleski prijevod za Sjevernu Ameriku 2008. a prevedena je i manga.

Radnja
------

Okajima Rokuro je japanski biznismen. Živi prosječnim životom u velegradu a na poslu se stalno boji šefova te drži pognutu glavu. Jednog dana, poduzeće ga pošalje negdje u Borneo kako bi dostavio jedan disk, ali njegov brod otme skupina gusara/plaćenika zvana *Crna laguna* koji su unajmljeni ukrasti isporuku. Gusari se sastoje od crnoputog Dutcha, plavokosog Bennyja i ratoborne ruske djevojke Revy. Oni ga otmu jer ga misle držati kao taoca, ali se ispostavi da je poduzeće unaprijed računalo na tu opciju te je odlučilo jednostavno riješiti se Rokura. Dutchu se on smili, da mu nadimak "Rock" te ga odluči primiti su svoju skupinu. Pošto ga je poduzeće proglasilo nestalim, Rock odluči ostati u *Crnoj laguni*, koja se često mota oko područja Tajlanda. Njih četvero prima razne zadatke krijumčarenja ili pljačkanja brodova po moru, a uglavnom rade kao klijenti ruske mafije.

Glasovne uloge
--------------

* Daisuke Namikawa - Rock
* Megumi Toyoguchi - Revy
* Hiroaki Hirata - Benny
* Mami Koyama - Balalaika
* Tsutomu Isobe - Dutch
* Akiko Takeguchi - Sestra Yolanda
* Akimasa Ohmori - Leigharch
* Houko Kuwashima - Yukio Washimine

Izvori
------

Vanjske poveznice
-----------------

***Black Lagoon*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Black Lagoon* na Anime News Network
* *Black Lagoon* na Internet Movie Databaseu
* *Black Lagoon* na MyAnimeList
**Rivanj** (talijanski: *Rivani*, *Rivagno* i *Rivagn*) je otok u Jadranskom moru u Hrvatskoj, koji administrativno podpada pod Zadarsku županiju.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rivanj je otok Zadarskog arhipelaga, na kom je 2011. živjelo samo 30 stanovnika. Leži između Sestrunja na zapadu i Ugljana na jugoistoku, od kog ga razdvaja kanal širok 0,4 km.

Otok je dug 3,4 i širok do 1,4 km u smjeru sjeverozapad-jugoistok

Rivanj ima površinu od 3,62 km², a dužina njegove obale iznosi 10,346 km. Najviše brdo Lukočina ima 112 metara.
Građen je od krečnjačkog vapnenca i obrastao makijom.

Jedino naselje Rivanj leži na zapadnoj obali, a stariji dio na brdu u unutrašnjosti.
Malobrojni stanovnici bave se ratarstvom, ribarstvom i turizmom.

Historija
---------

Otok je bio naseljen još od prahistorije, o čemu svjedoče ostatci gradine na brdu Vela glava. Naselje je prvi put dokumentirano sredinom 14. vijeka, a zatim i u 15. vijeku kao *Rivan* (u zadarskom katastru), ili kao *Ripanium* u drugim dokumentima.

Za srednjeg vijeka bio je pod vlašću zadarske komune, a od 1409. je u sastavu Mletačke Republike, koja ga je prodala zadarskoj porodici Lantana. Krajem 19. i početkom 20. vijeka brojni stanovnici emigrirali su u Sjedinjene Ameičke Države, a ostatak nakon rata odselio se u Zadar.

Transport
---------

Otok je povezan dnevnim brodskim linijama sa Zadrom.
.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Coastline length and aeras of island...*" (engleski). Geoadria. Pristupljeno 26. 05. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  „*Rivanj*" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija. Pristupljeno 26. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Rivanj na karti Jadrana* (`sh`)

| * p
* r
* u
Naseljeni otoci u Hrvatskoj |
| --- |
| 
Biševo • 
Brač • 
Cres • 
Čiovo • 
Drvenik Mali • 
Drvenik Veli • 
Dugi otok • 
Hvar • 
Ilovik • 
Ist • 
Iž • 
Kaprije • 
Koločep • 
Kornat • 
Korčula • 
Krapanj • 
Krk • 
Lastovo • 
Lopud • 
Lošinj • 
Male Srakane • 
Mljet • 
Molat • 
Murter • 
Olib • 
Ošljak • 
Pag • 
Pašman • 
Premuda • 
Prvić • 
Rab • 
Rava • 
Rivanj • 
Sestrunj • 
Silba • 
Susak • 
Šipan • 
Šolta • 
Ugljan • 
Unije • 
Vele Srakane • 
Vir • 
Vis • 
Vrgada • 
Zlarin • 
Zverinac • 
Žirje
 |
***Black Beauty*** (sh. *Crni ljepotan*) je roman za djecu engleske književnice Anne Sewell objavljen 1877. godine, danas poznat kao jedno od najpopularnijih djela u historiji književnosti za djecu.

