recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Za ostale osobe s istim imenom, v. Fulgencije (razvrstavanje).
**Sv. Fulgencije iz Cartagene** (latinski: , španski: , rođen u Cartageni u 6. veku, umro 630) bio je biskup u Esihi (Astigiju) u Hispaniji, tj. na Iberijskom poluostrvu, na teritoriji današnje Španije i Portugala.

Život
-----

Kao i njegova braća ― stariji Leandar Seviljski i mlađi Isidor Seviljski, koji su bili biskupi u Sevilji ― i Fulgencije se posvetio crkvenom životu. Njihova sestra bila je sv. Florentina. Njihov otac Severijan živeo je prvo u Cartageni: bio je Rimljanin i, prema poznim i nepouzdanim informacijama, obavljao je dužnost upravnika Cartagene.

Tačnih podataka o Fulgencijevom životu nema, budući da ga savremeni izvori spominju samo sporadično. Leandar, u svojoj knjižici o verskom životu koju je napisao za svoju sestru Florentinu, kaže da je poslao Fulgencija natrag u rodnu Cartagenu, zbog čega se sad kaje jer se plaši da ga ne snađe neko zlo te moli Florentinu da se moli za njega. Nije poznato kakvoj je to opasnosti Fulgencije mogao biti izložen. Fulgencije je, negde između 590. i 600, postao biskup u Astigiju (Écija), verovatno zahvaljujući uticaju Leandra, koji je 584. bio postavljen za seviljskog biskupa i koji je igraa važnu ulogu u unutrašnjim prilikama vizigotskog kraljevsta u Hispaniji. Leandar je unro 600, a na dužnosti seviljskog biskupa nasledio ga je brat Isidor, koji je Fulgenciju posvetio delo *O crkvenim dužnostima* *(De ecclesiasticis officiis)*; zapravo je Isidor upravo na Fulgencijev podstrek napisao ovaj spis o postanku i utorima liturgije.

Na drugom sinodu u Sevilji (619), na kojem je Isidor okupio biskupe iz provincije Betike, postignut je sporazum u sporu između astigijskog biskupa i biskupa Córdobe oko toga kojem od njih dvojice pripada jedna crkva na granično području dve biskupije; osnovana je komisija i potom odlučeno da trideset godina neometanog poseda predstavlja pravni osnov za zadržavanje. Fulgencije je lično prisustvovao ovom sinodu i to je poslednji zabeleženi događaj u njegovom životu. U svakom slučaju umro je pre 633. godine, budući da se za tu godinu kao biskup u Astigiju navodi neki Marcijan.

Poštovanje
----------

Fulgencije, kao i njegova braća i sestra, kanonizovan je kao svetac. U Hispaniji je njegov blagdan obeležavan u različite dane; u bolandističkim *Aktima svetih* njegov dan pada 14. januara.

U srednjovekovnim se spisima Fulgencije iz Cartagene često meša s Fulgencijem od Ruspe. Pripisivali su mu se i neki spisi, ali od njih nije sačuvano ništa.

Navodi se da je dugo nakon njihove smrti deo posmrtnih ostataka sv. Fulgencija i sv. Florentine prenesen na Sierru de Guadalupe te da su u 14. veku ti ostaci otkriveni u selu Berzocani u tim planinama. Drugi deo njihovim posmrtnih ostataka nalazi se u katedrali u Mursiji, gde se sv. Fulgencije poštuje kao svetac zaštitnik te dijeceze.

Literatura
----------

* Kirsch, Johann Peter (1909), „St. Fulgentius", *The Catholic Encyclopedia*, **6**, New York: Robert Appleton Company
Fosforescencija
Fosforescentna supstanca: osvetljena ultraljubičastim zračenjem (slika 2) supstanca svetli; emitovanje svetla se nastavlja i nakon što je izvor UV svetla isključen (slika 3)
**Fosforescencija** je pojava emitovanja svetlosti iz objekta koji je prethodno bio osvetljen. Za razliku od fluorescencije, emisija svetlosti se nastavlja nakon što se ukloni izvor svetla. Razlika između fluorescencije i fosforescencije je u tome što prilikom fosforescencije sistem prelazi između stanja različitih multipliciteta, dok kod fluorescencije sistem uvek prelazi između stanja istog multipliciteta.

Teorija
-------

Fluorescencija i fosforescencija
Upadno zračenje pobuđuje elektron iz osnovnog stanja u neko pobuđeno elektronsko stanje. U pobuđenom elektronskom stanju sistem se vibraciono relaksira u osnovno vibraciono stanje tog pobuđenog elektronskog stanja. U tom stanju sistem se može zadržati nekoliko nanosekundi odakle se može fluorescencijskim prelazom relaksirati u osnovno elektronsko stanje ili, ukoliko postoje vibraciona stanja, koja odgovaraju nekom nižem elektronskom stanju, sistem se može relaksirati preko tih vibracionih stanja, ukoliko su im energije bliske. Ukoliko je elektronski sistem pobuđenog stanja drugačijeg multipliciteta blisko sa stanjem u kojem se sistem nalazi, može doći do prelaza u to stanje drugačijeg multipliciteta. Taj prelaz se naziva *međusistemska konverzija*. U stanju drugačijeg multipliciteta od osnovnog, sistem se ne može relaksirati, jer *pravila zabrane* to zabranjuju. Zbog toga se sistem zadržava neko vreme u tom sistemu. Relaksiranje u osnovno stanje, rezultira emisijom svetla. Emisija svetla je odgođena zbog zadržavanja sistema u stanju drugačijeg multipliciteta. Fosforescencija najčešće traje nekoliko sekundi do nekoliko minuta, ali postoje slučajevi kada se sistem može zadržati u pobuđenom stanju i godinama. Zbog gubitaka energije na vibracione relaksacije (u pobuđenim stanjima) energija pobudnog zračenja mora biti veća od energije emitovanog zračenja.

Često se sistem mora pobuđivati ultraljubičastim zračenjem, da bi emitovao u vidljivom. Prijelazi se najčešće događaju između singletnog i tripletnog stanja. Temperatura često utiče na fosforescenciju.

Literatura
----------

1. ↑  Karl A. Franz, Wolfgang G. Kehr, Alfred Siggel, Jürgen Wieczoreck, and Waldemar Adam "Luminescent Materials" in Ullmann's Encyclopedia of Industrial Chemistry 2002, Wiley-VCH, Weinheim. DOI 10.1002/14356007.a15\_519
2. ↑  Donald A. McQuarrie, John D. Simon (1997). *Physical Chemistry: A Molecular Approach* (1st edition izd.). University Science Books. ISBN 0935702997.

Vidi još
--------

* Fosfor
* Tricijum

Spoljašnje veze
---------------

* Luminoznost satova
**Carinik** (od car = onaj koji skuplja za cara) je službenik koji radi na granici i naplaćuje dažbine na uvoz robe u svoju zemlju, u skladu sa carinskim propisima te zemlje.

