recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Chaahat*** (Hindi: चाहत, Urdu: چاہت, prevod: *Želja*) je bollywoodski film iz 1996. koji je režirao Mahesh Bhatt. Glavne uloge su pripale Shahrukh Khan, Pooja Bhatt, Naseeruddin Shah, Ramya Krishna i Anupam Kher.

Sadržaj
-------

Roop Rathore (Shahrukh Khan) je sjajan pjevač, kao i njegov otac, što je bio. On mora da vodi otac u Bombay, zbog liječenja. Da bi platio očevo liječenje, on pjeva đe se ukaže prilika, i tako dolazi u Ajay Narangov hotel, đe njegova sestra Reshma slavi svoj rođendan i ona se zaljubljuje u njega.

Ona ne zna da on voli doktoricu Pooju i zapošljava ga da radi u hotelu njenog brata. Ona je jako kapriciozna đevojka i navikla je da joj sve želje ispunjava brat. Kako je stekao veliku popularnost, kod đevojaka posebno, ona postaje ljubomorna i traži od njega da pjeva samo za nju. Odbijajući tu ponudu, on ostaje bez posla i odlazi kod Patelija, koji mu je ponudio posao takođe u hotelu, ali zbog Ajaya, on ne smije da primi Roopa da radi kod njega. Roop mora da plati očevu operaciju, tako da počinje da pjeva na ulici, ali ne dobija pare. Tako da on odlazi Reshmi, znajući da će ona platiti za operaciju. On govori Pooji da se prodao za pare i objašnjava joj situaciju. Kada je njegov otac čuo šta je uradio, on namjerava da napušti Bombay. 

Kada je Reshma saznala da je Roop napuštio Bombay sa Poojom, ona pokušava da se ubije. Pooja i Roop se vjenčavaju, ali posle Ajay i 
Reshma kidnapuju Pooju, i Reshma joj se sveti zbog Roopa. Roop dolazi da spasi Pooju. On se bije sa Ajayom i Reshma mu govori da prestane ili će ubiti Pooju. 

Roop prilazi Pooji, i Ajay pokušava da ubije njega i Pooju, ali on promašuje i ubija Reshmu.

Uloge
-----

* Shahrukh Khan... Roop Rathore
* Naseeruddin Shah... Ajay Narang
* Pooja Bhatt... Pooja
* Ramya Krishna... Reshma Narang (Ajay's sister)
* Anupam Kher... Shambunath Rathore (Roop's father)
* Avtar Gill... Pooja's uncle
* Mushtaq Khan... Anna (Coffee Shop Owner)
* Pankaj Berry... Raja
* Laxmikant Berde... Bhaaji Rao
* Shri Vallabh Vyas... Patel

Eksterni linkovi
----------------

* *Chaahat* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Bollywood (hindi kinematografija) |
| --- |
| 
* Pjesme
* Bibliografija

 |
|  | 
Filmovi po godinama
1930-e
1940
1941
1942
1943
1944
1945
1946
1947
1948
1949
1950
1951
1952
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
 |
| 
* Filmovi na hindiju A–Z
* Najveća zarada

 |

| * p
* r
* u
Indijska kinematografija |
| --- |
| **Industrije**: *Asamska* • *Bengalska* • *Bollywood* • *Karnataka* • *Kollywood* • *Malayalam* • *Marathi* • *Punjwood* •*Tollywood* |
|  | 
Indijski filmovi A–Z • **Filmovi:** Asamski • Bengali • Bhojpuri •
Gujarati • Hindi • Kannada • Malayalam • Marathi • Punjabi •
Sindhi • Tamil • Telugu • Urdu
Glumci • Scenografi • Nagrade • Redatelji • Koreografi • Direktori fotografije • Kompozitori • Montažeri • Festivali • Tekstopisci • Playback pjevači • Producenti • Scenaristi
 |
***Chicago*** je kazališni komad američke novinarke Maurine Dallas Watkins premijerno izveden 1926. godine. Radnja je inspirirana stvarnim slučajevima ubistva, odnosno suđenjima Beulah Annan i Belve Gaertner koji su izazvali medijsku senzaciju u Chicagu 1924. godine, i koje je Watkins pratila kao reporter lista *Chicago Tribune*. Suđenja nisu bila povezana, ali je na temelju njih Watkins stvorila likove skromne domaćice Roxie Hart i glamurozne zabavljačice Velma Kelly koje su istovremeno optužene za ubistva svojih ljubavnika, te se be birajući sredstva nastoje izboriti za naklonost javnosti kako bi preko njih dobile oslobađajuću presudu. Predstava je već sljedeće godine adaptirana u istoimeni nijemi film, a godine 1942. je snimljena zvučna adaptacija *Roxie Hart* (iako sa značajnim odstupanjima od teksta. 1960-ih je Gwen Verdon pročitala tekst i nagovorila svog muža Boba Fosseja da na temelju nje napravi kazališni mjuzikl; Watkins, koja je u međuvremenu postala preporođena kršćanka odbila je prodati autorska prava držeći da bi tekst "širio nemoral". Fosse ih je otkupio od Watkinsinh nasljednika nakon njene smrti, a 1975. je postavljena predstava, godine 2002. adaptirana u još poznatiju filmsku verziju nagrađenu Oscarom za najbolji film.
***Coquette*** (sh. *Koketa*) je američki igrani film snimljen 1929. u režiji Sama Taylora, najpoznatiji kao prvo zvučno ostvarenje u filmografiji Mary Pickford.

Radnja se temelji na istoimenoj kazališnoj predstavi Georgea Abbotta i Ann Preston Bridgers. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Pickford, je lijepa i flertu sklona kćer južnjačkog ljekara koju otac želi udati za "dobru partiju", ali se ona umjesto toga zaljubi u siromašnog mladića. Radnja prikazuje kako će njihov odnos rezultirati nasiljem i Pickford dovesti pred tragičnu dilemu.

Pickford, koja se u nijemoj eri smatrala najvećom zvijezdom Hollywooda, u *Coquette* je uložila dosta novaca ali i ambicija, nastojeći dokazati skepticima ne samo da se, za razliku od mnogih svojih kolega, može nositi sa novim glumačkim zahtjevima koje su donijeli zvuk i govor, ali je također htjela da konačno odbaci imidž "vječne djevojčice" koji joj je bio donio popularnost i konačno glumila lik seksualno i na drugi način "oslobođene" *flapper* žene. Iako je Pickford glumački dio posla dobro obavila i uvjerljivo savladala južnjački naglasak, snimanje je bilo prilično naporno, uglavnom zbog tehničkih problema.

Usprkos svega, Coquette je sa zaradom od 1,4 miliona US$ postala veliki hit te razuvjerila skeptike koji su sumnjali da Pickford i u zvučnoj eri može zadržati status zvijezde. Sljedeće godine je na 2. dodjeli Oscara svoj trijumf zaokružila osvajanjem Oscara za najbolju žensku ulogu; usprkos toga su, s obzirom da je bila jedan od osnivača losanđeleske Akademije neki kritičari smatrali da je ta nagrada nezaslužena.

