recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Toni Studeny** (Zagreb, 194?.-Zagreb, 1999.  ), je rano preminuli hrvatski pjevač poznat po svom djelovanju u rock sastavu Roboti (The Five Up) i hitu iz 1960-ih Mramor, kamen i željezo.

Životopis
---------

Toni Studeny postao je pjevač u sastava Roboti u jesen 1964. godine, nakon što su grupu napustili pjevači Žarko Dančuo i Ivan Čižmek te basist Vasilij Čaplinski (njega je zamjenio Ivica Percl). S Robotima odlazi u Austriju na angažman od šest mjeseci. Tamo je Studeni čuo tada popularnu pjesmu njemačkog glazbenika *Drafi Deutschera: Mramor, Stein und Eisen bricht* i prepjevao je na hrvatski kao - "Mramor, kamen i željezo", tu pjesmu su po povratku u Zagreb snimili za tadašnji Radio Zagreb, te potom i za Jugoton, te je ubrzo postala veliki domaći hit.

Toni Studeni i Roboti su bili velike zvijezde ranog hrvatskog rocka. No nakon nastupa po njemačkim klubovima 1969. po Düsseldorfu i Kölnu Toni Studeny se zbog ošetećenja glasnih žica, vraća u Zagreb i povlači sa scene. Nakon toga jedno vrijeme je radio kao disk džokej, te se nakon toga prebacio u radio novinare kao suradnik u emisiji "Crvena jabuka" Radio Zagreba. Na Radio Zagrebu je radio sve do svoje prerane smrti 1999..

Pogledajte i ovo
----------------

* Roboti

Izvori
------

1. ↑  Walter Neugebauer: Roboti/Five Up, sa portala Vjesnik.hr[*mrtav link*]
2. ↑  Ex Yu Muzička Biografija - ROBOTI, sa portala dzuboks.de
**Posebna** ili **specijalna emisija** u televizijskoj terminologiji označava svaku televizijsku emisiju koja ne predstavlja dio redovnog televizijskog programa, odnosno koja je naknadno (i, najčešće bez najave) ubačena u program. Specijalne emisije se obično pripremaju, snimaju ili emitiraju *ad hoc*, obično povodom nekog značajnog ili neočekivanog događaja (smrt neke značajne osobe, prirodna katastrofa i sl.). 

U Sjedinjenim Državama i nekim drugim državama se izraz **televizijski specijal** (engl. ) koristi za unaprijed pripremane i najavljivane emisije koje ne predstavljaju dio "redovnog" programa, ali se emitiraju povodom neke rijetke prigode (proslava Božića, Superbowl, dodjela Oscara i sl.). Kada su u pitanju tzv. "božićni specijali" vrlo često se pod time podrazumijevaju zabavne emisije koje imaju "poseban" sadržaj, najčešće po značajnoj količini uglednih gostiju, spektakularnim scenama ili "otkačenom" humoru. U bivšoj Jugoslaviji su najbliži ekvivalent televizijskim specijalima bile emisije novogodišnjeg TV-programa.

Povezano
--------

* Star Wars Holiday Special
**Specifična toplota** predstavlja energiju potrebnu za podizanje temperature jedne jedinice mase tela za jednu jedinicu temperature.

U SI sistemu specifična toplota se izražava jedinicama Džul kroz kilogram- kelvin (J/(kg\*K)).

Specifična toplota (**c**) uvodi se kao pomoćno sredstvo u fizičkom zakonu proporcijalnosti koji glasi:

Promena unutrašnje energije (ΔE) tela je proporcijalna masi tela (m) i promeni temperature (Δt).  

{\displaystyle \Delta {E}={c}\cdot {m}\cdot \Delta {t}}

Ovaj zakon je priznat i približno je tačan, ali pod uslovima da telo ne menja agregatno stanje ni faazu. 

Specifična toplota čvrstih tela i tečnosti je nepromenljiva veličina zavisna samo od hemijske strukture tela i ne nezavisna od njihovog oblika i veličine.

U slučaju gasova specifična toplota zavisi od vrste gasova, zato kad se govori o specifičnoj toploti kod gasova podrazumeva i stalan pritisak (cp) i stalna zapremina (cv).

Specifične toplote nekih materija
---------------------------------

| Supstancija | Agregatno stanje | Specifična toplota J/kg K |
| --- | --- | --- |
| Aluminijum | čvrsto | 900 |
| Mesing (legura Cu i Zn) | čvrsto | 377 |
| Bakar | čvrsto | 385 |
| Dijamant | čvrsto | 502 |
| Etanol | tečno | 2460 |
| Zlato | čvrsto | 129 |
| Grafit | čvrsto | 720 |
| Gvožđe | čvrsto | 444 |
| Litijum | čvrsto | 3582 |
| Živa | tečno | 139 |
| Nafta | tečno | ≈ 2000 |
| Voda | tečno | 4186 |
| čvrsto (0 °C) | 2060 |
| tamo gde drugačije nije naznačeno , upotrebljeni su normalni uslovi |
|
Limunada je smeša.
**Smješe** ili **smjese** (ijek.), odn. **smeše** ili **smese** (ek.), skupovi dve ili više različitih supstanci, za razliku od čistih (prostih) supstanci koje sačinjava samo jedan element ili jedno jedinjenje.

Sastav
------

Za razliku od jedinjenja, čiji su sastojci uvek sjedinjeni u određenim odnosima, smeša je supstanca koja ne mora da ima stalan sastav pri različitim dobijanjima. Čak i odnos kiseonika i azota u vazduhu nije uvek stalan, što ukazuje na to da je vazduh smeša (ovo je pokazao Robert Bunzen 1846. godine).

Homogene i heterogene smeše
---------------------------

Smeše su obično heterogene, što znači da se jasno mogu uočiti razlike između supstanci koje ih čine. Na primer, lako je uočiti u smeši peska i šećera, koje su čestice peska, a koje šećera. Homogena je ona supstanca kod koje jedan deo ima potpuno isti sastav i osobine kao svaki drugi deo. Dešava se da su sastojci neke smeše dovoljno mali da se ne mogu videti golim okom, pa takve smeše izgledaju homogeno. Takav je slučaj sa krvlju. Pod mikroskopom se vidi da krv sačinjava bezbojna tečnost sa suspendovanim česticama. Sličan je slučaj i sa mlekom. Primeri za prave homogene smeše (jer se heterogenost ne može dokazati) su neki vodeni rastvori (šećera, soli itd.).

Dobijanje smeša
---------------

Oslobađanje gasa, toplote, zračenja svetlosti ili stvaranje struje su pojave koje obično prate neku hemijsku reakciju. Ukoliko ne dođe do ovih pojava prilikom mešanja supstanci, pretpostavlja se da se nije desila hemijska reakcija, već da se napravila smeša.

Osobine smeša
-------------

Osobine smeša su aditivne, odnosno, ona zadržava osobine svih supstanci koje je čine. Tako će vodeni rastvor šećera imati osobine i šećera i vode.

