recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ustanak dekabrista** (ruski: ) je naziv za oružani sukob koji se 26. decembra 1825. (po gregorijanskom kalendaru) zbio u ruskoj carskoj prijestolnici Sankt Peterburg tokom neuspjelog pokušaja državnog udara kojim su, pretežno liberalni oficiri Carske garde, okupljeni u tajno društvo Savez spasa, pokušali svrgnuti cara Nikolaja I i na njegovo mjesto postaviti velikog kneza Konstantina. Do puča je došlo tokom ustavne krize izazvane smrću cara Aleksandra I, odnosno odbijanja Konstantina, koji je tada kao namjesnik vladao Kongresnom Poljskom, preuzme rusku carsku krunu. Pobunjenici su okupili 3000 vojnika Carske garde na Senatskom trgu i takvom demonstracijom snage natjerati Nikolaja da odustane od preuzimanja prijestolja. Slaba organizacija, kao i oklijevanje i odustajanje pobunjeničkih vođa, je omogućilo Nikolaju da prikupi tri puta više sebi odanih trupa iz drugih jedinica peterebruškog garnizona. Nakon višesatnih pregovora o mirnom rješenju, kao i smrtnog ranjavanja generala Mihaila Miloradoviča koji je pobunjenike pokušao smiriti svojim autoritetom, Nikolaj je naredio napad na njih. Pobunjenici su razbijeni, a potom pohvatani. Nekoliko dana kasnije je na jugu Rusije ugušen pobuna Černigovskog puka, koju su vodili istomišljenici peterburških pobunjenika. Nakon gušenja ustanka su pobunjenici prozvani dekabristima (po ruskoj riječi za decembar).Uslijedila su masovna suđenja pobunjenicima, nakon kojih je došlo do pogubljenja i izgona u Sibir. Dekabristički ustanak je za posljedicu imao gušenje liberalizma u redovima ruske elite, odnosno jačanje konzervativne carske autokracije, koja će se u Rusiji održati do početka 20. vijeka.

Vanjske veze
------------

***Dekabristički ustanak*** na Wikimedijinoj ostavi

* Восстание декабристов и программные документы
* Музей декабристов
* Сенатская площадь со спутника. *Можно увеличить*
* *Николай Троицкий* Декабристы: Восстание // Россия в XIX веке. Курс лекций. М. 1997.
* Тайные организации декабристов Arhivirano 2008-02-05 na Wayback Machine-u
* Приговор Верховного уголовного суда и другие документы
|  |
| --- |
|   |
| Ovaj članak je dio serije 
na temu **Politika** |
| Izbori |
| 
* Ždrijeb (izbori)
* Dopunski izbori
* Izborna prevara
* Izborna predstava
* Izbori s fiksnim terminom
* Opći izbori
* Preliminarni izbori
* Posredni izbori
* Lokalni izbori
* Referendum
* Kritika elektoralizma

 |
| 
Terminologija |
| 
* Raspodjela
* Prijelazno glasanje
* Gerrymandering
* Delimitacija
* Većinski-manjinski distrikti
* Nesting
* Tajno glasanje
* Biračko pravo

 |
| 
Pod-serija |
| 
* Politička stranka
* Glasanje
* Izborni sistemi

 |
| 
Liste |
| 
* Izbori po zemljama
* Izborni rezultati po zemlji
* Izborni kalendar

 |
| * p
* r
* u
 |

**Izborni cenzus** je izraz kojim u najširem smislu označava skup uvjeta i kriterija koja neki kandidat ili kandidatska lista na izborima mora ispuniti da bi se mogla natjecati, biti izabrana ili ostvarivati određene zakonske privilegije na temelju izbornih rezultata. U prošlosti su se, tako, pod izbornim cenzusom podrazumijevali ekonomski kriteriji kao što su nekretnine i novac potencijalnog kandidata nužnih za pasivno biračko pravo; danas se pod time može podrazumijevati broj potpisa potencijalnih birača nužan za prihvaćanje kandidature za ostvarivanje vlasti, odnosno novčana svota koja se prilaže kao kaucija (a što za svrhu ima obeshrabrivanje lažnih i neozbiljnih kandidatura).

U svom užem, odnosno uobičajenom, smislu izborni cenzus, često navođen i kao **izborni prag**, se odnosi na biranje kandidatskih lista u proporcionalnom izbornom sistemu, odnosno označava minimalni broj glasova, odnosno njihov postotak u odnosu na ukupan broj glasova, na temelju kojih ta lista može ući u predstavničko tijelo i sudjelovati u raspodjeli mandata. Najpoznatiji primjer takvog izbornog cenzusa jest izborni sistem za njemački federalni i pokrajinske parlamente, koji dozvoljava raspodjelu mandata samo onim strankama i kandidatskim listama koji osvoje 5 % glasova. U Njemačkoj, a i drugim zemljama, se njegovo uvođenje tumačilo potrebom da se stabilizira politička scena, odnosno pristup vlasti ograniči na umjerene, a zapriječi ekstremističkim opcijama s ruba političke scene.

S druge strane, izborni cenzus, pogotovo kada je postavljen visoko - za što se kao najekstremniji primjer navodi Turska sa 10 % - je čest predmet kritika s obzirom da svojim postojanjem kompromitira glavnu svrhu proporcionalnog sistema, odnosno iskrivljuje volju biračkog tijela isto onako, a nekada čak i više od većinskog sistema; tako je, na primjer, u Rusiji 1995. godine je čak 45 % glasova "propalo" jer su dani strankama ispod cenzusa.

U nastojanju da se izbjegnu takvi problemi, neke su zemlje uvele posebne kriterije za izbor manjinskih zastupnika i stranaka, odnosno uvele podjelu na više izbornih jedinica koje pogoduju manjim strankama s jakom regionalnom bazom.

Na prostoru bivše Jugoslavije gotovo sve zemlje koriste izborni cenzus. U Hrvatskoj on iznosi na 5 % (po izbornim jedinicama), u Srbiji 3 % (na razini države), a u Crnoj Gori 3 % (na razini države).

Vanjske veze
------------

* PACE report on electoral thresholds, 2010
|  |
| --- |
|   |
| Ovaj članak je dio serije 
na temu **Politika** |
| Izbori |
| 
* Ždrijeb (izbori)
* Dopunski izbori
* Izborna prevara
* Izborna predstava
* Izbori s fiksnim terminom
* Opći izbori
* Preliminarni izbori
* Posredni izbori
* Lokalni izbori
* Referendum
* Kritika elektoralizma

 |
| 
Terminologija |
| 
* Raspodjela
* Prijelazno glasanje
* Gerrymandering
* Delimitacija
* Većinski-manjinski distrikti
* Nesting
* Tajno glasanje
* Biračko pravo

 |
| 
Pod-serija |
| 
* Politička stranka
* Glasanje
* Izborni sistemi

 |
| 
Liste |
| 
* Izbori po zemljama
* Izborni rezultati po zemlji
* Izborni kalendar

 |
| * p
* r
* u
 |

**Izborni sustav** je skup pravila kojima se uređuje izborni postupak, sadrži modus u kojemu će birači izraziti svoju stranačku i/ili kandidatsku preferenciju u glasovima i glasove prevesti u mandate. Izborni sustavi uređuju taj proces utvrđivanjem podjele na izborne jedinice, izbornog nadmetanja, glasovanja i preračunavanja glasova. Izborni sustavi su dio izbornog prava.

