recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tropolje**, **Završje** ili **Zapadne strane**, je jedna od 11 najstarijih srednjovjekovnih županija Primorske Hrvatske. Prvi je spominje vizantijski car Konstantin VII. Porfirogenet pod imenom *Hlivno*, u svome djelu *De administrando imperio* (O upravljanju carstvom), iz 10. stoljeća.

U historijskim izvorima iz srednjeg vijeka područje Duvna, Livna i Glamoča se naziva Tropoljem. Godine 1249. kao vršitelj dužnosti kneza u Tropolju spominje se Stjepan Babonić. Nakon njega istu službu obavljao je je Stjepan Kliški. Godine 1277. kao knez Tropolja spominje se Perčin. Godine 1298. Pavle Šubić zavladao je južnom Hrvatskom i u povelji od 07.04.1299. godine naziva se „*banom Hrvatske i Dalmacije i gospodarem Bosne*". Svoju vlast nad Bosnom predao je svom bratu Mladenu I, a zatim sinu Mladen II. Mladen je upravu nad Bosnom 1319. godine povjerio Stjepanu II Kotromaniću. Već 1322. godine Mladen II je protjeran iz Hrvatske, nakon borbi u kojima je učestvovao i Stjepan II Kotromanić. Po padu bana Mladena II Šubića, gospodari Livna su sinovi vojvode Mihovilovića, koji su učestvovali u svrgavanju bana Mladena.

Naredne godine, novi titularni ban Hrvatske Mikac Mihaljević kreće na Nelipčiće uz Stjepanovu podršku, ali i pored toga što je postigao izvjestan uspjeh, Mikac se 1326. godine povlači neobavljena posla. Za to vreme Stjepan preuzima kontrolu nad tzv. Donjim Krajima (prostor oko gornjeg i srednjeg Vrbasa, prema gornjoj Sani), Glamočem, Livnom, Duvnom (Završjem ili Tropoljem), Imotskim i ušćem Cetine, dok je Robert preuzeo utvrđeni Omiš.

U borbama Stjepana II Kotromanića (1322 - 1353) i knezova Nelipića 1325. godine, čitavo Tropolje, koje se od tada naziva Završjem, pripalo je bosanskom banu. U sporazumu od 15.08.1332. godine kao župan Završja spominje se Ivan Pribilović. Njegovo ime se navodi među svjedocima na ugovoru bosanskog bana Stjepana II Kotromanića i Dubrovčana. Kasnije će se župani birati iz porodica Galešića, ponekad iz porodica Semkovića. Mihovilovići i Galešići su iz poznatog velikaškog roda Hlivnjana Čubranovića. 

Mađarski kralj Ludovik I Anžuvinac (1342-1382) u nastojanju da povrati nekadašnje hrvatske župe i gradove, primorao je 1356. godine Grgura Galešića da mu ustupi grad Bistricu u Livanjskoj župi. Poslije smrti Ludovika I bosanski kralj Tvrtko I je, nešto prije 1387. godine, prisajedinio grad i livanjsku župu koja je ostala u vlasti bosanskih kraljeva do 1463.

Literatura
----------

* Jolić, Robert, Duvno kroz stoljeća, Tomislavgrad: Naša ognjišta, 2002, 123 – 138.
* Vjekoslav Klaič, Nav. dj. Zagreb, 1928, 17;
* Pavao Anđelić, Nav.dj. Sarajevo, 1983, 133;
* Sima Ćirković, Istorija srednjovekovne bosanske države, Beograd, 1964, 188.
**Unutrašnja makedonska revolucionarna organizacija - Partija za makedonsko nacionalno jedinstvo** (makedonski Внатрешно Македонска Револуционерна Организација - Демократска Партија за Македонско Национално Единство, VMRO-DPMNE)je desno orijentirana politička stranka u Makedoniji koja se opisuje kao demokršćanska te zalaže za ulazak Makedonije u EU i NATO.

Ime je dobila po VMRO, pokretu za oslobođenje Makedonije od Otomanskog Carstva iz prve polovice 20. vijeka, a osnovana je 17.6. 1990. za vrijeme demokratskih promjena u tadašnjoj jugoslavenskoj republici Makedoniji te sudjelovala na prvim izborima u jesen iste godine. 

VMRO je na početku stekao reputaciju stranke koja okuplja radikalne makedonske nacionaliste, ali je usprkos osvajanja relativno velikog broja glasova ostala van vlasti, jer su prvih godina makedonske nezavisnosti većinu u Sobranju držale lijevo orijentirane makedonske stranke uz pomoć zastupnika albanske manjine.

Godine 1995. je stranka odlučila promijeniti svoju platformu od radikalno nacionalističke prema umjereno desnoj, odnosno demokršćanskoj. Godine 1998. je nakon izbora uspjela doći na vlast, a godine 1999. je njen kandidat Boris Trajkovski izabran za predsjednika Republike Makedonije uz pomoć glasova albanske manjine. 

2002. je poražena na izborima, te je vlast ponovno preuzela ljevica, ali je godine 2006. osvojila najveći broj mjesta u Sobranju.
VMRO je danas vladajuća stranka u Makedoniji.

Vanjski linkovi
---------------

* Službena stranica Arhivirano 2004-02-10 na Wayback Machine-u (na makedonskom)
* Službena stranica Arhivirano 2008-05-11 na Wayback Machine-u (na engleskom)

***VMRO-DPMNE*** na Wikimedijinoj ostavi
**Falklandski vuk** (lat. *Dusicyon australis*) zvan i **falklandska lisica**, **falklandski pas**, **antarktički vuk** ili **warrah** bio je jedini autoktoni sisavac Falklanskog arhipelaga istrijebljen 1876. kad je ubijen posljednji primjerak kod Hill Covea na Zapadnom Falklandu.

To je bio mesožder iz porodice pasa, vrlo pitom i znatiželjan što ga je koštalo glave.

Karakteristike
--------------

Dosad se pretpostavljalo da je *Falklandski vuk* bio bliski srodnik Južnoameričke lisice (Lycalopex), ali je analiza DNK provedena 2009. utvrdila da je bio srodnik južnoameričkog Grivastog vuka (Chrysocyon brachyurus) od kojeg se razdvojio prije 6.7 milijuna godina.

*Falklandski vuk* živio je na oba otoka arhipelaga, i po Istočnom i na Zapadnom Falklandu kad je Charles Darwin posjetio otoke - 1833. tako da on nije bio siguran dali se radi o jednoj ili dvije vrste. Imao je žutosmeđe krzno, sa bijelim vrhom repa. Čim se hranio nije poznato, ali se pretpostavlja da se zbog nedostatka domaćih glodara, hranio guskama, pingvinima, insektima i strvinama koje bi izbacilo more, i da je je živio po jazbinama.

Historija
---------

Crtež *Dusicyona australisa* iz knjige *Zoologija sa putovanja Beagla*
Postojanje *Falklandskog vuka* prvi je zabilježio engleski pomorac John Strong 1690. on je čak uzeo sa sobom jedan primjerak, ali se za povratka u Evropu, životinja toliko preplašila pucnja brodskog topa da je skočila u more i nestala.

