recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Stara Rauma** (finski: *Vanha Rauma*, švedski: *Gamla Raumo*) je historijski centar grada Raume podignut od drva, koji je 1991. uvršten na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi.

Karakteristike
--------------

Rauma je jedan od rijetkih srednjovjekovnih gradova u Finskoj, smješten na obali Botnijskog zaljeva.
Historijski centar grada - Stara Rauma, u kom ima nekih 600 drvenih zgrada, od kojih je većina u privatnom vlasništvu, prostire se na površini od 29 hektara. U vrijeme kad je građena Stara Rauma se nalazila na morskoj obali, ali se zbog uzdizanja tla danas nalazi oko 1,5 km od obale. Stara Rauma je kombinacija trgovačko - stambenih zgrada, unutar carinskih granica grada s kraja 19. vijeka.

Rauma ima očuvanu strukturu koja se može pratiti od srednjeg vijeka, uključujući nepravilnu uličnu mrežu, blokove zgrada, parcele i dvorišta. Većina kuća je uglavnom jednoetažna, podignuta između 18. i 19. vijeka, dok su poneki podrumi i iz ranijih perioda.
Stambene kuće su smještene uz ulicu a gospodarske zgrade, kao što su štale i ambari leže iza po uskim dvorištima.

Današnji izgled zgrada je rezultat obnova i dogradnji rađenih u fazama između 18. i kraja 19. vijeka. Na kraju tog perioda, kad se zbog pomorske trgovine znatno poboljšao materijalni položaj njegovih stanovnika, koji im je dozvolio da prošire i moderniziraju svoje kuće, uz adekvatne dekorativne fasade sa neorenesansnim 
detaljima uz karakterististične bogato dekorirane portale za ulaz u dvorište.

Trgovački centar leži između dvije glavne ulice koje se protežu kroz cijeli stari grad, dok glavni trg, leži točno u centru.
Na njemu se nalaze dvije građevine koje dominiraju gradom, to su srednjovjekovna crkva]], podignuta je uz franjevački samostan i nekadašnja gradska vijećnica podignuta između 1775. - 76.

Stara Rauma je arhitektonski dobro očuvanu homogeno urbano područje, reprezentativni primjer tradicionalne nordijske drvene gradnje.

Slike iz Stare Raume
--------------------

* Ulica HauenguanoUlica Hauenguano
* Ulica KoulukatuUlica Koulukatu
* Prizor iz starog gradaPrizor iz starog grada
* Drvene kućeDrvene kuće

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Old Rauma" (engleski). Unesco. Pristupljeno 04. 12. 2015.

Vanjske veze
------------

***Stara Rauma*** na Wikimedijinoj ostavi

* Welcome to Old Rauma (`en`)

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Finskoj |
| --- |
|  | 
Visoka obala (Arhipelag Kvarken)1) • Drvena crkva u Petäjävesi • Historijski centar Raume • Eneolitsko groblje u Sammallahdenmäki • Struveov luk1) • Utvrda Suomenlinna • Stara tvornica kartona u Verlau 
 | Finska zastava |
| 
1) Zajednička svjetska baština Švedske i Finske,  2) Zajednička svjetska baština deset zemalja (Latvija, Norveška, Švedska, Finska, Estonija, Litva, Rusija, Bjelorusija, Ukrajina, Moldova)
 |
**Slalom** se odnosi na takvo sportsko natjecanje u kojem natjecatelji u želji da najbrže prođu zadanu stazu, prolaze označeni put između oznaka poznatijim pod nazivom vrata.

Ako ne prođu zadanu stazu na propisan način, tada bivaju diskvalificirani, odnosno njihovom vremenu prolaska staze, pribraja se dodatno vrijeme kao kazna.

Riječ slalom je izvedena iz norveškog slalåm: *sla* označuje strmu nizbrdicu, a *låm* označuje trag u snijegu (što bi značilo da je prvi put upotrebljena riječ slalom na skijaškim natjecanjima).

Najčešće se slalom odnosi na skijanje, kajak i kanu na divljim vodama, skijanje na vodi, itd.

