recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kraljica Mekeba na putu za Jeruzalem
**Menelik I** (izvorno zvan **Ebna la-Hakim**, arapski: Ibn Al-Hakim, *Sin mudraca*), prvi judaistički car, za njega etiopska predaja kaže da je bio sin izraelskog kralja Salomona i etiopske kraljice Makede, - poznatije kao Kraljica od Sabe. 

Vladao je Etiopijom oko 950. pne. Po predanju on je donio Kovčeg Saveza u Etiopiju, nakon što je u dobi od 22 godine otišao u Jeruzalem posjetiti svog oca.

Prema etiopskoj svetoj knjizi *Kebra Nagast*, kralj Salomon mu je kao pratnju dao po jednog sina od svakog svog velikaša i po jednog sina glavara svih hramova iz Izraela. Menelik je nehotice sa sobom ponio i Kovčeg Saveza, svetu relikviju kralja Salomona. Po povratku u domovinu, njegova mati kraljica Makeda, prepušta mu tron. Menelik je uzeo carski naslov nəgusä nägäst (Kralj kraljeva) Etiopije. Po etiopskoj legendi, on je bio osnivač Salomonske dinastije, koja je vladala Etiopijom uz kraće prekide blizu tri tisuće godina, sve do posljednjeg 225 nasljednika Haile Selasija koji je srušen s carskog trona 1974.

Međutim za ranog srednjeg vijeka vladari iz salamonske dinastije nisu došli na vlast sve do 1270, tad su se ponovno uspeli na vlast tvrdivši da potječu od kraljevske loze Aksum, svrgnuvši s trona Dinastiju Zagaj, za koju su rekli da nema pravo na carski tron jer ne potječu od *Kuće Izraelove* (kao Salomon i Menelik). 

Tvrdnje o povezanosti kraljevske loze Aksuma sa Salomonskom dinastijom su vrlo nejasne i mutne. Jer tadašnji rijetki povijesni zapisi govore o kralju Aksumu *kao o sinu nepobjedivog boga Mahrema* (on bi bio pandan grčkom Aresu). 

Ovo potvrđuje najranije povijesne izvore iz Etiopije po kojima je polovica tadašnjih stanovnika prihvatila Mojsijeve zakone, dok je druga polovica i nadalje štovala svoje paganske bogove.

Pogledajte i ovo
----------------

* Haile Selasije
* Kebra Nagast
* Menelik II (1844.–1913.)
* Etiopija

Izvori
------

1. ↑  „"Regnal Chronologies"". Arhivirano iz originala na datum 2009-08-28. Pristupljeno 2010-10-16.
**Planirana zastarjelost** ili **ugrađena zastarjelost** u industrijskom dizajnu je politika namjernog planiranja odnosno dizajniranja dobara ograničena uporabna života, radi toga da bi ta dobra postala zastarjela ili nefunkcionalna nakon određenog vremena. Planirana zastarjelost nosi moguće dobrobiti za proizvođača jer da bi mogao i dalje rabiti proizvod, potrošač je prisiljen opet kupiti, bilo od istog proizvođača (zamjenski dio ili noviji model) ili od konkurenata koji se također mogu osloniti na planiranu zastarjelost.

U nekim slučajima se rabi namjerna deprekacija starijih inačica tehnologije radi smanjenja troškova podrške, posebice u softverskoj industriji. Iako bi se ovo moglo smatrati planiranom zastarjelošću, razlikuje se od klasična oblika po tome što je potrošač obično svjestan ograničenosti vijeka podrške proizvodu, jer je to navedeno u ugovoru o licenciji.

Izvori
------

1. 1 2 3  „Computer Electronics : Blu-Ray". ComputerInfoWeb.com. 2008.. Arhivirano iz originala na datum 2007-11-01. Pristupljeno 20. rujna 2008.

Vanjske veze
------------

* "Companies Slash Warranties, Rendering Gadgets Disposable" Arhivirano 2010-03-25 na Wayback Machine-u Wall Street Journal, July 16, 2002.
* The story of stuff - 20 min Video to reflect the wasteful way of life
* "Ending the Depression Through Planned Obsolescence" (full text) Arhivirano 2012-03-04 na Wayback Machine-u
* "The man who said no to Wal Mart," Case Study, Dec 19, 2007
* Designed to fail Arhivirano 2011-09-03 na Wayback Machine-u
Koordinate: 56°25′27″N 3°26′15″W﻿ / ﻿56.42417°N 3.43750°W﻿ / 56.42417; -3.43750

Palača Scone
**Palača Scone** (fonetski:ˈskuːn; engleski: ) je velika gospodska kuća koja se nalazi u Sconeu u škotskoj oblasti Pertshire. Godine 1812. ju je sagradio arhitekt William Atkinson za earlove od Mansfielda na temeljima ranije palače iz 16. vijeka. Sagrađena je od crvenog pješčenjaka i predstavlja klasični primjer tzv. georgijanske gotičke arhitekture.

Mjesto na kome se nalazi palača ima izuzetan značaj za historiju Škotske, s obzirom da je predstavljalo okupljalište drevnih Pikta, odnosno mjesto gdje su se po tradiciji krunili škotski kraljevi. Tamo je 1114. sagrađena Opatija Scone, u kojoj je povremeno zasjedao Parlament Škotske te se čuvao znameniti Kamen Sconea. Opatija je 1559. srušena za vrijeme škotske Reformacije, a 1580. je na njenim ruševinama lord Ruthven podigao palaču.

Eksterni linkovi
----------------

***Palača Scone*** na Wikimedijinoj ostavi

* Scone Palace Website
* Scottish Game Fair
Palača Ploechovih
**Palača obitelji Ploech** nalazi se na vrhu Trga Žabica u Rijeci.

Povijest
--------

Izgrađena je 1888. po projektu Giacoma Zammattija, Ferstlova učenika, koji je u Rijeku iz Beča prenio arhitekturu srednjoeuropskog visokog historicizma. Doseljeni Austrijanac Annibale Ploech, po struci mehaničar, usavršio je proizvodnju torpeda, tada modernog ubojitog oružja za koje je prototip izradio Riječanin kapetan G. Luppis. U Tehničkom poduzeću "Silurificio" Luppisovu ideju je oživotvorio Englez Robert Whitehead, potpomognut od riječkog gradonačelnika G. Ciotte. Annibale Ploech u tom se poduzeću afirmirao, postao dioničar, a kada su Engleska, Francuska i Italija počele proizvoditi torpeda on se silno obogatio, pa je uložio kapital u novogradnje. Od svih nekretnina, najreprezentativnija je palača na Žabici koju je izabrao za svoj obiteljski dom.