Louis Antoine de Bougainville, osnivač prvog naselja Port Louis na Falklandima nazvao ga **Loup-Renard** (Vuk lisica). Kasnije ime *warrah* je iskrivljeni oblik od *aguará* kako su patagonijski indijanci Guarani zvali *lisice*.

*Falklandski vuk* nije imao šanse da preživi u sudaru sa rijetkim doseljenicima, jer isprva nije uopće imao straha od ljudi, već im je ljubopitljivo prilazio - pa su ga zvali ludi vuk, a nije bilo šuma u kojima bi se mogao kriti. Doseljenici su ga ubijali zbog krzna, a kasnije trovali zbog svojih stada ovaca.

Izvori
------

1. ↑  „*THE WARRAH (FALKLAND ISLANDS WOLF)*" (engleski). Messybeast Rare & Extinct Creatures. Pristupljeno 15. 05. 2012.
2. ↑  „*Falklandska Lisica ( red Mesoždera ; porodica Pasa )*" (hrvatski). Prirodopis online. Arhivirano iz originala na datum 2012-11-23. Pristupljeno 15. 05. 2012.
3. ↑  „New Clues To Extinct Falklands Wolf Mystery" (engleski). *EurekAlert*. Science Daily. 02. 11. 2009. Pristupljeno 15. 05. 2012.
4. ↑  „*Narrative of the surveying voyages...*" (engleski). The Complete Work of Charles Darwin Online. Pristupljeno 15. 05. 2012.
5. ↑  Massam, Steve. „The Evans Warrah, The Identification" (engleski). Falkland Islands Museum and National Trust. Arhivirano iz originala na datum 2011-10-04. Pristupljeno 15. 05. 2012.
6. ↑  „The First Sighting" (engleski). Falkland Islands Museum and National Trust.. Arhivirano iz originala na datum 2012-04-02. Pristupljeno 2011-09-08.
7. ↑  „Dusicyon australis" (engleski). International Union for Conservation of Nature. 4. 09. 2011. Arhivirano iz originala na datum 2011-09-21. Pristupljeno 2011-09-08.

Vanjske veze
------------

* The warrah ()
**Pregovori u Rambujeu** su bili pregovori vođeni na mirovnoj konferenciji o Kosovu, koja je 6. februara 1999. počela u francuskom zamku Rambuje kod Pariza.

Dvorac Rambuje
Na konferenciji su učestvovali predstavnici vlasti u Srbiji i kosovskih Albanaca, uz posredovanje izaslanika SAD, Rusije i EU, Kristofera Hila, Borisa Majorskog i Volfganga Petriča. Krah konferencije, nakon bezuspešnih 17 dana pregovora, označio je kraj nastojanja da se kosovska kriza reši mirnim putem. Usledilo bombardovanje tadašnje SR Jugoslavije.

U knjizi "Put u Rambuje" dr Predrag Simić navodi da su sporne odredbe pregovora bile vojno prisustvo NATO u SR Jugoslaviji i održavanje referenduma na Kosovu, posle tri godine.

Richard Holbrooke sastao se posljedni put sa Miloševićem u ožujku 1999. i ponudio mu posljednju šansu da prihvati ugovor u Rambouilletu, po kojem bi Kosovo dobilo natrag svoju autonomiju, OVK se razoružala a mirovne snage i NATO se rasporedili na to područje. Milošević je odbio, što je dovelo do NATO-ovog bombardiranja SRJ, koje je trajalo 78 dana, od 24. ožujka do 11. lipnja 1999.

Kasnije je Volgang Petrič pred Haškim tribunalom izjavio da je predlog sporazuma iz Rambujea bio u interesu Jugoslavije. On kaže da je bilo predviđeno da se sporazum iz Rambujea "preispita i revidira" posle tri godine na osnovu "volje naroda", ali da je ta formulacija u odlučivanje uključila i srpsku i albansku stranu i nije neminovno predviđala referendum, budući da je međunarodna zajednica "naučila lekciju referenduma u BiH". Bivši načelnik DB-a Goran Petrović je 2007. izjavio da bi bilo pametno tražiti retroaktivno prihvatanje sporazuma iz Rambujea.

Izvori
------

1. 1 2  Deset godina od Rambujea
2. ↑  Petrič: Rambuje bio u interesu SRJ
3. ↑  "Retroaktivno prihvatiti Rambuje"

Vanjske veze
------------

* Pregovori u Rambujeu (nin)
* Deset godina od Rambujea (rts)
* Sta je NATO zaista trazio od SRJ u Rambujeu (politika)
**Cahas** (grčki: , *Tzachas*), također poznat i kao **Čaka Bej** (turski: ) ili **Emir Čaka od Smirne**, bio je turski seldžučki komandant i poglavica poznat po tome što je osnovao nezavisnu državu sa sjedištem u Smirni (današnji Izmir).

Cahas je svoj položaj dugovao po tome što je kao mladić zarobljen od Bizantinaca, odnosno vojskovođe Nikifora Votanijata. Privukao je njegovu pažnju, i nakon Nikiforovog dolaska na bizantsko prijestolje je doveden u palaču gdje je živio i dobio titulu *protonobilissimusa*. Kada je 1081. Nikifora svrgnuo Aleksije I Komnin, Cahas se vratio u Anadoliju odakle je napao i zauzeo Smirnu. Time su Turci prvi put dobili uporište na obali Egejskog mora. Cahas je to iskoristio kao priliku da sagradi vlastitu mornaricu koja se sastojala od 33 jedrenjaka i 17 brodova na vesla. Sa njom je počeo pohode protiv bizantskih otočkih posjeda. Godine 1089. je osvojio Lezbos, potom Hios 1090. Sljedeće je godine uspio osvojiti Samos i Rodos. Međutim, njegov prodor u Mramorno more su zaustavili bizantski admirali Konstantin Dalasenos i Jovan Duka, pri čemu je turska flota potpuno uništena. Bizantinci su nakon toga brzo povratili sve otoke. Godine 1092. je Cahas ubijen od strane svog zeta, rumskog sultana Kilidž Arslana I. Ubrzo nakon toga je Aleksije I Komnin povratio posjed nad Smirnom, a Turci nisu došli na obale Egeja sljedeća dva vijeka.

Fusnote
-------

1. ↑  Turski oblik imena **Tzachas** se ne pojavljuje u nijednom histoirijskom dokumentu. Naziv «Çaka» («Çaka Bey») se počeo koristiti nakon što je Akdes Nimet Kurat iskoristio "Çaka" u svom djelu "Çaka: Orta Zamanda İzmir ve Yakınındaki Adaların Türk Hakimi", objavljenom u İstanbulu 1936. *Tarih Dergisi*, Cilt 20, İstanbul Üniversitesi Edebiyat Fakültesi, İbrahim Horoz Basımevi, 1983, p. 56. (`tr`))

Izvori
------

1. ↑  John Julius Norwich, *Byzantium: The Decline and Fall*, Knopf, 1996, ISBN 978-0-679-41650-0, p. 50.