Historija
---------

Carinik je jedno od najstarijih zanimanja na svijetu, koje se spominje već u Bibliji. Izgleda da su se carinici pojavili sa prvim gradovima-državama, dakle gdje god je postojalo uređeno društvo, bilo je i carinika. Carinici su još od Antike bili nepopularni članovi društva, jer su po nalogu vlastodržaca ubirali poreze i druga obavezna davanja. U srednjem vijeku su uz carinike, pravo i obavezu da naplaćuju i prikupljaju poreze i druge namete imali i mlinari, pekari i druge zanatlije.

Carinici danas
--------------

Danas su carinici u većini zemalja državni službenici, koji rade na graničnim prijelazima, i kontroliraju promet ljudi i roba preko svog prijelaza. I u skladu sa propisima svoje zemlje, naplaćuju dažbine na svaku uveženu robu (u pojedim zemljama i na izveženu). Također paze da se u njihovu zemlju ne uvozi roba, koja je po zakonima njihove zemlje zabranjena. Time oni u ime države štite ekonomiju vlastite države, i pune budžet, pa na taj način i reguliraju trgovinsku razmjenu sa inozemstvom.

Izvori
------

1. 1 2   „*Carinici*" (hrvatski). Vodic kroz zanimanja. Pristupljeno 19. 02. 2013.

Vanjske veze
------------

* *Carinici* na portalu Vodič kroz zanimanja (`sh`)
**Patrijarh Danilo IV** je bio patrijarh srpske crkve (1406.-?).

Nakon smrti patrijarha Save V nasledio ga je, 1406. godine. O njemu se u istoriji vrlo malo zna. Na tronu srpske crkve bio je veoma kratko. Njegov naslednik Sveti patrijarh Kirilo se pominje već 1407. godine kao novi patrijarh.

Literatura
----------

* „Danilo IV". *Narodna enciklopedija*. Zagreb: Bibliografski zavod. 1927.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Sava V** | **patrijarh srpski1406—1407.** | Nasljednik:**Sveti Kirilo** |

  


p • r • uPoglavari Srpske pravoslavne crkve

**Žičko-pećki arhiepiskopi (1219-1337):**  
Sveti Sava • Arsenije I Sremac • Sveti Sava II • Danilo I • Joanikije I • Jevstatije I • Jakov • Jevstatije II • Sveti Sava III • Nikodim • Danilo II • Joanikije II
  
**Pećki patrijarsi (1346-1463):**  
Joanikije II • Sava IV • Jefrem • Spiridon • Danilo III • Sava V • Danilo IV • Kirilo • Nikon • Teofan • Nikodim II • Arsenije II
  
**Pećki patrijarsi (1557-1766):**  
Makarije Sokolović • Antonije Sokolović • Gerasim Sokolović • Savatije Sokolović • Jerotej Sokolović • Filip Sokolović • Jovan • Pajsije Janjevac • Gavrilo I Rajić • Maksim Skopljanac • Arsenije III Crnojević • Kalinik I • Atanasije I • Mojsije Rajović • Arsenije IV Jovanović • Joanikije III Karadža • Atanasije II Gavrilović • Gavrilo II Sarajevac • Gavrilo III • Vikentije Stefanović • Pajsije II Grk • Gavrilo IV Grk • Kirilo II • Vasilije Jovanović-Brkić • Kalinik II Grk
  
**Karlovački mitropoliti i patrijarsi (1690-1920):**  
Arsenije III Crnojević • Isaija Đaković • Sofronije Podgoričanin • Vikentije Popović • Mojsije Petrović • Vićentije Jovanović • Arsenije IV Jovanović • Isaija Antonović • Pavle Nenadović • Jovan Đorđević • Vićentije Jovanović Vidak • Mojsije Putnik • Stefan Stratimirović • Stefan Stanković • Josif Rajačić • Samuilo Maširević • Prokopije Ivačković • German Anđelić • Georgije Branković • Lukijan Bogdanović
  
**Beogradski mitropoliti (1831-1920):**  
Melentije Pavlović • Petar Jovanović • Mihailo Jovanović • Teodosije Mraović • Inokentije Pavlović • Dimitrije Pavlović
  
**Patrijarsi Srpske pravoslavne crkve (1920- ):**
  
Dimitrije • Varnava • Gavrilo (V) • Vikentije (II) • German • Pavle • Irinej
Koordinate: 41° 35′ 17" SGŠ, 22° 20′ 25" IGD

**Donja Vraštica** (mak. *Долна Враштица*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Donja Vraštica je u sastavu opštine Konče.

Prirodni uslovi
---------------

Donja Vraštica je smeštena u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Radovišta, naselje je udaljeno 20 kilometara jugozapadno.

Naselje Donja Vraštica se nalazi u istorijskoj oblasti Lukavica. Naselje je položeno u dolini reke Krive Lukavice, na približno 460 metara. Dolina je zatvorena planinama, pa se zapadno od naselja izdiže Konečka planina, ka jugu Gradeška planina, a ka istoku Smrdeš. Pored sela je uspostavljeno veštačko Mantovo jezero, zbog kog je selo planski iseljeno. 

Mesna klima je kontinentalna, sa uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Donja Vraštica je prema poslednjem popisu iz 2002. godine bila bez stanovnika.

Pretežno stanovništvo bili su etnički Makedonci. 

Većinska veroispovest mesnog stanovništva bila je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.konce.gov.mk Zvanična stranica opštine Konče

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Konče |
| --- |
| **Konče** • 
Gabrevci • 
Garvan • 
Gornja Vraštica • 
Gornji Lipović • 
Dedino • 
Donja Vraštica • 
Donji Lipović • 
Donji Radeš • 
Zagorci • 
Lubnica • 
Negrenovci • 
Rakitec • 
Skoruša |
***Dorian Gray*** (sh. izg. [dǒrijaːn grêːj]), jugoslavenska art-rock grupa osnovana 1982. u Zagrebu.

Povijest sastava
----------------

Grupa je nastala 1982. u Zagrebu, a činili su je Massimo Savić (vokal, gitara), Vedran Čupić (gitara), Emil Krnjić (bas-gitara) i Branko Terzić (bubnjevi), koji je predložio ime grupe *Dorian Gray* prema istoimenom fikcijskom liku Oscara Wildea. Široj publici grupa se prvi put predstavila albumom *Sjaj u tami*. *Dorian Gray* su bili domaći zastupnici art-rocka, a Massimova karizma i glas neminovno su doveli do medijskog proboja. Grupa se proslavila ponajviše zahvaljujući fenomenalnom prepjevu grupe Walker Brothers *The sun ain't gonna shine anymore*.

