recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Mural koji prikazuje Indru i njegove plesače, jednu od scena iz *Reamkera*, posebno popularno među kambodžanskim plesačima.
***Reamker*** (kmerski: រាមកេរ្តិ៍; IPA: ) je kambodžanski ep. *Reamker* je temeljen na *Ramajani*, izvorno napisanoj na sanskrtu, te adaptira osnovnu hinduističku ideju u kontekstu budističkih koncepata, prikazujući balans između dobra i zla u svijetu. Naslov epa na kmerskom znači "Rāmina slava". Kao i njegov uzor, *Reamker* je filozofska alegorija, koja kroz protagoniste, princa Preah Reama i kraljicu Neang Sedu, analizira ideale pravde i vjernosti. 

U samom epu, teme povjerenja, ljubavi, odanosti i osvete prikazuju se kroz susrete između fantastičnih likova poput prinleva, divova, majmuna i sirena te jedne princeze. Ipak, *Reamker* se u nekim aspektima razlikuje od *Ramajane*, sadržeći dodatne scene i stavljajući veći naglasak na likove Hanumāna i Suvannamacche. Jedna od velikih razlika je i u prikazu glavnog lika; naime, iako se navodi da je Preah Reama inkarnacija hinduističkog boga Višnua, njegove karakteristike, kao i one drugih likova, u Kambodži se smatraju odlikama običnih smrtnika, a ne božanske odlike kao što je slučaj u Indiji. Kompleksna međuigra snage i slabosti likova, iako je isprepletena magijom, svejedno predstavlja odlike primarno ljudskog ponašanja. 

Kao i u drugim zemljama Jugoistočne Azije, priča o Rāmi, inače naširoko poznata među kmerskim stanovništvom, u Kambodži nije ograničena samo na književnost, već je prisutna i u drugim granama umjetnosti. Priča je gotovo redovito na repretoaru kraljevskog baleta, njezine likovne interpretacije krase interijere i eksterijere kraljevskih palača te hramova poput Angkor Wata i Banteay Sreija. Ovaj ep se danas smatra integralnim dijelom kambodžanske kulture i folklora.

Vanjske veze
------------

* រឿងរាមកេរ្តិ៍ខ្មែរ និងរ៉ាមគៀនថៃ
* The Reamker — Toni Shapiro-Phim Arhivirano 2009-06-26 na Wayback Machine-u
* Reamker
* The Treasures of Angkor ISBN 88-544-0117-X
* The Reamker[*mrtav link*]
Za rod leptira, v. Mestra (leptir).
Eristihton prodaje svoju ćerku Mestru. Jedna od gravura Johanna Wilhelma Baura koje je izradio kao ilustracije za Ovidijeve *Metamorfoze* (VIII, 823–878). Posejdon se nalazi u pozadini, u donjem desnom uglu.
**Mestra** (starogrčki: , *Mēstra*) bila je, u grčkoj mitologiji, kći Erisihtona iz Tesalije. Mestra je imala sposobnost da po volji menja svoje obličje, koju joj je, prema Ovidiju, podario njen ljubavnik Posejdon.

Mestrin otac bio je poznat kao bogat, ali bezbožan čovek i jednom prilikom je posekao drveće sa svetog mesta i tako pobio nimfe drijade. Zato su preživele nimfe pozvale boginju Demetru da osveti njihove sestre. Ona ga je kaznila tako što ga je inficirala neutaživom glađu. Mogao je da jede neograničeno mnogo, ali je opet ostajao gladan. Pošto je pojeo sve što je imao, da bi obezbedio sredstva za zadovoljenje svoje gladi, Erisihton je počeo prodavati svoju kćer za ženu onome ko plati ugovorenu cenu. Međutim, zahvaljujući svojoj sposobnosti da menja oblik, Mestra bi se uvek, kad bi bila prodata nekome, vratila kući u nekom drugom obličju. Najznamenitija žrtva ove podvale bio je Sizif, koji, usprkos svoj svojoj lukavosti, nikako nije mogao zadržati svoju nesuđenu snahu (hteo je Mestru udati za svoga sina Glauka).

Prema nekim izvorima, njen otac se zvao Eton. O njoj je pisao Ovidije u *Metamorfozama*, a Antonin Liberal ju je nazvao **Hipermestra**. Prema predanju, njen otac je na kraju pojeo samog sebe. Kasnije, Mestra se, prema Ovidiju, udala za Autolika i rodila kćerku Antikleju, premda drugi izvori navode da se Autolikova žena drugačije zvala.

Napomene
--------

1. ↑  Danas se ona ponekad u literaturi naziva i **Mnestra**, premda taj oblik njenog imena nije zabeležen u antičkim izvorima; cf. Klitemnestra, čije se ime kod antičkih autora javlja i sa *n* i bez tog slova. U Pseudo-Apolodorovoj *Biblioteci* ime Mnestra koristi se za jednu od Danajevih kćeri, koja se udala za Egiptovog sina Egija i potom ga usmrtila. (II, 1, 5).

Literatura
----------

* Fantham, E. (1993), „*Sunt quibus in plures ius est transire figuras*: Ovid's Self-Transformers in the *Metamorphoses*", *CW* **87**: 21–36, JSTOR 4351453 .
* Hopkinson, N. (1984), *Callimachus: Hymn to Demeter*, Cambridge, ISBN 978-0-521-60436-9 .
* Ormand, K. (2004), „Marriage, Identity, and the Tale of Mestra in the Hesiodic *Catalogue of Women*", *AJPh* **125**: 303–38, JSTOR 1562169 .
* Robertson, N. (1983), „Greek Ritual Begging in Aid of Women's Fertility and Childbirth", *TAPA* **113**: 143–69, JSTOR 284008 .
* Robertson, N. (1984), „The Ritual Background of the Erysichthon Story", *AJPh* **105**: 369–408, JSTOR 294833 .
**Messter Film** je bila njemačka kompanija za proizvodnju, distribuciju i prikazivanje filmova koja je djelovala u nijemoj eri. Ime je dobila po svom osnivaču, izumitelju i filmskom pioniru Oskaru Messteru, koji je prije toga osnovao lanac kino-dvorana. 1910-ih je postala jedan od vodećih njemačkih filmskih studija, a posebno se razvila za vrijeme prvog svjetskog rata kada je prestao uvoz filmova iz drugih država. Messter Film je igrao važnu ulogu u preorijentaciji njemačke kinematografije sa kratkih na cjelovečernje filmove. Godine 1917. se Messter Film spojio sa studijem Universum Film AG (UFA), iako je neko vrijeme zadržao samostalnost kao posebna proizvodna jedinica.