Uloge
-----

* Mary Pickford ... Norma Besant
* Johnny Mack Brown ... Michael Jeffery (naveden kao John Mack Brown)
* Matt Moore ... Stanley 'Stan' Wentworth
* John St. Polis ... Dr. John M. Besant
* William Janney ... James 'Jimmy' Besant
* Henry Kolker ... Okr. tuž. Jasper Carter
* George Irving ... Robert 'Bob' Wentworth

Izvori
------

Literatura
* Whitfield, Eileen (1997). *Pickford: the woman who made Hollywood*. Kentucky, United States: Lexington, Ky: University Press of Kentucky. ISBN 0-8131-2045-4. OCLC 37465308. Pristupljeno 2009-12-01.

Napomene

1. ↑  Coquette (1929) - Full cast and crew

Vanjske veze
------------

***Coquette (film)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Coquette* na sajtu IMDb
* *Coquette* at Virtual History
**Bojana Ristić** je bivša generalna konzulica Generalnog konzulata Srbije (prije toga Srbije i Crne Gore) u Vukovaru. Na dužnosti je bila od marta 2005. do januara 2010. godine; po zanimanju je diplomirana hemičarka.

Poslovna karijera
-----------------

Radila je u Farmaceutskoj kompaniji *"Zdravlje"* iz Leskovca u svojstvu eksperta za analitiku lijekova, a potom kao direktor Centra za komunikacije i PR-menadžer kompanije *"Zdravlje-Aktavis"* u razdoblju nakon privatizacije.

Politika i diplomatija
----------------------

U politiku je ušla 1990. godine. Od 1993. do 2000. godine bila je poslanik Skupštine Srbije, a tri godine kasnije ponovo je izabrana za poslanika Skupštine Srbije, a ubrzo i za poslanika Skupštine Srbije i Crne Gore. Bila je zamjenica ministra za brigu o porodici, predsjednica Skupštine Opštine Leskovac i predsjednica Odbora za Ustavnu povelju u Skupštini SCG. Za generalnog konzula SCG u Vukovaru imenovana je odlukom Veća ministara te državne zajednice u novembru 2004. godine.

Izvor
-----

* Dragana Korpoš: *"Što prije riješiti problem nestalih osoba, granica i povratka izbjeglica"*, Nedjeljni Glas Slavonije, LXXXV (IV!), 141, 15 - Osijek, 15. I. 2006.
**Boro Pavlović** (Slavonska Požega, 27. travnja 1922. - Duga Resa, 7. rujna 2001.) je bio hrvatski pjesnik, esejist, likovni i književni kritičar i libretist. Pisao je i pjesme za djecu.

Uz Juru Kaštelana, Radovana Ivšića i Josipa Stošića spada među prve pjesničke avangardiste u Hrvatskoj nakon drugog svjetskog rata, odnosno da je bio prvim "osviještenim postmodernistom". Dijelom je pjesničkog i književničkog naraštaja koji se afirmirao kroz poznati književni časopis *Krugove*.

Od svih hrvatskih poratnih pjesnika, Boro Pavlović je najplodniji koji je sačuvao lirski i imaginativni prostor igre u svom pjesništvu. Uza sve to, pjesme su mu odražavale slavonsku dušu.  

Posjedovao je i pjesničku odvažnost, jer je pojio o "*Betlehemskom*
Otajstvu, svetom Franji i starodrevnoj Kroaciji*", kada se drugi pjesnici nisu usuđivali .*

Bio je visoke naobrazbe, svojevrsni hrvatski polihistor 20. stoljeća. 1946. je doktorirao pravne znanosti, a tri godine poslije je diplomirao na Filozofskom fakultetu. Pored tih studija, studirao je i tehniku, arhitekturu i medicinu.

Djela
-----

Napisao je preko 30 djela.

* *Sabrana ljubav*, 1977.
* *Ljepota riječi*, 2006. (zbirka eseja, objavljena postumno)

Prirediteljem je prve poratne hrvatske antologije poratnog hrvatskog pjesništva (*Poslijeratna mlada hrvatska lirika*, 1953.).

Neka njegova djela je u njenoj antologiji *Zywe zradla* iz 1996. sa hrvatskog na poljski prevela poljska književnica i prevoditeljica Łucja Danielewska.

Nagrade
-------

Dobitnik je povelje *Visoka žuta žita* na Pjesničkim susretima u Drenovcima.

Nalazi se u antologiji hrvatskog pjesništva 2. pol. 20. st. priređivača prof. dr Stijepe Mijovića-Kočana *Skupljena baština*.

Hrvatski književnik Vladimir Rem je napisao knjigu o Bori Pavloviću "*Boro P. i drugi*" (2004.).

Izvori
------

* Vijenac br.398/2009. 20. pjesnički susreti Drenovci 2009. - Visoka žuta žita Ivanu Golubu, 4. lipnja 2009.
* Vjesnik Sead Begović: Pjesnik s osjećajem postmodernosti, 10. rujna 2001.
* Vjesnik[*mrtav link*] Branka Džebić: Rođendan moderne hrvatske književnosti, 27. veljače 2002.

1. 1 2  Vjesnik Sead Begović: Pjesnik s osjećajem postmodernosti, 10. rujna 2001.


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 267006515
* LCCN: n88267216
* GND: 133634752
* NKC: jo2009409321

 |
**Bože Mimica** (Omiš, 12. listopada 1942.) je hrvatski kulturolog, povjesničar, nakladnik, numizmatičar i hrvatski književnik.

Rođen je u Omišu. U Zagrebu je studirao na Fakultetu za vanjsku trgovinu. U Rijeci je studirao na Pedagoškom fakultetu u Rijeci i diplomirao kulturologiju.

Radio je kao šef propagande u Hrvatskom narodnom kazalištu Ivana pl. Zajca. Bio je zamjenik direktora IKP "Mladost" Rijeka te direktor u riječkim 1TP "Liburnija" i IKP "Naprijed".

Bio je predsjednik upravnih vijeća dvaju riječkih muzeja. Članom je stručnog ocjenjivačkog suda Festivala dalmatinskih klapa u Omišu i Festivala dalmatinskih šansona u Šibeniku.

Predavao je na Filozofskom fakultetu u Rijeci.

Objavio je knjige:

* *Numizmatika na povijesnom tlu Hrvatske*
* *Numizmatička povijest Dubrovnika*
* *Numizmatička povijest Rijeke*
* *Numizmatika na povijesnom tlu Hrvatske - rani srednji vijek*
* *Numizmatička povijest Istre i Kvarnera*
* *Omiška krajina - Poljica - Makarsko primorje*
* *Dalmacija od antike do 1918.*
* *Dalmacija u 20. stoljeću*
* *Dalmacija u moru svijetlosti - od antike do kraja 20. stoljeća*
* *Numizmatička povijest Zagreba i Slavonije*
* *Povijest Slavonije*
* povijesna monografija Istre, Rijeke i Kvarnera (u izradi)
* Nekoliko knjiga obvezni su fakultetski udžbenici u Zadru, Rijeci, Puli i Zagrebu.

Član je i predsjednik riječkog ogranka Društva hrvatskih književnika. Član je Hrvatskog arheološkog društva. Počasni je član Hrvatskog numizmatičkog društva.

1994. je dobio Nagradu za životno djelo Grada Omiša. Dobitnik je Nagrade Splitsko-dalmatinske županije. 1996. je godine dobio Nagradu Grada Rijeke. Nositelj je Spomenice Domovinskog rata.

Vijećnik je u Gradskom vijeću Grada Rijeke. Član je Kulturnog vijeća Primorsko-goranske županije.

