recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jaime II** zvan **Pravedni** - *Jaime el Justo* (1267. – Barcelona, 3. novembar 1327.) bio je od 1295. do 1327. aragonski kralj, a od 1285. do 1295. i kralj Sicilije.

Biografija
----------

Kad mu je 11. novembra 1285. umro otac Pedro III, Jaime ga je kao mlađi nasljedio kao vladar Sicilije, dok je njegov stariji brat stupio na tron Krune Kastilje (Kastilja, Valencia i Aragon) kao Alfonso III od Aragona.

Nakon što mu je 1291. umro brat, preuzeo je vladavinu nad Krunom Kastilje, ali se 1295. nakon ženidbe za Blanche Anžujsku (kćerku Carla II od Napulja) odrekao sicilijanskog trona u nastojanju da postigne mir s Anžuvincima, rodbinom svoje žene.

Kao nagradu za odricanje od Sicilije ponuđene su mu Sardinija i Korzika, ali je jedino uspio 1324. stupiti na sardinijski tron.

Nasljedio ga je sin Alfonso IV.

Izvori
------

1. ↑  „*Jakov II.*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 11. 9. 2018.
2. 1 2 3 4  „*James II*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 11. 9. 2018.

Vanjske veze
------------

***Jaime II od Aragona*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ferdinand III* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Aragonski kralj (1291. – 1327.)** | Nasljednik: |
| **Alfonso III** | **Alfonso IV** |
**Miroslav Gerenčer**, pseudonim **Gero** (Osijek, 1948), samostalni umjetnik, karikaturist.

Karikature
----------

Član je Hrvatskog društva harikaturista, HZSU-a, evropskog društva FECO te svjetske organizacije za karikaturu WITTYWORLD. Karikaturom se bavi više od trideset godina. Specijalnost mu je portretna karikatura. Za vrijeme boravka u Njemačkoj 1973. surađivao je s "Bild Zeitungom". Stalni je suradnik riječkih enigmatskih časopisa "Feniks" i "Skandi Feniks". Za "Skandi Feniks" radi prepoznatljive naslovnice s portretnom karikaturom neke poznate osobe. Povremeno objavljuje u švicarskom "Nebelspalteru". Imao je mnoge samostalne i grupne izložbe u Hrvatskoj. Sudjeluje na gotovo svim festivalima karikature u svijetu. Neki njegovi radovi nalaze se u muzejima kao što su Tolentino (Italija), Omiya (Japan) itd.

Nagrade
-------

Do sada je osvojio 57 inozemnih i 5 domaće nagrade, od kojih treba izdvojiti: druga nagrada Daejeon, Južna Koreja 1995, treća nagrada Skoplje, Makedonija 1996, prva nagrada 
Seoul, Južna Koreja 1997, treća nagrada Sveti Ivan Zelina 1999, druga nagrada sr:Haifa, Izrael 2000, druga nagrada Slavonski Brod 2001, treća nagrada Daejeon, Južna Koreja 2002, peta nagrada Buenos Aires, Argentina 2002, počasna nagrada Kina 2003, posebna nagrada Brazil 2004. na temu AIDS-a, prva nagrada Kalaraš, Rumunjska 2006.

Dobitnik je županijske nagrade grada Osijeka za posebne zasluge na polju umjetnosti 1998. te zlatne plakete "Grb Grada Osijeka" također za zasluge na polju umjetnosti 2004. godine. Dobitnik je godišnje nagrade Hrvatskog društva karikaturista "Mladen Bašić - Bibi" 2006. godine.

Knjiga
------

Objavio je knjigu portretnih karikatura "Faca do face" 1995. godine.
**Ljiljci** *(Sphingidae)* porodica su velikih noćnih leptira snažna tijela. Prednja krila su im dugačka i uska, stražnja kratka. Živih su boja. U sumraku oblijeću oko cvijeća na koje ne sjedaju nego u letu pružaju na njega dugačko sisalo. Ticala su im debela.

Veliki ljiljak vinove loze (*Deilephila elpenor*)Mrtvačka glava *(Acherontia atropos)*
Gusjenice su obično gole i obično imaju roščić na osmom kolutiću zadka. Zakukulje se u zemlji.

Najpoznatije su vrste: hrvatska golupka *(Macroglossa croatica)*, hrastov ljiljak *(Marumba quercus)*, Veliki ljiljak vinove loze *(Deilephila elpenor)*, mlječerov ljiljak *(Deilephila euphorbiae)*, mrtvačka glava *(Acherontia atropos)*, oleandrov ljiljak *(Daphinis nerii)*, slakov ljiljak *(Herse convolvuli)*, topolin ljiljak *(Laothoe populi)*, večernje paunče  *(Smerinthus ocellata)*. Obična golupka *(Macroglossa stellatarum)* je dnevni leptir.

Izvori
------

1. ↑  Ivo Matoničkin, Ivan Habdija, Biserka Primc-Habdija, Beskralješnjaci, biologija viših avertebrata, Školska knjiga, Zagreb, 1999. ISBN 953-0-30824-8
2. ↑  Radovan Kranjčev, Leptiri Hrvatske, Veda d. o. o. Križevci, 2009. ISBN 978-953-96657-8-2
**Milan Antolković** (Zagreb, 27. rujna 1915. - Zagreb, 27. lipnja 2007.), hrvatski nogometni reprezentativac

Igračka karijera
----------------

### Klupska karijera

Karijeru započeo 1929, (kao 14–godišnjak) u zagrebačkom NK Maksimiru, potom 1932. nastavlja u zagrebačkom Građanskom s kojim osvaja dva prvenstva države, 1936./37. i 1939./40. zatim prvenstvo NDH 1943. Kao službenik PTT–a jedno je vrijeme boravio u Borovu i nastupao za domaći SK Bata Borovo. Kad se 1934. vratio u Zagreb ponovno je pristupio «purgerima». Odmah od promjene imena Građanskog u NK Dinamo 1945. godine nastavlja igrati za "purgere".

U početku je igrao na mjestu vođe napada, a od 1936. i lijevog veznog. Tada je dosegao vrhunac svoje inače blistave karijere. Kao svestran nogometaš, nastupao je gotovo na svim mjestima u momčadi, a interesantno je da je jednom, 1938. zamijenio vratara Franju Glasera na vratima.

### Reprezentativna karijera

U razdoblju od 1937. do 1939. nastupao je 8 puta za jugoslavensku nogometnu reprezentaciju i postigao 1 pogodak. Prvi put je nastupio 1. kolovoza 1937. u Beogradu protiv Turske (3:1), a zadnji put 15. listopada 1939. u Zagrebu protiv Njemačke (1:5). Nastupio je 1 put i u B–sastavu SFRJ, te 11 puta u dresu gradske reprezentacije Zagreba.
Od 1940. do 1943. nastupio je 10 puta za hrvatsku nogometnu reprezentaciju i postigao tri pogotka.

Trenerska karijera
------------------

Nakon igračke karijere posvetio se trenerskom zvanju. Vježbao je u početku, od 1948. do 1952. zagrebačke klubove NK Jedinstvo i NK Lokomotivu, zatim u 4 navrata NK Dinamo (od 1952. do 1966.), s kojim je osvojio 2 Kupa (1960. i 1963.) te izborio plasman u finale Kupa velesajamskih gradova (1963.). Trenirao je NK Zagreb, zatim austrijski klub Alpina–Donauwitz, a djelovao je kao trener i u Njemačkoj. Potom se vraća u domovinu. Bio je niz godina član stručnog stožera NK Dinama. U sezoni 1972./73. trenirao je momčad NK Osijeka.