Razdvajanje sastojaka smeša
---------------------------

Sastojci u smeši se razdvajaju korišćenjem fizičkih promena supstanci. Pri tome se mogu koristiti različita fizička svojstva, kao što su magnetizam, specifična težina, (ne)rastvorljivost u odgovarajućim rastvaračima, tačka mržnjenja, kao i metode: destilacija, likvacija, difuzija, elutracija, flotacija.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  Parkes, G. D. & Fil, D. 1973. Melorova moderna neorganska hemija. Naučna knjiga. Beograd.

Spoljašnje veze
---------------

***Smeša*** na Wikimedijinoj ostavi
Program **Volonteri Ujedinjenih nacija (UNV)** (engl. *UN Volunteers*) agencija je Ujedinjenih nacija (UN) koja raspoređuje međunarodne dobrovoljce (volontere) koji direktno pružaju podršku partnerima UN na terenu. UNV je pod vodstvom Programa UN za razvoj (UNDP), sa sjedištem u Bonu, i operiše kroz kancelarije UNDP u svakoj zemlji. 

UNV je osnovala Generalna skupština UN 1970. godine. Volonteri dolaze iz razvijenih i zemalja u razvoju, ali je danas većina (70%) iz zemalja u razvoju. Identifikaciju, intervjuisanje i davanje zadataka volonterima često obavlja agencija za saradnju u njihovoj zemlji. 

Od 1971. UNV je poslao preko 30.000 volontera da rade na širokom spektru projekata u 140 zemalja u razvoju.

Dana 17. XII. 1985. godine Generalna skupština UN proglasila je 5. XII. Međunarodnim danom volontera. Taj je datum izabran kao podsjećanje na dan kada je 1970. godine stvoren Program UN za volontere.

Vidi još
--------

* Sistem Ujedinjenih nacija

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanični sajt UNV-a (na engleskom)
* World Volunteer Web (na engleskom)
* Online Volunteering Service Arhivirano 2008-10-28 na Wayback Machine-u (na engleskom)
**Rastislav Mstislavić**  ( 1225. - 1262. ) je bio knez Haliča 1236.-1237. i 1241.-1242. ban Slavonije 1247. godine i Mačve ( s Beogradom ) od 1247. - 1262. godine, knez od Novogrudoka 1254. - 1258. i car Bugarske tijekom zime 1256.-1257. godina.

Život
-----

Otac Rastislava je bio Mihajlo Vsevolodovič vladar Kijeva iz dinastije Rurjikovič. U doba invazije Mongola kako bi se izgradilo savezništvo između Kijevske Rusije i Hrvatsko-Ugarske države dolazi do vjenčanja između **Ratislava** i kćerke Bele IV.. Kako je Mihajlo bio ubijen dok se **Rastislav** nalazio u Pešti on ostaje živjeti na ovom dvoru gdje mu kralj odmah dodjeljuje titulu bana Slavonije i Mačve. To **Ratislava** ne zadovoljava tako da se on nakon kratke neuspješne vojne avanture na području Svetog Rimskog Carstva odlučuje na povratak u svoju postojbinu gdje postaje knez Novogrudoka. Zahvaljujući prije svega svome utjecaju na Ugarskom dvoru jedna njegova kćerka se udaje za Mihajla Asena I. što ubrzo postaje razlog za novu vojnu avanturu. Smrt zeta u atentatu 1256. godine i potonje prisilno vjenčanje udovice za novog cara **Rastislavu** sada na vrhuncu moći postaje uvreda koja se može oprati samo krvlju. Tijekom svoje invazije Bugarske  on obara tamošnjeg uzurpatora i kruni se za cara. Kako ga bez obzira na krunidbu Bugari nisu htjeli prihvatiti za vladara on se vraća kući zajedno s kćerkom. Tu u stvarnosti nepotrebnu avanturu je s druge strane iskoristila Litva čiji vladar počinje osvajanje Novogrudoka. Kako je cijelo kneževstvo palo u protivničke ruke do 1258. godine nemajući drugog izbora **Rastislav** se vraća u svoju Mačvansku banovinu gdje će i umrijeti 1262. godine.

Djeca
-----

* Bela, ban Mačve ubijen 1272.
* Mihajlo, ban Bosne ubijen 1270.
* Elizabeta, vjerojatno supruga od Mihajlo Asen I.
* Kunigunda od Slavonije, kraljica Bohemije umrla 1285.
* Agripina, oženjena za kneza Poljske.

Izvori
------

1. ↑  R.Horvat : Povijest Hrvatske I.
2. ↑  R.Horvat : Povijest Hrvatske I.
3. ↑  RUSSIA, RURIKID
4. ↑  Francis Dvornik:The Slavs in European History and Civilization
Za ostala značenja, v. Stenel.
**Stenel** (starogrčki: ) bio je, u grčkoj mitologiji, sin Perseja i mikenski kralj. Njegova je supruga po Herinoj volji prerano rodila Euristeja, koji je tako umesto Herakla postao kralj. Stenel se oženio Amfidamantovom kćerkom Artibijom (ili Antibijom) ili, prema drugima, Pelopovom kćerkom Nikipom. Kao Stenelova deca spominju se, osim Euristeja, Alkiona, Meduza i Ifid ili Ifit. Stenel je na mikenski presto stupio kad je njegovog brata Elektriona ubio ubio Amfitrion, potonjeg oca Heraklovog. Potom je Amfitriona poslao u progonstvo, a u svoje je kraljevstvo pozvao Atreja i Tijesta, nakon što su ovi bili proterani iz Pise. Nakon Euristejeve smrti Atrej je postao mikenski kralj. Stenela je ubio Hil, sin Heraklov.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867), „Sthenelus (3)",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, **1**, Boston, pp. 8
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Elekrion** | **Kralj Mikene** | Slijedi:**Euristej** |
| **Kralj Tirinta** |
Legitimacija SMERŠ-a
**SMERŠ** (rus. *Смерть шпионам*) je skraćenica za sovjetsku kontraobaveštajnu službu, koja je osnovana 19. aprila 1943. i u prevodu znači **Smrt špijunima**. 

Agencija, čiji je službeni naziv bio Glavna uprava za kontraobaveštajnu delatnost, je osnovana za vreme Drugog svetskog rata iz tadašnje NKVD po nalogu Josifa Staljina, njen vođa je bio general Viktor Abakumov. Njen glavni zadatak je bio kontraobaveštajne prirode, odnosno nastojanje da se eliminišu nemački obaveštajci iza sovjetskih linija, odnosno pro-osovinski simpatizeri u redovima Crvene armije, te "filtirira" stanovništvo u oslobođenim krajevima i među oslobođenim ili repatriranim ratnim zarobljenicima. SMERŠ je koristio široki dijapazon metoda, te se pokazao izuzetno efikasnim u borbi protiv nemačkih obaveštajaca, čije su aktivnosti u poslednjim godinama rata bile značajno otežane. SMERŠ-u se često pripisuje veliki deo zasluga za uspešno prikrivanje priprema za veliku sovjetsku ofanzivu u letu 1944. godine, koja je potpuno iznenadila Nemce i značajno doprinela sovjetskoj pobedi u ratu.

Jedan od značajnih zadataka je bilo hapšenje odnosno pronalazak Adolfa Hitlera. Nakon navodnog pronalaska tijela Hitlera i Eve Braun, te su tajno zakopali u SMERŠovom štabu u Magdeburgu, gde su bila sve do 1970, kada su ostatke kremirali i bacili u reku.