Izvori
------

* DHK - ogranak u Rijeci Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
* Almissa.com - Pjesnici i književnici
* Rijeka[*mrtav link*]
**Božidar Prosenjak** (Kuzminec (Rasinja) kraj Koprivnice, 19. kolovoza 1948.), hrvatski književnik i novinar.

Djetinjstvo je proveo u podravskom selu Kuzminec. Tamo je započeo svoje školovanje, nastavio ga zatim u Koprivnici, Parizu i Zagrebu, gdje je diplomirao romanistiku na Filozofskom fakultetu. Zaposlio se u gradu Velika Gorica kao novinar i urednik kulture u listu i na radiju.

Godine 1980. pokreće i više od šesnaest godina uređuje biblioteku "Albatros" u Velikoj Gorici. Uređuje časopise Matice hrvatske u Velikoj Gorici i Društva hrvatskih književnika u Zagrebu. Od godine 1984. djeluje kao slobodni umjetnik. Član je *Društva hrvatskih književnika* i *Republičke zajednice samostalnih umjetnika Hrvatske*, gdje je niz godina i član upravnih tijela.

Objavljuje prozne, pjesničke, dramske i kritičke tekstove u dnevnom i periodičnom tisku, na radiju i televiziji. Surađuje u časopisima za djecu "Modra lasta", "Radost", "Smib", "Zvrk" i dr. Radovi su mu uvršteni u zbornike, antologije, školsku lektiru i školske udžbenike. Neki su mu tekstovi prevedeni na više od 20 svjetskih jezika. Objavio je više knjiga i dobio nekoliko značajnih nagrada za svoj rad.

Neka njegova djela je u njenoj antologiji *Zywe zradla* iz 1996. sa hrvatskog na poljski prevela poljska književnica i prevoditeljica Łucja Danielewska.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 264224418
* LCCN: no98132912
* ISNI: 0000 0003 8223 6035
* GND: 1016521537
* BNF: cb177216250 (podaci)
* CONOR.SI: 5252707

 |
**Branko Hribar** (Požega, 22. srpnja 1930.) je hrvatski književnik, dječji pisac i pjesnik, radio-dramaturg, autor brojnih televizijskih emisija i svestrani kulturni djelatnik.

Životopis
---------

Srednje školovanje (gimnaziju) je imao u rodnoj Požezi.  

Potom odlazi na studij na Filozofski fakultet, u Zagreb, na kojem diplomira i potom neko vrijeme radi u svojstvu profesora.

Bio je i urednikom "Požeškog lista".  

Za knjigu za djecu "Adam Vučjak" 1976. godine je dobio nagradu "Grigor Vitez".
Jedan je od osnivača Muzičkog festivala Slavonija.

Uvelike se angažirao na populariziranju žanra radio-drame u hrvatskoj književnosti. Tako je najesen 1966. na Radio-Zagrebu pokrenuo emisiju "Panoptikum" radi poticanja hrv. pisaca na stvaranja radijske drame, s naglaskom na radijsku komediju. U rujnu iste godine je emisija krenula, i do studenog 2007. je neprekinuto emitirana, pri čemu je izvedeno više od 500 izvornih komediografskih naslova.

Djela
-----

(popis nepotpun)

* *Adam Vučjak*
* *Moja lipanjska kotlina*, 1960.
* *Kiša za Sanju*, 1985.
**Úrsula Hilaria Celia de la Caridad Cruz Alfonso**, poznatija kao **Celia Cruz** (Havana, 21. listopada 1925. – Fort Lee, New Jersey, 16. srpnja 2003.) je bila kubaska pjevačica latino glazbe.

Rođena je u Havani u radničkoj četvrti kao drugo od četvero djece Simona Cruza i Cataline Alfonso. Kao dijete, teta ju je odvodila na kabare gdje bi pjevala, međutim otac je inzistirao da se školuje, nadajući se da će postati učiteljica. Ipak, kada joj je jedan od učitelja rekao da bi kao pjevačica dnevno zaradila ono što učitelj na Kubi zaradi u jednom mjesecu, Celia Cruz je odlučila postati pjevačica. Karijeru je započela kao pjevačica na radiju, a od sredine 50-ih je ostvarila nekoliko cameo nastupa u meksičkim filmovima. Kada je Fidel Castro preuzeo vlast na Kubi, Celia Cruz i njezin suprug Pedro Knight dobili su zabranu povratka na otok te su ubrzo postali američki državljani. Njezina je karijera procvjetala u Sjedinjenim Državama te je Celia Cruz ubrzo postala najpopularnija latino izvođačica XX. vijeka, izdavši čak 23 zlatna albuma. Također je osvojila i sedam Grammyja, a 1994. godine joj je uručena i Nacionalna medalja za umjetnost. Tokom karijere je dobila nadimke "Kraljica salse", "*La Guarachera de Cuba*" i "Kraljica latino glazbe".

Tokom života u Sjedinjenim Državama, ostvarila je i nekoliko sporednih filmskih uloga, među kojima se posebno ističu *The Mambo Kings* (1992.) te *The Perez Family* (1995.).

Umrla je 16. srpnja 2003. godine od tumora na mozgu u svom domu u New Jerseyju. Suprug Pedro Knight je bio uz nju dok je primala terapiju za rak, a on sam je umro 3. veljače 2007. godine. Pokopani su u granitnom mauzoleju na groblju Woodlawn u Bronxu. Pišući za *Billboard Magazine*, Leila Cobo je o Celiji Cruz rekla: "*Cruz je neupitno najpoznatija i najutjecajnija ženska ličnost u historiji kubanske i latino muzike.*"
***Es visu atceros, Ričard!*** (sh. *Sjećam se svega, Ričarde!*; rus. *Я всё помню, Ричард*) je sovjetski crno-bijeli igrani film snimljen na latvijskom jeziku 1966. godine u režiji Rolandsa Kalniņša. Po žanru je drama, a scenario je napisao Viktors Lorencs, velikim dijelom temeljen na njegovim vlastitim iskustvima iz Drugog svjetskog rata. Protagonisti su trojica prijatelja koje Nijemci za vrijeme okupacije regrutiraju u Latvijsku legiju i pošalju da se bore protiv Crvene armije u Volhovskim močvarama. Radnja se odvija u tri vremenska perioda - predratnoj nezavisnoj Latviji, samom ratu i poratnoj sovjetskoj Latviji - te prikazuje kako se jedan od trojice suočava sa posljedicama ratnih odluka.

Lorencs je scenario bio napisao 1955. godine na temelju teksta objavljenog u jednom moskoivskom časopisu. Iako je ispočetka bio odobren za ekranizaciju, pa ćak i određen režiser, tema kolaboracije građana tadašnjeg SSSR-a sa njemačkim okupatorima se pokazala previše osjetljivom, te je rad na filmu obustavljen pod izgovorom da je XX kongres KPSS "rekao sve što se ima reći na tu temu". Projekt je konačno odobren tek godinu dana kasnije te je, usprkos tome što se formalno držao službenih sovjetskih stavova o ratu i odnosu Latvije prema njemačkim okupatorima, od kasnijih kritičara hvaljen zbog izbjegavanja ideoloških klišeja. Verzija koja se originalno pojavila u kino-dvoranama je, međutim, ranije prošla kroz cenzuru te su izbačene brojne scene. Godine 1986. je integralna verzija prikazana u doba Glasnosti pod naslovom ***Akmens un šķembas*** (sh. *Kamen i iver*) koji se koristi i danas.