Diskografija
------------

Grupa je u originalnoj postavi objavila jedan album koji su odsvirali početni članovi grupe sa izuzetkom pjesama Sjaj u tami i Kuća, na kojima je bas dionice odsvirao Jadran Zdunić a na sve ranije snimljene pjesme klavijature je odsvirao Toni Ostojić:

* ***Sjaj u tami*** (Jugoton, 1983.)
* Dizajn i fotografija: Bachrach & Krištofić

Na drugom albumu grupi se, osim Tonija Ostojića i Jadrana Zdunića koji su se grupi pridružili tijekom snimanja prvog albuma grupe, pridružuju bubnjar Drakče Simonovski i gitarista Zok Cvetković:

* ***Za tvoje oči*** (Jugoton, 1985.)
* Dizajn i fotografija: Bachrach & Krištofić

U drugoj postavi s kraja 1990-ih godina grupa objavljuje album *Dorian Gray* 1998. ali bez zapaženijeg uspjeha.
**Desolación**(španjolski: *Isla Desolación*-Pusti otok) je otok u Ahipelagu Ognjena zemlja, koji se nalazi u Pacifiku na jugu Južne Amerike.

Geografske karakteristike
-------------------------

Taj otok administrativno podpada pod Čileansku regiju Magallanes y Antártica Chilena (Provincija Magallanes).

Desolación leži na zapadnom ulazu u Magellanov tjesnac. Vrlo je dug i dobro razveden ali jako uzak, pa mu površina iznosi svega 1.352 km².
Vrlo je gorovit, najviša planina *Harte Dyke* visoka je 1128 m.

Desolación je bio naseljen u dva navrata, prvi put između 1820. - 1825. u vrijeme jagme za tuljanima (koje su istrijebjeni), i drugi put između 1904.- 1931. kad je lov na kitove bio vrlo profitabilan. Tad je na otoku postojalo malo britansko naselje sa poštom i magistratom, kad je posao sa kitovima propao, otok je ponovno napušten.

Otok ima jednoličnu tmurnu oceansku klimu, sa konstantnim zapadnim vjetrovima.

Povezano
--------

* Ognjena zemlja

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Isla Desolación*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 14.10. 2020.
2. ↑  „*Monte Harte Dyke, Chile*" (engleski). Peak Bagger. Pristupljeno 14.10. 2020.

Vanjske veze
------------

* *Isla Desolación* (`es`)
**Dayang Jingxuan** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; japanski: ) bio je kineski zen budistički redovnik iz doba rane dinastije Song, poznat kao jedini učitelj Caodong/Sōtō škole, odnosno posljednji redovnik te tradicije koji se spominje u uticajnoj zbirci *Transmisija kampe* iz 1004. U tom tekstu, međutim, nije bilo buografskih podataka o njemu, te se oni prvi put pojavljuju u tekstu *Xudeng lu* iz 1101. Prema njemu je svoj rodni grad napustio kako bi postao redovnik u hramu Chongxiao u Jinlingu. Njegov tadašnji učitelj je bio Zhitong, ali Dayang je ubrzo, kada je imao 19 godina, napustio taj hram kako bi se pridružio učitelju Yuanjiao Liaoyiju, a njegov konačni učitelj je postao Liangshan Yuanguan.

Juefan Huihongova biografska zbirka *Sengbao zhuan* iz 1119. sugerira da je Touzi Yiqing bio "istinski sin" ili učenik Dayanga. *Xudeng lu* iz 1101. navodi Touzija i još devet ljudi kao Dayangpve učenike. Međutim, taj tekst također navodi da Touzi zaprao nije primio transmisiju dharme od Dayanga, nego od Fushan Fayuana, koji je bio Dayangov učenik, ali od Dayanga nije primio transmisiju dharme. Učenjak Morten Schlütter je primijetio da takav prijelaz nema "paralele u ranoj Chan literaturi". To se odnosi na činjenicu da se Touzi smatrao neposrednim nasljednikom Dayangove loze iako ga nije sredo, te da je Fayuan mogao držati Dayangovu lozu "u povjerenju" iako nije bio bona fide nasljednik. Schlütter tumači Huihongove navode kao slab pokušaj da se ojača slabašna veza između Touzija i posljednjeg Caodong redovnika spomenutog u *Transmisiji Lampe* kako bi se ojačala legitimnost loze.

Izvori
------

1. 1 2  Ferguson, Andrew E. (2000), *Zen's Chinese heritage: the masters and their teachings*, Wisdom Publications, p. 334, ISBN 978-0-86171-163-5
2. 1 2  Schlütter, Morten (2010), *How Zen Became Zen:*
The Dispute Over Enlightenment and the Formation of Chan Buddhism in Song-Dynasty China*, University of Hawaii Press, pp. 79,80,91, ISBN 978-0-8248-3508-8*

| Budističke titule |
| --- |
| Prethodi: **Liangshan Yuanguan**  |  **Sōtō Zen patrijarh**  | Slijedi: **Touzi Yiqing**  |
**Dlakava vidra** (*Lutra sumatrana*) jedna je od najrjeđih vrsta vidri na Zemlji. Smatralo se da je izumrla 1998. godine zbog pomanjkanja dokaza o viđanjima iste u prirodi, no otada je otkriven malen broj živućih populacija.

Danas se vjeruje kako žive u manjim brojevima kroz prirodna rezervata u Vijetnamu, močvarnim šumama Toa Daeng u južnom Tajlandu, te u Sumatri, mjesto po kojem je dobila svoje latinsko ime. Ponovo je otkrivena 2005. godine. Otkrivena je, također, i u Tonle Sap jezeru, u Kambodži. U svim ovim mjestima otkriven je samo manji broj jedinki, proučavan kroz viđanja u prirodi, nekoliko primjeraka nastradalih u prometu, te kroz kožu.

Prijetnje
---------

Najveće prijetnje ovoj vrsti predstavlja čovjek. Ribolov, poljoprivreda, onečišćenje i izlovljavanje i dalje prijete ovoj vrsti.

U Kambodži, dlakava se vidra lovi zbog njenog krzna koji se prodaju kineskim posrednicima u velikom broju. Razina izlovljavanja veoma je visoka i nekontrolirana, te je veoma nesigurno kako bi populacije nekih od češćih vrsta vidri koje obitavaju u jezero mogle podnijeti takvu količinu izlovljavanja, a kamoli dlakava vidra.

Izvori
------

1. ↑  U Minh Hai and Vo Doi: Nguyen, X.D. Pham, T.A. & Le, H.T. (2001) Nove informacije o dlakavoj vidri (*Lutra sumatrana*) u Vijetnamu. IUCN Otter Spec. Group Bull. 18(2): 64 - 75
2. ↑  Kanchanasaka, B. K.(2001) Tragovi i ostali znakovi o dlakavoj vidri (*Lutra sumatrana*). IUCN Otter Spec. Group Bull. 18(2): 57 - 63, and Lekakul, B. McNeely, J. 1977. Mammals of Thailand. Kurusaphra Press, Laprao, Thailand
3. ↑  Lubis, R. (2005) Prvi nedavni dokazi o dlakavoj vidri u Sumatri, Indonezija. IUCN Otter Spec. Group Bull. 18(1): 14 - 20
4. ↑  Poole, C. M. 2003. Prvi dokazi o dlakavoj vidri (*Lutra sumatrana*) u Kambodži s bilješkama o nacionalnom statusu druge tri vrste vidre. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 51(2): 273–280
5. ↑  Furget-Me-Not[*mrtav link*]
Sao Tome i Principe ima 131.000 stanovnika koji žive na Sao Tome i 6.000 na Principe. Oni su potomci različitih etničkih grupa koji su doseljavali na ostrvo od 1485. 