* Norwich, John Julius. **Byzantium: The Decline and Fall**. (New York: Alfred A. Knopf, 1996) p. 26.
**Dartford** je grad od 98,600 stanovnika na jugoistoku Engleske u Grofoviji Kent.

On je administrativni centar Borougha Dartford.

Geografske karakteristike
-------------------------

Dartford leži duž rijeke Darent, nedaleko od njena ušća u Temzu, udaljen 25 km istočno od centra Londona.

Nastao još za rimskih vremena, Dartford je staro trgovište s bogatom industrijskom tradicijom. 
Danas je poznat po velikom trgovačkom centru Bluewater podignutom 1999.

Historija
---------

Novovjeki Dartford je izrastao između 1000. - 1500. na mjestu nekadašnje kraljevske rezidencije. Krajem tog perioda bio je prosperitetni srednjovjekovni grad od oko 1.000 stanovnika.

Njegovom prosperitetu doprinjeo je i velik broj hodočasnika koji su prolazili kroz njega na putu do svetišta u Rochesteru i Canterburyu.

Henry VIII odabrao je Dartford, u kom je između 1541. i 1544. podigao ladanjski dvorac. U njemu se 1545. održao sastanak tajnog kraljevskog vijeća, između 1553. i 1557. nakon razvoda braka u njemu je živjela Ana Klevska.

Industrijski razvoj Dartforda počeo je 1862. kad je podignuta tvornica papira, nakon tog razvila se i mašinogradnja.

Znamenitosti
------------

Pored ladanjskog dvorca Henrya VIII, značajna je i crkva sv. Trojstva, čiji je najstariji dio - donji dio zvonika podignut između 1050. i 1080.

U nedalekom Swanscombu su 1935. 1936. i 1955. pronađena 3 fragmenta ljudske lubanje stare 400.000 godina, uz brojne komade kamenog oruđa.

Članovi Rolling Stonesa Mick Jagger i Keith Richards upoznali su se ranih 60-ih u Dartfordu, jer su obojica tu išla u školu, Jagger u nižu gimnaziju a Richards u tehničku školu.

Jagger je finacirao razvoj svoje bivše škole u Umjetnički centar, kojim se mogu koristiti članovi lokalne zajednice.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka Hanau, Njemačka
* Francuska Gravelines, Francuska
* Južna Koreja Namyangju, Južna Koreja

Trgovački centar

BluewaterTrgovački centar

Bluewater

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  „*Town History*" (engleski). Visit Kent. Pristupljeno 12. 03. 2017. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Dartford*** na Wikimedijinoj ostavi

* Dartford & Tenterden[*mrtav link*] ()
Spartanski šlem
**Šlem**, vojni, služi za zaštitu glave. Prvobitno je bio namenjen zaštiti od mača, sablje, koplja, strele i buzdovana. Početkom 20. veka koji će iznedriti brzometnu artiljeriju i efikasno streljačko naoružanje, nametnulo je potrebu za savremenim šlemom.

Prvi moderan šlem usvojili su Francuzi, takozvani model (skraćeno M) 15 koji je trebalo da pruži zatitu od gelera i rikošetiranih tanadi (u to vreme šlem nije zamišljen da zaštiti od direktnog pogotka puščanog ili pištoljskog zrna). 
Istim putem krenuli su i Nemci koji svoju vojsku opremaju šlemom M16 dok Englezi uvode šlem "model 1". Austrougarska će usvojiti isti model šlema kao i njihovi saveznici Nemci dok će Amerika, po uključivanju u rat 1917. godine, kopirati britanski šlem.

Srpska vojska će po dolasku na solunski front dobiti francuske šlemove M15, koji sa prednje strane nose srpsku kokardu - orla sa štitom na kojme su ocila. Srpski šlem je bio kaki boje.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Literatura
----------

* *"Helmets...A Medieval Note In Modern Warfare"*. , August 1942.
* Stephen Bull: *An Historical Guide to Arms & Armor.* Studio Editions, London 1991, ISBN 0-8160-2620-3.
* Harry Kühnel (Hrsg.): *Bildwörterbuch der Kleidung und Rüstung. Vom Alten Orient bis zum ausgehenden Mittelalter* (= *Kröners Taschenausgabe.* Bd. 453). Kröner, Stuttgart 1992, ISBN 3-520-45301-0.
* Christian Miks: *Vom Prunkstück zum Altmetall. Ein Depot spätrömischer Helmeteile aus Koblenz* (= *Mosaiksteine.* Bd. 4). Verlag des Römisch-Germanischen Zentralmuseums, Mainz 2008, ISBN 978-3-7954-2143-4.

Spoljašnje veze
---------------

***Šlem*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Dossier: Le casque M1* Arhivirano 2009-11-08 na Wayback Machine-u - Le casque américain de la Seconde Guerre mondiale.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Šlem** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Operacija pod lažnom zastavom** (engleski:  ili *false flag*, doslovno "lažna zastava"), rjeđe **pseudo-operacija**, je naziv za sve tajne operacije i slične aktivnosti kao što su oružani i teroristički napadi, atentati ili sabotaže koje poduzima neka država ili organizacija na način da je pripiše nekoj drugoj, najčešće suparničkoj državi ili organizaciji u propagandne svrhe. Cilj takvih aktivnosti je na svoju stranu staviti domaću ili međunarodnu javnost u nekom sporu, odnosno stvoriti izgovor koji ispunjava ustavne i političke uvjete za rat, izvanredno stanje ili eskalaciju nekog sukoba. S obzirom da je glavna svrha takvih operacija propagandne prirode, valja ih razlikovati od tradicionalnih ratnih lukavstava kao što je korištenje neprijateljskih uniformi, zastava i opreme radi infiltracije u neprijateljske položaje prilikom konvencionalnih ratnih prepada. 

Iako je operacija takve prirode bilo i u ranijim periodima historije, oni su posebnu važnost dobili u 20. vijeku, dijelom zbog sve važnosti propagande i masovnih medija u oružanim sukobima, kao i zbog potrebe da se prije eskalacije ili započinjanja sukoba ishodi što opravdaniji casus belli. Zbog toga su takve operacije imale ulogu u nekim od najpoznatijih oružanih sukoba u prošlom vijeku. Vjerojatno najčešće spominjani primjer operacije pod lažnom zastavom je incident u Gleiwitzu, odnosno napad na radio-stanicu u njemačkom pograničnom mjestu koga su u ljeto 1939. godine, koristeći osuđenike u poljskim vojnim uniformama, inscenirale bezbjedonosne službe nacističke Njemačke kako bi stvorili izgovor za invaziju Poljske kojom je otpočeo drugi svjetski rat. 

Ukoliko se operacija pod lažnom zastavom uspješno izvede, s obzirom na njenu tajnost naknadno dokazivanje njenog postojanja je prilično teško, dijelom i zbog toga što se dokazi obično tumače kao "cinična" kontra-propaganda suprotne strane. Do razotkrivanja operacija pod lažnom zastavom obično dolazi tek decenijama iza tih događaja, obično uslijed svjedočenja sudionika ili otvaranja državnih arhiva s najstrože povjerljivim podacima. Zbog toga, kao i čestog korištenja crne propagande tokom 20. vijeka operacije pod lažnom zastavom su postale česti predmet teorija zavjera koje brojne kontroverzne događaje nastoje opisati kao operacije pod lažnom zastavom. Najpoznatiji takvi primjeri su napadi 11. septembra koje tzv. *trutheri* pripisuju američkim obavještajnim službama, kao i bombaški napadi na ruske stanove 1999. koje opozicija i prozapadni krugovi u Rusiji pripisuju tajnoj službi FSB.

