recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Za ostale upotrebe, v. Crni septembar (razvrstavanje).*
**Crni rujan** je bio naziv palestinske terorističke grupe, koja je svoj naziv "Crni rujan" uzela iz Građanskog rata u Jordanu 1970. Grupa je najviše poznata po Münchenskom masakru tijekom ljetnih Olimpijskih igara 1972. u Münchenu. kada je osam članova te grupe 5. rujna uzela za taoce jedanaest izraelskih sportaša i kasnije ih sve ubila.

Prvi atentat grupa provodi već u studenom 1971. kada su četiri mladića ubila jordanskog premijera Wasfi Tala u Kairu. Kada su uhićeni od stane egipatske policije odmah priznaju da su članovi "Crnog rujna". Nedugo zatim slijede još dva atentata. U prosincu iste godine veleposlanik Jordana u Londonu u zadnji tren uspijeva izbjeći atentat. Kasnije su članovi Crnog rujna ubjedili dvije Engleskinje da sa sobom unesu radio-aparat] na zrakoplov koji je letio na relaciji Rim i Tel Aviv. Ispostavilo se da je "radio-aparat" bila bomba koja je eksplodirala kada je zrakoplov bio u zraku. Pilot je ipak uspio prizemljiti zrakoplov u zračnoj luci u Rimu.

Grupa je poslije atentata u Olimpijskom selu u Münchenu bila na udaru izraelske tajne službe Mossada. Veći dio pripadnika "Crnog rujna" likvidiran je po različitim europskim gradovima tokom tzv. Operacije Božji gnjev. Za te likvidacije smatra se odgovornim specijalna jedinica u okviru Mossada, Caesarea.

Vanjske poveznice
-----------------

* TIME, 18. rujna 1972.; Black September's Ruthless Few Arhivirano 2005-12-12 na Wayback Machine-u
Zenitni teleskop.
U horizontskom koordinatnom sustavu položaj nebeskog tijela određen je azimutom i kutnom visinom (ili zenitnom daljinom = 90° - kutna visina).
**Zenitni teleskop** je astrometrijski teleskop za vrlo točno mjerenje razlika zenitnih daljina zvijezda i određivanje zemljopisne širine. Jednostavno postavljanje u vertikalnoj ravnini dopušta korištenje zrcala velike mase. Koristio se za mjerenje kolebanja zemljopisnog pola, što su danas preuzela mnogo točnija radioastronomska mjerenja položaja kvazara. Veliki zenitni teleskop s udubljenom površinom rotirajuće žive kao zrcalom (promjera 6 metara i mase oko 3 tone) izgrađen je 2004. u Kanadi (70 km istočno od Vancouvera). Koristi se za astrofizička promatranja (mjerenje crvenoga pomaka galaktika i kvazara, te za otkrivanje dalekih supernova).

Zenitna daljina
---------------

*Glavni članak: Zenitna daljina*
Zenitna daljina (oznaka: *z*) je dio velike vertikalne kružnice, od zenita do mjesta na prividnoj nebeskoj sferi (nebesko tijelo), mjeren lučnom mjerom.  Koristi se u horizontskom koordinatnom sustavu uz azimut za izračunavanje položaja nebeskih tijela. Mjeri se tako da se od 90° odbije kutna visina tijela.

Kutna visina (oznaka: *h*) je kut u središtu nebeske sfere koji se nalazi u ravnini okomitoj na ravninu obzora. Zamislimo li da je polumjer nebeske sfere jedinični, tada se kutna visina može odrediti i kao duljina luka na sferi, jer je u tom slučaju duljina luka brojčano jednaka pripadnom središnjem kutu. Isti postupak provodi se pri određivanju drugih sfernih koordinata. Kutna visina *h* je pozitivna iznad obzora i kreće se od 0° do 90°, a negativna ispod obzora, kada se kreće od 0° do -90°. Umjesto kutne visine *h* može se koristiti zenitna daljina *z*:

*z = 90° - h*
### Zenit

Zenit (prema arap. *as-samt*: smjer, put; hrv. *tjemenište*) je točka na prividnoj nebeskoj sferi, najviša iznad obzora (horizonta), kutna visina joj iznosi 90°. Određuje se s pomoću viska ili vodoravne plohe, tako što je smjer zenita okomit na vodoravnu plohu. Osim mjesnog ili zemljopisnog zenita određuje se i **geocentrički zenit**, koji se dobiva projekcijom pravca iz središta Zemlje kroz stajalište do nebeske sfere. 

Nasuprot zenitu je nadir. Nadir (prema arap. *naẓīr*) je točka na nebeskoj sferi najniža pod obzorom (horizontom), nasuprot (antipod) zenitu, kutne visine –90°.

Izvori
------

1. ↑   **zenitni teleskop**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
2. ↑   **zenitna daljina**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
3. ↑   **zenit**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
4. ↑   **nadir**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.

Veze
----

* Astronomski instrumenti
**Slobodan Tišma** (Stara Pazova, 14. maj 1946) je pisac i muzičar, osnivač kultnih novotalasnih bendova Luna i La strada.

Biografija
----------

Slobodan Tišma je počeo da se bavi muzikom ranih 1960-ih osnovavši par bendova koji nisu imali većeg uspeha. Povukao se iz muzike i posvetio pisanju i objavljivanju poezije u literarnim časopisima i studentskim novinama. Pošto je na njega uticala poezija Artura Remboa, često je koristio pseudonim *Artur*.

Sa pojavom panka i novog talasa 1979. godine je osnovao sastav La strada, u kome su bili i basista Borislav Oslovčan, bubnjar Ivan Fece Firči i gitaristi Dragan Nastasić i Siniša Ilić. Studentski snimci „On" i „Sat" objavljeni su na kaseti „Hokej klub Virginitas" (Ding Dong, 1980). 1980. godine La strada je prerasla u Lunu koju su sem Tišme činili i Zoran Bulatović Bale, Ivan Fece Firči, Jasmina Mitrušić i Marko Vukomanović Mare. Grupa Luna je izdala jedan album, i to pošto se već raspala 1984. godine, pod imenom „Nestvarne stvari". Tekstove pesama na ovom albumu pisao je Tišma. Iste godine taj album u Zagrebu je dobio priznanje 7 sekretara SKOJ-a.

Posle raspada Lune Tišma je sa Jasminom Mitrušić obnovio La stradu, kojoj su se pridružili još i Robert Radić, Zolt Horvat i Danijel Stari. Njihov jedini album „La strada" snimljena za jedan dan, a objavio ga je 1987. godine M produkcija Radija Novi Sad.

Godine 1989. La strada se rasformirala i Tišma se povukao se iz muzičkog sveta. Vratio se literaturi i objavio knjige poezije „Marinizmi" (Ruža lutanja, 1995) i „Vrt kao to" (Ruža lutanja, 1997) i „Urvidek" (2005), za koju je dobio nagradu Stevan Sremac. U književnim časopisima povremeno je objavljivao dnevničke zapise pod nazivom „Bluz dajari" (Blues diary). Godine 2009. za izdavačku kuću Laguna objavljuje roman "Quattro stagioni" za koju 2010. dobija nagradu "Biljana Jovanović".