Stanovništvo Sao Tome i Principe, podaci iz 2005. godine; Broj stanovnika u hiljadama.
**Stanovništvo:**
159.883 (jul 2000)

**Struktura po godinama:**
  
*0-14 godina:*
48% (muškarci 38.588; žene 37.624)
  
*15-64 godina:*
48% (muškarci 37.216; žene 39.959)
  
*65+ godina:*
4% (muškarci 2.961; žene 3.535) (2000.)

**Porast stanovništva:**
3,16% (2000.)

**Odnos polova:**
  
*rođeni:*
1,03 muškarci/žene
  
*ispod 15 godina:*
1,03 muškarci/žene
  
*15-64 godina:*
0,93 muškarci/žene
  
*65+ godina:*
0,84 muškarci/žene
  
*ukupno:*
0,97 muškarci/žene (2000.)

**Smrtnost novorođenčadi:**
50,41 umrlih/1.000 živorođenih (2000.)

**Prosečna starost:**
  
*ukupno:*
65,25 godina
  
*muškarci:*
63,84 godina
  
*žene:*
66,7 godina (2000 est.)

**Broj dece po ženi:**
6,08 rođene dece/žena (2000.)

**Religije:**
Hrišćani 80% 

**Jezici:**
Portugalski (zvanični)

**Pismenost:**
  
*definicija:*
15+ godina koji znaju čitati i pisati
  
*ukupno:*
73%
  
*muškarci:*
85%
  
*žene:*
62% (1991.)
**David Nalbandian** (Unquillo, Cordoba, Argentina, 1. siječnja 1982.), argentinski tenisač.

Počeo je igrati tenis kada je njegov otac porijeklom (Armenac) napravio betonsko igralište iz kuće u kojoj je živio. To je sigurno jedan od razloga zašto jer bolji na tvrdim podlogama nego na sporim, za razliku od večine argentinskih tenisača. Još kao junior osvojio je US Open 1998. godine i Wimbledon 1999. također kao junior, ali u parovima. Profesionalac je postao 2000. a več 2001. se nalazi među Top 50 igrača svijeta. Svoj prvi turnir osvaja u Estorilu 2002. godine. Samo dvije godine nakon što je postao profesionalac (točnije 2002.) dolazi do finala Wimbledona gdje izgubio od Lleyton Hewitt (6–1, 6–3, 6–2). Od važnijih rezultata još valja izdvojiti osvajanje dva turnira iz Masters serije Madrid i Pariz (oba 2007. godine), te osvajanje završnog turnira Masters serije u Šangaju 2005. U finalu Mastersa je pobjedio Rogera Federera (6–7(4), 6–7(11), 6–2, 6–1, 7–6(3)).

Trenutno se nalzi na 15. mjestu ATP Ljestivce (9. travnja 2009. godine), drugi najbolji argentinski tenisač.

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica Arhivirano 2009-02-28 na Wayback Machine-u
* Statistike Davida Nalbandiana Arhivirano 2009-01-22 na Wayback Machine-u

***David Nalbandian*** na Wikimedijinoj ostavi
Unutrašnjost bezistana
**Gazi Husrev-begov bezistan** je jedan od očuvanih bezistana u Sarajevu, koji i danas služi svojoj namjeni-trgovini. Bezistan je dio zadužbine Gazi Husrev-bega. Izgrađen je 1555. godine u neposrednoj blizini Kuršumli medrese, Begove džamije i Sahat-kule, sa kojima je povezan istočnim ulazom. Pravougaonog je oblika sa ulazima, koji omeđuju 109 m dugu ulicu u kojoj su smještene male trgovine. Duž bezistana paralelno se pruža Gazi Husrev-begova (Zlatarska) ulica. U gradnji su učestvovali dubrovački majstori. Zbog nešto niže temperature koja je postignuta gradnjom ispod nivoa okolnih ulica, prvobitna namjena bezistana je bila trgovina namirnicama. To i danas čini kupovinu u toplim, ljetnim danima, ugodnom. Svojim izgledom Gazi Husrev-begov bezistan podsjeća na Kapali čaršiju i bezistane u Istambulu ili souk u gradovima na istoku.

Pored bezistana je postojao i tašlihan koji je građen u isto vrijeme kad i bezistan, također kao vakuf Gazi Husrev-bega. U požaru 1879. godine pretrpio je velika oštećenja, a posljednje zidine tašli hana nestale su 1912 godine.

Izvori
------

Референце
---------

1. ↑  Otkrij Sarajevo - Atrakcije - Gazi Husrev-begov bezistan | Sonar.ba - Istraži Sarajevo
2. ↑  traveling by business.htm
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2010-05-04. Pristupljeno 2011-11-03.
**Fotije** (svetovno *Rosen Dmitrov Siromahov*; 13. jul 1956, Sofija Bugarska) episkop je Bugarske starokalendarske pravoslavne crkve. Od 1993. godine poglavar je pomenute crkve sa titulom *episkop trijadicki*.

Biografija
----------

Rodio se 13. jula 1956. godine u Sofiji. Duhovni je vaspitanik arhimandrita Serafima (Aleksijeva) i igumanije Serafime (kneginja Liven) iz ženskog manastira „Pokrov Presvete Bogorodice", iz sofijskog kvarta Knjaževo. 

Godine 1981. završio je sofijsku Duhovnu akademiju svetog Klimenta Ohridskog, i do 1982. godine predavao je klasične jezike na sofijskoj Bogosloviji svetog Jovana Rilskog.

Godine 1989. završio je Faklutet klasične filologije Sofijskog univerziteta "Sveti Kliment Ohridski" i postao asistent na katedri za starogrčku književnost.

Godine 1988, za vreme poseta Grčkoj, tajno je rukopoložen za sveštenika od strane starokalendarskog mitropolita oroposkog i filijskog Kiprijana (Kucumbasa), predsedavajućeg starokalendarskog "Sinoda u otporu" Grčke starokalendarske crkve. Od strane istog mitropolita je kasnije zamonašen.

Dana 17. januara 1993. godine u manastiru Svetih Kiprijana i Justine (Fili, Grčka) mitropolit oroposki i filijski Kiprijan (Kucumbas) i episkopi: etnijski Hrizostom (Gonsales), hristijanupoljski Hrizostom (Marlases), fotički Avksentije (Caban) i episkop vrančejski Pahomije (Rumunska starokalendarska pravoslavna crkva) rukopoložili su arhimandrita Fotija za episkopa trijadickog, poglavara Bugarske starokalendarske pravoslavne crkve.

Spoljašnje veze
---------------

* Trijadicki episkop Fotije (Siromahov) (biografija)
**David Ninov** (Skoplje, 27. jul 1972) je vikarni episkop stobijski i mjestobljustitelj strumički.

