recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ajn Usera** (arapski: عين وسارة) za Francuske kolonijalne uprave znana kao *Paul Cazelles*, je grad i općina od 98,107 stanovnika u sredini Alžira u Pokrajini Dželfa.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ajn Usera leži na sjevernoj granici planinskog kraja na nadmorskoj visini od 700 metara. Teren grada je pretežno ravničarski obrastao travom esparto. Usera je udaljena 200 km južno od glavnog grada Alžira, 88 km sjeverno od svog administrativnog centra Dželfe, 155 km istočno od Tiareta i 130 km južno od Médeje.

Historija
---------

Kad su prvi Francuzi stigli u taj kraj 1853. Ajn Usera je bio gotovo jedini izvor vode na putu za Laguat. Zbog tog je francuska vojska do 1870. sagradila karavansaraj, koji je služio kao odmorište putnika, sve do 1916. kad je željeznička pruga stigla do mjesta. 
Tadašnje selo je 1935. preimenovano u *Paul Cazelles* po imenu vojnog guvernera tog kraja između 1901. - 1931.

U brzo rastućem gradu je 1951. podignut aerodrom, pa je 1956. dobio status općine i postao administrativni centar tadašnjeg departmana Médéa. 
Nakon proglašenja alžirske nezavisnosti 1963. gradu je promjenjeno ime u današnje *Ajn Usera*.

Privreda
--------

Privreda grada bazira se na nomadskom stočarstvu (ovčarstvo) po obližnjoj ravnici, uslugama i trgovini.
Na južnoj periferiji nalazi se industrijska zona, tu se nalazi: mlin, tvornica polistirena, staklara, punionica pića Badr, tvornica cijevi, mljekara i velika tvornica odjeće.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Algeria, People's Democratic Republic of Algeria*" (engleski). City population. Pristupljeno 25.4. 2020.
2. 1 2 3 4 5 6   „*Une ville, une Histoire: Ain Oussera*" (francuski). Reflexion. Pristupljeno 25.2. 2020.

Vanjske veze
------------

***Ajn Usera*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Une ville, une Histoire: Ain Oussera* (`fr`)
Camarón de la Isla i Paco de Lucía
**El Camarón de la Isla**  (pravim imenom José Monge Cruz Cádiz, 5. prosinca 1950. — 2. srpnja 1992.) bio je poznati španjolski pjevač romskog podrijetla. 

Rođen je u naselju San-Fernando u gradu Cádizu u Španjolskoj. Još u djetinjstvu odrastao je u flamenco okruženju. Otac mu je radio u kovačkoj radionici a majka je pravila korpe. Dječak José je zbog svoje mršavosti i svoje plave kose dobio nadimak *Camarón*, što na španjolskom jeziku znači račić. Ostatak imena "de la isla" asocira na rodno mjesto pjevača San Fernando, koje je poznato pod nazivom "otok".

Prerana smrt njegovog oca uzrokovala je ekonomske probleme u obitelji Joséa Monge, kada on, iako tek desetogodišnjak, počinje pjevati po ugostiteljskim objektima po San Fernandu da bi zaradio novac. Kao dvanaestogodišnjak dobio je prvu nagradu na flamenco natjecanju u Montilli a kada kao šesnaestogodišnjak kada dobiva prestižnu nagradu na festivalu Mairena del Alcor, u pokrajini Sevilla odlučuje se do kraja posvetiti zanimanju pjevača flamenca. 

Odlazi u Madrid kao član flamenco sastava Miguel de los Reyes i Dolores Vargas. Pjevao je u najpoznatiem flamenco baru u Madridu, "Torres Bermejas", gdje je upoznao gitaristu Paca de Lucíu, s kojim je surađivao na objavljenim albumima u periodu od 1969. do 1977. Svoj najpoznatiji album "La leyenda del tiempo" objavljuje 1979. na kojem unosi novi zvuk u flamenco glazbu mješajući je s jazzom i rock and rollom. 
Tijekom svoje karijere objavio je 19 albuma, među kojima je "Soy gitano" (Ciganin sam) 1989. godine, koji je najprodavaniji album flamenco glazbe u povijesti. Svoj zadnji album objavio je 1992. godine a iste godine umire u 41. godini života. 

  


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 2659229
* LCCN: n93034718
* ISNI: 0000 0000 8082 4333
* GND: 119396866
* SELIBR: 288162
* SUDOC: 074893882
* BNF: cb13927734g (podaci)
* BIBSYS: 1014410
* MusicBrainz: 1f25c419-4084-40bc-9bac-c39f375384c5
* BNE: XX886920
* CiNii: DA16396443

 |
**Okrug Karlou** (engl. , ir. *Contae Cheatharlach*) je jedan od 32 istorijska okruga na ostrvu Irskoj, smešten u njegovom jugoistočnom delu, u pokrajini Lenster.

Danas je okrug Karlou jedan od 26 zvaničnih okruga Republike Irske, kao osnovnih upravnih jedinica u državi. Sedište okruga je istoimeni grad Karlou.

Položaj i granice okruga
------------------------

Okrug Karlou se nalazi u jugoistočnom delu irskog ostrva i Republike Irske i graniči se sa:

* sever: okrug Kilder,
* istok: okrug Viklou,
* jug: okrug Veksford,
* zapad: okrug Kilkeni,
* severozapad: okrug Liš.

Prirodni uslovi
---------------

Karlou je po prostranstvu jedan od najmanjih irskih okruga - zauzima 31. mesto među 32 okruga.

**Reljef:** Veći deo okruga Karlou je ravničarsko-brežuljkasti, 50-200 metara nadmorske visine, posebno u sredini i na severu. Na jugu je okrug planinski. Tu se nalazi planina je Lenster, visine do 796 metara. Druga bitna planina je Blek Rok.

**Klima** Klima u okrugu Karlou je umereno kontinentalna sa izrazitim uticajem Atlantika i Golfske struje. Stoga grad odlikuje blaga i veoma promenljiva klima.

**Vode**: Najvažnije reke u okrugu Karlou su Slejni i Berou. Reka Slejni pritiče istočnim delom okruga, a reka Berou zapadnim. U okrugu nema jezera, što retkost za Irsku.

Stanovništvo
------------

Grad Karlou, sedište okruga
Po podacima sa Popisa 2011. godine na području okruga Karlou živelo je preko 145 hiljada stanovnika, većinom etničkih Iraca. Ovo je za 80% manje nego na Popisu 1841. godine, pre Irske gladi i velikog iseljavanja Iraca u Ameriku. Međutim, poslednje tri decenije broj stanovnika okruga raste po stopi od preko 1% godišnje.

**Gustina naseljenosti** - Okrug Karlou ima gustinu naseljenosti od oko 60 st./km², što je istovetno kao državni prosek (oko 60 st./km²). Ceo okrug je približno jednako naseljen.