Izborni sustavi imaju priznato značenje u političkom procesu tvorbe volje i u prijenosu političke vlasti. Oni oblikuju volju birača i rezultate izbora. Izborni sustavi utječu na formiranje i ponašanje stranačkih sustava.

Većinski izborni sustav
-----------------------

* **Sustav apsolutne većine** - izabran je kandidat koji je dobio više od polovice važećih glasova u jednom izbornom krugu.
* **Sustav relativne većine** - kandidat ima jedan glas, dok mu je za izbor potreban glas više od protukandidata. Izabran je kandidat s najvećim brojem glasova.

Razmjerni izborni sustav
------------------------

Razmjerni sustav znači davanje mandata prema razmjeru glasova. Primjer razmjernog izbornog sustava je D'Hondtov sustav.

Mješoviti izborni sustav
------------------------

Preuzima pojedina obilježja većinskog i razmjernog izbornog sustava.

Pozvenice
---------

* Izbori
**Sir James Richard Marie Mancham** KBE (Victoria, 11. 8. 1939. — ) je sejšelski političar i državnik, poznat po tome što je bio prvi predsjednik Sejšela, a kasnije dugogodišnji vođa opozicije.

Manchamov otac je bio bogati poduzetnik, koji je mladog Manchama poslao da se škole u Engleskoj. Kada je vlada Ujedinjenog Kraljevstva stavila do znanja da svojoj koloniji Sejšelima namjerava dati nezavisnost, Mancham je osnovao Sejšelsku demokratsku stranku (SDP). Na njenom je čelu postao glavni ministar kolonije, a nakons sticanja nezavisnosti 1976. godine i predsjednik, s time da je vladu prepustio koalicijskom partneru France-Albert Reneu iz Sejšelske narodne ujedinjene stranke. Godine 1977. Reneovi pristaše su izvršili državni udar i uspostavili jednopartijski sistem, zbog čega je Mancham dugo godina ostao u egzilu. Godine 1993. je ponovno uspostavljeno višetranačje, pa je SDP mogla legalno djelovati. Mancham se dva puta (1993. i 1998.) natjecao za predsjednika, ali je poražen od Renea.
**Istočna Hrvatska** sastoji se od Slavonije, južnog (hrvatskog) dijela Baranje i zapadnog Srijema. Većim dijelom se prostire između Drave na sjeveru, Save na jugu, Dunava na istoku te gorja Psunja, Ravne gore i Lisine na zapadu. To je pretežno nizinski prostor, vrlo pogodan za agrarno iskorištavanje i kao takav je najvredniji poljoprivredni prostor u Hrvatskoj.

Reljef
------

U reljefu razlikujemo dva dijela:

* **Istočnohrvatska ravnica** - nizinski, istočni dio Istočne Hrvatske, u kojem prevladavaju lesni ravnjaci i aluvijalne ravnice (pridravska nizina Osijeka, slavonska Podravina, Baranja, vukovarski ravnjak, đakovački kraj, bosutska Posavina)
* **Zapadnoslavonski brdsko-dolinski prostor** - zapadni, reljefno manje homogen prostor Istočne Hrvatske (slavonska Posavina, Požeška kotlina)

U zapadnom dijelu izdiže se zapadnoslavonsko gorje - Požeška gora (618 m), Dilj (461 m), Krndija (792 m), Papuk (954 m), Psunj (985 m).

Svojim agrarnim značenjem posebno se ističu lesni (praporni) ravnjaci u okolici Đakova, Vukovara, Belog Manastira (Bansko brdo) i Erduta (Erdutsko brdo).

Stanovništvo i naseljenost
--------------------------

Stanovništvo Istočne Hrvatske razvijalo se u uvjetima stalnih sučeljavanja različitih naroda i kultura. Česta ratna pustošenja u prošlosti degradirala su gospodarsku osnovicu i utjecala na nesređenost društvenih prilika. Ipak, sve do najnovijeg razdoblja to je prostor sveukupno izraženijih imigracijskih obilježja. Tek u nekoliko zadnjih desetljeća opažaju se veća emigracijska obilježja pa populacijska dinamika sve više stagnira i slabi, a u razdoblju između 1991. i 2001. prvi put je bilo zabilježeno smanjivanje broja stanovnika. Tome su znatno pridonijela ratna zbivanja.

Danas je dvije trećine teritorija Istočne Hrvatske zahvaćeno emigracijom i depopulacijom različitog intenziteta.

Prema popisu iz 2001. godine u Istočnoj Hrvatskoj živjelo je oko 811.000 stanovnika, što u odnosu prema 892.000 (1991) znači smanjenje za oko 9%.

Gustoća naseljenosti je nešto niža od prosječne hrvatske (78 st./km²) i iznosi 73 st./km². Najrjeđe je naseljen orahovački, a najgušće osječki kraj.
**Ivan Vrkić**, poznatiji kao **Ivica Vrkić** (10. siječnja 1947 - ) je hrvatski i bivši jugoslavenski političar poznat po sudjelovanju u Hrvatskom proljeću i prva dva desetljeća samostalne Republike Hrvatske. Godine 2013. je izabran za gradonačelnika Osijeka.

Rođen je u Moslavačkom Krčeniku kraj Donjeg Miholjca. Studirao je u Zagrebu gdje je diplomirao filozofiju i sociologiju, i u Osijeku, gdje je diplomirao pravo. Kao mladić je privukao pažnju Savke Dabčević-Kučar i brzo napredovao u redovima tadašnjeg Saveza komunista Hrvatske, kao i Saveza socijalističke omladine. Krajem 1971. je kao najmlađi član delegacije SKH došao na znamenitu 21. sjednicu Predsjedništva SKJ u Karađorđevu. Na njoj ga je, prema vlastitom svjedočanstvu, jedan od tadašnjih čelnika SKH prozvao "frankovcem" i prišio mu, za tadašnji politički život u Jugoslaviji kobnu etiketu "hrvatskog nacionalista". Vrkić je nakon sjednice zajedno sa brojnim istaknutim članovima SKH prisiljen podnijeti ostavku na sve funkcije, a potom je isključen iz Partije, te mu je oduzet pasoš koji će biti vraćen tek nakon demokratskih promjena 1990.

Kada su nekoliko mjeseci nakon prvih demokratskih izbora Dabčević-Kučar i Miko Tripalo osnovali Hrvatsku narodnu stranku, Vrkić je bio među njenim osnivačima, a potom i tajnik stranke. Na izborima 1992. godine je HNS doživjela težak poraz, ali je Vrkić izabran za zastupnika sa državne liste. Godine 1995. je napustio HNS i priključio se tada vladajućoj stranci HDZ. Tokom procesa mirne reintegracije hrvatskog Podunavlja je hrvatska vlada imenovala Ured privremene uprave sa sjedištem u Osijeku i na čelu sa Vrkićem. Poslije je imenovan za direktora HRT i na tom je mjestu ostao do poraza HDZ na izborima 2000. i formiranja Trećesiječanjske vlasti. 