Životopis
---------

Episkop stobijski David je rođen 27. jula 1972. godine u Skoplju. Bio je urednik literaturnog lista *„Stremež"*, i objavio nekoliko zbirki stihova. Dobitnik je nagrade *„Mlada Struga"*. U manastir odlazi 1995. godine. Zamonašen je 1996, i iste godine je rukopoložen u đakonski čin. Godine 1997, rukopoložen je u sveštenički čin. Za igumana je proizveden 1999. godine. U manastiru je uređivao list *„Uspenie Arhivirano 2013-09-27 na Wayback Machine-u"*, koji tretira teme monaškog života, savremenu bogosloviju i svete Oce. Zajedno sa monasima i monahinjama, sestrinstvo i bratstvo, kod kojih služi kao duhovnik, januara 2004, sa strane Njegovog blaženstva arhiepiskopa ohridskog i mitropolita skopskog gospodina Jovana VI, biva primljen u jurisdikciju Pravoslavne ohridske arhiepiskopije.

Srednje obrazovanje je završio u Skoplju. Studirao je starogrčku i latinsku filologiju na Institutu za klasične studije u Skoplju. Diplomirao je teologiju na Teološkom fakultetu državnog Aristotelovog univerziteta u Solunu, Grčka.

Radi i izvršava zadatke prvog sekretara Svetog arhijerejskog sinoda Pravoslavne ohridske arhiepiskopije, a istovremeno je i urednik zvanične internet stranice Pravoslavne ohridske arhiepiskopije, kao i *„Sobornost"*, lista arhiepiskopije.

Episkop
-------

Za pomoćnog episkopa stobijskog je izbran od Svetog arhijerejskog sinoda Pravoslavne ohridske arhiepiskopije 29. juna 2006, ali zbog drugog, politički motivisanog, zatvaranja Njegovog blaženstva arhiepiskopa ohridskog i mitropolita skopskog Jovana VI, hirotonija u episkopski čin izvršena je 17. juna 2007 godine.

Za episkopa je rukopoložen od arhiepiskopa ohridskog i mitropolita skopskog Jovana, uz sasluženje više Episkopa, u paraklisu posvećenom prepodobnom Maksimu Ispovedniku u Nižepolju, Bitolj.

Vidi još
--------

* Pravoslavna ohridska arhiepiskopija
* Arhivirano 2013-10-03 na Wayback Machine-u

Izvori
------

* Biografija Episkopa stobijskog i Mestobljustitelja strumičkog g. Davida

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica Pravoslavne ohridske arhiepiskopije
* Intervju Episkopa stobijskog Davida za „Pravoslavlje" (SPC, 17. februar 2012) Arhivirano 2012-02-20 na Wayback Machine-u
**Fulk Uvaženi** (? - 17. jun 900) bio je nadbiskup Reimsa od 882. do smrti. Bio je brat Anscara, markgrofa Ivreje u današnjoj Italiji. Poznat je kao glavni protivnik Oda, ne-karolinškog kralja Zapadne Franačke (Francuske). 

Nakon što je Karlo Debeli 887. svrgnut sa mjesta svetog rimskog cara, Fulk je pokušao svog rođaka Guida, vojvodu od Spoleta, postaviti na prijestolje. U tu svrhu ga je čak okrunio u Langresu 888. godine. Taj potez nije imao važnosti, jer je Odo okrunjen u Parizu. Potom se za pomoć obratio caru Arnulfu Karantanskom, ali bez uspjeha jer je Arnulf smatrao kako je nužno biti u miru sa francuskim kraljevstvom. 

Fulk je konačno 893. godine, dok je Odo još uvijek bio kralj, dao za kralja okruniti Charlesa Glupog, najmlađeg sina Louisa Mucavca. Ni taj potez nije imao važnosti, ali je nakon Odine smrti 898. Charles došao na prijestolje, te je tako Karolinška dinastija ponovno zavladala Francuskom, usprkos toga što će sljedećih decenija biti u stalnom sukobu sa Odinom rodbinom. 

Charles je Fulka postavio za svog kancelara. Na tom mjestu je ostao do 900. prije nego što ga je dao ubiti Balduin II, grof Flandrije. Balduin je kasnije zbog nadbiskupovog ubistva ekskomuniciran od strane pape Benedikta IV.

| Rimokatoličke crkvene titule |
| --- |
| Prethodi:**Hincmar** | **Nadbiskup Reimsa**882–900 | Slijedi:**Herive** |
**Donja Podgora** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Donje Stubice, Krapinsko-zagorska županija.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 403 stanovnika te 134 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** Naselja Donja Podgora i Gornja Podgora zajedno su iskazivana od 1857. do 1880. u naselju Podgorje, u 1890. i 1900. odvojeno kao samostalna naselja, od 1910. do 1948. zajedno u već navedenom naselju, sada s imenom Podgorje Stubičko, 1953. i 1961. odvojeno kao dijelovi tog naselja, a od 1971. kao samostalna naselja. Od 1857. do 1880. i od 1910. do 1948. podaci su uključeni u naselje Donja Podgora. Ovo naselje smanjeno je 1981. za dio pripojen naselju Donja Stubica te za taj dio sadrži podatke ranijih popisa.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Donja Podgora** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Donje Stubice |
| --- |
| Donja Podgora • Donja Stubica • Gornja Podgora • Hižakovec • Hruševec • Lepa Ves • Matenci • Milekovo Selo • Pustodol • Vučak |
**Domentijan** (svetovno ime **Dragutin Popović**; Sokobanja, 24. oktobar / 5. novembar 1872 — Niš, 8 / 21. mart 1913) je bio episkop niški.

Biografija
----------

Episkop Domentijan je rođen u Sokobanji 24. oktobra 1872. godine (po starom kalendaru) od oca Krste, protojereja i majke Mileve. Na krštenju je dobio ime Dragutin. Osnovnu školu je završio u mestu rođenja, a četiri razreda gimnazije sa vrlo dobrim uspehom u Aleksincu. Bio je u srodstvu sa mitropolitom Mihailom i po njegovoj želji je prvo stupio u seminariju u Rusiji, a zatim je upisao Duhovnu akademiju u Kijevu. Studije je završio 1899. godine i vratio se u Srbiju sa stepenom kandidata bogoslova. Pre monašenja bio je pisar u šabačkom Duhovnom sudu i nastavnik šabačke gimnazije. Monaštvo i monaško ime Domentijan primio je na dan Vozdviždenja (podizanja) Časnog Krsta - Krstovdan (14. / 27. septembar) 1903. godine, kada ga je episkop šabački Dimitrije rukopoložio u manastiru Petkovica kod Šapca u čin đakona, a sutradan i u čin prezvitera. Sledeće (1904.) godine postavljen je za nastavnika i vaspitača Bogoslovije Sveti Sava u Beogradu. Profesorski ispit je položio 1905. Radi specijalizacije crkvene arheologije proveo je 1906. nekoliko meseci u Lajpcigu i Berlinu (Nemačka). Na prolećnom zasedanju Svetog arhijerejskog sabora 1911. godine jednoglasno je izabran za episkopa niškog 19. aprila / 2. maja, hirotonisan 24. aprila / 7. maja i ustoličen u Nišu na prvi dan Sv. Trojice (Duhova) 29. maja / 11. juna, 1911. godine. U toku svog kratkog delovanja na eparhiji zadobio je opšte poštovanje pastve i srpske javnosti. Prilikom obilaska bolesnika i ranjenika u niškoj vojnoj bolnici dobio je tifus i od njega umro 8. / 21. marta, 1913. Sahranjen je 10. / 23. marta, u episkopskoj grobnici u niškoj Sabornoj crkvi. Opelo je činodejstvovao episkop šabački Sergije.  