Izvori
------

* Službene stranice Grada Rijeke Arhivirano 2013-10-02 na Wayback Machine-u

Literatura
----------

***Palača Ploech u Rijeci*** na Wikimedijinoj ostavi

* Daina Glavočić: "Stambena arhitektura", u: *Arhitektura historicizma u Rijeci: 1845. - 1900. Arhitektura i urbanizam = Architecture of Historicism in Rijeka: 1845. - 1900. Architecture and town planning*, Moderna galerija Rijeka i Muzej moderne i suvremene umjetnosti, Rijeka, 2002. (ISBN 953-6501-17-1)
* Radmila Matejčić: *Kako čitati grad: Rijeka jučer, danas*, Rijeka, 2007. (ISBN 978-953-219-348-0)
|  |
| --- |
|  **Manastir Župa Nikšićka** |
|  |
| *Koordinate* | 42° 43′ 53" SGŠ, 19° 05′ 03" IGD |
| *Država* |  Crna Gora |
| *Godina osnivanja* | 13. vijek |
| *Ktitor* | unuka Vukana Nemanjića |
| *Lokacija* | Župa Nikšićka |
| *Jurisdikcija* | SPC |

  
Koordinate: 42° 43′ 53" SGŠ, 19° 05′ 03" IGD
**Manastir Župa Nikšićka** je ženski manastir Eparhije budimljansko-nikšićke, Srpske pravoslavne crkve a nalazi se u mjestu Župa Nikšićka kod Nikšića.

Hram je posvećen sv. apostolu Luki. Po predanju manastir je osnovala unuka Vukana Nemanjića u 13. vijeku. Najviše podataka o monaškom životu imamo iz 17. i 18. vijeka. Manastir je stradao od Turaka 1853. godine. Kao i ostali manastiri starohercegovačkog kraja, manastir Župa Nikšićka je bio ne samo duhovno središte već i kulturni i politički centar. knjaz Nikola je obnovio manastir 1881. god.(podigao ga za dušu svome stricu knjazu Danilu), a ikonostas je urađen 1884. god. Arhimandrit Nikodim Janjušević 1928. godine podigao je konak.

Kapela sv. Amfilohija ikonijskog osveštana je 6. decembra 2002. god, jeromonaha Lazar Stojković je uradio živopis, a bratstvo manastira Visoki Dečani napravilo je ikonostas. Od riznice su ostala samo dva izrezbarena krsta okovana u srebru.

Sadašnje sestrinstvo je u manastiru od 1997. godine. One su osnovale ikonopisačku, keramičku i kaligrafsku radionicu kao i radionicu za vez i šivenje. Monahinja Stefanija vodi dječji hor Svetog Apostola Luke.

Literatura
----------

* Pravoslavlje u Crnoj Gori, Mitropolija crnogorsko-primorska, Cetinje 2006

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična prezentacija
**Petnaestka** je igra dvojice igrača izvedena iz vaterpola. Igra se na jedan gol.

Šuter upućuje šuteve sa sedam metara distance prema golu na kojem se nalazi golman. Uloge šutera i golmana konstantno se izmenjuju. Ako golman odbrani šuteru, prvo mu upućuje šut sa mesta na kojem je uhvatio loptu. Ako se lopta na primer odbije od stative i padne na pola puta između šutera i golmana, šuter i golman mogu da se utrkuju ko će pre da otpliva do lopte. Ko pre dođe i zahvati loptu, ima šut sa tog mesta. Ako lopta pođe izvan terena golman šutira prvo petarac. Nakon što je pogodio šut sa mesta odakle je uzeo loptu ili peterac, golman ide na mesto šutera i šutira donedavnom šuteru. Pobednik je onaj ko pre dođe do petnaest postignutih golova, po čemu je igra i dobila ime. Pravila se pokatkada razlikuju. Neki ne kontaju golove postignute s mesta odakle je zahvaćena lopta, nego samo one postignute iz šuteva sa sedam metara. Neki dozvoljavaju trzanje loptom, a neki drže da se mora šutirati iz prve. Ako je rezultat na primer 15:14, igra se na dva gola razlike. Tako rezultat petnaestke može da bude i 16:14, 17:15, 18:16, 19:17 itd. Igra je vrlo popularna na dubrovačkim plažama i na Dančama se održavaju i takmičenja u petnaestki.
**Mikronezijska kokošina** (lat. *Megapodius laperouse*) je vrsta ptice iz roda *Megapodius*, porodice kokošina koja živi na otocima zapadnog Tihog oceana. Staništa su joj guste šume. Procjenjena populacija joj je 2000-2500 jedinki. Može biti nađena u otočnoj državi Palau, te Sjevernomarijanskim otocima chain, s nekoliko stotina jedinki u Sariganu. Navodno, nedavno je manja populacija ove ptice uvedena na Saipan.

Mikronezijska kokošina je zdepasta ptice srednje veličine, duga je 38 centimetara. U pojavi je uglavnom tamno-smeđe do crne boje. Glava joj je svjetlija nego tijelo, te ima blijedo-sivu ćubu, žut kljum, te crvenu golu kožu na licu. Velike noge i stopala su prljavo-žute boje. Nekad je ljudi miješaju s tamnim oblikom divlje kokoši.

Često je tiha i tajanstvena, ali postaje relativno pripitomljena na nastanjenim otocima gdje je zaštićena od smetnji. Svejed je, te jede brojnu hranu koju nađe na šumskom tlu. Mikronezijska kokošina i neke druge kokošine su jedine ptice koje inkubiraju jaja koristeći vulkanske izvore. Posjećuje nasip s jajima nekoliko puta dnevno.

Mikronezijska kokošina (*Megapodius laperouse*) latinski naziv je dobila u sjećanje na francuskog istraživača koji se zvao Jean-François de Galaup, comte de Lapérouse.

Vanjske poveznice
-----------------

* BirdLife Species Factsheet.
* IUCN Crveni popis ugroženih vrsta[*mrtav link*]

Izvori
------

1. ↑  Micronesian Megapode Megapodius laperouse-Birdlife International, Identification
2. ↑
3. ↑  Micronesian Megapode-Megapodius laperouse-Birdlife International, Hints
Kapetan Milinko Vlahović
**Milinko Vlahović** je bio kapetan crnogorske vojske i jedan od vođa Topličkog ustanka u prvom svetskom ratu. 

Nakon kapitulacije Crne Gore 1916. godine, Milinko Vlahović, kapetan crnogorske vojske, i njegov brat Toško Vlahović, student filozofije su izbegli zarobljavanje. Sa još nekoliko komita (ukupno njih devet), u septembru 1916. godine krenuli su u Srbiju, s namjerom da preko Rumunije pređu na Solunski front. Početkom oktobra stigli su u Toplicu i tamo stupili u kontakt sa Kostom Pećancem, koji je nešto ranije bio došao sa Solunskog fronta, upućen od srpske Vrhovne komande. Braća Vlahović i Jovan Radović sa Kostom Vojinovićem i Kostom Pećancem pristupili su organizovanju, a potom i vođenju topličkog ustanka 1917. godine.

Toško Vlahović je poginuo u borbi sa bugarskim jedinicama 2. XI. 1917. a Milinko Vlahović i Jovan Radović ostali su na jugu Srbije, najviše u Toplici, do kraja rata.

Izvori
------

1. ↑  KAKO SE UTICALO NA OPREDJELjIVANJE CRNOGORACA ZA UJEDINjENjE U TOKU RATA 1914-1918. GODINE
**Mehanizacija** je jedna etapa u procesu razvitka proizvodnje, upravljanja i rukovođenja obilježena zamjenom ljudskog i životinjskog rada sa radom mašina.

Uvođenje mehanizacije je povećalo proizvodne sposobnosti ljudske vrste i ubrzalo napredak. Ovo je podiglo životni standard i sveopšti prosperitet. Međutim, pojavili su se i problemi viška radne snage, zagađenja, i drugi, što je dovodilo do mnogih kriza i problema u prošlosti.

