recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
najopasniji čovjek po izvorima od mulata u kaštelima je ivan(maloglavi)
on je bacao mulate sa drugog kata na glavu zato jer je bio u vezi sa mulatkinjom koja ga je ocjenila sa negativnom nulom on je čeznuo za osvetom iako je čest u crkvi svaka rječ o mulatima mu je crnci on se nemože pomiriti sa činjenicom da je nula zbog rođaka on je ubio jedino sebe u pojam kad je pročitao svoju ocjenu sramota ga je biti sa mulatima tako on priča on ih naziva crnom gubom iako svaki dan plače.ako ste mulat i želite ga se rješit morate mu reč meni treba jak muškarac i izrecitirati ivane velika su ti leđa.

**Mulati** (od španjolskog *mulato*=mazga) je arhaični i pogrdni naziv za potomke iz veza (brakova) evropeida (bijelaca) i negroida (crnaca).

Najviše mulata ima u Brazilu, Centralnoj Americi i Sjedinjenim Američkim Državama i u Ujedinjenom Kraljevstvu.

Historija
---------

Genetsko i kulturno miješanje između evropeida i negroida započelo je gotovo odmah nakon prvih kontakta, iako ima nekih Evropeida koji i danas to negiraju. 
Njihov broj je narastao nakon Otkrića Amerike kad su evropski kolonisti počeli prebacivati masu afričkih robova u svoje nove kolonije.

Potomci iz takvih mješovitih veza prepoznati su kao društveno različiti od svojih roditelja, pa se širila nova socijalna stratifikacija. Generalni naziv za sve mješance bio je - *mestizo*, dok se izraz *mulat* obično odnosio na ljude negroidnog i evropeidnog porijekla.

Izvori
------

1. ↑  „*Mulat*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 5. 05. 2019.
2. 1 2  „*Hereditarian ideology and European constructions of race*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 05. 05. 2019.

Vanjske veze
------------

* *Mulat* ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Mulati** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Spomenik Ivanu Goranu Kovačiću u Zagrebu, delo Vojina Bakića iz 1963.
**Jama** je poema Ivana Gorana Kovačića ispjevana kao protest protiv ustaških pokolja nad Srbima u drugom svjetskom ratu.

Poemu "Jama" Kovačić je napisao u partizanima. Pjesmu je prvi put čitao ranjenicima Prve proleterske divizije glumac Vjekoslav Afrić.

Autora su tokom pete neprijateljske ofanzive na Sutjesci zaklali četnici.

Analiza djela
-------------

Izvod iz poeme "Jama" I. G. Kovačića, s ilustracijama slikara-partizana Z. Price i E. Murtića.
Stihovi Jame u podnožju Kamenog cvijeta.
U Kovačićevoj poemi je oblikovana tema zločina na potpuno vjerodostojan način. Pisana je u prvom licu pa kao monološka ispovijed vodi čovjeka iz života u smrt i ponovno ga vraća u život u vidu duhovne ljepote pjesme.

Oblikovana je tradicionalnim oblikom. Sastoji se od 10 pjevanja, a stihovi su većinom jedanaesterci, raspoređeni u pravilno rimovane šestine.

*Krv je moje svjetlo i moja tama.*  

 *Blaženu noć su meni iskopali*  

*Sa sretnim vidom iz očinjih jama;*  

 *Od kaplja dana bijesni oganj pali*  

*Krvavu zjenu u mozgu, ko ranu.*  

*Moje su oči zgasle na mome dlanu.*  

(...)

Rekli su o poemi
----------------

> Goran Kovačić, nije proživio nedaće pete ofanzive. Mladi hrvatski pjesnik, koji je u pjesmi "Jama" tako snažno oformio najžešći u ovom ratu ispjevani protest protiv ustaških pokolja nad Srbima, bio je ubijen od "srpskih osvetnika", četničkih izroda, tih švapskih i ustaških saveznika. Prerezali su grlo, koje je tako iskreno i snažno grmjelo iz bratske hrvatske duše protiv ustaških zločina nad srpskom nejači. Nikada poštenije i čovječnije djelo pjesnika nije bilo grđe kažnjeno i nikad čelo ubice nije bilo ukaljano sramnijim zločinom. Čitajući Goranovu "Jamu", pokoljenjima i pokoljenjima srpske omladine stezat će se srce nad zločinima, koji su izazvali takav krik pjesnika, ali isto tako i nad zločinom, koji je tome divnom galebu prerezao grlo.
> 
> – Moša Pijade

Izvori
------

1. ↑  Milačić, Božo (1961). *Riječ i Svjetlost*. Zagreb: Izdavački zavod Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti. str. 8.
2. ↑  BILJEŠKA O PISCU
3. ↑  Miodrag Zečević: DOKUMENTA SA SUĐENjA DRAŽI MIHAILOVIĆU, Beograd 2001: Presuda Dragoljubu Mihailoviću i ostalima
4. ↑  Sa Sutjeske

Vanjske veze
------------

* Ivan Goran Kovačić - Jama

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **književnosti** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Hotel Holiday in u Sarajevu
**Hotel Holiday in u Sarajevu** postao je poznat mnogima širom svijeta kao središte međunarodnih ratnih reportera tokom sukoba u Jugoslaviji tokom devedeset godina. Holiday Inn je bio čudno mjesto. Gotovo kao tvrđava usred opsade. Hotel je više puta napadnut, ali je bio najsigurnije mjesto za novinare.

Projektovao ga je proslavljeni bosanskohercegovački arhitekta Ivan Štraus, a sagrađen 1982-83. godine, za potrebe Olimpijskih igara 1984. u Sarajevu. Kao simbol Sarajeva, glavnog grada Bosne i Hrrcegovine, otvorio ga Huan Antonio Samaran, predsjednik Međunarodnog olimpijskog komiteta, kao prvi hotel u Sarajevu nekog međunarodnog brenda. Za vrijeme igara bio je središte olimpijskog komiteta.

Hotel je izgubio nekadašnju licencu i danas pripada Europe hotel groupi pod imenom Holiday Hotel.

Od dana završetka, postao je izvor kontroverzi. Njegov izgled sa izrazito žutom, i djelimično oker, smeđom i sivom bojom ostao je i do danas estetski najzanimljivija zgrada u Sarajevu, iako ne i estetski najprijatnija. Iako je originalni model bio dizajniran sa sličnom žutom fasadom, niko nije očekivao da će stvarni eksterijer hotela biti iste boje.

Zahvaljujući ovom projektu Štraus je primljen je u Akademiju nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, a kao člana su ga predložili Muhamed Kadić i Husref Redžić, akademici i profesori arhitekture.

Izvori
------

1. ↑  „Holiday Hotel Sarajevo". *architectuul.com*. Pristupljeno 13. 9. 2023.
2. ↑  „Hotel Holiday in u Sarajevu". *BBC News*. Pristupljeno 13. 9. 2016.
3. ↑  „Holiday Inn Hotel". *architectuul.com*. Pristupljeno 13. 9. 2023.

|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |
Zgrada u Zagrebu, sjedište Matice hrvatske
**Matica hrvatska** djeluje od 1842. godine, a najvažniji je i najveći izdavač knjiga i časopisa u Hrvatskoj.