Uloge
-----

* Eduards Pāvuls — *Ričards Zanders*
* Antra Liedskalniņa — *Antra*
* Harijs Liepiņš — *Jānis Kalniņš*
* Pauls Butkēvičs — *Zigis Purmalis*
* Uldis Pūcītis — *Alfons*
* Juris Pļaviņš — *leitnants*
* Hermanis Vazdiks — *Jāņa tēvs*
* Astrīda Vecvagare — *Jāņa māsa*
* Broņus Babkausks — *Jakums*
* Eduards Plataiskalns — *vecākais seržants*
* Edgars Mucenieks — *Gunārs*

**epizodne uloge**

* Ēvalds Valters
* Arturs Dimiters
* Dina Kvelde
* Juris Strenga
* Gunārs Placēns

Vanjske veze
------------

* *Akmens un šķembas* na sajtu IMDb
* Akmens un šķembas on VHS - Gilde Film Studio
* Kino Muzejs Arhivirano 2010-09-12 na Wayback Machine-u
**Alleman** (sh. *Svaki čovjek* ili *Svatko*) je nizozemski cjelovečernji crno-bijeli dokumentarni film snimljen u režiji Berta Haanstre. U njemu se prikazuje svakodnevni život Nizozemaca, pri čemu se Haanstra naslanja na metode skrivene kamere i vrlo često montažom i naracijom scenama daje komičan ton. Alleman je premijerno prikazan na berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio Srebrni medvjed za najbolji dokumentarni film. *Alleman* se danas smatra jednim od najboljih dokumentarnih filmova, odnosno jednim od najboljih ostvarenja u historiji nizozemske kinematografije. Današnjim je historičarima također zanimljiv kao vrijedan dokument vremena, odnosno zbog pružanja uvida u nizozemsku kulturu nedugo prije burnih društvenih promjena odnosno pojave kontrakulture 1960-ih.

Vanjske veze
------------

* *The Human Dutch* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi Berta Haanstre (izabrani) |
| --- |
| 
* Spiegel van Holland
* Over glas gesproken
* Glas
* Fanfare
* De zaak M.P.
* Zoo
* Alleman
* De stem van het water
* Bij de beesten af
* Dokter Pulder zaait papavers
* Een pak slaag
* Vroeger kon je lachen
* Nederland
* Chimps onder elkaar

 |
***Alraune*** (sh. *Mandragora*), punim naslovom ***Alraune. Die Geschichte eines lebendigen Wesens*** je naučno-fantastični horor roman njemačkog književnika Hannsa Heinza Ewersa, originalno objavljen 1911. godine. Naslovna protagonistica je žena začeta umjetnom oplodnjom tako što je u prostitutku unešena sperma osuđenog ubice; ona odrasta u lijepu, ali promiskuitetnu ženu koja poput vampira uništava muškarce s kojima dolazi u dodir, a na meti joj se nalazi i profeosr Jakob ter Bringen, naučnik koji je vodio eksperiment. Roman, koji predstavlja svojevrsnu kombinaciju njemačkih srednjovjekovnih legendi sa motivima *Frankensteina*, je predstavljao jedan od najpopularnijih u Ewersovoj bibliografiji. U romanu se prvi put kao lik pojavljuje Frank Braun, koji će biti protagonist još dva Ewersova romana.

*Alraune* je doživjela nekoliko filmskih adaptacija:

* *Alraune*, mađarski nijemi film Mihalyja Kertesza (Michael Curtiz) iz 1918. godine
* *Alraune, die Henkerstochter, genannt die rote Hanne*, njemački nijemi film iz 1918. godine
* *Alraune*, njemački nijemi film iz 1928. godine sa Brigitte Helm u naslovnoj ulozi
* *Alraune*, zvučna verzija iz 1930. godine u kojoj se također pojavljuje Brigitte Helm
* *Alraune*, zapadnonjemački film iz 1952. godine sa Hildegard Knef

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4324878-0

 |
***Amarte así***, poznat i pod altrentaivnim nazivom ***Frijolito*** je argentinsko-američka telenovela produkcijske kuće Telemundo, snimana tokom 2005. godine.

Ttokom 2008. se emitovala na Foks Televiziji u Srbiji pod naslovom ***Seme strasti***.

2011. je snimljen njen spin of (nastavak) pod naslovom *Amar de nuevo*.

Sinopsis
--------

Intrigantna priča o Margariti i Ignasiju, mladim ljudima koje će zauvek povezati samo jedan dogadjaj iz prošlosti. Posle završenih studija medicine Ignasio se vraća u svoj rodni grad kako bi počeo da se bavi poslom doktora. Ignasio ne pamti jednu davnu nesrećnu noć prekrivenu tajnama i pitanjima bez jasnih odgovora, noć koja je zauvek promenila Margaritin život, ostavljajući joj i nešto što će najviše voleti – sina Friholita. Margarita je pevačica u skromnom restoranu. Za nju je ljubav svedena na reči pesama koje peva i ništa više od toga ona ni ne očekuje. Posle svega što joj se desilo te noći postala je ogorčena, duboko uverena da je tada bila drogirana i zlostavljana, a da je glavni krivac Ignasio. Ipak, ni ona ne zna sve što se tada desilo - Ignasio je nesumnjivo otac malog Friholita, ali u čitavom spletu okolnosti on nije kriv. Ignasio će se po povratk kući sprijateljiti sa šestogodišnjim dečakom koji veruje da nema oca, i neće znati da je to simpatično biće njegovo dete. Sve jače prijateljstvo između Ignasija i Friholita uznemiriće Margaritu kojoj će biti teško da prihvati da se njen sin vezuje za čoveka koji joj je upropastio život. Margarita će početi da radi kao dadilja u kući Ignasiovog brata Franciska koji će se u nju zaljubiti i uskoro će se venčati. I Ignasio će odvesti pred oltar Šantal, ali čak ni tada priča između njih dvoje neće biti završena.

Uloge
-----

| Glumci | Likovi |
| --- | --- |
| Litzi | Margarita |
| Maurisio Okman | Ignasio |
| Alehandro Felipe Flores | Friholito |
| Karla Peterson | Šantal |
| Roberto Mateos | Francisko |
| Edgar Vivar | Don Pedro |
| Marijana Bejer | Dulse |
| Horhe Šubert | Ramiro |
| Vanesa Robijano | Karmen |
| Lilijana Rodrigez | Anunsiacion |
| Marita Baljesteros | Lukresija |
| Horhe Suarez | David |
| Irene Almus | Adela |
| Kristina Romero | Rosita |
| Aldo Pastur | Morales |
| Maksimilijano Đione | Lućo |
| Gido Masri | Temo |
| Enos Leano | Huan Temorio |
| Serhio Očoa | Visente |
| Leonardo Suarez | Tonjo |
| Išamar Gonzalez | Danijela |
| Mercedes Skapola | Olga |
| Pietro Gian | Salvador |
| Maurisio Rodrigez | Patočo |
| Diego Olivera | Gregorio |

Vanjske veze
------------

* Uvodna špica na YouTube
*Za ostala značenja, vidi American Tragedy.*

***An American Tragedy*** (sh. *Američka tragedija*) je roman američkog književnika Theodorea Dreisera objavljen 1925. godine, poznat kao jedan od klasika američke književnosti.