Godine 2011, objavljuje roman "Bernardijeva soba" (izdavač Kulturni centar Novog Sada), za koji dobija NIN-ovu nagradu.

Vidi još
--------

* Luna
* La strada

Vanjske veze
------------

* Beleška o „Urvideku" i drugim fenomenima Slobodana Tišme (`sh`)
* Intervju sa Slobodanom Tišmom Arhivirano 2009-08-03 na Wayback Machine-u (`sh`)
* Nezvanična Fejsbuk strana Slobodana Tišme (`sh`)
**Stornoway** (škotsko-gelski: *Steòrnabhagh*) je najveći grad arhipelaga Vanjski Hebridi od 5,714 stanovnikai najveća luka na sjeverozapadu Škotske.

On je i administrativni centar Područnog vijeća (council area) i 
Namjesništva (lieutenancy area) - Comhairle nan Eilean Siar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Stornoway leži na većem - sjevernom dijelu - Lewis, najvećeg otoka tog arhipelaga Lewis i Harris, i to u velikoj uvali, okrenutoj 
prema škotskoj obali.

Historija
---------

Stornoway je izrastao u 18. vijek kao ribarsko naselje, na tada vrlo unosne haringe. Vremenom je ribolov propao, ali se razvila
tekstilna industrija proizvodnja poznatog Harris tvida.

Nekad je bio dio historijske grofovije Ross-shire u historijskoj regiji Ross i Cromarty.

Privreda i transport
--------------------

Stornoway je prije svega administrativno - trgovačko servisni centar cijelog arhipelaga Vanjski Hebridi. Pored toga za 
lokalnu ekonomiju je sve važniji turizam.

Stornoway je najbliži škotskoj obali, pa iz njega svakodnevno plove trajekti za Ullapool u Highlandsu, vožnja 
traje oko 3 sata.

Pored toga grad ima aerodrom (IATA: SYY, ICAO: EGPO) sa vezama sa Edinburghom, Glasgowom i 
Invernessom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Scotland" (engleski). City population. Pristupljeno 14. 12. 2014.
2. 1 2 3 4   „*Stornoway*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 12. 2014.

Vanjske veze
------------

***Stornoway*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Explore Stornoway Isle of Lewis* na portalu Explore Scotland Arhivirano 2007-12-13 na Wayback Machine-u (`en`)
**Braintree** je grad od 54,956 stanovnika na istoku Engleske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Braintree leži na sjeveru Essexa u Distriktu Braintree, čiji je administrativni centar.

Historija
---------

Braintree je izrastao kao saksonsko naselje na rimskom putu Stane.

Londonski biskup je 1199. dodjelio povelju Braintreu kojom mu odobrava da može organizirati sajam.
Braintree se brzo razvio u značajno trgovište, a od 13. vijeka i u centar manufakturne proizvodnje vunenih tkanina po stupama okolnih potoka Brain, Pant i Rijeke Blackwater.

Dolazak većeg broja flamanskih hugenotskih izbjeglica tokom 16. vijeka, koji su sa sobom donijeli nove - naprednije tehnike tkanja znatno je utjecao na prosperitet grada.

U 17. vijeku vjerska netolerancija i siromaštvo doveli su do vala iseljavanja, dvije grupe kolonista iz Braintreea osnovale su 
1632. dva američka grada Braintree, Massachusetts i Hartford, Connecticut.

Od 19. vijeka počinje razvoj industrije, prvu tvornicu svile osnovao je Samuel Courtauld, nakon dolaska željeznice iz Londona 1848. uslijedio je pravi industrijski bum.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Urban Areas in England" (engleski). City population. Pristupljeno 30. 03. 2017.
2. 1 2  „*Braintre*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30. 03. 2017.
3. 1 2 3 4 5  „*A brief history of Braintree*" (engleski). Braintree. Arhivirano iz originala na datum 2019-08-01. Pristupljeno 30. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Braintree, Essex*** na Wikimedijinoj ostavi

* Braintree Town Hall Arhivirano 2015-10-30 na Wayback Machine-u (`en`)
*Za ostale upotrebe, v. Bombaši.*
**Bombaši** su vojnici određeni za napade na protivnika upotrebom ručnih bombi. U našoj literaturi se naročito spominju bombaši-partizani tokom Drugog svjetskog rata. U uslovima gerilskog rata, upotrebom bombi se često delimično zamjenjuje djelovanje artiljerije i avijacije.

Prvo se pojavljuju u Rusiji već u 14. vijeku poslije pojave baruta, gdje su bacali improvizirane eksplozivne naprave. U današnjem smislu se javljaju u 17. vijeku kao grenadiri, po nazivu za ručnu bombu - grenada. Razvojem puške i zbog nesigurnosti bombe, oko 1750. grenadiri se rasformiraju. U 19. vijeku se samo povremeno koriste ručne bombe. Ponovo se šire uvode u akcijama komita protiv Turaka od 1896. zatim u Ilindenskom ustanku, a posebno poslije 1904. Miodrag Vasić je za komite napravio prvu ručnu bombu kockastog oblika. Zatim, ručna bomba ulazi u naoružanje srpske vojske.

Sve vojske uskoro uvode ručne bombe, a srpska vojska uvodi Vasićevu bombu *Kragujevac* i norvešku Azen pred balkanske ratove. Pokazuju se uspješne i sve vojske ih uvode do 1915. Srpska vojska 1916. već ima i posebne jedinice bombaša. Pri napadu na Vetrenik avgusta 1916. učestvuje i četa bombaša. Koriste se za prepade na rovove, uništenje mitraljeskih gnijezda i oruđa, napadaju bunkere, uklanjaju bodljikavu žicu i slično.

U toku Drugog svjetskog rata, bombaši imaju veliku ulogu naročito u SSSR i Jugoslaviji. General Vasilij Čujkov ističe njihovu ulogu o odbrani Staljingrada. Pri napadima Sovjeta na Kenigsberg, Budimpeštu, Berlin i druge gradove imaju važnu ulogu pri zauzimanju tačaka otpora. 

Poslije Drugog svjetskog rata bombašima se poklanja pažnja naročito u manjim armijama i pri vođenju partizanskog rata. U Alžiru, Kubi, Malaji, Keniji i Vijetnamu, obuci bombaša je bila posvećena izuzetna pažnja.

Vidi još
--------

* Bombaši u NOR-u
* Bombaši (film)

Literatura
----------

* Vojna enciklopedija, Beograd, 1970, knjiga prva, strane 712 i 713.
**Świna** (njemački: *Swine*) je rukavac rijeke Odre na sjeverozapadu Poljske dug 16 km koji kod grada Świnoujście uvire u Baltičko more.

Hidrologija
-----------

Świna je prirodni kanal kojim vode Szczecinskog zaljeva otječu prema sjeveru u Baltičko more.
Njeno korito široko od 100 do 1000 metara, razdvaja Otok Usedom od Otoka Wolin.
Na svom kratkom toku ima brojne otoke od kojih je najveći *Wielki Krzek*.

Świna je najkraći rukavac, ostala dva Peenestrom i Dziwna su duži.

