recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Elizabeta Amalija Eugenija od Bavarske** (njemački: *Elisabeth Amalie Eugenie*; 24. decembar 1837 - 10. septembar 1898), poznata pod nadimkom **Sisi**, je bila austrijska carica i ugarsko-hrvatska kraljica kao supruga cara Franje Josipa.

Mladost
-------

Rođena je u Minhenu i bila kćerka Maksimilijana Josipa, vojvode u Bavarskoj, i princeze Ludovike od Bavarskoj, te je kao takva nosila titulu vojvotkinje u Bavarskoj. S majkom i sestrom Helenom je putovala u Austriju, gdje je Helena trebala biti predstavljena mladom austrijskom caru Franji Josipu. Franjo Josip je, međutim, izabrao Elizabetu i par je vjenčan u Beču 24. aprila 1854. godine, čime je Elizabeta postala carica i kraljica. Nova carica se teško prilagođavala strogom habsburškom dvoru.

Bračni život
------------

Carica je ubrzo rodila dvije kćerke i sina, a nešto kasnije još jednu kćerku. Smrt njenog prvorođenčeta teško je pogodila Elizabetu. Godine 1860. razboljela se i napustila Beč, te putovala Madeira ostrvima. Elizabeta nije učestvovala u odgoju i obrazovanu svoje djece, koja su bila prepuštena baki Sofiji, Elizabetinoj svekrvi. Nakon rođenja četvrtog djeteta odnos cara i carice se počeo hladiti, a Elizabeta je nastavila putovati Evropom i vrlo rijetko viđati svoju porodicu. Većinu svoga vremena provodila je u uljepšavanju i čuvanju svoje ljepote po kojoj je ostala poznata. Zbog čestog odsustvovanja iz Beča i rijetkog viđanja supruga koji ju je varao s glumicom Katharinom Schratt, bila je povezivana sa nizom muškaraca koji su bili smatrani njenim ljubavnicima. Elizabeta je uživala u pisanju i čitanju poezije, te učenju grčkog jezika.

Godine 1889. izgubila je još jedno dijete, jedinog sina Rudolfa, koji je život okončao samoubistvom.

Atentat
-------

Dana 10. septembra 1898. godine u Ženevi u Švicarskoj, šezdesetogodišnju caricu je u srce turpijom ubo mladi anarhist po imenu Luigi Lucheni. Carica je bila u šetnji sa svojom pratnjom koja nije bila svjesna ozbiljnosti situacije sve dok carici nije bio skinut korzet koji je sprječavao krvarenje, a nakon skidanja korzeta carica je iskrvarila. Sahranjena je u Carskoj kripti u Beču.

U popularnoj kulturi
--------------------

Elizabeta od Bavarske je kasnijim generacijama najpoznatija po seriji biografskih filmova iz 1950-ih, gdje je njen lik tumačila poznata austrijska glumica Romy Schneider.

Vanjske veze
------------

***Elizabeta od Bavarske (carica)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Hugh Michael Jackman** (Sydney, 12. listopada 1968.) australski je filmski i televizijski glumac i producent.

Rođen je u Sydneyu u Novom Južnom Walesu kao najmlađi od petero djece. Roditelji su mu Englezi. Majka ih je napustila kad je imao osam godina. Ostao je sa ocem računovođom i braćom i sestrama. Završio je dječačku gimnaziju, diplomirao komunikacije, a kasnije je stekao i glumačko obrazovanje na raznim mjestima. U školi se posvetio raznim sportovima, ali i glumi, posebice u mjuziklima. Kasnije je za nastup u mjuziklu dobio nagradu Tony, a dodjelu iste vodio je tri puta zaredom.

Proslavio se mjuziklom *Oklahoma* i serijom *Correli* gdje je upoznao svoju buduću suprugu. Glumi od 1994. godine, a dosada je ostvario 26 uloga. Najpamtljivije uloge su mu u filmovima: *X-Men*, *Van Helsing*, *Kate i Leopold* (s Meg Ryan), *Operacija Swordfish* (s Halle Berry) i *Australija* (s Nicole Kidman).

Snimajući film *Van Helsing* umalo je umro zbog srčanih problema, ali je izjavio da mu je najzahtjevniji film *The Fountain* u kojem glumi tri uloge. Nije bio prvi izbor za ulogu Wolverinea, ali se pokazao kao sjajan izbor, jer su filmovi postigli veliki uspjeh. Visok je 190 centimetara, što je za oko 30 više od njegovog lika u stripu. Snimatelji su tome doskočili snimajući ga iz različitih uglova i od pojasa naviše da bi ga prikazali nižim.

Veliki je filantrop, pa je 100.000 dolara donirao dvjema dobrotvornim organizacijama.
Imenovan je i ambasadorom dobre volje u Južnoj Koreji. Jako dobro pjeva i pleše. Časopis People smjestio ga je na vrh svog popisa "Najseksi ljudi na svijetu" za 2008. godinu. Oženjen je za Deborah Furness s kojom je posvojio dvoje djece.

Filmografija
------------

* X-Men (2000.)
* X2: X-Men United (2003.)
* Van Helsing (2004.)

Vanjske veze
------------

***Hugh Jackman*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hugh Jackman na IMDb-u (`en`)
**Establišment** je izraz koji potiče od engleske riječi **establishment** (doslovno: "ustanova") i označava vladajuću klasu, odnosno elitu nekog društva zajedno sa svim institucijama koje joj - formalno ili neformalno - stoje na raspolaganju. Izraz je prvi godine 1955. koristio britanski novinski komentator Henry Fairlie kako bi opisao društvene krugove u kojima su se vrtjeli tada razotkriveni sovjetski špijuni Guy Burgess i Donald Maclean. 1960-ih su, pak, u tom smislu izraz preuzele mlađe generacije sklone radikalno lijevim i kontrakulturnim idejama kako bi na najjednostavniji mogući način opisale konzervativni poredak koji su namjeravale srušiti. Zahvaljujući korištenju u popularnoj kulturi, taj je izraz ušao i na srpskohrvatsko govorno područje, iako se izgovara malo drukčije nego na engleskom (gdje je fonetski izgovor "istablišment").

Izraz establišment se otada koristi i za nešto uža područja, odnosno da bi se opisale elitni pojedinci ili institucije u pojedinim društvenim oblastima, npr. najtiražnije novine i nacionalne TV-kuće koje čine medijski establišment, odnosno najveće stranke koje čine politički establišment i sl.

V. također
----------

* Srednja struja
* Anti-establišment
**Hede von Trapp** (Pula, tada Austrija, 18. studenog 1877. - Korneuburg, Donja Austrija, 29. prosinca 1947.), austrijska pjesnikinja, slikarica i grafičarka jugendstila.

Život
-----

Bila je kći kapetana fregate *Augusta von Trappa* koji je samo godinu dana prije njenog rođenja postao austrijskim vitezom (1876.). Njezin mlađi brat bio je zapovjednik podmornice Georg Ludwig von Trapp (1880.-1947.), otac raspjevane obitelji Trapp.