Kao inspiracija za roman su poslužili stvarni događaji, odnosno slučaj tvorničkog radnika Chestera Gillettea koji je 1906. godine mučki ubio svoju trudnu djevojku Grace Brown. Protagonist romana, odnosno njegov fiktivni alter ego, je Clyde Griffiths, ambiciozni, ali nedozreli mladić skromnog porijekla koji nastoji postati dio uglednog društva, i koji zbog toga započinje ljubavnu vezu sa Sondrom Finchley, kćerkom vlasnika tvornice. Radnja prikazuje kako njegovim planovima smetnju predstavlja Roberta Alden, tvornička radnica koju je učinio trudnom, i koju nastoji ukloniti ubistvom.

*An American Tragedy* je stekao izuzetan ugled dijelom i zbog Dreiserovog korištenja kriminalističkog zapleta za detaljno izlaganje klasnih razlika u tadašnjem američkom društvu. Roman je postigao veliki uspjeh i bio predmetom nekoliko ekranizacija, počevši od istoimenog hollywoodskog filma iz 1931. godine, kao i nekoliko televizijskih filmova i mini-serija u Italiji, Čehoslovačkoj, Filipinima i Japanu. Od njih svih je, međutim, najpoznatiji hollywoodski film *Mjesto pod suncem* iz 1951. godine u kome su glumili Montgomery Clift i Elizabeth Taylor.
**Miroslav Šutej** (Duga Resa, 29. april 1936. - Krapinske Toplice, 13. maj 2005.), hrvatski slikar i grafičar.

Biografija
----------

Šutej se školovao na zagrebačkoj Školi primijenjenih umjetnosti u Zagrebu i Akademiji likovnih umjetnosti na Odsjeku grafike u klasi profesora M. Detonija, koju je završio 1961. Nakon tog bio je 2 godine na specijalki (1961. - 1963.) kod Krste Hegedušića. Osvojio je Grand-prix za slikarstvo, na 3. bijenalu mladih u Parizu 1963. Ta nagrada omogućula mu je jednogodišnji boravak u Parizu (1964. -1965.). Od 1978. do smrti 2005. godine radi kao profesor na Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu. Postao je član dopisni član JAZU 1990. a od 2007. redovni  Šutej se uz slikarstvo bavio se scenografijom, opremanjem interijerai grafičkim dizajnom (dizajnirao je hrvatske insignije , novčanice kune i čuvene maskote kviza Kviskoteke, legendarnog Kviska, drvene figure ).

Kompozicija KT-77-77, 1960. Predsjednički dvori, Zagreb (na posudbi iz MSU)
Predsjednička zastava rad Miroslava Šuteja
Šutej je bio umjetnik bogate mašte i izvanredna senzibiliteta, ispočetka opčinjem Op artom, kasnije se zainteresirao za kinetičku umjetnost. U tom duhu nastali su njegovi ludistički - pomični crteži (*City 10*, 1972) koji se sastoje od dva sloja, statičnog i dinamičnog, pomoću kojih se mogu stvarati razne kombinacije. U djelu *Bombardiranja očnog živca I.* iz 1962. dolazi do izražaja njegova izrazito moćna kreativnost. U ciklusu *Aure* (1986-88) koristi se nasljeđem Op arta i novih tendencija. Gotovo pola vijeka predstavljao se uvijek sa novim i zanimljivim radovima, pokazujući snagu svoje mašte. Njegovo iznimno stvaralačko umijeće ostavilo je vidan trag na hrvatskoj likovnoj sceni.

Šutejevi radovi nalaze se u vodećim svjetskim galerijama i muzejima kao što su londonska Galerija Tate, Muzej moderne umjetnosti u New Yorku te u zbirkama zagrebačkog i riječkog Muzeja suvremene umjetnosti.

Izvori
------

1. 1 2  *Umro slikar Miroslav Šutej*, Index.hr. (pristupljeno 4.03. 2011.)
2. ↑  Deceased members, All classes of Academy JAZU (pristupljeno 4.03. 2011.)

Eksterni linkovi
----------------

* Miroslav Šutej na portalu Muzeja Suvremene umjetnosti Zagreb
* Miroslav Šutej na portalu akademija-art.hr Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
* Galerija on line Miroslav Šutej Arhivirano 2011-03-04 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 79441160
* LCCN: n90642686
* ISNI: 0000 0001 1845 069X
* GND: 120731312
* SUDOC: 166765988
* BNF: cb15502938c (podaci)
* ULAN: 500196068
* NKC: jn19990209903
* RKD: 272320
* CONOR.SI: 8451939

 |
**Mitar Pešikan** (Trešnjevo kod Cetinja, 8. novembar 1927 — 8. jul 1996, Beograd) srpski filolog i lingvist, redovni član Srpske akademije nauka i umetnosti. 
Bavio se onomastikom, dijalektologijom, leksikografijom i drugim oblastima jezičke nauke. Glavni je pisac Pravopisa srpskoga jezika (Matica srpska, 1993), koji se smatra i njegovim životnim delom. Bio je dugogodišnji upravnik Instituta za jezik SANU, posle smrti Mihaila Stevanovića i predsednik Uređivačkog odbora Rečnika srpskohrvatskog književnog i narodnog jezika (Beograd, 1959– ), od XI do XVI knjige.
Dopisni član Srpske akademije nauka i umetnosti od 1985. redovni od 1994.
Dobitnik nagrade RTS za kulturu govora (1994) i nagrade Vukove zadužbine (1994).

Od 2018. godine biblioteka u Lovćencu ponela je ime "Mitar Pešikan". Svečano predstavljanje legata akademika Mitra Pešikana i otvaranje Biblioteke pod novim imenom održano je 9. decembra 2018. godine.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 22255552
* LCCN: n86092821
* ISNI: 0000 0001 1022 5199
* GND: 124261191
* SUDOC: 034760091
* BNF: cb12548046c (podaci)
* NKC: mzk2003199952
* CONOR.SI: 8362595

 |
Chavundaraya Basadi (10. vijek) na brdu Chandragiri Hill
**Chavundraya**  (kannada: ; ಚಾವುಂಡರಾಯ) (ili **Chamundaraya**) (940–989) bio je vojskovođa, pjesnik i velikodostojnik u službi indijske dinastije Zapadna Ganga sa sjedištem u Talakadu (današnja država Karnataka). Poznat je po tome što je 982. dao sagraditi Gomateshwaru, monolitnu skulpturu u Shravanebelagoli, važnom mjestu hodočašća za džainističke vjernike. Bio je poklonik Džaina Acharya Nemichandre i Ajitasena Bhattarake te imao važnu ulogu za vrijeme vladavine kraljeva Maraimshe II, Rachamalle IV i Rachamalle V (Rakkasa Ganga). Iako je stekao reputaciju hrabrog i uspješnog vojskovođe sa nadimkom *Samara Parashurama*, sebi je pronalazio dovoljno vremena da se bavi književnošću te postao etablirani pisac na kannada jeziku i sanskritu. Poznat je kao autor znamenitog proznog djela *Chavundaraya Purana* (also known as *Trishasthi Lakshana Purana*) na kannadu jeziku (978) i teksta *Charitrasara* na sanskritu. U svojim je djelima tvrdio da potiče iz *Brahmakshatriya* *Vamse* (brahman preobraćen na kšatrija kastu). Bio je pokrovitelj znamenitih kannada gramatičara kao što su Gunavarma i Nagavarma I te pjesnika Ranne čiji se tekst *Parusharama Charite* tumači kao nekrolog svom pokrovitelju. Chavundaraya se smatra jednom od najvažnijih ličnosti srednjovjekovne Karnatake.