Vode Świne su boćate, a salinitet, zavisi o vjetrovima
Na Świni postoji samo jedan most, i to na sredini - Piastowski, a na ušću kod Świnoujście trajektni terminal.

Prema ugovoru sklopljenim 1721. sa Švedskom, - Szczecin i otoci Wolin i Usedom pripali su Kraljevini Pruskoj.
Pruska je te iste 1721. počela sa radovima na regulaciji Świne, a oni su dovršeni 1747. pa je tad Świnoujście postao morska luka.
Nakon tog je od 1874. do 1880. prokopan *Kraljevski kanal*, kojim je znatno skraćena plovidba do Szczecinskog zaljeva.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   „Cieśnina Świna, Świnoujście" (poljski). Pomorze Zachodnie. Pristupljeno 1.01. 2021.
2. ↑  „*History*" (engleski). Świnoujście. Pristupljeno 01.01.2021.

Vanjske veze
------------

***Świna*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Cieśnina Świna, Świnoujście* (`pl`)
**Blackwater** (prevedeno *Crna voda*) je rijeka na jugoistoku Engleske u Grofoviji Essex duga nekih 55 km.

Karakteristike
--------------

Blackwater izvire pod imenom **Pant** istočno od grada Saffron Waldena, od tamo teče u smjeru jugoistoka nekih 26 km u smjeru Braintreea. Kod sela *Bocking* mijenja ime u Blackwater. Zatim blago zavija prema jugu i nakon narednih 22.5 km kod *Withama* prima pritoku *Brain*. 

Nešto južnije kod sela *Langford* iznad grada Maldona prima najveću pritoku Chelmer.

Sve do kraja 18. vijeka Blackwater je uz velike meandre tekao do Sjevernog mora i uvirao nešto južnije nego danas, jer je tad je od sela Langford nizvodno prokopan kanal.

Blackwater sa Chelmerom ima sliv od 988 km², to blago valovita ravnica koja se intenzivno obrađuje pretežno ratarskim kulturama, a stočarstvo je slabije zastupljeno.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*River Blackwater*" (engleski). Water Matters. Pristupljeno 02. 034 2017. [*mrtav link*]
2. 1 2  „*Rivers Chelmer and Blackwater*" (engleski). Northumbrian Water Limited. Arhivirano iz originala na datum 2015-04-21. Pristupljeno 02. 034 2017.

Vanjske veze
------------

***Blackwater (Essex)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Rivers Chelmer and Blackwater* Arhivirano 2015-04-21 na Wayback Machine-u (`en`)
**Arhitektura računala** (još i kao **računalna arhitektura**, **organizacijski ustroj računala**, **organizacijska struktura računala**) je teorija koja podržava izgradnju i organizaciju računala i računalnih cjelina. Kao što arhitekt u građevini postavi principe i ciljeve za jednu građevinu tako i računalni arhitekt stvara računalnu arhitekturu. Arhitekti prilikom gradnje neke građevine takoder usklađuju principe s materijalima i konceptima koje koriste (npr. gradnja u opeci zahtjeva drugačiji pristup nego izgradnja u betonu ili kamenu), tako i računalni arhitekt mora uskladiti svoju "gradnju" s ograničenjima materijala i tehnika koje on/ona koristi.

Ciljevi sastavljanja računala
-----------------------------

Jedan od najčešćih problema s kojim se suočava arhitektura računala jest odnos izmedu cijene gradnje i performanse koje se mogu postići s izabranim dizajnom. Drugi ciljevi u konstrukciji su također važni: veličina stroja, težina, potrošnja električne energije, inter-operabilnost, mogućnost nadogradnje, korištenje određenih periferija, itd.

Principi arhitekture računala
-----------------------------

### Arhitektura pojedinih cjelina

* arhitektura centralne jedinice ili CPU - skup naredbi i izvedba ulazno/izlaznih jedinica
* memorijska arhitektura
* arhitektura sabirnice

### Izvedba osnovnih elemenata

* analogna računala
* digitalna računala
* kvantna računala
* hibridna računala

### Tehnike izvedbe

* elektronička računala
* električna računala
* elektro-mehanička računala
* mehanička računala
* fluidična računala

### Arhitektura pojedinih cjelina

* arhitektura središnje jedinice ili CPU-a - skup naredaba i izvedaba ulazno/izlaznih jedinica, principi rada (stack, pipeline, RISC, ASIC, vector)
* memorijska arhitektura
* arhitektura sabirnice

Arhitektonski smjerovi u izradi računala
----------------------------------------

* Von Neumannova računalna arhitektura
* Harvardska računalna arhitektura
* stack ili hrpasta računalna arhitektura
* paralelna računalna arhitektura
* RISC računalna arhitektura
* CISC računalna arhitektura
* Vektorska računalna arhitektura

Arhitektura sabirnice
---------------------

Sabirnica (eng. *bus*, množina *buses*) je podskup unutar računala ili neke druge elektroničke opreme koja kroz jedan dogovoreni standard omogućava usmjeravaje podatka i upravljačkih signala između: integriranih krugova kao na primjer CPU i memorije, ostalih uređaja koje sačinjavaju računalo pod skupova unutar računala, ili izmedu međuspojnica koje dozvoljavaju spajanje računala s vanjskim svijetom.

Način na koji je sabirnica izrađena ili izabrana imat ce utjecaj na način na koje računalo radi (brzina) kao i na mogućnost proširenja i korištenja standardiziranih komponenti koje su dostupne na tržištu.

Izvori
------

1. ↑  Kiš Miroslav, *Englesko-hrvatski i hrvatsko-engleski informatički rječnik*, Zagreb, Naklada Ljevak, 2000. str. 217
Za automobil popularnog naziva *spaček*, v. Citroën 2 CV.

**Spaček** je metkovski rock sastav osnovan početkom 1988. godine.

Povijest sastava
----------------

Prvih godina Spaček je sastav koji svira na disco priredbama i rock gitarijadama u Metkoviću i okolici. Prvi uspjeh ostvaruju pobjedom na lokalnom festivalu pjevača amatera "Glas Neretve". Unatoč početku Domovinskog rata, iako mahom tinejdžeri, odlučuju se na nastavak rada, ratu usprkos, a dio njih i aktivnim sudjelovanjem u obrani Hrvatske.

Krajem 1992. u "nezavisnoj produkciji" izdaju prvi album *Rat, vrijeme, ljubav...* sa sedam najboljih pjesama iz dotadašnjeg djelovanja, objavljen na 500 kazeta. Usporedno s izdavanjem ove promotivne kazete *Spaček* nastupa na međunarodnom humanitarnom festivalu *Lijepa naša* namijenjenom izgradnji Doma invalida Domovinskog rata, u Münchenu, Augsburgu, Frankfurtu, te na kraju u Zagrebu u koncertnoj dvorani Vatroslav Lisinski.

U ljeto 1993. godine svojim prvim spotom za singl "Prva Dama", Spaček zauzima prvo mjesto u tadašnjoj najrelevantnijoj nacionalnoj glazbenoj top ljestvici u emisiji Hrvatske televizije *Hit depo*.