Hede je prvo radila kao spisateljica i pjesnikinja. Nakon kratkog studija u umjetničkoj klasi berlinskog slikara Ericha Ludwiga Stahla (1887-??) započela je sama oslikavati svoje knjige 1909. godine. U srpnju 1911. održala je izložbu sa 70 crteža i bakropisa u Galeriji Miethke u Beču. Godine 1914. sudjelovala je od 1. veljače do 31. ožujka na *Međunarodnoj izložbi* u Kunsthalle Bremen.

Živila je i radila u donjoaustrijskom Korneuburgu u kojem je jedna ulica nazvana njoj u čast.

Djela
-----

* *Istrianischer Rosengarten*, pjesme, 1907.
* *Radierungen*, Horen-Verlag, Worpswede-Charlottenburg 1913.
* *Chinoiserie*, Horen-Verlag, Worpswede-Charlottenburg 1913.
* *Das Buch der Begebenheiten*, bajke sa slikama, Horen-Verlag, Worpswede-Charlottenburg 1913.

Vanjske poveznice
-----------------

* Literatura Hede von Trapp[*mrtav link*] u katalogu Njemačke nacionalne biblioteke
Zastava FARC-a
Gerilci FARC-a
**Revolucionarne oružane snage Kolumbije** (španski: , skr. **FARC**), također poznate i kao Revolucionarne oružane snage Kolumbije - Narodna vojska (španski: ; skr. FARC-EP) je ljevičarska paravojna formacija koja od 1964. vodi oružanu borbu portiv kolumbijske vlade sa ciljem da je zamijeni sa režimom marksističko-lenjističke orijentacije, odnosno, prema vlastitim tvrdnjama, siromašne seljake u krajevima zemlje pod svojim nadzorom nadzorom zaštiti od oduzimanja zemlje i nasilja. FARC je formalno nastao 1964. kao oružano krilo Kolumbijske komunističke partije, ali je podršku uživao i među ne-komunističkim bivšim pristašama Kolumbijske liberalne partije, koji su nekoliko godina ranije bili upetljani u seriju krvavih sukoba sa pristašama desnice poznatih kao La Violencia (Nasilje). Iako FARC nikada nije bio u stanju provesti revoluciju, odnosno svrgnuti kolumbijsku vladu, kojoj je iz hladnoratovskih razloga snažnu logističku i obavještajnu pomoć bila pružala SAD, iskazao se kao jedan od najefikasnijih ljevičarskih gerilskih pokreta u Latinskoj Americi. To se prije svega tumači njegovom bezobzirnošću, odnosno spremnošću da svoje aktivnosti financira "običnim" kriminalnim aktivnostima, kao što su otmice u svrhu naplate otkupnine, ali i proizvodnjom i distribucijom kokaina. FARC je od SAD i EU službeno proglašen terorističkom organizacijom, ali su posljednjih decenija trajali napori da se, po uzoru na neke slične sukobe u Latinskoj Americi, on okonča političkim kompromisom gerilaca i vlasti. 2016. godine su predstavnici vlade i FARC-a potpisali sporazum o prekidu vatre koji se smatra prvim korakom prema mirnom rješenju sukoba.

***FARC*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 264237231
* LCCN: n85045816
* ISNI: 0000 0001 2170 7951
* GND: 2124716-X
* SELIBR: 322217
* SUDOC: 032708866
* BNF: cb123687064 (podaci)
* BIBSYS: 4033628
* NKC: ko2017955150
* BNE: XX192035

 |
Iberoamerika
**Iberoamerika** (špan. *Iberoamérica*; port. *Ibero-América*) ili **Iberijska Amerika** je termin koji je počeo da se koristi u drugoj polovini 19. veka za grupu zemalja na američkom kontinentu koje su ranije bile španske i portugalske kolonije.

**Ibero-** je prefiks koji označava Iberijsko poluostrvo u Evropi, na kome se nalaze Španija, Portugal, Andora i Gibraltar. Prema tome, Iberoamerika se odnosi na sve zemlje na američkom kontinentu u kojima se govori španski, i Brazil, u kome se govori portugalski. U ovu grupu se takođe ubrajaju i same Španija i Portugal, kao i Andora, iako ne pripadaju američkom kontinentu. **Organizacija iberoameričkih zemalja** na primer, ih ubraja među svoje članice.

Ovaj termin ne treba mešati sa terminima Latinska Amerika i Hispanoamerika.

Zemlje Iberoamerike i broj stanovnika
-------------------------------------

* Hispanofone zemlje na američkom kontinentu

 Argentina 38,747,000
 Bolivija 9,182,000
 Čile 16,295,000
 Kolumbija 45,600,000
 Kostarika 4,401,000
 Kuba 11,269,000
 Dominikanska Republika 8,895,000
 Ekvador 13,228,000
 Salvador 6,881,000
 Honduras 7,205,000
 Gvatemala 12,599,000
 Meksiko 107,029,000
 Nikaragva 5,487,000
 Panama 3,232,000
 Paragvaj 6,158,000
 Peru 27,968,000
 Portoriko 3,955,000 (SAD protektorat)
 Urugvaj 3,463,000
 Venezuela 26,749,000
* Hispanofone zemlje na evropskom kontinentu

 Španija 43,064,000
 Andora 69,150
* Zemlje u kojima se govori portugalski (Amerika i Evropa)

 Brazil 186,405,000
 Portugal 10,495,000

Vidi još
--------

* Latinska Amerika
* Hispanoamerika
* Hispanija
* Hispano
* Latino
* Latinska unija

***Iberoamerika*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Regije svijeta |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lokacija Afrike | **Afrika** | * Sjeverna
* Supsaharska
	+ Centralna
	
	+ Istočna (Rog)
	
	+ Južna
	+ Zapadna
* Bliski istok
 | Lokacija Oceanije | **Oceanija** | * Australazija
	+ Australija
	+ Zelandija
* Pacifički otoci
	+ Melanezija
	
	+ Mikronezija
	+ Polinezija
* Pacifički obruč
 |
| Lokacija Sjeverne Amerike | **SjevernaAmerika** | * Sjeverna
* Karibi
* Centralna
* Mezoamerika
* Anglo
* Latinska
	+ Hispanska
* Pacifički obruč
 |
| Lokacija Južne Amerike | **JužnaAmerika** | * Južna
* Sjeverna
	+ Gijana
* Zapadna
* Latinska
	+ Hispanska
* Pacifički obruč
 | Lokacija Polarnih regija | **Polarnaregija** | * Antarktik
* Arktik
 |
| Lokacija Azije | **Azija** | * Centralna
* Daleki istok
* Istočna
* Jugoistočna
	+ Kopnena
	+ Pomorska
* Sjeveroistočna
* Sjeverna
* Južna
	+ Indijski potkontinent)
* (Jugo)zapadna
	+ Kavkaz
	+ Bliski istok
* Azija-Pacifik
* Pacifički obruč
 | Oceani svijeta | **Oceani** | * Svjetski
* Arktički
* Atlanski
* Indijski
* Pacifički
* Južni
 |
| Lokacija Evrope | **Evropa** | * Centralna
* Istočna
	+ Kavkaz
* Sjeverna
	+ Skandinavija
	
	+ Baltik
	+ Britanski otoci
* Jugoistočna
	+ Balkan
* Južna
* Zapadna
	+ Beneluks
 | Svjetska mora | **Mora** | * Popis mora
 |

 |
***Henotikon*** (doslovno: "Akt o jedinstvu") je ukaz koga je godine 482. donio istočnorimski (bizantski) car Zenon u nastojanju da pomiri svoje podanike, odnosno uspostavi jedinstvo kršćanske Crkve u kojoj je sve više rastao raskol između "pravovjerne" (nikejsko-halkedonske) i mijafizitske struje. Zenonovi motivi su prije svega bili političke naravi, odnosno *Henotikonom* je nastojao osigurati podršku vjernika i svećenstva u Egiptu, Palestini i Siriji koje je sve otvorenije prkosilo odlukama Halkedonskog sabora 451. Neposredni povod je bila smrt Timotija III, halkedonskog patrijarha Aleksandrije koga je naslijedio mijafizit Petar Mongus. Nastojeći izbjeći daljne sukobe, Zenon se za pomoć obratio Akakiju, konstantinopolskom patrijarhu, koji je osmislio kristološku formulu koja je trebala zadovoljiti obje strane.