SMERŠ je rasformiran u maju 1946. godine. Njenu su nadležnost razdvojile vojna obaveštajna služba GRU odnosno civilna služba MGB (preteča KGB-a).

SMERŠ u popularnoj kulturi
--------------------------

SMERŠ je široj javnosti najpoznatiji zahvaljujući britanskom književniku Ijanu Flemingu koji je njene agente koristio kao glavne negativce, odnosno protivnike protagonista u svojim romanima o Džejms Bondu.

Spoljašnje veze
---------------

* Rastava za 60. godišnjicu Smerša
**Volonterstvo** (**volonterizam**, **volontiranje**) neprofitna je i neplaćena aktivnost kojom pojedinci i pojedinke, samostalno ili u okviru neke grupe ili organizacije, doprinose dobrobiti svoje zajednice ili cijelog društva. Volontiranje se javlja u raznim oblicima: od tradicionalnih običaja uzajamne samopomoći do organizovanog djelovanja zajednice u kriznim periodima. Volontiranje uključuje i pokušaje suzbijanja siromaštva i pomoći u sprečavanju i zaustavljanju sukoba.

"Volonterstvo (ili dobrovoljni / dragovoljni rad) jedan je od kamena temeljaca civilnog društva jer oživljava najplemenitija stremljenja čovječanstva: zauzimanje za mir, slobodu, mogućnost izbora, sigurnost i pravičnost za sve ljude." *(Opća deklaracija o volonterstvu)*

Definicija I. Vidanovića
------------------------

Prema definiciji Ivana Vidanovića iz Rečnika socijalnog rada volonterizam je mobilizacija i angažovanje pojedinaca i grupa koji dobrovoljno pristaju da pružaju usluge određenoj populaciji, uz adekvatnu selekciju i pripremu. Volonterizam je zasnovan na idejama samopomoći, uzajamne pomoći i filantropije. Najčešće se sprovodi u vjerskim, humanitarnim, socijalnim kao i nevladinim organizacijama. Volonteri se vode kao neprofesionalci, ali uz dobru selekciju, pripremu, superviziju i fidbek mogu postići znatan stepen profesionalizma.

Značaj(ke) volonterizma
-----------------------

Volontiranje je dio historije gotovo svake civilizacije i počiva na ideji da globalno ne završava nego tek počinje s lokalnim. Volonteri i volonterke danas igraju važnu ulogu u dobrobiti i napretku u razvijenim zemljama i zemljama u razvoju i unutar nacionalnih ili drugih programa za humanitarnu pomoć, tehničku saradnju i promociju ljudskih prava, mira i demokratije. Ljudi koji svoj rad dobrovoljno poklanjaju blagostanju zajednice i društva u kojem egzistiraju osnova su mnogih nevladinih organizacija, profesionalnih udruženja itd.

Volonterstvo uključuje u sebi volontere i volonterski rad, a 
volonterski rad je rad koji se obavlja uglavnom u organizovanom obliku (volonterske udruge, grupe...) i u određenoj stalnosti (najmanje 2 sata nedeljno). 

Bitne značajke volonterstva:

* dobrovoljnost - obavlja se bez ikakve prisile, slobodno;
* neplaćenost - ne radi se iz želje za zaradom, nego besplatno;
* solidarnost - radi se iz suosjećanja s drugim, iz želje da se nekom pomogne.

Vidi još
--------

* Volonter
* Volonteri Ujedinjenih nacija
* Međunarodni dan volontera

Izvori
------

1. ↑  „Udruga invalida Sisačko-moslavačke županije". Arhivirano iz originala na datum 2008-12-07. Pristupljeno 2008-12-16.

Eksterni linkovi
----------------

***Volonterstvo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Volontiram.ba (Bosna i Hercegovina) Arhivirano 2008-12-23 na Wayback Machine-u (neaktivna poveznica)
* Volontiram.hr (Hrvatska)[*mrtav link*] (neaktivna poveznica)
**Obični** ili **smeđi kivi** (*Apteryx australis*) je vrsta kivija koji nastanjuje južni otok Novog Zelanda. Do 2000. godine je smatran istom vrstom kao i kivi sa sjevernog otoka, i još uvijek je po nekima.

Opis
----

Smeđi kivi nema žlijezde iz kojih teče ulje, a njegovo perje nema zupce i kukice. Ima velike brkove oko usta i nema repa, samo trticu. Dug je 45–55 cm, ženka je teška 2,1-3,9 kg, a mužjak 1,6-2,8 kg. Kljun je dug i tanak, i pomalo zakrivljen prema dolje. Ovo je noćna ptica, kao i ostali kiviji. Perje je riđe boje i lagano isprugano.

Smeđi kiviji komuniciraju zvukom i njime brane teritorije. Također pjevaju u duetu, sa ženkom koja se oglašava sa
"kee-wee" ili "kee-kee" i mužjakom sa "kurr kurr". Mužjaci su vokalniji i glasaju se u uspravljenoj poziciji sa raširenim nogama i kljunom uperenim prema gore.

Imaju duge kljunove sa nosnicama na vrhu, što im daje odličan osjet mirisa. Ovo koriste više nego vid ili sluh kada traže hranu skrivenu u zemlji. Hrane se gujavicama, larvama, puževima, paucima, gusjenicama i pravokrilcima. Želudac im je slab. Slijepo crijevo im je dugo i tanko i pomaže u probavi.

Ženke smeđeg kivija, kao i kod drugih vrsta kivija, imaju dva jajnika, ali samo lijevi jajovod funkcionira, što dopušta jajima iz oba jajnika da prođu. Monogamna je vrsta i kada se mužjak i ženka spare ostat će zajedno do kraja života i braniti svoj teritorij. Veličina teritorija je između 12 i 106 jutara zemlje. Gnijezda prave u jazbinama ili skrivene ispod guste vegetacije. Ženka nese 1-2 jajeta, obično samo jedno, koja mužjak inkubira 90 dana. Nakon nekoliko dana ptić izlazi iz gnijezda i sam se hrani, ali sa roditeljima može ostati oko jednu godinu.Kada ne inkubiraju jaja, odmaraju se sami na zaklonjenim mjestima na nivou tla.

Rasprostranjenost i stanište
----------------------------

Smeđi kivi živi na oba otoka i otoku Stewart. Na Sjevernom otoku žive uglavnom u Northlandu i Taranakiju sa malenim raštrkanim populacijama drugdje. Na Južnom otoku žive u Fiordlandu i Westlandu. Staništa su im umjerene i suptropske šume, travnjaci i šikare, što gušće to bolje. Na otoku Stewart također žive na pješćanim dinama.

Zaštita
-------

2000. godine, nakon što je priznat kao zasebna vrsta od strane IUCN-a, smeđi kivi je smješten među osjetljive vrste. Njih oko 27 000 (procjena od 1996. godine) živi na površini od oko 9800 km2. *Trichosurus vulpecula* i hermelini jedu jaja, a ptiće jedu mačke i također hermelini. Odrasle ubijaju psi, lasice i oposumi. Populacija otoka Stewart je stabilna jer ovi grabežljivci još nisu došli na taj otok, ali je moguće da su ga 2000. kolonizirali hermelini.