Odmah potom izlazi drugi album pod nazivom *Zadrži dah, odbaci strah* u izdanju diskografske kuće Amadeus II. Na albumu se pored drugih pjesmama nalazi i hit-pjesma "Neretvanska", koja je izvrsno primljena kod publike u Metkoviću, gdje postaje svojevrsna neslužbena himna grada Metkovića.

Nakon niza godina djelovanja i nastupa na mnogim manjim koncertima, Spaček se odlučuje na svoj prvi veliki promotivni koncert, koji se održao pred preko 2000 posjetitelja u gradskoj športskoj dvorani u Metkoviću.

Sredinom 1994. godine članovi Spačeka privremeno prestaju s radom zbog neodgodivih obveza prema vojsci i fakultetu.

Nakon tri godine, 1998. grupa je snimila singl CD sa spotom na hrvatskom i engleskom jeziku "Nosim ti ruže" ("Bringing You Roses").

Posebno zapažen nastup ostvaren je na Etnofestu Neum '98, obradom popularne narodne pjesme "Na Neretvu misečina pala" u suradnji s KUD-om Metković i akademskim glumcem Tomislavom Martićem.

U svibnju 2013. godine objavom singla "Most" i koncertom pod nazivom *Metkoviću, opet ću ti doći ... 20 godina poslije* Spaček se vratio na hrvatsku glazbenu pozornicu.

Diskografija
------------

### Albumi

* *Rat, vrijeme, ljubav...* (1992.)
* *Zadrži dah, odbaci strah* (1993.)

### Singlovi

* "Nosim ti ruže" ("Bringing You Roses") (1998.)
* "Na Neretvu misečina pala" (1998.), objavljen na kompilaciji *Etnofest Neum '98*
* "Most" (2013.)

Članovi sastava
---------------

* Dragan Brnas − Fudo, vokal, gitara
* Goran Martinac − Gogo, klavijature
* Goran Komazin − Meka, gitara, prateći vokal
* Jurica Bebić, bas gitara, prateći vokal
* Petar Batinović, bubnjevi

Vanjske veze
------------

* Spaček na Facebook-u
* Spaček na YouTube-u
**Spurije Karvilije Maksim** (*Spurius Carvillius Maximus*) je bio *novus homo* izabran za Rimskog konzula godine 293. pne. koji je radi u uspjeha u trećem samnitskom ratu nagrađen trijumfom. Osnovao je hram Fors Fortuna i posvetio kolosalni kip Jupitera Kapitolskog izrađen od zarobljenog samnitskog oklopa. (Plinije *N.H.* 34.43; Livije 10.43; *Fasti Capit*.). Prema Veleju Peturkulu (2.128), bio je cenzor, najvjerojatnije 289. pne. Godine 272. pne. po drugi put je izabran za konzula te je vodio pohod protiv pobunjenih Samnita (Front. *Aq*. 10.6).

Njegov sin bio je Spurije Karvilije Maksim Ruga, izabran za konzula 234. pne. i 228. pne.

Fusnote
-------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Lucius Postumius Megellus i Marcus Atilius Regulus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Lucijem Papirijem Kurzorom* 293. pne. | Slijedi: **Quintus Fabius Maximus Gurges i Decimus Junius Brutus**  |
| Prethodi: **Gaius Claudius Canina, Gaius Fabius Dorso Licinus (*mort e.*) i Gaius Fabricius Luscinus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Lucijem Papirijem Kurzorom* 272. pne. | Slijedi: **Caeso Quinctius Claudus i Lucius Genucius Clepsina**  |
**Biznis** (poznat i kao **preduzeće** ili **firma**) organizacija je koja sudjeluje u trgovini dobrima, uslugama ili oba sa potrošačem. Biznis je dominantan u kapitalističkim ekonomijama, gde većinu poseduju privatnici i obezbeđuje dobra i usluge mušterijama radi postizanja profita. Biznis takođe može biti neprofitan ili u državnom vlasništvu. Biznis koji poseduje više različitih pojedinaca odnosi se na preduzeće, iako termin ima određenije značenje.

Etimologija rijeci biznis potiče od stanja biti zauzet (engl. ) i odnosi se na komercijalno održiv profitabilan posao. Termin biznis ima najmanje tri primene, u zavisnosti od opsega u kojem se koristi. Biznis može da označava određenu organizaciju, dok se uopštenija primena odnosi na određeni tržišni sektor, npr. muzički biznis. Spojeni oblici, kao što su agribiznis predstavlja podskupove šireg značenja reči, koja obuhvata sve aktivnosti svih snadbevača dobrima i uslugama.

Literatura
----------

***Biznis*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sullivan, Arthur; Steven M. Sheffhrin (2003). *Economics: Principles in action*. Upper Saddle River, New Jersey 07458: Pearson Prentice Hall. str. 29. ISBN 978-0-13-063085-8.
**Stay-behind** (na engleskom doslovno "ostati-iza") je izraz koji u najširem smislu označava pojedince, grupe i organizacije koje vlast neke zemlje oprema i obučava sa zadatkom da u slučaju rata i neprijateljske invazije djeluju na okupiranoj teritoriji, bilo kao gerilske paravojne formacije, bilo kao ilegalni pokret otpora koji bi trebao izvoditi različite subverzivne aktivnosti kao što su diverzije, sabotaže i sl. Neki od prvih primjera daje Drugi svjetski rat, kada je britanska vlada za slučaj eventualne njemačke invazije 1940. godine pripremila tzv. Pomoćne jedinice, SSSR organizirao vlastite partizanske odrede, a nacistička Njemačka pred sam kraj pokrenula tzv. Operaciju Werwolf.

U svom užem smislu se pod time podrazumijeva niz organizacija koje su za vrijeme Hladnog rata osnovane u Zapadnoj Evropi pod pokroviteljstvom NATO-pakta i logističku pomoć američke CIA-e, a čija je svrha bila gerilsko i subverzivno djelovanje protiv Sovjeta i njihovih saveznika za slučaj vojne okupacije u eventualnom Trećem svjetskom ratu. Od tih inicijativa je danas vjerojatno najpoznatija Operacija Gladio u Italiji, te se isti naziv ponekad koristi i za sve druge NATO-ve *stay-behind* operacije u to doba. *Stay-behind* mreže, čije je postojanje bilo držano u tajnosti sve do završetka Hladnog rata, su kasnije postali predmetom brojnih kontroverzi, odnosno optužbi da su se zloupotrebljavale za unutrašnjopolitičke spletke i obračune, odnosno kao ljudstvo koristile najradikalnije desničare i kriminalce, te bile odgovorne za brojne slučajeve nasilja i kršenja ljudskih prava. Takve su optužbe najčešće vezane uz Italiju u doba tzv. Olovnih godina, ali se odnedavno odnose i na Tursku gdje se NATO-v stay-behind danas često smatra pretečom današnje Duboke države.

Vidi još
--------

* Strategija tenzije
* Kontrgerilla
**Boris Ilić** (1. 5. 1957 – 15. 8. 1998) jest bio hrvatski borac borilačkih vještina iz Rijeke.