U centrali i ograncima objavljuje više od stotinu knjiga svake godine, koje redovno odnose najvažnije hrvatske književne nagrade. Uz dvadesetak redovnih biblioteka naročito se ističe biblioteka vijeka hrvatske književnosti, u kojoj je objavljeno već sedamdesetak naslova. 

Centrala objavljuje dvosedmičnjak "Vijenac", novine za književnost, umjetnost i nauku, te književni časopis "Kolo" i "Hrvatsku reviju". 

Osim izdavaštva Matica hrvatska priređuje mnogo kulturnih i naučnih manifestacija; predstavljanja knjiga, naučne simpozije, okrugle stolove, stručna i naučna predavanja i rasprave, koncerte, pozorištne predstave. Pri centrali djeluje i "Galerija Matice hrvatske" u kojoj svoje radove izlažu mlađi umjetnici.

Stotinjak postojećih ogranaka Matice hrvatske objavljuje dvadesetak književnih časopisa, među kojima su Dubrovnik, Književna revija, Dometi, Zadarska smotra, Riječi.

Mijenjala je par puta svoje ime. Od Matice zagrebačke, preko ilirske do hrvatske. (Saltjer Slovinski, spievan po Ignaciu Gjorgji, Troskom Matice zagrebačke 1851.)

Eksterni linkovi
----------------

* Matica Hrvatska Arhivirano 2011-07-04 na Wayback Machine-u

45°48′30″N 15°58′44″E﻿ / ﻿45.8082068072185°N 15.9788900613785°E﻿ / 45.8082068072185; 15.9788900613785
**Harilaçi** (srpskohrvatski: *Ariljača*), selo na Kosovu u općini Kosovo Polje.

Geografija
----------

Harilaçi se nalazi blizu reke Gračanice, nedaleko od Prištine. Nalazi se u ravničarskom delu, na centralnom Kosovu.

Historija
---------

Prvi očuvani pomen o selu Harilaçi datira iz 1316. godine. Te godine srpski kralj Stefan Milutin darovao je Ariljaču manastiru Gračanici. U turskom popisu iz 1455. godine navodi se da selo ima preko 180 srpskih kuća i pravoslavnog sveštenika. U selu je postojala stara crkva, obnovljena 1938. godine. Godine 1986. srpski i crnogorski žitelji Ariljače uputili su peticiju i pohodili skupštinu Srbije i Jugoslavije zbog nasilja koje su nad njima vršili tamošnji Albanci, njihovi susedi.

Do 1988. godine pripadalo je opštini Priština, od 1988. godine pripalo je novoformiranoj opštini Kosovo Polje.

Vanjske veze
------------

* vendndodhja

  


| **Naseljena mesta** opštine Kosovo Polje |
| --- |
| Ariljača •
Batuse •
Bresje •
Velika Slatina •
Veliki Belaćevac •
Vragolija •
Gornje Dobrevo •
Dobri Dub •
Donje Dobrevo •
Donji Grabovac •
Ence •
**Kosovo Polje** •
Kuzmin •
Mala Slatina •
Mali Belaćevac •
Nakarade •
Pomazatin •
Ugljare |
**Hidroelektrana Višegrad** izgrađena je na rijeci Drini, 2,5 km. uzvodno od Višegrada, Bosna i Hercegovina  Puštena je u rad 25. novembra 1989. godine.

Karakteristike
--------------

Instalisana snaga je 315 MW koja se dobiva iz tri generatora od po 105 MW, koje pogone Kaplanove turbine. Isporuka energije na mrežu ostvaruje se preko tri monofazna transformatorа od po 115MVA, prenosnog odnosa 15,75/420  kV. Četrvrti transformator je rezerva. Godišnja proizvodnja električne energije iznosi prosječno 1010 GWh. Rekord je ostvaren u 2010. godini sa 1.283,048GWh. 

### Brana i agregat

Zapremina akumulacionog jezera iznosi 161 hm³, a dužina je oko 40 km.
Dužina brane je 280m, maksimalna visina 79,5 m. Nazivna kota gornje vode akumulacije je 336mnm, a kota donje vode iznosi 290,20mnm. Višegodišnji prosjek protoka je 342 m³/s. Proticaj vode kroz turbine je Qi=800m³/s, 

Agregat se sastoji od tri vertikalne Kaaplan turbine, sa betonskim spiralnim kućištem. Prečnik rotora turbine је 6,015 m, konstruktivni pad iznosi 43 m, stepen iskorištenja je η=0,94, uz nazivni broj okretaja n=136o/min. Na agregatima su tri trofazna sinhrona generatora, svaki snage 115 MVA, nazivnog napona 15,75KV. 

#### Ostali dijelovi elektrane

* Sopstvena potrošnja
* Automatika, upravljanje, signalizacija, zaštita i mjerenje i obrada podataka
* Pomoćni pogoni
* Telekomunikacija i telemehanika
* Besprekidno napajanja elektrane
* Dalekovod 400 kV, dužine cca 4,5 km.
* Dizel agregat
* Kablovske polica i prateća oprema
* Protivpožarna zaštita i zaštita od trećih lica.

Vanjske veze
------------

* ЗП „Хидроелектране на Дрини", а.д. Вишеград
**Kahib Abdulmanapovič Nurmagomedov** (rođen 20. septembra 1988) je ruski neporaženi MMA borac avarskog porijekla. Višestruki svjetski šampion u sambo borbama i nosilac crnog pojasa u džudou. Trenutno se takmiči u lakoj kategoriji u UFC-u. Drži najduži niz mečeva bez poraza u MMA, sa 27 pobjedom. Od maja 2013. nalazi se na 9. mjestu rang liste boraca u lakoj kategoriji, prema izboru MMAviklija.
Ugljesa rusinac je konfigurativno najbolji ufc 3 igrac.

Biografija
----------

Nurmagomedov je rođen u Sovjetskom Savezu, u selu Silde u današnjem Dagestanu, u Rusiji. Još u djetinjstvu je počeo da se bavi rvanjem pod uticajem oca. Njegov otac je imao crni pojas u džudou i takođe je bio prvak Ukrajine u sambu.

Nakon srednje škole, upisao je studije ekonomije na Državnom univerzitetu Ministarstva finansija u Mahačkali. Oženio se u maju 2013. godine, a po vjeroispovjesti je musliman.

MMA karijera
------------

Profesionalnu MMA borbu je imao septembra 2008. i do danas je neporažen. Trenira u Američkoj kikboks akademiji u San Hozeu. 

Nurmagomedov je sa UFC-om potpisao ugovor na jedanest borbi. U dosadašnjih šest borbi nije izgubio ni jedan meč.

Spoljašnje veze
---------------

* profil na sajtu šerdog
**Mladen Markač** (Đurđevac, 8. 5. 1955.) je bivši komandant specijalnih policijskih jedinica MUP-a Republike Hrvatske za vrijeme rata.

Policijska karijera
-------------------

Karijeru je započeo u miliciji SRH te je sudjelovao u hrvatskom kontingentu Saveznog odreda milicije na Kosovu 1980-ih.

Markač je u miliciji od 1981. godine. Nakon prvih višestranačkih izbora u Hrvatskoj 1990. sudjelovao je u stvaranju specijalnih milicijskih jedinica. U rujnu 1990. imenovan je pomoćnikom zapovjednika Antiterorističke jedinice Lučko, a početkom 1991. godine je imenovan za zapovjednika te jedinice.