Literatura
----------

* Bergfelder, Tim & Bock, Hans-Michael. *The Concise Cinegraph: Encyclopedia of German*. Berghahn Books, 2009.
* Hardt, Ursula. *From Caligari to California: Erich Pommer's Life in the International Film Wars*. Berghahn Books, 1996.
* Prawer, S.S. *Between Two Worlds: The Jewish Presence in German and Austrian Film, 1910-1933*. Berghahn Books, 2005.
| Maithili jezik (मैथिली, maithilī) |
| --- |
| Govori se u: | Indija (država Bihar) i manje u Nepalu |
| Broj govornika: | verovatno 24-35 miliona, zvanično 8 miliona |
| Jezička grupa: | indoevropski
 indoiranski
  indoarijevski
   **maithili** |
| **Status jezika** |
| Zvanični jezik u: | Indijska država Bihar |
| Kodovi i šifre maithili jezika |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | mai |
| SIL | MAI |

**Maithili jezik** (मैथिली, *maithilī*) je jedan od indoarijevskih jezika, indoiranske grane, i uglavnom se govori u istočno indijskoj državi Bihar, u njenom severnom delu, kao i u Nepalu. U Indiji ima oko 30 miliona govornika, a u Nepalu oko 2,8 miliona. 

Ovaj jezik je blizak hindiju i bengalskom jeziku, i smatran je njihovim dijalektoim. Godine 2003, jezik maithili je stekao status posebnog jezika u Indiji. 

Maithili jezik je prvobitno zapisivan sopstvenim pismom, kasnije bengalskim, a danas devanagarijem.

Literatura
----------

Literatura na maithili jeziku postoji već oko 800 godina. Najznačajniji književnik, koji je stvarao na maithili jeziku, je pesnik Viđapati, koji je živeo na kraju 14. i početkom 15. veka. Njegove pesme se i danas pevaju na svim proslavama u Biharu.

Eksterni linkovi
----------------

* Arhivirano 2006-11-26 na Wayback Machine-u
* Maithili jezik na projektu „Rozeta" Arhivirano 2006-11-07 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
 Službeni jezici Indije |
| --- |
| Unijski nivo | 
* hindi
* engleski

 |
| Ostali jezici | 
* asamski
* bengalski
* bodo
* dogri
* gudžarati
* hindi
* kanada
* kašmiri
* konkani
* maithili
* malajalam
* manipuri
* marati
* nepalski
* orija
* pandžabi
* sanskrt
* sindi
* santali
* tamilski
* telugu
* urdu

 |
**Ardrossan** (škotsko-gelski: *Àird Rosain* = Jelenski rt) je lučki grad na zapadu Škotske od 
11,024 stanovnika

Ardrossan administrativno podpada pod Područno vijeće (council area) - 
Sjeverni Ayrshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ardrossan leži na južnoj obali zaljeva Firth of Clyde, udaljen od 48 km jugozapadno od Glasgowa.

Historija
---------

Ardrossan je bio poznat po svom zamku na brdu Cannon iz 11. vijeka, kog su razorile trupe
Olivera Cromwella 1648. Grad je prosperirao tokom 18. i 19. vijeka, zahvaljujući svom položaju na izlazu iz 
zaljeva Firth of Clyde prvo kao luka a zatim kao brodogradilište. Od sredine 19. vijeka iz Ardrossana stalno voze brodovi za nedaleki otok
Arran, tako je i danas Ardrossan, glavna luka za Arran.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Ardrossan (North Ayrshire)" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 01. 2015.
2. 1 2 3  „*Ardrossan*" (engleski). VisitScotland. Pristupljeno 15. 1. 2015.

Vanjske veze
------------

***Ardrossan*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ardrossan* na portalu VisitScotland (`en`)
U **svibnju 1968.** godine, Francuskoj je došlo do serije građanskih nemira koji su se manifestirali kao demonstracije i opći štrajkovi, odnosno okupacija tvornica i sveučilišta. Na svom vrhuncu, prosvjedi su praktički blokirali cjelokupno napredno kapitalističko gospodarstvo Francuske. Prosvjedi su u jednom trenutku dosegli takvu fazu da su se politički lideri bojali građanskog rata ili revolucije, a nacionalna vlada je u jednom trenutku prestala funkcionirati nakon što je predsjednik de Gaulle tajno napustio zemlju na nekoliko sati. Iako ponekad nasilni, događaji tokom demonstracija su imali svoj artistički i festivalski aspekt s cijelom serijom kvaziimproviziranih debata i skupova, pjesama, grafita, postera i slogana. 

**Svibanj '68.** će izvršiti snažan utjecaj na francusko društvo, utjecaj koji će se osjećati tokom nekoliko narednih desetljeća. Danas se on smatra kulturnom, socijalnom i moralnom točkom zaokreta u historiji te zemlje. Kako je Alain Geismar, jedan od ondašnjih vođa, naglasio kako je pokret uspio "kao socijalna, a ne politička revolucija". 

Cijeli događaj započeo je valom studentskih prosvjeda protiv kapitalizma, konzumerizma i tradicionalnih instirucija, vrijednosti i poretka. Prosvjedi su se ubrzo proširili na tvornice tako da je u jednom trenutku 11,000,000 ljudi #tada više od 22% ukupne populacije Francuske# bilo u štrajku koji je kontinuirao trajao dva tjedna. Pokret je bio izrazito decentraliziran i spontan, što je često dovodilo do kontradiktornih situacija i oblika organiziranja. Bio je to najveći ikad pokušani štrajk u historiji Francuske te prvi "divlji" opći štrajk u toj zemlji. 

Studentski i radnički prosvjedi diljem zemlje su dočekani s velikim otporom od strane uprava sveučilišta, ali i policije. Pokušaj de Gaulleove vlade da prosvjede uguši silom samo je izazvao suprotni učinak, što je dovelo do uličnih borbi studenata i policije u Latinskoj četvrti, nakon kojih je uslijedilo širenje štrajkova i prosvjeda na cijelu zemlju. De Gaulle je kratko napustio zemlju i otišao u francusku vojnu bazu u Njemačkoj, a nakon povratka je raspustio Narodnu skupštinu i sazvao nove izbore u lipnju. Nasilje je isparilo gotovo jednako brzo kako je i nastalo. Radnici su se vratili svojim poslovima, a kada su izbori konačno održani, golisti su samo učvrstili svoj položaj u francuskoj politici. 