**Jezik**: U celom okrugu se ravnopravno koriste engleski i irski jezik.

Povezano
--------

* Irski okruzi
* Karlou

Vanjske veze
------------

***Carlow (grofovija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.carlowcoco.ie Zvanična stranica Okruga Karlou

| * p
* r
* u
Grofovije Irske |
| --- |
| Grofovije poredane prema pokrajinama |
| Connacht | 

Galway (Galway City) **•** 
Leitrim **•** 
Mayo **•** 
Roscommon **•** 
Sligo
 |  |
| Munster | 
Clare **•** 
Cork (Cork City) **•** 
Kerry •
Limerick (Limerick City) **•** 
*Tipperary* (North Tipperary **·**  South Tipperary) **•** 
Waterford (Waterford City)
 |
| Leinster | 

Carlow **•** 
*Dublin* (Dublin City **·**  Dun Laoghaire-Rathdown **·**  Fingal **·**  South Dublin) **•** 
Kildare **•** 
Kilkenny **•** 
Laois **•** 
Longford **•** 
Louth **•** 
Meath **•** 
Offaly **•** 
Westmeath **•** 
Wexford **•** 
Wicklow
 |
| Ulster | 

*Antrim*† **•** 
*Armagh*† **•** 
Cavan **•** 
*Fermanagh*† **•** 
*Londonderry*† **•** 
Donegal **•** 
*Down*† **•** 
Monaghan **•** 
*Tyrone*†
 |
| *kurziv* označava ne-administrativne grofovije. Zagrade označavaju istoimene gradove i netradicionalne grofovije. † označava grofovije Sjeverne Irske |
**Ature** (Adole), izumrlo pleme Piaroan Indijanaca, jezične porodice Salivan, koje je obitavalo na području današnje Venezuele na ušću rijeke Meta. Njihovo plemenskom ime danas lingvisti koriste kao sinonim za jezik Indijanaca Piaroe. Ature Indijanci govorili su jezikom ature koji Loukotka i Rivet klasificiraju porodici Salivan, navodeći da su Piaroe, one grupe Saliva koje su bile pod jezičnim utjecajem Arawaka. 

Iza njih ostao je tek spomen u imenu općine Atures i grobovi u pećini Atauripe gdje Humboldt nalazi oko 600 kostura izumrlih Aturea, svaki u posebnoj košari koje su poznate kao mapire. Kosti su bile različito obojane nekoliko mjeseci nakon glavnog sahrane.

Izvori
------

1. ↑  Handbook of So. Am. Indians
2. ↑  Alexander von Humboldt, Aimé Bonpland
3. ↑  Handbook of So. Am. Indians

Vanjske poveznice
-----------------

* Volume 2 / Humboldt, Alexander von, 1769-1859 Arhivirano 2008-04-10 na Wayback Machine-u
* Resúmen de la geografía de Venezuela

| * p
* r
* u
Equatorial :: Salivan |
| --- |
| Sáliva • Ature • Maco • Piaroa • Quaqua |
**Airgetmar**, sin Sirlámov, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. *Lebor Gabála Érenn* navodi kako je za vrijeme vladavine Ailill Finna u borbi ubio Fíachu Tolgracha, ali su ga potom Ailillov sin Eochu, Lugaidov sin Eochu Fíadmuine i ljudi iz Munstera prognali preko mora. U Irsku se vratio nakon sedam godina i uz pomoć Dui Ladracha ubio Aililla. Eochu je postao kralj, ali su ga ubrzo Airgetmar i Dui ubili, te je Airgetmar preuzeo vlast.

Geoffrey Keating navodi drukčiju verziju Airgetmarovog dolaska na prijestolje. Prema njoj se Eochu odupro Airgetmaru, sklopio savez sa Duijem i vladao sedam godina, ali ga je Dui mučki ubio na sastanku i omogućio Airgetmaru da preuzme vlast.

Vladao je trideset godina (prema *Lebor Gabáli* i *Annals of the Four Masters*), ili dvadeset tri ili trideset osam godina (prema Keatingu), nakon čega su ga ubili Dui i Eochuov sin Lugaid Laigdech. Dui, koji je sudjelovao u ubistvima četvorice velikih kraljeva, preuzeo je prijestolje. 

*Lebor Gabála* navodi kako je vladao u doba Artakserksa III od Perzije (358-338. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* mu vladavinu datira u period 570-547. pne. a *Annals of the Four Masters* u 778-748. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Eochu mac Ailella**  |  **veliki kralj Irske** LGE 4. vijek pne.FFE 570-547. pne.AFM 778-748. pne. | Slijedi: **Dui Ladrach**  |
**Afera Hattab-Sarraud-Subra** (fr. *affaire Hattab-Sarraud-Subra*), također poznata i kao **Afera Mamac** fr. *affaire de l'Appât*) je naziv za slučajeve ubistava u Parizu 1984. godine koji su izazvali medijski cirkus u Francuskoj, a kasnije inspirirali igrani film *Mamac*.

Ime je dobila po troje počinitelja - 18-godišnjoj djevojci Valerie Subra i njenim prijateljima 19-godišnjom Laurentu Hattabu i 21-godišnjom Jeanu Sarraudu. Njih troje su u septembru 1984. smislili plan prema kojima je Subra trebala zavoditi starije bogate muškarce, te tako omogućiti Hattabu i Sarraudu da provale u njihove stanove, te opljačkaju i ubiju njihove vlasnike; trojici je krajnji motiv bio novac s kojim bi financirali putovanje u Ameriku i početak novog života. Njihova prva žrtva je bio 50-godišnji advokat Gérard Le Laidier ubijen 7. decembra, a 16. decembra je ubijen 29-godišnji direktor modne kuće. Za 20. decembra je bilo planirano ubistvo Paula Taicleta, glasnogovornika restorana Jardin de La Boëtie; ono je spriječeno jer je policija u rokovnicima prethodne dvije žrtve uspjela pronaći ime Valerie Subra, te isti dan uhapsiti nju, a potom i njene suučesnike. 

Suđenje je počelo četiri godine kasnije, i sve troje suučesnika su osuđeni na doživotni zatvor. Subra je, međutim, iz zatvora puštena 2001. godine, dok su njeni suučesnici pušteni 2003. godine.

Afera u popularnoj kulturi
--------------------------

Godine 1990. je na temelju afere književnik Morgan Sportès napisao roman pod naslovom *L'Appât*, koji je pet godina poslužio kao predložak za istoimeni nagrađeni film u režiji Bernarda Taverniera.
**Alekto** (latinski: , ? - 296) je bio drugi i posljednji vladar Britanskog Carstva, kratkotrajne kasnoantičke države nastale otcjepljenjem provincija u Britaniji i Galiji od Rimskog Carstva. Karijeru je započeo kao blagajnik, odnosno ministar financija Karauzija, osnivača države. Kada je godine 293. rimski pod-car Konstancije Klor porazio Karauzija i preoteo mu strateški važnu luku Bononia (današnji Boulogne-sur-Mer), Alekto je iskoristio priliku da ubije Karauzija i sam preuzme carsku krunu. Tri godine kasnije, Klorove trupe su se iskrcale u Britaniji i nanijele poraz Alektu koji je poginuo, najvjerojatnije u blizini današnjeg Silchestera. Sa njim je propalo Britansko Carstvo, koje je ponovno pripojeno Rimu.

Alekto je kasnije igrao ulogu u engleskim srednjovjekovnim legendama.