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **smeđi kivi** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **smeđem kiviju** |
*Za ostale upotrebe, v. Turan (razvrstavanje).*
Položaj Turana (Centralna Azija) kao jedne od svjetskih regija
**Turan** (perzijski:  [*Tūrān*) je bio srednjoperzijski naziv za Centralnu Aziju, a što doslovno znbači "zemlja Tura". Prvotno je označavao područja sjeverno i sjeveroistočno od današnjeg Irana na kome su živjela razni iranski narodi. 

Sličnost izraza Turan sa nazivom Turaka i drugih turkijskih naroda je sa vremenom drevni perzijski izraz počela povezivati sa pojmovima kao što su turanski jezici (za koje se danas koristi precizniji izraz uralo-altajski) i turanidska rasa, te sa ideologijom turanizma. Za područja Centralne Azije kojima obitavaju turkijski narodi se danas koristi izraz Turkestan.

V. također
----------

* Turanska plemena
* Turanizam
* Panturcizam
* Aniran

Eksterni linkovi
----------------

* Iranians and Turanians in the *Avesta* Arhivirano 2014-11-27 na Wayback Machine-u
* Der Schatten von Turan (a history of the Turan ideology - *in German*)
* Hunmagyar.org (a representative of the controversial Turanian theory)
* (Turkish Turan ideology)
* (Turanian - Online Browser Game)
**Žarko Puhovski** (Zagreb, 15. prosinca 1946.) je hrvatski filozof, publicist i aktivist, javni zagovarač Koalicije za REKOM, koji predaje političku filozofiju na zagrebačkom Filozofskom fakultetu, a koji je javnosti najpoznatiji kao predsjednik Hrvatskog helsinškog odbora od 2000. do 2007. te komentator tekućih društveno-političkih zbivanja.

Žarko Puhovski je studirao fiziku u Zagrebu, a filozofiju u Frankfurtu. Diplomirao je na Fakultetu političkih nauka u Zagrebu. 1973/74 bio je asistent na Sveučilištu u Zagrebu i bio član Praxis filozofije. Od 1975. je profesor političke filozofije na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu.

Godine 1988. je bio jedan od osnivača Udruženja za Jugoslavensku demokratsku inicijativu (UJDI grupa). Od 2000. godine bio je predsjednik Hrvatske nevladine organizacije Hrvatskog helsinškog odbora za ljudska prava. Nju je 2007. napustio nezadovoljan financijskim kontroverzama i načinom na koji je Ivo Banac vodio tu organizaciju.

Izabrana bibliografija
----------------------

* *Interes i zajednica* (1975)
* *Kontekst kulture* (1979)
* *Povijest i revolucija* (1980)
* *Um i društvenost* (1989)
* *Socijalistička konstrukcija zbilje* (1990)
* *Leksikon temeljnih pojmova politike* (1990)
* *Politics and Economics of Transition* (1993)

Izvori
------

* Puhovski's biography at moljac.hr Arhivirano 2012-07-17 na Wayback Machine-u

Vanjske veze
------------

* Članci vezani uz Žarka Puhovskog na portalu index.hr

| Položaj u neprofitnim organizacijama |
| --- |
| Prethodi:**Ivan Zvonimir Čičak** | **predsjednik Hrvatskog helsinškog odbora**2000–2007 | Slijedi:**Danijel Ivin** |
*Redovnica iz Monze*, slika koju je 1847. godine izradio Giuseppe Molteni.
**Sestra Virginia Maria**, rođena kao **Marianna de Leyva y Marino** (Milano, 4. decembar 1575. – Milano, 17. januar 1650), poznatija pod nadimkom **Redovnica iz Monze** (ital. *Monaca di Monza*) bila je italijanska katolička redovnica, poznata po sudjelovanju u skandalu koji je kasnije inspirirao dio radnje i likova u znamenitom romanu *Zaručnici* Alessandra Manzonija.

Rođena je u jednoj od najmoćnijih porodica u tadašnjoj Italiji. Otac Martino de Leyva je bio španski plemić i nasljedni grof Monze, dok joj je majka Virginia Maria Marino bila nasljednica bogatog milanskog bankara Tommasa Marina. Kada je imala 13 godina, otac ju otjerao u milanski samostan Santa Margeritha, a službeno je zaređena 1591. godine.

Vjeruje se kako je 1597. započela tajnu ljubavnu vezu sa grofom Gian Paolom Osiom, kome će u tajnosti roditi dvoje djece, od kojih je jedno bilo mrtvorođenče, a drugo kćer Alma Francesca Margeritha, rođena 1605. godine, a koju je Osio naknadno priznao kao vlastito nezakonito dijete i doveo u svoju dom. Veza sa Osiom je trajala sve do 1606. godine, kada je jedna od redovnica u samostanu zaprijetila da će o svemu dojaviti crkvenim i drugim vlastima. Na to ju je Osio dao ubiti, a sličnu sudbinu je imalo još nekoliko sestara, kao i svjetovnih osoba upoznatih sa aferom. 

Vlasti su međutim, doznale za ubistva, te je Osio godine 1607. uhapšen. On je uspio pobjeći iz zatvora prije nego što je sljedeće godine ubijen u kavanskoj tučnjavi. Sestra Virginia je pak bila izvedena pred sud gdje je, dijelom i pod torturom, priznala svoje zločine. Zbog njih je osuđena da bude 13 godina zazidana u samostanu; prilikom izdržavanja kazne joj je dostavljano dovoljno hrane i vode da preživi, tako da je kaznu uspjela održati.

Priča o Redovnici iz Monze je tokom kasnijih godina i vijekova inspirirala i brojne likovne umjetnike, književnike, a od druge polovice 20. vijeka i autore filmova.

Vanjske veze
------------

***Redovnica iz Monze*** na Wikimedijinoj ostavi

* *I Promessi sposi (The Betrothed)* (`en`)
* *Marianna de Leyva, Nun of Monza*[*mrtav link*]
* *Virginia Maria de Leyva*
* *La Monaca di Monza, immagini tra storia e romanzo (The Nun of Monza in History and Literature)*

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 7408994
* LCCN: n83214043
* ISNI: 0000 0000 6126 7033
* GND: 123087198
* SUDOC: 118435582
* BNF: cb120487186 (podaci)
* NDL: 00621001

 |
**Transoksanija** ili **Transoksijana** (također poznata pod nazivima **Farârud** (perzijski:  فرارود‎) / **Ma Wara'un-Nahr** (arapski: ما وراء النهر‎) / **Hé Zhōng** (kineski: )) je drevni naziv za područje Centralne Azije koje otprilike odgovara današnjem Uzbekistanu, Tadžikistanu i jugozapadnom dijelu Kazahstana. U geografskom smislu predstavlja područje između rijeka Amu Darja i Sir Darja. Danas se pod time uglavnom podrazumijevaju dotična područja u historijskom kontekstu, odnosno prije 8. vijeka, iako su ga evropski historičari i geografi koristili i za kasnije periode. U perzijskom epu Shahnameh, koga je napisao Firdusi, Transoksijana se navodi kao pradomovina iranskih naroda, a rijeka Oks kao granica između Irana i Turana.