Na lokalnim izborima 2013. se kao nezavisni kandidat natjecao za gradonačelnika Osijeka uz podršku vladajuće Kukuriku koalicije. U prvom krugu je dobio manje glasova od tadašnjeg gradonačelnika Krešimira Bubala, ali ga je uspio poraziti u drugom krugu.
Korepetitor na na početku muzičke probe odsviranim tonom na klaviru daje **intonaciju** kontrabasisti da bi se "naštimovao".
Izraz **intonacija** (ital. *intonazione*, fr. *intonation*, engl. , nem. *Intonation*, rus. *intonaciя*) je latinska reč koja u muzici ima više značenja:

1. Odnos tonskih visina pri izvođenju:

a) To je otpevani ili odsvirani ton, interval ili akord od strane horovođe na početku probe sa horom ili javnog izvođenja neke horske kompozicije. Tada svaki pevač čuje i "uzme" početni ton svoje deonice (vidi ***a kapela***).
b) Kamerni ton **a1** kojeg klavirista daje instrumentalnom solisti sa kojim treba da svira na probi ili muzičkom nastupu.
v) Kamerni ton **a1** kojeg oboista svira orkestarskim muzičarima da bi mogli da naštimuju tj. usaglase tonske visine svojih instrumenata pre probe u orkestru ili na javnom nastupu.
2. Veština tačnog intoniranja (*vidi slofeđo*).

3. Početak gregorijanskog liturgijskog napeva.

4. Kratak uvodni komad u orguljskoj muzici.

Vidi još
--------

***Intonacija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Štimovanje klarinetista i klarinet
* Transpozicija
* Korepeticija
* Zvučna viljuška
* Štimovanje
* Čitanje s lista
**Jesse Louis Lasky** (13. septembar 1880 - 3. januar 1958) bio je američki filmski producent i poslovni čovjek, poznat kao jedan od osnivača prvog filmskog studija u Hollywoodu, odnosno kompanije od koje je kasnije nastao današnji Paramount Pictures.

Lasky se rodio u jevrejskoj porodici u San Franciscu, a prije bavljenja filmom je neko vrijeme nastupao u vodviljima, te se tako upoznao sa znamenitim režiserom Cecilom B. DeMilleom koji će mu postati jedan od najbližih suradnika. Godine 1913. je uz njegovu pomoć, ali i pomoć svog šurjaka Samuela Goldwyna osnovao poduzeće Jesse L. Lasky Feature Play Company,. Sljedeće godine je u tada ruralnom Hollywoodu iznajmio štalu (današnji Lasky-De Mille Barn) koja mu je poslužila kao studio u kome je snimljen film *The Squaw Man*, koji se često navodi kao prvi hollywoodski film. Godine 1916. se Laskyjevo poduzeće spojilo sa poduzećem Famous Players Film Company Adolpha Zukora i tako stvorilo Famous Players-Lasky, jedan od studija koji je dominirao Hollywoodom u nijemoj eri i u velikoj mjeri ustanovio poslovni model vertikalne integracije i block bookinga karakterističan za klasični Hollywood. Ono se godine 1927. preimenovalo u današnji Paramount. Sam Lasky je, međutim, zbog financijskih problema izazvanih slomom njujorške burze i Velikom depresijom bio 1933. godine prisiljen predati kontrolu nad poduzećem, ali je nastavio djelovati u Hollywoodu kao nezavisni producent. 

Njegov sin Jesse L. Lasky, Jr. je stekao ugled kao scenarist i književnik.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Jesse L. Lasky*** na Wikimedijinoj ostavi

* Jesse L. Lasky na IMDb-u (`en`)
* Jesse L. Lasky na Find a Grave
**Kajaani** je grad i općina na istoku Finske od 37,868 stanovnika.

Kajaani je i administrativni centar Regije Kainuu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Kajaani leži duž obala rijeke Kajaaninjoki, na mjestu gdje ona istječe iz Jezera Nuasjärvi.

Historija
---------

Kajaani je osnovao grof Per Brahe 1651. na mjestu zamka Kajaani podignutog iz starteških razloga 1604. Do mjesta je prva cesta stigla 1825. a željeznica 1904.

Od 1900. startala je s radom učiteljska škola. Poznati finski predsjednik Urho Kekkonen pohađao je srednju školu u gradu i maturirao
1919.

Od znamenitosti Kajaani ima ruševine zamka koji leži na otoku usred Rijeke Kajaaninjoki u centru grada.

Privreda i transport
--------------------

Kajaani je grad drvne industrije, u kom je najveći pogon donedavno bila tvornica celuloze i papira koja je radila od 1907. do 2008.

Grad ima aerodrom (IATA: KAJ, ICAO: EFKI) udaljen oko 7 km sjeverozapadno od centra.

Gradovi prijatelji
------------------

* Švedska, Östersund
* Rusija, Rostov na Donu
* Njemačka, Schwalm-Eder-Kreis
* Mađarska, Nyíregyháza
* SAD, Marquette, Michigan
* Kina, Jiujiang
* Francuska, Bayonne

Izvori
------

1. 1 2 3  „Finland: Kainuu" (engleski). City population. Pristupljeno 14. 10. 2015.
2. 1 2 3 4  „*Kajaani*" (engleski). Kajaanin kaupunki Pohjolankatu. Arhivirano iz originala na datum 2015-03-22. Pristupljeno 14. 10. 2014.

Vanjske veze
------------

***Kajaani*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* (`fi`)
Tlocrt crkve s označenim deambulatorijem.
**Deambulatorij** je u romanici čest dio samostana, crkava i građevina. To je nastavak bočnih bridova odnosno bočno-kružno kretanje u glavnoj apsidi na koga se dodaju obično 3 manje apside .

Pojam dolazi iz latinske riječi *deambulare*, što znači "hodati". Izvorni pojam *ambulacrum* je u Starom Rimu najčešće označavao natkriveni prolaz ili stazu kojom su građani Rima šetali, ili rimski naziv za prostor u grčkom hramu između naosa i vanjskog reda stupova.

Ovaj je arhitektonski element karakterističan za bazilike izgrađene na mjestima hodočašća u 11. i 12. stoljeću, duž Puta Svetog Jakova prema Santiagu de Composteli, te u južnoj Francuskoj i sjevernoj Španjolskoj. Deambulatorij je omogućavao hodočasnicima polukružno hodanje oko glavnog oltara, na kojem se nalazila relikvija sveca, i molitvu pred manjim radijalno postavljenim apsidama, bez da ometaju misu koja se održava pred središnjim oltarom.

Među najznačajnijim primjerima deambulatorija tog doba je Bazilika Saint-Sernina u Toulouseu i sama Katedrala svetog Jakova u Santiagu de Composteli.

Izvori
------

***Deambulatorij*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑  Ariane Archambault (2002.). *The Visual Dictionary of Art & Architecture*. Québec Amerique. str. 152.. ISBN 978-2-7644-0877-3.
2. ↑  E. La Rocca, *Le basiliche cristiane a deambulatorio ed la sopravvivenza del culto eroico* u "Aurea Roma: dalla città pagana alla città cristiana", 2000.ISBN 88-8265-126-6
| **KAF Celtis Sombor** |
| --- |
| Logo | Grb KAF Celtis Sombor |
| Osnovan: | 2005 |
| Glavni trener: | Danijel Velimirović |
| Savez: | SAAF |
| Takmičenje: | Prva Liga Srbije |
| Divizija: | Sever |
| Predsednik |
|  | Davor Stojanović |
| Dostignuća |
| SAFS NP III mesto: | 2006 |
| SAAF SL III mesto: | 2009 |
| SAAF SL 1/2 finale: | 2010 |
|  |
| **Rezultat prošle sezone** |
| 2012 | IV mesto SAAF Prva Liga Divizija Sever |
|

**KAF Celtis** ( poznati i kao **Bođoši**) su tim američkog fudbala iz Sombora u Srbiji.Klub je član Divizije Sever, Prve Lige Srbije, pod okriljem SAAF (Srpske Asocijacije Američkog Fudbala), i jedan je od deset najstarijih klubuva u Srbiji.