**Stranica Šablon:Multiple image/styles.css nema sadržaj.**

Protestni grafit posvećen Karlu Marxu na zidu sveučilišne predavaonice u Lyonu. Grafiti su bili popularan način studentskog izričaja tokom prosvjeda.Grafit "*Vive de Gaulle*" na fasadi zgrade Pravnog fakulteta u Lyonu tokom prosvjeda 1968. godine.
Koordinate: 41° 23′ 47" SGŠ, 21° 11′ 54" IGD

**Ariljevo** (mak. *Арилево*) je naselje u Republici Makedoniji, u zapadnom delu države. Ariljevo pripada opštini Kruševo.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Ariljevo je smešteno u zapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Prilepa, naselje je udaljeno 40 km zapadno.

Ariljevo se nalazi na zapadnom obodu Pelagonije, najveće visoravni Republike Makedonije. Naselje je položeno na središnjim visovima Buševe planine. Nadmorska visina naselja je približno 960 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Ariljevo je imalo 13 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest u naselju je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Kruševo

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Ariljevo*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.krusevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Kruševo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Kruševo |
| --- |
| **Kruševo** • 
Aldanci • 
Ariljevo • 
Belušino • 
Birino • 
Borino • 
Bučin • 
Vrbovec • 
Gornji Divljaci • 
Donji Divljaci • 
Jakrenovo • 
Miloševo • 
Norovo • 
Ostrilci • 
Presil • 
Pusta Reka • 
Saždevo • 
Sveto Mitrani • 
Selce |  |
**Rudnik u Tarnovskoj gori** nalazi se u Gornjoj Šleziji, u jednom od glavnih rudarskih područja centralne Evrope, južna Poljska. Sastoji se od podzemnog rudnika sa tunelima, oknima, galerijama i drugim karakteristikama vodoprivrednog sistema i danas predstavljaju ostatke rudarske industrije srebra, olova i cinka.

Područje Tarnovske gore poznato je po bogatstvu olovne rude pod nazivom galena, iz koje se takođe dobiva srebro i cink. Od 16. vijeka postaje jedan od vodećih industrijskih centara u istočnoj Evropi. Period procvata trajao je do kraja 16. vijeka. U 17. vijeku ruda se počela vaditi na većim dubinama što je stvaralo probleme sa vodom koja je plavila rudnik. Uskoro je počeo Tridesetogodišnji rat i proizvodnja je stala. U 18. vijeku Šlezija je postala dio Pruskog carstva. 

Godine 1776. vlasnici rudnika su posjetili najveće engleske industrijske centre, koji su u drugoj polovini 18. vijeka bili predvodnik evropske industrije. Tamo su naučili principe rada rudnika uglja, koksare, upotrebu parnih mašina, izgradnju vodenih kanala i otvora za drenažu rudarskih iskopa. Rudnik je uspješno radio do 1913. god. kada je zatvoren zbog iscrpljivanja rude galenata. Četiri vijeka rudari su iskopali preko 20.000 okna i preko 150 kilometara podzemnih koridora.

Svjetska baština
----------------

Predsjednik Poljske je 2004. godine proglasio rudnik istorijskim spomenikom. Od 2006. godine dio je rute šleskih industrijskih spomenika. Rudnik je 2014. godine postao dio Evropske rute industrijskog naslijeđa.

Rudnik u Tarnovskoj gori je 2017. godine upisan na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine tokom zasjedanja u Krakovu.

Najveći dio rudnika se nalazi pod zemljom, dok se na površini nalaze ostaci šahtova i gomila otpada, kao i ostaci parne pumpne stanice iz 19. stoljeća. Elementi vodoprivrednog sistema, koji se nalaze pod zemljom i na površini, svjedoče o stalnim naporima tokom tri vijeka da se isuši podzemna eksploatacija i da se suvišna voda iz rudnika koristi za snabdijevanje gradova i industrije. 

* Tarnovska gora, rudnik srebraTarnovska gora, rudnik srebra
* Parna lokomotiva za kopanje rudeParna lokomotiva za kopanje rude
* Parna mašina za kopanjeParna mašina za kopanje
*

Izvori
------

1. ↑  „Spomenici upisani na listu svjetske baštine u Poljskoj". *UNESCO: Svjetska baština*. Pristupljeno 19. 11. 2022.
2. ↑  Istorijski rudnik srebra
3. ↑  „Rudnik u Tarnovskoj gori - br.1539". *UNESCO: Svjetska baština - whc.unesco.org*. Pristupljeno 9. 2. 2023. (`en`)

***Rudnici u Tarnovskoj gori*** na Wikimedijinoj ostavi
**Rudi Stipković - Stip** (Začretje 24. siječnja 1939. - Zabok 29. kolovoza 2004.) hrvatski majstor portret karikature

Rudi Stipković je svoj cijeli radni vijek proveo u Sportskim novostima, gdje je i objavio svoju prvu karikaturu 20. rujna 1953. (još kao gimnazijalac), kada se list zvao *Narodni sport*. Počeo je studij prava, ali crtanje je bilo jače od studija, te se zaposlio u Sportskim novostima kao likovno-grafički urednik lista, SN Revije i Sprinta, te kasnije komentator-karikaturist. U preko 50 godina rada procjenjuje se da je objavio oko 20.000 karikatura, prvenstveno sportaša, ali i političara i drugih osoba iz javnog života.

Nagrade
-------

* svjetska izložba u Montrealu 1970. - treća nagrada
* 1980. godine nagrada Pjer za portretnu karikaturu
* 1981. nagrada Društva novinara Hrvatske *Zlato pero*
* 1995. nagrada Hrvatskog zbora sportskih novinara za životno djelo

Više od samih nagrada govori njegovo djelo, njegova karikatura Dražena Petrovića dovoljno realistično prikazuje Draženovu glavu, ali tu karikaturu vrhunskom čini prikaz ruku u obliku krakova hobotnice koji s loptom radi što želi - istovremeno simboličan i realističan prikaz čarobnjaka košarke.

Knjige
------

* Fadil Hadžić: **Rudi Stipković** Globus 1991. Zagreb

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2009-01-05. Pristupljeno 2009-11-04.

Vanjske poveznice
-----------------

* *Online* galerija karikatura Rudija Stipkovića na stranicama www.krapina.net Arhivirano 2008-05-16 na Wayback Machine-u
**Ashur-etil-ilani** bio je kralj Asirije (cca. (631 - cca. 627. pne.). Naslijedio je svog oca Asurbanipala.

O njegovoj vladavini uopće ne postoje asirski izvori, pa su nju historičari morali rekonstruirati na temelju fragmentarnih podataka iz kasnijih babilonskih kronika.

Ono što se zna o Ašur-etil-ilaniju jest da su ratovi njegovog oca Asurbanipala, iako uspješni, iscrpili Asirsko Carstvo koje se nije više bilo u stanju braniti od vanjskih napadača. Asurbanipalova smrt, odnosno bolest, je također izazvala građanski rat među raznim pretendentima za prijestolje. Zbog svega toga su se prestali praviti službeni zapisi, pa se pouzdano ne zna kada je Asurbanipal zapravo umro, a Ašur-etil-ilani stupio na prijestolje. Spominju se dva datuma - 631. pne. i 627. pne. U oba slučaja je Ašur-etil-ilani vladao tri, odnosno četir godine. Postoje pretpostavke da je nekoliko godina bio Asurbanipalov suvladar.

Za vrijeme Ašur-etil-ilanijeve vladavine Asiriju su sa sjevera i istoka napale horde Skita, Kimerijaca i Medijaca. Njima se Asirci nisu mogli suprotstaviti te je tako opustošen i Aškelon na granici s Egiptom, a spaljen Kalah (Nimrud). Jedino se Niniva uspjela održati, a tamo se sklonila i poražena asirska vojska.

Izvori
------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Asurbanipal**  |  **Kralj Asirije** ca. 631–627. pne. | Slijedi: **Sin-shumu-lishir**  |
Panoramic view of Machaerus with the Dead Sea in the background.
**Maheron** ili **Maheront** latinski: , od μάχαιρα, mač, arapski: ِقلة المشناقى‎ *Qalatu l-Mishnāqá*, hebrejski **מכוור**) je utvrđena brdska palača u Jordanu, smještena oko 24 km jugoistočno od ušća rijeke Jordan na istočnoj obali Mrtvog mora. Najpoznatija je kao navodna lokacija gdje je zatočen i pogubljen Ivan Krstitelj.

Prvi ju je oko godine 90. pne. sagradio hasmonejski kralj Aleksandar Janej. Godine 57. pne. ju je uništio Pompejev vojskovođa Aulo Gabinije. Obnovljena je oko godine 30. pne. pod vlašću Heroda Velikog. Na početku Velikog jevrejskog ustanka su je 66. zauzeli jevrejski pobunjenici. Godine 72. ju je opsjela rimska vojska pod Lucilijem Basom. Prilikom opsade su sagradili rampu te se spremali zauzeti tvrđavu na juriš, ali su se branitelji prije toga predali. Zbog toga im je dozvoljeno da je napuste, a potom je razorena.

Fusnote
-------

V. također
----------

* Gamla
* Masada

Koordinate: 31°34′01″N 35°38′01″E﻿ / ﻿31.56694°N 35.63361°E﻿ / 31.56694; 35.63361
**Ashur-nirari V** bio je kralj Asirije od 755. do 745. pne. Naslijedio ga je Tiglath-Pileser III.

Ashur-nirari V je bio sin kralja Adad-nirarija III, a naslijedio je svog brata Ashur-dana III. Od njega je naslijedio i tešku političku situaciju, u kojoj je vlast asirskih kraljeva bila ozbiljno ograničena utjecajem dvorskih službenika, među kojima se posebno isticao Shamshi-ilu, vrhovni komandant vojske (turtanu). Prema eponimskom kanonu, Ašur-nirari V je bio prisiljen "ostati u zemlji", što je znak da mu je vlast bila slaba, s obzirom da su asirski vladari imali običaj ići na vojne pohode svake godine. Tek je u četvrtoj i petoj godini vladavine krenuo na pohod protiv Namrija. Godine 746. pne. došlo je do nove pobune, a sljedeće godine ga je svrgnuo Tiglath-pileser III, koji mu je mogao biti brat ili sin, ili jednostavno uzurpator koji s njim nije imao nikakvog srodstva.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Ashur-dan III**  |  **Kralj Asirije** 755–745. pne. | Slijedi: **Tiglath-Pileser III**  |
**Messier 21** (M21 ili NGC 6531) je Otvoreni skup kojeg je otkrio Charles Messier 5. lipnja 1764. godine.

Svojstva
--------

Skup M21 nalazi se na udaljenosti od 4,250 ly. Njegov prividni promjer je 13', a stvarni 16ly.
Dosad je otkriveno 57 zvijezda koje pripadaju ovom skupu. Najsjajnije od tih zvijezda su plavi divovi spektralnog tipa B0. Starost skupa je procijenjena na 4.6 milijuna godine. Vjeruje se da je skup dio velike asocijacije zvijezda nazvana Sagittarius OB1. 
M21 pokazuje veliku koncentraciju prema središtu i sastoji se od zvijezda različitog sjaja.

Na priloženoj fotografiji, M21 je nakupina zvijezda na lijevoj polovici fotografije, iznad Messier 20.

Amaterska promatranja
---------------------

Prividni sjaj otvorenog skupa je +6.5 magnituda. Vidljiv je u dvogledu kao mutna mrljica iznad M8. Dvogledom je također moguće razaznati najsjajnije zvijezde. Veći teleskopi će pokazati veći broj zvijezda. Oko 30 ih je vidljivo u 200 mm teleskopu na umjerenom povećanju. Skup čini veoma lijep trio s obližnjim maglicama M8 i M20.

Eksterni linkovi
----------------

Filip Lolić

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 21*** na Wikimedijinoj ostavi
**Messier 16** (M16 ili NGC 6611) je otvoreni skup umotan u difuznu maglicu IC 4703 poznatu pod nazivom *Maglica Orao*.
Otvoreni skup je otkrio Philippe Loys de Chéseaux 1745. godine, a maglicu Charles Messier 1764. godine.
Messier je skup opisao kao grupu zvijezda umotanih u slabašnu maglicu. Zanimljivo je da William Herschel nije vidio maglicu te ona zbog toga nije dio NGC kataloga.

Svojstva
--------

Messier 16 se nalazi na udaljenost od 7,000 ly od nas. On je jedan od najfascinantnijih objekata u Strijelčevom kraku Mliječne staze.

U maglici se sada odvija proces formiranja zvijezda. Proces formiranja se odvija uz tzv *slonovske surle*, stupce prašine koji zaklanjaju pozadinsko svijetlo. Snažno zračenje mladih zvijezda pobuđuje okolni plin i prašinu zbog čega on svijetli. Maglica se prostire na području od 70x55 ly.