Od 4. travnja 1965. do 1. lipnja 1966. bio je član izborne komisije u Jugoslavenskom nogometnom savezu i u tom razdoblju sudjelovao je 10 puta u sastavljanju reprezentacije bivše države, zajedno s Ljubom Lovrićem i Hugom Ruševljaninom. Bio je i trener olimpijskog i B–sastava Jugoslavije.

Nagrade
-------

Dobitnik je Državne nagrade za šport "Franjo Bučar" za životno djelo 2003. godine

Šablon:Sastav Hrvatska 1940-1944
Koordinate: 42° 06′ 31" SGŠ, 21° 27′ 17" IGD

**Ljubanci** (mak. *Ljubanci*) su naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Ljubanci pripadaju gradskoj opštini Butel grada Skoplja. Naselje je severno predgrađe glavnog grada.

Prirodni uslovi
---------------

Ljubanci su smešteni u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 15 km severno.

Naselje Ljubanci je u okviru istorijske oblasti Crnogorje i položeno je u južnom podnožju Skopske Crne Gore. Severno od naselja izdiže se planina, a južno se pruža Skopsko polje, koje je plodno i gusto naseljeno. Nadmorska visina naselja je približno 580 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Ljubanci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 928 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (98%). Ostalo su mahom Cigani i Srbi.

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Grad Skoplje
* Opština Butel

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Ljubanci*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.opstinabutel.gov.mk Zvanična stranica opštine Butel

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Butel |
| --- |
| **Četvrti Skoplja** (**Butel**  • Vizbegovo  • Radišani  • Severni Čair), **Prigradska naselja** (Ljubanci  • Ljuboten) |  |
**Žan Mišel Žar** (fr. *Jean Michel André Jarre* rođen 24. avgusta 1948. godine u Lionu, Francuska.) je francuski kompozitor elektronske muzike, Proslavio se albumom Oxygene 1976. godine.

Poznat je po scenskim efektima na svojim koncertima koje najčešće drži napolju i koji se često sastoje od komplikovanih sistema lasera, vatrometa, stapanja arhitekture i muzike itd.

U oktobru 1981. godine, Žan Mišel Žar je bio prvi zapadnjački pop-pjevač kojem je dozvoljeno da održi koncert u Narodnoj Republici Kini.

1983. godine je snimio album po imenu "Musique pour Supermarchés" (Muzika za supermarkete) čije je prvo i jedino izdanje imalo samo jedan primjerak. Dozvolio je lokalnoj radio-stanici da emituje muziku sa ovog albuma, a kasnije na aukciji prodao taj jedini primjerak po cijeni od 10.000 funti. Žan Mišel Žar je napravio ovaj korak da bi izrazio svoje neslaganje i nepoštovanje za muzički biznis. Slušajući muziku preko radija, slušaoci su bili u mogućnosti da snime muziku na audio-kasete, ali uz jako slab kvalitet jer je radio stanica bila tipa AM. Pjesme sa ovog albuma Žan Mišel Žar je koristio u svojim kasnijim muzičkim djelima.

Povezano
--------

* Popis koncerata Jean Michel Jarrea

***Jean-Michel Jarre*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 64192143
* LCCN: n78046126
* ISNI: 0000 0001 1067 7291
* GND: 118985590
* SELIBR: 234794
* SUDOC: 030620651
* BNF: cb13895591j (podaci)
* BIBSYS: 99053301
* MusicBrainz: 86e2e2ad-6d1b-44fd-9463-b6683718a1cc
* NLA: 36074274
* NKC: xx0021124
* BNE: XX979896
* CONOR.SI: 30433635

 |
**NK Požega** je nogometni klub iz Požege.. 

Trenutačno se natječe u 1. ŽNL Požeško-slavonskoj.

Povijest
--------

Nogometni klub „Požega" najstariji je postojeći gradski nogometni klub a osnovan je 10. 09. 1962. godine. Osnovali su ga predstavnici odjevnog poduzeća „Sloga" i predstavnici drvno-industrijskog poduzeća „Lipa" (današnji Spin Valis). Osnivačka Skupština je počela sa radom u 17,20 sati u prostorijama Odjevnog poduzeća Sloga. Skupštinu je otvorio Stjepan Sertić i predložio dnevni red koji je jednoglasno usvojen. Za predsjednika je izabran Marko Unukić, izabrana su i dva privremena tajnika Stjepan Grgurić i Krešimir Bubak,
Za blagajnika je postavljen Gojko Timarac, ekonom je bio Stjepan Kovačević a prvi trener je bio Stjepan Grgurić.
Svi prisutni članovi Skupštine složili su se da boja kluba bude zelena.

Trofeji
-------

* 1. ŽNL : 2012./2013.
* 1. ŽNL : 2006./2007.
* 2. ŽNL : 2005./2006.
* 4. HNL : 1995./1996.
* Međupodsavezna liga Slavonska Požega - Nova Gradiška: 1968./1969.
* Kup općine Slavonska Požega : 1966./1967.

Poveznice
---------

* Dodatak:Popis igrača NK Požege

Vanjske poveznice
-----------------

* Arhivirano 2013-06-18 na Wayback Machine-u Službene stranice kluba
* [*mrtav link*]

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **NK Požega** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Spoj sa Kanalom Grande, sa lijeva se vidi Palazzo Labia i Morlaiterov kip Svetog Ivana Nepomuka
**Kanal Cannaregio** (talijanski: *canale di Cannaregio*) je jedan od najvažnijih kanala u Veneciji, Italija. On povezuje Kanal Grande sa sjevernim obalama Cannaregia u laguni. Po svojim dimenzijama je veliki kanal, puno širi od kanala u centru, tako da se po njemu osim gondola plove i vaporetti javnog prijevoza (ACTV).

Znamenosti uz kanal Cannaregio
------------------------------

Palača Surian Bellotto
Na kanalu su najipresivnija dva mosta, koji su i atrakcija grada Ponte delle Guglie, izgrađen u 16. vijeku i Ponte dei Tre Archi, jedini višelučni most u Veneciji.

Pogled na Kanal Cannaregio sa mosta Ponte delle Guglie prema laguni na sjeveru
Uz obale kanala kod spoja sa Kanalom Grande (na zapadnoj obali) nalazi se i kip *Svetog Ivana Nepomuka*, djelo venecijanskog kipara Morlaitera iz 18. vijeka. Uz kanal leže i neke od poznatijih venecijanskih palača, od kojih je najpoznatija Palazzo Labia (kod spoja sa Kanalom Grande) ostale palače koje vrijedi spomenuti su; Priuli Venier Manfrin, Savorgnan, Bonfadini Vivante, Testa i Surian Bellotto. Uz taj kanal leže i crkve San Giobbe, San Geremia i Santa Maria delle Penitenti sa samostanom.