Istorijat kluba
---------------

KAF Celtis je zvanično osnovan 22 oktobrba 2005. godine u Somboru, međutim prvu utakmicu su odigrali dva meseca ranije, 28.10.2005. protiv ekipe Kula Slayers. Kao i svi timovi tada u Srbiji, Celtisi su svoju prvu sezonu igrali bez zaštitne opreme (bez kacige i pedova). U sezoni 2006 SAFS lige bez opreme, postigli su i jedan od svojih najvećih uspeha u istoriji kluba, plasirajući se u polufinale tog takmičenja. Klub posle toga pravi pauzu od dve godine, zbog nabavke opreme, da bi 2009, zajedno sa još 7 klubova osnovao SAAF (Srpsku Asocijaciju Američkog Fudbala). U naredne dve godine, klub ostvaruje svoje najveće uspehe u ovom sportu, zauzimanjem trećeg mesta u sezoni 2009 SAAF Superlige i ulaska u polufinale istog takmičenja u sezoni 2010.

Rezultati Celtisa po sezonama
-----------------------------

| Liga - Takmičenje | Pozicija |
| --- | --- |
| SAFS Liga bez opreme 2006 | treće mesto |
| SAAF Superliga 2009 | treće mesto |
| SAAF Superliga 2010 | četvrto mesto |
| SAAF Prva Liga Divizija Centar 2011 | sedmo mesto |
| SAAF Prva Liga Divizija Sever 2012 | četvrto mesto |
| SAAF Prva Liga Divizija Sever 2013 | U toku |

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanični web sajt kluba Arhivirano 2012-01-19 na Wayback Machine-u
* Sajt Srpska asocijacija američkog fudbala SAAF
Kovanice koje je dao izraditi Fulk.
**Foulques IV** (*Fulk IV*; 1043 – 14. april 1109), također poznat pod nadimkom ***le Réchin*** (što se, ovisno o kontekstu, prevodi kao "Svadljivi", "Grubi", "Bahati", ali i "Odvažni"; bio je grof Anjoua od 1068 do smrti.

Rodio se kao mlađi sin grofa Geoffroya II od Gatinaisa i Ermengarde od Anjoua, kćeri znamenitog grofa Fulka Crnog. Ujak mu je bio Fulkov sin i nasljednik Geoffroy II Martel. Kada je Martel 1060. umro bez nasljednika, titula grofa je pripala njegovom nećaku, odnosno Fulkovom starijem bratu Geoffroyu III od Anjoua. Nekoliko godina kasnije se Foulques pobunio protiv svog brata, te ga je 1067. porazio i zarobio. Pod pritiskom Crkve ga je pustio, ali je sljedeće godine opet došlo do sukoba. I ovaj put je Foulques izašao kao pobjednik i zarobio brata, ali ga je ostavio u tamnici sljedećih 28 godina.

Foulquesovu dugu vladavinu su obilježila nastojanja da se uklone posljedice slabljenja anžuvinske moći u doba njegovih prethodnika. Bio je prisiljen predati Saintonge, a grad Gatinais je predao kralju Filipu I kako bi stekao podršku krune u sukobu s drugim feudalcima. Foulques je nastojao održati kontrolu nad barunima pod svojom vlašću, a sa normandijskim vojvodama je vodio kompleksnu borbu za dominaciju nad Bretanjom i Maineom.

Foulques je bio poznat po izuzetno burnom ljubavnom životu, te kroničari navode da se ženio najmanje pet puta. Imao je dva sina - Geoffroya IV s kojim je pred kraj vladavine dijelio vlast, ali kojeg je ipak nadživio; te Foulquesa V koji će ga naslijediti, ali koji će biti daleko poznatiji kao kralj križarske države u Jeruzalemu.

Foulques je poznat i po tome što je 1096. napisao tekst pod nazivom *Fragmentum historiae Andegavensis* ili "Historija Anjoua", posvećen historiji svoje pokrajine i njenih vladara; dio historičara pak izražava sumnje u njegovo autorstvo ili autentičnost. Do danas je ostao sačuvan samo prvi dio, koji opisuje Foulquesove pretke, dok je drugi dio, koji opisuje samo Foulquesovu vladavinu, izgubljen. Ako je uistinu napisao taj tekst, Foulques se može smatrati jednim od prvih laika koji je napisao historijski tekst u srednjovjekovnoj Evropi.

Napomene
--------

Izvori
------

1. ↑  K.S.B. Keats-Rohan, *Family Trees and the Root of Politics; A Prosopography of Britain and France from the Tenth to the Twelfth Century* (The Boydell Press, Woodbridge, 1997), p. 257
2. ↑  Detlev Schwennicke, *Europäische Stammtafeln: Stammtafeln zur Geschichte der Europäischen Staaten*, Neue Folge, Band II: Die Ausserdeutschen Staaten Die Regierenden Häuser der Übrigen Staaten Europas (Marburg: Verlag von J. A. Stargardt, 1984) Tafel 82
3. ↑  Nicholas L. Paul, 'The Chronicle of Fulk le Rechin: a Reassessment', *The Haskins Society Journal 18: Studies in Medieval History*, ed. Stephen Morillo, Diane Korngiebel (The Boydell Press, Woodbridge, 2007) pp. 20-1
4. ↑  „From Chroniques des comtes d'Anjou et des seigneurs d'Amboise, ed. Louis Halphen and René Poupardin (Paris, 1913), pp. 232-38. (quoted text)". Pristupljeno 20. VII 2009.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Geoffrey III**  |  **grof Anjoua*with Geoffrey IV*** 1068–1109 | Slijedi: **Fulk V**  |
U Windowsima, **index.dat** je databaza koju koristi Internet Explorer (IE).

Funkcija
--------

Kao što je već spomenuto, index.dat datoteka je databaza. U njoj se nalaze razni podaci poput URL-ova internetskih stranica, pojmova utipkanih u neku tražilicu i popis nedavno otvorenih datoteka. Njezina je uloga da omogući brz pristup podacima koje koristi Internet Explorer. 

Svaka internetska stranica koju korisnik posjeti se pohranjuje u index.dat datoteku, što omogućuje IE-u da brzo nađe jednake nizove (stringove) na automatski način kad korisnik upisuje URL internetske stranice. Index.dat je različita za svaki korisnički račun u Windowsima te je otvorena cijelo vrijeme dok je korisnik logiran u Windowsima. Odvojene index.dat datoteke postoje za **history** funkciju u IE-u (popis posjećenih stranica), cache (priručna memorija, keš) i kolačiće.

Index.dat datoteka se nikada ne briše. Ako je velika može utjecati na performanse.