Mehanizacija industrije je bio prvi uslov za industrijalizaciju. Ovo je dovelo do stalnog usavršavanja mašina i automatizacije radnih operacija. U literaturi se ponekad razlikuju dvije etape: prva je zamijenila rad ljudskih mišića, a druga sa pojavom elektronike i računara, je u stanju da zamijeni čovjeka na svim teškim, prljavim i repetitivnim poslovima. Razvoj je ukratko išao od alata i naprava preko mašina i instrumenata do mašinskih postrojenja i industrijskih sistema, gdje su pojedine mašine samo podsistemi ukupnog sistema.

Mehanizacija je imala velikog uticaja na obavljanje zadataka upravljanja preduzećima. Podaci se unose, čuvaju i obrađuju elektronskim putem, i čitav sistem naručivanja, inventara, prodaje i razvoja je često automatiziran u većem dijelu. Ovaj proces je tekao od pisanih dokumenata, preko bušenih kartica i tabulatora, do elektronskih računara.

Vojna mehanizacija je radila na stalnom poboljšanju ubojnih sredstava i oružja, pokretljivosti jedinica, i poboljšanju veza i komandovanja. Ovo je stavilo imperativ na stalno usavršavanje sistema i znanja, da bi se ostalo na nivou protivnika.

Vidi još
--------

* Automatizacija
* Industrijska revolucija
* Mašinstvo

Vanjske veze
------------

Korištena literatura
--------------------

* Vojna enciklopedija, Beograd, 1973. knjiga peta, strane 383 do 385.
**Meghan Marguerite McCain** (1984 - ) je američka spisateljica i blogerica, najpoznatija po tome što kao kći američkog senatora i predsjedničkog kandidata Johna McCaina prati njegovu predsjedničku kampanju preko svog bloga McCain Blogette.

Odrasla je u Phoenixu i diplomirala historiju umjetnosti na Univerzitetu Columbia. Za vrijeme predsjedničkih izbora 2004. se javno izjašnjavala kao socijalni liberal i podržavala demokratskog predsjedničkog kandidata Johna Kerryja. Nakon završetka studija je kao pripravnica radila u časopisu *Newsweek* i TV-emisiji *Saturday Night Live*.

Kada je njen otac 2007. započeo predsjedničku kampanju, pridružila mu se i počela o tome pisati blog. U junu 2008. je izjavila da se za izbore registrirala kao glasač Republikanske stranke. O svom ocu je napisala i knjigu *My Dad, John McCain*. Od januara 2009. piše kolumnu za web-portal *The Daily Beast*. Godine 2010. je izdala knjigu *Dirty Sexy Politics* u kojoj opisuje vlastita iskustva iz izborne kampanje. U novembru je postala analist za kablovsku TV-mrežu MSNBC.

Biibliografija
--------------

* McCain, Meghan (2008), *My Dad, John McCain*, Aladdin Paperbacks. ISBN 1-4169-7528-4
* McCain, Meghan (2010), *Dirty Sexy Politics*, Hyperion. ISBN 1-4013-2377-4

Eksterni linkovi
----------------

***Meghan McCain*** na Wikimedijinoj ostavi

* McCain Blogette
* Meghan McCain's YouTube Channel
**Pinezići** su naselje na otoku Krku u Republici Hrvatskoj.

Smještaj
--------

Nalaze se na zapadnom dijelu otoka koji se naziva Šotovento, oko 9 km sjeverozapadno od grada Krka te administrativno pripadaju Gradu Krku. Nisu obalno naselje, nego su par stotina metara iznad uvala *Sv. Fuska* i *Torkul*. Najbliže susjedno selo je Skrpčić. Predio od Pinezića do obližnjih Linardića kroz povijest, a i danas se naziva *Kambun*, a naziv potječe još iz starog krčkog romanskog narječja Veclisun ili *Veljoto* .

Povijest
--------

Naziv Kambun te još neki nazivi lokaliteta upućuju da je taj kraj bio naseljen još u ranom srednjem vijeku. Dolaskom Hrvata na otok u 7. st. zapadni dio otoka Krka i dalje ostaje pretežno romanski, ali osim samog grada Krka, slabo naseljen. Ipak, s vremenom Hrvati naseljavaju i ovaj predio otoka.

Prvi mletački upravitelj na Krku, Antonio Vinciguerra 1489. godine između ostalih spominje selo "Panić", a budući da takvo selo nikada nije postojalo u ovom dijelu otoka, smatra se da je mislio na Pineziće.

Stanovništvo
------------

Prema posljednjem popisu stanovnika iz 2001. godine u Pinezićima je živjelo *134 stanovnika*.

Time je ostvaren veliki porast u odnosu na prethodni popis iz 1991. godine kada je u mjestu živjelo 96 žitelja. Međutim, osim stvarnog porasta broja stanovnika, takav porast broja stanovnika neosporno je rezultat toga što je veliki broj vlasnika vikendica koji su prijavili prebivalište u Pinezićima iako tu doista ne žive.

Gospodarstvo
------------

Nekadašnje ribarsko mjesto, danas se razvilo u turističko. Tu djeluje i nekoliko obrtnika.

Mjesna plaža *Jert* zahvaljujući čistoći, uređenosti i opremljenosti ima plavu zastavu.

Kultura
-------

U Pinezićima djeluje katedra Čakavskog sabora i "Udruženje sopaca otoka Krka".

Znamenitosti
------------

U uvali Sv. Fuska podno sela Pinezići je *crkva Sv. Fuske na moru*. Prvi put se spominje 1338. godine. Još se nekoliko puta spominje kroz 16. st. ali u lošem stanju. Kasnije se spominje sve češće jer je osnovana bratovština koja je brinula o njoj te je bila župna crkva sve do 1864. godine kada župna crkva toga kraja postaje istoimena nova crkva u Linardićima.

Prilikom popravka ispod i oko crkve su nađeni dijelovi rimskog zida, opeke, crijepova i amfora te nekoliko grobova.

Svetište je bačvastog svoda, četverokutnog tlocrta. Na ulazu je trijumfalni luk, a ima i ložu te zvonik na preslicu.

Danas se u njoj misi na blagdan sv. Fuske i prilikom pokopa mještana Pinezića i Skrpčića jer je uz nju groblje za ta dva naselja.