Tekst*Henotikona* je uključivao:

* osude učenja Eutiha i Nestorija sa Halkedonskog sabora;
* eksplicitno prihvaćanje dvanaest anatema Kirila Aleksandrijskog; i
* izbjegavanje bilo kakve izjave o tome ima li Isus Krist jednu ili dvije prirode.

Zenonov pokušaj kompromisa je doživio neuspjeh, s obzirom da ga nije prihvatila nijedna strana u sporu, iako su kasnije na to prisiljeni mijafizitski patrijarsi Aleksandrije i Antiohije. Međutim, papa Feliks III, čije se sjedište nalazilo u Rimu, izvan tadašnje bizantske teritorije, a koga Zenon nije konzultirao za mišljenje, je osudio *Henotikon* i nakon dvije godine ekskomunicirao Akakija. Zenon i Akakije tu odluku nisu prihvatili te je tako nastala višedecenijska Akakijeva šizma, prvi veliki i dugotrajni raskol između zapadnog i istočnog kršćanstva.

Ona je okončana tek godine 519. kada je car Justin I konačno priznao Akakijevu ekskomunikaciju, odnosno time *Henotikon* stavio van snage.

Eksterni linkovi
----------------

* Catholic Encyclopedia: Henoticon
* Edward Walford, translator, *The Ecclesiastical History of Evagrius: A History of the Church from AD 431 to AD 594*, 1846. Reprinted 2008. Evolution Publishing, ISBN 978-1-889758-88-6 – contains a complete English translation of the Henotikon.
Par Ibibija
**Ibibio** je naziv za pleme koje živi u jugoistočnoj Nigeriji. Srodni su Annang i Efik narodima. "Ibibio" se također može odnositi na ljude koji govore ibibio jezikom. Narod Annang govori ibibio, a jezik efika je srodan ibibio jeziku.

Ibibio žive u istoj državi gdje i Efik i Annang, konkretno u Cross Riveru, nazvanoj prema rijeci Cross River. Država je nadavno bila podijeljena na dvije nove države: Akwa-Ibom i Cross River. Akwa-Ibom državu čine srodna Annang i Ibibio plenmena. Postoje još dva plemena koja žive u obalnim područjima i govore jezicima koje Annanzi i Ibibio ne mogu razumijeti.

S obzirom na svoju veću brojnost Ibibio dominiraju političkim životom države Akwa-Ibom, ali je vlast podijeljena s Annanzima. Politički sistem je temeljen na tradicionalnom odlučivanju putem konsenzusa. Iako se formalno održavaju redovni izborni, praktički sve političke funkcije su popunjene nakon prethodne rasprave u tradicionalnim političkim tijelima.

Ibibio znači "niski ljudi".

Eksterni linkovi
----------------

***Ibibio*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ibibio people

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85063911
* GND: 4089310-8
* SUDOC: 032027400
* BNF: cb12313555j (podaci)

 |
*Za ostale upotrebe, v. La Unión (razvrstavanje).*

**La Unión** (španjolski: *Departamento de La Unión*) je jedan od 14 departmana na koji je Salvador administrativno podjeljen.

Karakteristike
--------------

La Unión se nalazi na krajnjem istoku zemlje, sa sjevera i istoka graniči sa Hondurasom, sa zapada sa departmanima Morazán i San Miguel i na jugu sa Pacifikom i Zaljevom Fonseca.

Departman ima površinu od 2,074 km², na kojoj je 2022. živilo 277,731 stanovnika.

Administrativna podjela
-----------------------

La Unión je podjeljen na 20 općina (španjolski: *municipalities*); Anamorós, Bolívar, Concepción de Oriente, Conchagua, El Carmen, El Sauce, Intipucá, La Unión, Lislique, Meanguera del Golfo, Nueva Esparta, Pasaquina, Polorós, San Alejo, San José, Santa Rosa de Lima, Yayantique i Yucuaiquín.

Administrativni centar departmana je grad La Unión koji ima 18,046 stanovnika

Historija
---------

Departman La Unión je osnovan u junu 1865.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Departamento de La Unión*" (španjolski). Municipios de El Salvador. Pristupljeno 28.3.2023.
2. ↑  „*La Unión Department in El Salvador*" (engleski). City population. Pristupljeno 28.3.2023.
3. ↑  „*La Unión in La Unión*" (engleski). City population. Pristupljeno 28.3.2023.

Vanjske veze
------------

***La Unión (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Departamento de La Unión* (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani Salvadora |
| --- |
| Zastava SalvadoraZastava Salvadora | 
Ahuachapán • Cabañas • Chalatenango • Cuscatlán • La Libertad • La Paz • La Unión • Morazán • San Miguel • San Salvador • San Vicente • Santa Ana • Sonsonate • Usulután
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
„Opsadno stanje" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Opsadno stanje (razvrstavanje).
**Izvanredno stanje** je naziv za vladinu objavu kojom se suspendira normalno funkcioniranje vlade i državne uprave, odnosno građani upozoravaju da izmijene svoj uobičajeni način života ili ponašanje kako bi zaštitili živote i imovinu, odnosno vladine službe dobijaju nalog da djeluju prema planovima za izvanredne situacije. To je također naziv za situacije koje opravdavaju privremeno ograničavanje i ukidanje građanskih prava. Takve objave obično dolaze u doba prirodnih katastrofa, masovnih građanskih nereda, odnosno nakon objave ili započetka rata. U potonjem slučaju se u nekim državama koristi poseban izraz ratno stanje. U rimskom pravu je ekvivalent suvremenog izvanrednog stanja bio *justitium*.

U većini država su slučajevi, kao i postupak odnosno organi ovlašteni za proglašenje izvanrednog stanja propisani ustavom.

Eksterni linkovi
----------------

* NYS Executive law, art. 2-B Arhivirano 2004-07-02 na Wayback Machine-u
* Senate Report 93-549
* States of Emergency Arhivirano 2008-12-09 na Wayback Machine-u Geneva Centre for the Democratic Control of Armed Forces (DCAF)
Thor baca Litr na Balderov brod u plamenu, ilustracija čiji je autor Emil Doepler (o. 1905).
U nordijskoj mitologiji ***Hringhorni*** (staronordijski "brod sa krugom na vrhu") je brod boga Baldera, opisa kao "najveći od svih brodova".