Povezano
--------

* Agent provokator
* Argumentum ad hominem
* Astroturfing
* Divide et impera
* Govor mržnje
* Mahanje krvavom košuljom
* Psihološko ratovanje
* Strategija tenzije
**Ziz** (arapski: وادي زيز) je vadi (rijeka) na istoku Maroka dug 280 km.

Hidrologija
-----------

Ziz izvire na istočnim obroncima Visokog Atlasa. Od tamo teče prema saharskom jugu, probijaći se dubokim kanjonima kroz stjenovite planine. Nešto južnije od mjesta Taouz prelazi alžirsku granicu i potpuno evaporira u pijesku Sahare.

U oazama dolini vadija Ziza kraju znanom kao Tafilalet, raste preko 800.000 stabala palmi.

Tok vadi Ziza se odavnina koristi za kretanje ljudi u toj planinskoj regiji Maroka. Danas dobrim dijelom tu ide i nacionalni put 13 koja povezuje oaze Errachidiju, Erfoud ili Sidžilmasu u tom mjesečevom pejzažu.

Na oranicama duž vadija uzgaja voće, pšenica, ječam, zob i lucerna.

Sliv rijeke velik je 14.125 km², uz njegov tok navodnjava se oko 50.000 hektara oranica.

Duž rijeke podignuto je nekoliko akumulacijskih jezera od kojih je najveće *Hassan Adakhil* pored Errachidije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Oued Ziz*" (francuski). Hertz. Pristupljeno 7.6. 2020.
2. 1 2   Jonathan B. Mabry. „Canals and Communities: Small-scale Irrigation Systems" (engleski). Pristupljeno 7.6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Ziz (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Oued Ziz* (`fr`)
*Za ostala značenja, v. Gallipoli (razvrstavanje).*

**Gallipoli** je grad, općina i biskupija od 20.678 stanovnika u provinciji Lecceu u Apuliji na jugoistoku Italije.

Geografija
----------

Gallipoli leži na zapadnoj obali poluotoka Salenta (peta talijanske čizme) u Jonskom moru. Njegovo grčko ime Kallipolis (Καλλίπολις) znači *lijepi grad*, dok prema drugom tumačenju toponim *Gallipoli* potječe od bizantskog korijena *kal* ili *gal* što znači grad *trgovačkog centra*. Grad Gallipoli ima dva dijela, suvremeni i stari grad. Novi grad sadrži suvremene zgrade, uključujući jedan neboder. Stari utvrđeni grad je poput Dubrovnika, podignut na vapnenačkom otoku, koji je mostom spojen s kopnom tek u 16. vijeku.

Znamenitosti
------------

Katedrala
* Anžuvinsko-aragonski zamak
* Rivellino (morska tvrđava)
* Spiaggia la Puritate (plaža)

Transport
---------

Najbliži aerodromi su Brindisi (88 km) i Bari (200 km). Gallipoli je sa oba grada povezan suvremenom državnom cestom br. 101. željezničkom prugom je povezan sa Lecceom regionalnom linijom Ferrovie del Sud-Est.

Ekonomija
---------

U prošlosti se privreda Gallipolija bazirala na trgovini vinom i maslinovim uljem. Danas su glavne djelatnosti ribarstvo i turizam. Gallipoli je također nedavno sagradio suvremenu marinu.

Sport
-----

Lokalni nogometni klub Gallipoli Calcio je u sezoni 2005/2006. osvojio prvenstvo Serie C2/C.

Gradovi-pobratimi
-----------------

* Italija Monfalcone, Italija

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Italy: Puglia*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 15. 5. 2018.

Vanjske veze
------------

***Gallipoli*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Comune di Gallipoli* ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 144303221
* NKC: ge763708

 |
Urbano Rattazzi
**Urbano Rattazzi**, (Alessandria, 29. lipnja 1810. — Frosinone, 5. lipnja 1873.), bio je talijanski političar, oženjen s Mariom Rattazzi.

Rattazzi je postao pravnik u Casaleu i izabran je 1848. za poslanika Sardinijskog zastupničkog doma. Njegova politika bila je patriotska i neprijateljski usmjerena prema Austriji. Poslije 1848. bio je član skoro svih ministarstava. Prvo je obnašao dužnost ministra školstva 1848. a zatim u prosincu iste godinepostaje ministar pravosuđa, a kasnije ministar unutarnjih poslova. 

Zajedno sa svojom strankom lijevog centra 1852. pravi kolaciju tzv. *connubio* sa strankom desnog centra pod Camillom di Cavourom, uz čiju pomoć iste godine postaje predsjednik zastupničkog doma. U listopadu 1853. ulazi u Cavourovu vladu kao ministar pravosuđa a u ožujku 1854. postaje ministar unutarnjih poslova. U siječnju 1858. bio je primoran napustiti svoju dužnost pošto se nije slagao s Cavourovom vanjskom politikom, koja je bila prijateljski naklonjena prema Francuskoj. 

Za dobrobit Italije ipak nastavlja suradnju s Cavourom, i kada je Cavour odstupio u srpnju 1859. sa svoje dužnosti poslije mirovnih pregovora u Villafrani di Verona, Rattazzi postaje premijer no ubrzo je i sam smijenjen. Rattazzi je u ožujku 1862. poslije pada vlade Bettina Ricasolia formirao liberalnu vladu no ubrzo gubi podršku naroda zbog intervencije protiv Giuseppea Garibaldija kod Aspromontea kada se ovaj spremao napasti Rim. Bio je primoran napustiti premijersku dužnost u prosincu 1862.

  


| * p
* r
* u
Premijeri Italije |
| --- |
| Kraljevina Italija | 
* Cavour
* Ricasoli
* Rattazzi
* Farini
* Minghetti
* La Marmora
* Ricasoli
* Rattazzi
* Menabrea
* Lanza
* Minghetti
* Depretis
* Cairoli
* Depretis
* Cairoli
* Depretis
* Crispi
* Starabba
* Giolitti
* Crispi
* Starabba
* Pelloux
* Saracco
* Zanardelli
* Giolitti
* Tittoni
* Fortis
* Sonnino
* Giolitti
* Sonnino
* Luzzatti
* Giolitti
* Salandra
* Boselli
* Orlando
* Nitti
* Giolitti
* Bonomi
* Facta
* Mussolini
* Badoglio
* Bonomi
* Parri
* De Gasperi
 |
| Republika Italija | 

* De Gasperi
* Pella
* Fanfani
* Scelba
* Segni
* Zoli
* Fanfani
* Segni
* Tambroni
* Fanfani
* Leone
* Moro
* Leone
* Rumor
* Colombo
* Andreotti
* Rumor
* Moro
* Andreotti
* Cossiga
* Forlani
* Spadolini
* Fanfani
* Craxi
* Fanfani
* Goria
* De Mita
* Andreotti
* Amato
* Ciampi
* Berlusconi
* Dini
* Prodi
* D'Alema
* Amato
* Berlusconi
* Prodi
* Berlusconi
* Monti
* Letta
* Renzi
* Gentiloni
* Conte
* Draghi

 |
Vav
**Vav** (וו) je 6. slovo hebrejskog pisma i ima brojčanu vrijednosti od 6. Slovo „V" latinskog pisma najviše sliči slovu Vav.