Literatura
----------

* Sastri, Nilakanta K.A. (2002) [1955]. *A history of South India from prehistoric times to the fall of Vijayanagar*. New Delhi: Indian Branch, Oxford University Press. ISBN 978-0-19-560686-7.
* Kamath, Suryanath U. (2001) [1980]. *A concise history of Karnataka : from pre-historic times to the present*. Bangalore: Jupiter books. LCCN 8095179. OCLC 7796041.
* Adiga, Malini (2006) [2006]. *The Making of Southern Karnataka: Society, Polity and Culture in the early medieval period, AD 400-1030*. Chennai: Orient Longman. ISBN 978-81-250-2912-0.
* Narasimhacharya, R (1988) [1988]. *History of Kannada Literature*. New Delhi, Madras: Asian Educational Services. ISBN 978-81-206-0303-5.
* Keay, John (2000) [2000]. *History of India*. New York: Grove publications. ISBN 978-0-8021-3797-5.

Izvori
------

1. 1 2  Kamath (2001), p45
2. ↑  Sastri (1955), pp356-357
3. ↑  Kulkarni (1975) in Adiga (2006), p195

Vanjske veze
------------

* Chamundaraya and Shrvanabelagola Arhivirano 2006-09-15 na Wayback Machine-u
* Jaina Minsiter Chavundaraya by K. L. Kamat

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 186074086
* LCCN: n2010209611

 |
Ovo je članak o filmu na hindi jeziku iz 1953. godine.  Za ostala značenja, vidi Anarkali (razvrstavanje).  

***Anarkali*** je indijski crno-bijeli historijski film snimljen na hindiju 1953. godine u režiji Nandlal Jaswantlala. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Bina Rai je Anarkali, robinja na dvoru mogulskog cara Akbara. Radnja, smještena na početak 17. vijeka, prikazuje kako se u nju zaljubi Akbarov unuk i nasljednik, princ Salim (koga tumači Pradeep Kumar), ali i kako ta ljubav završava tragično. Anarkali je bio komercijalno najuspješniji bollywoodski film godine, te se smatra jednm od najvećih indijskih filmova svog vremena. Istu temu je, pak, obrađivao i *Mughal-e-Azam*, koji se tada još snimao, a koji će nakon dovršetka i premijere 1960. godine, postati još uspješniji, odnosno jedan od najvećih filmova u historiji Bollywooda.

Uloge
-----

* Bina Rai ... Nadira
* Pradeep Kumar ... Shehzada Salim
* Kuldip Kaur
* Ruby Mayer ... Rani Joda Bai (kao Sulochana)
* S. L. Puri ... Raja Man Singh
* Manmohan Krishna ... Parvez (kao Manmohan Krishan)
* Noor Jehan (kao Nur Jehan)
* Mubarak ... Shahenshah Jalaudin Akbar

Izvori
------

1. ↑  Top Earners 1950-1959 (Figures in Ind Rs) Box Office India.
2. ↑  „1960-1969". Arhivirano iz originala na datum 2008-01-18. Pristupljeno 2015-05-30.
*Za ostale upotrebe, v. Miša Dimitrijević.*

**Mihailo Miša Dimitrijević** (Šabac, 26. oktobar 1854 — Zagreb, 4/17. januar 1909) je bio srpski pozorišni glumac i dramski pisac.

Biografija
----------

Rođen je u Šapcu 1854. godine od oca Koste i majke Draginje. Kao mladić učio je molerski zanat, ali se kasnije pridružio jednoj putujućoj umetničkoj družini.

Prvi put je stupuo na scenu 1870. godine u trupi Stevana Velića, a zatim je bio član umetničkih druživa Mihaila Dimića, Laze Popovića, Gavre Miloradovića i Đure Protića (1873). U septembru 1873. u Ubu učestvovao je u izvođenju predstave „Mara Srbijanka". Bio je član Narodnog pozorišta u Beogradu 1880—85 i 1887—92, Srpskog narodnog pozorišta u Novom Sadu 1885—87, a od 1892. je bio u Hrvatskom kazalištu u Zagrebu, gde je ostao do smrti. Radio je i kao pedagog u Hrvatskoj dramatskoj školi u Zagrebu 1898, gde je predavao glumu, masku, šminkanje i kostimiranje.

Miša Dimitrijević je jedan od prvih srpskih realističkih glumaca. Miša Dimitrijević je pretežno igrao karakterne i komične likove, uglavnom iz ruskih drama i dela klasičnog repertoara. Napisao je pozorišne komade: *Kobni spomen*, *Jadac*, *Domaći prijatelj*, *Ljubav ih izmirila*, *Obraz pred svetom* i zajedno sa A. Fijanom *U dobar čas*.

Njegova supruga bila je glumica Mila Dimitrijević rođ. Jovanović (1877-1972).

Literatura
----------

* *Srpska porodična enciklopedija; Narodna knjiga, Politika NM; 2006. godine, ISBN 86-331-2736-9*
* *Mala enciklopedija Prosveta - Opšta Enciklopedija (A-Lj). Izdavačko preduzeće „Prosveta", Beograd 1959.*
* Zdravko Ranković: „Ubsko dobrovoljno pozorišno društvo", str. 75-79, u publikaciji „Glasnik", broj 37[*mrtav link*], Istorijski arhiv Valjevo, 2003. godine.

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Biografija***  |

* Mila Dimitrijevic na sajtu IMDb supruga Miše Dimitrijevića
**Christa Winsloe** (Darmstadt, 23. decembar 1888 - Cluny, 10. jun 1944) bila je njemačka književnica i skulptorica, najpoznatija kao autorica dramskog predloška i scenarija za *Mädchen in Uniform*, koji se smatra jednim od prvih zvučnih filmova lezbijske tematike.

Winsloe, koja je dramu, između ostalog, temeljila na vlastitim iskustvima odrastanja u strogom internatu, mlada se udala za mađarskog aristokrata Ludwiga Hatvanyja. Brak je završio razvodom, a nakon čega je Hatvany imala vezu sa američkom novinarkom Dorothy Thompson. Njeno članstvo u Socijaldemokratskoj partiji, odnosno protivljenje nacizmu ju je potaklo da se krajem 1930-ih preseli u Francusku. Tamo ju je zatekao drugi svjetski rat i njemačka okupacija, tokom koje je surađivala sa pokretom otpora. Nedugo nakon savezničkog iskrcavanja su Winsloe i njenu partnericu, švicarsku spisateljicu Simone Gentet, četvorica pripadnika francuskog pokreta otpora na čelu sa izvjesnim Lambertom odveli u šumu i strijeljali. Lambertu je 1948. godine suđeno za ubistvo, pri čemu je tvrdio da je dobio zapovijed da likvidira Winsloe kao "njemačku špijunku"; suđenje je završilo oslobađajućom presudom uslijed nedostatka dokaza.

Vanjske veze
------------

* () Biography of Christa Winsloe, based on article by Claudia Schoppmann, Berlin 2005
* () Lespress: Christa Winsloe und die Mädchen in Uniform
* () Dykesvision: Kritik zu Mädchen in Uniform Arhivirano 2007-12-18 na Wayback Machine-u
**Ciril Kosmač** (28. septembar 1910 – 28. januar 1980) bio je slovenski romanopisac i scenarist.

Bibliografija
-------------

### Omladinska proza

#### Pripovjedna

- *V gaju življenja* (izbor za mlade, 1972)

- *Medvejke* (1981)

- *Kamen in njiva, Pravljica o maku* (1984)

- *Pomladni dan* (izdanje za mlade, 1996)

### Prozne knjige

#### Kratka proza

- *Sreča in kruh* (1946)

- *Smrt nedolžnega velikana* (1952)

- *Balada o trobenti in oblaku* (1956-1957)

- *Iz moje doline* (1958)

- *Tantadruj* (1959)

- *Sreča in lepota* (izbor, 1973)

- *Prazna ptičnica* (1988)

- *Tantadruj in druge novele* (1995)

#### Kratki orman

- *Pomladni dan* (1953)

Izvori
------

	1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2008-06-28. Pristupljeno 2011-06-10.

	* Ciril Kosmač, *Pomladni dan*, 2001, Ljubljana, (zbirka Klasje)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 

	* WorldCat identiteti
	* VIAF: 820388
	* LCCN: n84065270
	* ISNI: 0000 0001 2117 6038
	* GND: 119374072
	* SUDOC: 070690634
	* BIBSYS: 2111760
	* NLA: 35134346
	* NKC: jo2002103465
	* CONOR.SI: 535395
	* NSK: 000053401
 |
**Danilo Alargić** (Veliki Radinci, Srem, 25. X. 1925. - Beograd, 15. IV. 1995), novinar, publicist, pjesnik, pisac naučne fantastike i enigmat.

Stručna biografija
------------------

Kao novinar radio je u Omladini, zatim u Ježu (Čik pogodi), a radni vijek je završio u Privrednom pregledu 1979. godine, kad je - zbog zdravstvenog stanja - morao otići u invalidsku penziju. Imao je širok krug interesovanja, s velikim stvaralačkim elanom. Pisao je pjesme, radio-igre za djecu, a 1969. godine objavio je naučno-fantastični roman "Antares". Od "Privrednog pregleda" dobio je 1969. godine srebrnu plaketu za uspješan višegodišnji rad"

Enigmatska biografija
---------------------

### Enigmatski radovi

Bio je svestran sastavljač zagonetaka i jedan od najranijih saradnika beogradske Enigme. Prvi sastav (dopunjaljku) objavio je 1955. godine. Sarađivao je i u brojnim drugim listovima i časopisima: Mladost, AŠ, Sanja, Krik, Duga, OTO zabavnik, Komgrap, ZEP i drugima.

### Enigmatska teorija i historija

Bavio se i historijom enigmatike, posebno rebusa, ali o tome nije objavio monografiju. Godine 1955. bio je član žirija za ocjenjivanje prispjelih enigmatskih sastava na konkursu "Enigme". U časopisu "Enigma" prvi je vodio rubriku "Enigmin vremeplov", a pisao je i članke o enigmatima (Milovanu Danojliću, Branku Mihaljeviću i Draganu Rumenčiću).

### Enigmatsko urednikovanje

Bio je među osnivačima beogradskog časopisa "Enigma" (7. VII. 1951) i njen prvi i višegodišnji tehnički urednik. Bio je i među osnivačima Enigmatskog kluba "Beograd" (30. VI. 1957), prve enigmatske asocijacije u Srbiji.

Jedan je od osnivača beogradskog enigmatsko-zabavnog lista Čik pogodi i urednik njegove enigmatske rubrike kao i enigmatske rubrike u "Ježu".

### Zastupljenost u knjigama

Predstavljen je u Leksikonu zagonetača Jugoslavije (1979) i u Leksikonu srpskih enigmata (2007).

Izvori
------

* Danilo Alargić: Antares, naučno-fantastični roman, "Savremena štampa", Beograd, 1969. (86 str.)

Članci
* Danilo Alargić (pripremio): *"Enigmin vremeplov : Dragan Rumenčić"*. "Enigma", god. XXIV (zapravo: XXV), br. 1027 (27. II. 1976), str. 3. (članak nije uvršten u Pelehovu "Bibliografiju enigmatike")
* Danilo Alargić: *"Branko Mihaljević"*. "Enigma", god. XXV, br. 1050 (4. VIII. 1976), str. 6. (prema "Bibliografiji enigmatike", stavka 999.)

Ostalo
* Slavko Peleh: Bibliografija enigmatike, Bjelovar, 1978.
* Stjepan Horvat: Leksikon zagonetača Jugoslavije, Bjelovar, 1979.
* Miroslav Lazarević, Jovan Vuković: Leksikon srpskih enigmata, Beograd, 2007.
**David Peace** (Ossett, West Yorkshire, 1967. -) je britanski pisac. Najpoznatiji je po romanima *GB84*, *The Damned Utd* i ciklusu romana *Red Riding Quartet*.

Biografija
----------

David Peace je odrastao u Ossettu u Zapadnom Yorkshireu. Obrazovao se na Manchesterskoj politehničkoj školi, koju je 1991. godine napustio kako bi u Istanbulu predavao engleski. Godine 1994. se preselio u Tokyo gdje živi sa svojom porodicom.

Peaceov opus se sastoji od romana koji su, u većoj ili manjoj mjeri, vezani uz stvarne događaje i ličnosti njegovog rodnog kraja u bliskoj prošlosti - Yorkshireskog trbosjeka, rudarski štrajk 1980-ih i karijeru fudbalskog trenra Brian Clougha na čelu *Leeds Uniteda*. Njegovo najnovije djelo je trilogija romana s radnjom smještenom u Tokyo za vrijeme savezničke okupacije poslije drugog svjetskog rata.

Peaceovi roman *The Damned Utd* je ekraniziran u obliku igranog filma u režiji Toma Hoopera 2009. godine, a *Red Riding Quartet* je poslužio kao predložak za hvaljenu mini-seriju *Red Riding* iz 2009.

Bibliografija
-------------

* 2004 GB84
* 2006 The Damned Utd

### The Red Riding Quartet

* 1999 Nineteen Seventy-Four
* 2000 Nineteen Seventy-Seven
* 2001 Nineteen Eighty
* 2002 Nineteen Eighty-Three

### Trilogija o Tokyu

* 2007 Tokyo Year Zero
* 2009 Tokyo Occupied City
* 2010 Tokyo Regained

Izvori
------

1. ↑  „David Peace". *British Council*. Pristupljeno 27. 01. 2008.

Vanjske veze
------------

***David Peace*** na Wikimedijinoj ostavi

* David Peace na sajtu IMDb
**Davor Meštrović** (Zagreb, 13. studenog 1967.), hrvatski televizijski novinar i voditelj.

Životopis
---------

Davor Meštrović je urednik i voditelj na Hrvatskoj televiziji, rođen 13. studenog 1967. u Zagrebu. Završio je Filozofski fakultet Sveučilišta u Zagrebu. Po struci je profesor filozofije i komparativne književnosti. 14. prosinca 1984. kao đak zagrebačke V. gimnazije, prijavio se na audiciju za novinara zagrebačkog Radija 101 i od tada je prošao dug put od radijskog do televizijskog voditelja, novinara i urednika. 

U siječnju 1990. počeo je raditi na trećem programu Hrvatske televizije, tadašnjem popularnom Z3. Radio je emisije na svim programima Hrvatske televizije. Nakon Radija 101 uređivao je i vodio jutarnji program II. programa Hrvatskog radija. Od 2002. je redoviti član Hrvatskog novinarskog društva. Još od 1992. gledatelji Hrvatske televizije gledaju ga u jutarnjoj emisiji 1. programa Hrvatske televizije, Dobro jutro, Hrvatska, a 21. siječnja 2008. imenovan je urednikom redakcije ove emisije. Davor se pojavio i u gostujućim ulogama u humorističnim serijama "Bitange i princeze" i "Stipe u gostima", te telenoveli "Obični ljudi".