Kontroverza
-----------

Grupe za zaštitu privatnosti na Internetu smatraju da je korištenje index.dat datoteke u Windowsima kršenje korisnikove privatnosti, jer on neke podatke koji se u njoj nalaze može smatrati privatnima. Jedna od najčešćih žalbi spomenutih grupa jest da se index.dat ne može jednostavno izbrisati. To je zbog toga što Windowsi onemogućavaju brisanje otvorenih ili "zaključanih" datoteka.

Također, upozorava se na činjenicu da, iako se priručna memorija preglednika možw izbrisati, ona se ne može isključiti, a neki čak smatraju da Windowsi namjerno kriju index.dat.

Razni besplatni programi, npr. Red Button, CCleaner, Index.dat Suite, mogu posve ukloniti index.dat datoteke do trenutka kad ih Windowsi ponovno stvore. Ipak, CCleaner, a vjerojatno i drugi programi, ne briše skrivenu index.dat datoteku u mapi Temporary Internet Files (*privremene internetske datoteke), koja sadrži kopije kolačića koji su bili u mapi Cookies. Međutim, u slučaju da korisnik uključi opciju Secure deletion, tj. Sigurno brisanje, u CCleaneru, efektivno će se obrisati sadržaj ove datoteke iako će se veličina nastaviti povećavati s korištenjem.*

Izvori
------

1. ↑
*Za ostala značenja, v. Jasmin (razvrstavanje).*

**Jasmin** pripada porodici maslina (Oleaceae), a ime potiče iz Persije. Postoji dvadesetak vrsta jasmina, koje su prilagođene toplijoj klimi. Jasmin je biljka koja se uzgaja najviše zbog karakterističnog mirisa njenog cveta. Cveta zimi, i to u periodu od januara do marta, i u kuću se može uneti samo tokom cvetanja. Jasmin je najbolje čuvati u stakleniku, jer mu se na taj način produžava životni vek. U slučaju da se ne čuva u stakleniku, biljka može da se baci odmah posle cvetanja. 

Jasmin je biljka penjačica i najčešće se prodaje obmotana oko žičanog obruča. Može da naraste do 4,5 metra. Veoma brzo raste i pušta izdanke. 

*Jasminum officinale* je vrsta jasmina koja je karakteristična po tome što cveta leti. Zbog toga je ona poznata vrtna biljka. *Jasminum polyanthum* je sobna vrsta jasmina koja potiče iz Kine. Odatle je u Evropu doneta 1981. godine.

Uzgajanje i upotreba
--------------------

Jasmin se najviše uzgaja zbog lepote njegovog cveta, kojima ulepšava bašte, i može da se koristi kao kućna biljka. Karakterističnost vezana za jasminov cvet je što se on otvara samo tokom noći. Cvet se može ubrati u rano jutro, dok je cvet još zatvoren. Zatim se može čuvati na hladnom mestu do noći. Cvet će početi da se otvara između 6 i 8 sati uveče, kada temperatura počne da pada.

Jasmin se koristi kao čaj, sirup, eterično ulje ili kao element parfema.

Izvori
------

* Cvećara Neven - Jasmin Arhivirano 2012-04-30 na Wayback Machine-u

Spoljašnje veze
---------------

***Jasmin*** na Wikimedijinoj ostavi
**Josip Voltić** (Voltiggi, Voltiđi), (Tinjan, 27. siječnja 1750. - Beč, 25. kolovoza 1825.), hrvatski jezikoslovac i leksikograf

Objavio je u Beču na talijanskom jeziku *"Bečka pisma"* u kojima kritizira birokratizam u austrijskoj carevini. Kao učitelj jezika izradio je i 1803. objavio u Beču hrvatsko-talijansko-njemački rječnik s gramatikom koji donosi najosnovnija značenja (17 000 riječi). Zanosio se idejom o zajedničkom književnom *"ilirskom"* jeziku koji bi se temeljio na jezičnom razvoju svih hrvatskih krajeva. 

Voltićev "Ričoslovnik" (1803. Beč) trojezično je leksikografsko djelo s praktičnom namjenom (za školske potrebe). U njemu se služeći ujednačenim slavonskim grafijskim sustavom, Voltić oslonio na ugledne prethodnike (na Mikalju, Della Bellu, Belostenca te na Stullijev *Lexicon*, što je izišao 1801. godine). Autor poznaje sva tri govora (dajući dolično mjesto ikavici), a u našoj leksičkoj građi bilježi i neke druge dublete dobivene iz različitih tradicija pisanog jezika, odnosno različitih dijalekata (čakavskih, kajkavskih, štokavskih). Dubletno bilježi, primjerice, vokalno ***r*** (kao *er*, *ar*) navodi zamjenicu ča, što itd. U Voltićevu rječniku se također odrazila hibridna, trodijalektalna jezična koncepcija. Njegov "Ričoslovnik" utjecao je na preporodni rad, posebno na preporodne ideje ilirskog pokreta utjelovljene u svojevrsnu nacionalnom idealizmu.
**Glazbeno izdavaštvo** je izdavačka djelatnost glazbene produkcije, proizvodnje i/ili distribucije fonograma - nosača zvuka i slike, najčešće za reproduciranje glazbe. Njome se bave diskografske kuće kao poduzeća za proizvodnju, najčešće glazbenih, audio i video snimaka. Glazbeni izdavači su tvrtke-izdavači nosača zvuka i slike i programski djelatnici i poduzetnici glazbenog izdavaštva koji su se afirmirali u toj vrsti izdavačke djelatnosti.

Izdavačke kuće u Hrvatskoj
--------------------------

Vodeća diskografska kuća u Hrvatskoj je Croatia Records, nekadašnji Jugoton osnovan u Zagrebu 1947. godine. Mijenja naziv u Croatia Records nakon demokratskih promjena u Hrvatskoj 1990. godine. 

Drugi su hrvatski izdavači Dallas Records, Orfej, Dancing Bear, Aquarius Records, Hit Records, Cantus Records, Scardona, Tutico i drugi, te Menart, koji je u vlasništvu slovenske matične kuće. 

Hrvatska diskografska udruga zastupa i promiče interese diskografa u Hrvatskoj, odnosno interese hrvatske glazbene industrije uopće. Utemeljena je 1995. godine. Prvotno je osnovana kao udruga fizičkih osoba koje se bave diskografijom i s njom povezanim djelatnostima, jer je taj oblik udruživanja bio tada jedino moguć. U prvom Upravnom odboru HDU bili su Hrvoje Markulj, predsjednik, Veljko Despot, dopredsjednik, Zdravko Josipović, tajnik, Šima Jovanovac i Branko Paić. Sjedište HDU je u Zagrebu. 

Porin je najuglednija diskografska nagrada u Hrvatskoj, ustanovljena 1993. godine, a redovito se godišnje dodjeljuje od 1994. godine. Idejni začetnici i pokretači nagrade su diskograf Veljko Despot, skladatelji Zrinko Tutić i novinar Dražen Vrdoljak, a utemeljitelji Hrvatsko društvo skladatelja, Hrvatska glazbena unija, Hrvatska radiotelevizija i Hrvatska diskografska udruga.