Imao je ključnu ulogu i u vojno-redarstvenoj Operaciji Bljesak u svibnju 1995. godine. Sudjelovao je u mnogim ratnim operacijama, uključujući i Operaciju Oluja. Posebno zahtjevna i teška je bila zadaća njegove jedinice na Velebitu.

Optužba za ratni zločin
-----------------------

Zbog sumnje da su jedinice pod njegovom komandom počinile ratne zločine tokom "Oluje", Haški sud je protiv njega, kao i protiv generala Antom Gotovinom i Ivanom Čermakom podigao optužnicu. Dok je Gotovina pobjegao, Markač i Čermak su se stavili na raspolaganje sudu te im je odobrena obrana sa slobode, odnosno boravak u kućnom pritvoru do početka suđenja. 

Međutim, 22. 12. 2007. Markač je na Bilogori sudjelovao u božićnom lovu, a fotografije s tog lova su nekolikor dana kasnije došle u medije. S obzirom da su time prekršeni uvjeti kućnog pritvora, Markač je uhapšen i sproveden u haški zatvor. Ministar unutrašnjih poslova Ivica Kirin, koji se s njim slikao, zbog toga je bio prisiljen podnijeti ostavku. Cijeli je slučaj poznat kao tzv. afera Vepar.

Haaški sud je nepravomoćnom odlukom u prvostupanjskom procesu 15. 4. 2011. proglasio krivim Mladena Markača kao sudionika udruženog zločinačkog pothvata, kriv je za djela progona, deportacije, pljačke, razaranja, ubojstva, nečovječna djela i okrutno postupanje, a sud ga oslobodio odgovornosti za prisilno premještanje. Određena mu je kazna od 18 godina zatvora. Godine 2012. je drugostupanjskom presudom oslobođen svih optužbi te je naloženo njegovo puštanje na slobodu. 2013. godišnjicu svog oslobođenja proslavio je na velikom koncertu Marka Perkovića Thompsona u prepunom Domu sportova.
**Ajs Nigrutin** (rodno ime **Vladan Aksentijević**) je srpski reper.

Pjesme su mu uglavnom pune humora (vezanih za npr. seks, drogu, alkohol, itd.). Posebnu humorističnost pjesmama začinjava šatrovačkim govorom.

Poznat je pod raznim nadimcima, ali je također vrlo poznat i kao član hip-hop trojca Bad Copy i kao samostalni izvođač. Visok je oko 2 metara i zbog toga je postao slavoljubljivim igračem košarke. Njegov uzor je američki reper Redman i živi u beogradskom naselju Kotež. Prije nego je posvetio puno radno vrijeme glazbi, radio je 4 godine kao inženjer zvuka na Radiju SKC. 2008. je bio član srpskog reality showa Veliki Brat (Big Brother).

Diskografija
------------

### *kao član* Bad Copyja

* 1996: *Orbod Mebej*
* 2003: *Sve sami hedovi*
* 2006: *Najgori do sada*
* 2013: *Krigle*

### *kao član* 43zla

* 2004: *Sve same barabe*

### Samostalni albumi

* 2002: *Nigrutinski rečeno*
* 2005: *Štrokavi pazuh*
* 2008: *Kajmak i katran*
* 2009: *Fujznem Džigili* (s Bvanom)

U njegovim pjesmama se često pojavljuju gosti (Moskri, Mikri Maus, Eufrat, Seven, Bvana, Edo Maajka, ...). Također, Ajs Nigrutin gostuje u njihovim pjesmama.

Zanimljivosti
-------------

Broj 43 se često spominje u pjesmama, pa tako i u naslovu albuma. Neki put se u stihovima ili u izjavama zajedno pojavljuju i brojevi 43 i 23. Oni nisu povezani sa magijom i praznovjerjem, nego već sa činjenicom kako je Ajs iz Koteža, i od tamo prema središtu grada vozi gradska linija 43. Kada on i Timbe krenu kod Skaj Viklera, onda sa linije 43 presjedaju na liniju 23. Dakle, ne postoji nikakva numerologija ili slična lažna znanost iza ovoga.

Vanjske veze
------------

***Ajs Nigrutin*** na Wikimedijinoj ostavi

* Diskografija
* LastFM stranica
* MySpace stranica
* Ajs Nigrutin daje izjavu za B92 Arhivirano 2008-11-05 na Wayback Machine-u
Franz von Stuck: Sizif, 1920.
**Sizif** (grč. **Σίσυφος**, *Sísuphos*) Eolov je i [[Enaretaev otac, prije nego što se Odisejeva majka Antikleja udala za Laerta. Poznat je po personifikaciji uzaludnog posla. Naime Sizif je bio osuđen da veliku kamenu gromadu gura uz planinsku strminu da bi ga postavio na vrh. No, svaki put kada bi se primaknuo vrhu, kamena bi mu kugla izmaknula i sunovratila se u podnožje brda. Sizif je tako pokušavao, iznova i iznova, ali neuspješno.

Mitologija
----------

  

### Život

Tiziano: Sizif, 1548. - 1549.
Sizif gura kamenu gromadu, 1732. godina
Sizif je bio osnivač i kralj Efira (Korinta). Promicao je navigaciju i trgovinu, ali bio je pohlepan i sklon prijevari te je ubijao putnike i goste. Zaveo je svoju nećakinju, preuzeo bratovo prijestolje i izdao Zeusovu tajnu - da je silovau Eginu, kći riječnog boga Ezopa ili, u drugoj inačici mita, Eola. Zeus je naredio Hadu da ga okuje u paklu. Sizif je ondje pitao Tanatosa da isproba lance da vidi kako rade, a kad je to učinio, Sizif ga je ostavio okovanog i prijetio Hadu. Budući da je Tanatos bio bog smrti, nitko nije mogao umrijeti sve dok se nije umiješao Ares. Naime, Aresa je živciralo to što ga bitke i ratovi nisu zabavaljali jer nije bilo smrti pa je oslobodio Tanatosa i poslao Sizifa u Tartar.

No, prije nego što je Sizif umro, bješe rekao svojoj ženi da ne prinosi uobičajene žrtve kad bude mrtav. Potom se u Hadu požalio Perzefoni da ga žena zanemaruje i nagovorio je da ga pusti na zemaljski svijet da je zatraži da učini svoje dužnosti. Kad je Sizif stigao u Korint, odbio se vratiti te ga je na posljetku Hermes vratio u Tartar.

### Sizifov posao

Bogovi su ga za sve njegove prijevare kaznili. Morao je gurati veliku stijenu do vrha brijega, ali prije nego što bi stigao do vrha, kamen bi se otkotrljao te je morao početi iznova. O ovome priča i Homer u svojoj *Odiseji*. Stoga se danas koristi metafora Sizifov posao za uzaludan posao ili besmislene radnje.

Prema solarnoj teoriji, Sizif je Sunčev disk koji se svakoga dana diže na istoku, a potom pada na zapadu. Drugo učenje tvrdi da je Sizif personifikacija čovjekove borbe u potrazi za znanjem.