Vanjske poveznice
-----------------

* Turistička zajednica otoka Krka Arhivirano 2009-08-31 na Wayback Machine-u

Literatura
----------

* Bolonić, Mihovil, Žic, Ivan Rokov, *Otok Krk kroz vijekove*, Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 2002, ISBN 953-151-493-3

Izvori
------

1. ↑  Službene stranice Državnog zavoda za statistiku
2. ↑  Internetski portal "Otok Krk", plava zastava plaži Jert
Palestina se u modernom političkom kontekstu rabi za Zapadnu Obalu i Pojas Gaze
**Palaestina** (hebr. פלשׂתינה, arap. فلسطين‎; *Filasṭīn*) je jedan od naziva za područje između Sredozemnog mora i rijeke Jordan. Pojam *Palestina* može se odnositi na geografski, historijski, ali i politički pojam (vidi: Palestinska samouprava*).*

Najstariji naziv za navedeno područje bio je *Kanaan*. Najranije korištenje termina *Palestina* datira iz 12. vijeka pne.; egipatski faraon Ramzes III. u hramu Medinet Habu spominje svoju pobjedu nad Filistejcima odnosno "Narodima sa mora" (*P-r-s-t*; "Peleset"). Asirski kralj Sargon II. u 8. vijeku pne. za isti narod odnosno geografsko područje rabi ime *Palashtu* ili *Pilistu*. Naziv *Palestina* kasnije upotrebljavaju i Grci u geografskom pojmu *Sirija-Palestina* što je helenizirani naziv za zemlju Filistejaca, te Rimljani posebno nakon vladavine rimskog cara Hadrijana koji je kao dio kazne nakon gušenja Drugog jevrejskog ustanka provinciji Judeji promijenio ime u *Sirija-Palestina*. U moderno vrijeme Palestina se odnosila i na britanski mandat; iako je on originalno pokrivao teritorije današnjeg Izraela, Palestinske samouprave i Jordana, ubrzo je podijeljen na Palestinu i Transjordan kako bi namirili svog saveznika Šarifa od Meke. Od tada se i politički pojam Palestina uvriježio samo za područje zapadno od rijeke Jordan.

Povezano
--------

* Historija Palestine
* Pojas Gaze
* Zapadna obala

***Palestina*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Palestina** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 138926424
* LCCN: n80009667
* GND: 4044381-4
* HDS: 041644
* NDL: 00569050
* NKC: ge130360

 |
**Podgrađe** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Marija Bistrica, Krapinsko-zagorska županija.

Kultura
-------

U Podgrađu je znamenita barokna kapelica Sv. Roka iz 18. stoljeća, renovirana prema nacrtima Hermanna Bolléa u 19. stoljeću, a uz koju se veže i ljubavna legenda.
Prema legendi kontesa Karolina Sermage dala je sagraditi
kapelicu u spomen na voljenog supruga, violinista Antona Kerschhofera,
unutar koje se nalazi i njegov nadgrobni spomenik.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 343 stanovnika te 107 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** Od 1900. do 1981. iskazivano pod imenom Podgradje.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Podgrađe (Marija Bistrica)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Marija Bistrica |
| --- |
| Globočec • Hum Bistrički • Laz Bistrički • Laz Stubički • Marija Bistrica • Podgorje Bistričko • Podgrađe • Poljanica Bistrička • Selnica • Sušobreg Bistrički • Tugonica |
**Maneton** je bio istoričar i vrhovni sveštenik u Heliopolisu u 3. veku pne, u doba Ptolemeja.

Za potrebe Ptolemeja II Filadelfa, sastavio je spisak faraona počev od mitskih vremena. Maneton je vladare grupisao prema dinastijama, a same dinastije u šire celine, na carstva.
Napisao je Egiptiku (-{Aegyptiaca}-), delo koje danas nije sačuvano, već ga poznajemo na osnovu spisa pisaca, kao što su Josif Flavije, Julije Afrikanac, Evsevije Cezarejski...

Manetonova Egiptika
-------------------

U svom delu Maneton istoriju Egipta deli na vladavinu 30 dinastija i to na osnovu srodstva ili geografske oblasti gde je bilo sedište dinastije.
Kao poslednjeg vladara imenuje Nektaneba iz 4. veka pne.

Maneton je izvršio podelu na

* ranodinastički period (arhajski ili još tinitski),
* Staro carstvo,
* Srednje carstvo,
* Novo carstvo,
* pozno doba

i tri međuperioda.

Ova podela se koristi i danas.

Manetonova podela na periode je zasnovana na političkim kriterijumima, odnosno tokom međuperioda ne postoji jedinstvena država, a u periodima carstva, Egipat je bio ujedinjen.

Postoji potreba da se ova podela promeni ili da bude konvencionalna, jer se kulturni razvoj ne podudara sa političkim razvojem.

Povezano
--------

* Ptolemejidi

Eksterni linkovi
----------------

* Manetho's King List
* The Ancient Egypt Site - Manetho, Egypt's Most Famous Historian
Monogram holandske istočnoindijske kompanije sastavljene od slova VOC (*Vereenigde Oost-Indische Compagnie*)
"AD" monogram koji je Albrecht Dürer koristio kao potpis.
**Monogram** je motiv napravljen preklapanjem ili spajanjem dva ili više slova ili neke grafeme u stvaranje nekog simbola. Monogrami se često prave kombinovanjem inicijala pojedinca ili neke organizacije, koji se koriste kao simboli ili logotipi.

Istorija
--------

Monogrami se prvo pojavljuju na kovanom novcu oko 350. p. n. e.. Najraniji poznati primeri su imena grčkih gradova na novcu, često koristeći samo prva dva slova tih gradova. Monograme su još koristili umetnici i zanatlije na slikama, skulpturama, i komadima nameštaja, pogotovo kada su gilde pooštravale mere protiv nedozvoljenog učešća u trgovini.

Hristov monogram
----------------

Hristov monogram, ili Labarum (☧), se sastoji od prva dva grčka slova u reči Hrist (grč. ΧΡΙΣΤΟΣ, ili Χριστός), slova H (Hi) i R (Ro). Prvi put ga je upotrebio rimski car Konstantin. Slovo R se često prikazuje tako da podseća na pastirski štap, a slovo H da podseća na krst, predstavljajući Isusa Hrista kao dobrog pastira svoje pastve, hrišćanske Crkve.

Monarhistički monogrami
-----------------------

Monogrami sa imenima monarha su korišćeni kao oznaka javnih organizacija u raznim oblicima monarhija (kraljevstvo, carstvo...), što je stvaralo vezu sa vladarima. Monarhistički monogrami se još javljaju na novcu, često sa krunom na njima.

Eksterni linkovi
----------------

* Što je monogram?
Susret Abrahama i Melhisedeka (16. vek)
**Melhisedek** (heb. מַלְכִּי־צֶדֶק "melhi" - kralj, "tsedek"-pravda), starozavetni jevrejski kralj i prvosveštenik.

Melhisedek u Bibliji
--------------------

### U Starom zavetu

U Starom zavetu, Melhisedek se pominje u Knjizi postanja (14:18), i Psalmima Davidovim (109:4).

Po povratku Abrahama iz ropstva, Melhisedek ga pozdrava hlebom i vinom, blagoslovi ga i prima desetinu od vrednosti oduzetih kao plen od neprijatelja. Njihov susret, po svemu sudeći, bilo je mesto gde je kasnije izgrađen Jerusalim. 

### U Novom Zavetu

Susret Abrahama i Melhisedeka (13. vek)
U Novom zavetu, Melhisedek se pominje sa velikim poštovanjem. On se pominje kao neko ko nije imao samo zemaljskog oca i majku, već kao neko čiji preci i naslednici nemaju početka niti kraja, nalik Sinu Božijem, tako da on ostaje sveštenik zauvek.

"Jer ovaj Melhisedek beše car salimski, sveštenik Boga Najvišeg, koji srete Avraama kad se vraćaše s boja careva, i blagoslovi ga; Kome i Avraam dade desetak od svega. Prvo dakle znači car pravde, potom i car salimski, to jest car mira: Bez oca, bez matere, bez roda, ne imajući ni početka danima, ni svršetka životu, a ispoređen sa sinom Božijim, i ostaje sveštenik doveka". (Poslanica Jevrejima 7.1).