Poveznice
---------

* Hrvatska radiotelevizija
* Radio 101
* Hrvatsko novinarsko društvo

Vanjske poveznice
-----------------

* Davor Meštrović na sajtu IMDb

Vanjske poveznice
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Davor Meštrović** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Hrvatski TV-voditelji** |

* Dobro jutro Hrvatska Arhivirano 2005-08-29 na Wayback Machine-u
**Denise Michelle Crosby** (24. novembar 1957 - ) je američka glumica, najpoznatija po ulozi šefice sigurnosti Tashe Yar u TV-seriji *Star Trek: The Next Generation*.

Rođena je u Hollywoodu kao dijete glumca Dennisa Crosbyja i Marylin Scott; njen djed po ocu je znameniti glumac i pjevač Bing Crosby. Pohađala je srednju školu Le Conte zajedno sa Ritom Wilson. Postala je zapažena ulogom u sapunici *Days of Our Lives*, a prvi filmski nastup joj je bio u akcionom trileru *48 Hrs*. Nakon što je angažirana u Star Treku, bila je nezadovoljna svojom ulogom te je odlučila napustiti seriju poslije prve sezone, zbog čega je njen lik likvidiran. Međutim, sa vremenom je Tasha Yar stekla popularnost među *trekkiejema* a i sama Crosby je zažalila zbog svoje odluke; producentima je izrazila želju da ponovno glumi Tashu Yar, na što su joj izašli u susret s epizodama smještenima u paralelne univerzume gdje je Yar još uvijek živa. Poslije je nastupala i u fanovskoj Internet-seriji *Star Trek: Phase II* kao Jena Yar, baka Tashe Yar.

Poklonicima TV-serije *Dexter* je, pak, poznata po maloj ulozi bolničarke-ubice koja postaje prva Dexterova žrtva.

Vanjske veze
------------

* Denise Crosby na sajtu IMDb
* Denise Crosby na Allmovieu
* Denise Crosby, članak na Memory Alpha, wikiju posvećenom Zvjezdanim stazama
* DeniseCrosby.net

***Denise Crosby*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 58686657
* LCCN: no97050585
* ISNI: 0000 0000 4164 6001
* GND: 1206606894
* SUDOC: 231894953
* BNF: cb14167442v (podaci)
* MusicBrainz: af887c92-d2d0-47e8-b862-1f2ead7c984a

 |
*Za ostala značenja, vidi Animal Farm (razvrstavanje).*

***Animal Farm*** (sh. *Životinjska farma*) je britanski cjelovečernji animirani film snimljen 1954. godine u režiji bračnog para Johna Halasa i Joy Batchelor. Predstavlja adaptaciju znamenitog istoimenog romana Georgea Orwella. Radnja je smještena na zapušteno poljoprivredno imanje gdje tamošnje životinje dižu revoluciju, svrgavaju svog ljudskog vlasnika i uspostavljaju novi režim u kome se, međutim, svinje nametnu kao novi i daleko okrutniji gospodari. *Animal Farm*, koji je predstavljao drugo po redu cjelovečernje ostvarenje u historiji britanske kinematografije, napravljeno je u jeku Hladnog rata, odnosno po narudžbi CIA-e koja je financirala projekt kao dio tadašnjeg programa antikomunističke i antisovjetske propagande. Zbog toga je scenario u određenoj mjeri odstupio od Orwellovog predloška. Usprkos toga, kritičari su ga hvalili, dijelom zbog kvalitetne animacije, a dijelom zbog angažmana darovitog Mauricea Denhama koji je posudio glasove svim likovima u filmu. Dio publike, međutim, nije bio zadovoljan, prije svega porodice koje su išle u kino-dvorane misleći da gledaju "laganu" porodičnu zabavu, a umjesto toga dobili mračne i nasilne sadržaje. Usprkos toga, *Animal Farm* se smatra jednim od najvažnijih ostvarenja u historiji filmske animacije.

Vanjske veze
------------

* *Animal Farm* na sajtu IMDb
* *Animal Farm* na Rotten Tomatoes-u ()
* Short British Pathe film on the making of the cartoon

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 772151304642449460003
* GND: 4298128-1

 |
***Das Kloster bei Sendomir*** (sh. *Sendomirski samostan*) je priča austrijskog književnika Franza Grillparzera originalno objavljena 1828. godine. Radnja se događa u jednom samostanu u poljskom gradu Sandomierzu (njemački: ) gdje prenoće dva njemačka viteza i od tamošnjeg redovnika čuju priču o njegovom osnivaču grofu Starschenskom i problematičnom odnosu koji je imao sa svojom lijepom, ali nevjernom ženom Olgom. Priča je decenijama bila zaboravljena, sve dok gotovo vijek kasnije nije ekranizirana u nekoliko nijemih filmova.

Vanjske veze
------------

* *Das Kloster bei Sendomir.* na: Project Gutenberg.

| * p
* r
* u
Djela čiji je autor Franz Grillparzer |
| --- |
| Drame | 
* Blanka von Kastilien
* Die Ahnfrau
* Sappho
* Das goldene Vlies: *Der Gastfreund*, *Die Argonauten*, *Medea*
* König Ottokars Glück und Ende
* Ein treuer Diener seines Herrn
* Der Traum ein Leben
* Weh dem, der lügt!
* Libussa
* Ein Bruderzwist in Habsburg
* Esther (Fragment)
* Die Jüdin von Toledo

 |
| Novele | 
* Das Kloster bei Sendomir
* Der arme Spielmann

 |
| Libreto | 
* Melusina

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 1046877720

 |
***Das Lied der Ströme*** (sh. *Pjesma rijeka*) je istočnonjemački crno-bijeli dokumentarni film snimljen 1954. godine u režiji grupe sineasta na čelu sa Jorisom Ivensom. U filmu se prikazuje radnički pokret u tadašnjem svijetu kroz prizmu djelatnosti na šest velikih svjetskih rijeka: Volgi, Mississippiju, Gangesu, Nilu, Amazonu i Yangtze Yangtzeu. Film je napravljen u jeku Hladnog rata, i imao je snažan propagandni naboj, nastojeći publiku uvjeriti kako je položaj radničke klase u socijalističkim državama Istočnog bloka kao što su SSSR i NR Kina bolji nego u kapitalističkim državama Zapadnog bloka. U filmu su sudjelovala neki od najistaknutijih umjetnika i književnika svog vremena - muziku je napisao ruski kompozitor Dmitrij Šoštakovič, stihove za pjesme napisao Bertolt Brecht, a pjevao Ernst Busch, a naraciju je pružio afroamerički pjevač i glumac Paul Robeson.

Izvori
------

1. ↑

Vanjske veze
------------

* *Das Lied der Ströme* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Joris Ivens |
| --- |
| 
* De brug
* Rain
* Misère au Borinage
* The Spanish Earth
* Our Russian Front
* Indonesia Calling
* The Song of the Rivers
* The Seine Meets Paris
* Far from Vietnam
* 17th Parallel: Vietnam in War
* How Yukong Moved the Mountains
* A Tale of the Wind

 |