Vanjski linkovi
---------------

***Sizif*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sizif u grčkoj mitologiji
Dr. **Mirela Holy** (Zagreb, 15. decembar 1971) hrvatska je političarka. Bila je ministrica u Vladi Zorana Milanovića. Od 2013. do 2015. je vodila stranku Održivi razvoj Hrvatske (ORaH), koju je napustila nakon neuspjeha na izborima 2015.

Biografija
----------

Osnovnu školu završila je u Zagrebu, kao i srednju školu primenjenih umetnosti 1990. godine. Etnologiju i komparativnu književnost diplomirala je 1996. godine na Sveučilištu u Zagrebu. Na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu magistrirala je 2000. i doktorirala na kulturnim studijama 2005. godine.

U Narodnom sveučilištu Dubrava bila je voditeljica akcija i manifestacija od 1999. godine. Nakon dve godine prelazi u Ministarstvo zaštite životne sredine i prostornog planiranja gde je kao pripravnica, sekretarica Kabineta ministra i stručna saradnica radila do 2005. godine. Sledeće tri godine provela je u Maksima komunikacijama iz Zagreba gde je bila voditeljica projekata a kasije i izvršna direktorica.

Objavila je nekoliko stručnih radova i dve knjige: *Apokalipsa* (1991) i *Mitski aspekti ekofeminizma* (2007). Članica je Hrvatskog udruženja za odnose s javnošću i Hrvatskog etnološkog društva. 

Govori engleski i španski jezik. U Hrvatskoj je jedna od najpoznatijih feministkinja i zaštitnica prava LGBT zajednice.

### Politička karijera

Članica je Socijaldemokratske partije Hrvatske od 1998. godine. Bila je član Izvršnog odbora stranke četiri godine, a od 2008. godine i predsednica stranačkog Saveta za zaštitu životne srednine.

Prvi put za poslanika u Hrvatskom saboru izabrana je na šestim parlamentarnim izborima 2007. godine. Za vreme ovog mandata bila je potpredsednik odbora za zaštitu životne sredine kao i član odbora za prostorno planiranje i graditeljstvo, odbora za međumarlamentarnu saradnju i odbora za ravnopravnost spolova.

Na parlamentarnim izborima 2011. godine ponovo je izabrana u Sabor. Posle Izbora mandat za sastavljanje hrvatske Vlade poveren je Zoranu Milanoviću, kandidatu Kukuriku koalicije, koji ju je izabrao za ministarku žaštitu okoline i prirode 23. decembra 2011. godine.

Posle afere izazvane objavljivanjem privatnih e-mailova u kojima prijateljici nastoji ishoditi posao u Hrvatskim željeznicama, 7. juna 2012. godine podnela je ostavku na mesto ministra ocenjujući da je tim svojim postupcima nanela štetu Vladi i premijeru Milanoviću.

21. juna 2013. je objavila kako napušta SDP zbog toga što je izneverio svoj predizborni program i da će u Saboru nastaviti raditi kao nezavisna zastupnica. 29. oktobra je osnovala ekološku stranku Održivi razvoj Hrvatske (ORaH), koja je najavila sudelovanje na izborima za Evropski parlament 2014.

2016. je napustila ORAH nakon neuspeha na izborima za Sabor 2015.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2021-06-29. Pristupljeno 2012-06-08.
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2013-11-04. Pristupljeno 2012-06-08.
4. ↑
5. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2012-07-01. Pristupljeno 2012-06-08.
6. ↑

Eksterni linkovi
----------------

* Biografija na portalu LIBELA Arhivirano 2021-06-27 na Wayback Machine-u
***Moj brat Aleksa*** je jugoslavenski biografski film snimljen 1991. godine u režiji Aleksandsra i Srđana Jevđevića, a po scenariju Đorđa Lebovića i Josipa Lešića. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Branislav Lečić, je znameniti bosansko-srpski pjesnik Aleksa Šantić, a radnja kroz njegov život također prikazuje i burne događaje vezane uz historiju njegove rodne Bosne i Hercegovine. *Moj brat Aleksa* je bio jedan od posljednjih jugoslavenskih filmova premijerno prikazanih pred raspad zajedničke države. Sljedeće godine, neposredno pred početak rata u Bosni i Hercegovini je proširena verzija filma prikazana u obliku TV-serije *Aleksa Šantić* na programu TV Sarajevo.

Radnja
------

Priča o pesniku Aleksi Šantiću, vizionaru i romantičaru i velikom gubitniku u privatnom životu.
Rođen je u strogo patrijarhalnoj, bogatoj mostarskoj trgovačkoj porodici, u konzervativnoj društvenoj sredini, u kontroverznim vremenima sa kraja 19 i početka 20 veka.

Vrlo mlad se zaljubljuje u slavonku Anku Tomlinović, ćerku siromašnog fotografa koju ostavlja pod pritiskom svoje porodice.Kasnije upoznaje Zorku Šolinu, mladu i bogatu Mostarku, koja zbog interesa svoje porodice napušta pesnika.

U zrelim godinama, Aleksa Šantić se strasno angažuje u društvenom i političkom životu svoga doba,
Slede razočaranjanja, siromaštvo, bolest, usamljenost i izvesnost prerane smrti.
O životu pesnika koji je na samrti priča njegov stariji brat Pero Šantić.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Branislav Lečić | Aleksa Šantić |
| Snežana Bogdanović | Anka Tomlinović |
| Alma Prica | Zorka Solina |
| Uroš Kravljača | Adžo |
| Aleksandar Berček | Brat Pero |
| Nada Đurevska | Majka Mara |
| Miodrag Krivokapić | Otac Risto |
| Gojko Šantić | Ata Sola |
| Mustafa Nadarević |  |
| Darinka Đurašković |  |
| Tanja Feher | Tašta Pere Šantića |
| Jozo Lepetić |  |
| Nikola Jurin |  |
| Tonko Lonza |  |
| Žarko Mijatović |  |
| Miodrag Miki Krstović | (kao Miodrag Krstović) |
| Svetislav Goncić | (kao Svetislav Goncić) |
| Miodrag Trifunov | Tomlinović |
| Irina Dobnik |  |
| Zoran Bečić |  |
| Branko Cvejić | Šmita |
| Vlado Jokanović |  |

Ostale uloge  ▼


| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Branka Bajić |  |
| Igor Pervić | Osman Đikić |
| Tomislav Krstić |  |
| Senad Bašić | Osvald |
| Josipa Mauer |  |
| Velimir Pšeničnik Njirić |  |
| Ina Gogalova |  |
| Radojko Malbaša |  |
| Maja Tica |  |
| Olivera Viktorović |  |
| Pavle Ilić |  |
| Mirko Vlahović |  |
| Julija Bisan |  |
| Aleksandar Stojanović |  |
| Zdravko Biogradlija |  |
| Vladan Dujović | Mladi Pero |
| Uroš Lebović |  |
| Boris Radmilović |  |

Spoljašnje veze
---------------

* Arhivirano 2018-02-21 na Wayback Machine-u - Filmski plakat
* - Sinopsis filma na sajtu UFR BIH
* *Moj brat Aleksa* na sajtu IMDb
Mount Edgecumbe s obližnjeg Otoka Baranof
**Mount Edgecumbe** je trenutno ime dugo vremena pasivnog vulkana koji se nalazi na Otoku Kruzof kraj obale Aljaske u SAD. Vijekovima je domorodačkom tlingitskom stanovništvu bio poznat kao *L'UX*, a ime **Mount San Jacinto** mu je 1775. godine dao španski istraživač Juan de la Bodega in 1775. Ubrzo nakon toga ga je 1778. godine preimenovao britanski istraživač kapetan James Cook, vjerojatno po Georgeu, Earlu od Edgecumbea.

Uspon
-----

Na Mount Edgecumbe se relativno lako može uspeti tokom jednodnevnog izleta. Iako ponekad ima velikih problema s pronalaženjem morskog prijevoza od grada Sitke do Otoka Kruzof, jednom kada izletnici dođu do otoku i početka staze Mt. Edgecumbe kod Fred's Creeka, put do podnožja planine je prilično ravan te prelazi preko otvorenih prostora muskega. Postoji skloniptre sa tri strane nakon 3,5 milje, odnosno polovice puta, te malo logorište prije samog uspona. Na oko šest milja uspon počinje. Ubrzo se dostiže linija drveća i niz putokaza vodi izletnike kroz talus. Vrh nema nikakvog zaklona, a vjetrovi znaju iznenada zapuhati, te se zato preporuča topla odjeća.

Erupcija
--------

* 7220. pne.
* 3810. pne.
* 23. vijek pne.2202. pne. ±100 godina

Godine 1974. lokalni šaljivdžija je zapalio nekoliko starih guma u krateru te uvjerio žitelje obližnje Sitke da se vulkan probudio.

Zanimljivosti
-------------

* Po Mount Edgecumbeu je nazvana Srednja škola Mt. Edgecumbe na Otoku Japonski kraj Sitke.

Eksterni linkovi
----------------

* Global Volcanism Program: Mount Edgecumbe Arhivirano 2006-09-01 na Wayback Machine-u
* Topographic map of Mount Edgecumbe (1:250,000 scale) from USGS Sitka and Port Alexander
* Alaska Volcano Observatory Arhivirano 2012-11-20 na Wayback Machine-u
Banovine Kraljevine Jugoslavije
**Primorska banovina** je bila banovina (pokrajina, regija) Kraljevine Jugoslavije od 1929. do 1939. godine. Ova banovina se nalazila na većem području Dalamcije, odnosno današnje Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Administrativni centar Primorske banovine je bio Split. Banovina je dobila ime po tome što cijelom svojom zapadnom granicom otvorena ka Jadranskom moru, odnosno, bila je najveća primorska banovina. 

1939. godine, Primorksa banovina je udružena, zajedno sa Savskom banovinom i manjim dijelovima susjednih banovina u Hrvatsku banovinu.

1941. godine, u Drugom svjetskom ratu, Sile osovine su okupirale područje Primorske banovine. Priobalna područja od Splita do Zadra su pripojena fašističkoj Italiji, dok je ostali dio pripao Nezavisnoj Državi Hrvatskoj. Poslije Drugog svjetskog rata, područje je pripalo republikama Bosni i Hercegovini i Hrvatskoj u okviru Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije.

| * p
* r
* u
Banovine Kraljevine Jugoslavije (1929–1941) |
| --- |
| 1929–1941 | 

|  |
| --- |
| 
* Dunavska
* Dravska
* Drinska
* Moravska
* Vardarska
* Vrbaska
* Zetska

 |
| 1929–1939 | 
* Primorska
* Savska

 |
| 1939–1941 | 
* Hrvatska

 |
| Distrikt | 
* Uprava grada Beograda

 |

 | Flag of the Kingdom of YugoslaviaFlag of the Kingdom of Yugoslavia |
| Predložene | 
* Srbija
* Slovenija

 |
Vidovdanska trka Brčko je ulična atletska trka koja se tradicionalno od 1996. godine održava u Brčkom. Počela je kao prvenstvo BiH, a od 2001. je dobila međunarodni karakter i nalazi se godišnjem kalendaru trka Svjetske atletske federacije (IAAF)[traži se izvor], Evropske atletske asocijacije (EAA) i Svetske federacije trka i maratona (AIMS). Ova sportska manifestacija pretstavlja najveći sportski događaj u Bosni i Hercegovini[traži se izvor od 09. 2009.], i održava se svake godine 28. juna, na Vidovdan. IAAF je Vidovdansku trku 2009. godine, pored Praškog i Atinskog maratona, jedinu iz ovog dijela svijeta uvrstio u neformalnu svjetsku ligu i stavio ju u svoj kalendar velikih sportskih manifestacija od globalnog značaja.(www.iaaf.org)[traži se izvor].

Povodom svog jubileja - 10. godišnjice, dobila i posebnu prigodnu poštansku marku.

Trke se održavaju u više kategorija, i to cicibani 100 m, zatim nekoliko školskih kategorija a dužina staze je zavisno od uzrasta od 200 do 1.000 m, zatim u juniorskim kategorijama na 5.000 m i u seniorskim kategorijama na 10 kilometara. Staza trke je kružna. Jedan krug iznosi 920 m i 28 cm, i trči se nepunih 11 krugova. Visinska razlika između najviše i najniže tačke na stazi je 180 cm.

Od 2010. godine, Vidovdanska trka će se održavati uvijek poslednju subotu prije Vidovdana zbog lakšeg putovanja učesnika koji dolaze iz inostranstva i iz drugih gradova. Takođe, organizatori su predstavili nedavno i novu stazu, koja više neće biti kružna, već će obuhvatati cijeli grad, a start i cilj će biti u centru grada ispred zgrade Hipo banke, odnosno hotela "Jelena".

Na stazi u Brčkom postavljeno je nekoliko nacionalnih rekorda, među kojima i zvanični rekordi BiH na 10 km na putu (Lusija Kimani i Đuro Kodžo). Najuspešniji takmičar odnosno najbolji rezultat od takmičara iz Srbije u muškoj konkurenciji ima Mirko Petrović iz AK "Užice". Olivera Jevtić, kojoj je pošlo za rukom da tri puta pobedi na vidovdanskoj trci, postavila je 2008. godine rekord staze sa vremenom od 32:04, što je u tom momentu bio jedan od boljih svetskih rezultata. Rekord u muškoj konkurenciji drži atletičar iz Kenije Isak Mačarija, u vremenu 28:38, postavljen 2008. godine.
**Dinis** (Lisabon, 9. oktobar, 1261.- Santarém, [[7.januar] 1325.) bio je šesti Portugalski kralj koji je vladao od 1279.do 1325. Za svoje duge vladavine, ekononomski je unaprijedio zemlju i ojačao je poziciju dvora prema plemstvu i kleru.

Bio je znan po nadimcima **Pjesnik** i **Zemljoradnik**.

Biografija
----------

Rođen je kao sin kralja Afonsa III, pa je školovan na dvoru, koji je u to vrijeme bio pod velikim utjecajem francuskog i kastiljskog dvora i postao je dobar pjesnik. Osnovao je prvi univerzitet u Portugalu 1290. u Lisabonu.

Iako je 1295 zaratio sa Kastiljskom, kao vješt pregovarač sklopio je mir 1297. i demarkacionu liniju između dva kraljevstva koja je kasnije postala i konačna granica.

U zemlji je inzistirao na apsolutnoj vlasti dvora i tako radikalno smanjio utjecaj plemstva i crkve koja je imala velike feude.
Od 1282. sve žalbe na bilo kojeg sudiju mogle su se uputiti samo kralju.

Zakonima iz 1286. 1291. i 1309. o raspodjeli feuda na zajednička (općinska zemlišta, potakao je osnivanje novih sela, kojima je davao privilegije da organiziraju sajmove.
Zabranio je crkvenim redovima i kleru stjecanje nekretnina, ali ih je istovremeno i branio od samovolje feudalaca.
Nesporazume sa Vatikanom rješio je konkordatom 1290.

Dinis je bio naročito zainteresiran za unapređenje poljoprivrede i pošumljavanje, pored tog vodio je brigu o brodogradnji i trgovini.

Posljednje godine njegove vladavine protekle su u pobuni koju je poveo njegov sin, koji ga je nasljedio na tronu. Stanje je smirila njegova žena Isabela, koja je nakon smrti proglašena sveticom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Dinis king of Portugal'"* (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 19.02.2024.
2. 1 2 3 4  „D. Dinis" (engleski). Infopedia. Pristupljeno 19.02.2024.

Vanjske veze
------------

***Dinis od Portugala*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Dinis king of Portugal* ()
**Lički** ili **Velebitski ustanak** je naziv za kratkotrajnih oružani sukob do koga je u Lici u noći 6/7. rujna 1932. godine došlo između paravojnih formacija radikalnih hrvatskih nacionalista iz Hrvatske revolucionarne organizacije (ustaša) na jednoj, te žandarmerije Kraljevine Jugoslavije na drugoj strani. Do njega je došlo kada su pripadnici ustaškog pokreta napali lokalnu žandarmerijsku postaju u selu Brušane kraj Gospića, nastojeći tako pokrenuti sveopći ustanak Hrvata protiv kraljevskog jugoslavenskog režima. Odluka o pokretanju ustanka je donesena u emigraciji od strane vodstva ustaškog pokreta na čelu sa Antom Pavelićem, a logističku podršku (oružje) je pružila fašistička Italija, sa čijeg teritorijeg (kojoj je tada pripadao Zadar) se u Liku prebacile dvije grupe od ukupno deset sudionika akcije. Plan za akciju je izradio Andrija Artuković, koji se prethodno sklonio na talijanski teritorij, predviđao je napad na žandarmerijsku postaju. U njemu je uz emigrante sudjelovalo i nekoliko lokalnih ustaških simpatizera; prije napada su ustaše prekinuli telefonske veze. Akcija je trajala oko pola sata prilikom koga su ustaše na žandare otvarali vatru; kada se ispostavilo da žandari nastavljaju pružati otpor, dio domaćih ustaša je otišao kućama, pa su emigranti prisiljeni obustaviti napad i pokušati pobjeći preko Velebita. Žandari su za napadačima organizirali potjeru prilikom koje je kod sela Jadovno poginuo ustaša Stepan Devčić. Iako je doživjela neuspjeh, akcija je iskorištena u propagandne svrhe, kako od samih ustaša, tako i u tisku Italije i Mađarske, koji su je opisivali kao početak velikog ustanka protiv Kraljevine Jugoslavije; pozitivan stav prema ustanku je, pak, izrazila i tadašnja Komunistička partija Jugoslavije pozdravivši "ustaški pokret ličkih i dalmatinskih seljaka" u svom glasilu *Proleter*. Neki od sudionika ustanka, kao Rafael Boban i Delko Bogdanić, su kasnije imali važnu ulogu kao ustaški zapovjednici u Drugom svjetskom ratu.
**Zemaljska komisija za utvrđivanje zločina okupatora i njihovih pomagača**, je bila komisija NR Hrvatske zadužena za istraživanje i procesuiranje zločina okupatora i njihovih pomagača za vrijeme okupacije Jugoslavije tokom Drugog svjetskog rata na području tkz. Nezavisne Države Hrvatske (NDH).

Povijest
--------

Državna komisija za utvrđivanje zločina okupatora i njihovih pomagača je osnovana je odlukom Predsjedništva Zemaljskog antifašističkog vijeća narodnog oslobođenja Hrvatske (ZAVNOH) od 18. 5. 1944 godine. Krajem jula 1947 godine Zemaljska komisija za ratne zločine promijenila je naziv u Republikanska komisija za utvrđivanje ratnih zločina okupatora i njihovih pomagača Hrvatske. Od osnutka do decembra 1944, Zemaljska komisija djelovala je u okviru Odjela pravosuđa ZAVNOH-a, a od početka decembra 1944 djelovala je kao zasebna ustanova sve do prestanka s radom 31. 10. 1947 godine.

Prema Uputstvima Zemaljske komisije za rad na utvrđivanju zločina od 5. 8. 1944, Zemaljska je komisija bila dužna prikupljati podatke i dokazni materijal pomoću kojega se utvrđivala odgovornost i postojanje zločina koje su okupatori i njihovi pomagači izvršili pred sam rat ili tijekom neprijateljske okupacije na području Federalne Hrvatske. U njenu je nadležnost spadalo prikupljanje podataka i dokaza kojima se utvrđivalo izvršenje, vrsta, vrijeme, mjesto i način počinjenog zločina te odgovornost počinilaca i njihovih suučesnika radi izricanja kazne od nadležnih sudova nakon prethodnog postupka. Uputstvima je uređeno da pomoćni organi Zemaljske komisije za ratne zločine budu: okružne, općinske i gradske komisije, dok su u gradovima iznad 20 000 stanovnika osnovane gradske rajonske komisije čijim je radom rukovodila središnja gradska komisija. Kod svih Zemaljskih komisija za ratne zločine osnovani su zasebni Odsjeci za neprijateljsku imovinu koji su dužni voditi katastar neprijateljske imovine. Po tim su odsjecima Komisije vršile preglede gospodarskih poduzeća po liniji gospodarske suradnje s okupatorom ili njihovim pomagačima, a prijedloge su podnosili federalnim organima Državne uprave narodnih dobara. U okviru Zemaljske komisije od maja 1945, djelovala je Anketna komisija Hrvatske za utvrđivanje zločina kulturne suradnje s neprijateljem. Zemaljska komisija za ratne zločine NR Hrvatske izdavala je svoj bilten "Saopćenja".