Vanjske veze
------------

***Diskografska kuća*** na Wikimedijinoj ostavi

* Intervju sa izdavačem Universal Musica Arhivirano 2011-07-29 na Wayback Machine-u
* Digital Publishing Standard Arhivirano 2016-02-09 na Wayback Machine-u
* Informacija o izdavaču glazbe Arhivirano 2016-01-09 na Wayback Machine-u
* Kako započeti diskografsku kuću
**Córdoba** (španjolski: *Departamento de Córdoba*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.

Karakteristike
--------------

Córdoba se prostire na sjeverozapad zemlje. Sa sjevera je omeđena Karipskim morem, sa istoka graniči sa departmanima Sucre i Bolívar i i sa zapada i juga sa Departmanom Antioquia.

Teren Departmana Córdoba sastoji se od dva velika područja, jedan uz obalu i po dolininama rijeka Sinú i San Jorge, u kom živi većina stanovnika.
Drugi na jugu gdje se prostiru Zapadni Kolumbijski Kordiljeri je brdovit i planinski.

Departman ima površinu od 25,087 km², na kojoj je 2020. živilo 1,828,947 stanovnika.

Administrativna podjela
-----------------------

Departman je administrativno podjeljen na 28 općina.
Administrativni centar departmana i najveći grad je Montería.

Historija
---------

Deparman Córdoba osnovan je 1951. kad se odvojio od Departmana Bolívar.

Privreda i transport
--------------------

Privreda se prvenstveno bazira na stočarstvu. Ratarstvo je razvijeno po dolinama rijeka; uzgaja se pamuk, krumpir, kukuruz, sirak, riža, trputac i kasava.
Rudarstvo i metalurgija koncentrirani su kod grada Montelíbano, gdje se iskapa i prerađuje nikl.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Córdoba Department*" (engleski). City population. Pristupljeno 31.12. 2022.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Departamento de Córdoba*" (španjolski). ColombiaMania. Pristupljeno 31.12. 2022.

Vanjske veze
------------

***Córdoba (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobernación de Córdoba* (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani Kolumbije |
| --- |
| Kolumbijski grb | 
Amazonas • Antioquia • Arauca • Atlantico • Bolívar • Boyacá • Caldas • Caquetá • Casanare • Cauca • Cesar • Chocó • Córdoba • Cundinamarca • Guainía • Guaviare • Huila • La Guajira • Magdalena • Meta • Nariño • Norte de Santander • Putumayo • Quindío • Risaralda • San Andrés y Providencia • Santander • Sucre, Tolima • Valle del Cauca • Vaupés • Vichada
 | Kolumbijski departmani |
**Frank Oz** (r. **Richard Frank Oznowicz**, Hereford, 25. 5. 1944), američki glumac, režiser i lutkar, rođen u Britaniji.

Rodio se u engleskom Herefordu. Njegovi su roditelji, Frances i Isidore Oznowicz, bili lutkari, a on sam time se bavi od 1963. godine pa do danas. Otac mu je bio poljsko-nizozemski Židov koji se borio protiv nacista u sklopu Nizozemskih brigada. Majka Frances bila je katolkinja.

U petoj godini zajedno s roditeljima odlazi u Los Angeles, te pohađa gradski koledž u Oaklandu. Vrlo se rano zainteresirao za glumu, a posudio je i glas nekolicini likova iz Muppeta. Tvorac Muppeta Jim Henson bio mu je veliki prijatelj. 

Oz je poznat i po tome što je osmislio lik i glas Yode u serijalu Ratovi zvijezda. Režiser serijala George Lucas bio je toliko oduševljen njegovom izvedbom da mu je pokušao priskrbiti nominaciju za Oscara u kategoriji Najbolji sporedni glumac.

Do sada je režirao 12 filmova među kojima se ističu "Mala trgovina užasa", "Prljavi pokvareni varalice" (Steve Martin i Michael Caine), "Stepfordske supruge" obrada iz 2004), te "Tko je kome smjestio" (2001), zadnji film u kojem je nastupio Marlon Brando.

Pojavio se u oba filma o "Braći Blues" kao upravitelj zatvora. (cameo-uloga). Bio je oženjen s Robin Garsen od 1979. do 2005. godine, a od 2011. u braku je s Victorijom Labalme. Ima tri sina i kćer.

***Frank Oz*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 117464165
* LCCN: n80035343
* ISNI: 0000 0001 1480 5270
* GND: 123934923
* SUDOC: 027054861
* BNF: cb12629444s (podaci)
* BIBSYS: 90940990
* ULAN: 500474612
* MusicBrainz: 5d4fefea-3836-440d-b52a-f0ddd509ce09
* NLA: 35873829
* NKC: xx0067081
* BNE: XX1297899
* CiNii: DA13266135
* CONOR.SI: 14679651

 |
**Kalani Pauahi** (ili **Kalanipauahi**) (o. 1804. – 1826.) bila je havajska princeza i kraljica.

Biografija
----------

Kalani je rođena oko 1804. godine.

Njezin je otac bio princ Pauli Kaʻōleiokū, koji se smatra najstarijim sinom kralja Kamehamehe I. Velikog, ali mu je otac možda bio kralj Kalaniopuu-a-Kaiamamao. Paulijeva je majka bila kraljica Kanekapolei, a brat mu je bio poglavica Keōua Kuahuʻula.

Majka joj je bila Keouawahine, čiji su roditelji bili Kauhiwawaeono i njegova žena Loewahine.

Polusestra joj se zvala Laura Kanaholo Konia.

Njezino ime Pauahi znači "vatra je gotova". Njezina je nećakinja bila Berenika Pauahi Bishop.

Udala se za kralja Kamehamehu II. koji joj je možda bio stric. On je bio posljednji havajski vladar koji je prakticirao poligamiju (višeženstvo). Bio je stariji od nje sedam godina.

Kad je on umro u Londonu, postala je kraljica udovica, a bila je vrlo mlada. 

Drugi joj je muž bio Kahalaia Luanuu, a treći Matej Kekuanaoa. Vjenčali su se 1825. Rodila je kćer, Rutu Keelikolani, ali se ne zna je li joj Matej bio biološki otac.

Umrla je rađajući kćer, ali možda je bila zaražena gripom.

Bila je baka Ivana Vilima Pitta Kinaua.
**Oblici vladavine**  
Serija članaka iz političkih nauka

|  |  |
| --- | --- |
|  | Spisak društvenih uređenja* anarhija
* aristokracija
* autoritarizam
* autokracija
* demokracija

direktna demokracija
predstavnička demokracija* despotizam
* diktatura
* jednopartijska država
* kleptokracija
* komunistička država
* kritarhija
* kritokracija
* meritokracija
* monarhija

apsolutna monarhija
ustavna monarhija* oligarhija
* ohlokracija
* plutokracija
* republika

kapitalistička republika
mješovita vlada
parlamentarna republika
socijalistička republika
ustavna republika* pleme
* teokracija
* timokracija
* tiranija
* totalitarizam
* fašizam
* feudalizam
 |


**Despotizam** (grč. *Δεσποτισμός* [*Despotismós*]), **despocija** ili **despotija** je naziv za političko uređenje u kojem jedna ili nekoliko osoba ima apsolutnu i ničim ograničenu vlast nad državom, a svi ostali podanici nemaju nikakva prava, odnosno smatraju se njihovim robovima.

Smatra se da je despocija bila najstarije političko uređenje, a klasični primjer su hidraulički imperiji na početku civilizacije poput drevnog Egipta, čijem su faraonu su svi podanici bili robovi. Takav oblik despocije se ponekad naziva **orijentalnom despocijom**.