Eksterni linkovi
----------------

***Melhisedek*** na Wikimedijinoj ostavi
**Maranovići** (tal. *Maranòvici*) su mjesto na otoku Mljetu, smjesteno na istočnom dijelu otoka.

Povijest
--------

Prvo slavensko naselje na Mljetu bilo je Vrhmljeće, koje su Slaveni izgradili na nepristupačnim obroncima brda na istočnom dijelu otoka. Opadanjem opasnosti od gusarskih napada, stanovnici stare matice polako počinju silaziti na more te su tako osnovali naselje Okuklje. Daljnjim migracijama po otoku osniva se i naselje Žare i to na istom mjestu gdje je u rimsko vrijeme bilo naselja Žara. Jedan od osnivača mjesta Žare bio je *Ivan Pribojević*, koji je tamo kupio zemlju i počeo saditi vinograde. U isto vrijeme, ostali Vrhmljećani svoje novo naselje grade 500 metara sjeveroistočno od crkve sv. Marije od Brda te se na tom lokalitetu i danas nalaze ostaci suhozida nekoliko domova. U kupovini zemlje na tom području ističe se *Marin Pribojeveć*, brat *Ivana Pribojevića*, koji je otišao u Žare. Novoosnovano se naselje tokom 16. stoljeća javlja pod nazivom **Lokvice**. Tijekom osamdesetih godina 16. stoljeća u Lokvicama se javlja kuga te se preživjeli stanovnici sele na obronke plodnog polja. Prema najbogatijem članu bratstva Maranović - Pribojević, *Ratku Maranoviću*, naselje dobiva ime Maranovići, a polje ispod naselja - Maransko polje. Već 1589. godine naselje se razvija do te mjere da stanovnici sami biraju svoje suce. Mjesto je kontinuirano naseljeno do danas i nosi isto ime.

Stanovništvo
------------

Crkva sv. Antuna u Maranovićima
Pogled iz Maranovića na vrlo razvedenu južnu obalu Mljeta. Na jednoj od ovih hridi sv. Pavao je doživio brodolom.
Zbog relativno lošeg položaja, Maranovići godinama gube svoje stanovništvo. Dio stnovnika je otišlo živjeti u Okuklje, dok mladi i dalje iseljavaju iz naselja zbog promjena u življenju. Maranovići danas imaju 54 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Gospodarstvo
------------

Maranovići se nalaze na obroncima plodnog polja pa se stanovništvo okrenulo poljoprivredi. U Maranovićima je postojao i pogon za preradu maslinovog ulja. Promjenama u gospodarstvu, sve se više ljudi okreće turizmu, dok se stariji ljudi još uvijek bave uzgojem maslina i vinove loze. Stanovnici Maranovića su se u manjoj mjeri bavili ribarstvom jer se ne nalaze na obali (svoju su luku izgradili u Okuklju).

Izvori
------

1. ↑  DZS - Popis stanovništva 2001. godine
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Literatura
----------

* Dabelić, I. (1995.) *Nastanak i razvoj otočnih naselja od antike do danas* u: *MLJET - prirodne značajke i društvena valorizacija otoka Mljeta*. Zagreb: HED i dr.

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Mljet |
| --- |
| Babino Polje • Blato • Goveđari • Korita • Kozarica • Maranovići • Okuklje • Polače • Pomena • Prožura • Prožurska Luka • Ropa • Saplunara • Sobra |
**Lambert od Spoleta** (oko 875. - Marengo, 15.12. 898.) je bio car Svetog Rimskog Carstva i vojvoda od Spoleta između 894. i 898 godine.

Kako je bio okrunjen za cara još tijekom života svoga oca i carskog prethodnika Guido od Spoleta nitko u njegovom taboru nije postavio pitanje naslijeđivanja u trenutku careve smrti 894. godine. Bez obzira na to probleme koje on naslijeđuje teško da bi itko mogao riješiti.

To je razdoblje rata protiv tadašnjeg kralja Italije Berengara koji u trenutku kada mu vojna situacija postaje kritična poziva u pomoć svoga rođaka njemačkog kralja Arnulfa od Karantanije koji pobjeđuje u bitkama Lamberta i kruni se u Rimu 896. godine za kralja Italije i cara Svetog Rimskog Carstva. 

Te pobjede ovog opasnog Lambertovog protivnika su bile kratkoga daha pošto je tijekom svoje talijanske kampanje Arnulf obolio i vratio se kući u Njemačku. Njegovo napuštanje talijanskog ratišta rezultira ponovnim osvajanjem Rima od strane spoletskog vojvode koji se tada osvećuje onima koji su ga "izdali". Tako stabilizirana situacija u Italiji se održala malo duže od godinu dana tijekom koje Berengara oprema novu vojsku. Finalna bitka ova dva protivnika se vodi 898. godine kraj Pavije kada Lambert pobjeđuje samo da bi koji dan poslije bio ubijen u atentatu.

Njegov nasljednik Guido IV vojvoda od Spoleta odustaje od carske politike svoga prethodnika zadovoljavajući se svojim vojvodstvom. Niti takav mirotvorni potez nije dio mir Italiji tijekom anarhije raspada karolinške vlasti u Europi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Car Svetog Rimskog Carstva** | Nasljednik: |
| **Guido od Spoleta** | **Arnulf od Karantanije** |

| * p
* r
* u
Carevi Svetog rimskog carstva |
| --- |
| 9. vijek | 
* Carolus Magnus
* Ludovicus Pius
* Lotharius I.
* Ludovicus II.
* Carolus II. Calvus
* Carolus III. Crassus
* Guido od Spoleta
* Lambert od Spoleta
* Arnolf von Kärnten

 |  |
| 10. vijek | 
* Ludovicus III. Caecus
* Berengar Furlanski
* Konrad I. von Franken
* Heinrich Ptičar
* Oton I. Veliki
* Otto II. Crveni
* Otto III.

 |
| 11. vijek | 
* Heinrich II. Sveti
* Konrad II.
* Heinrich III. Crni
* Heinrich IV.

 |
| 12. vijek | 
* Heinrich V.
* Lothar von Süpplingenburg
* Konrad III.
* Heinrich-Berengar
* Friedrich I. Barbarossa
* Heinrich VI.
* Philipp von Schwaben
* Otto IV. von Braunschweig

 |
| 13. vijek | 
* Friedrich II. von Hohenstaufen
* Konrad IV.
* Wilhelm von Holland
* Heinrich Raspe
* Richard of Cornwall
* Alfonso X de Castilla
* Rudolf I. Habsburški
* Adolf Nassauski
* Albrecht I. Habsburgški

 |
| 14. vijek | 
* Henrik VII. Luksemburški
* Ludwig IV. Bavarac
* Friedrich III. Lijepi
* Karlo IV. Luksemburški
* Vaclav Luksemburški

 |
| 15. vijek | 
* Rupert Falački
* Jobst Moravski
* Žigmund Luksemburški
* Albert II.
* Friedrich III.
* Maksimilijan I.

 |
| 16. vijek | 
* Karlo V.
* Ferdinand I.
* Maksimilijan II.
* Rudolf II.

 |
| 17. vijek | 
* Matija
* Ferdinand II.
* Ferdinand III.
* Ferdinand IV.
* Leopold I.

 |
| 18. vijek | 
* Joseph I
* Karlo VI.
* Karlo VII. Wittelsbach
* Franz Stephan von Lothringen
* Maria Theresia
* Josip II.
* Leopold II.
* Franz II.

 |
**Milon II od Montlhéryja** (*Milon*; ? - 1118) bio je francuski feudalni velikaš, koji je bio gospodar Braya i Montlhéryja, te vikont Troyesa. 