Slalom u alpskom skijanju
-------------------------

Slalom zajedno sa veleslalomom spada u tehničke discipline alpskog skijanja, za razliku od brzih disciplina u koje spadaju super-veleslalom i spust. Riječ je o najsporijoj ali tehnički vrlo zahtjevnoj disciplini.

Prema trenutno važećim pravilima, natjecanja u slalomu se odvijaju u dvije vožnje, od kojih svaka traje otprilike 50-60 sekundi, ovisno o stazi, konfiguraciji terene, vremenskim prilikama i vještini skijaša. Prema važećim standardima staza je u slalomu označena vratima. Vrata se sastoje od dva štapa označena zastavicama u boji, naizmjenično crvenom i plavom bojom. Skijaš je ispravno prošao vrata ukoliko su s prave strane zastavice (odnosno između dvije zastavice koje formiraju vrata) prošla oba vrha skija te obje noge skijaša.

Međunarodna skijaška federacija detaljno propisuje sve parametre staze, te je tako u slalomu propisan raspon visinske razlike od starta do cilja (140-220 metara), širina pojedinih vrata (4-6 metara), razmak između dvaju susjednih vrata (0,75-15 metara), ukupan broj vrata na stazi (55-75), broj natjecatelja koji se kvalificira za drugu vožnju (30 najbržih iz prve vožnje) te brojni drugi detalji. Sve navedene mjere se odnose na muški slalom, a postoje i pravila za ženski slalom, natjecanja mlađih dobnih kategorija i sl.

  


***Slalom*** na Wikimedijinoj ostavi
**Vilsandi** (njemački: *Filsand*) je otok Zapadnoestonskog arhipelaga koji leži u Baltičkom moru, zapadno od otoka Saaremaa.

Karakteristike
--------------

Otok ima površinu od 8,75 km², vrlo je razveden brojnim poluotocima; Orjassaare, Panga, Kubjamaa, Maturahu i okružen otočićima.
Od Otoka Saaremaa dijeli ga tjesnac Kihelkonna.

Duboki zaljevi *Auksaare* na sjeveru i *Vahemere* na jugu, dijele otok na *Veliki* (Suur) na zapadu i *Mali* (Väike) Vilsandi na istoku, jer je prevlaka Vahemere, za visoke plime često pod vodom.

Vilsandi je najsunčaniji estonski otok, poznat po borovoj šumi koja se prostire po sredini otoka,
on je zajedno sa svojim akvatorijem bogatim brojnim otočićima proglašen Nacionalnim parkom Vilsandi.

Historija
---------

Otok je prvi put dokumentiran 1645. na starim pomorskim kartama pod imenom - *Filsand*, *Felsland*. Prvo stalno naselje Vilsandi dokumentirano je 1703. a od 1809. ima i svjetionik.

Vilsandi administrativno podpada pod Okrug Saare, na njemu je 2000. u jedinom naselju *Vilsandi* stalno živjelo 20 stanovnika.
Iz luke Vikati prometuje brod do 5 km udaljene luke *Papissaare* na Otoku Saaremaa.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Vilsandi saar*" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 25. 09. 2021.

Vanjske veze
------------

***Vilsandi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Vilsandi saar* (`et`)
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Slagalica**. Za druga značenja, v. Slagalica (razvrstavanje).* |

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Tangram je jedna od najstarijih slagalica. | Primjer trodimenzionalne slagalice. |

**Slagalica** je igra strpljenja, vrsta zagonetke u kojoj je zadatak da se od više dijelova složi traženi oblik, u dvije ili tri dimenzije. Dijelovi mogu biti istih ili različitih oblika, koji se na određeni način međusobno uklapaju. Kod nekih slagalica dijelove prvo treba izrezati i presložiti ih u novi oblik.

Postoji više vrsta slagalica. Jedna od najstarijih i najpoznatijih je tangram, koji - uz mnoge druge - spada u matematičke zagonetke. Rasprostranjena vrsta slagalica su i "pazli" (engl. *puzzle*), koje je na južnoslavenskim prostorima popularizirala organizacija UNICEF.

Pazl
----

Logotip Vikipedije sastavljen od dijelova pazla.
U engleskom jeziku ***puzzle*** (izgovor: pàzl) označava bilo koju zagonetku, dok se u srpskohrvatskom jeziku odnosi na određeni tip slagalice, koja se u engleskom zove *jigsaw puzzle*.