Literatura
----------

***Kanal Cannaregio*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Venezia*, Touring Club Italiano, 1970, str. 464.
Koordinate: 41° 12′ 37" SGŠ, 21° 30′ 12" IGD

**Kanatlarci** (mak. *Kanatlarci*) su naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Kanatlarci pripadaju opštini Prilep.

Selo se nalazi u sastavu Opštine Prilep (do 2004. se nalazilo u opštini Topolčani). Blizu sela prolazi put Prilep - Bitolj.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Kanatlarci su smešteni u južnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Prilepa, naselje je udaljeno 23 km južno.

Kanatlarci se nalaze u središnjem delu Pelagonije, najveće visoravni Republike Makedonije. Selo je smešteno u središnjem delu polja, a najbliža planina je Selečka planina, 10 kilometara istočno. nadmorska visina naselja je približno 620 metara.

Klima u naselju je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Kanatlarci su imali 972 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Turci (81%), a manjine su etnički Makedonci (11%) i Bošnjaci (7%). Do početka 20. veka ogromnu većinu u naselju čini su Turci.

Većinska veroispovest u naselju je islam, a manjinska pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Prilep

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.prilep.gov.mk Zvanična stranica opštine Prilep

  


| * p
* r
* u
Naselja opštine Prilep |
| --- |
| 
* Alinci
* Belovodica
* Berovci
* Bešište
* Bonče
* Carević
* Čanište
* Čepigovo
* Čumovo
* Dabnica
* Dren
* Dunje
* Erekovci
* Galičani
* Golem Radobilj
* Golemi Konjari
* Guđakovo
* Kadino Selo
* Kalen
* Kanatlarci
* Klepač
* Kokre
* Krstec
* Kruševica
* Lenište
* Lopatica
* Mažučište
* Mali Konjari
* Mali Radobilj
* Mali Ruvci
* Manastir
* Marulj
* Nikodin
* Novo Lagovo
* Oreovec
* Peštani
* Pletvar
* Podmol
* Polčište
* **Prilep**
* Prilepec
* Prisad
* Raklje
* Selce
* Smoljani
* Staro Lagovo
* Šeleverci
* Štavica
* Toplica
* Topolčani
* Trojaci
* Trojkrsti
* Veprčani
* Veselčani
* Vitolište
* Volkovo
* Vrpsko
* Zagorani
* Živovo

 |  |
Jean-Baptiste Lully
**Jean-Baptiste Lully**, originalno Giovanni Battista Lulli (Firenca, 28. 11. 1632 – 22. 3. 1687), francuski kompozitor rođen u Italiji koji je potrošio glavninu života radeći na dvoru Luja XIV.

Lullyja je u Francusku 1646. odveo vojvoda francuske pokrajine Guise, gdje je ušao u službu Mademoiselle de Montpensier (la Grande Mademoiselle) kao običan sluga. Ova dama mu je pomogla da njegov muzički talenat kulminira, međutim navodno Lully je napisao neku *bezobraznu* pjesmu, te je odpušten iz službe. Inače Lully je bio muzički nadaren u sviranju violine i gitare. Na dvor Luja XIV stupio je 1652. kao plesač. Napisao je muziku za balet de la Nuit, što se kralju veoma svidjelo. Bio je proglašen za kompozitora instrumentalne muzike kralja i dirigenta kraljevskog gudačkog orkestra francuskog dvora.

Između 1650. i 1660. napisao je mnoge balete, u kojima su kralj lično i Lully plesali. Također je imao ogroman uspjeh u komponiranju muzike za Molijerove komedije, uključujući Le Mariage Forcé (1664), L'Amour Médecin (1665), i Le Bourgeois Gentilhomme (1670). Kralj kako je stario, nije mogao plesati, te ga balet je sve manje zanimao, zato je Lully krenuo s pisanjem opera. Potom je kralj privilegovao Lullyja, dajući mu kompletnu kontrolu svih muzičkih izvođenja u Francuskoj do njegove smrti.

Navodno je bio moralno razuzdan, što ga je par puta kod kralja stavilo u znak pitanja, međutim kralj ga je smatrao svojim istinskim prijateljem važnim za muzičke prigode. Godine 1662. oženio je Madeleine Lambert, kćerku svog prijatelja muzičara i s njom je imao 6 djece. Godine 1681. Lully je postavljen za dvorskog tajnika Luj XIV i data mu je plemićka titula, nakon čega je pisao svoje ime kao Jean Baptiste de Lully i nazivao se "Monsieur de Lully".

Dana 8. 1. 1687 udario se sam po nožnom prstu, te se oteklina pretvorila u gangrenu, te je Lully odbijao da mu se amputira nožni prst, tako se bolest proširila rezultirajući njegovom smrću 22. marta 1687. Na krevetu pre smrti je napisao *Bisogna morire, peccatore* (Moraš umrijeti, grešniče).

Lullyjeva muzika
----------------

Njegova napopularnija djela su pasakalje, kačone i divertismani. Njegov Miserere smatra se genijalnim djelom, također isto se smatra za njegova sakralna djela. Uticaj Lullyja značajan je u radikalnoj revoluciji u stilu plesa na dvoru. Umjesto sporog i čvrstog plesa koji je do tad prevladavao, on je uveo živahan balet i brz ritam. U orkestar je uveo nove instrumente. Uživao je u društvu Molijera, s kojim je stvorio novu muzičku formu komediju-balet. Osnovao je francusku operu, smatrajući italijanski stil opere kao neadekvatan za francuski jezik. Napisao je mnoge opere i druga djela.

***Jean-Baptiste Lully*** na Wikimedijinoj ostavi
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Ika**. Za druga značenja, v. Ika (razvrstavanje).* |

Ika

**Ika** je staro istarsko ribarsko mjesto i ljetovalište u sastavu Opatije u Primorsko goranskoj županiji

Zemljopisni položaj
-------------------

Ika se nalazi na padinama Učke i spada u mjesta opatijske rivijere, a nalazi se svega 1 km od poznate nautičke marine Ičići. 

Zahvaljujući Istarskom ipsilonu ovo pitoreskno mjesto više se ne nalazi na glavnoj Jadranskoj prometnici mnogi[*nedostaje referenca*] smatraju veliki plusom za miran odmor nadomak puno razvikanijim turističkim središtima u bližoj okolici.

Povijest
--------

Iako se Ika prvi puta spominje puno prije XIX st. mjesto svoj procvat doživljava u prijelazu sa XIX st. na XX st. zahvaljujući procvatu turizma u okolnim turističkim središtima.

Privreda
--------

Ika je imala svoju tvornicu ribljih konzervi pa se glavna privredna djelatnost Ike zasniva prvenstveno na turizmu.

Obrazovanje
-----------

U Iki djeluje Fakultet za turistički i hotelski menagement Riječkog sveučilišta.

Stanovništvo
------------

U Iki živi oko 474 stanovnika (2001.), većinom Hrvata katoličke vjeroispovjesti. [*nedostaje referenca*]

Izvori
------

1. ↑  DZS Popis 2001.
„NK Primorac" preusmjerava ovdje. Za istoimeni klub iz Biograda na moru, v. [[:HNK Primorac Biograd na Moru]].