Regija je bila jedna satrapija Ahemenidskog Carstva pod imenom Sogdijana. Transoksijana je, međutim, riječ latinskog porijekla i doslovno znači "preko rijeke Oks", s time da je "Oks" bio grčki naziv za Amu Darju. Arapsko ime "**mā warā' an-nāhr**" znači "ono što je preko rijeke".

Povezano
--------

* Aniran
* Turan
* Samanidska dinastija
* Horezmijska Monarhija
* Timur
**Ždrelac** je naselje na otoku Pašmanu, u sastavu istoimene općine. Naziv je dobio po uskom prolazu, Ždrilu, a kojim je otok Ugljan razdvojen od otoka Pašmana. Naselje prema popisu iz 2001. broji 245 stanovnika. 

Otoci su 1973. spojeni 210 metara dugim mostom, uz koji je veliko vikend naselje. U Ždrelcu je crkva sv.Luke, jer je sveti Luka zaštitnik Ždrelca. Inače, crkva sv.Luke je glavna crkva u Ždrelcu koji je oduvijek bio dio Banja, od kojeg se odcijepio 1825.godine. Ždrelac se formirao oko crkve sv.Luke. Naziv se spominje 1397.godine.
Zatim se 1446.godine <<Zdrelac<< spominje kao najsjeverniji zaselak Banja, a 1555. u izvorima dolazi <<Zdrelac overo Bagno<< i 1668. <<Zdrelac di Bagno<<. Talijanski oblik preuzeo je i crkveni skematizam 
Zadarske nadbiskupije 1840. Gospodarska je osnova poljodjelstvo, vinogradarstvo, maslinarstvo, ribarstvo i turizam. Lijepe plaže i čisto more privlače turiste i vikendaše pa je Ždrelac omiljeno izletište Zadrana. Na regionalnoj je prometnici.

Vidi još
--------

* Gladuša

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Ždrelac** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Pašman |
| --- |
| Banj • Dobropoljana • Kraj • Mrljane • Neviđane • Pašman • Ždrelac |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |
**Žižula** (lat. *Ziziphus zizyphus*), zvana još i **žižola**, **ćićindula**, **čičimak**, **cicindra** i **jujuba**, poznata i kao **kineska datulja**. Po broju stabala najbrojnije je voće u Kini. Uzgaja se širom Azije, na Mediteranu, kao i u SAD-u u novije vrijeme. Kod nas je prisutna samo u primorju, posebno na području od Dubrovnika do Trogira.

Opis
----

Plodovi žižule
Žižula je grmolika biljka ili stablo visine od oko 9 metara sa gustom krošnjom i povijenim granama. Na granama se nalazi veliki broj oštrog trnja i manje, lisne grančice duge do 25 cm. Na lisnim grančicama rastu manji, duguljasti, sjajni, kožnati i blago nazubljeni listovi. Cvjetovi su maleni, dvospolni i privlačni pčelama. Na istim grančicama rastu cvjetovi i plodovi, a one otpadaju po završetku vegetacije. Plodovi su jajasti i oblika masline, kao nedozreli su svijetle zelene boje. U rujnu počinju mijenjati boju, lagano žute, a zatim poprimaju jarku crveno-narančasto-smeđu boju. Krajem rujna ili početkom listopada plodovi se beru i upotrebljavaju. Meso ploda je svijetle, žućkasto-zelene boje, prijatnog, slatko-kiselog okusa, a u sredini je tvrda koštica.

Uzgoj žižule
------------

Žižula raste u toplim krajevima, a odlikuje se velikom otpornošću na temperaturne promjene, tako ljeti može izdržati i preko 40 °C i sušu, a kada odbaci svoje grančice, postaje vrlo otporna i na hladnoću, u razdoblju mirovanja podnosi temperaturu i do -25 °C. Žižula najbolje uspijeva u dubokim i plodnijim tlima, a lošije na području gdje su tla alkalna i karbonatna, zbog mogućnosti oboljenja u obliku različitih kloroza. Biljka se razmnožava sjemenom, reznicama, izdancima i cijepljenjem.

Upotreba
--------

Plod se jede sirov, te djelomično ili potpuno osušen. Također, od plodova žižule rade se marmelade, sokovi i rakija na bazi lozovače. Plod se preporučuje zbog visokog sadržaja korisnih sastojaka i vitamina C, za sniženje krvnog tlaka i za liječenje želučanih i crijevnih tegoba. Plodovi, lišće i kora žižule koriste se u farmaceutskoj industriji za proizvodnju lijekova i čajeva.

Izvori
------

1. 1 2  Žižula

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Žižula** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Žižula** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Žižula** |
|  | Potražite izraz ***žižula*** u W(j)ečniku, slobodnom rječniku. |
Sukulent aloja čuva vodu u svojim povećanim listovima
**Sukulenti** ili **sukulentne biljke** su biljke koje spremaju vodu u svoje povećane listove, stabljike ili korijen. Povećanje listova se najviše vidi kod tkiva biljke Aloe vera. Iako sve biljke crpe vodu, sukulenti su se savršeno prilagodili da pohrane vodu za duže vrijeme. Ova prilagodba im omogućuje preživljavanje u okruženju u kojem druge biljke ne mogu. Za vrijeme dana njihovo stanište je veoma vruće, doduše stanište je noću hladnije pa im to pomaže da odahnu. Mnogi sukulenti imaju voštani zaštitni sloj na svojoj stabljici i lišću, što im pomaže sačuvati vlagu. Neke od porodica u kojima nalazimo sukulente su: Cactaceae (kaktusi), Agavaceae (agave), Aizoaceae, i Crassulaceae.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Porodica** | **Sukulenti** | **Prilagođeni dio** | **Nalazišta** |
| **Agavaceae** | 300 | list | sjeverna i središnja Amerika |
| **Cactaceae** | 1600 | stabljika | Amerika |
| **Crassulaceae** | 1300 | list | širom svijeta |
| **Aizoaceae** | 2000 | list | južna Afrika |
| **Apocynaceae** | 500 | stabljika | Afrika, Indija |
| **Didiereaceae** | 11 | stabljika | Madagaskar (endem) |
| **Euphorbiaceae** | 500 | stabljika, listovi | Afrika, Madagaskar, Indija |
| **Asphodelaceae** | 500 | list | Afrika, Madagaskar |
| **Portulacaceae** | ? | stabljika, list | Amerika |

Vanjske veze
------------

***Sukulenti*** na Wikimedijinoj ostavi
Razne vrste upaljača
**Upaljač** je mehaničko pomagalo koji služi za paljenje cigarete, cigare, lule, plina ili bilo čega drugog što je zapaljivo. Za razliku od šibice, upaljač se može koristiti više puta, jer se ne troši upaljač već samo zapaljivi fluid koji služi kao gorivo. Ovo može biti tekući plin za upaljače, benzin za upaljače isl. Za inicijalno paljenje fluida se koristi ili kremen kamen ili električna varnica.