Rodio se kao sin Milona I Velikog (gospodara Montlheryja) i Lithuise od Bloisa, vikontice Troyesa. Ispočetka je vladao samo u Brayu, dok je Montlheryjem vladao njegov stariji brat Guy. Godine 1105. je napao bratov zamak Montlhery, i to upravo u trenutku kada je tamo boravila njegova rođaka Lucienne de Rochefort, supruga francuskog prijestonasljednika i budućeg kralja Louisa VI. Milon nije uspio zauzeti donžon, što je Louisu omogućilo da intervenira i prekine opsadu. 

Nakon Guyeve smrti 1109. je nasljedstvo nad Montlheryjem postalo predmet spora sa njegovim rođakom Huguesom od Crecyja. Kralj Louis je presudio u Milonovu korist koji je preuzeo zamak. Godine 1113. se zajedno s Thibautom IV od Bloisa pobunio protiv kralja. Pet godina kasnije je Milon ubijen u atentatu koji je naručio Hugues od Crecyja. Kralj Louis je to iskoristio da Montlhery pripoji kraljevskoj domeni.
**Petre Piruze – Majski** (1907 — 1980), pravnik, učesnik Narodnooslobodilačke borbe i revolucionar.

Biografija
----------

Rođen je 5. maja 1907. godine u Ohridu. Upisao je Pravni fakultet u Beogradu, gde se uključio u revolucionarni studentski pokret. Posle toga je delovao kao advokatski pripravnik u Ohridu. Od 1941. godine, bio je član i prvi sekretar organizacije KPJ u gradu.

Nakon okupacije Jugoslavije i izbijanja oružanog ustanka u Makedoniji, bio je jedan od organizatora ustanka u Debarci. Za vreme rata bio je komandant Druge operativne zone i rukovodilac Narodnooslobodilačkog pokreta u Zapadnoj Makedoniji.

Bio je član Glavnog štaba NOV i PO Makedonije i delegat na Drugom zasedanju Antifašističkog veća narodnog oslobođenja Jugoslavije. Bio je i član Inicijativnog odbora za održavanje Prvog zasedanja Antifašističkog sobranja narodnog oslobođenja Makedonije, delegat na njegovom Prvom zasedanju i član Prezidijuma.

Bio je prvi poverenik za pravosuđe Makedonije od 1944. do 1945. i član Komisije za izradu makedonske azbuke 1944. godine. Nakon formiranja prve vlade NR Makedonije bio je sudija Vrhovnog suda Jugoslavije u Beogradu od 1946. do 1950. godine.

Godine 1950. optužen je da stoji na „liniji Informbiroa" i služio je robiju na Golom otoku do 1954. godine. Nakon završetka robije, rehabilitovan je 1966. godine. Radio je kao pravnik u Saveznoj upravi za veterinarstvo u Beogradu. Godine 1970. ponovo je primljen za člana SKJ.

Umro je 12. januara 1980. godine u Ohridu.

Nosilac je Partizanske spomenice 1941. i ostalih jugoslovenskih odlikovanja.

Literatura
----------

* *Makedonska enciklopedija* (knjiga druga). „MANU", Skoplje 2009. godina, 1161. str.
|  |
| --- |
| ***Posljednja večera*** |
|  |
| **Tintoretto**, 1592.-1594. |
| ulje na platnu , 366 × 569 cm |
| crkva San Giorgio Maggiore, Venecija |

**Posljednja večera** je veliko ulje na platnu Tintoretta naslikano od 1592.-1594. godine u duhu novog pravca – manirizma, koje je odgovaralo potrebama protureformacije.

Povijest
--------

Jacopo Robusti, zvani Tintoretto (talijanski: *Mali od boje*) jer mu se otac bavio bojanjem vune, je cijeli život radio u Veneciji gdje je naslijedio Titiana kao službeni slikar Mletačke republike. Bio je izrazito produktivan, te je upošljavao brojne asistente, uključujući dva sina i kćer Mariettu.
Posljednju večeru je Tintoretto naslikao za kor crkve svetog Juraja Velikog (*San Giorgio Maggiore*) u Veneciji, gdje se i danas nalazi.

Odlike
------

Tintoretto je odabrao prikazati trenutak u kojemu Krist demonstrira simbolično značenje kruha kao njegova tijela i vina kao njegove krvi (Euharistija) koji u potpunosti odgovara njegovoj mističnoj interpretaciji. Za razliku od Leonardove i Veronesove Posljednjih večera, on je organizirao prostor svoje slike dijagonalno. Stol više nije paralelan rubu slike, nego se snažno sužava u dubinu, a likovi nisu podjednako osvijetljeni iz samo jednog izvora svjetlosti. Humanističko, renesansno, zanimanje za psihološke odnose i analitičko promatranje prirode je zamijenjeno manirističkom mističnom melodramom.

Krist je i dalje u središtu slike, ali njegova malena figura bi bila zanemariva da iza njega nije glavni izvor svjetla u tom noćnom interijeru konobe. Krist lomi kruh apostolima dok glavom zaklanja svjetiljku koja radijalno širi zrake od njegove glave, u duhu tradicionalnog prikaza Krista kao "svjetla svijeta". Na lijevoj strani stola nalaze se apostoli od kojih su neki prikazani u pretjeranim gestama u duhu službenog protureformacijskog ukusa. S druge strane stola, zanesen i izoliran u mraku, sjedi Juda. Tintoretto suptilno naglašava dramu izdaje Krista koja će uslijediti, a koja je bila tako važna za Leonarda.

Na desnoj strani stola, u dubokoj sjeni, nalaze se sluge u svom poslu, nesvjesni značenja događaja kojem prisustvuju. Tintoretto se jako potrudio kako bi dočarao atmosferu svakodnevne gozbe, uključujući sluge, posude s hranom, pa čak i domaće životinje. U gornjem desnom kutu se nalazi čudesni kor anđela koji su sačinjeni od dima i osvijetljeni svjetiljkom sa stropa. Ti anđeli umanjuju opušteni svakodnevni dojam slike i ističu njenu orkestriranu viziju nadnaravnog.

Poveznice
---------

* Posljednja večera (Leonardo)
* Posljednja večera (Veronese)

Vanjske poveznice
-----------------

* Slika na PaintingDb
* Posljednja večera (engl.)
Plava voda u Travniku
**Plava voda**  je nacionalni spomenik u Travniku, Bosna i Hercegovina. Čine ga groblje na Derventi sa turbetom travničkog muftije Mehmed efendije i njegove supruge Ajiše i objekat Lutvine (Rudolfove) kahve.