Pazl je vrsta igračke koja se sastoji od velikog broja malih dijelova nepravilnih oblika, koji se međusobno uklapaju. Svaki djelić obično ima na sebi dio slike, tako da se rješenjem zagonetke dobija cijela originalna slika.

### Izrada

Pazl je u početku rađen tako što se crtala slika na ravnu površinu i zatim izrezivala pilom (engl. *jigsaw*, otuda potječe engleski naziv). Komercijalizacija igre pripisuje se londonskom kartografu i graveru Johnu Spilsburyju (oko 1760).

Danas se pazl izrađuje prvenstveno od kartona. Na karton se nalijepi slika i zatim se izrezuju dijelovi.

Tipične slike koje se mogu vidjeti na pazlima su scene iz prirode (planine, jezera, životinje), zgrade (dvorci, crkve) i reprodukcije umjetničkih djela. Svaka slika može poslužiti za izradu pazla pa tako neke radionice izrađuju pazleod osobnih fotografija naručitelja.

Primjer pazla, atlas iz 1850, u kome su djelovi rezani po granicama država i regiona, a mora i oceani na uobičajeni način.
  

### Način igre

Iako je pazl igra strpljenja, mogu je igrati i više igrača.

Teži način igre je da se prethodno ne zna kakvu sliku treba složiti, odnosno da se za vrijeme igre ne gleda slika (koja je obično priložena ili je na omotu).

Djelići se slažu uspoređivanjem sadržine po boji i uzorku, a zatim i po rezanoj konturi. Kod kvalitetnije izrađenih slagalica, svaki djelić je jedinstven i može se umetnuti samo na jedno mjesto.

Za lakše rješavanje koriste se razni "trikovi", kao što je gledanje u sliku i slaganje prvo rubnih dijelova (okvira), od kojih se onda slaže prema sredini.

Povezano
--------

* Mozaik
* Ornament
* Ravensburger

Vanjske veze
------------

* Web-stranica *Puzzlehistory.com*
*Za ostale upotrebe, v. Orman (razvrstavanje).*
Stariji drveni ormar
**Ormar** ili **orman**, je deo nameštaja u stanovima, kancelarijama i radnim prostorijama. 
Reč ormar je latinskog porekla (*armarium*) doslovce znači: uspravani visoki sanduk za držanje, odeće, haljina i knjiga.

Klizni ormar-vrsta ormara za namještaj, ormar s kliznim vratima. Naziv je povezan s željezničkim odjeljcima: imaju vrata upravo ovog dizajna.

Ormari su namenjeni za smeštaj odeće, posteljine, knjiga i drugih kućnih ili radnih stvari. Najčešće se proizvode od drveta i lima a u novije vreme i od drugih savremenih materijala. Ranije su ih izrađivali stolari (zanatlije), ručno tako da su mogli predstavljti prava umetnička dela (ukrašavani rezbarenjem). U novije vreme se proizvode industrijski u velikim serijama ili ih proizvode (po narudžbini) „savremeni stolari" od polugotovih materijala.

Literatura
----------

* Vujaklija Milan, Leksikon stranih reči i izraza, Prosveta, Beograd, 1991. godina
* Andrews, John (2006) British Antique Furniture. Antique Collectors' Club ISBN 1-85149-444-8; p. 226
* Bravery, Suzanne (10 May 2008), "The Linen Cupboad", Mother's Day Address at Eryldene (PDF), Gordon, NSW: Eryldene Trust, retrieved 30 March 2009

Spoljašnje veze
---------------

Izvori
------

1. ↑  Koji sustav kupea odabrati?

***Orman*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostale upotrebe, v. The Spirit of St. Louis (razvrstavanje).*

**Spirit of St. Louis** (hrv. *Duh Sv. Louisa*) je ručno izrađeni zrakoplov kojim je Charles Lindbergh prvi put preletio Atlantik bez stajanja 20. svibnja 1927. Ovo je ujedno bio i prvi neprekidni let između New Yorka i Pariza, što je Lindberghu donijelo nagradu od 25.000 dolara.
Lindbergh je poletio s Roosevelt uzletišta u New Yorku te je nakon leta od 33 sata, 30 minuta te 29,8 sekundi uspješno sletio na Le Bourget aerodrom u Parizu. Tako je postao 104. osoba koja je preletila Atlantik, ali prva kojoj je to uspjelo bez stajanja.