Pojam despotizma je s vremenom stvorio negativnu konotaciju te se često poistovjećuje s tiranijom.

Kao takav, treba ga razlikovati od srednjovjekovne titule despota, odnosno izraza despotovina.
**Kalanikauleleiaiwi** [Kalanikauleleiaivi] bila je kraljica otoka Havaji koja je živjela u 17. i 18. stoljeću. Bila je supruga kralja i suvladarica.

Kalanikauleleiaiwi je bila rođena kao princeza. Njezina je majka bila kraljica vladarica Keakealaniwahine, a otac njezin muž Kaneikaiwilani.

Udala se za svoga polubrata Keaweikekahialiʻiokamokua, koji je naslijedio majku. Bila mu je i suvladarica te prateta kralja Kalaniʻōpuʻu-a-Kaiamamaa, koji se susreo s Europljanima.

Smatra se da je bila pretkinja velikog kralja Kamehamehe I.

Njezin prvi muž bio je Kaulahea II. a njihova je kći bila Kekuiapoiwa I.

Svom je polubratu rodila Kalanija Kamu Keeaumoku-nuija, koji je bio otac Keoue, a taj se smatra ocem Kamehamehe I. Imala je i kćer Kekelaokalani I.

Treći joj je muž bio Kauaua-a-Mahi, s kojim je imala dva sina: Alapainuija i Haae-a-Mahija.

Na kraju se udala za poglavicu Lonoikahaupua, koji je imao visoko porijeklo. Njihova su djeca bili Keawepoepoe i Kanoena. Bila je pretkinja kraljice Kaʻahumanu.

Izvori
------

1. ↑  Abraham Fornander (1880). *An Account of the Polynesian Race: Its Origin and Migrations*. Volumen br. 2. Ponovno objavila kompanija Charles E. Tuttle Company, 1969. str. 131–132.
2. ↑  „Imaginary Portrait of Kalanikauleleiaiwi by Brook Kapukuniahi Parker". Luatechnologies.tumblr.com. 23. 2. 2012. Pristupljeno 30. 7. 2015.
3. ↑  Martha Yent (15. 2. 2003). *Hōlualoa 4 Archaeological District nomination form for site 05000542*. *National Register of Historic Places*.
4. ↑  „''The Ancestors of King Kamehameha the Great''". Royalark.net. Pristupljeno 30. 7. 2015.
5. ↑  Edith Kawelohea McKinzie. *Hawaiian Genealogies: Extracted from Hawaiian Language Newspapers*.
**Jefrem Bojović** (Miševići, 1851 — Čačak, 3. jun 1933) je bio šabački 1920. i žički episkop 1920-1933.

Biografija
----------

Rođen je u selu Miševići 1851. godine. Iz Otomanskog carstva porodica je prešla u Srbiju, u Ivanjicu gde se jedno vreme školovao. Posle osnovne škole, gimnaziju je završio u Beogradu, a potom je 1870. upisao Bogosloviju u Beogradu. Posle toga je nastavio studije teologije u Moskvi na Moskovskoj duhovnoj akademiji, završio ih je 1879. sa stepenom magistra bogoslovlja. Vratio se posle toga u Beograd gde je postavljen za suplenta Bogoslovije, gde je predavao opštu istoriju, bogoslovlje i psihologiju sa logikom. Položio je profesorski ispit 1881. godine, a potom završio postdiplomske studije u Nemačkoj.

Službovao je kao profesor Bogoslovije 31 godinu i predavao liturgiku, ruski jezik, kanonsko pravo, apologetiku i nauku hrišćansku. Honorarno je predavao veronauku u Prvoj i Trećoj beogradskoj gimnaziji i u stručnim školama. Penzionisan je 1911. godine. Zajedno sa svojim bratom vojvodom Petrom Bojovićem prešao je peške preko Albanije tokom Prvog svetskog rata.

Zamonašio se 28. februara 1920. godine u manastiru Rakovica. U čin jerođakona i čin jeromonaha posvećen je 29. februara i 1. marta iste godine. Za episkopa šabačkog posvećen je 8. marta 1920. u Sabornoj crkvi u Beogradu. Kada se upraznio tron eparhije žičke odlaskom Nikolaja za episkopa ohridskog, Jefrem je 17. novembra 1920. premešten na to mesto.

Za života je izabran za počasnog građanina Čačka. Nosilac je Ordena Svetog Save prvog stepena. Sačinio je testament 1931. godine kojim je ostavio u dobrotvorne svrhe 50000 i to manastiru Studenici i fondu za podizanje hrama Svetog Save u Beogradu najveće sume, a nešto manje drugim manastirima, crkvama, dobrotvornim društvima i siromašnim učenicima.

Umro je 3. juna 1933. godine u Čačku. Sahranjen je u manastiru Studenica. Posle njegove smrti sedište žičke eparhije je premešteno iz Čačka u manastir Žiču.

Literatura
----------

* Sava Vuković: „Srpski jerarsi od devetog do dvadesetog veka", Evro Beograd, Unireks Podgorica, Kalenić Kragujevac, 1996. godine; tekst „Jefrem (Bojović) episkop žički 1920-1933", strana 225. (COBISS)
* Srpski biografski rečnik, tom 1, str. 683-684, Matica srpska, Novi Sad 2004. (COBISS)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Sergije Georgijević** | **episkop šabački1920.** | Nasljednik:**Mihailo Urošević** |
**Isla Calero** ili **otok Calero** je najveći otok u Kostariki, a najveći duž rijeke San Juan, koja označava granicu između Nikaragve i Kostarike. Otok se nalazi između rijeka San Juan na sjeveru i zapadu, Río Colorada na jugu i jugoistoku te Karipskog mora na istoku i sjeveroistoku. Cijeli otok ima površinu od 151.6 km ².

U studenom 2010. sjeverni dio otoka postaje predmet spora i velike medijske pažnje kada ga nikaragvanski vojnici okupiraju.  Obje zemlje temelje svoje tvrdnje na svojim interpretacijama tri povijesna dokumenata Ugovor Cañas–Jerez, Clevelandska nagrada, i nagrada Alexander koju izdaje Edward Porter Alexander, koji je djelovao kao arbitar između tih dviju zemalja 1897. U prosincu 2010, Nikaragva brani svoju tvrdnju da je Google Maps glavni izvor njihove odluke. Google Maps brzo reagira ispravljajući pogreške na kartama i govoreći: "Google maps je alat koji treba koristiti samo u svrhu zabave i ne treba ga koristiti u teritorijalne, političke i vojne svrhe".

U ožujku 2011. Međunarodni sud pravde presudio je da se privremeno Kostarika i Nikaragva moraju suzdržati od slanja ili održavanja civila, sigurnosnih snaga ili policija u tom spornom graničnom području, ali da je Kostarici dopušteno slanje civilnih ekipa koje se bave pitanjima zaštite okoliša. Dok Nikaragva ima suverenitet na rijeci kao i prije.

Izvori
------

1. ↑  Costa Rica, Nicaragua remain at odds over border
2. ↑  „International Court of Justice recent provisional Costa Rica-Nicaragua decision". Arhivirano iz originala na datum 2016-04-05. Pristupljeno 2013-10-05.
**David Tomasi** (1981); italijanski profesor, psihoterapeut,slikar i muzičar.