Nalazi se u naselju Šumeće u kojem izvire Plava voda, koja se uz potok Hendek ulijeva u rijeku Lašvu. Najzanimljivija lokacija na Plavoj Vodi je Lutvina kahva, mala kafana koju je 18.juna 1887. godine posjetio Rudolf Habsburgovac, pa se od tada koristi i naziv *Rudolfova kafana* jer je on darovao novac da se kafana obnovi. Servira se na tradicionalnom servisu. Upravo na ovom mjestu 1807. godine počinje, i sedam godina kasnije završava, radnja romana "Travnička hronika" Ive Andrića.

Iza ove kafane nalazi se monumentalno turbe travničkog muftije Mehmed efendije i njegove supruge Ajiše, što sve zajedno predstavlja muzej na otvorenom prostoru.

Prostor je nekad obilovao mlinovima, vodenicama i drvenim stupama, koje su tucale hrastovu koru potrebnu za štovljenje kože u brojnim travničkim kožarama. Akumulaciono jezero i hidroelektrana su ovdje proizvodili prvu struju za Travnik.

Kulturni pejsaž Plava voda proglašen je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.

Vanjski linkovi
---------------

* Plava voda
* Austrijski princ dao dukat za kafanu
* Turistička zona plava voda

***Plava voda u Travniku*** na Wikimedijinoj ostavi
**Narodna partija** (poljski: *Stronnictwo Ludowe*, akronim: **ST**) bila je poljska politička partija, osnovana u martu 1931. 
udruživanjem Poljske narodne partije-Piast, Poljske narodne partije-Oslobođenje i Poljske seljačke partije.

Karakteristika i historija
--------------------------

Sve do 1935. **ST** je bio parlamentarna partija, ali je nakon državnog udara maršala Józefa Piłsudskog i uvođenja aprilskog ustava, otišla u opoziciju i bojkotirala izbore 1935. i 1938.

Između 1932.-33. **ST** se koncentrirao da organizira seljačke štrajkove, na kojima se tražilo smanjenje poreza, razbijanje kartela i smanjenje dugova seoskih domaćinstava.
Počevši od 1935. počeo je organizirati masovne seljačke demonstracije protiv vlade, od kojih je najveća bila u Nowosielcu 1936. 
Slijedeće 1937. *ST* je organizirao desetodnevni štrajk seljaka, koji su tražili ostavku vlade, ukidanje aprilskog ustava, demokratske izbore za Sejm i bolju obrane zemlje.

*Narodna partija* je do 1939. bila najutjecajnija politička partija u Drugoj Poljskoj Republici. Njen program bio je strogo usmjeren na seljake (agrarizam), pa su naglašavali da je potrebna agrarna reforma i eksproprijacija velikih feudalnih imanja i pravna rekonstrukcija kapitalističkog sistema.
Uz to su se i nadalje zalagali za parlamentarnu demokraciju, ali republikanskog tipa.

Partija je izdavala novine; *Zielony Sztandar*, *Piast*, *Gazeta Ludowa* i do 1935. *Wyzwolenie* i *Gazeta Grudziądzka", a njeni lideri su bili; Wincenty Witos, Stanisław Mikołajczyk, Maciej Rataj i Władysław Kiernik.* 

Za vrijeme Drugog svjetskog rata i okupacije -**ST** je nastavio djelovati kao ilegalna **Narodna partija Roch**.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Stronnictwo Ludowe*" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 24.05. 2021.

Vanjske veze
------------

***Poljska narodna partija (predratna)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Stronnictwo Ludowe* (na portalu Encyklopedia PWN) (`pl`)
**Poljički dekanat** je teritorijalno-pastoralna jedinica u sastavu Splitsko-makarske nadbiskupije. Dekanat je osnovao splitsko-makarski biskup Frane Franić 21. rujna 1957. godine u povijesnim granicama nekadašnje Poljičke Republike s ciljem čuvanja uspomene na tu srednjovjekovnu društveno-političku kneževinu. Povod osnivanja novog dekanata bila je 150 obljetnica od ukinuća Poljičke Republike od strane francuskih okupacijskih postrojbi 1807. godine.

Jugoistočna granica dekanata ide tokom rijeke Cetine ispod Garduna do ušća, a jugozapadna ide tokom Žrnovnice do njezina izvora te se od Mosora spušta natrag na Cetinu ispod Garduna.

Dekanat se sastoji od 19 župa: Donji Dolac, Dubrava, Duće, Dugi Rat, Gata, Jesenice, Kostanje, Ostrvica, Podgrađe, Podstrana, Priko-Omiš, Sitno Donje, Sitno Gornje, Srijane, Srinjine, Strožanac-Podstrana, Trnbusi, Tugare i Zvečanje. Svim župama upravljaju svjetovni svećenici i nalaze se unutar Splitsko-dalmatinske županije.

Povijest
--------

Prvi poznati stanovnici toga kraja bili su Iliri, što potvrđuju ostaci gomila i gradina. Hrvati su u ove krajeve doselili u 7. stoljeću. Za vrijeme višestoljetne turske okupacije domaći svećenici glagoljaši imali su značajnu ulogu u očuvanju katoličke vjere među tamošnjim stanovništvom. U svrhu očuvanja tamošnjeg stanovništva, splitski nadbiskup Ivan Dominik Foconio (1575.-1602.) osnovao je nešto prije 1579. godine dekanat za glagoljaške župe pod turskom vlašću u Poljicima i Radobilji, prvi u splitskoj nadbiskupiji i jedini do 1834. godine.

Kada je splitsko-makarski biskup Pavao Klement Miošić (1829.-1837.) razdijelio biskupiju 1834. godine na sedam dekanata, ukinut je dotadašnji dekanat i poljičke župe su podijeljene između tri novoutemeljena dekanata: splitskog, omiškog i sinjskog. Splitskom dekanatu pripale su župe Podstrana, Jesenice, Srinjine, Sitno Donje i Sitno Gornje, sinjskom Donji Dolac, Srijane i Trnbusi, a omiškom Duće, Tugare, Dubrava, Gata, Kostranje, Ostrvica, Podgrađe i Zvečanje.

Bilješke
--------

1. ↑  Vidović, Mile, Splitsko-makarska nadbiskupija: župe i ustanove, str. 391.
2. ↑  Vidović, Mile, Splitsko-makarska nadbiskupija: župe i ustanove, str. 392.

Literatura
----------

* *Vidović, Mile, Splitsko-makarska nadbiskupija: župe i ustanove, Crkva u svijetu, Split, 2004.*
*Ovo je članak o igraču bejzbola. Za trenera srednjoškolskog footbala, v. Paul Hines (treneer footballa).*

---

Bejzbolska karta Paul Hinesa
**Paul Aloysius Hines** (1.3. 1855 – 10.7. 1935) bio je američki igrač bejzbola na položaju center fieldera u klubovima National Associationa i Major League Baseballa od 1872. do 1891.

Rodom iz Virginije, Hines je poznat kao osvajač prve trostruke krune u historiji bejzbola, što je postigao godine 1878.