Mitologija
----------

Prema *Gylfaginning*u su nakon Balderovog ubistva od strane Lokija ostali bogovi donijeli njegovo tijelo kako bi ga spalili na moru zajedno sa brodom. Brod se, međutim, nije mogao porinuti bez pomoći divkinje Hyrrokkin,koja je pozvana iz Jötunheima. Ona je potom brod porinula tako snažno da su se pojavili prve plamenovi, a zemlja protresla, što je naljutilo Thora.

Zajedno sa Balderom je na brodu spaljena njegova supruga Nanna, koja je bila umrla od tuge. Dok je Thor posvećivao plamen sa svojim čekićem Mjolnirom, patuljak po imenu Litr se počeo motati oko njegovih nogu. Thor ga je tada bacio u vatru, te je i on spaljen. Među ostalim artefaktima i stvorenjima spaljenim sa *Hringhornijem* su bili Odinov zlatni prsten Draupnir i Balderov konj.

Izvori
------

1. ↑  Simek (2007:159).

Literatura
----------

* Simek, Rudolf (2007) translated by Angela Hall. *Dictionary of Northern Mythology*. D.S. Brewer. ISBN 0-85991-513-1
„Vanzemaljac" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Vanzemaljac (razvrstavanje).
**Izvanzemaljci** (*vanzemaljci*, *svemirci*), pojam je koji se koristi za označavanje organizama čiji dom nije planet Zemlja, već neki drugi dio svemira. Danas se proučavanjem ovoga fenomena bavi egzobiologija koja do danas nije uspjela naći jedan autentičan dokaz postojanja života izvan Zemlje. Pod ovim pojmom u znanstvenim se krugovima podrazumijeva bilo kakav oblik života u rasponu od najjednostavnijih bakterija do složenih organizama sličnih ljudima.

Dio znanstvenika na osnovi istraživanja smatra da je postojanje živih organizama izvan planeta Zemlje vrlo vjerojatno i da neki oblici života gotovo sigurno postoje u svemiru, dok pak zagovaraju hipotezu o rijetkoj Zemlji, ali se svi slažu da ti oblici nisu stigli do planeta Zemlje. Kao moguća pogodna mjesta za razvoj života u svemiru, smatraju se tzv. nastanjivi planeti koje se nalaze na određenoj udaljenosti (sličnoj Zemljinoj) od središta svog zvjezdanog sustava da bi se na njoj razvio život i posjeduju ili su posjedovali tijekom svog razvoja vodu na svojoj površini. Među najčešćim kandidatima spominju se planeti Venera, Mars, Gliese 581 c i d, kao i prirodni sateliti Jupitera i Saturna, prvenstveno Europa zbog svojih oceana koji se nalaze ispod ledenog pokrivača, a zatim Encelad i Titan.

Izvanzemaljci, odnosno njihovo postojanje, zauzimaju središnje mjesto u djelima znanstvene fantastike, kao i među istraživačima NLO-a širom planeta.

U prilog postojanja vanzemaljaca mogli bi ići fotografije i filmovi koji su procurili iz zone 51;

Izvori
------

1. ↑  „Area 51 Conspiracy". Arhivirano iz originala na datum 2012-07-17. Pristupljeno 2012-12-22.
2. ↑  „Area 51". Arhivirano iz originala na datum 2012-09-05. Pristupljeno 2012-12-22.

Vanjske poveznice
-----------------

* Alien-UFO-Research
**Hristijan Todorovski - Karpoš** (3. septembra, 1921. Kumanovo - 7. februar, 1944. pored gradića Preševa u južnoj Srbiji), bio je makedonski komunist i borac NOP-a za vrijeme Drugog svjetskog rata.

Biografija
----------

Još kao učenik, postao je član omladinske komunističke organizacije. Zbog svojih ideja, isključen je iz srednje škole 1940. sa zabranom upisa na čitavom teritoriju ondašnje Jugoslavije.
Po okupaciji 1941. od strane Bugarske, prihvatio se sakupljanja oružja i rasparčavanja ilegalnih brošura, kao što je *Dedo Ivan*, koji je izdavala ilegalna komunistička organizacija. Postao je član *Prvog kumanovskog partizanskog odreda*, i sudionik napada na bugarske policajce 11. oktobra, 1941. Nakon te akcije ušao je u partizanski štab za Kumanovo. Iza toga prebacio se u *Drugi južnomoravski odred*, pa u *Kukavički partizanski odred* (jedinica je djelovala u južnoj Srbiji i na Kosovu). U drugoj polovici 1942. poslan je u rodno Kumanovo, da organizira ustanak, koji je u međuvremenu zamro. 1943. je postao komandant bataljona *Jordan Nikolov* NOP-a i sa njim izvršio više uspješnih akcija protiv četničkih formacija u tom dijelu Makedonije. Naročito mu je bila uspješna vojna akcija kod sela *Pelince*, kod Kumanova.
Poginuo je u napadu na bugarsku policijsku stanicu - *Biljača*, pored Preševa 1944 .

* *Hristijan Todorovski Karpoš*, proglašen je narodnim herojem Jugoslavije 29. jula 1945. godine.

Izvori
------

* *Витражите на Куманово*. Димитар Масевски, Скопје, 2004.
* *Народни хероји Југославије*, Младост, Београд, 1975.
|  |
| --- |
|  |

**Elektorat Saksonija** (njemački: *Kurfürstentum Sachsen*, latinski: *Saxonia Electoralis*) bila je jedna od važnijih kneževina Svetog Rimskog Carstva, koja je egzistirala od 1356. do njegovog raspuštanja 1806.

Historija
---------

Historija Elektorata Saksonija počela je 1356. kad je svetorimski car Karlo IV svojom zlatnom bulom potvrdio tadašnjeg vladara Vojvodstva Saxe-Wittenberg Rudolfa I za sedmog Kneza izbornika
Svetog Rimskog Carstva.

Kneževi izbornici iz Askanske dinastije izumrli su 1422. ali je već iduće 1423. njemačko-rimski kralj Sigismund dodjelio tu titulu Friedrichu I (1370. - 1428.) iz Wettinske dinastije vladaru Markgrofovije Meissen i Leipziga za njegovu pomoć u borbi protiv Husita.

Tokom 16. vijeka članovi albertinske grane Dinastije Wettin postali su kneževi izbornici i zauzeli domene ernestinovske grane u Tiringiji i Wittenbergu.
Kneževi izbornici Heinrich IV (umro 1541.) i Moritz (umro 1553.) postali su luterani. 
August (vladao 1553.-86) kodificirao je saksonsko zakonodavstvo i pretvorio prijestolnicu Leipzig u centar trgovine i umjetnosti.

Johann Georg I (vladao 1611.-56) bio je lider organizacije njemačkih protestantskih kneževina za vrijeme [[Tridesetogodišnji rat|Tridesetogodišnjeg rata (1618.-48.). Od tog vremena Saksonija je sve više zasjenjivala Brandenburg-Prusku kao vodeća zemlja njemačkih protestantskih kneževina.