Istraživanja pomoću svemirskog teleskopa Chandra u rendgenskom spektru pokazala su da vruća područja, vezana uz mlade zvijezde, se ne pokapaju s stupcima prašine. Čini se da je vrhunac formacije zvijezda se dogodio prije milijun godina. Danas u stupcima prašine nastaju zvijezde slične Suncu.

Zvjezdano jato je staro tek 5.5 milijuna godina i još se stvara. Zbog tako male starosti jata, još su vidljive veoma vruće zvijezde centralnog tipa O6. Najsjajnija od tih zvijezda ima prividni sjaj od +8.24 magnitude što na toj udaljenosti odgovara sjaju 20,000 puta većem od Sunca. Messier 16 je jedan od najsjajnijih otvorenih skupa s ukupnim sjajem koji je 165,000 puta veći od Sunčeva
Otvoreni skup se proteže na nebu 7' ili oko 14 ly u stvarnosti.

Amaterska promatranja
---------------------

Messier 16 je dosta lako naći, koristeći zvijezde u zviježđu Štit. 
Dvogled će pokazati skup kao mutnu mrlju na mjestu otvorenog skupa. Teleskop s 100 mm u promjeru pokazat će oko 20 zvijezda i naznake maglice. Veliki teleskopi, oko 300 mm u promjeru, mogu vidjeti stupove prašine. Korištenje filtera poput UHC ili OIII je preporučljivo.

Eksterni linkovi
----------------

Skica M16

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 16*** na Wikimedijinoj ostavi
Za ostale ličnosti sa istim imenom, v. Lugaid (razvrstavanje).
**Lugaid Lámderg** ("crvenoruki"), sin Eochaid Uaircheasa, je bio, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. *Lebor Gabála Érenn* navodi kako je vladao zajedno sa Conaing Bececlachom, i to tako da je držao južni dio otoka, a Conaing sjeverni; na prijestolje je došao ubivši južnog vladara, Conaingovog brata po imenu Eochu Fíadmuine, dok Keating i Four Masters navode da je prilikom Eochuovog ubistva svrgnuo i Conainga te zavladao cijelim otokom sam. Vladao je sedam godina prije nego što ga je Conaing ubio i postao veliki kralj cijelog otoka. *Lebor Gabála* navodi kako je Lugaid vladao u doba Artakserksa I (465-424. pne.) i Darija II (423-404. pne.) od Perzije. Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* mu vladavinu smješta u period 616-609. pne. a *Annals of the Four Masters* u 839-832. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Eochu Fíadmuinei Conaing Bececlach**  |  **veliki kralj Irskezajedno sa Conaing Bececlachom** LGE 5. vijek pne.FFE 616-609. pne.AFM 839-832. pne. | Slijedi: **Conaing Bececlach**  |

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 257
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.27
3. ↑  *Annals of the Four Masters* M4361-4368
**Otavice** je malo naselje u Zagori.

Zemljopis
---------

Nalazi se u Petrovom polju, koje je približno 35 km udaljeno od Šibenika, u Šibensko-kninskoj županiji.

Stanovništvo
------------

Prema popisu iz 2011. godine u naselju živi 183 stalnih stanovnika.

Povijest
--------

U 20. stoljeću svi su se stanovnici preselili u dolinu i izgradili nove kuće.

Spomenici i znamenitosti
------------------------

* Bivša antimalarična stanica
* Kuća obitelji Meštrović
* Zgrada osnovne škole »Ivan Meštrović«
* Meštrovićev mauzolej tj. Crkva Presvetog Otkupitelja

*Glavni članak: Crkva Presvetog Otkupitelja*
Na brdu u Otavicima nalazi se Crkva Presvetog Otkupitelja s grobnicom obitelji Meštrovića, koji je izgradio poznati hrvatski skulptor Ivan Meštrović. Neslužbeno se crkva naziva mauzolejom Ivana Meštrovića.  

Navedena četiri kulturna dobra nalaze se na listu zaštićenih kulturnih dobara Republike Hrvatske. 

Mauzolej Ivana Meštrovića je tijekom Domovinskog rata bio opljačkan. Jedno od Meštrovićevih djela *Vrelo života* nalazi se u obližnjem gradu Drnišu.  

To je mauzolej i obiteljska grobnica Ivana Meštrovića, čuvenog hrvatskog kipara, a ujedno i katolička crkva. Izgrađen je na jednom uzvišenju u polju, po nacrtima Meštrovića. Gradnja je trajala od 1926. do 1931, a opremanje trajalo je sve do 1937. godine. U gradnji je rabljen lokalni kamen sa planine Svilaje.  

Zgrada osnovne škole >>Ivan Meštrović<<

Izvori
------

1. ↑  Stanovništvo prema starosti i spolu po naseljima, popis 2011.
2. ↑

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Ružić |
| --- |
| Baljci • Čavoglave • Gradac • Kljake • Mirlović Polje • Moseć • Otavice • Ružić • Umljanović |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |
**Anykščiai** je skijališni grad u Litvaniji, oko 32 kilometra zapadno od Utene.  Rimokatolička crkva sv. Matije u Anykščiaiju je najviša crkva u Litvi sa tornjem visokim 79 metara.

U gradu egzistira nogometni klub FK Anykščiai.

Ime
---

Anykščiai je litavsko ime grada. Verzije imena na drugim jezicima su - poljski: *Onikszty*, ruski: Оникшты Onikshty, bjeloruski: Анікшты Anikshty, jidiš: אַניקשט *Aniksht*, njemački: *Onikschten*, latvijski: *Anīkšči*.

Historija
---------

Arheološkim istraživanjima na ovom području otkrivena su naselja koja datiraju iz kasnog neolitika. Položaj grada na rijeci Šventoji koja ga povezuje s Baltičkim morem preko rijeka Neris i Njemen pridonio je njegovom razvoju. Također grad je smješten na putu između Vilniusa i Rige. Njegova strateška važnost bila je razlog čestih napada od strane teutonskih vitezova. Prvi pisani spomen grada datira iz 1442. godine

Pogon za preradu vune, vinarija, litavska i židovska škola bile su osnovane nakon Prvog svjetskog rata. Tada je broj stanovnika dosegao broj od oko 4.000. Tokom Drugog svjetskog rata mnogi mostovi, kao i centar grada su uništeni, a mnogi stanovnici su pogubljeni.

Gradovi prijatelji
------------------

* Poljska Sejny, Poljska

Izvori
------

1. ↑  Skiing in Lithuania - Ski vacation in Lithuania

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Anykščiai** |

* Virtual Tour of Anykščiai
**Messier 14** (M14 ili NGC 6402) je kuglasti skup u Zmijonoscu. Otkrio ga je Charles Messier 1. lipnja 1764. godine.