Hines je profesionalnu karijeru započeo u klubu *Washington Nationals* 1872. Kada su *Chicago White Stockingsi* ponovno počeli igrati godine 1874, Hines, još uvijek tinejdžer, im se pridružio te igrao u svakaoj utakmici. Tamo je ostao i nakon osnivanja National Leaguea, a zatim igrao osam sezona za *Providence Grayse* (1878-85). Potom je dvije sezone proveo u novim *Washington Nationalsima*, a zatim u *Indianapolis Hoosiersima*. Zatim je igrao za *Pittsburgh Alleghenyse*, *Boston Beaneaterse* i *Washington Statesmene* godine 1890. i 1891. Profesionalnu karijeru je završio 1896 u nižim klubovima u Burlingtonu i Mobileu.

Hines je umro u dobi od 80 godina u gradu Hyattsville u Marylandu, potpuno slijep i gluh. Sluh mu je bio oštećen još od 1880-ih.

Vanjski linkovi
---------------

* Baseball-Reference.com - statistike i analiza karijere

Literatura
----------

* Ivor-Campbell, Frederick (1989). "Paul A. Hines." *Nineteenth Century Stars*. Edited by Robert L. Tiemann, and Mark Rucker. Kansas City, MO: SABR. ISBN 0-910137-35-8
* *SABR Biographical Research Committee Report*. Bill Carle, ed. Cleveland, OH: SABR. February 2006.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Lip Pike**  |  **Prvak National Leaguea u home runu** 1878 | Slijedi: **Charley Jones**  |
| Prethodi: **Deacon White**  |  **Prvak National Leaguea u battingu** 1878-1879 | Slijedi: **George Gore**  |
| Prethodi: **Deacon White**  |  **Prvak National Leaguea u RBI** 1878 | Slijedi: **Charley Jones & John O'Rourke**  |
„Labud" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Labud (razvrstavanje).

**Labudovima** (lat. *Cygnini*) se nazivaju dva roda ptica iz reda patkarica. Unutar reda patkarica, labudovi su dio potporodice gušćarica.

Perje labudova je ili potpuno bijelo, ili je mješavina crnog i bijelog, pri čemu bijela varijanta može ponekad imati crne vrškove krila. Crni labudovi su jedina crna vrsta labudova. Imaju bijele vrškove krila i izraženo crveno obojene kljunove. Mužjaci i ženke su uvijek vrlo slični, bez spolnog dimorfizma.

Labudovi se od gusaka u užem smislu razlikuju još dužim vratom koji im omogućuje pretraživanje dna dubljih voda, i veličinom tijela koje ih čini najvećim vodenim pticama. Raspon krila im može doseći dva metra, a mogu težiti 15 kilograma. Suprotno krilima, noge su im relativno kratke, tako da labudovi na tlu djeluju prilično nespretno. No zato imaju vrlo snažne letne mišiće pa mogu preletjeti i više od tisuću kilometara do svojih gnjezdišta na sjeveru.

Oba roditelja zajedno brinu o mladuncima. Ostaju s njima do godine dana.

Navodi o životnom vijeku labudova su vrlo različiti. Kreću se od 19 pa do 50 godina, a dijelom i puno više od toga.

Sistematika
-----------

Labudovi u užem smislu su vrste roda *Cygnus*, koji se, već prema gledanju, dijele na 5 odnosno 7 vrsta. Južnoamerički Coscoroba labud (*Coscoroba coscoroba*) je jedina vrsta roda *Coscoroba*.

Vrste
-----

* Pravi labudovi (*Cygnus* )
	+ Crni labud (*C. atratus*)
	+ Crnovrati labud (*C. melanocoryphus*)
	+ Grbavi ili crvenokljuni labud (*C. olor*)
	+ Crnokljuni labud (*C. buccinator*)
	+ Kanadski labud (*C. columbianus*)
	+ Mali labud (*C. bewickii*)
	+ Žutokljuni labud (*C. cygnus*)
	+ † Novozelandski labud (*C. sumnerensis*)

* Coscoroba labudovi (*Coscoroba*)
	+ Koskoroba labud (*C.coscoroba*)

Labudovi i čovjek
-----------------

Labudovi su često nadahnjivali ljudsku maštu. O tome svjedoči pojam labuđi pjev kao i bajka "Ružno pače". U toj bajci, kao i inače u europskoj mitologiji labud simbolizira zrelost i dovršenost, a u umjetnosti se često koristi kao alegorija za čistoću.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Labudovi** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Labudovi** |
|  | Potražite izraz ***labud*** u W(j)ečniku, slobodnom rječniku. |
*Za ostale upotrebe, v. Perušić (razvrstavanje).*

**Perušić Benkovački** naselje je u sastavu grada Benkovca, Zadarska županija.

Današnji Perušić dobio je ime po kaštelu Perušić. Dijeli se na Gornji i Donji Perušić. Na putu iz Benkovca od željezničkog kolodvora, u pravcu jugoistoka, na drugom kilometru nailazi se na naselje koje pripada Gornjem Perušiću. Gornji Perušić se smjestio uz tzv. Perušićku kosu, s jedne i druge strane asfaltnog puta koji prolazi kroz mjesto. Ispod naselja su vinogradi i oranice s livadama, a povrh kuća ogorjeli krš. U Gornjem Perušiću nalaze se tri bunara: Peruškovac, Pilipovac i Blainovac. 

Crkva Marijino Uznesenje postalo je župnom crkvom po svojoj prilici nakon izgradnje. Premda je župa više puta mijenjala granice, skoro šest stoljeća služi kao središnja crkva. Da je ostala u toj funkciji tako dugo vremena, treba zahvaliti okolnosti što nije bila porušena dolaskom Osmanlija u 16. stoljeću, ali je zato porušena u Domovinskom ratu. Nedaleko od stare crkve sagrađena je nova crkva. 

Kaštel se nalazio na brijegu iznad istoimenog naselja i bio je dominantna točka za šire područje. Kaštel Perušić valjda djedovina Gašpara Perušića, kako kaže povjesničar V. Klaić, činio je s ostalim okolnim utvrdama obrambeni sistem protiv Osmanlija. Kaštel je dva puta pao u turske ruke, potom su uselili srbi koji su nedugo zatim iz čudnih razloga prepustili kaštel obiteljima Zrilić doseljenih iz Bruške. Za vrijeme Drugog svjetskog rata kaštel (u posjedu obitelji Zrilić) bio je važno uporište ustaških snaga i za odmazdu su ga porušili partizani koncem rata.

Znamenitosti
------------

* crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije (izgrađena 1684. uništena miniranjem u Domovinskom ratu 1991.)
* crkva svetog Jurja
* crkva Uznesenja Blažene Djevice Marije (nova župna crkva izgrađena 2006..)
* kaštel Perušić

Izvori
------

1. 1 2  PERUŠIĆ – župa Uznesenja BDM (pristupljeno 10. siječnja 2014.)

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Benkovca |
| --- |
| Benkovac • Benkovačko Selo • Bjelina • Brgud • Bruška • Buković • Bulić • Dobra Voda • Donje Biljane • Donje Ceranje • Donji Karin • Donji Kašić • Donji Lepuri • Gornje Biljane • Gornje Ceranje • Islam Grčki • Kolarina • Korlat • Kožlovac • Kula Atlagić • Lisičić • Lišane Tinjske • Medviđa • Miranje • Nadin • Perušić Benkovački • Perušić Donji • Podgrađe • Podlug • Popovići • Pristeg • Prović • Radošinovci • Raštević • Rodaljice • Smilčić • Šopot • Tinj • Vukšić • Zagrad • Zapužane |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |