recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gustave Moreau: Heraklo i lernejska Hidra, 1876.
Lernejska Hidra u grčkoj mitologiji stvorenje je sa zmijskim tijelom i mnogo zmijskih glava te otrovnim dahom; Tifonov i Ehidnin potomak. Lernejsku Hidru ubio je Heraklo kao jedan od svojih zadataka, a ona je sama živjela u lernejskom jezeru u Argolidi.

Mitologija
----------

Heraklov je zadatak bio ubiti lernejsku Hidru. Stigao je do lernejskog jezera gdje je ona živjela. Prekrio je usta i nos tkaninom da ne bi udisao otrovne pare te je ispalio goruće strijele u njezin brlog da bi je izmamio. Potom se suočio s njom te joj je srpom odsjekao glavu, ali kad bi to učinio, narasle bi nove dvije.

Antonio Pollaiuolo: Heraklo i Hidra, 15. stoljeće
Apolodor donosi da je Heraklo shvatio da ovako ne može pobijediti Hidru te je zamolio svoga nećaka Jolaja za pomoć. On se dosjetio (možda ga je nadahnula Atena da spale rane nakon što odsjeku glavu. Heraklo je odsjekao glavu, a Jolaj je spalio rane i to je ubilo Hidru. Jednu njezinu besmrtnu glavu postavio je ispod velika kamena na svetom putu između jezera i Eleja, a potom je umočio strelice u Hidrinu otrovnu krv i tako završio zadatak.

Druga inačica priče govori da je, nakon što bi osjekao svaku glavu, umočio mač u Hidrinu krv i koristio njezin otrov da glave ne bi ponovno narasle. Jedna inačica priče donosi da je Hera poslala raka da mu grize noge i da ga gnjavi nadajući se da će biti uzrok njegovoj smrti. Poslije ga je postavila kao zviježđe Rak na nebu da slijedi Lava, Heraklova simbola.

Hera i Euristej poslije su rekli da je zadatak nevažeći jer mu je nećak pomogao te je, umjesto prvotnih deset, Heraklo morao izvršiti dvanaest zadataka.

Heraklo je poslije koristio otrovne strelice da bi ubio Kentaura Nesa. Njegova je otrovana krv na posljetku ubila i samog Herakla nakon što je Nes dao Dejaniri otrovanu košulju koju je ona poklonila Heraklu bjevši ljubomorna na drugu ženu.

Grčka riječ za strelice - *toxon* povezana je s grčkom riječju za otrov - *toxis*, što bi se mitološki povezalo time da je Heraklo stvorio otrovne strelice iz Hidrine krvi.

Eksterni linkovi
----------------

***Lernejska Hidra*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hidra u klasičnoj literaturi i umjetnosti (`en`)
Ovo je članak o kancelaru dinastije Tang. Za istoimenog generala iz istog perioda, v. Liu Ji (general).
**Liu Ji** (劉洎) (? - 18. januar 646), kurtoazno ime **Sidao** (思道), je bio kineski kancelar za vrijeme vladavine cara Taizonga. Prije ulaska u službu dinastije Tang, služio je južnokineskom velmožu Xiao Xiju prilikom njegovog pokušaja da početkom 620-ih obnovi dinastiju Liang. Poslije predaje Xiao Xija, Liu Ji je ušao u službu nove dinastije te postepeno napredovao, stekavši izuzetan uticaj pred sam kraj Taizonogove vladavine. Tako je Taizong upravo Liu Jia postavio za jednog od službenika odgovornih za državu dok je on sam išao na pohod na državu Goguryeo 645. Prilikom povratka je Liu Ji postao predmetom optužbi za izdaju od strane historičara i svog suparnika Chu Suilianga. Car je povjerovao tim optužbama i naredio Liu Jiju da izvrši samoubistvo, ali je poštedio njegovu porodicu. Kasnije, kada je Chu Suiliang pao u nemilost moćne carice Wu Zetian, Liu Ji je službeno rehabilitiran.

Izvori
------

1. ↑  兩千年中西曆轉換

* *Knjiga Tanga*, vol. 74. Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 99. Arhivirano 2008-02-10 na Wayback Machine-u
* *Zizhi Tongjian*, vols. 195, 196, 197, 198.
| **Liang Wang** (梁王) |
| --- |
| Porodično ime: | Liu (劉; líu) |
| Osobno ime: | He (和, hé) |
| Posthumno ime: | nema |
|

**Liu He** (劉和) (? -310), kurtoazno ime **Xuantai** (玄泰) je bio kratkotrajni car kineske/Xiongnu države Han Zhao 310. Bio je, najvjerojatnije najstariji, sin osnivača države Liu Yana i njegove prve supruge carice Huyan. Početkom 310. ga je otac imenovao krunskim princem. U ljeto godine je otac umro, te je Liu He došao na prijestolje. Odmah po stupanju na prijestolje je došlo do oružanog sukoba sa braćom, a u čemu je bio najuspješniji Liu Cong koji ga je ubio. Vladavina mu je trajala samo deset dana.

Izvori
------



|  |
| --- |
| Princ od Lianga**Kuća Liu** **Umro/la:** 310 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Liu Yuan** | **Car Han Zhaoa**310 | Slijedi:**Liu Cong** |
| Pretendirane titule |
| Prethodi:**Liu Yuan** | **— TITULARNI —*****Kinesko Carstvo*****Tvrdnje o kraljevskom potomstvu**310Razlog za neuspjeh sukcesije:Wu Hu ustanak | Slijedi:**Liu Cong** |
**Lične zamjenice** postoje u svim jezicima. Većina jezika ima šest ličnih zamjenica, koje se razlikuju na osnovi tri lica (1. 2. i 3. lice), npr. *ja / ti / on*, i dva gramatička broja (jednina i množina), npr. *ja / mi*.

Grafikon čestoće upotrebe u srpskohrvatskom jeziku pokazuje da se lične zamjenice 3. lica znatno češće koriste u pisanom jezikuMeđu slavenskim jezicima postoji velika razlika u broju ličnih zamjenica 1. i 2. lica. U slovenskom ih ima čak deset: *jaz, ti, mi, vi, me, ve, midva, medve (midve), vidva, vedve (vidve)*. Tako veliki broj zamjenica uzrokovan je postojanjem dvojine i gramatičkog roda u dvojini i u množini. Za razliku od slovenskog jezika, u srpskohrvatskom postoje samo četiri lične zamjenice 1. i 2. lica: *ja, ti, mi, vi*.

U nizu jezika se lična zamjenica ne mora upotrijebiti kad ima funkciju subjekta. Takvi jezici se nazivaju pro-drop jezici. Radi se o jezicima s toliko razvijenim ličnim glagolskim oblicima da je iz njih vidljivo je li subjekt u 1. u 2. ili u 3. licu, npr. *radi-m, radi-š, radi-mo, radi-te*. Tako se npr. u srpskohrvatskom, za razliku od npr. njemačkog ili engleskog jezika, lična zamjenica u funkciji subjekta ispušta ako nije kontrastirana ili posebno naglašena, usp. *Putujem na more* naspram *Ja putujem na more (a ne ti)*.

