**Beril** je mineral, berilijsko-aluminijski ciklosilikat s kemijskom formulom Be3Al2[Si6O18]. Heksagonalni kristali berila veličinom mogu biti vrlo malih dimenzija pa sve do nekoliko metara. Beril ima školjkast lom, tvrdoća mu je 7.5-8, a specifična gustoća 2.63-2.80. Ima staklast sjaj i može biti proziran do poluproziran. Kalavost mu je slaba po baznom pinakoidu, a habitus mu je u obliku diheksagonske bipiramide. Čisti beril je bezbojan, ali vrlo često u sebi sadrži primjese pa su prisutni raznobojni varijeteti - bijeli, zeleni, plavi, žuti, crveni. 

Struktura mu se sastoji od međusobno povezanih šesteročlanih prstenova [Si6O18], koji su poredani jedni iznad drugih. Između tih prstenova nalaze se kanali u koje mogu ući kationi poput Na, K, Li, Cs, Ca, itd. ili čak molekula vode. Te strukturne primjese u kanalima određuju boju berila.

Primjerci iz Brazila pokazuju asterizam.

Danas je berile lako sintetski proizvesti, uz pomoć desetak različitih metoda.

Porijeklo imena
---------------

Ime mu dolazi od grčke riječi *beryllos*, što znači *plavozelen* ili *morska voda*.

Varijeteti
----------

Varijeteti berila cijenjeni su kao drago kamenje, još od prethistorijskog doba. I u Bibliji je prepoznata njegova ljepota, pa tako Ezekiel (1:16) opisuje kotače Božjeg trona i uspoređuje ih sa sjajem berila. 

Zeleni beril zovemo **smaragd**, a zelena boja mu je od kroma koji je ušao u kanale između [Si6O18]-prstenova (još uvijek se raspravalja o ulozi vanadija u njima). Ima ga na Uralu kod Jekaterinburga i kod Nevčinska, Rusija, u Kolumbiji (Muso i Chivor). 

Crveni je **biksbit** ili *crveni smaragd*, plavi beril je **akvamarin** , ružičasti je **vorobjevit, nazvan kasnije** morganit**, bijeli/bezbojni je** goshenit**, a žutozeleni** heliodor **(ima primjese željeza u kanalićima).** Zlatni beril **je žarkožute boje.**

*Trapiche smaragdi* su berili koji pokazuju sektorski rast kao rezultat uklapanja albita u berilu za vrijeme usporednog rasta.

Ležišta
-------

Beril se većinom nalazi u granitnim pegmatitima, granitima i grajzenima, ali također ga ima i u tinjčevim škriljavcima na Uralu i često je u zajednici s kositrenim i volframskim rudama. Ima ga u Austriji, Njemačkoj i Irskoj. Također se pojavljuje i na Madagaskaru (pogotovo *morganit*).

Najpoznatiji izvor *smaragda* na svijetu jesu Muso i Chivor, (Boyacá, Kolumbija), gdje se pojavljuju u vapnencima. Smaragda također ima u Transvaalu (JAR), Minas Geraisu (Brazil) te blizu Mursinke na Uralu. U SAD-u ga ima u Sjevernoj Karolini. Pegmatiti iz Nove Engleske proizveli su neke od najvećih kristala berila, uključujući i masivne kristale dimenzija 5.5 m x 1.2 m, teške skoro 18 tona! Ostale lokacije uključuju još Južnu Dakotu, Colorado, Utah, Idaho i Kaliforniju.

*Akvamarinska* ležišta: Madagaskar, Uganda, Zimbabve, Egipat, Pakistan (druze), Afganistan, otok Elba u Italiji.

Berila također ima na Moslavačkog gori te na Motajici (BiH)

Uporaba
-------

Osim za nakit i ukrase, berili se koriste kao ruda berilija, metala koji se zbog svoje izuzetno male gustoće (*G*. 1,64) sve više rabi u proizvodnji slitina i u novim tehnologijama. Druidi su berile koristili kao medij za proricanje, a Škoti su ovaj mineral zvali *kamenom moći*. Najranije kristalne kugle bile su napavljene upravo od berila, a kasnije je beril zamijenjen prozirnim kvarcom.

Vanjske veze
------------

***Beril*** na Wikimedijinoj ostavi

* Pmf.unsa.ba - Beril[*mrtav link*]
* Pmf.unsa.ba - model[*mrtav link*]