**NK Primorac 1929** nogometni je klub iz Stobreča.

Povijest kluba
--------------

Klub je osnovan u rujnu 1929. godine a prvi predsjednik bio je Frane Perasović (1929-1933). Utemeljitelji kluba bili su: Ante Stipinović, Tomislav Slavko Perasović, Frane Perasović, Mirko Stipinović, kojemu je povjerena i dužnost trenera, i drugi. Prvu nogometnu loptu u Stobreč donio je iz Amerike Duje Perasović. 

Najveći uspjeh kluba bilo je natjecanje u 1. HNL. Zbog manjka financijskih sredstava pokrenut je stečajni postupak nad klubom te je pao u najniži rang natjecanja, nakon čega je osnovan novi klub pod imenom Primorac 1929. U sezoni 2001./2002. klub je bio prvak Treće HNL Jug.

Više desetljeća vjernosti klubu: Ante Cokarić Cole, Ivo Plosnić

### Treneri Primorca - reprezentativci Jugoslavije:

* Ivan Gudelj, 33 nastupa u A reprezentaciji
* Luka Peruzović, 18 nastupa u A reprezentaciji

### Nogometaši Primorca- reprezentativci Hrvatske:

* Slaven Bilić, 44 nastupa u A reprezentaciji
* Tomislav Erceg, 4 nastupa u A reprezentaciji
* Mario Bazina, 1 nastup u A reprezentaciji

### Reprezentativac Slovenije:

Boško Bošković, 27 nastupa u A reprezentaciji

### Reprezentativac Singapura:

Mirko Grabovac, 7 nastupa u A reprezentaciji

Nastupi u 1. HNL
----------------

**1993./94.** - 14. mjesto

**1994./95.** - 14. mjesto

Igralište
---------

Primorac igra na stadionu u Blatu koji ze nalazi na ulazu u Stobreč. U posljednje vrijeme stadion se obnavlja. Kapacitet stadiona je oko 1.500 sjedećih mjesta.

Vanske poveznice
----------------

* NK Primorac Stobreč statistika
**Eurit** (starogrčki: ) i **Kteat** (Κτέατος) bila su dva brata blizanca u grčkoj mitologiji, koja su skupno poznata kao **Molionidi** (Μολιονίδαι) ili **Molionci** (Μολίονες) po svojoj majci Molioni. Otac im je bio Aktor, brat elidskog kralja Augije, ili Posejdon. Prema mitu, braća su rođena kao sijamski blizanci, s jednim telom ali s dve glave, četiri ruke i četiri noge, premda Homer o tome ne kaže ništa.

Eurit i Kteat bili su vrlo snažni i još kao dečaci borili su se s Nestorom, a kad ih je ovaj savladao, Posejdon ih je obavio oblakom i tako ih spasao. Kasnije su se s Nestorom nadmetali u utrci kolima i pobedili ga. Kad je Herakle s arkadskom vojskom krenuo protiv Augije, Molionidi su pritekli u pomoć svom stricu i pobili mnoge od Heraklovih ljudi. Nakon te pobede Eurit i Kteat krenuli su na Istamske igre, ali ih je Herakle ubio iz zasede kod Kleone. Kad se otkrilo ko ih je ubio, Eliđani su tražili odštetu od Argivaca, koju su im ovi i dali, no Moliona je uz to zatražila od Korinćana da izbace Argivce s Istamskih igara. Kad je taj zahtev bio odbijen, Moliona je zaklela Eliđane da nikad ne učestvuju na Istamskim igrama.

Molionidi se spominju i kao učesnici u lovu na kalidonskog vepra. Kteatu je Teronika rodila sina Amfimaha, a Euritu je Terafona rodila sina Talpija. Njihova dva sina spominju se među ahejskim vođama pod Trojom. Kasnije je grob Kteata i Eurita pokazivan u Kleoni.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867), „Moliones",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, **1**, Boston, pp. 8
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.
**ЛК М48** Маусер је југословенска верзија белгијске Фабрикуе Натионале, дизајнирана послије Другог свјетског рата, кратка пушка Маусер Модел 1924, коју је Краљевина Југославија произвела по уговору почевши 1928. и завршивши са нацистичком окупацијом 1941.

Карактеристике
--------------

Ловачки карабин са оригиналним МАУСЕР системом брављења. Цијев је израђена методом хладног ковања од хром ванадијум челика, што јој даје велику прецизност. Ово је модификација војничке пушке М48. Заштита металних дијелова се остварује брунирањем, док се дрвени дијелови израшени од букве науљују и политирају. М-48 је брзометно оружје, и може се пунити са највише 5 метака од једном. На пушку је могуће монтирати и бајонет. 
Модификација **M48/63** се још увијек производи у Застави као ловачка пушка. Главна разлика између М48 и К98к је у томе што М48 користи пријемник средње дужине. Обично их је лако препознати по горњем рукохвату, који се протеже иза стражњег нишана и завршава тик испред прстена пријемника, мада ова карактеристика постоји и на другим моделима.

Референце
---------

1. 1 2  „Mauser M48 Yugoslavian 8MM Bolt Action, Surplus, Very Good Condition" (en). Impact Guns. Pristupljeno 2019-09-23.
2. 1 2  „ZASTAVA ARMS Kragujevac | LK M48/63". Zastava-arms.rs. Arhivirano iz originala na datum 07. 05. 2012. Pristupljeno 11. 3. 2013.
3. ↑  „Mauser 98K Unofficial Web Site". Mauser98k.internetdsl.pl. Arhivirano iz originala na datum 2011-07-26. Pristupljeno 11. 3. 2013.

Спољашње везе
-------------

* *Serbian and Yugoslav Mauser Rifles*, Bogdanović, Branko
* M1878/80 Serbian Mauser
* М48, презентација на јутјубу
* М24, презентација на јутјубу
* 24/47 Mauser:Origins
* Упуство за употребу пушке М-48 (енглески) Arhivirano 2011-07-26 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Naoružanje proizvedeno u *Zastavi* |
| --- |
| Pištolji | Zastava CZ99 • Zastava CZ999 • Застава ЕЗ9/ЕЗ40 • Zastava M57 • Zastava M88 • Zastava PPZ • Zastava P10 • Zastava P25 • Zastava M70 • Zastava M70A |
| Jurišne puške | Zastava M21 • Zastava M59/66 • Zastava M64 • Zastava M70 • Zastava M80 • Zastava M85 • Zastava M90 • Zastava M95 • Zastava M99 |
| Borbene puške | Zastava M77 • Zastava M77B1 |
| Lovačke puške | LK M98 • LK M48 • LK M70 • LK M85 • Zastava M808 |
| Poluautomatske lovačke | LKP 90 SA • LKP M77 SA • LKP 76  • LKP PAP • LKP M2010 |
| Snajperske puške | Zastava M76 • Zastava M91 • Zastava M93 • Zastava M07 |
| Antimaterijalne puške | M12 Crno Koplje • M93 Crna Strijela • M03 Rhino |
| Automati | M1942 • M1944 • M1945 • M49 • M51 • M56 • M65 • M84 • M97 • FLG |
| Mitraljezi | Zorka • Zastava M09 • Zastava M10 • Zastava M53 • Zastava M72 • Zastava M77 • Zastava M82 • Zastava M84 • Zastava M87 |
Rasprostranjenost ijekavskog izgovora (žuto).

| 
srpskohrvatske standardne varijante, dijalekti i govori |
| --- |
| policentrični srpskohrvatski standardni jezikusporedba srpskohrvatskih standardnih varijantisrpska varijanta · hrvatska varijanta ·bosanska varijanta · crnogorska varijantaštokavski (ekavski · ijekavski · ikavski)kajkavski (ekavski · ikavski)čakavski (ikavski · ekavski · ijekavski) torlački (ekavski · našinski)užički · romanosrpski · bunjevačkigradišćanskohrvatski · moliškoslavenskislavenosrpski |
| * p
* r
* u
 |

**Ijekavski** ili **jekavski izgovor** (također **ijekavica** ili **jekavica**, **ijekavština** ili **jekavština**), jedan od triju izgovora srpskohrvatskog jezika u kojem je praslavenski samoglasnik jat (*ě*) zamijenjen u kratkim slogovima sa *je* [je] (*djèca*, *bjèžati*, *sjȅna*), a u dugim slogovima sa *ije* [jeː] (*dijéte*, *bijȇg*, *vijéće*). Ijekavski izgovor štokavskog narječja raširen je u štokavskim govorima u sjevernoj Dalmaciji, Lici, Kordunu, Banovini i velikim dijelovima Slavonije i Baranje, zatim u sjeverozapadnoj Bosni, istočnoj Bosni i istočnoj Hercegovini, Crnoj Gori i jugozapadnoj Srbiji. Jekavski izgovor čakavskog narječja iznimka je tek za lastovski ili jekavskočakavski dijalekt, gdje *ě* daje *je* i u kratkim i u dugim slogovima. Ijekavski izgovor značajka je bosanskohercegovačkog, crnogorskog i hrvatskog varijeteta srpskohrvatskog standardnog jezika, dok u srpskom varijetetu supostoji uz ekavski izgovor.

Vidi još
--------

* ekavski izgovor
* ikavski izgovor
* jat (slovo)
*Za ostala značenja, v. Kanu (razvrstavanje).*
Kanu jednoklek (C-1 ženske) se natječe na mirnim vodama
Kanui od aluminija su otporni udarce i uglavnom ne trebaju održavanje.
**Kanu** (rjeđe **kanoa**) je vrsta čamca. Ime mu dolazi od naziva za sjevernoamerički (kanadski) indijanski čamac. Kanu je karakterističan po tome što je zaokrenut na krajevima, te što se pokreće veslom, pri čemu veslač ili veslači kleči licem okrenut prema pramcu. Veslo u pravilu nije učvršćeno uz čamac nego se drži objema rukama.

Povezano
--------

* Kajak
* Kajak i kanu

Galerija
--------

* Utrka kanua dvokleka (žene) na mirnim vodamaUtrka kanua dvokleka (žene) na mirnim vodama
* Historijski veliki kanu u Ontariu. Slika Frances Anne Hopkins.Historijski veliki kanu u Ontariu. Slika Frances Anne Hopkins.
* Kanadski kanu na brzacima. Slika Frances Anne Hopkins.Kanadski kanu na brzacima. Slika Frances Anne Hopkins.
* Drevak - kanu na Salomonskim otocimaDrevak - kanu na Salomonskim otocima

***Kanu*** na Wikimedijinoj ostavi
**NK Olimpija Osijek**|  |
| **Puno ime** | Nogometni klub Olimpija Osijek |
| **Nadimak** | *ljubičice* |
| **Osnovan** | 7. rujna 1923. |
| **Igralište** | U Donjem gradu, Osijek |
| **Navijači** | II. stanica |
| **Kapacitet** | 2.000 |
| **Direktor** |  |
| **Trener** |  |
| **Liga** | Međužupanijska liga Osijek-Vinkovci |
| ' |  |
|
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Boje kluba | Boje kluba | Boje kluba |
| Boje kluba |
| Boje kluba |
| 　 |
| **Glavni dres** |

 | 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Boje kluba | Boje kluba | Boje kluba |
| Boje kluba |
| Boje kluba |
| 　 |
| **Pričuvni dres** |

 |

 |

**NK Olimpija** je hrvatski nogometni klub iz grada Osijeka.

Povijest
--------

Klupsko ime *Olimpija* prvi se put spominje 1921. Ipak, službenim početkom rada kluba smatra se 7. rujna 1923. kada je održana Skupština Športskog društva Olimpija. Prvi predsjednik bio je Ervin Roscher. 

Za vrijeme bivše Jugoslavije, NK Olimpija je dugo vremena slovila kao "najhrvatskiji" klub u gradu.[*nedostaje referenca*]

Najveći uspjeh zabilježen je u sezoni 1995./96. kada je nedostajalo 6 bodova da se "ljubičice" plasiraju u 1. HNL.

Poznati igrači
--------------

* Hrvatska Tihomir Maletić
* Hrvatska Petar Krpan

Izvori
------

1. ↑  O nama Arhivirano 2013-08-12 na Wayback Machine-u, nsm-olimpija.hr, preuzeto 15. travnja 2013.

Vanjske veze
------------

* Službene stranice Arhivirano 2014-05-17 na Wayback Machine-u
**Mayaimi** je pleme američkih Indijanaca nastanjeno u povijesno doba pa do rane druge polovice 18. stoljeća u području oko jezera Okeechobee, Florida. Ime ovih Indijanaca dolazi iz jezika Tequesta ili Calusa Indijanaca u značenju  *'big water'* , sa kojima vjerojatno predstavljaju staru populaciju, po svoj prilici aravačkog porijekla, čije bi srodnike trebalo tražiti među Taino plemenima Velikih Antila. 

Kultura što ga je ovaj narod razvijao od neke 1000 pr. Kr. pa do 1700.-te nazvana Belle Glade, a karakteristični su joj moundi na kojima su podizali svoja sela, čemu bi razlog mogao biti močvarni kraj koji ih okružuje. Kulturu Belle Glade karakteriziraju nadalje zemljišni radovi, posebno kopanje kanala, za putove svojih kanua, i lončarija. Ona je podijeljena na 4 perioda, a u vrijeme kontakta sa Europljanima, Mayaimi su živjeli na njenom tlu. Riba, i vjerojatno druga vodena stvorenja bili su im glavna hrana, tu treba spomenuti i aligatore, kornjače, zmije i drugo. Kruh se proizvodio od brašna dobivenog od palme *Zamia spp.* (coontie), ekstremno otrovnog sjemenja i korijena ako bi se konzumirali sirovi. 

Početkom 18. stoljeća Englezi iz Karoline napadaju na indijanska sela, pale ih i Indijance odvode u roblje. Prema španjolskim misionarskim izvještajima Mayaimi 1743 brroje možda 100 duša u području uz Okeechobee. Svoju sudbinu dalje dijele sa plemenima Južne Floride koja su 1763 prebačeni na Kubu. Grad Miami dobiva ime po ovom plemenu.
**Kanon Lekë Dukagjini** je zbirka tradicionalnih albanskih zakona. Kanon se prenosio usmenom predajom, a zapisan je tek u 20. vijeku. U današnje doba se primjenjuje samo verzija, poznata kao "Kanon Leke", od šest varijacija, grupiranih prema oblastima, ličnostima i vremenima od kojih su potekli: *Kanuni i vjetër* (Stari kanon), *Kanuni i Lekë Dukagjinit* (Kanun Leke Đukađinija), *Kanuni i Çermenikës* (Kanon Čermenika), *Kanuni i Papa Zhulit* (Kanon Pape Žulija), *Kanuni i Labërisë* (Kanun Labrije) i *Kanuni i Skenderbeut* (Kanon Skenderbega), isto tako poznat i kao *Kanuni i Arbërisë* (Kanon Arbije).

Kanon Skenderbega je najbliži i najsličniji Kanonu Leke Đukađinija, koji se se često navodi kao sinonim za sam Kanon. Kanon Leke Đukađinija je razvijen od strane Leke Đukađinija, albanskog plemića koji je u 15. vijeku kodificirao dotadašnje albanske običaje. Kanon Leke Đukađinija se najčešće koristi u sjevernoj i srednjoj Albaniji, odnosno područjima bivše Jugoslavije sa albanskom etničkom većinom - Crna Gora, Kosovo i Makedonija. U današnjoj formi se koristi od 20. vijeka, a njegova je upotreba oživjela nakon kolapsa komunističkog režima 1990-ih.

Porijeklo
---------

Prema hipotezi Edith Durham običaji od kojih potiče Kanun Leke Đukađiniju potiču od brončanog doba. Neki od autora su pretpostavljali da je Kanon potekao od plemenskih zakona drevnih Ilira. Drugi autori su sugerirali da je Kanun zadržao elemente iz indoevropske prahistorijske epohe. Dio autora je pak sugerirao određenu sličnost Kanuna sa Manummrti, najranijim djelim Daramstare, jednog od hinduističkih spisa. 

Srpski autori T.O. Oraovac i S.S. Đurić tvrde da se Kanun dijelom zasniva na Dušanovom zakoniku, koji je bio donesen 1349. godine, kada je teritorija današnje Albanije bila pod vlašću srpskog cara Dušana. Noel Malcolm, pak, sugerira kako je sličnost Kanuna sa tim tekstom, posljedica toga što je Dušan u administrativne svrhe preuzeo već postojeće običaje albanskog stanovništva.

Vidi još
--------

* Krvna osveta
**Maybach** je njemački proizvođač luksuznih automobila. Osnovan je 1909. od strane Wilhelma Maybacha i njegovog sina Karla, ali tek su 1918. krenuli u proizvodnju vlastitih automobila. Automobil su rađeni do 1940. ali je automobilsku proizvodnju ponovno oživio Daimler AG 1997.

1909.-1940. – prva faza
-----------------------

Maybach je u početku proizvodio dizelske i plinske motore (potonje za cepeline). Prvi automobil su predstavili 1919. na berlinskom sajmu automobila. Njegov razvoj je počeo godinu prije. U razdoblju od 1921. do 1940. su proizvodili 12 različitih modela automobila, a usporedno su i dalje proizvodili dizelske motore za željeznicu i brodove. Maybach je u Drugom svjetskom ratu proizvodio dizelske motore za njemačke tenkove Panther i Tiger. Nakon rata proizvodnja automobila nikada nije nastavljena.

1997. – početak nove ere
------------------------

Na tokijskom sajmu automobila 1997. Mercedes-Benz je predstavio luksuzni konceptni automobil imena **Mercedes-Benz Maybach**. S obzirom na pozitivnu reakciju publike, Mercedes je odlučio nastaviti daljnji razvoj pod zasebnim imenom **Maybach**.

Dva serijska automobila su predstavljena 2002. modeli 57 i 62. Razlika između ta dva modela je u dužini karoserije – 57 je dugačak 5,7 metara, a 62 6,2 metra. Pogoni ih isti V12 motor od 550 KS. 2005. je predstavljena i sportska izvedba modela 57, nazvana 57S i opremljena V12 motorom i dva turbo punjača, tako da proizvodi 612 KS. Godinu kasnije pojavio se i 62S s istim motorom. 2007. je predstavljen i 62 Landaulet, izvedba bez krova, koja je proizvedena u samo 20 primjeraka.

Trenutačni modeli
-----------------

Maybach 62
* Maybach 57
* Maybach 62
* Maybach 57S
* Maybach 62S
* Maybach 62 Landaulet

Konceptualni modeli
-------------------

* Maybach Exelero

Eksterni linkovi
----------------

***Maybach*** na Wikimedijinoj ostavi

* Maybach Arhivirano 2009-03-02 na Wayback Machine-u
**Jevrejski ustanak protiv Heraklija** se odnosi na ustanak palestinskih i drugih levantinskih Jevreja protiv vlasti istočnorimskog (bizantskog) cara Heraklija koji je trajao od oko 613. do oko 625/628. odnosno sudjelovanje Jevreja na strani Perzijanaca u velikom bizantsko-perzijskom ratu od 602. do 628. O tim događajima postoje relativno oskudni podaci, uglavnom iz bizantskih izvora. Prema njima je nakon pobjede nad Bizantincima u bitci kod Antiohije 613. perzijski kralj Hozroje II stupio u savez sa Jevrejima preko mezopotamskog jevrejskog vođe Nehemije ben Hušiela te poslao vojskovođu Šahrabaraza u Palestinu, gdje je pomoć perzijskim trupama pružio jevrejski vođa Benjamin od Tiberijade. Uz Benjaminovu pomoć je Šahrabaraz 614. zauzeo Jeruzalem; Hozroje je potom prepustio Nehemiji i Benjaminu da vladaju Palestinom kao perzijski vazali. Njih dvojica su organizirali jevrejsku vlast te čak započeli planove da obnove srušeni Jeruzalemski Hram; s druge strane je nova vlast izazvala otpor palestinskih kršćana, koji su digli ustanak u kome je Nehemija ubijen. Jevrejski entitet je okončan kada su se između 625. i 628. u Palestinu vratile bizantske trupe; Benjamin je tada promijenio stranu, te, prema nekim navodima, čak pratio Heraklija u njegovom trijumfalnom ulasku u Jeruzalem. Heraklije je Jevreje na svoju stranu privukao obećanjem amnestije, ali ga je potom prekršio pod pritiskom fanatičnih kršćanskih redovnika, te su palestinski Jevreji godine 629. masakrirani ili prisilno pokršteni.

V. također
----------

* Jevrejsko-rimski ratovi

Izvori
------

* Katz, Shmuel. *Battleground (1974)*, p. 97.
* The Persian conquest of Jerusalem in 614 compared with Islamic conquest of 638 .
**Nacionalna garda Ukrajine** (ukr. *Націона́льна гва́рдія Украї́ни*, NGU) je rezervna komponenta Oružanih snaga Ukrajine koja se nalazi pod nadležnošću Ministarstva unutrašnjih poslova (MVD). Osnovana je nakon Euromajdanskog prevrata 12. marta 2014. godine, te je naslijedila dotadašnju Unutrašnju vojsku MVD. Zamišljena je kao laka pješadijska paravojna formacija čiji je zadatak čuvanje granica, nuklearnih elektrana i drugih objekata od strateške važnosti, odnosno antiteroristička i kontragerilska borba. Dio njenog ljudstva i formacija čini tzv. bataljone teritorijalne obrane Ukrajine, te ima značajnu ulogu u sukobu sa proruskim separatistima.

Vanjske veze
------------

***Nacionalna garda Ukrajine*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanični veb-sajt‍ Uredi na Wikidati
* National Guard recruitment webpage, operated by the Ministry of Internal Affairs[*mrtav link*] (In Ukrainian). Accessed 29 March 2014.
* Spetsnaz NGU Arhivirano 2018-08-11 na Wayback Machine-u. Unofficial website.
* Taras Kuzio, "The non‐military security forces of Ukraine." The *Journal of Slavic Military Studies* 13, no. 4 (2000): 29-56.
* Current Status of Ukraine’s Ground Forces. Defencetalk article dated Monday, March 31, 2014. Accessed 2nd April 2014.
**Green Bay Packers** je naziv za profesionalni tim američkog fudbala sa sjedištem u gradu Green Bay u američkoj federalnoj državi Wisconsin. Trenutno se kao dio Sjeverne divizije natječu u Nacionalnoj football konferenciji (NFC) Nacionalne football lige (NFL).

*Packersi* su posljednji primjer "timova iz malih gradova" koji su činili većinu u NFL-u tokom 1920-ih. Green Bay je po svemu najmanje medijsko tržište među gradovima-domaćinima sjeveronoameričkih klubova iz vodećih sportskih liga (iako njihova baza fanova uključuje Milwaukee i ostatak Wisconsina).

Osnovani su godine 1919. od Curlyja Lambeaua i Georgea Whitneya Calhouna kao nova verzija poluprofesionalnih klubova koji su igrali u Green Bayu od 1896. Godine 1921. *Packersi* su postali profesionalci i priključili se Ligi.

Danas ovaj tim drži rekord po broju osvojenih prvenstava NFL-a s 12 naslova: devet prvenstava NFL prije ere Super Bowla; tri dodatne titule u 1966, 1967. i 1996. tokom koje su porazili prvake AFL-a/AFC-a u Super Bowlu I, Super Bowlu II i Super Bowlu XXI.  Klub je također osvojio prve dvije meča između prvaka AFL-NFL održana prije spajanja AFL-NFL, kasnije poznatih kao Super Bowl I i II.

Packersi su trenutno jedina besprofitni profesionalni sportski klub u javnom vlasništvu u SAD. Trenutno se 4,750.925 dionica nalaze u vlasništvu 111.967 dioničara — od kojih nijedan nikad nije dobio dividendu.

Bilješke
--------

1. ↑  „Packers championship history". Arhivirano iz originala na datum 2006-07-21. Pristupljeno 2007-01-24.
2. ↑  „Packers shareholders".

Eksterni linkovi
----------------

***Green Bay Packers*** na Wikimedijinoj ostavi

* Green Bay Packers official web site
* The Green Bay Press-Gazette Arhivirano 2013-09-04 na Wayback Machine-u
* Packer Plus (The Milwaukee Journal Sentinel)
* The Green Bay Packers Uniform Database Arhivirano 2007-06-30 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
National Football League (2015) |
| --- |
| AFC | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Istok | Sjever | Jug | Zapad |
|  |
| 
Buffalo Bills
Miami Dolphins
New England Patriots
New York Jets
 | 
Baltimore Ravens
Cincinnati Bengals
Cleveland Browns
Pittsburgh Steelers
 | 
Houston Texans
Indianapolis Colts
Jacksonville Jaguars
Tennessee Titans
 | 
Denver Broncos
Kansas City Chiefs
Oakland Raiders
Los Angeles Chargers
 |

 |

 |
| NFC | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Istok | Sjever | Jug | Zapad |
|  |
| 
Dallas Cowboys
New York Giants
Philadelphia Eagles
Washington Redskins
 | 
Chicago Bears
Detroit Lions
Green Bay Packers
Minnesota Vikings
 | 
Atlanta Falcons
Carolina Panthers
New Orleans Saints
Tampa Bay Buccaneers
 | 
Arizona Cardinals
Los Angeles Rams
San Francisco 49ers
Seattle Seahawks
 |

 |

 |
Etno-lingvističke grupe u regionu Kavkaza
**Kavkaski jezici** su velika i raznovrsna grupa jezika koji se koriste u regionu Kavkaza, između Crnog i Kaspijskog mora. Njima govori više od deset miliona ljudi. 

Komparativnom lingvističkom analizom ustanovljeno je da se ovi jezici mogu klasifikovati u više nesrodnih jezičkih porodica.

Jezičke porodice koje potiču sa Kavkaza
---------------------------------------

Tri porodice kavkaskih jezika nemaju srodnike van ove oblasti i smatraju se izvornim jezicima Kavkaza. To su kavkaski jezici u užem smislu. 

* **Južnokavkaski jezici**, ili **kartvelski jezici**: među kojima je najznačajniji gruzijski, zvanični jezik Gruzije, sa četiri miliona govornika.
* **Severozapadnokavkaski jezici**, takođe poznati kao **abhasko-adigejski**, **abhasko-čerkeski**, ili **zapadnokavkaski jezici**. Najznačajniji među njima je kabardinski jezik koji koristi oko milion govornika.
* **Severoistočnokavkaski jezici**, takođe poznati kao **nahsko-dagestanski**, ili **istočnokavkaski jezici**. Najznačajniji je čečenski jezik sa oko milion govornika.

Često je mišljenje da su kavkaski jezici bogati samoglasnicima. To je tačno za severozapadno i severoistočnokavkaske jezike (jezik ubuk ima čak 84 suglasnika), južnokavkaski jezici imaju 28-30 suglasnika, što je negde između arapskog (28 suglasnika) i ruskog (35-37 suglasnika).

Indoevropski jezici koji se koriste na Kavkazu
----------------------------------------------

Glavni indoevropski jezik ove regije je jermenski, koji govori oko 4 miliona Jermena. Druga najveća grupa su 700.000 Oseta koji govore osetinski jezik. Govornici slovenskih jezika (ruskog i ukrajinskog) sačinjavaju preko trećine stanovništva ove regije. Prisutni su još persijski, grčki, pontski, kurdski i drugi jezici.

Turkijski jezici koji se koriste na Kavkazu
-------------------------------------------

Turkijski jezici u široj upoterbi u regionu Kavkaza su: azerski (6 miliona govornika), balkarski, karačaj, kumički i drugi.

Ostali jezici koji se koriste na Kavkazu
----------------------------------------

Kalmički jezik, kojim govore potomci Kalmika, je mongolski jezik. 

U regionu živi oko 25.000 govornika semitskog asirskog novoaramejskog jezika.

Eksterni linkovi
----------------

* Mapa kavkaskih jezika
* Etno-lingvistička mapa
* Ethnolinguistic map of Tajikistan by Iraj Bashiri
* Narodi Ruskog carstva (poglavlje o Kavkazu)
* Gruzijska akademija nauka - institut za lingvistiku Arhivirano 2004-04-20 na Wayback Machine-u
* Atlas kavkaskih jezika sa jezičkim vodičem Arhivirano 2007-09-17 na Wayback Machine-u
**Kazimierz Kordylewski** (Poznanj, 11. listopada 1903. - Krakov, 11. ožujka 1981.), poljski astronom. Godine 1956. je tvrdio da je pronašao Oblake Kordiljevskog, nakupine prašine na Mjesečevoj stazi u položaju koji odgovara Lagrangeovim točkama L4 i L5, za koje još i danas neki osporavaju postojanje.

Oblaci Kordiljevskog
--------------------

*Glavni članak: Oblaci Kordiljevskog*
Oblaci Kordiljevskog su nakupine prašine na Mjesečevoj stazi u položaju koji odgovara Lagrangeovim točkama L4 i L5 u sustavu Zemlja - Mjesec.
**Oblaci Kordiljevskog** su nakupine prašine na Mjesečevoj stazi u položaju koji odgovara Lagrangeovim točkama L4 i L5 u sustavu Zemlja - Mjesec, a otkrio ih je poljski astronom Kazimierz Kordylewski 1961. Oblaci prašine, ovisno o kutu gledanja, mijenjaju prividni promjer (kutni promjer) od 1° do 4°, a sjaj im je jednak i manji nego sjaj protusvjetlosti (zodijačka svjetlost). Viđeni su i golim okom i fotografirani su, a registrirani su i iz umjetnih satelita. Ti oblaci, zajedno s Mjesecom, s istom kutnom brzinom mijenjaju položaj među zvijezdama. Najbolje se vide kada su na suprotnoj strani neba od Sunca, ili na svega 30° elongacije. Kao i Trojanci, i oblaci Kordiljevskog ne prebivaju stalno u libracijskim točkama, već se premještaju za nekoliko stupnjeva u oba smjera. U stvarnosti, oblaci su gušći dijelovi međuplanetarnog praha, sa 100 do 10 000 puta većom koncentracijom zrnaca prašine koja su u području libracijskih točaka našla relativno stabilnu putanju oko Zemlje.

Izvori
------

1. ↑  Vladis Vujnović : "Astronomija", Školska knjiga, 1989.
Četveročlani bend s blackface šminkom svira daire, violinu, bendžo i udaraljke.Detalj s omota *The Celebrated Negro Melodies, as Sung by the Virginia Minstrels*, 1843
**Minstrel show** (fonetski: Minstrel šou) ili **minstrelsy** je naziv za kazališne predstave koje su predstavljale oblik popularne zabave u SAD u 19. i početkom 20. vijeka, a čiji su protagonisti bili karikirani i stereotipni crni likovi. Predstave su se sastojale od komičnih skečeva, varijetetskih točki, plesnih i muzičkih točaka. a izvođači - ispočetka isključivo bijeli, a nakon građanskog rata i crni - su nastupali s karakterističnom crnom šminkom poznatom kao *blackface* (crno lice). S vremenom se uvriježio stav da minstrel showovi sa svojom ikonografijom i stereotipovima podstiču rasizam i druge oblike diskriminacije prema crncima, pa su već do sredine 20. vijeka gotovo potpuno nestali iz javnog života. S druge strane im se priznaje da su bitno uticali na kasnije oblike popularne kulture kao što su stand up komedija, country i afroameričku muziku.

Povezano
--------

* Blackface
* Coon song
* *The Black and White Minstrel Show*, a britanska TV-emisija

Eksterni linkovi
----------------

***Minstrel show*** na Wikimedijinoj ostavi

* "Minstrel Potpourri" performed by the Edison Minstrels
* "Waiting for the Robert E. Lee" performed by the Heidelberg Quintet (from the Internet Archive)
* Ruckus! American Entertainments at the Turn of the Twentieth Century From the collection of the Beinecke Rare Book and Manuscript Library at Yale University
* The JUBA Project: Early Blackface Minstrelsy in Britain, 1842-1852
* Historical Notes for Collection 1: African-American and Jamaican Melodies, includes biographical sketches of many black minstrel composers and access to their music.
**Kazimir III. Veliki** (poljski: *Kazimierz III Wielki*) (Kowal, 30. april 1310. - Krakov ?, 5. novembar 1370.) bio je posljednji poljski kralj iz 
Dinastije Pjastovića koji je vladao zemljom od 1333. do 1370.

Zvan je *Veliki* i *Seljački kralj* jer se klonio ratova, a više oslanjao na savezništva i pregovore, svojom trezvenom politikom ipak je uspio proširiti teritorij kraljevstva prema istoku (Rusija) i zapadu (Njemačka). Ojačao je centralnu vlast dvora, kodificirao zakonodavstvo, dao gradovima pravo na samoupravu po uzoru na Magdeburško pravo i osnovao prvi poljski univerzitet u Krakovu 1364.

Biografija
----------

Kazimir je bio drugi kralj ponovno ujedinjene i reanimirane Poljske, koja je gotovo dva vijeka bila podijeljena na brojna mala vojvodstva.
Njegov otac Vladislav, uspio je ujediniti Veliku i Malu Poljsku i obnovio je davno zaboravljeno kraljevstvo krunidbom u Krakovu 1320.
Majka mu je bila Jadwiga, kćer Bolesława Pobožnog iz Velike Poljske.

Nakon smrti starijeg brata 1312. Kazimir je smatran prijestolonasljednikom, i pripreman za vladavinu od strane Jarosława (kasniji nadbiskup Gniezna) i njegov budući savjetnik. Nakon smrti oca Kazimir je postao poljski kralj 1333. Od njegove tri sestre, najvažnija je ispala Elizabeta, koja se 1320. udala za 
ugarskog kralja Karla I, pa je imala utjecaja na ondašnju politiku.

Za svoje vladavine Kazimir je nastavio djelo svoga oca, dodavši dvije velike i važne regije Crvenu Ruteniju i Mazoviju, pa je tako zemlju učinio solidnim i cijenjenim partnerom u zemljama Centralne Evrope 14. vijeka. 

Uz sve to ostavio je dobro organiziranu vlast i ojačao narodno jedinstvo, pa nakon njegove smrti (iako nije odredio 
prijestolonasljednika) nije bilo pokušaja obnove bivših vojvodstva.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Casimir III, king of Poland*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 9.01.2021.

Vanjske veze
------------

***Kazimierz III od Poljske*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Casimir III, king of Poland* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Japan - otok Kyushu
**Kyūshū** (jap. 九州 - *devet provincija*) s glavnim gradom Fukuoka je površinom 35.640 km² i sa 13,44 milijuna stanovnika, drugi najveći po broju stanovnika, a površinom treći najveći japanski otok. Najjužniji je od četiri glavna otoka, i smatra se izvorištem japanske civilizacije. Nekada je bio podijeljen u devet provincija, po čemu je dobio ime.

Kyushu je vrlo brdovit. Na njemu se nalazi Aso (1 592 m), najaktivniji vulkan u Japanu.

Administrativna podjela
-----------------------

Kyushu je podijeljen u osam provincija:

* Fukuoka
* Kagoshima
* Kumamoto
* Miyazaki
* Nagasaki
* Oita
* Okinawa
* Saga

Ekonomija
---------

Glavni grad Fukuoka je lučki grad u kojem je smještena teška industrija. Industrija se nalazi i u Kitakyshu i Omuti, a u Nagasakiju se nalazi najveća luka.

Kyushu ima suptropsku klimu. Najvažniji poljoprivredni proizvodi su riža, čaj, duhan, krumpir i soja. Proizvodi se i svila.

Zanimljivosti
-------------

Na Kyushu su živjeli do svoje smrti Kamato Hongo i Yukichi Chuganji, do sada najdugovječnije zabilježene osobe na svijetu.

***Kjūshū*** na Wikimedijinoj ostavi