Bio je član riječkog Centra borilačkih vještina Lučkog radnika koji je osnovao i u kojem je bio trener. Poslije je trenirao klub Rijeku Tank. Radio je u Rijeci u Rafineriji nafte odnosno kao električar u urinjskoj Energetici.

Osvojio je nekoliko svjetskih odličja u nekoliko borilačkih disciplina. 

Godine 1988. bio je svjetski doprvak u savateu, a 1989. svjetski doprvak u full contactu. Godinu 1990. pauzirao je zbog ozljede noge.

Dok je mali broj država na svijetu uopće priznao Hrvatsku, osvojio je naslov svjetskog prvaka za Hrvatsku. Bilo je to od 6. do 8. prosinca 1991. na svjetskom prvenstvu u full contactu i kick boxingu koje se održalo u Parizu 1991. osvojio je zlato u low kicku. Hrvatska je nastupila kao mlada članica svjetske organizacije WAKO koja je tek nekoliko mjeseca prije primila Hrvatsku. Kad se s ostalim reprezentativcima vratio s prvenstva, dopremio je pomoć u hrani i odjeći koju je francuski Caritas poslao Hrvatskoj.

Poslije je bio animator karatea za novoutemeljeni karate klub Viškovo (1994). Godine 1996. bio je suutemeljitelj borilačkog kluba Bure iz Kostrene.

Umro je 1998. u prometnoj nesreći na motorkotaču.

Izvori
------

* Moja Rijeka Arhivirano 2012-12-19 na Wayback Machine-u Velid Đekić: Boris Ilić, osvajač prve svjetske sportske krune za Hrvatsku, 11. listopada 2010.
* Moja Rijeka Arhivirano 2012-09-27 na Wayback Machine-u Velid Đekić: Boris Ilić, osvajač prve svjetske sportske krune za Hrvatsku (II), 27. lipnja 2012.
**Visoka porta** (tur. bâb-i-âlî) ili samo **porta** je naziv koji se u diplomatskim krugovima koristio za Osmansko carstvo, divan, kancelariju velikog vezira ili vladu osmanske carvine.

Poreklo imena je u staroj orijentalnoj ceremoniji dobrodošlice kada se na vratima grada ili vladarske palate održavaju ceremonije primanja za inostrane predstavnike i poslanike. Francuski prevod otomanske reči *Bab'i'ali* (tur. *Bâb-i-âlî*), naime znači „visoka kapija". Ova ceremonija je tumačena i kao interpretacija pozicije carstva na prelazu iz Evrope u Aziju. 

Visoka Porta 2006 godine.
Od vremena vladavine Sulejmana I ovaj izraz je u Evropi postao sinonim za osmansku vladu u Carigradu. Od 1718. do 1922. to je bio naziv za vladu Osmanskog carstva, kako bi se napravila razlika u odnosu na sultanov dvor. 

Osim toga, taj se naziv koristio i za zgrade u blizini Saraja, u kojima su bili smešteni razni državni organi, kao: Veliki vezirat, Ministarstvo spoljnih poslova, Unutrašnji poslovi, Državno veće i Carska kancelarija. 

Tokom razdoblja ustava (vidi Mladoturci), funkcije Divana su zamijenjene sa carskom vladom, a "porta" se odnosilo na Ministarstvo spoljnih poslova. Tokom ovog perioda veliki vezir se odnosio na poziciju predsednika a veziri su postali Osmanski Senat.

***Visoka Porta*** na Wikimedijinoj ostavi
Boris Dragojević (Cetinje, 3. jul 1956 - ) je crnogorski slikar.

Biografija
----------

Boris Dragojević rođen je 3. jula 1956. na Cetinju, Crna Gora. Fakultet likovnih umetnosti završio je 1983. u Beogradu, u klasi prof. Mirjane Mihać. Kod istog profesora na odseku slikarstva završava postdiplomske studije 1986. Član ULUS-a od 1984.
Od 1990. ne izlaže na kolektivnim izložbama u Srbiji i Crnoj Gori. Učesnik je preko 10 medjunarodnih bijenala. Njegov akvarel "Fiftes" uvršten je u stalnu postavku muzeja akvarela Fabriano, Italija.
Do sada je imao 30 samostalnih izložbi u Crnoj Gori, Hrvatskoj i Srbiji.

Primorski motivi
----------------

Boris Dragojević je slikar hiperrealističkog manira, nadrealističkih opservacija, autor obsednut morem i podmorjem, obalama i spomenicima.
Dragojević na poseban način razmišlja o životu i u njegovom poetskom tekstu, koji prati slike u katalogu, on kaže:*Oni propeleri više ne okreću moju podmornicu[*mrtav link*]...mnogo je želja da stanu u jedne oči...*. Ove reči postaju punije kad se pogleda doista neobicna slika *Plavetna Korčula[*mrtav link*]*(1999) uz koju idu. To je platno puno plavetnila i svjetlosti. Pod zracima nevidljivog sunca na zalasku, blista Korčula s crvenim krovovima a u prvom planu, u bogato iznijansiranom plavetnilu bljeskaju ribe skoro izašle na površinu pored kojih je veliki žuti bokor morske trave po kojoj u suprotnom pravcu plove roze ribice: blistav, nadrealan, no blizak i drag prizor, vješto i strpljivo ređen. Kombinacija podmorskog, na izvjesan način irealnog svijeta, i stvarnih primorskih prizora je odlika i drugih. U *Klapi ispod lažnih bisera[*mrtav link*]*, iznad grupe pjevača trepere u mrežu uvezane školjke, iznad *Svetog Đođja i Gospe od Škrpjela[*mrtav link*]* trepere u zelenkastom nebu oblačići a u dnu jato riba; u uglu je neka vrsta podmornice(ona je gotovo na svim slikama: umjetnikov simbol prodiranja u nedodirljivo[*mrtav link*]) ciji se propeleri nečujno okreću.
Istoričar Rajko Vujičić smatra da Dragojevića *svijet vidljivi i onaj osjetivni, nad i pod morem, njegove kolorističke igre i zapažanja, preporučuje kao* homomediteraneus*-a među slikarima, koji na svojevrsan, ali ipak očekivani način nalazi univerzalnu notu i sklad u varijacijama svoje osnovne poruke.* *"Borisove slike nijesu improvizacija vec čestit i dragocjen rad, jer su mnoge od njih nastajale mjesecima i godinama", istakao je otvarajući izložbu Saša Berkuljan, slikarev prijatelj. Upravo ta vidljiva posvjećenost radu čini ove slike spečifičnim. Gledalac oseća da je slikar jos sa njima, da su deo njega, oniričku povezanost stvorenog i izmaštanog. U tom smislu posebno je interesantna slika* Oni propeleri...*(2001) sa busenom zelenila iz kojeg zrači svjetlost, nekom uništenom tamno crvenom letelićom u njemu, sabljarkama koje se kreću pored i neartikulisanom podmornicom koju propeleri podižu ka površini. Tu je sva Dragojevićeva estetika i simbolika[*mrtav link*], pomalo čudna ali čista, nimalo morbidna iako tajanstvena[*mrtav link*]: likovni prosede označen čistotom, bolje reči zalaganjem za čistotu života na zemlji.*
**Spurije Kasije Vecelin** (Spurius Cassius Vecellinus) bio je jedan od ranih konzula Rimske Republike. U fastima se bilježi kao konzul u godinama 502, 493, i 486. pne. a za njegovo posljednje konzulovanje, zajedno s Proculusum Verginiusom Tricostusom Rutilusom, se vjeruje da se zbilo godine 480. pne. odnosno iste godine kada se zbila bitka kod Salamine u Antičkoj Grčkoj, te zbog toga predstavlja kronološku referencu za ranu rimsku historiju.