Iznad grobnice na južnom zidu hrama bila je spomen ploča od belog mermera visoka 65 sm. i široka 80 sm. U gornjem delu ploče bila je slika episkopa Domentijana ispod koje je pisalo: „Domentijan episkop niški / rođen 24. okt. 1872 - umro 8. marta 1913. / Spomen mu podiže mati Mileva". Dva dana posle velikog požara (12. novembra, 2001. godine) ploča se raspala u prah.

Literatura
----------

1. Vesnik Srpske crkve za 1911. godinu, Izdaje Svešteničko udruženje, Beograd.
2. Vesnik Srpske crkve za 1913. godinu, Izdaje Svešteničko udruženje, Beograd.
3. Petar V. Gagulić, protojerej: *Veliki niški Saborni hram*, Izdaje Srpska pravoslavna crkvena opština Niš, Štampa: „Grafika" - Prokuplje, 1961.

Spoljašnje veze
---------------

* Episkopi Niške eparhije od 343. do 2009. god. Arhivirano 2012-12-21 na Archive.is-u
* Srpska pravoslavna crkva Arhivirano 2010-03-12 na Wayback Machine-u
* Eparhija niška

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**ep. Nikanor Ružičić (1910) / administrator mit. Dimitrije** | **episkop niški1911 — 1913.** | Nasljednik:**ep. Dositej Vasić** |
*Za ostale upotrebe, v. domena (razvrstavanje).*
U matematici, **domena** *k-mjesne* relacije *L* ⊆ *X*1 × … × *X**k* je jedan od skupova *X**j*, 1 ≤ *j* ≤ *k*.

U specijalnim slučajevima za *k* = 2 i *L* ⊆ *X*1 × *X*2 je funkcija *L* : *X*1 → *X*2, uobičajeno je da se *X*1 naziva **domena** ili **područje definicije** i *X*2 **kodomena** ili **područje vrijednosti**.

Domena funkcije
---------------

Za danu funkciju *f*:*X*→*Y*, skup *X* svih ulaznih vrijednosti zovemo **domenom** funkcije *f*, a skup svih *mogućih* izlaznih vrijednosti *Y* kodomenom. Slika funkcije *f* je skup svih **stvarnih** izlaza {*f*(*x*) : *x* je u domeni}. Ponekad se kodomena netočno zove slikom prilikom nerazlikovanja između stvarnih i mogućih vrijednosti.

Dobro definirana funkcija mora preslikavati svaki element domene u element svoje kodomene. Na primjer, funkcija *f* definirana sa

*f*(*x*) = 1/*x*
nema definiranu vrijednost za *f*(0).
Stoga, skup **R** realnih brojeva ne može biti njena domena. U ovakvim slučajevima, funkcija je ili definirana na **R**\{0}, ili se "rupa" eksplicitno popuni definiranjem *f*(0).
Ako proširimo definiciju *f* na

*f*(*x*) = 1/*x*, for *x* ≠ 0
*f*(0) = 0,
tada je *f* definirana za sve realne brojeve i možemo odabrati **R** kao njenu domenu.

Nad bilo kojom funkcijom se može napraviti restrikcija na podskup svoje domene.
Restrikcija funkcije *g* : *A* → *B* na *S*, pri čemu je*S* ⊆ *A*, se piše kao *g* |*S* : *S* → *B*.

Domena parcijalne funkcije
--------------------------

Postoje dva različita značenja u trenutnoj matematičkoj uporabi u svezi notacije domene parcijalne funkcije. Većina matematičara, uključujući teoretičare rekurzije, koristi termin "domena funkcije *f*" za skup svih vrijednosti *x* takvih da je definirano *f(x)*. Neki (osobito teoretičari kategorija), smatraju da je domena parcijalne funkcije *f*:*X*→*Y* jednaka *X*, neovisno o tome postoji li *f(x)* za sve *x* u *X*.

Teorija kategorija
------------------

U teoriji kategorija, umjesto sa funkcijama barata se sa morfizmima, koji su jednostavno strelice iz jednog u drugi objekt. Domena bilo kojeg morfizma je stoga objekt iz kojeg strelica započinje. Ovako gledano, mnoge ideje o domenama iz teorije skupova moraju biti ili napuštene, ili preformulirane nešto apstraktnije. Na primjer, notacija restrikcije morfizma na podskup svoje domene mora biti modificirana, uvođenjem koncepta podobjekta.

Kompleksna analiza
------------------

U kompleksnoj analizi, domena je otvoreni povezani podskup skupa kompleksnih brojeva.
**Francis Richter** (Philadelphia, 26.1. 1854—Philadelphia, 12.2. 1926.) bio je američki sportski novinar i urednk, poznat kao osnivač *Sporting Lifea*, te urednik *Reach Guidea*. Richter je bio posebno zainteresiran za bejzbol, te se smatra jednim od najutjecajnijih osoba na razvoj sporta u njegovim ranim danima. 

Richter je svoju novinarsku karijeru započeo u listu *Philadelphia Day*, a od 1880. je pisao za *Sunday World*, započevši prvu sportsku rubriku u dnevnim novinama. Na njegovo zalaganje je osnovana bejzbol liga American Association i klub *Philadelphia Athletics*. Međutim, već nakon jedne sezone se razočarao u "Ligu piva i viskija" te se počeo zalagati za povratak National Leaguea u Philadelphiju, odnosno stvaranje novog kluba, danas poznatog kao *Philadelphia Phillies*. Iste je godine pokrenuo i *Sporting Life*, ispočetka zamišljen tjednik posvećen svim sportovima, ali u kome se najveći prostor davao bejzbolu. 

12.12. 1887. je *Base Ball Reporters Association of America*, jedno od prvih udruženja sportskih novinara u SAD.

Godine 1902. Richter je bio među osnivačima American League, suparničke lige NL. Usprkos toga, NL mu je 1907. ponudila mjesto predsjednika, što je Richter odbio. Umro je od upale pluća, dovršivši izdanje Reach Guidea za 1926. godinu.

Eksterni linkovi
----------------

* The Impact of Francis Richter upon the Development of Baseball Arhivirano 2007-03-14 na Wayback Machine-u
Za rod kukaca, v. Dvokrilci.
AN-2, jedan od najpoznatijih dvokrilaca i danas leti
nosači prednjih kotača su u stvari prednje krilo zrakoplova Rutan Quickie
**Dvokrilac** je zrakoplov s dva krila postavljenih jedan iznad drugog. Prvi avion pokretan vlastitim motorom, *Flyer1* braće Wright , bio je dvokrilac kao i mnogi koji su ga slijedili. Iako dvokrilac ima dosta konstrukcijskih prednosti, krila proizvode veći otpor nego slični zrakoplovi s jednim krilom. Napredak u tehnologiji izrade i vrstama materijala kao i težnja za što većim brzinama dvokrilne zrakoplove je već krajem 1930.-tih stavilo u drugi plan.

