Naslovnica *Plamena*, 1919. rad Ljube Babića
**Plamen** je bio revolucionarni komunistički časopis koji je pokrenuo i uređivao Miroslav Krleža, zajedno s Augustom Cesarcem. Izlazio je tijekom 1919. godine.

Kronologija
-----------

"*Polumjesečnik za sve kulturne probleme*", su 1919. u Zagrebu pokrenuli Miroslav Krleža i August Cesarec, uz likovnu opremu Ljube Babića. Od 1. siječnja do 1. kolovoza 1919. ukupno je izašlo 15 brojeva (svaki 1. i 15. u mjesecu). Nakladnik je bio "Jug", a tiskala ga je tiskara "Hermes". U umjetnosti je zastupao avangardističku poetiku. Urednici su okupili istaknute lijeve intelektualce i umjetnike kao što su bili Antun Branko Šimić, Julije Benešić, Gustav Krklec, Tin Ujević, Tito Strozzi i drugi. Bio je to prvi list koji je, uz kritiku hrvatske nacionalističke retorike, razotkrivao srpsku vidovdansku mitomaniju i represiju beogradskog režima.

### Priprema revolucije

*Glavni članak: Afera Diamantstein*
U sklopu priprema za podizanje sovjetske revolucije u Kraljevini SHS 1919. godine, vlada Mađarske Sovjetske Republike na čelu sa Belom Kunom je ilegalno slala novčanu pomoć za izdavanje lijevih glasila *Plamen* i *Istina*. Uhićeni kurir iz Budimpešte Alfred Diamantstein je u istrazi policiji rekao da je A. Cesarcu u prisutnosti Đ. Cvijića predao 10 000 kruna kao pripomoć za izdavanje lijevih glasila Plamen i Istina. Miroslav Krleža u memoarima piše da je prevrat doista pripreman te da je Simo Miljuš u njegovu sobu sakrio nekoliko pušaka i mnogo municije. Krleža također navodi da se doista susretao s kurirom Diamantsteinom. Kasnije je i bivši vođa Hrvatsko-slavonske socijaldemokratske stranke Vitomir Korać tvrdio da je Mađarska Sovjetska Republika uputila novčanu pomoć (čak 20 000 kruna) jugoslovenskom revolucionarnom časopisu Plamen.

### Zabrana

Časopis Plamen je zabranjen iste godine (1919.) nakon izlaska 15 brojeva. Zabranjen je banskom naredbom na prijedlog cenzure, pozivajući se na austro-ugarski propis iz 1914. "*o iznimnim mjerama u slučaju rata*". Vlasti su ga smatrale diskretnijim glasom komunističke *Istine*, što nije čudno, budući da je i *Istina* o *Plamenu* imala isto mišljenje.

Urednička politika
------------------

Časopis je čitateljstvu afirmirao mladog Krležu kao ne samo pjesnika, kako je dotad uglavnom viđen, nego i kao esejista, dramaturga, novelista. Ovdje je prvi put objavljen njegov esej *Hrvatska književna laž*.
"*Ostvarenje novog u svim njegovim izrazima*" program je časopisa koji sebe vidi kao "*trn u oku svih jugoslavenskih nazadnjaka*", a "*skinuti svu tamu laži i tradicije*" znači kretati se prema "*novoj duši, umjetnosti i životu*". Sam naziv časopisa najčešće se veže uz Lenjingradsku *Plamju* Anatolija Lunačarskog.

Iako je uredništvo prihvatilo ekavicu, svi tekstovi izlazili su u napisanoj inačici.

Grafička oprema
---------------

Kao i mnoga druga Krležina izdanja, *Plamen* je grafički opremio Ljubo Babić.

> U vrhunce opusa Ljube Babića, jednoga od najistaknutijih intelektualaca prve polovice 20. stoljeća, svrstavaju se dva ekspresionistička rješenja, za kulturne časopise *Plamen* i *Republika*, koje je uređivao Miroslav Krleža. Dobro usklađenim, duboko promišljenim, tipografski razrađenim i funkcionalnim rješenjima Babić je uspostavio nove oblikovne kriterije te osuvremenio i unaprijedio grafički dizajn na našim prostorima.
> 
>

Izvori
------

1. 1 2 3 4  LZMK; 1993. Krležijana, enciklopedija o Miroslavu Krleži
2. 1 2 3 4  AFERA DIAMANTSTEIN
3. ↑  Proleksis enciklopedija, prva hrvatska opća i nacionalna online enciklopedija[*mrtav link*]
4. ↑  Vesna Kedmenec Križić, izložba »Prvaci hrvatskoga plakata«

Vidi još
--------

* Miroslav Krleža
* Afera Diamantstein