Svojstva
--------

Messier 14 se nalazi na udaljenosti od 30,300 ly i ima promjer od 96 ly. Skup ima prividni sjaj od +7.6 magnitude što na njegovoj udaljenosti odgovara sjaju 400,000 puta jačem od Sunca.

Najsjajnije zvijezde skupa su magnitude +14. U skupu je otkriveno 70 promjenjivih zvijezda, mnoge od njih su tipa W Virginis.
Messier 14 je poseban što je u njemu 1938. zabilježena nova. Nova je otkrivena tek naknadno, 1964. godine, pregledom fotografskih ploča. Sjaj nove je dosegao +9.2 magnitude što je tek 4 puta manji sjaj od cijelog skupa. To je tek druga nova otkrivena u kuglastom skupu (prva je otkrivena 1860. godine u M80).

Amaterska promatranja
---------------------

Zbog velike udaljenosti zvijezde su znatno tamnije u ovom skupu nego u ostalim kuglastim skupovima.
Skup je moguće vidjeti u dvogledu kao malenu, tamnu mrlju koja naglo blijedi prema rubovima. Teleskop s 100 mm objektivom pokazuje naznake granulacije u dobrim uvjetima. S objektivom od 200 mm moguće je vidjeti naznake rezolucije i granu astu teksturu skupa. Veći teleskopi mogu razlučiti tek rubove skupa.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 14*** na Wikimedijinoj ostavi
**Rukometna reprezentacija Kostarike** predstavlja Kostariku na međunarodnim rukometnim natjecanjima, a pod ingerencijom je FECOBAL-a. Kostarika je jedna od reprezentacija PATHF-a s područja Srednje Amerike. 

Njezini uspjesi na međunarodnim natjecanjima bili su limitirani tako da je Kostarika zabilježila tek jedan nastup na međunarodnim natjecanjima. Na Panameričkom rukometnom prvenstvu 1996. u Colorado Springsu, Kostarika je zabilježila svoj prvi i jedini nastup. U grupi a su igrali s Brazilom, Meksikom i Sjedinjenim Državama, no izgubili su sve tri utakmice s ukupnom razlikom 46:108. U utakmici za plasman gube od Kanade (30:13), a onda u utakmici za 7. mjesto gube od Portorika 21:20, što im je ujedno najbolji rezultat na turniru. S ukupnom razlikom 79:159, Kostarika je turnir završila na posljednjem, osmom mjestu. Na svjetskim prvenstvima i Olimpijskim igrama nisu nastupili.

| * p
* r
* u
Muške rukometne reprezentacije Amerika |
| --- |
| Sjeverna Amerika i Karibi(NACHC) | 
* Barbados Barbados
* Dominikanska Republika Dominikanska Republika
* Grenland Grenland
* Haiti Haiti
* Kanada Kanada
* Kuba Kuba
* Meksiko Meksiko
* Portoriko Portoriko
* Sjedinjene Američke Države Sjedinjene Države
* Trinidad i Tobago Trinidad i Tobago

 |
| Južna i Srednja Amerika(SCAHC) | 
* Argentina Argentina
* Bolivija Bolivija
* Brazil Brazil
* Čile Čile
* Ekvador Ekvador
* Gvatemala Gvatemala
* Honduras Honduras
* Kolumbija Kolumbija
* Kostarika Kostarika
* Nikaragva Nikaragva
* Panama Panama
* Paragvaj Paragvaj
* Peru Peru
* Salvador Salvador
* Urugvaj Urugvaj
* Venezuela Venezuela

 |
| Nečlanice | 
* Antigva i Barbuda Antigva i Barbuda
* Bahami Bahami
* Belize Belize
* Britanski Djevičanski otoci Britanski Djevičanski Otoci
* Dominika Dominika
* Grenada Grenada
* Gvajana Gvajana
* Kajmanski otoci Kajmanski Otoci
* Sveti Kristofor i Nevis Sveti Kristofor i Nevis
* Sveta Lucija Sveta Lucija

 |
| Regionalne članice | 
* Francuska Gijana
* Guadeloupe
* Martinik

 |
*Za ostala značenja, v. Armazi (razvrstavanje).*
Lokacijska karta distrikta Mtskheta gdje je smješten Armazi.
**Armazi** (gruzijski: ) je arheološki lokalitet u Gruziji, 2 km sjeverozapadno od Mtskhete i 22 km sjeverno od Tbilisija. Predstavljao je dio historijske Velike Mtskhete, odnosno mjesto gdje je postojao istoimeni grad i prijestolnica rano gruzijskog kraljevstva poznatog kao Kartli ili Iberija. Vrhunac razvoja je imao u prvim vijekovima nove ere, a uništen je prilikom arapske najezde 730-ih.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Armazi*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`ka`) Historical monuments of the Mtskheta District. The Mtskheta-Mtianeti Regional Administration.
* (`en`) The Bilingual Inscription from Armazi (1st century AD) (Greek and Aramaic texts with German translation) The Armazi Project. Open Society – Georgia Foundation.
* Ruins on Mount Bagineti. Fund "Udabno".
* Mt. Bagineti( 2009-10-25). Photos by Revaz Zhghenti.

Koordinate: 42°10′N 44°23′E﻿ / ﻿42.167°N 44.383°E﻿ / 42.167; 44.383
**Rukometna reprezentacija Fidžija** predstavlja Fidži na međunarodnim rukometnim natjecanjima. Fidži potpada pod ingerenciju OCHF-a, međutim kako je ta kontinentalna federacija u sporu s IHF-om oko vlastitog statusa, Fidži ima ograničen pristup međunarodnim natjecanjima. 

Seniorska reprezentacija dosad nije sudjelovala ni na jednom službenom međunarodnom natjecanju, dok su se juniorski (U-20) uzrasti 2018. godine počeli natjecati na regionalnim turnirima. Isto tako, ženske reprezentacije imaju nešto značajnije uspjehe i više sudjelovanja na regionalnim turnirima. 

Fidži je tek 2017. godine postao provizorni član IHF-a, koji aktivno potiče razvoj rukometa na Fidžiju.