Preteča upaljača
----------------

U prošlom veku kao sredstvo za paljenje vatre, u Srbiji, se koristilo sledeće:

* kremen (vrsta kamena koji udaranjem baca varnice)
* ocilo (vrsta turpije savijena u oblik koji se može videti na Srpskom grbu)
* trud (vrsta pečurke koja raste na kori drveta i koja se pre primene za potrebe paljenja vatre posebno obradi)

Kresanjem kremena o ocilo trud bi se palio.

Šibice
------

Paraleno sa razvojem upaljača pojavile su se i šibice:

Prvi upaljači
-------------

Prvi upaljači su se sastojali od:

* kućišta
* fitilja
* materijala sličnog vati koji se nalivao benzinom
* kremena
* nazubanog točkića koji je „grebanjem" kremena bacao varnicu

Potrošni materijal je bio:

* kremen koji se menjao
* fitilj koji je goreo pa se takođe menjao
* specijalni benzin koji se dolivao

Upaljači Zipo (Zippo)
---------------------

Za vreme Drugog svetskog rata firma „Zipo" je za potrebe američke armije napravila upaljač na benzin čija je karakteristika bila da kada se upali i baci na daljinu od 40 -{m}-, da se tokom leta ne ugasi. Namena je bila očigledna, paljenje neprijateljskih skladišta i sl... Zipo je i danas Mercedes među upaljačima.

Moderni upaljači
----------------

Moderni upaljači su izmenjeni u sledećem smislu:

* mesto kremena se koristi piezoelektrični element koji kada se stisne baca varnicu
* kao gorivo koristi se specijalni plin za upaljače.

Postoje upaljači koji se mogu nadopunjavati plinom i kojima je moguće menjati kremen ali najpopularniji su upaljači koji se jednostavno bacaju kada potroše plin.

Spoljašnje veze
---------------

***Upaljač*** na Wikimedijinoj ostavi
**Stjepan Kavurić** (Zagreb, 19. prosinca 1905. — Logor Lepoglava, lipanj 1942.) je bio hrvatski sindikalni radnik i sudionik Narodnooslobodilačke borbe.

Životopis
---------

Rođen je 1905. godine u Zagrebu. Godinama je bio zaposlen u Zagrebačkoj električnoj centrali, a 1933. godine je postao član njezine organizacije KPJ. Istovremeno je bio član uprave SBOTIČ-a (sindikat bankarskih radnika, činovnika i ostalih srodnih zanimanja), te član rukovodstva KPJ u gradskim poduzećima „Elektra" i „Vodovod".

Za vrijeme vlade Cvetković-Maček, bio je uhićen i upućen u logor Lepoglavu. Po dolasku ustaša na vlast u travnju 1941. godine, svi zatočenici su predani njima u ruke. U lipnju 1942. godine, ustaše su njega i još trideset logoraša zatočili u samicu, bez hrane i vode. Naposljetku su provalili iz ćelije, napali ustaško osoblje u logoru i pritom su svi pobijeni.

Nasljeđe
--------

Po njemu i njegovom bratu Zvonimiru je do 1990-ih nosila ime ulica u Zagrebu, koja je zatim preimenovana u *Ulica Andrije Hebranga*. Do udruženja više poduzeća u građevinsko poduzeće „Monting" 1970-ih, samostalno je djelovalo poduzeće nazvano po njima, „Braća Kavurić". Danas se u Sisku jedna ulica zove po braći Kavurić.

Izvori
------

1. 1 2 3  Stipe Ugarković, dr. Ivan Očak. *Zagreb grad heroj: spomen-obilježja revoluciji*. „August Cesarec", Zagreb 1979. 148. str.
2. ↑  „Portal *Zagreb se bori*". Arhivirano iz originala na datum 2021-03-08. Pristupljeno 2014-07-27.
**Tragurij** (grč. ***Tragurion***, lat. ***Tragurium***) je antičko naselje na mjestu današnjega Trogira.

Na otočiću između kopna i otoka Čiova u brončano i željezno doba oblikovalo se naselje, dok su na okolnim brdima nastala utvrđena naselja – gradine. U okolici Trogira sačuvane su velike grobne gomile, među kojima i ona na vrhu brda Plošnjaka te tzv. Kneževa gomila u Velom (Kaštelanskom) polju. U II. st. spominje se *Tragurion*, naselje grčkih kolonista iz Isse (Visa), premda je kolonizacija toga prostora vjerojatno započela već potkraj III. st. pr. Kr. Grčko naselje bilo je ograđeno poligonalnim kamenim bedemima, dijelovi kojih su istraženi i ponegdje sačuvani u temeljima srednjovjekovnih građevina. Gradski prostor bio je organiziran po ortogonalnoj osnovi; ortogonalno su podijeljeni i okolni zemljišni posjedi, što se nazire u današnjoj parcelaciji. O grčkom naselju svjedoči žrtvenik božice Here (pronađen pred zvonikom katedrale), psefizma, reljef žene pri radu i lik božanstva Kairosa, koji su bili uzidani u kasnije plemićke palače, pa njihova lokalna provenijencija nije posve sigurna.

Rimski *Tragurium* spominje se u više izvora, a Plinije Stariji piše da je *oppidum Tragurium* čuven po kamenu. U kamenolomu na obližnjem brdu Sutilija pronađeni su nedovršeni antički stupovi, kapiteli te dva žrtvenika posvećena Heraklu. Rimski se grad razvijao unutar zidina, a izvan grada nalazile su se nekropole s kojih potječe veći broj nadgrobnih spomenika, miljokazi, urne, sarkofazi. Ostatci antičkoga foruma potvrđeni su na jugozapadnoj strani glavnoga trga. O ranom prihvaćanju kršćanstva na širem području grada svjedoče ostatci kasnoantičke grobišne bazilike na lokalitetu Ošljak-Travarica (današnja gradska tržnica), kao i niz ranokršćanskih crkava u gradu i okolici na temeljima kojih su poslije izgrađene crkve.

Izvori
------

1. 1 2  Hrvatska enciklopedija (LZMK) - Trogir
**Pedologija** (ruski: *Педология*, od grčkog *pedon* = tlo, zemlja), je znanost o tlu njegovom sastavu i oblicima. Ona se bavi genezom, morfologijom, klasifikacijom i distribucijom tla.

Tlo nije samo potpora za vegetaciju, nego je i zona ('pedosfera') brojnih interakcija između klime (voda, zrak, temperatura), života u tlu (mikroorganizmi, biljke, životinje) i njegovih ostataka, mineralnog materijala od izvornih i dodanih stijena, te njegova položaja u krajobrazu. Tijekom njegove formacije i geneze, profil tla polagano se produbljuje i razvija karakteristične slojeve nazvane 'horizonti', dok se približava sigurnom stanju ravnoteže.

Korisnici tla (poput poljoprivrednika) u početku nisu pokazivali veliku brigu za dinamiku tla. Gledali su na tlo kao sredstvo čija su kemijska, fizička i biološka svojstva bila korisna za službu poljoprivredne produktivnosti. U drugu ruku, pedolozi i geolozi nisu se u početku usredotočili na poljoprivredne primjene karakteristika tla (edafična svojstva) već nad njegovim odnosom prema prirodi i povijesti krajobraza. Danas postoji integracija dva disciplinarna pristupa kao dio znanosti o krajobrazu i okolini.