Uvod i početak razvoja
----------------------

Zrakoplov je dizajnirao Donald A. Hall iz kopmanije Ryan Airlines. Dizajniran je na osnovu Ryana M-2, poštanskog zrakoplova izrađenog 1926. no "Spirit" je sadržavao mnoge promjene kako bi izdržao dugi let. Svoje ime je dobio po gradu St. Louisu u Missouriju zato što su investitori u Lindberghov pothvat, živjeli u tom gradu. Glavni poticaj Lindberghu je bila nagrada Orteig od 20.000 dolara, koju bi dobila prva osoba koja preleti Atlantik bez zaustavljanja.

### Dizajn

Lindbergh je vjerovao, da što zrakoplov ima više motora, veća je šansa njihovog kvara te je sam odlučio kupiti jednog. Ubrzo je novi zrakoplov prilagođen svojoj namjeni, te je ostao zapamćen po svojim glatkim linijama koje su napravljane radi manjeg otpora zraka te veće iskoristivosti goriva.
Spirit je imao dodatne tankove zbog povećanja dometa, a glavni tank je bio smješten ispred pilota što je uravnotežavalo zrakoplov u letu.
Zrakoplov nije imao prednje staklo, te je pilotov pogled bio ograničen samo na manje bočne prozore i dodatno ugrađeni periskop. Za navigaciju je koristio najnovije kompase, koji su eliminirali mogućnost zemljinog magnetskog otklona, omogućujući precizno navođenje na velikim udaljenostima.
Pilot je sjedio u skučenoj pilotskoj kabiniu koji je bio 94 cm širok, 81 cm dugačak te 130 cm visok. Zrakoplov je pokretao jedan 9-cilindrični Wright J-5C "Whirlwind" radijalni motor. Hlađen je zrakom te je imao poseban mehanizam čišćenja kako nebi došlo do zastoja rada tijekom leta.

Nakon povijesnog leta
---------------------

Lindbergh ispred svog zrakoplova
Nakon što je doletio u Pariz i osvojio nagradu, Lindbergh je odletio i do Engleske i Belgije, nakon čega je predsjednik Calvin Coolidge poslao mornarički brod po Lindbergha i njegov zrakoplov.

Kad se vratio u SAD, Lindbergh je krenuo na promocijsko i oproštajno putovanje duž SAD-a i Latinske Amerike. Posljednji let Spirita of St. Louis je bio 30. travnja 1928. kada je Charles Lindbergh poletio iz St. Louisa prema Washingtonu gdje je povijesni zrakoplov predao Smithsonian institutu.
Napisao je knjigu "WE" o svom putovanju. Pod ovim "We" je mislio na sebe i svoj zrakoplov jer su bili jedini na tom putovanju.

1953. napisao je i knjigu *The Spirit of St. Louis* te je za nju osvojio Pulitzerovu nagradu.

***Spirit of St. Louis*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostale upotrebe, v. Stara Evropa (razvrstavanje).*
**Stara Evropa** (engleski: , francuski: , njemački: ) je izraz, gotovo u pravilu pežorativan, koji se od početka 2000-ih koristi za one evropske zemlje, pogotovo one ekonomski, politički ili vojno uticajnije, koje nisu sklone ulaziti u otvorene ili vojne sukobe sa autoritarnim, totalitarnim ili anti-zapadnim državama, najčešće iz vlastitih ekonomskih i realpolitičkih interesa. Izraz je u tom smislu prvi godine 2003. upotrijebio tadašnji američki ministar obrane Donald Rumsfeld kako bi opisao eksplicitno protivljenje vlada Francuske i Njemačke - dotada vjernih američkih saveznika - američkom ratu protiv Iraka kojim je tada vladao Sadam Husein; kao suprotnost Staroj Evropi je Rumsfeld naveo tzv. Novu Evropu, odnosno postkomunističke istočnoevropske zemlje koje su Amerikancima u tome dale maksimalnu političku i vojnu podršku.