Vanjske veze
------------

***Alekto*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Carausius**  |  **Legendarni kralj Britanije**  | Slijedi: **Asclepiodotus**  |


***Alekto*** na Wikimedijinoj ostavi
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Bian*.*
**Carica majka Bian** (januar 160 – 9. jul 230), osobno ime nepoznato, formalno **Carica Wuxuan** (武宣皇后, doslovno "ratnička i učena carica") bila je carica majka kineske države Cao Wei, jednog od Tri kraljevstva. Bila je druga supruga gospodara rata Cao Caoa i majka Cao Pija, prvog cara države Cao Wei.

Odrasla je u Baitingu u današnjoj provinciji Shandong; roditelji su joj bili siromašni, te je bila prisiljena uzdržavati ih kao kurtizana. U dobi od 19 godina ju je zapazio mladi Cao Cao i učinio svojom konkubinom. Rodila mu je četiri sina - Cao Pija, Cao Zhanga, Cao Zhija i Cao Xionga. Kineski historijski izvori je opisuju kao skromnu ženu koja se uglavnom držala izvan politike. Izuzetak je bio 226. kada je kod svog sina uspješno intervenirala u korist Cao Honga kome je prijetilo pogubljenje. Nešto kasnije je oprostila princezi Yu, supruzi svog unuka Cao Ruija koja ju je slučajno uvrijedila.

V. također
----------

* Popis ličnosti Tri kraljevstva

Napomene
--------

1. ↑  兩千年中西曆轉換
**Aleksin** (rus. *Але́ксин*) je grad u Rusiji.

Geografija
----------

Grad je smješten 130 km južno od Moskve, na 160 metara nadmorske visine, na obali rijeke Oke. Nalazi se na 54°30' sjeverne geografske širine i 37°04' istočne geografske dužine, Zauzima površinu od 43 km četvorna. 

Vremenski se nalazi u moskovskoj zoni.

Upravna organizacija
--------------------

Upravno pripada Tulskoj oblasti u Središnjem saveznom okrugu.

Historija
---------

U historiji se na mjestu današnjeg Aleksina prvo spominje tvrđava iz 1236. godine. Od historijskih isprava, prvi put ga spominje 1348. Nikonovski ljetopis "*«…князь Темир Ординский приходи ратью ко граду Олексину святыго чудотворца Петра, митрополита Киевского и всея Руси, и посад пожже…*".

Zbog svog povoljnog prometnog položaja na rijeci Oci uskoro se razvio kao važna unutarnja luka. Gradski status je dobio 1777. godine.

Nazadovanje riječne trgovine je dovelo do posljašnjeg nazadovanja samog grada. Od oktobarske revolucije grad je dobio na značenju kao industrijsko središte, i to za kemijsku industriju i strojogradnju, kao i još neke industrije. U aleksinskoj okolici značajnu privrednu granu predstavlja poljodjelstvo.

Transport
---------

Najbliža autocesta je M2 koja ide od Moskve do Belgoroda.
Osim toga, Aleksin ima i željezničku postaju na neelektrificiranoj pruzi od Tule do Kaluge, gdje prometuje šinobus.

Stanovništvo
------------

Historijska naseljenost| 1897. | 1939. | 1959. | 1970. | 1979. | 1989. | 2002. | 2007. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2300 | 6500 | 46.300 | 61.400 | 63.000 | 74.274 | 68.256 | 65.700 |

U Aleksinu danas živi 61.738 stanovnika (popis 2010.).

### Poznate osobe

* Sergej Želanov (1957.), bivši desetobojac
* Igor Jakovljevič Stečkin (1922.-2001.), konstruktor strjeljačkog naoružanja
* Sergej Borisovič Stečkin (1920.-1995.), matematičar

Vanjske veze
------------

***Aleksin*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`ru`) Službene gradske stranice Arhivirano 2013-03-07 na Wayback Machine-u
* (`ru`) Mojgorod.ru Aleksin
**Ajna** je šesta glavna čakra prema tradiciji joge i hinduizma. Zove se još čeona čakra ili i treće oko. U prijevodu, ajna znači *znanje, spoznaja*.

 Ajna čakra prikazana je sa 2 latice kojima pripadaju slogovi *ham* i *ksham*. U središtu je mantra *KSHAM* ili *OM*. Ajna je tamnoplave, indigo boje.

Opis
----

Ajna čakra se nalazi na sredini čela iznad korijena nosa, između obrva. Dvije latice ajna čakre predstavljaju dva energetska kanala Ida i Pingala koji ju spajaju sa središnjim energetski kanalom Sušumna prije izdizanja krunske čakre Sahasrara. Na lijevoj latici se nalazi slog *ham*, a na desnoj latici je slog *ksham*, bija mantre za božanstva Šiva i Šakti.

Ajna se podrazumijeva kao čakra uma. Kada se nešto vidi u snu ili "okom uma", viđeno je zapravo Ajnom.

U Ajna čakri se nalazi božanstvo Ardhanarishvara kao hermafrodit Šive i Šakti, simbolizirajući dualnost subjekta i objekta, Šiva je tu kozmička svijest, a Šakti životna snaga. Još jedno božanstvo koje se nalazi u Ajni je Šakti Hakini, androgini bog koji predstavlja i muško i žensko. Dvije latice predstavljaju dualnost, a krug je praizvor bitka.

Duhovni razvoj, kundalini, na razini čeone čakre omogućuje intuitivnu spoznaju, viđenje stvarnosti nadvladane dualnosti, samospoznaju, sjedinjuju se intelekt i intucija, muško i žensko, nema dualnosti samo "prava" slika, svijest mira.

Smetnje u funkcioniranju čeone čakra se očituje kao strah, osjećaj besciljnosti i besmisla, nesposobnost koncentracije. Od potencijalnih fizičkih obilježja to su glavobolja, migrena i bolesti osjetilnih organa. Smetnje kod ajna čakre se obično manifestiraju u psihičkim bolestima i to depresija ili šizofrenija.

Vježbe
------

U kundalini jogi različit vježbe stimuliraju Ajna čakru poput Trataka (neprekidno ustrajno "promatranje"), Shambhavi Mudra te neke Pranayama vježbe.

Simbolizam
----------

Ajna čakra povezana je sa sljedećim elementima:

* Bogovi: Šakti, Hakini i Paramašiva
* Element:  nema
* Boja: tamnoplava, indigoplava
* Mantra: OM, KSHAM
* Životinje:  nema
* Dijelovi tijela: mali mozak, živčani sustav, oči, uši, lice, endokrini sustav, nos
* Simbol: krug sa dva krila.