Deklinacija ličnih zamjenica
----------------------------

**Jednina**| N | jâ | tî | ôn | òna | òno |
| G | mene, me | tebe, te | njega, ga | njê, je | njega, ga |
| D | meni, mi | tebi, ti | njemu, mu | njôj, joj | njemu, mu |
| A | mene, me | tebe, te | njega, ga | njû, ju, je | njega, ga |
| V | - | ti | - | - | - |
| L | meni | tebi | njemu, njem | njôj | njemu, njem |
| I | mnôm, mnôme | tobom | njîm, njîme | njôm, njôme | njîm, njîme |

**Množina**| N | mî | vî | òni | òne | òna |
| G | nâs, nas | vâs, vas | njîh, ih | njîh, ih | njîh, ih |
| D | nama, nam | vama, vam | njima, im | njima, im | njima, im |
| A | nâs, nas | vâs, vas | njîh, ih | njîh, ih | njîh, ih |
| V | - | vi | - | - | - |
| L | nama | vama | njima | njima | njima |
| I | nama | vama | njima | njima | njima |

Izvori
------

1. 1 2  Kordić, Snježana (2002). *Riječi na granici punoznačnosti*. Zagreb: Hrvatska sveučilišna naklada. str. 11. ISBN 953-169-073-1. LCCN 2009386657. OCLC 54680648. OL2863537W. SSRN 3467413. CROSBI 426493. S2CID 61311912. (CROLIB). (COBISS-Sr). (COBISS.BH). (GISKO). Pristupljeno 2022-07-14.
2. ↑  Kordić, Snježana (1999). „Personal- und Reflexivpronomina als Träger von Personalität" [Lične i povratne zamjenice kao nosioci lica]. u: Jachnow, Helmut; Mečkovskaja, Nina; Norman, Boris i dr.. (na njemačkom). *Personalität und Person*. Slavistische Studienbücher, Neue Folge ; Band 9. Wiesbaden: Harrassowitz. str. 129. ISBN 3-447-04141-2. OCLC 42311684. SSRN 3434465. CROSBI 426625. (HBZ). Pristupljeno 2019-03-30.
**Llobregat** je rijeka sjeveroistoku Španjolske duga 170 km, jedna od najvećih rijeka u Kataloniji.

Karakteristike
--------------

Llobregat izvire kod sela Castellar de Nuch na obroncima masiva Sierra del Cadí, na 1.259 metara nadmorske visine 
Od izvora teče prema jugu prema Barceloni, do ušća u Sredozemno more, kod grada El Prat de Llobregat.

Sliv rijeke velik je 4.948 km² i proteže se u cjelini preko Katalonije.

Najveće pritoke su Cardener i Noya, poznate po vinogradarstvu. Llobregat je značajni rezervar pitke vode za sva naselje u njenom slivu, a naročito za Sabadell, L'Hospitalet de Llobregat i dobar dio Barcelone.

Delta rijeke je kanalizirana i tokom 2004. pomaknuta 2 km prema jugu, zbog proširenja barcelonske luke.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*20, Llobregat*" (španjolski). Listas de 20minutos. Pristupljeno 30. 9. 2018.

Vanjske veze
------------

***Llobregat*** na Wikimedijinoj ostavi

* *20, Llobregat* (`es`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Liberum veto** (prevedeno sa latinskog: *slobodno zabranjujem*) bilo je u poljskoj historiji zakonsko pravo svakog delegata Sejma (parlamenta koji je vršio zakonodavnu vlast) da sam svojim glasom pobije svaki prijedlog zakona koja se razmatra ili da raspusti Sejm i poništi sve akte donesene tokom zasjedanja.

Karakteristike i historija
--------------------------

To se pravo baziralo na pretpostavci da su svi pripadnici poljskog plemstva - politički apsolutno jednaki. Iz njihovih redova birali su se delegati za Sejm koji je zapravo bio Dijeta.

Liberum veto (veto) je u praksi značio da se svaki prijedlog zakona o kom se glasa u Sejmu mora usvojiti jednoglasno. 
Prvi je put upotrijebljen za raspuštanje sjednice Sejma 1652. Kasnije se naširoko koristio, često paralizirajući vladu, činivši svaki pokušaj centralizaciju vlasti - nemogućim, zbog jakog otpora plemstva koje je ljubomorno čuvalo svoju nezavisnost u odnosu na kraljev dvor. 
To je istovremeno Poljsku ostavljalo ranjivom na utjecaj stranih sila, koje su uobičajeno podmićivale delegate u Sejmu da odgode sjednicu na kojoj bi se trebao usvojiti zakon suprotan njihovim interesima.

Iako je kralj Stanisław August Poniatowski (vladao 1764.-95.) pokušao provesti ustavne reforme, među kojima je bilo i ograničenje prava *liberum veta*, uspio je samo izazvati građanski rat i rusku vojnu intervenciju 1767. koja je kulminirala - Prvom podjelom Poljske 1772.

Tek nakon što je Poljska pretrpjela te nedaće, njeni su politički lideri usvojili novi Ustav 3. maja 1791. koji je ukinuo liberum veto.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7   „Liberum veto, Polish government" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 01.09. 2021.

Vanjske veze
------------

***Liberum veto*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Liberum veto, Polish government* (`en`)
* *Liberum veto* (`pl`)
**Lindesberg** je grad od 9,149 stanovnika u sredini Švedske, on je i 
administrativni centar istoimene općine od 23,034 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Lindesberg leži u Grofoviji Örebro, udaljen oko 40 km sjeverno od Örebra.

Historija
---------

Naselje Lindesås nastalo je krajem srednjeg vijeka kao trgovački centar rudarske regije Lindesberg, 
Status trgovišta dodjelio mu je kralj Gustav Vasa. Ekspanzija rudarstva tokom 16. i 17. vijeka povećala je važnost mjesta, pa je 1643. dobio povelju o statusu grada pod novim imenom - *Lindesberg*.

I pored protivljenja rivalske Arboge, - Lindesberg je uspio zadržati privilegije grada i poziciju centra za trgovinu 
željeznom robom, ali mu se razvoj usporio tako da je oko 1770 imao oko 650 stanovnika.

Lindesberg je sve do kraja 19. vijeka nastavio egzistirati kao posrednički trgovački centar između Bergslagena i južne ravnice, tako da je ostao mali sve do 1870. kad je do njega došla željeznica.

Nakon tog se tokom 20. vijeka, transformirao u grad metalurške i strojarske industrije.

U novije vrijeme sve više se orjentira na uslužne djelatnosti.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Sweden: Örebro" (engleski). City population. Pristupljeno 09. 06. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Lindesbergs historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 09. 06. 2015.

Vanjske veze
------------

***Lindesberg*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Lindesberg* (`sv`)
Bren, britanska verzija čehoslovačke Zbrojovke, u naoružanju britanske vojske i Commonwealtha od 1938. do 1991. godine
**Puškomitraljez** ili **laki mitraljez** je naziv za posebnu vrstu mitraljeza koja se prvi put pojavila početkom 20. vijeka u nastojanju da se pješadiji omogući veća vatrena moć, odnosno opskrbi je automatskim oružjem koje ne bi bilo tako glomazno kao tadašnji, u pravilu teški mitraljezi. Od ostalih mitraljeza se razlikuje po tome što ga može nositi i koristiti pojedinac, pa ga neki izvori smatraju ničim drugim do automatskom puškom.

Iako se prvi put pojavio za vrijeme rusko-japanskog rata, u većinu vojski je ušao za vrijeme prvog svjetskog rata. U drugom svjetskom ratu ga je istisnuo tzv. mitraljez opće namjene, mada se i danas koristi u mnogim vojskama.

Historijski primjeri
--------------------

### 1900e–1920e

* Madsen
* M1909 Benet-Mercie (.30-06 Springfield)
* Hotchkiss Mk I (.303 britanski)
* Lewis (.303 britanski)
* Chauchat

### 1920e–1950e

* BAR (.30-06 Springfield)
* Zbrojovka (7.92 x 57 mm)
* Bren (.303 British)

### 1950-e-danas

* PK (7.62 mm)
* IMI Negev (5.56 x 45 mm NATO)
* LMG 36 (5.56 x 45 mm)
* RPD (7.62 x 39 mm)
* RPK (7.62 x 39 mm)
* RPK-74 (5.45 x 39 mm)
* Colt CMG-1 (5.45 x 39 mm)
* M249 (5.56 x 45 mm)
* L86A1 LSW (5.56 x 45 mm)
* Steyr AUG/HBAR (5.56 x 45 mm)
* Colt Automatic Rifle (5.56 x 45 mm)
* Heckler & Koch G36 opremljen težom cijevi, dvonošcem i dobošem od 100 metaka (oznaka MG36) (5.56 x 45 mm)
* Type 81 (7.62 mm)
* Ultimax
Rampart socijalni centar
**RampART** je skvotirani socijalni centar u oblasti Vajtčepel u Istočnom Londonu. Nastao je preuređenjem napuštene građevine u Rampart ulici, koja je pre toga bila islamska ženska škola. Centar omogućuje prostor širokom spektru grupa za izvođenje njihovih aktivnosti. Vode ga volonteri, oslonjeni isključivo na samofinansiranje, odlučivanje putem konsenzusa i uradi sam kulturu.

Nastanak
--------

RampART je otvoren 21. maja 2004. od raznovrsne skupine umetnika, lokalnih grupa i političkih aktivista, inspirisan socijanim centrima u Rimu, poput Forte Prenestina. Tokom prve godine, centar je organizovao preko 100 kulturnih i političkih dešavanja, i postao je jedan od značajnih aktivističkih mesta u Londonu. 

Centar primarno funkcioniše kao otvoreni autonomni protor koji vode volonteri, a svako može da se uključi i da daje predloge na otvorenim sastancima koji se održavaju jednom sedmično. Svi projekti se vode volonterski od strane zainteresovanih, u duhu saradnje, solidarnosti i uzajamne pomoći. Ne finansiraju se putem komercijalnih aktivnosti, već putem dobrovoljnih priloga, benefit žurki, filmskih projekcija i slično.

Projekti
--------

* Kulturne aktivnosti: amatersko pozorište, umetničke postavke, akustični koncerti, filmske večeri svakog četvrtka, slem poezija, foto izložbe, političke diskusije i sastanci.
* Uzajamno podučavanje i radionice: časovi plesa, samba, radio, žonliranje, štampanje, tai či, popravke bicikla, časovi jezika, rad na računaru.
* Ostali projekti: besplatna radnja, biblioteka, medijska laboratorija, internet kafe, menza i bar.

Dešavanja
---------

Organizuju prikupljanje priloga za političke zatvorenike u Argentini, Boliviji i Čileu, za mobilizaciju protiv samita G8, itd. Tokom Evropskog socijalnog foruma Rampart je ugostio preko 50 posetilaca iz cele Evrope. 

U Rampartu se organizuju serije filmskih festivala, često na temu pobune i otpora širom sveta. Takođe je organizovan i festival bliskoistočnog filma. Film Majkla Mura Farenhajt9/11 je ovde prikazan pre zvanične premijere.

Radio, koji započeo emitovanje u oktobru 2004. da bi pokrio dešavanja Evropskog socijalnog foruma, i danas emituje nezavisne vesti, saopštenja i muziku.

Spoljašnje veze
---------------

* [www.rampart.co.nr Rampart sajt
* Rampart haklab Arhivirano 2006-07-09 na Wayback Machine-u
* Rampart samba bend Arhivirano 2008-05-15 na Wayback Machine-u

  


| * p
* r
* u
Skvotovi |
| --- |
| 
ABC No Rio • 
AKC Akcija • 
ASCII • 
Anatopija • 
Blauwe Aanslag • 
Bussana Vecchia • 
Can Masdeu • 
Can Pasqual • 
Centro Popolare Autogestito • 
Cine Princesa • 
DžKC • 
Ernst-Kirchweger-Haus • 
ELF eksperiment • 
Ex-Steffi • 
Elektromadonna • 
EuroDusnie • 
Grande Hotel Beira • 
Hafenstrasse • 
Köpi • 
KTS (Freiburg) • 
KUDRUC • 
Karlo Rojc • 
Kristijanija • 
Kulturzentrum Reithalle • 
Kunsthaus Tacheles • 
Leonkavalo • 
Londonski socijalni centar • 
Metelkova mesto • 
Molino • 
NDSM • 
Navalkejigo • 
Prestes Maia • 
Rampart socijalni centar • 
Rebel House • 
Rote Fabrik • 
Rote Flora • 
Slaakhuys • 
St. Agnes Place • 
Ungdomshuset • 
Univerzalna ambasada • 
Užupis • 
Villa Amalia • 
Vila Kiseljak • 
Villaggio Globale
 |  |
**Jose Ramón Gil Samaniego**, poznatiji pod umjetničkim imenom **Ramón Novarro** (6. februar 1899 - 30. oktobar 1968) bio je meksički glumac koji je postao filmska zvijezda u Hollywoodu za vrijeme nijeme ere.

Rodio se u porodici zubara koji je pripadao jednoj od najuglednijih porodica tadašnjeg Meksika. Zajedno sa roditeljima je 1913. iz domovine emigrirao u Los Angeles kako bi izbjegli kaos i nasilje Meksičke revolucije. Tamo se 1917. godine počeo baviti glumom i sa vremenom privukao pažnju svojim markantnim izgledom. Godine 1925. je nastupio kao naslovni protagonist *Ben-Hur*, najskupljeg hollywoodskog filma u nijemoj eri. Tada je već bio često uspoređivan sa Rudolphom Valentinom da bi nakon njegove smrti preuzeo titulu najpopularnijeg *latinskog ljubavnika* među hollywoodskim glumcima. Specijalnost su mu bili pustolovni filmovi mačeva i plašteva. Status zvijezde je sačuvao i nakon dolaska zvučnih filmova nastupivši u nekim od najuspješnijih ostvarenja početka 1930-ih. Ugovorom je bio vezan za studio MGM, a nakon što mu je sredinom 1930-ih on istekao, nastupao je u niskobudžetnim i ne-hollywoodskim filmovima. Usprkos toga, zahvaljujući investiranju prethodno zarađenog novca do kraja života nije imao financijskih problema.

Novarrov privatni život je bio obilježen alkoholizmom, koji su kasniji biografi tumačili nesposobnošću da vlastitu katoličku vjeru pomiri sa homoseksualnim sklonostima. 30. oktobra 1968. je u svoj dom u Laurel Canyon primio dvojicu braće - 21-godišnjeg Paula i 17-godišnjeg Toma Fergusona - kako bi mu za novac pružili seksualne usluge. Oni su ga umjesto toga odlučili opljačkati, uvjereni kako se tamo krije sakriveni novac; pri tome je Novarro mučen i pretučen na smrt. Za Novarrovova smrt, čiji su morbidni i bizarni detalji kasnije postali predmetom urbanih legendi su obojica braće osuđena na dugogodišnje zatvorske kazne, ali su sredinom 1970-ih uvjetno pušteni da bi poslije ponovno završili u zatvoru zbog pljački i silovanja.

Izvori
------

Literatura
----------

* Ramírez, Gabriel (1989). *Crónica del cine mudo mexicano.*. México: Cineteca Nacional.. ISBN 968-805-416-X.
* Orozco, Federico (1996). *Albores del cine mexicano.*. Editorial Clío. ISBN 968-6932-45-3.
* Ellenberger, Allan R. (1999). *Ramon Novarro: A Biography of the Silent Film Idol, 1899-1968, with a Filmography.*. New York: McFarland & Co.. ISBN 0-5331-3396-3.
* Soares, André (1999). *Beyond Paradise: A Biography of Ramón Novarro.*. New York: St. Martin's Press.

Vanjske veze
------------

***Ramon Novarro*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ramon Novarro na IMDb-u (`en`)
* Ramon Novarro na Filmskoj bazi podataka TCM (`en`)
* Ramon Novarro na Internet Broadway Database (`en`)
* Ramón Novarro Arhivirano 2015-06-22 na Wayback Machine-u at the Cinema of Mexico site of the ITESM (`es`)
* Ramón Novarro Photo Gallery Arhivirano 2004-04-29 na Wayback Machine-u
* Ramón Novarro Official site Arhivirano 2018-02-23 na Wayback Machine-u
* Photographs of Ramon Novarro
* Ramon Novarro na Find a Grave
**Mark Richard Shuttleworth** (rođen 18. septembra 1973) je južnoafrički biznismen. Shuttleworth je rođen u Welkomu u Južnoj Africi. On je ujedno prvi Južnoafrikanac koji je sebi kupio put u svemir. Trenutno živi u Londonu i ima dvojno državljanstvo, južnoafričko i britansko.

Shuttleworth je postao planetarno poznat nakon što je 25. aprila 2002. godine sebi kupio let u svemir, koji je tada platio otprilike 20 miliona američkih dolara. Dva dana kasnije, Soyuz letjelica je došla do Međunarodne svemirske stanice, gdje je proveo 8 dana u eksperimentalnim istraživanjima. Petog maja se vratio na Zemlju. Mark se dvije godine pripremao i proveo 7 mjeseci u Zvjezdanom Gradu, u Moskvi. Shuttleworth je postao Debian programer u ranim 1990im, a 2004 se vratio u svijet Linuxa osnivajući distribuciju Ubuntu Linux, sa svojom kompanijom Canonical Ltd. U 2005 godini osnovao je Ubuntu fondaciju sa početnim kapitalom od 10 miliona dolara.

Izvori
------

1. ↑

Eksterni linkovi
----------------

***Mark Shuttleworth*** na Wikimedijinoj ostavi

* Biografija na Markovoj službenoj stranici ((en))
* Let u svemir Marka Shuttlewortha ((en))
* Mark Shuttleworth odgovara na pitanja u vezi Ubuntua ((en))
* Shuttleworth fondacija Arhivirano 2006-06-15 na Wayback Machine-u ((en))
|  |
| --- |
|  |

**Marka Montferrat** (talijanski: *Marchesato del Monferrato*), bila je pogranična marka ondašnje Kraljevine Italije, koja je egzistirala od 961. do 1536. godine.

Historija
---------

Marka Montferrat prostirala se po prostoru sjeverozapadne Italije, najvećim dijelom po današnjim provincijama Alessandria i Asti u Pijemontu. Nastala je za srednjeg vijeka 961. sa prvim markizom Aleramom. Kao vazalna tvorevina Svetog Rimskog Carstva imala je neku autonomiju sve do 1536. kada je anektirana od dinastije Gonzage u njihovo Vojvodstvo Mantova. Takvo stanje potrajalo je sve do 1708. kada je vlast nad tim teritorijem preuzela savojska dinastija i anektirala je u svoju Kraljevinu Pijemont-Sardinija.

Povezano
--------

* Popis vladara Montferrata
* Vojvodstvo Mantova

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Montferrat*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 23. 2. 2019.
2. ↑  „*Aleramo*" (talijanski). Marchesi del Monferrato. Pristupljeno 23. 2. 2019.

Vanjske veze
------------

***Marka Montferrat*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Cartografia* (na portalu Marchesi del Monferrato) (`it`)
**Regione Marche**|  |
|  |
| **Glavni grad** | Ancona |
| **Predsjednik** | Gian Mario Spacca(*L'Unione*) |
| **Pokrajine** | AnconaAscoli PicenoFermoMacerataPesaro i Urbino |
| **Broj općina** | 246 |
| **Površina** | 9.694 km² |
|   | 15. u Italiji (3.2 % Italije) |
| **Stanovništvo** (2001.) - Ukupno 
 - Poredak 
 - Gustoća | 1,470,581  13. (2.6 %)152/km² |
|  |
| Mapa pokazuje položaj regije Marche u Italiji |
|  |

**Marche** (fon. **Marke**, od *le marche di Ancona* = marke Ancone) je regija u središnjoj Italiji. Regija Marche graniči s republikom San Marino (na sjeverozapadu) te regijama Emilia-Romagna (na sjeveru), Umbrija (jugozapad), Abruzzo i Lacij (jugoistok), dok s istočne strane regiju oplakuje Jadransko more.

Glavni grad regije je Ancona. Regija je podijeljena u 4 provincije: Ancona, Ascoli Piceno, Macerata, sve 3 dijelovi nekadašnjeg teritorija Picenum, i Provincija Pesaro i Urbino, koja se sastoji od nekad odvojenih provincija Pesaro i Urbino, koje su nekada bile dijelom rimske Umbrie. Godine 2004. izglasano je uvođenje 5. provincije Fermo, a izglasano će stupiti na snagu 2009. godine. Svaka pokrajina regije Marche ima svoju posebnu historiju, što se može pripisati reljefu regije, osim riječnih dolina i često vrlo uskog obalnog pojasa, zemlja je brdovita.

U 19. vijeku, izgrađena je obalna željeznica koja je povezala gradove Bologna i Brindisi s Regijom Marche. U unutrašnjosti, planine onemogućuju bilo kakvu komunikaciju u smjeru sjever-jug osim preko neravnih cesta i prijevoja.

Za tu regiju je ostao karakterističan tradicionalni sistem obrade zemlje *mezzadria* (napolica), po kojemu se plodovi zemlje popola dijele između feudalca (vlasnika zemlje) i onoga koji zemlju obrađuje, uz dosta neplodno tlo i težak teren, zemlja je dosta dobro obrađena.

Jedina zaista dobra luka je Ancona, a ostale manje luke uglavnom koriste ribarske folte. Regija Marche je dala vrlo velik broj mornara u talijansku mornaricu.

Vanjske veze
------------

***Marke*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice regije Marke Arhivirano 2016-01-31 na Wayback Machine-u
* Marche Voyager
* Paradise Possible
* MediaSoft
* Delicious Italy
* ItalianVisits.com

| * p
* r
* u
Regije Italije |
| --- |
| Regije | 
* Abruzzo
* Apulija
* Basilicata
* Emilia-Romagna
* Kalabrija
* Kampanija
* Lacij
* Ligurija
* Lombardija
* Marke
* Molise
* Pijemont
* Toskana
* Umbrija
* Veneto

 |
| Posebni autonomni status | 
* Furlanija-Julijska krajina
* Trentino-Južni Tirol
* Sardinija
* Sicilija
* Valle d'Aosta

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 130173064
* LCCN: n79063213
* ISNI: 0000 0004 1755 6902
* GND: 4037583-3
* BNF: cb11945063s (podaci)
* NKC: ge134354

 |
**Martin Schmitt** (29. januar 1978. -) je nemački skakač skijaš.

Rođen je 29.januara 1978. u Vilingen Šveningenu. Svoj prvi skok načinio je 1984.godine sa šest godina...a prvo internacionalno iskustvo počinje sa 18.godina i to 1996.godine i odmah naredne osvaja bronzu na sampionatu u Trondhajmu a sledeće godine učestvuje na svetskom prvenstvu u Insbruku a u Lilehameru zauzima mesto medju prvom trojicom. Osvojio je timsko srebro sa reprezentacijom na Olimpijadi u Naganu 1998. Međutim pratile su ga brojne povrede ruku i nogu. 1999. postaje Svetski šampion u Ramzau na velikoj skakaonici. Pravi konkurent mu je bio Andreas Vidhelc i to već na Turneji četiri skakaonice i Svetskom kupu pa je Austrijancu pripala Turneja a njemu Svetski kup u sezoni 1998/99. a trofej je odbranio naredne sezone 1999/2000. Istovremeno, postaje glavni takmac tada no.1. Adamu Mališu u sledeće dve godine pa u seyoni 2000/2001. osvaja drugo mesto ali onda nastupa blagi pad da bi danas bili vrlo retki dobri rezultati ovog takmičari slično Primožu Peterki koji je dve sezone pre njega bio pobednik Svetskog kupa a danas skoro neprimetan.Možda zbog povreda a možda i zbog gubitka prave motivacije kao i forme Šmit danas jedva da uspeva da udje u konkurenciju za dobre bodove. Šmit je ostvario 28 pobeda u svetskom kupu i to 10 u sezoni 1998/99, 11 u seyoni 1999/2000, 6 u sezoni 2000/2001 i samo jednu u narednoj.
Osvojio je 8 medalja na svetskim prvenstvima od toga četiri zlatne a na olimpijadi jednu zlatnu i jednu srebrnu. Poslednji značajniji uspeh je pobeda u Lahtiju, 2001. godine. Ipak poslednja medalja je sa šampionata u Oberzdorfu 2005. godine i to timska.

Vanjske veze
------------

***Martin Schmitt*** na Wikimedijinoj ostavi

* FIS-Ski: Martin Schmitt - statistike (engleski)

  


| Nagrade |
| --- |
| Prethodi: **Njemačka Georg Hackl**  |  **Njemački sportaš godine** 1999 | Slijedi: **Njemačka Nils Schumann**  |
**Red vitezova masona** (engl. ) je sekularna slobodnozidarska organizacija otvorena za sve majstore masone koji su članovi reda Sveti kraljevski svod (engl. ) i reda Potvrđenih majstora masona (engl. ). Red se sastoji od tri stepena koji govore o povratku jevrejskog naroda iz progona i izgradnji Irodovog hrama u Jerusalimu:

1° Vitez mača (engl. )
2° Vitez istoka (engl. )
3° Vitez istoka i zapada (engl. )

Vrhovni savet vitezova masona
-----------------------------

Savetom presedava odlični načelnik (engl. ) sa još dva oficira, senior vitez (engl. ) i junior vitez (engl. ). Prilikom susreta vitezova masona formiraju se posebni, unutrašnji saveti, zavisno od stepena. Tako postoji savet vitezova mača, savet vitezova istoka, savet vitezova istoka i zapada. Kada mason konkuriše za novi stepen onda mu se on dodeljuje u nekom od ta tri odvojena saveta. Iako odvojeni ovi saveti rade u okviru vrhovnog saveta vitezova masona.

Rituali
-------

Rituali se odnose na povratak Jevreja iz vavilonskog ropstva. Centralni lik u svim ritualima je Zerubabel. U prvom ritualu ili „Vavilonskoj propusnici" (engl. ), za stepen vitez mača, Zerubabel traži dozvolu od kralja Kira Velikog da se vrati u Jerusalim. Drugi ritual ili „Jordanska propusnica" (engl. ), za stepen vitez istoka, govori o povratku Zerubabela u Persiju gde ponovo traži pomoć za svoje zemljake, ali sada od Darija I i treći i poslednji rituali ili „Kraljevski red" (engl. ), za stepen vitez istoka i zapada, priča o konačnom povratku Jevreja u Jerusalim i građenju hrama.

Rasprostranjenost reda
----------------------

Red vitezova masona je globalna organizacija. Vrhovni saveti se mogu naći u Australiji, Sjedinjenim Američkim Državama, Južnoj Africi, Novom Zelandu i Indiji.

Vidi još
--------

* Škotski red
* Švedski red
* Spisak masonskih velikih loža
* Slobodno zidarstvo
* Crveni krst Konstantina

Spoljašnje veze
---------------

* Vrhovni savet vitezova masona
* Vitezovi masoni u Sjedinjenim Američkim Državama Arhivirano 2012-03-28 na Wayback Machine-u
**Pavlovac** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Slunja, Karlovačka županija.

Stanovništvo
------------

Do pojavljivanja Osmanlija na ovom prostoru oko Pavlovca obitavala su starohrvatska bratstva i/ili plemena. Prostor je opustio tijekom osmanskih osvajanja u 16. stoljeću. Do Velikog Bečkog Rata područje je nenaseljeno, dok je granična linija s kršćanske strane rijeka Korana. Prostor između Korane i današnje bosanske granice bio je ničija zemlja. Pomicanjem granice dalje na istok, prema Cetinu, počela je ponovna kolonizacija. Krajem 17. ili početkom 18. stoljeća u Pavlovac (i Hrvatski Blagaj) naseljeno je hrvatsko stanovništvo najvjerojatnije s područja Gorskog Kotara. Pavlovac je ušao u sastav Vojne krajine, gdje se nalazio sve do njene inkorporacije u sastav Civilne Hrvatske 1881. Poslije Drugog svjetskog rata i razaranja selo počinje odumirati. Tijekom Domovinskog rata selo je spaljeno, a stanovništvo protjerano. Malobrojni hrvatski vojnici držali su se sve do pada Slunja, kada su krenuli u riskantno povlačenje prema Velikoj Kladuši. U danima prije pada odbijeni su neprijateljski napadi s druge strane rijeke Korane. Nakon Oluje selo je obnovljeno, ali tendencija pada broja stanovnika se nastavlja.

U Pavlovcu su živjele ili još uvijek žive ove obitelji: Štajduhar, Turkalj, Šoštarić, Mulac, Wolf, Stanišić, Volarić.

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 33 stanovnika te 9 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Znamenitosti
------------

U selu se nalazi crkva sv. Duha i kapela sv. Ane.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Pavlovac (Slunj)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Gradska naselja grada Slunja |
| --- |
| Arapovac • Bandino Selo • Blagaj • Bukovac Perjasički • Crno Vrelo • Cvijanović Brdo • Cvitović • Čamerovac • Donja Glina • Donja Visočka • Donje Primišlje • Donje Taborište • Donji Cerovac • Donji Furjan • Donji Kremen • Donji Lađevac • Donji Nikšić • Donji Poloj • Donji Popovac • Dubrave • Glinsko Vrelo • Gornja Glina • Gornja Visočka • Gornje Primišlje • Gornje Taborište • Gornji Cerovac • Gornji Furjan • Gornji Kremen • Gornji Lađevac • Gornji Nikšić • Gornji Popovac • Grobnik • Jame • Klanac Perjasički • Kosa • Kosijer Selo • Kutanja • Kuzma Perjasička • Lađevačko Selište • Lapovac • Lumbardenik • Mali Vuković • Marindolsko Brdo • Miljevac • Mjesto Primišlje • Novo Selo • Pavlovac • Podmelnica • Polje • Rabinja • Salopek Luke • Sastavak • Slunj • Slunjčica • Snos • Sparednjak • Stojmerić • Šlivnjak • Točak • Tržić Primišljanski • Veljun • Veljunska Glina • Veljunski Ponorac • Videkić Selo • Zapoljak • Zečev Varoš |
**Kriticizam** ili **kritička filozofija** (njemački: *kritische Philosophie*), filozofski pravac čiji je tvorac Immanuel Kant, a koji smatra kako je temeljni cilj filozofije kritičko preispitivanje svijeta, a ne samo čisto opravdavanje znanja. Kriticizam se, za Kanta, sastojao u analiziranju mogućnosti znanja prije prelaska na samu spoznaju. Osnovna zadaća filozofa, prema ovoj teoriji, nije, dakle, uspostava i dokazivanje teorija o stvarnosti, već podređivanje svih teorija - uključujući i one o filozofiji - kritičkoj procjeni i mjerenje njihove validnosti ovisno o tome koliko dobro izdržavaju kritiku.

Termini kriticizam i kritička filozofija koriste se kao sinonimi. Kant je smatro kako temeljna pitanja filozofije nisu ona o tome što se nalazi u stvarnosti, već i prirodi i temeljima iskustva *per se*. Prvo moramo prosuditi kako ljudski razum funkcionira i u granicama kojih mogućnosti, a tek ga onda možemo ispravno primijeniti na osjetilno iskustvo i utvrditi može li se primijeniti na sve metafizičke objekte. 

Tri temeljna izvora ove filozofije su Kantove tri kritike - *Kritika čistog uma*, *Kritika praktičnog uma* i *Kritika moći suđenja* - objavljene između 1781. i 1790. godine, a koje se primarno odnose na pitanja metafizike, etike i estetike.

Vidi još
--------

* Kritika
* Immanuel Kant
*Za ostala značenja, v. Križni put (razvrstavanje).*
10. postaja križnog puta: Isusa svlače u Mariji Bistrici
**Križni put** (latinski: , također poznata i kao *Via Dolorosa*, "žalosni put") u kršćanstvu označava ritual u spomen na spomen Isusove muke, od trenutka kada Isusa osuđuju na smrt do polaganja Isusova tijela u grob. Sastoji se od 14 postaja. Za svaku postaju, u crkvama ili na javnim mjestima postavljaju se slike ili kipovi s likovnim prikazima Isusove muke.

Pobožnost je vrlo stara i potječe iz Jeruzalema. Nastala je tijekom hodočašća, kada su vjernici obilazili mjesta Isusove muke. Križni put su promicali sv. Franjo Asiški i franjevci, ali se pobožnost značajnije proširila tek u 18. stoljeću te je priznata u Katoličkoj Crkvi, Evangelističkoj Crkvi i u još nekim protestantskim Crkvama.

Molitveni dio križnoga puta, sastoji se od pripravne molitve, zatim od 14 molitvi za svaku postaju i od završne molitve. Svaka od molitvi 14 postaja počinje zazivom: "Klanjamo ti se Kriste i blagoslivljamo Te, jer si po svojem svetom križu otkupio svijet". Zatim slijedi razmatranje prigodno za pojedinu postaju, molitve Oče naš, Zdravo Marijo i Slava Ocu, zaziv "Smiluj nam se Gospodine! Smiluj nam se!" i jedna strofa pjesme "Stala plačuć' tužna mati" (lat. "Stabat Mater"). Crkva vjeruje, da svatko tko aktivno sudjeluje u pobožnosti Križnoga puta dobiva brojne milosti i potpun oprost grijeha, ako se taj dan i ispovijedio (po potrebi) te pričestio.

Likovni prikaz postaja križnoga puta, postao je sastavni dio interijera crkvi. Sastoji se od 14 slika ili kipova, koji predstavljaju prizore Isusova trpljenja. Ta tradicija postoji od 17. stoljeća.

Papa svake godine na Veliki petak predvodi pobožnost križnog puta u rimskom Koloseumu. To je posebno popularizirao papa Ivan Pavao II. a nastavio je i njegov nasljednik papa Benedikt XVI. Dok je Ivan Pavao II. bio zdrav, osobno je nosio križ od postaje do postaje, a posljednjih godina njegova pontifikata to su činili odabrani vjernici iz cijeloga svijeta.

Postaje križnoga puta
---------------------

1. Isusa osuđuju na smrt
2. Isus prima na se križ
3. Isus pada prvi put pod križem
4. Isus susreće svoju svetu Majku
5. Šimun Cirenac pomaže Isusu nositi križ
6. Veronika pruža Isusu rubac
7. Isus pada drugi put pod križem
8. Isus tješi jeruzalemske žene
9. Isus pada treći put pod križem
10. Isusa svlače
11. Isusa pribijaju na križ
12. Isus umire na križu
13. Isusa skidaju s križa
14. Isusa polažu u grob

Ovo je tradicionalan redoslijed postaja. Ponekad se mijenja raspored i uvode neke druge postaje te Isusovo uskrsnuće kao 15. postaja.

***Križni put*** na Wikimedijinoj ostavi
**Jakob Edvard Kuupik Kleist** (Qullissat, 31. mart 1958. -) je grenlandski ljevičarski političar socijalističke orijentacije koji se trenutno nalazi na mjestu premijera Grenlanda.

Rodio se kao dijete danskog radnika i gluhe inuitske majke i odrastao kod udomitelja. Školovao se na Grenlandu, sve dok godine 1975. u dobi od 17 godina nije poslan u Dansku, iako nije govorio danski jezik. Godine 1983. je diplomirao socijalni rad na Univerzitetu Roskildea, pa se potom vratio na Grenland. U Nuuku je od 1988. do 1991. poučavao novinarstvo, da bi od 1996. radio kao direktor vanjskih poslova u grenlandskoj vladi. Od 2001. do 2007. je u danskom Parlamentu zastupao Grenland kao član separatističke stranke Inuit Ataqatigiit (IA). Nakon izbora u junu 2009. na kojima je pobijedila IA, postao je premijer Grenlanda, prvi koji će upravljati Grenlandom nakon proširenja ovlasti lokalne uprave.

Izvori
------

1. ↑  BBC New: Self-rule introduced in Greenland, 21 June 2009

* Biografija na stranici Danskog parlamenta
* 

| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi:**Hans Enoksen** | **Prvi ministar lokalne vlade Grenlanda**2009– | **Trenutno na položaju** |

| * p
* r
* u
Premijer Grenlanda |
| --- |
| Grb Grenlanda | Jonathan Motzfeldt • Lars Emil Johansen • Jonathan Motzfeldt • Hans Enoksen • Kuupik Kleist | Grenland |

  


***Kuupik Kleist*** na Wikimedijinoj ostavi
**Krvavica** je priobalno naselje u Makarskom primorju, koje administrativno pripada općini Baška Voda. Ime naselja se prvi put spominje 1792. godine, od kada datiraju i prve naseobine.

Simbol Krvavice je Ključ kuk, visoka stijena iznad mjesta.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, u Krvavici i Bratušu živi 287 stanovnika.

Promet
------

Naselje se nalazi na Jadranskoj magistrali, glavnoj hrvatskoj priobalnoj cestovnoj prometnici. Šetnica uz more se proteže u dužini od 4 km u pravcu Makarske te 6 km u pravcu Baške Vode.

Gospodarstvo
------------

Glavna djelatnost Krvavičana je turizam, čemu pridonosi velika osunčanost tog područja i prekrasne plaže. Turistički kompleks, izgrađen 1960. godine, danas nije u funkciji, no turistima je na raspolaganju velik broj ležaja u privatnim apartmanima.

Na obali je marina sa 150 vezova, suhim vezom te dizalicom za brodove do 8 tona.

Plaža u naselju Krvavica.

Izvori
------

1. ↑  „Krvavica". Arhivirano iz originala na datum 2008-12-10. Pristupljeno 2014-08-02.

Vanjske poveznice
-----------------

* Krvavica na stranici TZ Baška Voda Arhivirano 2016-03-06 na Wayback Machine-u

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Krvavica (Baška Voda)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Makarsko primorje |
| --- |
| Brela • Baška Voda • Promajna • Bratuš • Krvavica • Makarska • Tučepi • Podgora  Drašnice • Igrane • Živogošće • Drvenik • Zaostrog • Podaca • Brist • Gradac |  |
**Krynica Morska** (njemački: *Kahlberg*) je grad od 1,290 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Pomeranskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Krynica Morska prostire se na Baltičkoj kosi duž Vislanske lagune, nedaleko od ruske granice. Na lagunskoj strani nalazi luka i centar mjesta, a na suprotnoj baltičkoj obali nižu se pješčane plaže sa dinama.

Historija
---------

Kahlberg je izrastao pored gostionice na putu iz Gdańska u Königsberg. 

Sve do Drugog svjetskog rata bio je selo. Nakon promjena granica 1945. kad je postao poljski a ne više istočnopruski ime mu je promjenjeno u *Łysa Góra*, a 1947. u *Łysica* i konačno 1958. u *Krynica Morska*. Mjesto je izraslo u ljetovalište pa je 1991. dobilo status grada.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Krynica Morska*" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 14.01. 2022.
2. 1 2 3 4 5  „*Poland: Pomorskie*" (poljski). City population. Pristupljeno 14.01.2022.

Vanjske veze
------------

***Krynica Morska*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Urząd Miasta Krynica Morska* (službene stranice) (`pl`)
**Kralj Cheng od Zhoua** (ch 周成王 zhōu chéng wáng) ili **Kralj Ch'eng od Choua** bio je drugi vladar kineske dinastije Zhou. 

Kralj Cheng je bio mlad kada je naslijedio prijestolje. Njegov stric, Nadvojvoda Zhougong (poznatiji kao Vojvoda od Zhoua) se uplašio da će snage Shanga ponovno ustati pod slabom vlašću mladog kralja, pa se proglasio regentom i nekoliko godina upravljao vladinim poslovima. Zhougong je uspostavio istočnu prijestolnicu u Luoyangu, a nešto kasnije ugušio pobunu braće kralja Chenga. Kralj Cheng je nešto kasnije učvrstio granice dinastije Zhou tako što je zajedno s vojvodom Zhougongom porazio barbarska plemena.

Osobna informacija
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Porodično ime | Ji (姬 jī) na kineskom |
| Ime | Song (誦 sòng) na kineskom |
| Ime ere | nema |
| Otac | Kralj Wu od Zhoua (najstariji sin) |
| Majka | Yi Jiang, kći Jianga Taigonga |
| Supruga | nepoznata |
| Djeca | Kralj Kang od Zhoua |
| Približna dužina vladavine | 1042. pne.-1021. pne. |
| Grob | nepoznat |
| Hramsko ime | nepoznato |
| Kurtoazno ime | nepoznato |
| Posthumno ime | Cheng 成 (pinyin chéng), doslovno: "etabliran" ili "uspješan" |


|
|  |
| Kralj Cheng od Zhoua **Dinastija Zhou** |
| Prethodi:**Wu** | **Kralj Kine**1042 – 1021. pne. | Slijedi:**Kang** |
**Pauk bijelac** (lat.*Trachinus draco*), pripada obitelji paukovki (*Trachinidae*). Najčešći je pauk u Jadranu. Pored pauka bijelca u Jadranu žive još tri vrste iz obitelji paukovki, to su pauk žutac, mrkulj i crnac. Bijelac naraste u dužinu do 40 cm i dosegne težinu do 1,5 kg. Tijelo mu je izduženo u boku stisnuto. Bijelac je ružičastosive boje, koso izbrazdan crnim, modrikastim, te niže i žutim šarama. Kao i kod ostalih vrsta pauka oči su mu izbočene i smještene visoko na glavi. Donja čeljust mu je duža od gornje. Na škržnom poklopcu ima dugu bodlju okrenutu prema natrag. Ljuske na tijelu su koso nanizane. Otrov je smješten u bodlji škržnog poklopca i na bodljama prve leđne peraje. Kao i kod ostalih vrsta paukova i njegov otrov djeluje na živčani i krvožilni sustav čovjeka. Nakon uboda najprije se javi jaka bol koja može trajati dosta dugo, čak i dvanaest sati. Nakon čega može uslijediti nesvjestica, povraćanje, lupanje srca i visoka temperatura, kao i drugi simptomi poremećaja u organizmu. Intenzitet tegoba će ovisiti o organizmu ubodene osobe i o veličini samog pauka. Nakon uboda pauka najbolje je brzo potražiti liječničku pomoć, no daleko od bilo kakve pomoći dovoljno je uroniti mjesto uboda u tekućinu temperature veće od 40 C° budući da je otrov termolabilan. Smrtni slučajevi su rijetki ali su se dešavali.

Mrijesti se u lipnju i srpnju kada se pojavljuje u manjim skupinama. Živi na pjeskovitim i muljevitim dnima. Zna ga se naći i uz rubove podmorskih livada. Bijelac se zakopava u pijesak pomoću peraja tako da mu samo van vire oči i prva leđna peraja i nepomičan čeka da mu priđe plijen. Nakon čega brzim trzajem napada plijen. Vrlo je proždrljiv, a najčešče se hrani malim organizmima koji se kreću pri morskom dnu, kao što su sitne ribe, rakovi i mekušci. Ali zna napadati i ribe veće od sebe na koje nasrće sa svojim otrovnim bodljama. Sve vrste pauka su rasprostranjene po Mediteranu, istočnom Atlantiku a možemo ih naći i u Crnom i Sjevernom moru.

Izvori
------

* Aldo Ivanišević, *Sportski ribolov na moru*, Zagreb: Mladost, 1987. ISBN 86-05-00152-6
* Submania - Pauci Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u
* Fishbase.org - Trachinus draco, Linnaeus, 1758.

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Pauk bijelac** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Pauk bijelac** |
**Otmica generala Kreipea** se dogodila u za vrijeme proljeće 1944. godine na Kreti u vrijeme kada je taj otok bio pod njemačkom okupacijom u Drugom svjetskom ratu. 26. aprila 1944. godine je general-major Heinrich Kreipe, zapovjednik 22. zračno-desantne divizije koja je bila dio otočko garnizona, zarobljen od strane grupe agenata britanske Uprave za specijalne operacije na čelu sa majorom Patrickom Leighom Fermorom; SOE-ini agenti prerušeni u njemačke vojne policajce su zaustavili generalov službeni automobil, ubili njegovog vozača te generala poveli sa sobom i skrivali na otoku mjesec dana prije nego što ih je pokupila britanska motorna topovnjača i odvela u Egipat. Akcija, koja se smatra jednom od najodvažnijih i najspektakularnijih operacije takve vrste u cijelom ratu, je iskorištena u propagandne svrhe, pa se tvrdilo kako Kreipe nije zarobljen nego je prebjegao Saveznicima; Kreipe je, zapravo, završio kao ratni zarobljenik.

Akciju je godine 1950. jedan od njenih učesnika, kapetan William Stanley Moss, opisao u knjizi *Ill Met by Moonlight*, koja je sedam godina kasnije adaptirana u istoimeni film u režiji tandema Powell i Pressburger.

Literatura
----------

* Kiriakopoulos, G C (1995). *The Nazi Occupation of Crete, 1941–1945*. Greenwood Publishing Group. ISBN 0-275-95277-0.
* Kyriakopoulos, Victoria (2005). *Crete*. Lonely Planet. ISBN 1-74104-039-6.

Vanjske veze
------------

* 1972 Greek TV show on Kreipe's abduction na YouTube
**Treći mletačko-osmanski rat** vodio se od 1537. do 1540. po Egejskom, Jonskom i Jadranskom moru i po dalmatinskom zaleđu.

Historija
---------

Povod za izbijanje tog rata bio je sporazum koji je Mletačka Republika sa Habsburškom Monarhijom Karla V. To je toliko razljutilo osmanskog sultana Sulejmana Veličanstenog, koji je već bio u ratu sa Habsburškom Monarhijom da je 1537. objavio rat Veneciji.

Ključni događaji tog rata bili su Opsada Krfa - 1537. i odlučujuća Bitka kod Preveze - 1538. U prvom Osmanlije nisu uspjele, ali su u drugom izvojevali pobjedu.

U drugoj, puno značajnijoj pomorskoj bitci koja se odigrala pored obala Preveze 28. septembra 1538. je osmanska flota admirala Hajrudina Barbarose teško porazila ujedinjenu kršćansku mornaricu kojom je zapovjedao genoveški admiral Andrea Doria.

Nakon tog su Osmanlije nastavili sa ofanzivom i prebacili se na Jadran i Opsjedali Herceg Novi 1539. kog su uz dosta muke nakraju i zauzeli.

U periodu između početka Drugog mletačko-osmanskog rata 1499. i kraja novog rata 1540. Osmansko Carstvo uspjelo je zauzeti značajan dio dalmatinskog zaleđa. Njihove snage nisu ni pokušavale zauzeti 
mletačke gradove duž obale, već su se koncentrirale na zauzimanje Hrvatsko-ugarske teritorije između Skradina i Karina, eliminirajući na taj način tu Personalnu uniju kao tampon zonu između osmanskog i mletačkog teritorija. 

Iako su mletački gradovi po Dalmaciji, bili teško pogođeni ekonomskim posljedicama turske okupacije zaleđa još od prethodnog rata, stabilno su izdržali čitav rat.

Poražena Mletačka Republika bila je prisiljena 2. oktobra 1540. potpisati Ahdnamu (mirovni sporazum), pristajući na plaćanje visokih reparacija i gubitak Krfa, Herceg Novog, jonsko - egejskih otoka (Siros, Egina, Ios, Paros, Tinos, Karpatos, Kasos, Naksos) i dobrog dijela 
dalmatinskog zaleđa.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Ottoman–Venetian War 1537. - 1540*" (engleski). Project Gutenberg. Pristupljeno 25. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

*Ottoman–Venetian War 1537. - 1540* (`en`)
**Mlini** su naselje u općini Župa dubrovačka u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.

Zemljopisni položaj
-------------------

Mlini su smješteni u prekrasnoj uvali Župskog zaljeva, 7 km jugoistočno od Dubrovnika, pored Jadranske turističke ceste, između naselja Srebreno i Plat.

Naziv
-----

Mlini su dobili ime zahvaljujući mlinovima izgrađenim na potocima koji protiču kroz mjesto.

Povijest
--------

Tijekom rata u Hrvatskoj Mlini su bili pod okupacijom JNA postrojbi te je mjesto skoro u potpunosti bilo uništeno, popljačkano i popaljeno.

Gospodarstvo
------------

Gospodarstvo u Mlinima se zasniva na turizmu, ugostiteljstvu i ribarstvu. Mlini obiluju malim šljunčanim plažama, a u mjestu se nalazi i mala luka sa dokom za prihvat izletničkih brodica.

Mlini imaju dva hotela, hotel Mlini i hotel Astarea, koji zapošljavaju većinu domicilnog stanovništva.
Kod Mlina se nalazi mala hidroelektrana Zavrelje.

Stanovništvo
------------

U Mlinima prema popisu stanovnika iz 2011. godine živi 943 stanovnika uglavnom Hrvata katoličke vjeroispovjesti.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Šport
-----

* Vaterpolo klub Gusar
* Boćarski klub Hidroelektrana Dubrovnik
* Boćarski klub Rijeka (Mlini)

Izvori
------

1. ↑  „DZS - Popis stanovništva 2011.". Arhivirano iz originala na datum 2013-11-13. Pristupljeno 2014-06-08.
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Vanjske poveznice
-----------------

* VK "Gusar"

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Župa dubrovačka |
| --- |
| Brašina • Buići • Čelopeci • Čibača • Donji Brgat • Gornji Brgat • Grbavac • Kupari • Makoše • Martinovići • Mlini • Petrača • Plat • Soline • Srebreno • Zavrelje |