Povijest
--------

Hebrejsko slovo Vav ima isto povijesnu pozadinu kao i feničko slovo Vav, koje je nastalo iz stilizirane slike kuke. Slovo Vav je izvor zastarjelog, grčkog slova Digama iz kojeg je nastalo grčko slovo Ipsilon i latinska slova F, U, V, W i Y.

Primjeri
--------

* ורד (vered): Ruža

Šifra znaka
-----------

|   | Unicode | HTML | izgledovisi o pregledniku | poveznice((eng.)) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| k. točka | naziv | kod | entitet |
| slovo *ו* | U+05d5 | HEBREW LETTER VAV | `&#x05d5;` | *nema* | ו | detaljni podacitest preglednika |

 Moguće je da se slova u gornjoj tablici neće ispravno prikazati ako odgovarajući fontovi nisu instalirani na vašem računalu i preglednik (*browser*) nije ispravno podešen. Poveznice *test preglednika* omogućuju provjeru ispravnosti prikaza i postavki računala.

U standardu ISO 8859-8 simbol ima kod 0xe5.

| * p
* r
* u
Hebrejsko pismo |
| --- |
| 
Alef א ·
Bet ב ·
Gimel ג ·
Dalet ד ·
He ה ·
Vav ו ·
Zajin ז ·
Het ח ·
Tet ט ·
Jod י ·
Kaf כ ך ·
Lamed ל ·
Mem מ ם ·
Nun נ ן ·
Sameh ס ·
Ajin ע ·
Pe פ ף ·
Cade צ ץ ·
Kof ק ·
Reš ר ·
Šin ש ·
Tav ת
 |
**Ełk** nekad zvan *Łek* (njemački: **Lyck**) je grad od 62,109 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Varminsko-mazurskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ełk leži u Regiji Mazurska jezera 106 km sjeverozapadno od Bjalistoka, u kraju poznatom po više od 2000 jezera. I on se prostire duž istočne obale istoimenog jezera, okružen jezerima; Sanowo, Szarek, Selmet, Haleckie, Straduńskie, Łaśmiady, Zdrężno...

Historija
---------

Centar grada
Panorama istočnog dijela grada
Ełk je nikao kao trgovište na granici antičkih Prusa i Jatvjaga.
Na tom mjestu su tokom 13. / 14. vijeka Teutonski vitezovi podigli zamak. Uz njega je niklo naselje - Łek (današnje ime je iz 19. vijeka).

Tokom 15. vijeka Łek sa okolicom kolonizirali su uglavnom Poljaci iz Mazovije. 
Łek je do 1466. bio pod vlašću Kraljevine Poljske, a odtad je bio pod vlašću Teutonskog viteškog reda. 
Pod imenom Lyck je 1525. postao domena Pruskog vojvodstva (nakon tog kraljevstva).

Lyck je povelju sa gradskim pravima dobio 1669. tad je dobio i pravo na četvrti 
sajam.
Od 1528. počelo se širiti luteranstvo a istovremeno i proces germanizacije, kom se poljsko stanovništvo Mazurije pokušalo snažnije odhrvati u 19. vijeku.
Epidemija kuge pogodila je grad 1709./1710. pomrlo je negdje između 1300 - 2000 stanovnika.

Elk je po prvi put postao provincijski administrativni centar - 1818.
Željeznička pruga Ełk - Königsberg puštena je u promet 1868.

Za barbi tokom Prvog svjetskog rata između njemačke ruske carske vojske 1914.-15. dobar dio grada je razoren.

Na plebiscitu održanom 11. jula 1920. većina stanovnika je glasala za ostanak u 
Njemačkoj.
Crvena armija zauzela je Elk u aprilu 1945. i odtad je Poljski.

Ełk je sve do 1975. bio administrativni centar, tad je to prekinuto do 1999. kad ponovno administrativni centar povjata.

Od 1992. Elk je sjedište vlastite biskupije.

Privreda i znamenitosti
-----------------------

Ełk je grad prehrambene i drvne industrije.

Najveća znamenitost grada su ruševine teutonskog zamka (14./ 15. vijek) i dvije crkve iz 19. vijeka.

Pobratimski gradovi
-------------------

Ełk ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

* Litvanija Alytus, Litvanija
* Njemačka Nettetal, Njemačka
* Rusija Ozjorsk, Rusija

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Poland: Major Cities*" (engleski). City population. Pristupljeno 18.04. 2021.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „Ełk" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 18.04. 2021.
3. 1 2 3 4 5 6 7  „Ważniejsze wydarzenia z historii" (poljski). Ełk. Pristupljeno 18.04.2021.
4. ↑  „Współpraca z zagranicą" (poljski). Ełk. Pristupljeno 18.04.2021.

Vanjske veze
------------

***Ełk (grad)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ełk* (službene stranice) ()
Andsko sveučilište
**Andsko sveučilište** (kastiljanski/španjolski: *La Universidad de Los Andes*, kratica: **ULA**), javno je i autonomno sveučilište u Venezueli, u pokrajini Los Andes. Sjedište i rektorat su u gradu Méridi. Osnovao ga je katolički biskup Méride, Juan Ramos de Lora 29. ožujka 1785. godine kao "Kraljevski sjemenišni kolegij sv. Bonaventure Méridskog" (kastiljanski: *Reál Colegio Seminario de San Buenaventura de Mérida*). Poslije je izdignuta na razinu sjemeništa te na kraju na razinu sveučilišta 21. rujna 1810. ukazom pokrajinske Junte Gubernative španjolske krune.

Vanjske veze
------------

***Andski univerzitet (Venezuela)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice (1) Arhivirano 2011-12-04 na Wayback Machine-u
* Službene stranice (2)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 142485358
* LCCN: n79069981
* ISNI: 0000 0004 1937 0853
* GND: 41161-9
* SUDOC: 026429950
* BNF: cb11867893n (podaci)
* NKC: ko2009297712
* BNE: XX137956

 |
Vavedenje Bogorodice u Hram
**Vavedenje** je jedan od dvanaest velikih pravoslavnih praznika. Označava ulazak (uvedenje) svete Bogorodice u hram. Praznuje se 21. novembra po starom, odnosno 4. decembra po novom kalendaru.

Marija je, kao trogodišnje dete, u skladu sa zavetom roditelja, Joakima i Ane, da će, ako dobiju porod, dete dati u hram, dovedena u Jerusalim i uvedena u hram. Na ulazu u hram dočekao je otac Jovana Preteče, prvosveštenik Zaharije.