Historija i Karijera
--------------------

2000-2007 Univerzitet u Veroni, Akademija Umjetnosti, "G.B. Cignaroli", diplomirao *Summa cum Laude* Magistrat u Umjetnosti, MFA sa dodatnim Post Diplomskim Kursevima. 2010 Dopunsko Obrazovanje sa Certifikacijom, Odjel za Medicinu i Kliničku Psihologiju. 2003-2005 Rad u kolaboraciji sa "Teatro Nuovo" i "Teatro Stabile Verona". 2003-2006 Tutor i Profesora na Akademiji "G.B. Cignaroli" 2004-2005 Član pozorišta, Baletni Ansambl Verona, koreograf: Sisina Augusta.

Vanjske veze
------------

***David Tomasi*** na Wikimedijinoj ostavi

* David Tomasi Web sajt(EN/ITA/DE/RÆ) Arhivirano 2014-08-08 na Wayback Machine-u
* KunsTart International Fair(EN) Arhivirano 2011-07-22 na Wayback Machine-u
* RETN Channel 13, SAD (EN)
* Art Catalogue 2010(EN)

1. ↑  Doncheva, Dora (2010), Intersections at KunStart: An European Network for Contemporary Emerging Art, Bulart, Varna, Bulgaria, p.7
**Jabgu**, **džabgu** ili **yabgu** (staroturkijski: , yabγu, tradicionalni kineski: 葉護, pojednostavljeni kineski: 叶护, **Jabgu**, **Djabgu** je državna titula u turkijskim/turskim državama, koja otprilike odgovara potkralju. Ona je sa sobom donosila autonomiju različitog opsega, a podložnost centralnoj vlasti oličenoj u kaganu je varirala od potpune političke subordinacije do stvarne nezavisnosti.

Titula jabgua se tradicionalno davala drugom najvišem članu vladajuće klana (Ashina), pri čemu je prvi član bio sam kagan. Jabgu je najčešće bio mlađi brat kagana ili predstavnik nove generacije Shad (princ po krvi). Mahmud Kashgari je opisao titulu jabgu kao "dva mjesta ispod kagana", smatrajući shada višom.

Kako se država decentralizirala i dezintegrirala, jabgu je dobivao sve više vlasti, i historijski izvori navode niz nezavisnih država čiji je vrhovni vladar nosio titulu "jabgu". Primjer je država Oguz Yabgu u Srednjoj Aziji, nastala nakon raspada Drugog Turkijskog kaganata 840-ih. Još jedan primjer je Karluk Yabgu, poglavar Karlučkog plemenskog saveza koji je 766. osvojhio Suyab u oblasti Jeti-su, a od čega je nastala moćna karakanidska država.

Izvori
------

1. ↑  Ethno Cultural Dictionary, TÜRIK BITIG
2. ↑  Golgen P.B. "Khazar studies", Budapest, Vol. 2, 1980, pp. 188-190, ISBN 963-05-1548-2
3. ↑  W. Barthold, "Four Studies In History Of Central Asia", Leiden, E. J. Brill, 1962, Vol.1 p.87
**João Baptista N'Tyamba** (Lubango, 20. ožujka 1968.) je angolski atleričar, specijaliziran za utrke na dugim prugama. N'Tyamba je nacionalni rekorder na 800, 1,000, 1,500, 3,000 i 10,000 metara te u polumaratonu i maratonu. 

N'Tyamba je karijeru započeo kao srednjeprugaš, predstavljajući Angolu na Olimpijskim igrama 1988. u Seoulu na 800 metara; osvojio je 56. mjesto u kvalifikacijama, što nije bilo dovoljno za finale. Na Svjetskom prvenstvu 1991. u Tokiju utrkivao se na 1,500 metara, što je disciplina u kojoj se natjecao i na Olimpijskim igrama 1992. i 1996. godine. Ni na ovim natjecanjima nije se uspio plasirati u finale. 

Ipak, N'Tyamba se, počevši sa Svjetskim prvenstvom 1997. u Ateni, prebacio na duge pruge, isprva na 10,000 metara, a kasnije i na maraton. U toj je disciplini nastupao i na Olimpijskim igrama 2000. 2004. i 2008. godine. Najbolji uspjeh, 17. mjesto, ostvario je u Sydneyju 2000. godine. Nastupom na Olimpijadi u Pekingu 2008. N'Tyamba je postao prvi muški atletičar koji je nastupio na čak šest Olimpijskih igara, pridruživši se tako skupini od četiri atletičarke s tim rekordom.

Nedugo zatim, povukao se iz aktivnog sporta.
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Jinotega**. Za druga značenja, v. Jinotega (razvrstavanje).* |

**Jinotega** je općina od 147,304 i grad od 56,207 stanovnika u sredini Nikaragve u Departmanu Jinotega u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Jinotega se prostire u kotlini Centralnih Kordiljera, udaljena 143 km sjeverozapadno
od glavnog grada Managve.
U Nikaragvi je zovu *grad magle*, koje ima često zbog hladne klime, jer se nalazi na 1,004 metara nadmorske visine.

Jinotega je uz nedaleku Matagalpu, važan centar za proizvodnju kave u zemlji.

Historija
---------

Španjolska kolonizacija toga kraja počela je tek krajem 18. vijeka, tako da je prva crkva podignuta tek 1805.
Sve do osamostaljenja od španjolske vlasti 1821. bila je selo, tad je počeo njen rast.

U aprilu 1851. dobila je status ville, a u februaru 1883. i status grada.
Kad je u oktobru 1891. osnovan Departman Jinotega, postala je njegov administrativni centar.

Krajem 1920-ih Jinotega i čitav departman bili su poprište borbi između Američkih marinaca i gerilaca Augusta Sandina.

U maju 1979. Jinotega je bila poprište velike narodne pobune protiv diktature Anastasia Somoze. 
Ustanici su tri dana držali grad u svojim rukama, ali su mnogi poginuli u kontraofenzivi Nacionalne garde Nikaragve.

Planine oko Jinotege ponovno su bile poprište intenzivnih borbi od 1981. između Sandinista i 
Kontraša.

Privreda i transport
--------------------

Jinotega je administrativno-trgovački centar ratarsko- stočarskog kraja, koji je poznat kao veliki proizvođač kave, duhana, duhana, pšenice, kukuruza, graha, krumpira, voća i povrća.

Njegova industrija svodi se na mlinove, štavionice proizvodnju šešira i tepiha.

Cestom preko Matagalpe povezan je sa Panameričkim autoputom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Jinotega Municipality in Nicaragua*" (engleski). City population. Pristupljeno 19.4.2023.
2. 1 2  „*Jinotega in Jinotega*" (engleski). City population. Pristupljeno 19.4.2023.
3. 1 2 3 4  „*Jinotega Nicaragua*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 19.4.2023.
4. 1 2  „*Municipio de Jinotega*" (španjolski). Mapa Nicaragua. Pristupljeno 19.4.2023.
5. 1 2 3 4 5  „*Reseña histórica de Jinotega*" (španjolski). Milinda Jinotega. Pristupljeno 19.4.2023.

Vanjske veze
------------

***Jinotega*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Bienvenidos al Sitio Oficial* (Alcaldía de Jinotega,) (`es`)