Livije (2.17) spominje da je Kasije u svom prvom mandatu sudjelovao u opsadi Pomecije. Godine 493. pne. Kasije je isposlovao ugovor (*foedus*) između Rimljana i Latina, čime je uspostavljen mir i vojni savez. Ciceron je tvrdio kako je jedna od kopija bila očuvana u njegovo vrijeme (*Balb. 53*), a Dionizije iz Halikarnasa je dao sažetak njegovih odredbi (6.95).

Godine 486. pne. je isposlovan ugovor s Herničanima po kome su oni predali dvije trećine svoje zemlje, a za koju je Kasije predložio da se preda *plebsu*, zajedno sa zemljom za koju je vjerovao da je ilegalno posjeduo. Njegov ko-konzul Verginije se tome usprotivio te sugerirao da je Kasije mislio poslati kraljem; nakon isteka mandata Kasiju je suđeno, te je proglašen krivim. (Livije 2.41). Dio historičara, zbog anakronizama i sličnosti s pričom o Braćom Grah, vjeruje da su ti navodi fikcija.
Cocopa teritorij
**Cocopa** (Cocopah, Cucapá; sami sebe zovu Chaipei Ñuogua Ñuyiu) pleme Yuman Indijanaca sa ušća rijeke Colorado u Arizoni i susjednim krajevima Meksika. Od nekih 3,000 u domorodačko vrijeme, danas ih između 500 i 800 živi na rezervatima Cocopah i Colorado River u Arizoni i u susjednom Meksiku.

Bez sumnje Cocope je prvi 1540. susreo Hernando de Alarcón. Kasnije ih susreću Ońate 1604-5, i Kino 1701-2. pod imenom "Hogiopas" i Francisco Garcés 1776. godine, koji im je procjenio broj na 3,000. Cocope su imali više sela, to su : 
1. A'u'ewawa 2 Kwinyakwa'a; 3, Yishiyul (Naselje Halyikwamai Indijanaca 1848); 4. Heyauwah, 5, Amanyochilibuh; 6, Esinyamapawhai (Noche Buena kod Meksikanaca), 7. ’Grad’ zvan Hauwala. 8, Karukhap; 9 Awiahamoka; 10, Nümischapsakal;11, EweshespiL, 12, Tamanikwawa. 4 ili 5 milja SE od Cocopah Mts; 13, awikukapa (Cocopa Mt.); 14, WeLsuL; 15, Awisinyai, najsjevernije Cocopa selo, oko 5 milja južno od Mexicalija. Lumholtz u prvoj dekadi 20. stoljeća navodi sljedeću situaciju u Cocopa naseljima: Noche Buena (20 obitelji), Mexicali (40- 50 obitelji), Pescador (15 obitelji), Pozo Vicente (više od 100 obitelji)."

Cocope su imali reputaciju miroljubivijih plemena, nego onu kod Yuma i Mohava, koji su neprekidno napadali na njihova sela. Kada ih je 1776. posjetio Garcés, bijahu u neprijateljstvu sa Papagima i Cajuenche Indijancima i prijatelji sa plemenom Cuñeil.

Cocope su se bavile uzgojem kukuruza, tikava, graha, dinja i drugih kultura ,a sakupljali su i kopali razno korijenje i sjemenje. Prakticirali su poligamiju a mrtve su kremirali. Rani izvještaji spominju njihov ogranak Cuculato i grupu sela nazivanu Llagas. 

Sami sebe nazivaju Chaipei Ñuogua Ñuyiu (=*the people who come and go*) ili Juañak (=*Indians*).

Izvori
------

1. ↑  Cocopah, Cucapá, Cocopa

Vanjske poveznice
-----------------

* Cocopa Indian Tribe History
* Foto galerija
**Visoka Greda** je naseljeno mjesto u Republici Hrvatskoj u općini Vrbje u Brodsko-posavskoj županiji.

O naselju
---------

U Visokoj Gredi se nalazi kapela Srca Isusova u sastavu Požeške biskupije i Područna škola Mato Lovrak.

Zemljopis
---------

Visoka Greda se nalaze na županijskoj cesti Nova Gradiška – Prvča – Mačkovac. Od Nove Gradiške je udaljena 9 km, susjedna sela su Savski Bok na jugu, Prvča na sjeveru i Gorice na istoku.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Visoka Greda je imala 217 stanovnika, dok je 2001. godine imala 286 stanovnika od toga 284 Hrvata. 

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***  

  

* Napomena: Visoka Greda se iskazuje se od 1890. do 1921. iskazivana kao dio naselja, a od 1931. kao naselje.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑   Popis stanovništva Republik Hrvatske 2011. www.dzs.hr]

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Visoka Greda** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Vrbje |
| --- |
| Bodovaljci • Dolina • Mačkovac • Savski Bok • Sičice • Visoka Greda • Vrbje |
**Skopsko polje** (mak. *Скопско Поле*), ili **Skopsko kotlina** (mak. *Скопска Котлина*), je prostrana kotlina u Severnoj Makedoniji, zagrađena na sjeveru sa Skopskom Crnom Gorom, na zapadu Šar-planinom, Žedenom i Suhom Gorom, a na jugu Vodnom i Jakupicom, na sjeveroistoku i jugoistoku široko otvorena prema Kumanovsko-preševskoj udolini i Ovčem polju.

Obodom Skopskog polja probijaju s rijeke kroz nekoliko živopisnih klisura: Vardar kroz Derven (na izlazu iz Tetovskog polja između Šar-planine i Žedna), Treska kroz Šišavsku klisuru (na izlazu iz Poreča između Suhe Rijeke i Vodna), Lepenac kroz Kačaničku klisuru (na izlazu iz Kosova polja između Skopske Crne Gore i Šar-planine), Vardar kroz Taorsku klisuru (na izlazu iz Skopskog polja pod ograncima Jakupice i na ivici Ovčeg polja), i Pčinju (kroz Badersku klisuru, na ulazu u Taorsku klisuru niže Katlanova).

Ko što je Skopsko polje s okolnim riječnim klisurama i visokim planinama veoma bogato prirodnim lijepotama, tako Skoplje i njegova neposredna okolina privlače i bogatstvom kulturnih spomenika vizantijskog i srpskog sredovječnog doba.

Vidi još
--------

* Skopska Blatija

Literatura
----------

* Narodna enciklopedija, 1925 g. - knjiga 4. - stranice 137-139.
**Septica** je vinkovački glazbeni sastav, poznat po originalnim i duhovitim pjesmama.