U Katoličkoj crkvi se kao praznik pod imenom **Prikazanje blažene djevice Marije** slavilo do 1568. kada ga je službeno ukinuo papa Pio V. Ponovno je vraćen 1585. a službeno se obilježava 21. novembra.

Narodni običaj u Srbiji
-----------------------

Kod Srba se ovaj dan još i zove Sveta Prečista. Na ovaj dan, koji se zove i Ženska Bogorodica, svetkuju se rodilje i nerotkinje, a mnogi se na ovaj dan i pričešćuju. U Srbiji je ovo usečni dan, dan kada se ne preduzimaju važniji poslovi. Osim onih koji ovaj dan svetkuju kao svoju slavu, ovo je i dan koji svetkuju stočari.

***Vavedenje*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ziri ibn 'Atiyya ibn Abd Allah ibn Tabādalt ibn Muhammad ibn Khazar az-Zanātī al-Maghrāwī al-Khazarī** (? - 1001) bio je poglavar berberskog plemena Maghrawa, koji je krajem 10. vijeka kao emir zavladao Fesom i velikim dijelovima današnjeg Maroka, Alžira i Tunisa.

Godine 978. ili 979. je, uz podršku Omejada iz al-Andalusa (današnja Španija) postao poglavarom kraljem Zenata plemena. Deset godina kasnije je za račun omejadskog vezira al-Mansura i kalifa Hišama II pokrenuo pohod na istok, odnosno područje Alžira i Tunisa gdje se lokalni emir Abu al-Bahar odmetnuo od Fatimida. Do godine 991. je uspio osvojiti cijeli Magreb. Međutim, ubrzo je došao u sukob s Omejadima i proglasio se nezavisnim vladarom. 996. je Al-Mansur na njega poslao vojsku, koja ga je nakon dvije godine borbi porazila, a pri čemu je Ziri teško ranjen. Iako je izgubio Fes, uz pomoć Zenata plemena je uspio uništiti ostatke idrisidske dinastije u Tiaretu; potom se povezao s Fatimidima kako bi za njihov račun osvojio Maroko i Alžir. U tome ga je spriječila smrt, koja se tumači kao posljedica rana.

Literatura
----------

* Ibn Abi Zar, *Rawd al-Qirtas*. Annotated Spanish translation: A. Huici Miranda, *Rawd el-Qirtas*. 2nd edition, Anubar Ediciones, Valencia, 1964. Vol. 1 ISBN 84-7013-007-2.
**Gargano** (talijanski: *Promontorio Del Gargano* ili *Monte Gargano*) je rt koji strši u Jadransko more na istočnoj obali Italije, u provinciji Foggiji (regija Apulija). Zbog njegovog oblika ga zovu i **Sperone d’Italia** (mamuza talijanske čizme).

Geografija
----------

Gargano je brdoviti poluotok dug 65 i širok km, površine od 2015 km², koji se sastoji od vapnenca, okružen terasama iz različitih geoloških razdoblja, čija je najviša točka Planina Calvo visoka 1065 m. Duž sjeverne obale poluotoka leže dvije velike lagunae Lesina i Varano, koje razdvaja brdo Elia visoko 260 m.

Karta Gargana
Sjeverne strane polotoka duž obale, kultivirane su citrusima, maslinama i vinogradima, a južne koje se spuštaju do Ravnice Foggia, poznate su po svojim teškim crnim vinima. Od nekadašnjih velikih hrastovih šuma, poznatih još od antike, ostalo je danas jako malo, tako da je velik dio unutrašnjosti Gargana danas ogoljen do kamena. Ima nešto bukovih šuma, kao relikta nekadašnjeg bujnog šumskog pokrova.

Stjenovite obale Gargana
Gradovi Vieste na istoku i Manfredonia na jugu poluotoka su najveće turističke destinacije na obali, a Monte Sant'Angelo, drevni hodočasnički centar uz obližnji San Giovanni Rotondo u kojem se kopa boksit, najveći su gradovi u unutrašnjosti.

Vjekovna izolacija Gargana dokinuta je izgradnjom autoputa Foggia–Manfredonia. U cilju očuvanja prirode, šuma i močvara po lagunama Lesina i Varano, koje su važne za migraciju ptica, godine 1995. osnovan je Nacionalni park Gargano na površini od 1200 km².

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Gargano*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 27. 8. 2013.
2. 1 2 3  „*Gargano*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 28. 8. 2013.

Vanjske veze
------------

***Gargano*** na Wikimedijinoj ostavi

* Nacionalni park Gargano ()
* *Gargano* na portalu Encyclopædia Britannica ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 316402515
* GND: 4102164-2
* NKC: ge136684

 |
**Urbana legenda** ili **urbani mit** je naziv za izmišljene događaje koji predstavljaju dio modernog folklora, odnosno opisuju se i prenose od osoba uvjerenih u njihovu istinitost. U tome su gotovo istovjetni nekadašnjim mitovima i legendama; izraz "urban", pak, ne označava njihovo geografsko, nego vremensko određenje; njime se označavaju mitovi i legende koji su nastali i koji opstaju u modernom svijetu koje karakteriziraju urbanizacija i tehnologija. Urbane legende, s obzirom da su nastale "prirodno" ili se prenose u dobroj vjeri bez nekih loših motiva, valja razlikovati od masovnih obmana ("patki").

Za urbane legende je karakteristično da nemaju autora, odnosno da se prenose "od usta do usta", odnosno najčešće kroz neformalna druženja prijatelja i poznanika na sličan način na koji se prenose glasine i tračevi. Razvoju urbanih legendi je, pak, dosta doprinio razvoj masovnih medija, pogotovo onih koji njeguju tzv. žuto novinarstvo, kao i Interneta koji omogućava brzo širenje, prilagodbu i evoluciju urbanih legendi.

Sadržaj urbanih legendi može biti različit - od onih vezanih uz sablasti i razna nadnaravna bića ili fenomene (od kojih je najkarakterističnija Nestala autostoperica), preko priča o jezovitim ili bizarnim zločinima ili nesrećama (kao primjer može poslužiti Ubica na zadnjem sjedištu), preko anegdota vezanih uz stvarne ličnosti ili događaje pa sve do naizgled banalnih "činjenica" vezanih uz neke aspekte suvremenog života. Efekti urbanih legendi su također različiti - neke mogu biti bezazlene priče za razonodu, a neke, ako ih shvati previše ozbiljno, mogu dovesti do teških i pogubnih posljedica po zdravlje ili javnu sigurnost. 

Urbane legende su od druge polovice 20. vijeka postale predmet istraživanja sociologa i psihologa. Često služe i kao inspiracija za zaplete književnih djela, igranih filmova i sl. Popularna dokumentarna TV-serija *Razbijači mitova* je, pak, posvećena testiranju navoda nekih od najpopularnijih urbanih mitova.

