**Françesk Anton Santori** (tal. *Francesco Antonio Santori*, 16. septembar 1819 – 7. septembar 1894) bio je bio je arbereški i talijanski pisac, pjesnik i dramaturg. Njegova drama *Emira* smatra prvom originalnom albanskom dramom.

Život
-----

Santori je rođen 16. septembra 1819. u Santa Caterini Albanese, arbereškom gradu u provinciji Cosenzi u južnoj Italiji. Godine 1835, u dobi od šesnaest godina, odlučio je postati svećenik i započeo je svoju obuku za svećeništvo. Godine 1843. ušao je u franjevački samostan Reformiranog reda u San Marco Argentanu. Godine 1858. neuspješno je pokušao osnovati samostan u Lattaricu, a 1860. napustio je samostanski život.

Nastavio je živjeti u Santa Caterini Albanese, gdje je radio kao učitelj i prodavač tekstilnih strojeva. Godine 1885. postavljen je za svećenika u San Giacomo di Cerzeto, selu u Cerzetu, i na tom je položaju ostao do svoje smrti 7. septembra 1894.

Djelo
-----

Tijekom svog života Santori je pisao poeziju, romane, drame i kratke priče. Također je adaptirao 112 Ezopovih basni i napisao albansku gramatiku. Santori je tijekom 1830-ih napisao i dovršio svoju prvu poeziju pod naslovom *Canzoniere albanese* (sh. *Albanska pjesmarica*), koju je objavio 1846. godine. *Canzoniere albanese* duga je lirska pjesma posvećena ljubavi i prirodi. Na pjesmu su utjecale *Pjesme o Milosau* (alb. ) Jeronima de Rade. Godine 1848. sastavio je himnu na albanskom jeziku pod naslovom *Ples velike radosti* (alb. ), objavljenu 23. februara 1848. u De Radinom časopisu *L'Albanese d'Italia* (*"Albanski u Italiji"*).

Godine 1848. u Napulju je objavljena njegova dvojezična politička pjesma *Il prigionero politico* (sh. *Politički zatvorenik*), napisana na albanskom i talijanskom jeziku. Pjesma govori o promjenama života progonjene obitelji tijekom revolucija 1848. u talijanskim državama. Tijekom godina boravka u samostanu Reformiranog reda u Cerzetu napisao je dva vjerska djela. Prvo je djelo religiozna pjesma pod naslovom *Krunica Djevice Marije* (alb. ), napisana na albanskom jeziku i objavljena 1849. u Cosenzi. Drugo je djelo zbirka molitvi, vjerskih tekstova i prijevoda vjerskih knjiga na 230 stranica. pjesme pod naslovom *Posvećeni kršćanin* (alb. ) objavljene su 1855. u Napulju. *Posvećeni kršćanin* sadrži dijelove *Družine proroka* (lat. *Cuneus Prophetarum*) objavljene 1685. godine, koju je napisao Petar Bogdani, jedan od najvažnijih pisaca ranoalbanske književnosti; Santori je u svoje djelo uvrstio dijelove *Družine proroka*, čime simbolizira kontinuitet albanske vjerske književnosti.

Santori je napisao mnoge drame, uključujući melodramske komedije i tragedije, od kojih neke ostaju nepotpune. Među njegovim su dramama *Jeroboam*, tragedija biblijskog sadržaja, i *Alessio Dukagino*, melodrama napisana između 1855. i 1860. godine, koja govori o životu Leke Dukađinija, albanskog princa koji se borio protiv Osmanskog Carstva. Njegova je najpoznatija *Emira*, nazvana po imenu njezine središnje figure, i smatra se prvom originalnom albanskom dramom. Drama govori o pustolovinama Emire, Kaline, Albencija i Mirjanija tijekom socijalne pobune u Kalabriji i o životu u arbereškoj zajednici u Italiji. Neki dijelovi drame objavljeni su izvorno u časopisu *Albanska zastava* (alb. ), a kasnije u *Albanskoj antologiji* Jeronima de Rade. U modernim godinama pronađeno je 1.845 redaka satiričnih stihova koje je napisao Santori.

Većina Santorijevih romana i pripovijedaka objavljeni su nakon njegove smrti 1894. godine. Među njegovim su romanima *Sofia Kominiate*, nedovršeni roman napisan u dvije verzije. Prva verzija sadrži 282 stranice i napisana je na albanskom, dok druga verzija, napisana na talijanskom, sadrži 714 stranica. Nije sačuvan nijedan primjerak njegovog romana *Prokleta kći* (alb. ) napisanog na albanskom jeziku. Također je napisao roman *Albanski vojnik (tal.* Il soldato albanese*) na talijanskom jeziku. Santori je napisao mnoge kratke priče poznate pod imenima njihovih središnjih ličnosti. Njegove kratke priče napisane na albanskom jeziku uključuju:* Brisandi Lletixja e Ulladheni*,* Emilja*,* Fëmija Pushtjerote*,* Filaredo*,* Gnidhja e Kusari*,* Kolluqi e Sorofina*,* Miloshini*,* Neomenia*,* Panaini e Dellja*,* Rosarja i Virgjinia*.*

Utjecaj i stil
--------------

Santorijeva djela napisana su u arhaičnom obliku toskijskog albanskog jezika i općenito su pristupačnija publici unatoč njegovom pravopisnom stilu. U svojim djelima koristi vlastiti pravopisni sustav bez ikakve fonetske točnosti. Uobičajene teme u Santorijevim djelima uključuju ruralni život, razdoblje Lješke lige u albanskoj povijesti te običaje arbereških zajednica. Njegove političke pjesme sadrže moralističke motive koji opisuju središnje ideje i osjećaje likova svake pjesme. U nekoliko pjesama, kao što je *Ples velike radosti*, Santori opisuje folklorne elemente albanske kulture poput narodnih pjesama i plesova.

Vidi još
--------

* Albanska književnost
* Albanski narodni preporod
* Jeronim de Rada