Povijest sastava
----------------

Sastav su 2003. osnovali Milan Lazarević te crtač stripova Dubravko Mataković, pod umjetničkim imenima Bumushku Kushlu i Govnar Smrti. Nakon par demo snimki te mnogo klupskih nastupa, potpisuju za Aquarius Records te 2006. objavljuju prvi studijski album *Septica*. Iduće godine objavljuju album uživo *Jebemti mater (uživo iz KSET-a)* sa nastupa u zagrebačkom KSET-u. Drugi studijski album pod nazivom *Klub Usamljenih Srdaca Narednika Pedera* izdaju 2013. godine. Zbog miješanja raznih stilova u njihovim pjesmama, od death metala do rapa, teško je odrediti žanr sastava.

Članovi sastava
---------------

Sastav prema:

* Bumushku Kushlu - vokal
* Govnar Smrti - vokal
* Sedmi Od Devet - bubnjevi
* Dutch (Dač) Dortmund-Jodl - bas-gitara
* Jukka Kunilunginen-Kleme - gitara
* Grande El Loco - bubanj

Diskografija
------------

* *Septica* (2006.)
* *Jebemti mater (uživo iz KSET-a)* (uživo, 2007.)
* *Klub usamljenih srdaca narednika Pedera* (2013.)

Izvori
------

1. ↑  „Aquarius Records". Arhivirano iz originala na datum 2011-07-07. Pristupljeno 2016-10-22.
2. ↑  Septica ‎– Klub Usamljenih Srdaca Narednika Pedera, Discogs.com
3. ↑  Septica, discogs.com

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica Arhivirano 2010-02-27 na Wayback Machine-u
**Richard fitz Gilbert de Clare** (? - 15. april 1136) bio je anglo-normanski feudalni velmoža i gospodar (lord) Clarea. Bio je jedan od istaknutijih gospodara graničnih područja prema Walesu, a poznat je i kao osnivač samostana Tonbridge Priory u Kentu. Bio je oženjen za Adelize, kćer chesterskog earla Ranulfa de Gernona, s kojom je imao tri sina i dvije kćeri. Na samom početku Anarhije se istakao kao pristaša kralja Stephena. U proljeće 1136. je ubijen u velškoj zasjedi, a njegova smrt je potakla Velšane pod Owainom Gwynnedom da pokrenu pohod tokom koga su Normani poraženi u bitci kod Crug Mawra i spaljen grad Cardigan. Richardova udovica Adelize, koja je utočište našla u obližnjem zamku je spašena intervencijom Milesa od Gloucestera. Richarda je na mjestu gospodara zamijenio njegov sin Gilbert de Clare.

Izvori
------

1. ↑  George Cokayne,*The Complete Peerage of England Scotland Ireland Great Britain and the United Kingdom, Extant Extinct or Dormant*, Vol. III, Ed. Vicary Gibbs (London: St Catherine Press, 1913), p. 243
Skradinski buk
**Skradinski buk** je posljednja, sedma i najduža sedrena barijera na rijeci Krki i jedna od najpoznatijih prirodnih ljepota Hrvatske.

Opis
----

Nalazi se nizvodno od Miljevaca, a također je i najveće sedreno slapište Europe. Slap čine sedrene kaskade, otoci i jezera. Preko 17 stepenica Skradinskog buka, raspoređenih na 800 metara dužine, posljednji se put prelijevaju zajedničke vode Krke i Čikole. Širina slapišta je od 200 do 400 metara s ukupnom visinskom razlikom od 45,7 metara. Ispod Skradinskog buka počinje potopljeni dio ušća rijeke Krke (estuarij). Veći dio sedre Skradinskog buka mlađi je od 10 tisuća godina. Izvan današnjeg vodotoka nalazi se, na području nekadašnjih vodotoka, "mrtva sedra" starosti oko 125 tisuća godina. 

Rast sedrene barijere na Skradinskom buku prouzročio je uzvodno ujezerenje vode rijeke Krke do Roškog slapa i u tri kilometra donjeg toka rijeke Čikole, tvoreći tako jednu od najneobičnijih i najljepših pejzažnih slika Nacionalnog parka. Još 1895. godine napravljen je zahvat vode za hidroelektranu "Jaruga". Jaruga je druga najstarija hidroelektrana u svijetu i prva u Europi. Iako je danas to elektrana male proizvodnje (35 milijuna Kwh), ona za ljetnih, niskih vodostaja, oduzima vodu donjem dijelu Skradinskog buka, pa je nakon proglašenja Nacionalnog parka to djelomice korigirano i radi održavanja biodinamike slapišta, i radi njegove adekvatnije turističke valorizacije.

Povezano
--------

* Nacionalni park Krka

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Skradinski buk** |
**William Walker** (Nashville, Tennessee, 8. maj 1824. - Trujillo, Honduras, 12. septembar 1860.) bio je američki pustolov, koji se proslavio time što se dokopao položaja predsjednika Nikaragve (1856.-57).

Historija
---------

William je bio ambiciozan mladić nemirna duha, koji se prije odlaska u Kaliforniju, okušao kao ljekar, advokat, novinar i najamnik.

U Kaliforniju se doselio 1850. kad je proglašena američkom saveznom državom. Ponadao se da bi mogao 
kolonizirati meksičku Donju Kaliforniju i Sonoru. 
Sa malom najamničkom vojskom isplovio je iz San Francisca u oktobru 1853.
Nakon što se iskrcao u La Pazu, proglasio je nezavisnost svoje nove republike po uzoru na Republiku Teksas. 
Snažan meksički otpor i nedostatak ratnog materijala primorali su ga da se u maju 1854. povuče u domovinu.

Točno godinu dana nakon tog otplovio je u novu pustolovinu, ovaj put u Nikaragvu na poziv jedne od frakcija građanskog rata.

Kad je Walker stigao u Nikaragvu, službenici kompanije *Cornelius Vanderbilt's Accessory Transit*; Cornelius Garrison i Charles Morgan, pružili su mu financijsku pomoć, zatraživši zauzvrat da on njima omogući da preuzmu kompaniju. Uz tu novčanu pomoć William je okupio najamničku vojsku, pa je do kraja 1855. praktički zagospodario Nikaragvom, zemljom koja je tada bila ključna za transport između Atlantik i Pacifika.

Walker je održao dato obećanje i zaplijenio imovinu kompanije pod izgovorom da krši povelju i dao je Garrisonu i Morganu. U julu 1856. je proglašen predsjednikom Nikaragve, ali se uspio održati na vlasti pod naletom koalicionih snaga centralnoameričkih država samo do maja 1857. 
Da bi izbjegne zarobljavanje, predao se Mornarici Sjedinjenih Država, koja ga je vratila u Sjedinjene Države.

U novembru je pokrenuo još jednu kampanju na Nikaragvu, ali je uhapšen i vraćen u Sjedinjene Države kao zatvorenik na uvjetnoj slobodi. 
U svom trećem pokušaju da zavlada Centralnom Amerikom 1860. iskrcao se u Hondurasu, gdje je zarobila Britanska kraljevska mornarica i predala honduraškim vlastima, koje su ga pogubile.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*William Walker American adventurer*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 17.4.2023.