Pedolozi se sada također zanimaju za praktične primjene dobro shvaćenih pedogenetskih procesa (evolucija i funkcioniranje tala), poput interpretiranja njegove povijesti okoline i predviđanja posljedica promjena u zemljišnoj upotrebi, dok poljoprivrednici shvaćaju da je kultivirano tlo složeno sredstvo koje je često rezultiralo kroz nekoliko tisuća godina evolucije. Oni shvaćaju da je trenutna ravnoteža krhka i da samo čitavo poznavanje njezine povijesti čini mogućim osiguravanje održive upotrebe.

Slavni pedolozi
---------------

* Olivier de Serres
* Bernard Palissy
* Vassili Dokuchaev
* E. W. Hilgard
* Hans Jenny

  



***Pedologija*** na Wikimedijinoj ostavi
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Tillamook**. Za druga značenja, v. Tillamook (razvrstavanje).* |

**Tillamook** (Starije varijante su Killamuck, Calamox, Gillamooks, Killamook) /='land of many waters,'/ pleme ili grupa plemena Salishan Indijanaca sa sjeverne oregonske obale (vidi) između rijeka Nehalem i Salmon, u koju pripadaju Tillamook vlastiti sa Tillamook Baya, Nehalem sa rijeke Nehalem, Nestucca sa rijeke Nestucca, Salmon River ili Neschesne sa Salmon Rivera i možda Siletz sa rijeke Siletz. 
Ime Tillamok činučki je naziv u značenje "people of Nehalem", a ostali nazivi za njih bili su  *'Higgahaldahu'*  kod Nestucca,  *'Kyaukw'*  kod Indijanaca Alsea i Si ni'-te-li, Mishikhwutmetunne naziv za njih i Alsee u značenju  *'flatheads'*  ili  *'pljosnatoglavi'*. 

I like trains.

Jezik
-----

Jezik tillamook pripada porodici Salishan. Posljednji govornik umro je 1970. , pa se danas služe engleskim.

Populacija
----------

Prema Lewisu i Clarku (1805) bilo ih je 2,200, no već 1845. broj im je sveden na 400 (*Wilkes Exploring Expedition*) i popisom iz 1912. svega 26. Potomaka danas imaju na rezervatu Siletz.

Kultura
-------

Kultura Tillamooka pripada Sjeverozapadnoj obali. Kuće Tillamooka su drvene (vidi[*mrtav link*]) a obitelji proširene, 20 do 30 osoba. Ribolov (napose losos) osnovni su oblik privređivanja.

Izvori
------

1. ↑  Christopher Moseley

Vanjske veze
------------

* Tillamook Arhivirano 2004-06-30 na Wayback Machine-u
* Tillamookm Indinas
* an extinct language of USA
**Patuca** (španjolski: *Río Patuca*) je svojom dužinom od 500 km, najduža rijeka u Hondurasu i druga u Centralnoj Americi.

Karakteristike
--------------

Patuca se formira sutokom rijeka Guayape i Guayambre nekih 40 km istočno od Juticalpe u Departmanu Olancho.
Od tamo teče isprva prema istoku a zatim prema sjeveroistoku uz velike meandre preko Departmana Gracias a Dios kroz džungle Nacionalnog parka Patuca, a u donjem toku preko Rezervata biosfere Río Plátano. Nakon tog neposredno kod Karipskog mora teče paralelno duž obale nekih 16 km prema sjeverozapadu do ušća kod lokaliteta *Barra Patuca*.

Sliv joj je velik 23.900 km² i prolazi preko rijetko naseljenog kraja poznatog pod imenom Mosquitia.

### Pikanterije

Rijeka je još od kolonijalnih vremena poznata kao zlatonosna, pa se još i danas nekoliko stotina ljudi bavi ispiranjem zlata.

Honduraška vlada još od 90-ih želi podići 3 hidroelektrane ukupne snage 524 MW, čija je izgradnja zbog kojekakvih razloga odgođena. Danas je najaktuelnija izgradnja hidroelektrane *Patuca III*, snage 104 MW. Druge dvije *Patuca I* (270 MW) i *Patuca II* (150 MW) još su u istražnoj fazi.

*Patuca III* trebala bi se izgraditi sjeveroistočno od Tegucigalpe u Departmanu Olancho. Za njen rad treba podići betonsku branu visoku 57 metara, dugu 57 m, da se formira akumulacijsko jezero na površini od 49 km², te količine vode bile bi dovoljne da pokreću dvije turbine snage 52 MW.

UNESCO je 1980. uvrstio Rezervat biosfere Río Plátano na Listu mjesta svjetske baštine u Americi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Río Patuca*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 2. 4. 2019.
2. ↑  „*Departamento de Olancho*" (španjolski). Xplorhonduras. Pristupljeno 4. 04. 2019.
3. 1 2 3  „*Hydroelectric Project Patuca III (Piedras Amarillas) , Honduras*" (španjolski). Enviromental Justice Atlas. Pristupljeno 4. 04. 2019.
4. ↑  „*Departamento de Gracias a Dios*" (španjolski). Xplorhonduras. Pristupljeno 4. 04. 2019.

Vanjske veze
------------

* *Río Patuca* (`es`)
* *Asociación Patuca* (`es`)
**Wilhelm Eduard Weber** (Wittenberg, 24. listopada 1804. – Göttingen, 23. lipnja 1891.) je istaknuti njemački fizičar. 

Rođen je u Wittenbergu, gdje je njegov otac Michael Weber, radio kao profesor teologije. Wilhelm je bio jedan od tri brata, od kojih su sva trojica išla na studijs znanosti. Nakon zatvaranja wittenberškog sveučilišta, njegov otac premješten je u Halle 1815. Wilhelm je prve lekcije dobio od oca, no onda je išao u školu u Halleu. nakon što je upao u sveučilište posvetio se nacionalnoj filozofiji. Toliko se posvetio svojem učenju da je nakon diplome odmah postao profesor. 

Na Gaussov prijedlog, Weber 1831. odlazi u Göttingen da bi bio profesor fizike, unatoč činjenici da je imao samo 27 godine. Njegove lekcije bile su interesantne, sugestivne i instruktivne. Weber je mislio, da bi se bolje razumjela fizika i da bi se mogla uvesti u svakodnevni život, da samo lekcije, unatoč što su ilustrirane eksperimentima, nisu dovoljne, pa je on svojim učenicima omogućio da sami, besplatno eksperimentiraju i to u školskom laboratoriju. Kao student od 25 godina Wilhelm, je zajedno sa svojim bratom Ernostom, profesorom anatomije, izdao knjigu *Teorija valova i tekućina*, knjigu koja im je osigurala puno veću reputaciju. „mehanizam hodanja među ljudskom vrstom" bio je drugi studij, koji je radio zajedno sa bratom Eduardom. Te važne studije izdane su između 1825. i 1838. Gauss i Weber su 1833. konstruirali prvi elektromagnetski telegraf. Weber je umro u Göttingenu 23. lipnja 1891.

SI jedinica za magnetski tok, veber (**Wb**) nazvana je u njegovu čast.

Vanjske poveznice
-----------------

* Kratka biografija i bibliografija u Virtualnom muzeju Maxa Plancka

***Wilhelm Eduard Weber*** na Wikimedijinoj ostavi
**Suđenje u Penenden Heathu** (engleski: ) je naziv za suđenje održano u Engleskoj u deceniji nakon normanskog osvajanja, najvjerojatnije 1076, kojim se riješio spor između tadašnjih vodećih feudalaca i velikodstojnika, među kojima su se isticali biskup Odo od Bayeuxa, polubrat kralja Williama Osvajača na jednoj, i Lanfranc, nadbiskup Canterburyja na drugoj strani. Spor je nastao oko zemalja kenterberijske crkve koje su bile oduzete Lanfrancovim prethodnicima još u vrijeme anglosaksonskog kraljeva, najvjerojatnije u doba earla Godwina od Wessexa čiji je nominalni nasljednik kao earl Kenta bio upravo Odo. Kralj William je odredio da se spor riješi na velikoj skupštini koja će se održati u Penenden Heathu, blizu Maidstonea u današnjoj grofoviji Kent. Suđenje je trajalo tri dana, i na njemu su sudjelovali kako normanski, tako i anglosaksonski plemići. Današnjim historičarima je zanimljivo zbog toga što daje uvid u to kako su se Normani, usprkos osvajanja, nastojali držati starog anglosaksonskog prava, odnosno način na koje je ono pod normanskim uticajem tek postepeno počelo primati danas poznati oblik. Na kraju je presuđeno djelomično u korist Lanfranca te je Crkva dobila dio posjeda. Odo od Bayeuxa je 1082. u potpunosti lišen svojih posjeda i zatvoren.

Izvori
------

1. ↑  "The Date of the Trial on Penenden Heath" by John Le Patourel, *The English Historical Review* (1946), str. 378-388
Maketa Saikuja u omjeru 1:10 (grad Meiwa u japanskog prefekturi Mie.)
**Saikū** (斎宮, ***Saikū***?), također poznat kao "Itsukinomiya" (いつきのみや), bilo je selo smješteno oko 10 km sjeverozapadno od Isea, najvažnijeg od svih šintoističkih svetišta u Japanu. Ponekad se za njega koristio i naziv Bambusova palača. Saikū je služio kao rezidencija (palača), odnosno administrativno sjedište Saiōa, odnosno neudatih carskih princeza koje su služile u Svetištu Ise u ime cara od perioda Asuka do perioda Nanboku-cho japanske historije. Nakon što je sistem Saiōa kolabirao, Saikū je ponovno postao obično selo uzgajivača riže koje dan-danas postoji i administrativno pripada gradiću Meiwa u prefekturi Mie.

Eksterni linkovi
----------------

* Historijski muzej Saikua (japanski) Arhivirano 2006-01-06 na Wayback Machine-u
* Dvorana historijskog iskustva Itsukinomiya (japanski) Arhivirano 2007-11-10 na Wayback Machine-u

34°32′28″N 136°37′01″E﻿ / ﻿34.541207°N 136.616836°E﻿ / 34.541207; 136.616836Koordinate: 34°32′28″N 136°37′01″E﻿ / ﻿34.541207°N 136.616836°E﻿ / 34.541207; 136.616836
**Tisemsilt** (arapski: تيسمسيلت) je grad od 66,084 stanovnika na sjeveru Alžira u Pokrajini Tisemsilt u kojoj je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tisemsilt leži na jugu planinskog masiva Varsenis na visoravni Sersou na nadmorskoj visini od 849 metara.
Od glavnog grada Alžira je udaljen 245 km jugoistočno.

Okolica je plodan poljoprivredni kraj zahvaljujući akumulacionom jezeru *Colonel Bougara*, koje ima kapacitet od 13 miliona m³, a udaljeno je svega desetak km od centra grada.

Historija
---------

Mjesto je nastalo kao trgovište berberskih nomadskih stočara sa juga i onih sa masiva Varsenis pod imenom *Tisemine*, iako ima i teorija da se tada zvalo po berberskom **Ozina**.

Pred kraj osmanske vladavine za to trgovište ustalilo se ime Suk Tisemine.

Za Francuske kolonijalne uprave trgovištu je promjenjeno ime u - **Vialar**. Status općine dobio je 1924. pa je od 1928.-1931. podignuta gradska vijećnica.
Nakon proglašenja alžirske nezavisnosti gradu je vraćeno staro ime, a nakon administrativne reforme zemlje 1984. postao je administrativni centar novoformirane Pokrajine Tisemsilt.

Od 2008. grad ima i univerzitet - *Ahmed Ben Yahia*.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Algeria, People's Democratic Republic of Algeria*" (engleski). City population. Pristupljeno 21.1. 2020.
2. 1 2 3 4 5  „*Tissemsilt*" (francuski). El Watan. Pristupljeno 21.1. 2020. [*mrtav link*]
3. ↑  „*Colonel Bougara*" (francuski). Agence Nationale des Barrages et Transferts. Pristupljeno 21.1. 2020.
4. ↑  „*Creation et evolution*" (francuski). Centre universitaire Ahmed Ben Yahia. Arhivirano iz originala na datum 2020-02-04. Pristupljeno 21.1. 2020.

Vanjske veze
------------

***Tisemsilt*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Tissemsilt*[*mrtav link*] (`fr`)
*Za ostale upotrebe, v. Sušica.*

  
Koordinate: 41° 26′ 14" SGŠ, 22° 50′ 11" IGD

**Sušica** (mak. *Sušica*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Sušica je u sastavu opštine Novo Selo.

Istorija
--------

Po podacima sekretara Bugarske egzarhije iz 1905. godine, selo je u celini grčko ili po bugarskoj propagandi grkomansko, odnosno, u selu živi 784 Grka, vernika Carigradske patrijaršije.. U selu je radila i grčka škola.

Prirodni uslovi
---------------

Sušica je smeštena u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 17 kilometar istočno.

Naselje Sušica se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno na severoistočnom obodu Strumičkog polja, na mestu gde se ono izdiže u prva brda, koja ka jugu prelaze u planinu Belasicu. Nadmorska visina naselja je približno 250 metara. 

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Selo Sušica je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 1.811 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%), a ostalo su mahom Srbi.

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Selo danas
----------

Sušica je danas pretežno poljoprivredno-stočarsko naselje. U selu se nalazi i radi osnovna škola sa 4 razreda, dom kulture, ambulanta, nekoliko ugostiteljskih radnji. Selo ima i urbanistički plan.

Vidi još
--------

* Spisak sela u Makedoniji

Napomene
--------

1. ↑  Brancoff, D.M. "La Macedoine et sa Population Chretienne". Paris, 1905, r.118-119.

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.novoselo.gov.mk Zvanična stranica opštine Novo Selo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Novo Selo |
| --- |
| **Novo Selo** • 
Badolen • 
Bajkovo • 
Barbarevo • 
Borisovo • 
Draževo • 
Zubovo • 
Kolešino • 
Mokrijevo • 
Mokrino • 
Novo Konjarevo • 
Samuilovo • 
Smolari • 
Staro Konjarevo • 
Stinik • 
Sušica |  |