Kad je 1697. knez izbornik Friedrich August I (vladao 1694.-1733.) postao je kralj
Poljsko-Litvanske Unije (kao August II Jaki), stvorena je personalna unija koja je trajala do 1768.

Napoleon je zauzeo Saksoniju 1806. i od nje stvorio kraljevinu, koja je postala jedan od njegovih najvjernijih saveznika. Nakon njegova svrgavanja pobjedničke sile su na Bečkom kongresu (1814.-15.) su njen teritorij uvelike smanjile Kraljevina Pruska je stekla Wittenberg, Torgau, sjevernu Tiringiju i veći dio Lužica i to pretvorila u svoju provinciju.
Okrnjena Kraljevina Saksonija nastavila je egzistirati kao član Njemačkog saveza.

Izvori
------

1. 1 2  „*Das Kurfürstentum Sachsen*" (njemački). Leipzig Lexikon. Pristupljeno 5.03.2021.
2. 1 2 3 4 5  „*Saxony historical region, duchy, and kingdom, Europe*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 5.03.2021.

Vanjske veze
------------

* *Das Kurfürstentum Sachsen* (`de`)
**Legova latinizacija** je način transkripcije za mandarinski kineski jezik. Prvi je počeo da ga koristi sinolog iz 19. veka Džejms Leg. Ovu latinizaciju je zamenila Vejd-Džajlsova, koja je i sama uglavnom zamenjena pinjinom. Legova latinizacija se još uvek može naći u Legovom široko dostupnom prevodu Ji Đinga, te u nekim izvodnim radovima kao što je Alister Kroulijeva verzija Ji Đinga.

Legova latinizacija koristi sledeće suglasnike:

I koristi sledeće samoglasnike:

Samoglasnici takođe postoje sa raznim dvostrukim samoglasnicima, uključujući:

Karakteristike Legove latinizacije uključuju:

* Korišćenje slova „" da naznači aspiraciju (tako da što se piše u pinjinu kao „" i Vejd-Džajlsu kao „", u Legovom sistemu se piše „"),
* Korišćenje ćirilčno/frakturno slovo „" koje se razlikuje od „"
* Korišćenje ukošenih suglasnika koji se razlikuju od njihovih normalnih oblika.

Upoređivanje reči u Legovoj latinizaciji sa istim rečima u Vejd-Džajlsovom sistemu pokazuje da su razlike često male ali ne-sistematske, tako da je teška direktna korelacija latinizacija.

Eksterni linkovi
----------------

* (`en`) Leg transkripcija heksagramskim imenima u Ji Đingu—uz oblicima Vejd-Džajlsa i pinjina
***Hi-de-Hi!*** je britanski televizijski sitkom koji se originalno prikazivao od 1980. do 1988. godine na programu BBC1. Radnja je smještena u fiktivno odmaralište (engl. ) na obali Essexa krajem 1950-ih i početkom 1960-ih, te prikazuje zgode i nezgode njegovog osoblja, prije svega glumaca, pjevača i drugih zabavljača koji su tamo prisiljeni raditi jer nisu uspjeli ostvariti karijere nigdje drugdje. Uz uglednog komediografa Davida Crofta seriju je stvorio Jimmy Perry, temeljeći je velikim dijelom na vlastitim iskustvima rada u jednom takvom odmaralištu nakon Drugog svjetskog rata. Serija je stekla izuzetnu popularnost, nekoliko prestižnih nagrada, te BBC-ju čak omogućila dodatni izvor zarade kroz prodaju suvenira sa likovima i motivima serije.

U Jugoslaviji ju je 1980-ih pod naslovom ***Žuta laguna*** na programu JRT prikazivala Radiotelevizija Zagreb u okviru svog ljetnog kolaža Program plus.

Izvori
------

1. ↑  „BBC – Comedy Guide – Hi-de-Hi!". Web.archive.org. Arhivirano iz originala na datum 14 June 2007. Pristupljeno 2013-09-02.

Vanjske veze
------------

* *Hi-de-Hi!*  na BBC Online
* *Hi-de-Hi!* na IMDb-u (`en`)
* *Hi-De-Hi!* на British Comedy Guide
* *Hi-de-Hi!* at British Comedy and Drama
* The officially recognised website for fans of Hi-de-Hi! and You Rang, M'Lord? Arhivirano 2017-12-14 na Wayback Machine-u
***Legenda o Suramskoj tvrđavi*** (gruzijski: ) je sovjetski igrani film snimljen na gruzijskom jeziku 1985. godine u režiji Doda Abašidzea i Sergeja Paradžanova. Temelji se na pripovjetci *Tsiskari* Daniela Čonkadzea koja se, pak, temeljila na gruzijskoj narodnoj legendi. Radnja se događa u srednjovjekovnoj Gruziji i prikazuje kako je mladić živ zazidan u zidove tvrđave koja se prije toga stalno urušavala, te je tako svojom žrtvom omogućio da nastavi čuvati zemlju od vanjskih neprijatelja. Film se isticao nedostatkom tradicionalne naracije i statičnim kadrovima, kao i inzistiranjem na za dotadašnju sovjetsku kinematografiju atipičnim religijskim motivima, odnosno prikazom odnosa kavkaskih kršćana i muslimana u doba prije ruske i sovjetske vlasti. Paradžanovu, koji se smatrao jednim od najvećih sineasta u tadašnjem SSSR-u, to je bio prvi film nakon *Boje nara* 1969. godine, odnosno dugogodišnje pauze izazvane neprijateljstvom sovjetskih vlasti, koja ga je neko vrijeme poslala u zatvor.

Uloge
-----

* Leila Alibegašvili ... Mlada Vardo
* Zurab Kipšidze ... Durmišhan
* Dodo Abašidze ... Osman Aga (stariji Nodar)/Simon
* Sofiko Čiaureli ... Stara Vardo
* Levan Učaneišvili ... Zurab (kao L. Učaneišvili)

Vidi još
--------

* *Suramska tvrđava*

Vanjske veze
------------

* *Legenda o Suramskoj tvrđavi* na IMDb-u (`en`)

| * p
* r
* u
Filmovi Sergeja Paradžanova |
| --- |
| 
* Moldavskaja skazka
* Andriješ
* Natalija Užvij
* Zolotje ruki
* Dumka
* Pervij parenj
* Ukrajinska rapsodija
* Cvjetok na kamne
* Tini zabutih predkiv
* Kiejvskie freski
* Akop Ovnatanjan
* Deti — Komitasu
* Cvet granata
* Legenda o Suramskoj kreposti
* Arabeski na temu Pirosmani
* Ašik-Kerib

 |
**Elektra** (starogrčki: ) bila je, u grčkoj mitologiji, kći Atlanta i Plejone i jedna od sedam Plejada.

Mitologija
----------

Elektra je na planini Kileni rodila Zevsu Jasiona i Dardana. Prema drugoj tradiciji, zabeleženoj kod Vergilijevog komentatora Servija, Elektra je bila supruga italskog kralja Korita, kome je rodila Jasiona, dok je Zevsu rodila Dardana. Diodor Sicilijski kaže da je ona Zevsu rodila i Harmoniju, potonju suprugu tebanskog kralja Kadma. U mitu je Elektra povezana i sa legendom o paladiju. Naime, pričalo se da je ona zatražila utočište kod paladija kad ju je Zevs silovao, pa je Zevs (ili Atena) bacio ovu svetinju s Olimpa na zemlju, budući da su je dotakle ruke žene koja više nije bila devica. Paladij je pao na teritoriju Troje, čiji je kralj Ilos tad podigao Zevsu hram.  Prema drugoj verziji, sama je Elektra donela paladij u Troju i predala ga svom sinu Dardanu. Kad je videla Troju u plamenu, od žalosti je rasplela kosu i onda kao kometa bila smeštena među zvezde. Neki kažu da su Elektra i njenih šest sestara smeštene među zvezde kao sedam Plejada i da su izgubile svoj sjaj kad su videle razaranje Troje.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867), „Electra (2)",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.
Humanoidni robot ASIMO.
**Honda** je japanski proizvođač automobila, kamiona, motorkotača, skutera, quad vozila, generatora, robota, opreme za plovljenje, mlažnjaka i mlaznih motora, te opreme za vrt. Tvrtku je osnovao Soichiro Honda, nakon 2. svjetskog rata.

Uz Mitsubishi, Toyotu i Mazdu Honda je jedan od najvećih japanskih proizvođača automobila (131.600 zaposlenih, 84 milijarde dolara prometa 2006. godine, vidi također popis proizvođača automobila za usporedbu).

Nepotpun popis modela u proizvodnji
-----------------------------------

### Automobili

* Honda Civic
* Honda Accord
* Honda Prelude
* Honda Integra
* Honda Legend
* Honda Jazz
* Honda S2000
* Honda FR-V
* Honda CR-V
* Honda CR-X
* Honda CR-Z
* Honda Insight
* Honda NSX

### Motocikli

* Honda CBF125
* Honda CMX250C/Rebel
* Honda CBF500
* Honda CBF600
* Honda CBF1000
* Honda CBF1000F
* Honda CB600F/Hornet/599
* Honda CB1000R
* Honda CB1100
* Honda CBR125R
* Honda CBR600RR
* Honda CBR1000RR
* Honda VFR800/Interceptor
* Honda VFR1200F
* Honda ST1300/Pan-European
* Honda Goldwing
* Honda XL125V/Varadero 125
* Honda XL600V/XL650V/XL700V/Transalp
* Honda XL1000V/Varadero

Honda u auto-moto sportu
------------------------

*Glavni članci: Honda u automobolizmu i Honda Racing F1*
Honda je 1964. ušla u Formulu 1 sa vlastitom momčadi te se natjecala do 1968. ostvarivši u tom periodu dvvije pobjede.   

Honda se između 1983. i 1992. vraća u Formulu 1 kao dobavljač motora za momčadi Spirit, Williams, Lotus, McLaren i Tyrrell. Williams osvaja konstruktorski naslov 1986. i 1987. a McLaren 1988. 1989. 1990. i 1991. dok vozačke naslove osvajaju Nelson Piquet (1987.), Ayrton Senna (1988. 1990. i 1991.) te Alain Prost (1989.).   

Honda je Između 1992. i 1999. u Formuli 1 ostala kao dobavljač motora kroz svoju tvrtku **Mugen-Honda** za momčadi Footwork, Lotus, Ligier, Prost i Jordan, ostvarivši u tom periodu četiri pobjede.   

Honda se 2000. vraća kao dobavljač motora za momčad BAR, a potom i za Jordan i Super Aguri. 2006. otkupljuje BAR koji tada postaje tvornička Hondina momčad do 2008. a od 2009 ta momčad postaje Brawn, današnji Mercedes.   

Bolidi pogonjeni Hondinim motorom su odvozili ukupno 340 utrka Formule 1, ostvarivši 72 pobjede, 77 najbržih startnih pozicija i 57 najbržih krugova utrke.   

Honda je kao dobavljač motora imala i velike uspjehe u IndyCar serijama (CART i IRL), ostvarivši 6 pobjeda na utrci 500 milja Indianapolisa. Od 2006. je eskluzivni dobavljač motora za Indy Racing League.   

Honda je također imala uspjeha i u ostalim klasama jednosjeda te u utrkama sportskih i turističkih automobila.

*Glavni članak: Honda u motociklizmu*
Honda je uz Yamahu najznajčajniji proizvođač u motociklizmu. Njezini vozači su postali višestruki svjetski prvaci u utrkama Svjetskog prvenstva u motociklizmu (MotoGP) - 59 konstruktorskih i 50 vozačkih naslova, Superbikea - 6 vozačkih i 4 konstruktorska naslova, Supersportu, Europskom prvenstvu, prvenstvima u motokrosu, enduru i utrkama izdržljivosti.

Izvori
------

1. ↑

***Honda*** na Wikimedijinoj ostavi
**Estados**(španjolski: *Isla de los Estados*-Državni otok) je najistočniji otok Ahipelaga Ognjena zemlja, koji se nalazi u Atlantiku na jugu Južne Amerike.

Geografske karakteristike
-------------------------

Taj otok administrativno podpada pod Argentinsku provinciju Ognjena Zemlja.

Estados ima površinu od nekih 534 km², vrlo je dug oko 65 km (u smjeru sjever-jug), ali je uzak svega 500 m. Jako je brdovit, najviše brdo Bove visoko je 823 m.

Njegova vrlo razvedena obala puna fjordova i uvala, rezultat je aktivnosti glečera tokom ere pleistocena.

Otok ima vlažnu oceansku klimu, prosječno padne oko 2000 mm kiše godišnje.

Estados je odvojen od ostalih otoka Ahipelaga Ognjene zemlje, ali je okružen brojnim malim otočićima i hridima, pa je i sam jedan arhipelag.

Prvi Evropljanin koji je doplovio do otoka bio je španjolski moreplovac Francisco de Hoces 1526. koji se tamo sklonio zbog oluje.

Povezano
--------

* Ognjena zemlja

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Isla de los Estados*" (španjolski). Hablemos de Islas. Pristupljeno 12.10. 2020.

Vanjske veze
------------

***Estados (otok)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Isla de los Estados* (`es`)
**Fano** je grad u provinciji Pesaro e Urbino u centralnoj Italiji. Sa svojih 61.037 stanovnika) treći po veličini grad u regiji Marche, nakon Ancone i Pesara.

Geografija
----------

Fano leži na uskoj obalnoj ravnici Jadrana, iznad koje se steru brda centralnih Apenina.

Historija
---------

Fano je vrlo staro naselje, nastalo još za italskih vremena. Prvi put je dokumentirano 49. pne. pod imenom Fanum Fortunae. Za vladavine cara Augusta podignuti su bedemi, a grad je dobio status rimske kolonije Julia Fanestris. Kod grada se januaru 271. odigrala bitka kod Fana između rimskih snaga pod carem Aurelijanom na jednoj i Alemana na drugoj strani, u kojoj su Rimljani uspjeli zaustaviti Alemane u njihovom pohodu na Rim.

Za Gotskog rata (535–554) grad su 538. opsjedali i razorili Vitigesovi Ostrogoti. Nakon tog se oporavio i postao vodeći grad bizantskog Pentapolisa, kog je franački kralj Pipin Mali svojom darovnicom poklonio 754. papama. Od kraja 12. vijeka je pao pod vlast moćne porodice Malateste iz Riminija, pod čijom je vlašću ostao do 1463. kad ga je Sigismondo Malatesta morao prepustiti Federicu da Montefeltru iz Vojvodstva Urbino.

Privreda
--------

Najvažnije privredne delatnosti u Fanu su turizam, ribarstvo i proizvodnja nameštaja.

Izvori
------

1. 1 2  „*Italia Centrale*" (talijanski). Demo Istat. Pristupljeno 3. 3. 2018.
2. 1 2 3 4 5  „*Storia e monumenti*" (talijanski). Fano. Pristupljeno 3. 3. 2018.

Vanjske veze
------------

***Fano*** na Wikimedijinoj ostavi

* Comune di Fano (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 138378091
* LCCN: n80150315
* GND: 4086462-5
* SUDOC: 033659214
* BNF: cb15282053x (podaci)
* NKC: xx0117898

 |
**Elektronska privreda**, (takođe, poznata pod imenom **Nova privreda**), je skup novih privrednih aktivnosti, (razvijenih u drugoj polovini 20. vijeka), koje su nastale kao rezultat razvoja novih tehnologija, (računarstva, telekomunikacija, i naročito Interneta), i njihove primjene u privrednim transkacijama. 

Takođe se u literaturi naziva i engl. , grozdasta organizacija, engl.  - demokratska korporacija, engl.  - inteligentno preduzeće, engl.  – reinženjerisana korporacija...

Suština digitalne privrede su znanje i internet.

Odlike digitalne privrede
-------------------------

Odlike digitalne privrede su digitalno umrežavanje i komunikacione infrastrukture koje pružaju globalnu platformu na kojoj ljudi i organizacije uzajamno komuniciraju. 
Ova platforma obuhvata: 

* široku matricu proizvoda koji se mogu digitalizovati i koji se dostavljaju preko digitalne infrastrukture
* potrošači i firme koji sprovode finansijske transakcije digitalno preko umreženih računara i mobilnih uređaja
* fizička roba, sa ugrađenim mikroprocesori i mogućnosti umrežavanja.

Digitalnu privredu odlikuje i:

* globalizacija
* umrežavanje
* mobilnost
* integracija
* elektronsko poslovanje
* direktno poslovanje
* digitalni proizvodi i usluge
* nove organizacione forme

Neki od rizika do kojih dovodi razvoj digitalne privrede:

* Nestabilnost
* Nezaposlenost
* Raslojavanje
* Nemoral
* Ugrožavanje bezbednosti i privatnosti
* Kriminal

Digitalna privreda stvara ekonomsku revoluciju, koja je, označena velikim ekonomskim učinkom i do sada najdužim periodom neprekidne ekonomske ekspanzije.

Digitalni nervni sistem
-----------------------

Poslovni sistem se može posmatrati kao živo biće, treba da ima odlike živog bića: misli, deluje, reaguje i menja se.
Ljudi i kompjuteri u poslovnom sistemu mogu se integrisati specifičnim informacionim sistemom preduzeća koji se naziva- digitalni nervni sistem. Radnici se nazivaju engl.  ukoliko rade sa digitalnim nervnim sistemom jer je predmet njihovog rada znanje.

Povezano
--------

* Elektronsko poslovanje
* Tržište stranih valuta
* Internet
* Algoritamsko trgovanje
* Visoko frekventna trgovina
**Elektroosmoza** predstavlja kretanje tečnosti koje se dešava pod uticajem napona na poroznom materijalu, kapilarima, membrani, mikrokanalu ili drugom provodniku tečnosti. Elektroosmotički tok je najznačajniji u malim kanalima. Elektroosmoza predstavlja važnu komponentu u tehnikama hemijskog razdvajanja, kao što je kapilarna elektroforeza. Elektroosmotički tok se može odigrati u prirodnoj nefiltriranoj vodi kao i u puferima.

Elektroosmoza je prvi put primjećena 1809. godine kada je pokazano da voda može da protiče kroz utikač od gline nakon što se na nju priključi električni napon. Glina se sastoji od gusto pakovanih čestica pijeska i drugih minerala i voda protiče kroz uski prostor između čestica isto kao što bi proticala kroz usku cijev. Bilo koja kombinacija elektrolita i čvrstog tijela koje je izolator može dati elektroosmtski tok, iako je za vodu i silikate efekat posebno velik. Čak i tada je brzina protoka samo nekoliko milimetara u sekundi.

Elektroosmotski tok je uzrokovan Kulonovom silom koja je indukovana električnim poljem koje djeluje na pokretna naelektrisanja u rastvoru. Hemijska ravnoteža između čvrste površine i rastvora elektrolita uglavnom dovodi do toga da se iznad površine stvara naelektrisanje, tj. sloj pokretnih jona koji se takođe naziva i dvostruki sloj ili Debijev sloj. Kada se na tečnost dovede električno polje tada dolazi do kretanja naelektrisanih čestica iz dvostrukog sloja zbog rezultujuće Kulonove sile. Protok koji se javlja se naziva elektroosmotički tok.

Primjena
--------

Elektroosmotički tok se često upotrebljava u mikrofluidnim uređajima, analizi tla, i hemijskog analizi. U ovim slučajevima sistemi sadrže visoko naelektrisane površine, npr. oksidi. Jedan primjer je kapilarna elektroforeza u kojoj se električno polje koristi kako bi se razdvojile različite supstance na osnovu njihove različite elektroforetske pokretljivosti, tako što se električno polje dovede na uski kapilar koji je obično napravljen od silicijum dioksida. Pri tome elektroosmoza utiče na vrijeme elucije analizirane smješe. 

Elektroosmoza se koristi u vaskularnoj biologiji biljaka kao alternativno objašnjenje kretanja pokretnih tečnosti kroz floem. Ćelije floema učestvuju u cikličnom povlačenju jona (+) kroz sito cijevi.

Održavanje električnog polja na elektrodama dovodi do toga da se na njima odvija elektroliza, na primjer elektroliza vode pri čemu se stvara vodonik-peroksid, hidronijum joni, kao kiseonik i vodonik u obliku gasa.
Vodonik peroksid i promjene |pH vrijednosti mogu uticati na ćelije i biomolekule kao što su proteini, dok mjehurići gasa mogu da zakrče mikrofluidne kanale. Ovi problemi mogu biti izbjegnuti tako što se koriste alternativni materijali za elektrode kao što su konjugovani polimeri, na kojima se mogu odvijati Faradejeve reakcije i tako se redukuje elektroliza.
Timijan (*Thymus vulgaris*)
**Biljke sunčanice** ili **heliofite** su za nesmetanu izgradnju sopstvenih strukura i metabolizma prilagođene na staništa s vrlo jakom osunčanošću. Takve biljke su, na primjer, divizma, vrijesak, majčina dušica i meki čičak, bijela djetelina, većina ruža i duge. Oni su česte na otvorenim terenima, stijenama, livadama, planinskim pašnjacima i dugim prisojnim pozicijama.

Posebna obilježja ovih biljaka uključuju grube sitne listove sa dlačicama i voštanu zaštitu od prekomjernog svjetlosnog zračenja i gubitka vode. Građa listova razlikuje se od ostalih po čestim dvostrukim palisadnim slojevima. Hloroplasti imaju zaštitne pigmentne dodatke kao što su karotenoidi i enzimi, te akumulirane reaktivne vrste kisika da se izbjegne toksični učinak. Osim toga, tu su još i stome na listovima i zelenim izdancima, kako bi se omogućila bolja razmjena plinova. To ujedno povećava i mogućnosti fotosinteze.

Za razliku od biljaka sjene, heliofite imaju visok tačku kompenzacije svjetlosti, a za to im je potreban veći intenzitet osvjetljenja za efikasno usvajanje ugljen-dioksida. Lišće sunčanica, u tom pogledu, ima vrlo velike kapacitete, do   
{\displaystyle 30\mu molCO\_{2}/m^{2}s}. Međutim, one imaju i veći bazni metabolizam u odnosu na ostale listove.

Povezano
--------

* Hidrofili
* Termofili
**Lajos Kossuth de Udvard et Kossuthfalva** (mađ. udvardi és kossuthfalvi **Kossuth Lajos**, Monok, 19. rujna 1802. - Torino, 20. ožujka 1894.), mađarski novinar, odvjetnik i političar, ključna osoba Mađarske revolucije 1848. Kossuth je porijeklom iz plemićke luteranske obitelji, a prije politike se bavio ponajviše novinarstvom. 

Pod utjecajem nacionalističkih buđenja tijekom Proljeća naroda, Kossuth je povao val nezadovoljnih mađarskih političara i podigao revoluciju s ciljem odvajanja od Austrije. Njegov cilj bila je nezavisna Kraljevina Mađarska "od Karpata do Jadrana", a to je planirao ostvariti pridobivanjem slavenskih dijelova Habsburške Monarhije. Unatoč početnom uspjehu revolucije i proglađenju republike, službeni Beč ugušio je revoluciju. Habsburška vojska, koju su predvodili Josip Jelačić i Alfred I. Windisch-Grätz, uz pomoć ruske vojske generala Ivana Paskjeviča porazila je mađarsku vojsku kod Temišvara i prisilila ju na predaju kod Világosa u kolovozu 1849. godine. Kossuth, koji je od 14. travnja 1849. bio predsjednik nezavisne republike, svrgnut je nakon gušenja revolucije. 

Na čelu zemlje naslijedio ga je Artúr Görgey, kao vojni i politički upravitelj, a nakon toga dolazi do ukidanja nezavisne republike i njezinog ponovnog spajanja s Monarhijom. Nakon toga, Kossuth je pobjegao iz Monarhije i nakon putovanja po svijetu umro u Torinu, 20. ožujka 1894.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 85933241
* LCCN: n50042689
* ISNI: 0000 0001 2142 3000
* GND: 118565702
* SELIBR: 256855
* SUDOC: 027350665
* BNF: cb11941153s (podaci)
* BIBSYS: 90748851
* NLA: 35901170
* NKC: jn19990004568
* BNE: XX5303033
* CiNii: DA07223513
* NSK: 000085677

 |


***Lajos Kossuth*** na Wikimedijinoj ostavi
**Hrvat** je bio hrvatski dnevnik iz Zagreba. 

Izlazile su od 24. prosinca 1918. do 31. svibnja 1929. godine, svakim danom osim nedjelje. 

Nastavljale su baštinu dnevnika Hrvatske države. 1919. su godine preuzele i list Napredne demokratske stranke Novo vrijeme iz Zagreba, urednika Nike Smolčića.

Od 1918. do 1919. bili su glavno glasilo Starčevićeve stranke prava za državu SHS, a 1920. bile su glavno glasilo Hrvatske zajednice. Za razdoblja dok su bili organom Hrvatske zajednice, na čelu lista bio je dr Ivan Lorković, a najznačajniji suradnik novinar Ivica Peršić te dr Đuro Šurmin koji je uređivao rubriku narodnog gospodarstva.

Izdavači su bili Hrvatska pučka nakladna zadruga, a poslije Nakladna zadruga Hrvatske zajednice.

Uređivali su ju: 

* Franjo Pećnjak
* J. Horvath
* Šimun Semić
* Dragutin Barišec
* Radoslav Tatalović-Tomić
* Petar Mihočević
* Franjo Hartl

Izvori
------

1. ↑  Nikola Debelić: Zaboravljena 90-ta obljetnica osnivanja stranačke koalicije 'Hrvatska zajednica', Hrvatsko slovo/HKV, 13. listopada 2009.
**Jedinstveni identifikator sastojaka** (engl.  - *UNII*) je ne-vlasnički, besplatni, jedinstveni, jednoznačani, ne-semantički, alfanumerički identifikator, koji je vezan za molekulsku strukturu supstance i/ili opisne informacije iz FDA sistema za registraciju supstanci (SRS). UNII sadrži deset alfanumeričkih oznaka. Ovaj identifikator ne sadrži informacije o vremenu unosa, ili o tipu supstance.

SRS se koristi za generisanje permanentnih, jedinstvenih identifikatora supstanci regulisanih proizvoda, kao što su sastojci lekova. Sistem koristi molekulsku strukturu i opisnu informaciju za definisanje supstance i za UNII generisanje. Osnovni način definisanje supstance je baziran na njenoj 2D molekulskoj strukturi. U slučajevima gde molekulska struktura nije dostupna (npr. kod botaničkih proizvoda), UNII se definiše na osnovu opisnih informacija.

Primeri
-------

| Ime | UNII |
| --- | --- |
| Metadon-hidrohlorid | 229809935B |
| Metadon | UC6VBE7V1Z |
| Voda | 059QF0KO0R |

Literatura
----------

1. ↑  Hess, William A. (2007). *Substance Registration – UNII Presentation*. Arhivirano iz originala na datum 2020-09-17. Pristupljeno 2014-03-13.

Spoljašnje veze
---------------

* Sistem za registraciju supstanci - Jedinstveni identifikator sastojaka
Arheološko nalazište Helikea
**Helike** (grčki: , izgovara se [], suvremeni ) bio je drevni grčki grad u Ahaji na sjeveru Peloponeza, udaljen oko 2 km od obale Korintskog zaljeva. Najpoznatiji je po tome što ga je zimi 373. pne. pogodio katastrofalan potres, nakon čega je slijedio cunami, poslije čega je grad u potpunosti potopljen, a nijedan od njegovih stanovnika nije preživio. Nekoliko vijekova kasnije, ruševina grada su još bile vidljive ispod morske površine te izazivale pažnju i maštu antičkih turista i brojnih pisaca. U blizini Helikea je sagrađen novi grad po imenu Boura. Godine 2001. je tim arheologa na čelu s Dorom Katsonopolou i Stevenom Soterom uspio identificirati njegovu lokaciju.

Eksterni linkovi
----------------

***Helike*** na Wikimedijinoj ostavi

* Helike Foundation
* BBC Science on the discovery of Helike
* 2004 World Monuments Watch List of 100 Most Endangered Sites Arhivirano 2008-05-13 na Wayback Machine-u
* Strabo, on Helike

Koordinate: 38°13′09″N 22°07′58″E﻿ / ﻿38.21917°N 22.13278°E﻿ / 38.21917; 22.13278