Izraz je sa oduševljenjem prihvaćen u velikom dijelu američke javnosti, a pogotovo od strane neokona; šire se upotrebljavao kako bi se označio dotada najeksplicitniji raskol među atlantskim saveznicima od vremena nastanka modernog Zapadnog bloka. "Starost" se u izrazu "Stara Evropa" često tumačila kao izrugivanje "sklerotičnosti" evropske politike koja se još nije prilagodila novoj stvarnosti SAD kao jedine svjetske supersile i moralnog predvodnika slobodnog svijeta; iluzijama o tome da Francuska i Njemačka još uvijek predstavljaju velesile kao što su to bile u 20. vijeku; kao i "dekadentnost" njihovih političkih sistema, bilo kroz korumpiranost lukrativnim ekonomskim vezama sa tiranskim režimima, bilo kroz "bolećivi" pacifizam i nedostatak hrabrosti i spremnosti na izazove koji se u doba hladnog rata razvio kroz decenije lagodnog života pod američkim vojnim kišobranom. 

Izraz "Stara Evropa", iako je se odnosio Zapadnu Evropu odnosno "stare" američke saveznike iz NATO-pakta, se nije podrazumijevao sve njih, s obzirom da su američku politiku prema Iraku eksplicitno podržale Ujedinjeno Kraljevstvo, Italija, Španija, Nizozemska i Danska. Sve veća nepopularnost rata u Iraku i neokonske politike je, pak, natjerao i neke "staroevropske" i "novoevropske" države da za nekoliko godina pod pritiskom javnosti promijene svoju politiku, odnosno povuku vlastite trupe iz Iraka, pa je razlikovanje "Stare" i "Nove Evrope" u tom smislu promijenilo svoje značenje. 

Danas se taj izraz više može primijetiti u kontekstu Evropske Unije, odnosno razlikama zapadnih i istočnih zemalja EU u određenim političkim pitanjima, kao što su odnosi prema Rusiji, nastojanja da se antikomunizam izjednači sa antifašizmom ili euroskepticizam.

Povezano
--------

* Antiamerikanizam
* Antieuropeizam
* Nova Evropa
**Paranam** je grad od 3,094 stanovnika u općini Para Oost od 8,016 stan. On se nalazi na sjeveroistoku Surinama u Distriktu Para.

Geografske karakteristike
-------------------------

Paranam se prostire se duž lijeve obala rijeke Surinam, 30 km južno od Paramariba.

Historija
---------

Na mjestu današnjeg Paranama su engleski kolonisti negdje između 1735. do 1765. osnovali plantažu *Klein Curaçao*. 
Krajem 1930-ih počelo je iskapanje boksita i niklo je rudarsko naselje Paranam.

Američka kompanija Alcoa je između 1959. - 1965. u Paranamu izgradila tvornicu za preradu boksita u glinicu i livnicu aluminijskih ingota, paralelno sa hidroelektranom u Afobaki koja je trebala snabdjevati te pogone električnom strujom.

Tako je Paranam izrastao u jedan od najprosperitetnijih gradova u Surinamu. Alcoa je podigla i luku sa tri doka na Rijeci Surinam, do koje mogu doploviti brodovi gaza do 7.1 metra i nosivosti do 40,000 tona, namjenjenu za rasuti teret (ponajviše boksit) i naftu.

Alcoa je zatvorila svoje pogone 1999. zbog smanjenje potražnje i visokih troškova, otad taj nekoć uzorni grad propada.

Tereni na kojima su donedavno bili stadion, igralište, sportska i gimnastička dvorana dvorana preplavila je džungla.

Izvori
------

1. 1 2 3   (engleski) Shadows of the Plantation?. Brill.
2. ↑  „*Smal-Kalden - Paranam in Para*" (engleski). City population. Pristupljeno 26.11.2022.
3. 1 2   (nizozemski) Plantage Klein Curaçao. Anda Suriname. Pristupljeno 26.11.2022.
4. 1 2   (engleski) The land Alcoa dammed. Post Gazette. Pristupljeno 26.11.2022.
5. ↑   (engleski) Paranam (Suriname). ShipNext. Pristupljeno 26.11.2022.
6. ↑   (engleski) The Jungle Slowly Returns to Paranam. Pulitzer Center. Pristupljeno 26.11.2022.