Oba krila dvokrilnog aviona proizvode uzgon iako on nije dvostruko veći od uzgona na sličnom zrakoplovu s jednim krilom. To je zato što efekt krila (uzgon) ovisi o njegovoj izloženosti struji zraka tijekom leta. Kod dvokrilca gornje i donje krilo koristi gotovo isti djelić atmosfere što dovodi do međusobnih negativnih aerodinamičkig utjecaja. U usporedbi s jednokrilcem iste površine krila, dvokrilac proizvodi više otpora a manje uzgona (što se donekle ublažilo postavljanjem jednog krila ispred drugog). Kod krila s vitkosti 6 i međusobnoj udaljenosti za dužinu njegove tetive dvokrilac može proizvesti samo 20% više uzgona od sličnog zrakoplova s jednim krilom .

Na dvokrilcu je donje krilo učvršćeno za trup zrakoplova dok se gornje nalazi iznad trupa. Krila su međusobno povezana i učvršćeni pomoću cjevastih upornica i žičanih zatega koje na sebe primaju momente sila na istezanje i savijanje. Takva izvedba dozvoljava lakša krila a ujedno im daje iznimno jaku čvrstoću. Krilca i flapsovi za kontrolu nagiba i brzine mogu biti ugrađeni na jednom ili oba krila. Uobičajeno se krilca ugrađuju na gornje a zakrilca na donje krilo. 

Na nekim avionima donje krilo je znatno manje površine od gornjeg, ponekad samo dovoljne veličine da se na njega pričvrste upornice. Druga inačica je dvokrilac na kojem su krila jedan ispred drugoga, jedno na nosnom a drugo na repnom dijelu aviona.

Povezano
--------

* Jednokrilac
* Trokrilac

Izvori
------

1. ↑   Airplane Aerodynamics, Dommasch and Lomb, 1961 ed.

***Dvokrilni avion*** na Wikimedijinoj ostavi
Humphrey Bogart, najveća filmska zvijezda klasičnog Hollywooda prema anketi Američkog filmskog instituta iz 1999. godine.
**Filmska zvijezda** (engl. ) je izraz koji se koristi za glumca ili nekog drugog izvođača koji je stekao slavu, odnosno status celebrityja nastupima u filmu, odnosno za glumce koji čija se pojava u glavnim ulogama nekog filma koristi kao važan dio njegove marketinške promocije (na posterima, trailerima i sl.).

Filmske zvijezde su se pojavile tek par decenija nakon nastanka filma, prije svega zato što su prvi filmovi bili izuzetno kratki, te publika jednostavno nije imala prilike dobro upamtiti lice izvođača, a dijelom i zbog toga što su tada najugledniji glumci, koji su bili uživali ekvivalentni status zvijezda u teatru, filmsku djelatnost smatrali "prostačkom" zabavom za mase nedostojnom njihove umjetnosti. Tek kada su se krajem 1. decenije 20. vijeka počela snimati nešto duža ostvarenja, publika se počela zanimati za izvođače, a što su producenti počeli koristiti kako bi promovirali svoje proizvode. Kao prvi glumci koji su iskoristili taj fenomen su bili francuski komičar Max Linder koji je snimao filmove za Pathe, te Florence Lawrence, kanadska glumica koja je snimala filmove za američki studio Biograph Pictures. Fenomenu zvijezda je značajno pridonio i američki časopis *Photoplay*, originalno pokrenut kako bi promovirao filmove, ali čiji su urednici ubrzo shvatili da njihove čitatelje daleko više zanimaju informacije o glumcima. Upravo je američka kinematografija najbrže razvila fenomen zvijezda, što je posebno došlo do izražaja u Hollywoodu gdje se u međuratnom periodu razvio tzv. studijski sistem, odnosno gdje su veliki studiji upravo na zvijezdama temeljili svoju djelatnost, stvorivši tzv. sistem zvijezda, koji je svoj vrhunac imao u klasičnom Hollywoodu.

Filmske zvijezde su se ubrzo pojavile i u drugim kinematografijama, a što je uključivale i one gdje se iz ideoloških razloga odbacivala važnost glumca kao pojedinca (što je bio slučaj sa sovjetskom kinematografijom), odnosno smatrali ga tek oruđem režisera u skladu sa autorskom teorijom koja je dominirala francuskim Novim valom. U samom Hollywoodu je sistem zvijezda počeo nestajati zajedno sa klasičnim Hollywoodom, a danas se filmovi najvećim dijelom promoviraju kao dio unaprijed stvorene medijske franšize gdje su izvođači, odnosno glavni glumci manje važni. Usprkos toga, fenomen zvijezda se zadržao do današnjih dana. U svom klasičnom obliku postoji u indijskoj kinematografiji, odnosno u Bollywoodu gdje filmske zvijezde uživaju popularnost koja ponekad doseže oblike doslovnog obožavanja.

Vidi još
--------

* Hollywoodska staza slavnih
* 100 godina AFI-ja... 100 zvijezda
* Pop ikona
*Za ostala značenja, v. Dvor (razvrstavanje).*
**Dvor** je izraz koji u svom originalnom značenju označava domaćinstvo, tj. porodicu, sluge i članove svite nekog monarha ili plemića. Kroz historiju se na dvorovima razvila složena hijerahija među članovima, odnosno protokol, a dvorovi su služili kao središte državne uprave. Dvorovi su obično imali sjedišta u zgradama koje su se veličinom, raskoši ili na neki drugi način razlikovali od ostalih, običnih zgrada, pa takve zgrade predstavljaju sinonim s izrazom "dvor" (vidi: dvorac). 

**Dvor** je u srpskom narodu skup zgrada izgrađenih tako da formiraju unutrašnje dvorište. Zgrade mogu biti poređane tako da se naslanjaju jedna na drugu, ili su povezane u zatvoreni prostor zidovima. U prizemnim prostorijama je bio prostor za stoku, ostave i spremišta, kao i za život posluge. Kada je dvor upravno sedište vladara, a ne samo bogatog zemljopsednika, opasan je još jednim spoljašnjim zidom sa kulama za osmatranje. U podnožju ovih zidova su bile prostorije za smeštaj vojnika, oruđarnica, zanatlija i u ovom slučaju se naziva "gradom (gradinom) sa dvorom".