Povezano
--------

* Politička mitologija
* Moralna panika
* Konspirativna teorija

Eksterni linkovi
----------------

***Urbana legenda*** na Wikimedijinoj ostavi

* Snopes - Urban Legends Reference Pages
* The AFU And Urban Legends Archive
* Nov. 2009 NY Times story about the book behind the "alligators in sewers" legend
* Urban Legends na Projektu Open Directory
* "The most ridiculous urban legends." *Houston Chronicle*.
**Vauxhallski most** (engleski: *Vauxhall bridge*) je jedan od jedanest mostova preko Temze u londonskom centru. 

Most povezuje kvart *Pimlico* u Boroughu City of Westminster sa kvartom *Vauxhall* u Boroughu Lambeth.

Karakteristike
--------------

Vauxhallski most je čelični lučni most kog nosi pet betonskih stupova na granitnim upornjacima. Ukupno je dug 231.6 metara, podjeljen na pet lukova, od kojih je centralni ima raspon od 45.4 metara, dva središnja 43.9 m a dva uz obalu 39.6 m. Kolnik mu je širok 15.2 m što je dovoljno za četiri vozne trake i dvije tramvajske tračnice u sredini. Duž bokova ima staze za pješake.

Projektant i nadglednik gradnje bio je inženjer Alexander Binnie, a nakon njega Maurice Fitzmaurice. Most su svojim brončanim skulpturama dekorirali Frederick Pomeroy i Alfred Drury.

Historija
---------

Most je svečano pustio u promet 1906. Princ od Walesa, kasniji kralj George V. To je bio prvi most preko kog su mogli tramvaji ići preko Temze.

Vauxhallski most je zamjenjenio raniji *Regentski most*, koji je stajao na istom mjestu. Taj most je dovršen 1816. kao prvi željezni most preko Temze. Sastojao se od devet lukova raspona 23.8 m od ljevanog željezo nošenih zidanim stupovima. Nakon 1831. došlo je do ozbiljnih promjena plimnih strujanja koja u su oštećivala most. On je nekoliko puta popravljan, ali je 1894. odlučeno da je njegovo održavanje preskupo, pa se mora srušiti i umjesto njega podići novi. Radovi na rušenju započeli su 1898. pa je podignut i privremeni drveni, 1895. donešen je čak i zakonski akt o izgradnji novog mosta, ali radovi na njemu nisu započeli sve do 1904.

Most je na osnovu zakona iz 1990. uvršten na listu građevina od posebnog arhitektonskog ili historijskog značaja.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Vauxhall Bridge*" (engleski). Historic England. Pristupljeno 11. 2. 2017.

Vanjske veze
------------

***Vauxhallski most*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Vauxhall Bridge* (`en`)
**Fondi** (latinski: *Fundi*) je grad i općina od 39.736 stanovnika u Latinskoj provinciji u Laciju na jugozapadu Italije.

Geografija
----------

Fondi leži na trasi rimskog puta Via Appia, podno masiva Auruncija, sjeveroistočno od Fondijskog jezera. Udaljen je 90 km jugoistočno od Rima.

Historija
---------

Moderni trg
Panorama doline u kojoj leži Fondi
Fondi je izrastao iz naselja drevnog italskog naroda Volščana koje je 188. dobilo rimsko državljanstvo. Grad je postao dio Papinske Države još u 5. vijeku, iako je to bilo poprilično formalno jer su se tokom kasnog srednjeg vijeka oko kontrole nad njim pape sporile i sukobljavale s Napuljskim Kraljevstvom, a takvo stanje vladalo je sve do 17. vijeka. Fondi je 1378. bio pozornica konklave na kojoj je izabran antipapa Klement VII, što je kasnije dovelo do Velike zapadne šizme koja je trajala od 1378. do 1417. godine.

Mnoge su značajne građevine Fondija oštećene su tokom Drugog svjetskog rata, uključujući zamak (13–15. vijek), Palazzo Principe (1466–1477), srednjevjekovnu crkvu San Pietro i kasnogotičku crkvu San Domenico u kojoj se nalazi ćelija u kojoj je živio Toma Akvinski. Iz vremena Antičkog Rima Fondi ima ostatke rimskog hrama ispod crkve San Pietro, te ostatke kiklopskih bedema, koji su jednim djelom poligonalno ozidani krajem 3. ili početkom 2. vijeka pne. a jednim djelom od grubo isklesanog kamena tokom 1. vijeka pne.

Privreda
--------

Fondi je centar poljoprivrednog kraja poznatog po uzgoju agruma, koji ujedno predstavlja najsjeverniji kraj gdje takve kulture uspjevaju.

Gradovi pobratimi
-----------------

* Njemačka Dachau, Njemačka

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Italy: Lazio*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 15. 5. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Fondi*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 16. 5. 2018.

Vanjske veze
------------

***Fondi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Comune di Fondi* ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 305114836
* NKC: ge961179

 |
*Za ostale upotrebe, v. Veliki brat.*
**Veliki brat**, na engleskom doslovno **Big Brother** je lik u Orwellovom romanu 1984 koji predstavlja diktatora, odnosno vođu totalitarnog režima u fiktivnoj državi Oceaniji. U romanu se ne pojavljuje neposredno, nego tek kao simbol svemoćne vlasti na sveprisutnim propagandnim plakatima i emisijama teleekrana. Nakon izlaska romana je fraza "Veliki brat" ušla u mnoge rječnike kao sinonim za vlast koju nadzire ili nastoji u potpunosti nadzirati svoje podanike, odnosno za suvremenu tehnologiju koja je u potpunosti uklonila mogućnost da građani očuvaju svoju privatnost.

U romanu se Veliki brat opisuje kao ličnost koja otprilike ima 45 godina starosti, a koju propaganda vladajuće Partije tvrdi da je zajedno sa Emmanuel Goldsteinom vodila revoluciju koja je uspostavila vladajući poredak. Roman, međutim, sugerira da uopće nije sigurno da li je Veliki brat živ, odnosno da li je uopće postojao, pošto je, s obzirom na strahovitu moć manipulacije s kojom raspolaže režim, moguće da Veliki brat predstavlja ličnost koju Partija izmislila radi održanja na vlasti. Winston Smith, protagonist romana, se maglovito sjeća da je frazu prvi put čuo 1960-ih, a da je, kao službenik Ministarstva istine posvjedočio kako ga je propaganda počela smještati sve dalje i dalje u prošlost kao vođu revolucije, sve do 1930-ih i 1940-ih.

Veliki brat je u svakom slučaju predmet kulta ličnosti koji se, između ostalog, održava i kroz javne manifestacije poput Dva minuta mržnje.

U ekranizacijama romana se Veliki brat obično prikazuje kao lice s brkovima; dijelom i zbog toga je uvriježeno mišljenje da je Orwell Velikog brata modelirao prema Josifu Staljinu.