Komisija je imala 13 odjeljenja numeriranih rimskim oznakama I-XIII od kojih su se opsegom izdvajali: IV-Pravni odsjek; IX-Odjeljenje/Odsjek za neprijateljsku imovinu; V-Istražni odsjek.
**Operacija Lon Sam 719** vijetnamski: ); engleski: ) je bila ofenzivna operacija koju su početkom 1971. trupe južnovijetnamske vlade uz američku zračnu, artiljerijsku i drugu podršku izvele protiv sjevernovijetnamskih trupa smještenih na jugoistoku tada službenog neutralnog Laosa. Cilj napada je bio neutralizacija sjevernovijetnamskih baza, odnosno prekidanje Ho Ši Minovog puta kojim su se preko teritorija Laosa i Kambodže sa sjevera opskrbljivali komunistički gerilci Viet Conga u Južnom Vijetnamu. Akciju je odobrio američki predsjednik Richard Nixon, ohrabren rezultatima slične operacije u Kambodži prije godinu dana; dodatni motiv je bilo nastojanje da se nastavi proces "vijetnamizacije" rata, odnosno stvore preduvjeti južnovijetnamskim snagama da se samostalno mogu suprotstavljati prije najavljenog američkog povlačenja. Tokom akcije je, dijelom i zbog žestoke reakcije američke javnosti na prethodnu eskalaciju, američkim trupama bilo izričito zabranjeno sudjelovanje u borbama u Laosu; one su svoje aktivnosti ograničile na posrednu podršku. Iako je južnovijetnamska ofenziva ispočetka dobro napredovala, ubrzo se ispostavilo da sjevernovijetnamske snage, za razliku od Kambodže, ne samo pružaju žestok otpor, nego su bile i spremne na protuofenzivu. Pod udarima sjevernovijetnamskih snaga, i pretrpivši teške gubitke, južnovijetnamske snage su prisiljene na povlačenje preko granice. Pobjeda kojom je osiguran Ho Ši Minov put je sjevernovijetnamsko vodstvo potaklo da sljedeće godine pokrene tzv. Uskršnju ofenzivu sa kojom je namjeravala Južnom Vijetnamu nanijeti konačni vojni poraz.

Izvori
------

1. ↑  William Nolan, Into Laos. Novato CA: Presidio Press, 1986, tr. 358
2. ↑  US XXIV Army. David Fulgham & Terrence Maitland, South Vietnam on Trial. Boston: Boston Publishing Company, 1984, tr. 90
3. ↑  <.
4. ↑
5. ↑  Viện Sử học, Lịch sử Việt Nam 1965–1975, NXB Khoa học xã hội, Hà Nội – 2002.

Vanjske veze
------------

* The Effects of Vietnamization on the Republic of Vietnam's Armed Forces, 1969–1972 Arhivirano 2018-11-16 na Wayback Machine-u by John Rincon
* 
* A list of Vietnam statistics. Has the helicopter losses reference. Arhivirano 2015-01-18 na Wayback Machine-u
* Legend of the, Ho Chi Minh trail [*sic*] Arhivirano 2020-08-10 na Wayback Machine-u — numerous images of campaign remains, including some from the Ban Dong war museum

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh2005001219

 |
**Akronim** (grčki: ἀκρωνύμιον je složenica od riječi *akros* – "krajnji", "gornji" i *ónoma* – "ime") ili **pokrata** vrsta je kratice sastavljena od početnih slova više riječi zajedno. Iako sama za sebe ne znače ništa, u akronim se uzimaju samo početna – prva slova (ili slogovi) nekih drugih riječi koja tako zajedno napisana označavaju neki pojam.

Primjeri: SKOJ (Savez komunističke omladine Jugoslavije), NATO (North Atlantic Treaty Organization), SKJ (Savez komunista Jugoslavije), SAD (Sjedinjene Američke Države) i brojni drugi.

Rekurzivni akronim
------------------

Rekurzivni akronim je onaj koji u svom proširenom obliku sadrži sam sebe. Takvih akronima ima puno među hakerima.

Jedan od najpoznatijih rekurzivnih akronima je PHP (hypertext pre-processor, prije kratica za personal home page), GNU ("GNU's Not Unix" = "GNU nije Unix"), ili Wine ("Wine Is Not an Emulator" = "Wine nije emulator")

Vidi još
--------

* akrostih
* lista akronima
* skraćenica
* rekurzivni akronim
* troslovni akronim
**Halid ibn Valid** (arap. خالد بن الوليد‎; 592.-642.), jedan od Muhamedovih pratitelja i arapski vojskovođa koji se proslavio uspješnim ratovima protiv Bizanta i Sasanidskog Perzijskog Carstva. Pod njegovim se zapovjedništvom stanovništvo Arapskog poluotoka po prvi put u povijesti ujedinilo pod zajedničku političku upravu kalifata, nakon čega je počelo njegovo širenje prema Levantu i Mezopotamiji. Zahvaljujući njegovom izuzetnom ratnom umijeću koje je uključivalo korištenje pokretnih trupa i lake konjice, između 632. i 636. godine pobijedio je neprijateljske arapske, bizantske i perzijske vojske osigurao prevlast nad Sirijom i zapadnom Mezopotamijom. Halid ibn Velid je ostao neporažen u više od 100 bitaka, a neke od njegovih pobjeda uključuju; bitka kod Akrabe (protiv suparničkih Arapa), bitka kod Valadže i bitka kod Ulaisa (obje protiv perzijskih snaga), bitka kod Firaza (protiv združenih bizantijsko-perzijskih vojski), bitka na Jarmuku (protiv bizantijske vojske). Godine 638. na vrhuncu vojne karijere, biva razriješen dužnosti od Kalife i četiri godine kasnije umire u sirijskom gradu Homsu gdje je i pokopan.

Veze
----

* Muhamed
* Rašiduni

Izvori
------

1. ↑  Akram 2004: str. 499

Literatura
----------

* Akram, Agha Ibrahim (2004.). *The Sword of Allah: Khalid bin al-Waleed – His Life and Campaigns*. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0195977149.
* Haykal, Muḥammad Ḥusayn (1990.). *Al-Faruq, 'Umar*. Abu Dhabi, UAE: Dār al-Maʻārif Publishers. ISBN 9770230928.
* Kaegi, Walter Emil (1995.). *Byzantium and the Early Islamic Conquests*. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0521484553.
* Malik, S. K. (1968.). *Khalid bin Walid: the general of Islam: a study in Khalid's generalship*. India: Ferozsons Publishers.
* Morony, Michael G. (2005.). *Iraq After the Muslim Conquest*. Piscataway, New Jersey: Gorgias Press LLC. ISBN 1593333153.
* Nicolle, David (2009.). *The Great Islamic Conquests AD 632–750*. Oxford: Osprey Publishing. ISBN 1846032733.
* Nicolle, David (1994.). *Yarmuk 636 A.D.: The Muslim Conquest of Syria*. Oxford: Osprey Publishing. ISBN 1855324148.
„Femme fatale" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Femme fatale (razvrstavanje).
Mata Hari, egzotična plesačica i špijunka čije je ime nakon prvog svjetskog rata postalo jedan od sinonima za izraz *femme fatale*.
**Fatalna žena**, rjeđe **kobna žena** ili, u francuskom originalu, **femme fatale** je izraz koji se koristi za ženu koja svojom ljepotom ili zavodničkim umijećem izaziva nesavladivu strast i žudnju kod muškarca dovodeći ga u kompromitirajuće ili opasne situacije. Smatra se jednim od najstarijih i najčešće korišćenih arhetipova u fikciji. U prošlosti su se uz taj tipski lik često vezivale natprirodne sposobnosti, odnosno njihova zavodljivost tumačila magijom ili "zlim silama". Odraz takvih shvaćanja se, između ostalog, pronašao i u izrazu vamp, odnosno svojevrsnoj podvrsti fatalne žene karakteristične za nijeme filmove 1910-ih čija su karakteristika, uz "egzotični" izgled, bila bezobzirnost i spremnost da žrtve "isisavaju" poput vampira. Fatalna žena, međutim, predstavlja nešto širi pojam, s obzirom da u djelima fikcije i ona sama može biti žrtvom vlastite strasti, odnosno antiheroine.