Literatura
----------

* Adamson, J. *The Princely Courts of Europe, 1500–1750*. 1999.
* Birke, A. and R. Asch (eds.), *Courts, Patronage and the Nobility at the Beginning of the Modern Period, 1450–1650*. 1991.
* Dickens, A.G. (ed.), *The Courts of Europe: Politics, Patronage and Royalty, 1400–1800.* 1977. Emphasis on patronage.
* Elias, Norbert, *The Court Society* (*Die höfische Gesellschaft*) 1983 (in German 1969). Sociology of the court.
* Duindam, J. *Myths of Power: Norbert Elias and the Early-Modern European Court* 1994. Critique of Elias.
* Fox, Robin Lane, *Alexander the Great.* 1973. The "companions".
* Oxford University bibliography of Early Modern courts, structure and patronage, 2002 Arhivirano 2006-12-09 na Wayback Machine-u
**Dongseong od Baekjea** (?-501, vl.. 479-501) je bio 24. po redu kralj države Baekje, jednog od Tri kraljevstva Koreje.

Bio je sin Gonjija, mlađeg brata kralja Munju koji se u državu Baekje vratio godine 477. nakon vijesti da je tadašnja prijestolnica Baekjea pala pod vlast države Goguryeo. Gonji je iste godine umro, i pretpostavlja se, da je isto kao i brat Munju, ubijen od strane generala Hae Gua. Historičari pretpostavljaju da je Dongseong na prijestolje došao nakon što je klan Jin porazio Hae Gua; prethodni kralj Samgeun je umro bez djece.

Dongseong je za vrijeme svoje vladavine nastojao ojačati državu oslabljenu nakon gubitka prijestolnice. U tu je svrhu sagradio nekoliko tvrđava, predstavnike lokalne aristokracije doveo na dvor. Godine 484. je, pak, poslao tributarnu misiju na dvor kineske dinastije Južni Qi. Godine 493. je ženidbom za plemkinju iz države Silla 493. sklopio savez s kojim je godine 495. ratovao protiv Goguryeoa. Godine 498. je anektirao kraljevstvo Tamna na otoku Jeju koristeći kao izgovor neplaćanje vazalskog danka.

Prema *Samguk Sagiju* godine 499. je zemlju pogodila velika glad, ali je kralj to ignorio, odavši se rasipničkom životu na dvoru. Međutim, pokušaj da slomi moć lokalnih klanova protjerivanjem plemića po imenu Baek Ga je izazvao pobunu u kojoj je ubijen. Naslijedio ga je kralj Muryeong.

Izvori
------

1. ↑  by the translators of Il-yeon's: *Samguk Yusa: Legends and History of the Three Kingdoms of Ancient Korea*, translated by Tae-Hung Ha and Grafton K. Mintz. Book Two, page 124. Silk Pagoda (2006). ISBN 1-59654-348-5

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Samgeun od Baekjea** | **Kralj države Baekje**479 - 501 | Slijedi:**Muryeong od Baekjea** |
Prof.dr.sc. Dragutin Feletar (2014.)
**Dragutin Feletar** (Veliki Otok, općina Legrad, 10. srpnja 1941. ), hrvatski geograf i publicist.

Životopis
---------

Gimnaziju završio u Varaždinu, diplomirao geografiju u Zagrebu. Radio je kao učitelj u osnovnoj školi, novinar i animator kulture. Dio radnog vrijeka je proveo na Odsjeku za geografiju Prirodoslovno-matematičkog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, gdje je djelovao kao profesor, dok je na kraju sveučilišne karijere bio dekan PMF-a. Pokrenuo je i uređivao niz časopisa od kojih je široj javnosti najpoznatiji časopis «Meridijani». Objavio je tri zbirke pjesama i knjigu putopisa. Osim knjige "Podravina" (1973. i 1988.) i djela o nizu poduzeća, autor je više knjiga vezanih uz pojedina naselja u Podravini i Međimurju, npr. "Legrad" (1971.), "Povijest Kuzminca" (1992.), "Povijest Kunovca" (1993.), "Prelog - izabrane teme" (1995.), "Virovitica - izabrane teme" (1996.), "Koprivnica - izabrane teme" (1997.)", "Povijest Torčeca" (2000.), "Općina Novigrad Podravski" (2001.), "Općina Donja Dubrava" (2008.), "Virovitica - tradicija i suvremenost" (2008.) itd.

Dragutin Feletar je dobio državnu nagradu za popularizaciju znanosti, nagradu za životno djelo Koprivničko križevačke županije (2002.), nagradu za životno djelo Grada Koprivnice (2005.), Medalju grada Koprivnice te još nekoliko javnih priznanja i nagrada.

Godine 2006. izabran je za člana suradnika HAZU-a, a od 2006. do 2011. obnašao dužnost velikoga meštra Družbe "Braća Hrvatskoga Zmaja", gdje nosi i naziv zmaj velikootočki.

Izvori
------

***Dragutin Feletar*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hrvatska enciklopedija, 3 (2001.), str. 597.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 250208856
* LCCN: n83147274
* ISNI: 0000 0003 7082 6513
* GND: 170775291
* SUDOC: 23148934X
* NKC: jx20090728004
* BNE: XX5573078

 |
**Dragutin Ciotti** (Sušak, 19. listopada 1905. - 17. ožujka 1974.), hrvatski i jugoslavenski gimnastičar. 

Rodio se u obitelji oca Talijana, učitelja Giuseppea Ciottija i majke Hrvatice Albine Ciotti, rođene Blečić. Bio je sedmo od desetero djece.

Burnih godina u riječkom kraju nakon prvog svjetskog rata kad je bilo upitno kome će dopasti taj kraj, Ciotti je izabrao živjeti u Kraljevini SHS te nastupati za iste.

Bio je velikim ljubiteljem gimnastike. Vježbao je u prostorijama hrvatskog tjelovježbačkog društva, Sokola. Uspio je ući u državnu reprezentaciju u vrijeme kad je bila jednom od triju najjačih na svijetu. Malo je tko od Hrvata u ono vrijeme to uspio (njegov mještanin Rafajlo Ban)

Nastupao je za Kraljevinu Jugoslaviju. Bio je član Sokolskog Društva Sušak-Rijeka. Osvajač je brončane medalje na Olimpijskim igrama u Amsterdamu 1928.

Zbog specifičnih okolnosti pogrješno ga se smatralo slovenskim športašem. Radi se o tome da je jedini Hrvat u izabranoj vrsti gimnastičara među Slovencima, a povrh toga imao je neslavensko prezime.

Poslije športske karijere radio je u poduzećima koji su se bavili drvom: Jugodrvu, Transjugu, Exportdrvu.

Sa športašima je do kraja života ostao u bliskoj svezi. Bio je blizak s roditeljima poznatog hrvatskog športaša Zdravka Ćire Kovačića te sa supruzinim rođakom, hrvatskim vaterpolskim olimpijcem Ivanom Jobom Kurtinijem.

Izvori
------

* HOO Arhivirano 2012-08-15 na Wayback Machine-u Eduard Hemar: Dragutin Ciotti - zaboravljena hrvatska olimpijska medalja
* Sušačka revija Jelena Androić: Zaboravljeni riječki olimpijac

Vanjske poveznice
-----------------

* Dragutin Ciotti
* Trg riječkih olimpijaca na sljedećoj sjednici Gradskog vijeća
* Sportski velikani i medalje koje hrvatska sportska povijest ne smije zaboravljati Arhivirano 2012-08-01 na Wayback Machine-u