Roman je napisan kao fiktivna autobiografija konja po imenu Crni ljepotan, a radnja prikazuje njegov život, od bezbrižnog odrastanja na seoskoj farmi, nakon kojeg je prodan u London gdje radi kao tegleći konj i trpi svakojake nedaće prije nego što se uspije vratiti na farmu. Sewell roman originalno nije namijenila djeci, te je umjesto toga glavni motiv bilo nastojanje da se javnosti tadašnje viktorijanske Britanije ukaže na težak položaj životinja, odnosno potakne donošenje zakona koji bi trebali zabraniti njihovo zlostavljanje. Roman, izdan nedugo prije autoričine smrti, je postigao izuzetan uspjeh i postao bestseler, te postigao svoj originalni cilj, s obzirom da je u nizu zemalja doneseno novo zakonodavstvo. *Black Beauty* je, pogotovo u kasnijim decenijama, kada su mehanizacija i nove tehnologije istisnule upotrebu konja u stvarnom životu, postao izuzetno popularan među djecom. U 20. vijeku je postao predmetom brojnih filmskih adaptacija.

Vanjske veze
------------

***Black Beauty*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Black Beauty* at Internet Archive (scanned books original editions color illustrated).

Besplatna e-knjiga: *Black Beauty* na Projektu Gutenberg (plain text and HTML)

* *Black Beauty*, Penguin Readers Fact Sheet.
* Read more about the history of the pony story Arhivirano 2012-04-25 na Wayback Machine-u
* *Crni lepotan* na portalu knjižare Delfi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 6408147270704735700005
* GND: 4547745-0

 |
Koordinate: 41° 57′ 00" SGŠ, 22° 49′ 00" IGD

**Stamer** (mak. *Стамер*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Stamer je u sastavu opštine Delčevo.

Prirodni uslovi
---------------

Stamer je smešten u istočnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Bugarskom - 5 km istočno od naselja. Od najbližeg grada, Delčeva, naselje je udaljeno 6 kilometara jugoistočno.

Naselje Stamer se nalazi u istorijskoj oblasti Pijanec. Naselje se razvilo na istočnom obodu Delčevske kotline. Istočno od naselja izdiže se planina Vlajna, dok zapadno od njega protiče reka Bregalnica. Nadmorska visina naselja je približno 740 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Stamer je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 344 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%). Početkom 20. veka većina su bili Torbeši (islamizovani Makedonci), ali su se oni posle Balkanskih ratova iselili u Tursku.

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Spoljašnje veze
---------------

* www.delcevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Delčevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Delčevo |
| --- |
| **Delčevo** • 
Bigla •
Vetren •
Virče •
Vratislavci •
Gabrovo •
Grad •
Dramče •
Zvegor •
Ilijovo •
Kiselica •
Kosovo Dablje •
Novi Istevnik •
Očipala •
Poleto •
Razlovci •
Selnik •
Stamer •
Stari Istevnik •
Trabotivište •
Turija •
Čiflik |  |
Huqiu Pagoda
Pagoda viđena s Tigeovog brda
**Toranj Huqiu**, **Yunyanska pagoda** ili **Pagoda Tigrovog brda**, (kineski: ; pinyin: Yún yán sì tǎ ili kineski: ; pinyin: Hŭ qiū tǎ) je kineska pagoda smještena u Changmenu u gradu Suzhou koji se nalazi u kineskoj provinciji Jiangsu. Poznat je po još nekoliko imena kao '**Kosi toranj u Kini'** (kojim ga naziva historičar O.G. Ingles) i **Toranj Yunyanskog hrama**. Gradnja je započela pred kraj perioda Pet dinastija (907-960), a dovršena je u drugoj godini dinastije Song. Toranj je visok 47 m. Izrađen je u obliku osmerokuta na sedam katova od plavih opeka. Više od hiljadu godina se počeo naginjati iz prirodnih razloga, pa razlika između vrha i podnožja iznos 2,32 metra. Ukupna masa iznosi 7,000.000 kg (7000 tona), a koje podržavaju unutrašnji stupovi od opeka. Nagib iznosi 3 stupnja zbog pukotina u unutarnjim stupovima.