Vanjske veze
------------

* Profil na ihf.info

| * p
* r
* u
Muške rukometne reprezentacije Oceanije (OCHF) |
| --- |
| Punopravne članice | 
* Američka Samoa Američka Samoa
* Australija
* Cookovi Otoci Cookovi Otoci
* Fidži
* Guam
* Kiribati Kiribati
* Maršalovi Otoci Maršalovi Otoci
* Federalne Države Mikronezije Mikronezija
* Nauru Nauru
* Novi Zeland
* Palau Palau
* Papua Nova Gvineja Papua Nova Gvineja
* Samoa Samoa
* Solomonski Otoci Solomonski Otoci
* Tonga Tonga
* Tuvalu Tuvalu
* Vanuatu Vanuatu

 |
| Pridružene članice | 
* Nova Kaledonija Nova Kaledonija (regionalna članica)
* Sjeverni Marijanski otoci Sjeverni Marijanski otoci
* Francuska Polinezija Tahiti
* Francuska Wallis i Futuna

 |
**Muhafaza Luksor** (arapski: محافظة الأقصر / *Muḥāfāzah Al Aqṣar*) je jedna od 27 muhafaza na koje je Egipat administrativno podjeljen.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Muhafaza Luksor* se nalazi na jugu Gornjeg Egipta, proteže se dužinu od nekih stotinjak km duž uske doline Nila.

U njoj živi 1,282,590 stanovnika na površini od 2,960 km²

### Administrativna podjela

Muhafaza Luksor je administrativno podjeljena na 6 okruga; Karnak, Luksor, (urbani), Luksor, Armant, Esna i Tiba

Administrativni centar muhafaze je grad - Luksor, udaljen 670 km južno od Kaira i 220 km sjeverno od Asuana.

Historija
---------

Muhafaza Luksor je osnovana tek 2009. dekretom predsjednika Mubaraka, odvajanjem južnog dijela Muhafaze Kena.
Muhafaza je ime dobila po gradu Luksoru (arapski: Al-Uqṣur, a to se odnosilo na ruševine antičke Tebe, što znači palače, ali postoji mogućnost da je ime derivat od rimskog - kastrum.

Privreda
--------

Turizam i poljoprivreda su najvažnije privredne grane muhafaze.

Atrakcije
---------

Luksor je zajedno sa ostalim tebanskim lokalitetima; Karnakom, Dolinom kraljeva i Dolinom kraljica - 1979. proglašen UNESCO-ovom
Svjetskom kulturnom baštinom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Luxor, Egypt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 1.08.2020.
2. ↑  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 1. 08. 2020.
3. 1 2  „*Luxor Governorate*" (engleski). Ask-Aladdin. Pristupljeno 1.08.2020.

Vanjske veze
------------

***Luksor (muhafaza)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice* Arhivirano 2014-01-15 na Wayback Machine-u (`ar`)
* *Luxor Governorate* (na portalu Ask-Aladdin (`en`)
* *Luxor, Egypt* (na portalu Encyclopædia Britannica) (`en`)

| * p
* r
* u
Egipat Egipatske muhafaze |
| --- |
| Urbane | 
* Kairo
* Aleksandrija
* Port Said
* Suez

 | Flag of Egypt |
| Donji Egipat | 
* Ismailia
* Kafr eš Šejk
* Garbija
* Dakahlija
* Šarkija
* Minufija
* Kaljubija
* Dumjat
* Beheira

 |
| Gornji Egipat | 
* Giza
* Fajum
* Beni Suejf
* Minja
* Asjut
* Sohag
* Kena
* Asuan
* Luksor

 |
| Pogranične | 
* Crveno more
* Vadi al Džadid
* Matruh
* Sjeverni Sinaj
* Južni Sinaj

 |
**Messier 50** (M50 ili NGC 2323) je otvoreni skup u zviježđu Jednorogu. Skup je prvi otkrio Giovanni Domenico Cassini 1711. godine ali njegovo je otkriće palo u zaborav. Skup je samostalno ponovno otkrio Charles Messier 1772. godine.

Svojstva
--------

M50 se vjerojatno nalazi na udaljenosti od 3,200 ly. Njegove kutne dimenzije od 15 x 10 lučnih minuta odgovaraju linearnim dimenzijama od 20 x 15 ly. Središnji dio gusto popunjen zvijezdama proteže se oko 10 ly. Populacija ovog skupa procijenjena je na oko 200 zvijezda. Najsjajnija od tih zvijezda je spektralne klase B6 i magnitude + 7.8.

Amaterska promatranja
---------------------

M50 je nešto manjih dimenzija pa je za njegovo promatranje preporučljivo koristiti dvogled s povećanje od 15 do 20 puta ili manji teleskop. Teleskop od 200 mm pokazat će oko stotinjak zvijezda od 8 do 12 magnitude. Središnji dio, jezgra skupa, je peterokutastog oblika s vrhom okrenutim prema jugu. malo iznad vrha peterokuta nalazi se šupljina u skupu. Skup je bogat zvijezdama ali se ne razlikuje mnogo od pozadinskih zvijezda Mliječne staze.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 50*** na Wikimedijinoj ostavi

* Skica[*mrtav link*]

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu** |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
**Maurisio Funes Kartahena** (šp. *Carlos Mauricio Funes Cartagena*; 18. oktobar 1959) je bivši predsednik El Salvadora. Pobedio je na predsedničkim izborima 2009. kao kandidat Nacionalne oslobodilačke fronte Farabundo Marti. 

Pre ulaska u politiku, Funes je radio kao voditelj popularne televizijske emisije. Bio je novinar tokom građanskog rata i intervjuisao je levičarske pobunjenike. 

Funes je postao predsednički kandidat FMLN u septembru 2007. godine. Pobedio je osvojivši apsolutnu većinu glasova na izborima 2009. godine. On je prvi lider FMLN koji nije učestvovao u građanskom ratu. Protivnici ga optužuju da je do pobede došao uz uticaj i pomoć iz Venecuele, ali je on odbacio te optužbe tvrdeći da je glavni cilj spoljne politike  *integracija Centralne Amerike i jačanje odnosa sa Severnom Amerikom*. Obećao je takođe i da američki dolar koji je postao valuta u El Salvadoru neće biti menjan.

Spoljašnje veze
---------------

***Mauricio Funes*** na Wikimedijinoj ostavi

* MauricioFunes.org - predsednik Maurisio Funes Arhivirano 2007-10-16 na Wayback Machine-u
**Messier 4** (M4 ili NGC 6121) je kuglasti skup u Škorpionu, kraj zvijezde Antares. Otkrio ga je Philippe Loys de Chéseaux 1746. godine, a prvi u katalog uveo Charles Messier 1764. godine.

Svojstva
--------

Messier 4 je kuglasti skup na udaljenosti od 7,200 ly. Njegov prividni promjer na nebu iznosi 0.6° što odgovara stvarnom promjeru od 75 ly.