Alternativna imena
------------------

* Tantra: Ajita-Patra, Ajna, Ajna-Pura, Ajna-Puri, Ajnamhuja, Ajnapankaja, Bhru-Madhya, Bhru-Madhya-Chakra, Bhru-Madhyaga-Padma, Bhru-Mandala, Bhru-Mula, Bhru-Saroruha, Dwidala, Dwidala-Kamala, Dwidalambuja, Dwipatra, Jnana-Padma, Netra-Padma, Netra-Patra, Shiva-Padma, Triweni-Kamala
* Vede: Ajna, Baindawa-Sthana, Bhru Chakra, Bhruyugamadhyabila, Dwidala

Vidi još
--------

* Čakre
* Treće oko
* Epifiza

Vanjske veze
------------

* Ajna čakra na adishakti.org
* Ajna čakra - položaj Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
Za ostale ličnosti sa istim imenom, v. Ailill.
**Ailill Finn**, sin Art mac Lugdacha, je bio, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Prema *Lebor Gabála Érennu*, prijestolje je naslijedo nakon što su mu oca ubili Fíachu Tolgrach i njegov sin Dui Ladrach. Vladao je dvije godine. Nakon dvije godine vladavine Fíachu Tolgrach je bio ubijen u borbi protiv Airgetmara, sina Sírlámovog. Ljudi iz Munstera, koje je vodio Ailillov sin Eochu i Lugaid, sin Eochu Fíadmuinea, su potom protjerali Airgetmara u prekomorsko progonstvo. Nakon sedam godina se Airgetmar vratio u Irsku i ubio Aililla uz pomoć Dui Ladracha i njegovog sina Fíachua, ali nije mogao preuzeti prijestolje, koje je preuzeo Eochu.

U Keatingovoj knjizi *Foras Feasa ar Éirinn* i *Annals of the Four Masters* Fíachu Tolgrach je naslijedio prijestolje nakon ubijanja Arta, a potom ga je ubio Ailill, koji je potom vladao devet ili jedanaest godina prije nego što ga je ubio Airgetmar i naslijedio Eochu.

*Lebor Gabála* navodi kako je vladao u doba Artakserksa II od Perzije (404-358. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* vladavinu datira u period 586-577. pne. a *Annals of the Four Masters* u 795-786. pne..

Po tradiciji je predak Gamarada u Nephinu, Grofovija Mayo.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Art mac Lugdachili Fiacha Tolgrach**  |  **Veliki kralj Irske** LGE 5/4. vijek pne.FFE 586-577. pne.AFM 795-786. pne. | Slijedi: **Eochu mac Ailella**  |
**Carica Yu Wenjun** (庾文君) (297–328), formalno **Carica Mingmu** (明穆皇后, doslovno "razumijevajuća i uzvišena carica") bila je kineska carica iz dinastije Jin, odnosno supruga cara Minga.

Njen otac je bio službenik princa Sima Ruija, kasnijeg cara Yuana. Sima Rui je zapazio njenu ljepotu, te ju je odredio za suprugu svom sinu Sima Shaou, budućem caru. Njen brat Yu Liang se potom sprijateljio i postao bliski suradnik Sima Shaoa. Godine 323. Sima Shao je postao car, a Yu Wenjun carica. Caru je rodila dva sina - Sima Shana i Sima Yuea - koji će obojica postati carevima. 

Nakon careve smrti 326. je arogancija njenog brata izazvala sveopće nezadovoljstvo koje je iskoristio 328. general Su Jun kako bi sa vojskom napao carsku prijestolnicu. Yu Liang je pobjegao. ali je carica zarobljena i, prema kineskim izvorima, osobno "ponižena" od strane Su Juna, iako nije spomenuto na koji način. Carica je time bila toliko uznemirena da je umrla.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi: **Carica Liang Lanbi**  |  **Carica dinastije Jin (265-420)** 323–326 | Slijedi: **Carica Du Lingyang**  |
**Carlo Rainaldi** (Rim, 4. maj 1611. – Rim, 8. februar 1691) bio je talijanski barokni arhitekt, koji je svojim radom doprinio transformaciji Rima tokom 17. vijeka u barokni grad. Poznat je kao autor i graditelj apside Bazilike Sv. Marije Velike (1669–1675) i fasade bazilike Sant'Andrea della Valle (1656–1665).

Biografija
----------

Kao sin poznatog arhitekta Girolama Rainaldia, još kao mali zajedno s ocem radio je na gradnji brojnih objekata od Palazza Nuova, Campidoglia do palače Pamphil na Piazza Navona. Carlo Rainaldi je naročito vješto rješio problem dviju crkava blizanaca,Santa Maria in Montesanto i Santa Maria dei Miracoli, na početku Via del Corso, između ulica Babuino i Ripetta. Taj zadatak mu je 1662. povjerio papa Aleksandar VII koji je gradnjom tih dviju crkava želio napraviti trijumfalni ulazak u grad. Nakon papine smrti 1667. posao na daljnjoj gradnji tih dviju crkava povjeren je Berniniju i Carlu Fontani, koji su poprilično izmjenili Carlove ideje, ali ne i osnovnu zamisao. Pored tih većih projekata Rainaldi je izgradio puno manjih palača i crkava po Rimu, okolici i Marchama (crkve u Ascoli Picenu i Fanu). Zbog zasluga je 1673. proglašen knezom Akademije San Luca.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Rainaldi, Carlo*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 3. 3. 2018.
2. 1 2  „*Carlo Rainaldi*" (talijanski). Info Roma. Pristupljeno 3. 3. 2018.

Vanjske veze
------------

***Carlo Rainaldi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Rainaldi, Carlo* (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 93398963
* LCCN: n98065833
* ISNI: 0000 0000 7819 6710
* GND: 118787764
* SUDOC: 167038087
* BNF: cb149258828 (podaci)
* ULAN: 500008257
* NKC: mzk2009532700
* BNE: XX4974458
* RKD: 119385

 |
**Carica Zhao Feiyan** (趙飛燕) (cca. ？. pne. — 1. pne.), formalno **Carica Xiaocheng** (孝成皇后), bila je carica Kine u doba dinastije Han. Njen muž je bio car Cheng. U kinesku tradiciju je ušla zahvaljujući svojoj ljepoti, iako je poznata po dvorskim intrigama u kojoj je sudjelovala zajedno sa svojom sestrom, jednako lijepom suprugom Zhao Hede. Zbog njih je često bila predmetom optužbi od strane historičara. Često ju se uspoređivalo s Yang Guifei, lijepom konkubinom cara Xuanzhonga od Tanga, s obzirom da je bila vitka, dok je Yang bila bujna. Zahvaljujući njoj je u kineski jezik ušla fraza *yanshou huanfei* (燕瘦環肥), kojom se opisuje široki raspon oblika u kojima se pojavljuje ženska ljepota.

Literatura
----------

1. ↑  Peterson, Barbara Bennett & He Hong Fei & Han Tie & Wang Jiyu & Zhang Guangyu. (1999) *Notable Women of China* "M.E. Sharpe". pp. 87-90. ISBN 0-7656-0504-X.
2. ↑  Raphals, Lisa. (1998) *Sharing the Light* "SUNY Press" p. 81. ISBN 0-7914-3855-4.

* *Knjiga Hana*, vol. 97, part 2.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 31, 32, 33, 34, 35.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi: **Carica Xu**  |  **Carica Zapadne dinastije Han** 16. pne.–7. pne. | Slijedi: **Carica Fu**  |
**Aleksid** (grč. Ἄλεξις, oko 372‒270. pne.) bio je grčki komediograf koji je stvarao u okviru srednje atičke komedije. Rodio se u Turiju u južnoj Italiji, odakle se izgleda već u detinjstvu s ocem preselio u Atinu, kada su Lukanci osvojili južnoitalska grčka naselja. Bio je Menandrov učitelj ili pak njegov stric. Živeo je preko sto godina, pa njegov rad već zalazi i u period cvetanja nove atičke komedije.

Prema *Sudi*, napisao je 245 komedija. Prema različitih vestima iz antike, osvojio je između dve i četiri prve nagrade na Lenejama, i to prvi put tokom 350-ih godina pne. a 347. pne. pobedio je na Velikim Diosnijama. 

Od Aleksidovog dela sačuvano je oko 140 naslova i 340 fragmenata, previše malo da bi se sa sigurnošću utvrdila njegova uloga u prelazu sa srednje na novu atičku komediju. No postoje neke indicije o tome da je izvršio određeni uticaj na Menandra (npr. poređenje života s karnevalom, Aleksidov frg. 222 i Menandrov frg. 416). Takođe vidimo da u Aleksidovim komedijama hor ima čas stariju ulogu i razgovara s glumcima (frg. 239), čas noviju ulogu i peva pesme koje nemaju organske veze s radnjom (frg. 112). Naziv "parazit" kao tipski lik gotovo sigurno potiče od Aleksida (frg. 183), premda se sam karakter pojavljuje već kod Epiharma nekih 250 godina ranije. Najzad, Aleksidova komedija *Agonida* (Ἀγῶνις), napisana verovatno tokom 300-ih pne. predstavljala je rani primerak one vrste zapleta koji će preovladati u novoj komediji, a tiče se ljubavne avanture s heterom, te verovatno uključuje još i element zablude i scenu prepoznavanja.

Veliki broj naslova odnosi se na ženske karaktere, na zanimanja, na doživljaje, naklonosti. Ređi su naslovi koji bi ukazivali na travestije mitološke građe. 

Aleksid je bio cenjen u rimsko doba. Aul Gelije kaže da su rimski komediografi pisali prerade Aleksidovih komada. Turpilije je tako koristio Aleksidovog *Demetrija* (Δημήτριος), a Plaut je za svog *Malog Kartaginjanina* *(Poenulus)* makar delimično iskoristio Aleksidovog *Kartaginjanina* (Καρχηδόνιος).
**Regione Abruzzo**|  |
|  |
| **Glavni grad** | L'Aquila |
| **Predsjednik** | Ottaviano Del Turco(*L'Unione*) |
| **Pokrajine** | L'AquilaChietiPescaraTeramo |
| **Broj općina** | 305 |
| **Površina** | 10,794 km² |
|   | 13. u Italiji (3.6 % Italije) |
| **Stanovništvo** (2001.) - Ukupno 
 - Poredak 
 - Gustoća | 1 262 392  14. (2.2 %)117/km² |
|  |
| Mapa pokazuje položaj regije Abruzzo u Italiji |
|  |

**Abruzzo**, (ili **Abruzzi**, što je starija zastarjela množina) je regija u središnjoj Italiji, dio bivše regije *Abruzzi i Molise*. Graniči s regijama Marke (na sjeverozapadu), Umbrija (na zapadu), Lacij (na jugu), Molise (na JZ) te s Jadranskim morem na istoku.

Površine regije je 10,794 km², a u regiji živi oko 1.3 milijuna stanovnika.

Glavni grad regije je L'Aquila. Regija je podijeljena na 4 provincije: L'Aquila, Teramo, Chieti i Pescara, glavno ekonomsko središte regije.

Regija je bogata prirodnim ljepotama i poviješću, no masovni turizam je tek u začetku. Abruzzo obiluje dvorcima i srednjovjekovnim gradovima, posebice u blizini grada **L'Aquila**.

Veći gradovi su: Lettomanopello, L'Aquila, Silvi, Pescara, Teramo, Vasto, Avezzano, Chieti, Giulianova, Sulmona, Lanciano, Montesilvano, Francavilla al Mare, Roseto, Penne, Castel di Sangro

Manji gradovi su: Tortoreto, Alba Adriatica, Pescasseroli, Collelongo, Villavallelonga, Gissi, Rocca di Mezzo.

Skijaški tereni: Campo Felice (u planinama Gran Sasso), Ovindoli (pored planine Velino), Roccaraso (prvi u ovom dijelu Italije, pored Castel di Sangro)

Poznati iz regije Abruzzo
-------------------------

* Gaius Sallustius Crispus
* Ovid
* Gabriele D'Annunzio
* Benedetto Croce
* Ennio Flaiano
* Ignazio Silone
* Saint Gabriel of Our Lady of Sorrows
* Rocco Tano

Vanjske veze
------------

***Abruzzo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Definitive Guide to Abruzzo Arhivirano 2005-07-10 na Wayback Machine-u
* Regione Abruzzo
* Parco Nazionale d'Abruzzo
* News and Information, English, German, Italian Arhivirano 2007-06-22 na Wayback Machine-u
* ItalianVisits.com Arhivirano 2005-10-15 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Regije Italije |
| --- |
| Regije | 
* Abruzzo
* Apulija
* Basilicata
* Emilia-Romagna
* Kalabrija
* Kampanija
* Lacij
* Ligurija
* Lombardija
* Marke
* Molise
* Pijemont
* Toskana
* Umbrija
* Veneto

 |
| Posebni autonomni status | 
* Furlanija-Julijska krajina
* Trentino-Južni Tirol
* Sardinija
* Sicilija
* Valle d'Aosta

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 146565993
* LCCN: n79023292
* ISNI: 0000 0004 1754 9817
* GND: 126262-2
* BNF: cb119530745 (podaci)
* NKC: ge310788

 |
**Carl Orff** (čita se *Karl Orf*; München, 10. jul 1895. – München, 29. mart 1982) bio je njemački kompozitor, najpoznatiji po kantati za orkestar, zbor i solo pjevače **Carmina Burana** praizvedenu 1937. u u frankfurtskoj operi.

Biografija
----------

Carl Orff studirao je muziku na Minhenskoj muzičkoj akademiji, nakon tog je radio kao dirigent u Münchenu, Mannheimu i Darmstadtu. Nakon velikog uspjeha koji je postigao sa Carminom Burana, još intenzivnije se bacio na istaživanje grčkog teatra i srednjovjekovnih mističnih pjevanja. U tom duhu komponirao je svoja slijedeća djela: *Catulli carmina* (Katulove pjesme, 1943) i *Trionfo di Afrodite* (Afroditin trijumf, 1953), djela koja formiraju trilogiju Carmina Burana. Pored toga komponirao je i kantate *Comoedia de Christi Resurrectione* (1956) i *Ludus de nato infante mirificus* (1960) i trilogiju muzičkih drama: *Antigonae* (1949), *Oedipus der Tyrann* (1959) i *Prometheus* (1966).

Orff je bio jedan od značajnijih kompozitora 20. vijeka, koji se pored komponiranja i dirigiranja bavio se i pedagoškim radom, naročito sa djecom, za koju je razvio i vlastiti sistem edukcije. On se bazirao na razvijanju osjećaja za ritam, grupnom radu u kom su djeca vježbala na udaraljkama specijalno prilagođenih njima. Orff je 1924. u Münchenu osnovao škole za muziku, ples i gimnastiku Günther, za nju je napisao puno kompozicija i didaskalija, nazvanih *Schulwerk* (Školski radovi). Oni su 1949. objavljeni kao knjiga pod naslovom - *Musik für Kinder* (Muzika za djecu).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Carl Orff*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 7. 6. 2015.

Vanjske veze
------------

***Carl Orff*** na Wikimedijinoj ostavi

* Portal posvećen Carlu Orffu (`de`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 111157386
* LCCN: n50002347
* ISNI: 0000 0001 0935 4153
* GND: 118590219
* SELIBR: 212218
* SUDOC: 030611261
* BNF: cb13898114q (podaci)
* BIBSYS: 90082975
* MusicBrainz: 0b3ee6cd-a2df-4144-adf9-7807ee7ecc4f
* NLA: 35400621
* NDL: 00621237
* NKC: jn20000701347
* BNE: XX1014159
* CiNii: DA0454957X
* NSK: 000047895

 |
*Za ostala značenja, v. Ahab (razvrstavanje).*
**Ahab** ili **Ahav** (*Ach'av* ili hebrejski: **אַחְאָב**, moderni: *Aḥʼav* tiberijski: *ʼAḥăʼāḇ, ʼAḫʼāḇ* ; "Brat oca") bio je kralj Izraela i sin i nasljednik Omrija (*1 Kraljevi* 16:29-34). William F. Albright je njegovu vladavinu datirao u period 869. pne.-850. pne. dok E. R. Thiele nudi datume 874. pne.-853. pne.

Ahab se oženio za Jezabelu, kći kralja Ithobaala od Tira, a taj savez je donio veliko bogatstvo, kao i raskoš u kraljevsku palaču. Biblijski izvori spominju kako je sagradio palaču od bjelokosti (*1 Kraljevi* 22:39; *Amos* 3:15), i osnovao nove gradove. 

Usprkos materijalnog prosperiteta, koji se mogao usporediti s vladavinom Solomona jedan vijek prije, Ahabovu vladavinu je zasjenio vjerski sukob izazvan međuvjerskim brakom. Dok je Ahab štovao YHWH, što sugeriraju imena njegove djece (*1 Kraljevi* 22:5ff), supruga je nastavila štovati Melkarta (tirsko Ba'al), a u počast njoj Ahab je sagradio Baalov hram u Samariji. To je izazvalo bijes židovskih proroka i svećenika koji su namjeravali očistiti štovanje Boga. (V. Elija) 

Za vrijeme Ahabove vladavine, Moab, osvojen od strane njegovog oca, ostao je pod Izraelom; Juda, s čijim je kraljem Jehoshaphatom, Ahab bio vezan političkim brakom, bila je najvjerojatnije vazal; jedino je s aramskim Damaskom bio u lošim odnosima. 

Ahab se spominje u asirskim dokumentima spominje kao sudionik velike konfederacije koja se suprotstavila Shalmaneseru III u velikoj bitci kod Qarqara 853. pne.

Biblijski izvori navode kako je Ahab zajedno s Jehoshaphatom krenuo istočno od rijeke Jordan kako bi osvojio Ramoth-Gilead. Na tom pohodu je poginuo. Naslijedili su ga sinovi Ahazija i Jehoram.

vanjski linkovi
---------------

* Achav in the Biblical Encyclopedia Tanakh Profiles Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u (`Hebrew/English`) See also translations of names. Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u

|
|  |
| Ahab od Izraela**Kuća Omrijeva** |
| Prethodi:**Omri** | **Kralj Izraela**Albright: 869. pne. – 850. pne.Thiele: 874. pne. – 853. pne.Galil: 873. pne. – 852. pne. | Slijedi:**Ahazija** |

***Ahab*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ahehouen** (Ahehoen, Ahekouen), slabo poznato indijansko pleme koje se spominje tek u zapisima La Salleove ekspedicije. Njihovo obitavalište 1687. bilo je negdje sjevernije od zaljeva Matagorda, možda blizu rijeke Colorado u Teksasu. Ime ovog plemena koje je obitavalo na govornom području Karankawan Indijanaca podsjeća na ime jednog plemena koje se 1754. javlja pod imenom Aguajuani sjeverno ili sjeverozapadno od Nacogdochesa, ali njihova povezanost još nije utvrđena, a jezična pripadnost obje grupe još je nepoznata. Hodge ih zbog geografskog položaja s rezervom navodi među Karankawan plemenima zajedno sa ostalim neklasificiranim grupama: Ahouerhopiheim, Arhau, Chorruco, Doguenes, Kabaye, Kiabaha, Kopano, Las Mulas, Mariames, Mendica, Mora, Ointemarhen, Omenaosse, Pataquilla, Quevene, San Francisco i Spichehat.

Literatura
----------

* Isaac Joslin Cox, ed. The Journeys of René Robert Cavelier, Sieur de La Salle (2 vols. New York: Barnes, 1905; 2d ed. New York: Allerton, 1922).
* Frederick Webb Hodge, ed. Handbook of American Indians North of Mexico (2 vols. Washington: GPO, 1907, 1910; rpt. New York: Pageant, 1959).
* Henri Joutel, Joutel's Journal of La Salle's Last Voyage (London: Lintot, 1714; rpt. New York: Franklin, 1968).

Vanjske veze
------------

* Ahehouen (Ahehoen, Ahekouen) Indians
**Carica Zhang Yao'er** (章要兒) (506–570), formalno **Carica Xuan** (doslovno "odgovorna carica"), bila je carica kineske dinastije Chen, odnosno supruga njenog osnivača cara Wua (Chen Baxian).

Bila je rodom iz Kapetanije Wuxiang, a za Wua, tada generala u službi dinastije Liang, se udala nakon smrti njegove prve supruge Gospe Qian. Opisana je kao vrlo dobro obrazovana i s talentom za poeziju i matematiku. Wu je imao petoro sinova i dvije kćeri, ali je kao njen sin pouzdano identificiran jedino Chen Chang. Caricom je postala nakon što je Chen Baxian postao carem 557. Nakon muževe smrti se bez uspjeha opirala pokušaju Wuovog nećaka Chen Qiana da preuzme prijestolje, kao što nije mogal spriječiti ni Chen Changovu likvidaciju nakon povratka iz zarobljeništva u državi Sjeverni Zhou 560.

Izvori
------

* (`zh`) *Knjiga Chena*, vols. 1, 2, 7.
* (`zh`) *Historija Južnih dinastija*, vols. 9 Arhivirano 2008-02-10 na Wayback Machine-u, 12 Arhivirano 2008-02-07 na Wayback Machine-u.
* (`zh`) *Zizhi Tongjian*, vols. 167, 170.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| **Nova dinastija** | **carica dinastije Chen**557–559 | Slijedi:**Carica Shen Miaorong** |
| Prethodi:**Carica Wang iz dinastije Liang** | **carica Kine (Jugoistočna)**557–559 |
**Al Jazeera** (sh. izg. [âːl d͡ʒazîːra]; arap. الجزيرة, *al-ǧazīrah* [æl dʒæˈziːrɐ], doslovno: Otok; preneseno: Arapski poluotok), katarska televizijska kuća sa sjedištem u gradu Dohi. Započela je rad u studenome 1996. godine. Smatra se najvećom arapskom televizijskom kućom i najvećom protutežom američkom CNN-u. Ima više razdijeljenih kanala sa različitom tematikom, ali je izvorni program namjenjen vijestima. Programi se emitiraju neprekidno preko satelita Arabsat. Aljazeera ima preko 1000 novinara diljem svijeta. Generalni direktor Al Jazeere od početka je od njenog osnivanja Hamad bin Thamer al-Thani, dotadašnji zamjenik katarskog ministra informiranja.

Kanali
------

* Al Jazeera
* Al Jazeera Sports
	+ Al Jazeera Sports +1
	+ Al Jazeera Sports +2
	+ Al Jazeera Sports +3
	+ Al Jazeera Sports +4
	+ Al Jazeera Sports +5
	+ Al Jazeera Sports +6
	+ Al Jazeera Sports +7
	+ Al Jazeera Sports +8
	+ Al Jazeera Sports HD
* Al Jazeera Mubasher
* Al Jazeera Children's Channel
* Al Jazeera English
* Al Jazeera Documentary Channel
* Al Jazeera Balkans

Vanjske veze
------------

***Al Jazeera*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica (`en`)
**Carka Jovanović** (Kruševac, 28. februar 1896 — Beograd, 12. septembar 1994) je bila srpska filmska i pozorišna glumica.

Biografija
----------

Milica-Carka Jovanović započinje glumačku karijeru 1919. u putujućem društvu Ljube Vukomanovića, a zatim je bila članica pozorišta Petra Hristilića (1921, 1924, 1925/26) Dušana Životića (1921/22, 1923//24, 1928-1930) Nikole Joksimovića, glumila je u niškom Narodnom pozorištu (1922/23), u Bitolju (1924/25) i Leskovcu (1926-28). Menjajući neprestano razna „povlašćena" „podrinjska", „timočko-kosovska", narodna i gradska pozorišta, Carka Jovanović se upornim i studioznim radom nametnula kao darovita i perspektivna mlada glumica. 1930. dolazi u Banjaluku u tek osnovano Narodno pozorište vrbavske banovine i tu će ostati narednih 11 godina. U ovon periodu će ova darovita glumica da pređe prirodan put od mladah heroina do zrelih žena. U prvim sozonama Carka Jovanović je sa podjednakim uspehom igrala i u drami i u komediji, u širokom rasponu od Juliške (Put oko sveta Nušića) i Pele (Zla žena, Sterije), preko Magde (Zlatarevo zlato Šenoe I Dežmana) i Mare (Graničari Frajdenrajha), do Stane (Koštana Stankovića) i Petre (Đido Veselinovića i Brzaka).Nakon stotinu odigranih uloga i glavnlh i epizodnih i onih sasvim sporednih, negde od sezone 1935/36, u svojoj četrdesetoj godini, ona postepeno počinje da kreira složene dramske karaktere zrelih žena: 

| Uloga | Naziv | Autor |
| --- | --- | --- |
| Emilija | Otelo | Vilijam Šekspir |
| Madlena Petrovna | U agoniji | Miroslav Krleža |
| Raisa Pavlovna Gurmišska | Šuma | Nikolaj Aleksejevič Ostrovski |
| Dulska | Moral gospođe Dulske | Gabrijela Zapoljska |
| Gospođa Voren | Zanat gospođe Voren | Džordž Bernard Šo |
| Gertruda | Hamlet | Vilijam Šekspir |
| Elmira | Tartif | Molijera |
| Milerova žena | Spletka i ljubav | Fridrih Šiler |
| Kata | Koštana | Borisav Stanković |
| Majka Jugovića | Smrt Majke Jugovića | Ivo Vojnović |
| Ledi Kapuleti | Romeo i Julija | Vilijam Šekspir |
| Jele | Ekvinocij | Ivo Vojnović |

Nakon jedanaest sezona provedernih u Banjaluci i oko 250 odigranih uloga,ona odlazi u Beograd 
(Umetnioko pozorište 1941-1943, Gradsko pozorište 1945/46, Jugoslovensko dramsko pozorište 1947-1949, 
Filmsko pozoršte 1949-1951), a zatilm je jedno kratko vreme igrala u Požarevcu (1946/47) i Valjevu (1947). 
Penzionisana je 1951. godine.

Filmografija
------------

Glumica | 


Dugometražni film|  | Naziv | Uloga |
| --- | --- | --- |
| 1947 | Slavica | Luce |
| 1947 | Živjeće ovaj narod | Baba |
| 1950-te ▲ |
| 1951 | Major Bauk | Marija Bauk |
| 1960-te ▲ |
| 1962 | Prozvan je i peto-3 | / |
| 1966 | Vreme ljubavi | / |


TV film|  | Naziv | Uloga |
| --- | --- | --- |
| 1958 | Slučaj u tramvaju | Služavka |
| 1960-te ▲ |
| 1962 | Zločin Silvestra Bonara | / |
| 1962 | Troja vrata | / |
| 1963 | Afera Saint-Fiacre | / |
| 1970-te ▲ |
| 1975 | Svedoci optužbe | / |


Kratki film|  | Naziv |
| --- | --- |
| 1964 | Popodne |

Spoljašnje veze
---------------

* Carka Jovanović na IMDb-u (`en`)
**Ajka** (njemački: *Eikau*) je grad na zapadu Mađarske od 28,487 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Veszprém.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ajka leži u brdovitom Bakonyu zapadno od Jezera Balaton, udaljena oko 110 km od Budimpešte.

Historija
---------

Sve do 1865. Ajka je bilo selo u kom su se stanovnici bavili poljoprivredom, tad je otvoren rudnik lignita, 
pa se mjesto počelo tranformirati u industrijsko naselje. Veliki poticaj daljnjem rastu bilo je otvaranje termoelektrane 1910. a još veći otvaranje rudnika boksita i Livnice aluminija.

Nakon Drugog svjetskog rata za socijalizma sve tvornice su nacionalizirane.

Krajem 1980-ih nakon kolapsa socijalizma sve su one bankrotirale, kao i većina zadruga, pa se grad našao u teškoj ekonomskoj krizi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Veszprém" (engleski). City population. Pristupljeno 04. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Ajka*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Ajke* (`hu`)
Memorijalni luk Akademije Donglin u Wuxiju
**Akademija Donglin** (kineski: ; pinyin: *Dōnglín Shūyuàn*; doslovno "Akademija Istočnog gaja", Wade-Giles *Tung-lin*), također poznata kao **Akademija Guishan** (龜山書院 *Guīshān Shūyuàn*) je škola u današnjem gradu Wuxi u Kini. Osnovana je godine 1111. za vrijeme vladavine dinastije Sjeverni Song (北宋), i bila je poznata po tome što je u njoj predavao znameniti neokonfucijanski učenjak Yang Shi. Ime "Donglin" je dobila po znamenitom hramu Donglin u podnožju planine Lu (*Lushan*) gdje se Yang Shi školovao prije osnivanja škole. Yang Shi je u svojoj školi, koju je nazvao Akademija Donglin, poučavao sljedećih 18 godina. 