Izvori
------



| * p
* r
* u
*Hiljadu devetsto osamdeset četvrta* Georgea Orwella |
| --- |
| Likovi | 
* Winston Smith
* Julia
* O'Brien
* Big Brother
* Emmanuel Goldstein

 |
| Mjesta | 
* Države u *1984*
* Oceanija
* Eurazija
* Istazija
* Aerodromska pista Jedan
* Soba 101

 |
| Klase | 
* Uža Partija
* Šira Partija
* Prolovi
* Bratstvo

 |
| Ministarstva | 
* Ministarstvo ljubavi
* Ministarstvo mira
* Ministarstvo obilja
* Ministarstvo istine

 |
| Koncepti | 
* Ingsoc
* Novogovor
* Dvomisao
* Dobromisao
* Dva + dva = pet
* Zlomisao
* Policija misli
* Telekran
* *Teorija i praksa oligarhijskog kolektivizma*
* Dva minuta mržnje
* Tjedan mržnje
* Prolefeed
* Ne-ličnost

 |
| Adaptacije | 
* američka TV-drama 1953.
* BBC-jeva TV-drama 1954.
* film iz 1956.
* Diamond Dogs
* Appleova reklama
* film iz 1984.
* parodija iz 1999.
* opera iz 2005.

 |
| Uticaj | *Nineteen Eighty-Four* u popularnim medijima |
Zastava Zambije
**Zastava Zambije** usvojena je 24. listopada 1964. a 1966. izvršene su manje izmjene.

Zelena boja predstavlja prirodne resurse, crvena borbu za neovisnost, crna narod, narančasta minerale i orao mogućnost naroda da se uzdigne iznad problema.

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Zambije*** na Wikimedijinoj ostavi
**VIS Sjene** jedna je od prvih elektroničkih rock skupina iz Zagreba, zapravo po nekim pokazateljima prva, osnovana nekih mjesec dana prije Bijelih strijela. Sastav je bio poznat po sviranju (skidanju) repertoara, tada vrlo popularnih Shadowsa. Sastav Sjene, imao je zapažene nastupe u Zagrebačkom **Varijeteu**, nakon toga nastupali su par sezona na svojoj klupskoj *čagi* (plesu) u ondašnjem klubu *Medveščak* (danas *Gjuro 2*).

Sastav je 1963. godine prestao djelovati, zbog poziva za služenje vojnog roka.

Povijest sastava
----------------

Sastav se osniva 1961. godine i vjerojatno je prvi električarski sastav osnovan nekoliko tjedana prije Bezimenih i Bijelih strijela. Sva tri sastava dolaze iz zagrebačkog naselja Medveščak nadahnuti rock and rollom. Sjene su činili članovi; Igor Lepčin (solo gitara), Marijan Lepčin (ritam gitara, vokal), Guido Špigelski (druga gitara), Josip Rešetić (glasovir), Marijan Hippenreiter (bas gitara), Marijan Perčinić (bubnjar), Saša Vukašinović (ritam gitara). U sastavu je jedno vrijeme gostovao pokojni pjevač Nikola Ploj, koji je također nastupao i sa Robotima.

Pod imenom FBI (po američkoj obavještajnoj agenciji), svoje prve snimke zabilježili su u prostorijama mjesne zajednice Đuro Đaković, gdje su sa svojim vršnjacima razmjenjivali prva električarska iskustva tijekom 1960-ih. Kako u to vrijeme nije bilo poželjno nositi ime američke tajne službe, mijenjaju ime u Sjene, a ono samo govori da su bili potaknuti glazbom The Shadowsa i Cliffa Richardsa.

Tijekom 1962. i 1963. godine za Radio Zagreb snimili su niz skladbi poglavito instrumentala, i većinom iz repertoara svojih uzora: "Man of Mistery", "FBI", "Shindig", Shadoogie", "Dance on", "Wonderful Land", i druge. Nastupili su kao i drugi električari u jednoj od nezaobilaznih televizijskih emisija toga vremena *Slavica i Mendo Mendović*.

Sjene su vrlo kratko kao prvi hrvatski rockeri uživali u svojoj karijeri. Raspadaju se krajem 1963. te početkom 1964. godine kada je većina članova morala otići na odsluženje vojnoga roka. Iz tog vremena sačuvane su samo tri snimke; "Wonderful Land (instrumental Shadowsa), "Velika kuća" i "Plinska svjetiljka".

Tonski zapisi
-------------

* nastupi u televizijskoj emisiji *Mendo i Slavica*, (Televizija Zagreb)
* 11 - 12 instrumentalnih snimaka, (Radio Zagreb)

Literatura
----------

* Siniša Škarica, "Kada je rock bio mlad: Priča s istočne strane (1956.-1970.)", V.B.Z. d.o.o. Zagreb, 2005. godine, str. 86-87, ISBN 953-201-517-5

Vanjske poveznice
-----------------

* *Discogs.com* - Sjene (diskografija)

| * p
* r
* u
Hrvatski rani rock and roll sastavi |
| --- |
| Vis Atomi • Vis Bezimeni • Bijele strijele • Crveni koralji • Delfini • Vis Dinamiti • Drugi način • Vis Ehosi • Elektroni • Grupa 220 • Vis Jutarnje zvijezde • Kristali • Lotosi • VIS Mladi • Magneti • Mi • Vis O’Hara • Vis Pirati • VIS Roboti • Vis Sjene • Srebrne pruge • Vis Uragani • Vis Zlatni Akordi |
**Geel** je grad i općina od 40,781 stanovnika na sjeveru Belgije u flamanskoj Provinciji Antwerpen.

Geografske karakteristike
-------------------------

Geel je udaljen 50 km istočno od Antwerpena, prostire se duž Albertovog kanala i rijeke Grote Nete.

Historija
---------

Centar grada
Po legendi Geel je osnovala današnja svetica zaštitnica Dimpna, koja je stigla u selo kad je ono imalo samo 15 kuća.

U stvarnosti je prvi put dokumentiran 1155. kao feud, koji se sastojao od sela; Geel, Retie, Eindhout, Veerle, Varendonk, Zoerle-Parwijs, Oevel, Echelpoel, Millegem, Vorselaar i Tielen, darovanih opatiji iz Grimbergena.

Crkva sv. Dimpne podignuta je između 1349. - 1585.
Nakon brojnih vlasnika postao je domena Antwerpena i to je ostao sve do Francuske revolucije kad je ukinut feudalizam.

Sve do Drugog svjetskog rata Geel je bio agrarni kraj, nakon rata od 1960-ih do 1970-ih podignuta je industrijska zona između autoputa i Albertovog kanala.

Geel je status grada dobio tek 1980-ih.

Od 1995. Geel ima i *Univerzitet primjenjene nauke Thomas Mor*, nastao iz srednje tehničke škole osnovane 1942. On je pod imenom *Katholieke Hogeschool Kempen*, radio kao filijala Katoličkog univerziteta u Leuvenu.

Pobratimski gradovi
-------------------

Geel ima ugovore o pobratimstvu sa slijećim gradovima;

* Irska Tydavnet, Irska
* Njemačka Xanten, Njemačka
* Rumunija Slatina-Timiș, Rumunjska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Belgium: Major Cities and Municipalities*" (engleski). City population. Pristupljeno 09.05. 2022.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Ontstaan en eerste gegevens*" (nizozemski). Geel. Pristupljeno 15.05. 2022.
3. 1 2  „*Sister cities of Geel*" (engleski). Ximaar. Pristupljeno 15.05.2022.

Vanjske veze
------------

***Geel*** na Wikimedijinoj ostavi

* Geel ()