Nagib je nastao zato što je pola tornja sagrađeno na kamenu a pola na zemlji. Godine 1957. su započeli radovi na stablizacijui s ciljem da se spriječi dalje naginjanje. Tako je nasut beton da bi se dobili čvršći temelji. Za vrijeme tih radova je pronađen kameni sarkofag sa budističkim spisima. U njemu je bio natpis koji spominje kao datum izgradnje sedamnaesti dan dvanaestog mjeseca druge godine cara Jianlonga (961); prema O.G Inglesu sagrađen je 959. O.G. Ingles writes that the better name for the Tiger Hill Pagoda should be the "'Leaning Tower of China', since it predates the famous Italian structure." Najgornji katovi su sagrađeni za vrijeme Chongzhena (1628–1644), posljednjeg cara dinastije Ming.

Iako ima sedam katova, u tornju nema stepenica. Za penjanje služe pokretne ljestve. Od januara 2007. je dozvoljen pristup posjetiteljima.

Povezano
--------

* Kosi toranj
* Kineska arhitekura

Napomene
--------

1. 1 2  Ingles (1982), 144.
2. 1 2 3 4 5  Ingles (1982), 145.
Crkva brvnara u Gorobilju kod Požege sagrađena je 1705. godine i jedna je od najstarijih, ali i najmanjih u Srbiji. Crkva je posvećena Rođenju Sv. Jovana Krstitelja i sigurno je najveća znamenitost u Gorobilju. Nakon seobe Srba pod patrijarhom Arsenijem Čarnojevićem 1690. godine, novodoseljeno stanovništvo na ovom prostoru zateklo je pust kraj, bez crkve. Prema predanju, lokalni spahija je dozvolio izgradnju drvene crkve u gustoj šumi gornjeg dela sela, ali da „ne bude veća od obora". Da bi crkva bila što neupadljivija nije bila izdignuta od zemlje, a vrata su bila vrlo niska (i danas je potrebno sagnuti se prilikom ulaska). Prema još jednom predanju ova crkva prvobitno je bila sagrađena u zaseoku Slatina, odakle su je Gorobiljci, kada su saznali da se Turci spremaju da je zapale, jedne noći tajno rasklopili i preneli „na sebi" u zaselak Počeča.

Crkva je prvi put spaljena od strane Turaka između Kočine krajine i Prvog srpskog ustanka (1788-1804). Obnovljena je 1810, da bi je 1813. godine Turci ponovo spalili posle sloma ustanka. Nova obnova usledila je 1820. godine. Kada je 1832. godine ukinuta zabrana crkvenih zvona u oslobođenoj Srbiji, Gorobiljci su dobavili jedno zvono iz Austrije i postavili ga na zvonaru pored crkve 1833. godine.

Sve do 1936. godine jedini sačuvani rimski spomenik u Gorobilju, žrtvenik sa natpisom I. O. C. TAVRO PROCULUS L. P. nalazio se u crkvi, ispred oltara i služio je kao časna trpeza. Na prostoru sela nalazilo se više spomenika iz antičkog perioda, ali su vreme i nebriga ljudi učinili da je opstao samo ovaj, koji je bio zaštićen svetošću hrišćanske crkve. Kada je crkva obnovljena 1936. godine (i odignuta od zemlje) tadašnji episkop žički, Nikolaj Velimirović, savetovao je meštane i lokalnog sveštenika da se žrtvenik iznese iz crkve, pošto je to paganski spomenik. Danas se on nalazi u crkvenoj porti.

Pored crkve je 1907. godine sagrađena škola, koja je srušena 1977. godine, nakon čega je u sredini sela, udaljena od crkve, izgrađena nova škola 1984. Crkva brvnara u Gorobilju od najmanje je vrste, prekrivena je šindrom i ukrašena obojenim trakastim šarama. Konstrukciju hrama čine hrastova brvna debljine 12 centimetara, koja su na krajevima spojena u ćert. Dužina crkve je 9,9 metara, a širina 4,5 metara. Ikonostas su slikali zograf iz Negrišora (Dragačevo) Janko Mihailović Moler i njegov sin Sreten Protić-Molerović 1833. godine. Crkva je temeljno obnovljena, prepokrivena šindrom, a pored nje izgrađena je nova drvena zvonara.

Literatura
----------

* Nedeljko Ješić, *Gorobilje*, Požega 2002.
* *Molitva u gori – crkve brvnare u Srbiji*, Beograd 1994.
* Dragiša Milosavljević, *Crkva brvnara u Gorobilju*, u: Požeški godišnjak, br. 4 (2004), Požega 2004, str. 199-219.
**Šahovski turnir u Londonu**, 1851. je bio prvi međunarodni turnir u svetu. Održavao se od maja do jula 1851. godine.