Najsjajnije zvijezde u skupu su crveni divovi prividne magnitude +10.8, također, poznate su i 43 promjenjive zvijezde, članice skupa. Messier 4 nije gust kao većina kuglastih skupova. Klasificiran je kao tip IX skup što ga čini jednim od najrjeđih poznatih skupova. 

Posebnost je skupa centralna prečka, uočljiva na priloženoj fotografiji. M4 se od nas udaljava brzinom od 70.4 km/s.

Amaterska promatranja
---------------------

Messier 4 pripada među nama najbliže kuglaste skupove,i to je razlog što je bio prvi kuglasti skup razdvojen na pojedine zvijezde.

Zbog velikog prividnog sjaja od magnitude +5.6, vidljiv je golim okom u tamnim noćima kao mrljica ispod Antaresa.

Najsjajnije zvijezde u skupu vidljive su već u teleskopu sa 100 mm objektivom. Veći teleskopi mogu u cijelosti razlučiti ovaj skup.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 4*** na Wikimedijinoj ostavi

* Skica M4

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
**Rukopisna knjiga** je dugo nadživela početak štampanja knjiga. To je zabeleženo u celoj Evropi. Na Balkanu je još u XIX veku „rukopisna knjiga uspešno konkurisala štampanju". Osim retkih izuzetaka, skoro sva irska literatura iz VII-XVII veka „postoji samo u rukopisnom obliku". Do 1500. god. 77% svih štampanih knjiga su bile latinske, pošto je latinsko pismo bilo lako napraviti. Pisma drugih jezika uvođena su u štamparsku praksu krajnje sporo: veoma je bila komplikovana tehnologija izrade dijakritičkih znakova, koji su obeležavali akcente, samoglasnike i tome slično. Zato su još stotinama godina posle početka štampe knjiga „prepisivači grčkih, arapskih i jevrejskih rukopisa ostali van konkurencije...".

Moguće je da su mnogi rukopisi (grčki, arapski, jevrejski itd.), koji se danas smatraju „drevnim" (na primer, klasični antički tekstovi, Tišendorfovi biblijski kodeksi i sl.) bili izrađeni tek u epohi štampanja knjiga. Veoma mnogo rukopisnih knjiga iz štamparske epohe bilo je u Grčkoj. „Zbog odsustva štamparija u Grčkoj su knjige prepisivane rukom...". Evo podataka, koji pokazuju odsustvo čvrstog temelja za samu ideju paleografskog datiranja: „Raskošni grčki kodeksi sa tekstovima antičkih autora stvaraju se po narudžbini humanista i kolekcionara-mecena (koliko je takvih kodeksa kasnije proglašeno „drevnim"? )". Može se predložiti metoda pronalaženja takvih rukopisa: treba uporediti greške u njihovim tekstovima sa štamparskim greškama štampanih izdanja. Najverovatnije da je prilikom prepisivanja kopirana i većina štamparskih grešaka.

***Rukopis*** na Wikimedijinoj ostavi
**Mauro De Mauro** (6. septembar 1921 - nestao 16. septembra 1970) bio je italijanski novinar, najpoznatiji po istraživačkom radu vezanom uz neke od najvećih skandala Prve republike, kao i nikada razjašnjenom nestanku koji se tradicionalno pripisuje Sicilijanskoj mafiji.

De Mauro je odrastao u uglednoj ljekarskoj porodici, a u ranoj mladosti se opredijelio za fašizam, postavši članom vladajuće Nacionalne fašističke partije. Nakon kapitulacije 1943. godine se sa najtvrdokornijim fašistima priključio režimu Italijanske Socijalne Republike uspostavljenom na sjeveru zemlje pod njemačkom okupacijom. Tamo je postao članom paravojnih formacija koje su se borile protiv antifašističkih partizana, uključujući zloglasnu Decimu MAS koju je vodio "crni princ" Julio Valerio Borghese. De Mauro je na kraju rata 1945. zarobljen u Milanu, ali je uspio pobjeći iz zatvora te se pod lažnim imenom naseliti u Napulju. Godine 1948. je na sudu oslobođen optužbe za sudjelovanje u masakru u Ardeantinskim jamama koji su fašisti bili izveli u Rimu 1944. godine.

De Mauro je pod novim imenom nekoliko godina radio kao novinar za razne sicilijanske listove. Usprkos svoje fašističke prošlosti, zaposlio se u *L'Ora*, palermskim novinama u vlasništvu Italijanske komunističke partije. Tamo se iskazao kao jedan od vrhunskih novinara, pišući članke u kojima je temeljito razotkrivao ne samo aktivnosti tamošnje Mafije, nego i njenu blisku povezanost sa vladajućom Demokršćanskom strankom. Godine 1962. je u svome članku prvi objavio detaljnu kartu svih mafijaških porodica na Siciliji. Tomaso Buscetta, mafijaški vođa koji će kasnije postati *pentito* (pokajnik), je tvrdio da je De Mauro u tom trenutku "postao hodajući leš".

Nedugo pred nestanak je De Mauro za račun svog prijatelja, uglednog sineasta Francesca Rosija, počeo istraživati slučaj Enrica Mattei, uticajnog političara i privrednika poginulog u nikad razjašnjenoj zrakoplovnoj nesreći nekoliko godina ranije. Svojim kolegama je rekao da "ima senzaciju koja će uzdrmati temelje Italije". Vjeruje se da su u pitanju bila ili otkrića o Mafiji, ili o Matteiju, ili o neuspjelom neofašističkom puču koga je 1970. godine planirao izvesti njegov bivši ratni drug Borghese. De Mauro je 16. septembra 1970. godine nestao, a pokušaji da ga se nađe nisu dali ploda. Vjeruje se da je bio likvidiran od strane Mafije, bilo samoinicijativno bilo za račun korumpiranih političara i stranih vlada koje su htjele zataškati pravu pozadinu Matteijeve smrt. 

Okolonosti vezane uz De Maurov nestanak su prikazane u dokumentarnim segmentima Rosijevog filma *Il caso Mattei*.

Vanjske veze
------------

* (`it`) Caso De Mauro, un mistero lungo trentasei anni na sajtu Wayback Machine (*arhivirano 8. februara 2012.*), Ordine dei Giornalisti di Sicilia, February 15, 2006
* (`it`) Mauro De Mauro Arhivirano 2019-05-31 na Wayback Machine-u, Ordine dei Giornalisti della Lombardia

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 7051354
* LCCN: no2002002722
* ISNI: 0000 0000 5362 4053
* GND: 12351181X
* SUDOC: 137964951
* BNF: cb166015715 (podaci)

 |