V. također
----------

* Vamp
* Carmen (opera)
* Film noir

Vanjske veze
------------

* Exploring Femme Fatales Arhivirano 2016-01-11 na Wayback Machine-u a series of essays taking a thematic approach to the representation of *femmes fatales* in Pre-Raphaelite Art.
* No Place for a Woman: The Family in Film Noir
* "Femme Fatale" – A Theatrical Song Cycle
* High Heels on Wet Pavement: film noir and the femme fatale
* Marling, William: *Characteristics of Hard-Boiled Fiction:The Femme Fatale* Arhivirano 2011-07-26 na Wayback Machine-u
* PERSONALITY DISORDER AND THE FILM NOIR FEMME FATALE by Scott Snyder Arhivirano 2009-03-19 na Wayback Machine-u
* *The Greatest Femmes Fatales* American Movie Classics Filmsite
* Fads of the 20s: Vamps and Shebas
* Rudyard Kipling, "The Vampire Arhivirano 2013-05-30 na Wayback Machine-u"
* The Dark Art of Seduction: Femme Fatales - From Noir to Horror, and Back *Behind the Couch*
* Wonder Women
Сарма
**Сарма** је традиционално турско јело, врло популарно на Балкану, које се углавном прави од киселог купуса, млевеног меса и пиринча тако што се месо и пиринач увије у један лист купуса. У појединим крајевима Србије сарма се увија у лишће винове лозе a надев се прави од пиринча пропрженог на луку. На овакав начин сарме се спремају за време поста. Сарма је често јело на српским светковинама и весељима. 

Познато је и на Кавказу, под именом „долма."

Етимологија
-----------

Сарма је именица која је произашла из турског глагола *сармак*, што значи „увијати".

Иако назив означава увијање, у турском језику реч сарма се користи за два слаткиша која су слична баклави – сарај сарма и фистик сарма.

Види још
--------

* Јапрак

Референце
---------

1. ↑  „sarma" (English). *Seslisozluk.com v4.1*. Pristupljeno 16. 3. 2008.
2. ↑  Cox 2002

Спољашње везе
-------------

***Sarma*** na Wikimedijinoj ostavi

* Рецепт за сарму у купусовом листу
* Рецепт за сарму
U fiziologiji se termin **serumski fluid** koristi za razne telesne fluide koji su tipično bledo žuti ili transparentni, benigne prirode, i koji ispunjavaju telesne šupljine. Serumski fluidi potiču iz serumskih žlezda i obogaćeni su nizom sekretivnih proteina. Serumski fluid može takođe da potiče iz mešovitih žlezda, koje sadrže sluzne i serumske ćelije. Zajednička osobina serumskih fluida je njihova pomoćna uloga u varenju, ekskreciji, i respiraciji.

U medicinskim poljima, posebno citopatologiji, serumski fluid je sinonim za izlivne fluide iz raznih telesnih šupljina. Postoji mnogo slučajeva izliva koji obuhvataju učešće šupljine u kanceru. Citopatološka evaluacija se preporučuje za utvrđivanja uzroka izliva iz tih šupljina.

Vidi još
--------

* Krvna plazma
* Krvni serum

Literatura
----------

* Shidham Vinod B, Atkinson Barbara F. (2007). *Cytopathologic diagnosis of serous fluids* (1 izd.). Philadelphia, Pennsylvania: Saunders Elsevier. ISBN 978-1416001454.
* Arthur C. Guyton John E. Hall (1999). *Medicinska fiziologija*. Beograd: Savremena administracija. ISBN 638705999.
*Pogledajte također "Meresank".*

**Meresank II.** ("ona voli život") je bila kraljica drevnoga Egipta rođena kao princeza, kćer faraona Kufua. Živjela je tijekom 4. dinastije. Imala je dva supruga i troje djece.

Biografija
----------

Meresank je bila kćer faraona Kufua i njegove polusestre, kraljice Meritites I. Nazvana je po svojoj prabaki Meresank I. majci faraona Snofrua. Kufu i Meritites I. su imali još djece osim Meresank - Kauaba, Džedefhora, Heteferes II. Meritites i Baufru. Oni su bili braća i sestre Meresank II.

Kauab je oženio svoju sestru Heteferes. Svoju jedinu kćer nazvao je Meresank prema svojoj sestri.

Meresank II. se udala za princa Horbaefa, svog polubrata. Imali su dvije kćeri. Nakon Horbaefove smrti, Meresank se udala za jednog faraona, svog drugog polubrata, ali se ne zna sa sigurnošću je li to bio Džedefra ili Kafra. Ako je bila Kafrina supruga, onda je to vrlo zanimljivo jer je Meresank III. Kauabova kćer i nećakinja Meresank II. bila udata za Kafru.

Faraonu za kojeg se udala Meresank II. je rodila jednog sina.

Nakon smrti, Meresank je pokopana u mastabi G 7410-7420 gdje je već prije bio pokopan Horbaef.

Obitelj
-------

Ovdje je prikazano obiteljsko stablo Meresank II. Ona je i preko majke i preko oca bila unuka faraona Snofrua. 

Šablon:Ahnentafel5

Djeca Meresank II:

| Ime | Titula | Otac |
| --- | --- | --- |
| Nefertkau C | princeza Egipta | Horbaef, princ Egipta |
| Nebtitepites | princeza Egipta | Horbaef, princ Egipta |
| Džati | princ Egipta | Džedefra/Kafra, faraon Egipta |

Postoji prikaz Meresank i jednog dječaka na barci. Moguće je da je taj dječak njezin sin Džati. Također, moguće je da je prikazani dječak zapravo bio njezin sluga.

Naslovi
-------

Ovo su naslovi Meresank II:

* "Velika od hetes-žezla",
* "Ona koja gleda Horusa i Seta",
* "Kraljeva žena",
* "Kraljeva kćer od njegova tijela".

Sarkofag
--------

Meresankin je sarkofag pronađen 1927. Izložen je u Bostonu. Načinjen je od crvena granita te se na njemu nalazi natpis "Kraljeva kćer od njegova tijela, Meresank". Sarkofag je ukrašen prikazom Anubisa, boga koji vodi mrtve pred Strašni sud.

Eksterni linkovi
----------------

***Meresank II*** na Wikimedijinoj ostavi

---

1. ↑  „Imena u kemetizmu". Arhivirano iz originala na datum 2011-02-02. Pristupljeno 2011-03-27.
2. ↑  „Meresank II.". Arhivirano iz originala na datum 2010-08-25. Pristupljeno 2011-03-27.
3. ↑  „Kauab". Arhivirano iz originala na datum 2016-03-03. Pristupljeno 2011-03-27.
4. ↑  „Meresank II.". Arhivirano iz originala na datum 2010-08-25. Pristupljeno 2011-03-27.
5. ↑  „4. dinastija". Arhivirano iz originala na datum 2010-08-26. Pristupljeno 2011-03-27.
6. ↑  „Kafra". Arhivirano iz originala na datum 2010-08-31. Pristupljeno 2011-03-27.
7. ↑  „Meresank II.". Arhivirano iz originala na datum 2010-08-25. Pristupljeno 2011-03-27.
8. ↑  „Meresank II.". Arhivirano iz originala na datum 2010-08-25. Pristupljeno 2011-03-27.