Akademija je obnovljena godine 1604. za vrijeme ere Wanli od strane Gu Xianchenga (顧憲成 Gù Xiànchéng, (1550–1612), velikog sekretara dinastije Ming, kao i učenjaka Gao Panlonga (高攀龍 Gāo Pānlóng, 1562–1626), Qian Yibena（钱一本） i Yu Kongjiana（余孔兼）; u tome su im pomogli lokalni plemići i službenici na čelu s guvernerom Changzhoua po imenu Ouyang Dongfeng（欧阳东风） i guvernerom okruga Wuxi po imenu Linzai（林宰）. Po akademiji je ime dobio Donglinški pokret. 

Godine 1626. Akademija je uništena, pri čemu je ostao samo kameni luk. Današnju Akademiju su obnovili mandžurski carevi dinastije Qing - Yongzheng i Qianlong - u nastojanju da osvoje podršku Han učenjaka iz oblasti Wuxi.
Irska cca. 900
Irska 1014. sa svim kraljevstvima
**Airgíalla** ili **Airgialla** (moderni irski: **Oirialla**, anglizacije: **Oriel**, **Uriel, Orgiall, Orgialla, Oryallia, Ergallia**) je ime za irski plemenski savez/konfederaciju, odnosno irsko kraljevstvo koje je osnovano u 7. vijeku. Njena teritorija se nalazila u provincijama Leinster i Ulster a što odgovara suvremenim grofovijama Louth i Monaghan.

U ranim rukopisima se tako biskup Cloghera nazivao i *biskupom Oirialle*.

**Airgíalla** je zajednički naziv za niz uglavnom nepovezanih dinastija, koje su postojale u južnom i centralnom Ulsteru oko 7. vijeka.

Izvori
------

* *Coloniation and Conquest in Medieval Ireland:The English in Louth, 1170-1330*, Brendan Smith, Cambridge, 1999
* *The Kingship and Landscape of Tara,* ed. Edel Bhreathnach, 2005; ISBN 1-85182-954-7
* "A Hidden Ulster" by Pádraigín Ní Ullacháin Arhivirano 2006-10-21 na Wayback Machine-u, 2003, Four Courts Press 1-85182-685-8 & 1-85182-738-2.
* "Songs From A Hidden Ulster", broadcast by RTÉ Radio 1 in 2006, presented by Pádraigín Ní Ullacháin.
*
**Akakijeva šizma** je naziv za prvi veliki raskol između zapadnog i istočnog kršćanstva koji je trajao od 484. do 519. Povod su mu bila kristološka razilaženja, odnosno raskol unutar samog istočnog kršćanstva nastao nakon Halkedonskog sabora 451. godine, a djelomični uzrok i specifične političke okolnosti unutar Istočnog Rimskog Carstva nastale nakon pada Zapadnog Carstva 476. godine.

Pred početak šizme Istočnim Carstvom je vladao Zenon, nepopularni car čije su prve godine bile obilježene stalnim vojničkim pobunama i dinastijskim spletkama, i koji je stoga tražio podršku u Siriji, Palestini i Egiptu čije su se svećenstvo i vjernici sve više distancirali od pravovjernog, odnosno "halkedonskog" kršćanstva prihvativši umjesto toga mijafizitstvo. Zenon je stoga nastojao pomiriti dvije struje izdavši 482. *Henotikon*, odnosno Ukaz o jedinstvu koji je sadržavao kristološku formulu koja je trebala predstavljati kompromis između mijafizita i halkedonaca.

Iako njime nisu bili u potpunosti zadovoljni, vodeći mijafiziti su prihvatili *Henotikon*, uključujući aleksandrijskog patrijarha Petra Mongusa koji je od 477. djelovao u ilegali i bio od Zenona *in absentia* osuđen na smrt kao heretik. Zenon ga je zauzvrat ne samo pomilovao, nego i priznao za patrijarha, a zbog čega je dotadašnji "halkedonski" patrijarh Jovan Talaja prognan iz Aleksandrije.

*Henotikon*, međutim, nije prihvatio papa Simplicije, jedini kršćanski patrijarh čije se sjedište - Rim - tada nije nalazilo pod carskom vlašću; dijelom je to bilo zato što se Zenon sa njime nije konzultirao a niti sazvao crkveni sinod. Njegov nasljednik Feliks III je pružio Jovanu Talaji utočište te 484. tražio od Zenona i Akakija da povuku *Henotikon* i osude Petra Mongusa. Kada su 484. Zenon i Akakije to odbili učiniti, Feliks III je ekskomunicirao Akakija i Petra Mongusa. Akakije i Zenon to nisu prihvatili, čime su prekinute veze crkvene između Rima i Konstantinopola, odnosno po prvi put u historiji kršćanstva nastalo nejedinstvo između zapadne i Istočne crkve.

Nakon Akakijeve smrti 488. su se njegovi nasljednici Fravita (488-489) i Eufemije pokušavali pomiriti sa rimskim papama, ali su ti napori ostali bez rezultata, najviše zahvaljujući novom caru Anastaziju I koji je simpatizirao mijafizite. Politički uvjeti za kraj šizme su se stvorili tek kada je 518. na prijestolje stupio car Justin I te uz pomoć patrijarha Jovana Kapadokijskog postigao sporazum sa papom Hormizdom kojim je šizma formalno okončana 24. marta 519.

Vanjske veze
------------

* Acacian Schism, OrthodoxWiki
**Karlo Đulijani** (14. 3. 1978. — 20. 7. 2001.) je bio italijanski aktivista i anarhista kojeg je tokom demonstracija protiv Grupe 8 u Đenovi 2001. godine ubila italijanska policija.

Đulijani je ubijen 20. 7. 2001. godine na demonstracijama koje su trajale od 19. 7.. do 21. 7.. Vozilo karabinijera je bilo opkoljeno i nekoliko demonstranata je pokušalo da razbije prozore vozila sa daskama i metalnim šipkama. Usred tog nereda Karlo Đulijani je pokušao da razbije prozor policijskog vozila aparatom za gašenje požara. Nedugo zatim je pogođen u glavu iz blizine, iz vatrenog oružja pucao je jedan karabinijer. Nakon što je pao na zemlju pregažen je policijskim džipom.

Veliki broj pitanja oko Đulijanove smrti je ostao bez odgovora. Marijo Plakanika, karabinijer koji ga je ubio je izjavio da je to uradio u samoodbrani i nije mu suđeno. 

Đulijanija su poštovali antiglobalisti i anarhisti. Anarhopank bend Konflikt je među prvima izdao pesmu posvećenu njemu. Zatim su ih sledili još neki bendovi - španski ska bend Ska-P, engleski pop bend Čambavamba i irski folk bend Linčed. Među njima je i hrvatski krast pank bend AK47 koji jeĐulijaniju takođe posvetio jednu pesmu. U Italiji je nastao pokret koji nosi njegovo ime - Brigada Karla Đulijanija. Takođe, u Hrvatskoj je otvorena biblioteka koja nosi njegovo ime.

Vanjske veze
------------

* Sajt posvećen Karlu Đulijaniju Arhivirano 2007-10-17 na Wayback Machine-u