Kristal Palas, 1851.

Svetska izložba u Londonu
-------------------------

Ove godine je Velika Britanija bila lider industrijske revolucije. Velika svetska izložba u Londonu, u Kristal Palasu, je organizovana da simbolizuje njenu industrijsku, vojnu i ekonomsku superiornost. Pošto je u to vreme imala mnogo kolonija i protektorata širom sveta i pošto su i te zemlje uzele učešće, izložba je bila internacionalnog karaktera. Francuska je bila njen veliki takmac i u Parizu 1855. je organizovala sledeći sajam.

Kristal Palas je uništen u požaru, 30. novembra 1936. godine.

Prvi međunarodni turnir u svetu
-------------------------------

Adolf Andersen
Igrali su se mini mečevi na ispadanje. Prvi igrač koji pobedi dve partije u prvom kolu ili četiri partije u sledećim kolima, išao je dalje. Novčane nagrade i ogromno interesovanje za ovim turnirom je bilo neviđeno do tada. Adolf Andersen je bio pobednik turnira. Bio je jedan od najjačih šahista tog vremena i bio je smatran kao svetski prvak posle ove pobede.

Turnirske tabele
----------------

### Meč za prvo i drugo mesto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** | **7** | **UKUPNO** |
| Adolf Andersen | 1 | ½ | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | **4½** |
| Marmedjuk Vivil | 0 | ½ | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | **2½** |
|

### Meč za treće i četvrto mesto

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **6** | **7** | **8** | **UKUPNO** |
| Elaja Vilijams | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | ½ | 1 | **4½** |
| Hauard Staunton | 0 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | ½ | 0 | **3½** |

### Meč za peto i šesto mesto

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | **1** | **2** | **3** | **4** | **5** | **UKUPNO** |
| Hauard Kenedi | ½ | 0 | 0 | 0 | 0 | **½** |
| Jožef Šćen | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | **4½** |

Vidi još
--------

* Šahovski turnir „London 1862."
* Šahovski turnir „London 1872."
* Šahovski turnir „London 1883."
* Šahovski turnir „London 1899."
* Šahovski turnir „London 1922."
* Šahovski turnir „London 1927."

Literatura
----------

* *Staunton, Howard - Chess Tournament - London 1851, The*
* *The first International Chess Tournament* ISBN 1-84382-089-7

Spoljašnje veze
---------------

* Stenton – Vilijams
* Andersen - Kisericki
Stambeni kompleks na Džidžikovcu
**Stambeni kompleks na Džidžikovcu** nalazi se u opštini Centar, u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 29. januara do 04. februara 2008. godine, donijela je odluku da se stambeni kompleks proglasi za nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo i Tina Wik.

Historija
---------

Nakon Drugog svjetskog rata Projektantski zavod Narodne Republike BiH ima važnu ulogu u projektiranju i izvođenju objekata u Sarajevu. Uglavnom okuplja projektante sa predratnim graditeljskim iskustvom. Okosnicu činili su Muhamed i Reuf Kadić, neformalni predratni pripadnici pokreta moderne.

Arhitektura je, u kreativnom smislu, bila potisnuta u drugi plan, a osnovna briga je bila kako pravedno rasporediti oskudni građevinski materijal i kako u što kraćem roku izgraditi postavljene građevinske zadatke. Prva značajna izvedba bila je Stambeni kompleks na Džidžikovcu iz 1948. godine, urađen po projektu braće Kadić, sa tri niza objekata, koji se kaskadno spuštaju za po jednu etažu niz padinu.

Tok građenja i tehnologije izgradnje kompleksa Džidžikovac u zimskim uslovima, je dio povijesti bosanskohercegovačke arhitekture. Izgradnja se odvijala uz pomoć takozvanih zatvorenih skela, unutar kojih se gradilo u svim vremenskim uslovima. Prve skele, rađene za prva tri objekta, su izvedene od drvenih stupova i daski sa krovom. Ostale skele bile su od čeličnih elemenata, koje su se lako rasklapale i prenoseile sa gradilišta na gradilište. Izgradnja 7 objekata sa ovom tehnologijom građenja završena je već naredne 1948. godine. Osmi blok istih gabaritnih mjera, sa nešto drugačijim unutrašnjim rasporedom završen je 1959. godine. 
Kompleks je tokom druge polovine XX. stoljeća dva puta saniran. Nakon zadnjeg rata u BiH nije izvršena niti jedna sanacija kompleksa.