Vanjske veze
------------

***William Walker (pustolov)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *William Walker American adventurer* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 92826869
* LCCN: n50034919
* ISNI: 0000 0000 8400 7074
* GND: 118771086
* SUDOC: 085870722
* BNF: cb146081526 (podaci)
* NDL: 00516823
* BNE: XX831060

 |
Bennu, na papirusu
Ptica **Bennu** je egipatski Feniks, a njezin naziv znači "sjaj", a nastala je iz vatre.

Karakteristike
--------------

Bennu je *ba*, duša, a zabilježena je i u egipatskom kalendaru, koji je nalik današnjemu. To je siva, ljubičasta, plava ili bijela čaplja s dugim kljunom. Ponekad se pojavljuje u obliku orla, a ponekad i u liku čovjeka s glavom čaplje. 
Bennu je sveta Sunčana ptica Nila, duša boga Ra, Atuma ili Ozirisa. Predstavlja kalendar, vrijeme i uskrsnuće. Prema mitu, ptica bi dolazila do hrama u Egiptu, tamo napravila gnijezdo i zapalila se, te bi se opet iznova rađala. Prema jednoj verziji, nastala je iz Ozirisovog srca. Egipćani su smatrali da je stup na kojem ptica radi gnijezdo velika svetinja. Bennua treba razlikovati od kineskog feniksa. U Knjizi mrtvih Bennu kaže: "Ja sam ptica Bennu, Raova duša, vodič bogova u Duat."

| * p
* r
* u
Egipatska mitologija |
| --- |
| Eneada Heliopolisa | Atum • Šu • Tefnut • Geb • Nut • Oziris • Izida • Set • Neftis |
| Ostala veća božanstva | Amon • Anubis • Apop • Apis • Aton • Bat • Bast • Thoth • Hator • Horus • Khepri • Khonsu • Ma'at • Min • Neit • Ptah • Ra • Sekhmet • Set • Sobek • Uapuat • Heryshaf |
| Ogdoada Hermopolisa | Amon • Amaunet • Huh i Hauhet • Kuk i Kauket • Nun |
| Ratna božanstva | Anhur • Bast • Maahes • Pakhet • Sekhmet |
| Deificirani koncepti | Khonsu • Hapy • Ma'at • Min • Renenutet • Šai • Hu • Saa |
| Ostala božanstva | Bes • Hnum • Seker • Sešat • Tawaret |

Projekti
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Bennu** |

***Bennu*** na Wikimedijinoj ostavi
**Bitka kod Hjörungavágra** (norveški: ) je polulegendarna pomorska bitka koja se krajem 10. vijeka odigrala između norveških Jarolova Lade na jednoj, i danskih snaga na čelu sa znamenitim Jomsvikinzima na drugoj strani. U njoj su Norvežani odnijeli pobjedu. Tradicionalno se tumači kao uspješno nastojanje norveških poganskih velmoža na čelu sa Haakonom Sigurdssonom da se odupru pokušaju nedavno pokrštenog danskog kralja Haralda Plavozubog da Norveškoj nametne novu religiju. Haakon je pobjedu iskoristio kako bi se oslobodio danske vlasti ponovno ujedinio zemlju. 

Većina podataka o bitci se navodi u sagama koje se smatraju nepouzdanim izvorom, ali historičari smatraju da je temelj za njih bio stvarni događaj.

Vanjske veze
------------

* Historic play at Hjørungavåg Arhivirano 2011-02-19 na Wayback Machine-u
* *Vågen ved "stein": Steinvågen* by Bjørn Jonson Dale Arhivirano 2011-07-24 na Wayback Machine-u **Norwegian**
* Sunnmørsposten: *Slagstaden* by Johan Ottesen Arhivirano 2012-03-12 na Wayback Machine-u
* History and Fantasy in *Jómsvíkinga saga* by Alison Finlay

Koordinate: 62°21′30″N 6°06′00″E﻿ / ﻿62.35833°N 6.10000°E﻿ / 62.35833; 6.10000
Bokken
**Bokken**, jap. (*boku* - drvo; *ken* - mač), poznat još i pod nazivom *bokuto*, je drveni mač za vježbanje, obično duljine 90-120 cm. Izrađuje se od tvrdih vrsta drveta. Oblikom i dimenzijama odgovara tradicionalnoj japanskom maču (katana). Pruža razmjerno sigurno uvježbavanje tehnika mačem u mnogim borilačkim vještinama u kojima se koristi, kao što su kenjutsu, kendo, iaido, ninjutsu i aikido.

Postoji varijanta sa štitnikom za ruku (*tsuba*) i bez nje. Poznati su i znatno kraći oblici koji predstavljaju tradicionalni japanski kratki mač *wakizashi*, duljine oko 60 cm i bodež *tanto* duljine oko 30 cm. Potonji se često koristi i kod drugih vještina za uvježbavanje samoobrane od napada nožem.

***Boken*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Japanski mačevi |
| --- |
| Dugački mačevi | Chokutō • Dōtanuki • Katana • Shin guntō • Tachi • Tsurugi • Uchigatana |  |
| Veliki mačevi | Nagamaki • Nodachi • Ōdachi • Ōkatana |
| Kratki mačevi | Chisakatana • Kodachi • Shikomizue • Wakizashi |
| Noževi i bodeži | Aikuchi • Hichiawara • Tantō • Yoroi tōshi |
| Oružja za vježbanje | Bokken • Iaitō • Shinai • Suburitō • Tanren bō |
| Fiktivna oružja | Daikatana • Ninjatō • Zanbatō |
| Ostalo | Nagamaki • Naginata |
**Bitka kod Jallaisa** se dogodila 13. marta 1793. godine na zapadu Francuske i predstavljala je prvi značajniji okršaj seljačkog ustanka koji će kasnije biti poznat kao Rat u Vendéeu. Do nje je došlo nekoliko dana nakon što je odluka, među seljacima pokrajine Vendée omražene republikanske vlade da počne sprovoditi masovnu regrutaciju izazvala niz spontanih protesta, demonstracija pa i otvorenih pobuna protiv lokalnih republikanskih vlasti. U obližnjem Saint-Florent-le-Vieilu je tako pokušaj regrutacije dvojice lokalnih mladića doveo do masovnog okupljanja nekoliko hiljada mještana, koje nije uspjelo raspršiti tamo upućenih pripadnika Nacionalne garde koje su umjesto toga, nakon kračeg okršaja, natjerani u bijeg. Sljedeći dan je oko 300-400 seljaka odlučilo za svog vođu izabrati uglednog mještanina Jacquesa Cathelineaua i napasti garnizon Nacionalne garde u obližnjem zamku Jallais. Iako slabo naoružani, seljaci su vođeni Cathelineauovom hrabrošču, brzo zauzeli zamak i zarobili jedan top, natjeravši većinu republikanaca na bijeg. Ta je pobjeda bila snažan moralni poticaj daljem širenju ustanka.

Literatura
----------

* Jean Tabeur, *Paris contre la Province, les guerres de l'Ouest*, éditions Economica, 2008, p.69-70.
* Yves Gras, *La Guerre de Vendée*, éditions Economica, 1994, p.17.