Opis
----

Stambeni kompleks se sastoji od osam kaskadnih objekata, dimenzija 25 m x 10 m, na razmaku od 10 m. Redovi se nalaze na međusobnoj udaljenosti od 30 m i između njih se nalazi zelenilo.

Spratnost objekata iznosi P+2 i S+P+2. a visina od 11,00 m na istočnim stranama objekata i oko 13,00 m na zapadnim stranama.Objekti u nizu su međusobno povezani otvorenim terasama. Unutar stanova uglavnom je sačuvana unutrašnja stolarija i parket, a ponegdje i originalne brave.

Literatura
----------

* Živorad Janković - Muhamed Kadić – život i djelo, Akademija nauka i umjetnosti BiH, Bošnjački institut Fondacija Adila Zulfikarpašića, Sarajevo.
* Alija Bejtić -Ulice i trgovi Sarajeva. Sarajevo: Muzej grada Sarajeva 1973. godine
* Nedžad Kurto - Sarajevo 1492-1992, Oko, Sarajevo.
* Štraus, Ivan (1977). *Nova bosanskohercegovačka arhitektura*. Sarajevo : Svjetlost.

Vanjski linkovi
---------------

* Sarajevo kroz historiju Arhivirano 2018-06-06 na Wayback Machine-u


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |


***Stambeni kompleks na Džidžikovcu*** na Wikimedijinoj ostavi
Župna crkva **Svetog Josipa** je manja i novija crkva u Zagrebu, u gradskom kvartu Trešnjevka, odmah do glavnog trešnjevačkog trga.

Historija crkve
---------------

Taj dio Trešnjevke je još 1934. godine bio ledina sa poljima kukuruza i takozvanih *bugarija* (bugarski vrtovi), jer je na čitavoj Trešnjevci tad živjelo oko 5 000 stanovnika i to uglavnom po malim loše građenim jednokatnicama. Vjerski je to područje pripadalo tadašnim župama *sv. Blaža* i *sv. Marka* u centru grada. Takvo stanje vladalo je sve do 1937. godine kad je osnovana nova župa *sv. Josipa*. Ispočetka ta župa nije imala crkvu, već su se vjernici i svećenici okupljali povremeno, čak su i držali mise u dvorištu obližnjeg Dječjeg skloništa. Dvorišne stepenice *dječjeg skloništa* tada bi se pretvarale u kor, sa kojeg je za mise pjevao crkveni zbor. 

U decembru 1934. godine, tadašnji nadbiskup koađutator Alojzije Stepinac dao je zadatak kapelanu *crkve sv. Blaža*, Ivanu Gašpertu da pripremi sve za osnivanje nove župe na Trešnjevci. Tako je već 10. maja 1936. nadbiskup Alojzije Stepinac blagoslovio temeljni kamen buduće crkve. 

Po prvom vrlo ambicioznom planu tadašnjeg crkvenog vrha, projekt monumentalne crkve sa pratećim sadržajima napravio je tada vrlo slavni i cijenjeni ljubljanski arhitekt Jože Plečnik. Prema njegovim nacrtima trebalo je sagraditi veliku monumentalnu crkvu u neoromaničkom stilu, uz nju *župni ured*, samostan časnih sestara i društvenu dvoranu. 
Kako se projekat odvijao u nesretna vremena pred Drugi svjetski rat za njega nije nikad sakupljeno dovoljno novaca, pa se od svega projektiranog uspjela izgraditi samo malena društvena dvorana. Nju je za potrebe crkve, preprojektirao zagrebački arhitekt Marijan Haberle, tako da je ta građevina postala crkva sv. Josipa

17. aprila 1937. dekretom nadbiskupa Antuna Bauera osnovana je *Župa sv. Josipa*, a za dan nove crkve određen je 20. jun 1937. godine. Tada je novu crkvu blagoslovio nadbiskup koađutator Alojzije Stepinac. 

1947. godine, u povodu 10-te godišnjice župe izvršena je prva obnova crkve, manja obnova crkve napravljena je 1995. a obnova orgulja 1996. godine.

Uz crkvu je 1997. godine, prigrađen 35 metara visoki zvonik.

Bilješke
--------

1. 1 2 3 4 5 6  „Povijest župe sv. Josipa, na portalu Župa sv. Josipa (pristupljeno 6. 09. 2011.". Arhivirano iz originala na datum 2010-10-25. Pristupljeno 2011-09-06.

Vanjske veze
------------

* Župa sv.Josipa