Vanjske veze
------------

***Paranam*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Paranam* (na portalu Mapcarta) (`en`)
**Smeđi pelikan** (lat. *Pelecanus occidentalis*) je vrsta ptice iz porodice pelikana. Najmanji je među osam vrsta, ali je ipak velika ptica 105 – 137 cm dužine s rasponom krila od 183-250 cm i težine između 2,7 – 5,5 kg. 

Jedna je od samo tri vrste pelikana koje žive na zapadnoj polutki, te jedna od dvije vrste koje zaranjaju pod vodu u potrazi za hranom. Među najpoznatijim je pticama na jugu i zapadu SAD-a. Simbol je Louisiane, nacionalna ptica Barbadosa i Otoka Turks i Caicos. Maskota je nekoliko univerziteta. Pojavio se u dugometražnom crtanom filmu "U potrazi za Nemom", kao dobroćudni lik, premda se radnja odvija u blizini Australije, a tome ne žive smeđi pelikani.

Kao i drugi pelikani snažno je građen, ima dugi vrat, kratke noge i upadljivo karakterističan snažan kljun s grlenom torbicom. Perje je sivo i smeđe po tijelu, a bijele i žute boje na glavi i vratu. 

Živi na na obalama Sjeverne, Srednje i Južne Amerike. Iako živi gotovo isključivo na obalama, mlade ptice također se povremeno pojavljuju na unutrašnjim slatkovodnim jezerima. U prošlosti je njegova brojnost u jugoistočnom SAD-u, bila posebno ugrožena korištenjem pesticida. 

Vrlo je društvena ptica, često lovi hranu u jatima, a to su razne vrste riba, posebice haringe, rijetko čak i školjke.

Gnijezdo od grana i raznih biljaka gradi uglavnom na drveću ili velikim grmovima. Ženka snese 1 – 2, rijetko 3 jaja, na kojima sjede 39 dana naizmjence oba roditelja. Osamostaljuje se sa 9 tjedana života, a u divljini može živjeti u prosjeku od 15 – 25 godina.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Smeđi pelikan** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Smeđi pelikan** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Smeđi pelikan** |

| * p
* r
* u
Pelikani ili nesiti |
| --- |
| Australski pelikan | 
Američki bijeli pelikan (*Pelecanus erythrorhynchos*) • 
Australski pelikan (*Pelecanus conspicillatus*) • 
Dalmatinski pelikan (*Pelecanus crispus*) • 
Peruanski pelikan (*Pelecanus thagus*) • 
Ružičasti pelikan (*Pelecanus onocrotalus*) • 
Ružičastoleđi pelikan (*Pelecanus rufescens*) • 
Sivi pelikan (*Pelecanus philippensis*) • 
Smeđi pelikan (*Pelecanus occidentalis*)
 | Ružičasti pelikan |
**Zapadna Dvina** ili **Daugava** (ruski: *Западная Двина́*, bjeloruski: *Заходняя Дзвіна*, letonski: *Daugava*, njemački: *Düna*, poljski: *Dźwina*) je najveća rijeka u Bjelorusiji i Latviji duga 1 020 km.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Zapadna Dvina* izvire na Valdajskoj visoravni u Rusiji, na nadmorskoj visini od 221 metra. Nakon tog teče u velikom luku u smjeru sjeverozapada, preko Bjelorusije i Latvije, da se nakraju kod grada Rige ulije u Baltik. 

*Zapadna Dvina* ima porječje veliko oko 88 000 km², 
većina tog terena ima nadmorsku visinu između 100 do 200 m tako da je uz korito rijeke mnogo močvara i šuma. U porječju ima preko 5 000 jezera, koja su većinom mala (najveća su Rezna i Lubana u Latviji. 

Karta porječja Zapadne Dvine
*Zapadna Dvina* je plovna do Vitebska, a kako je kanalom je preko Berezine povezana s Dnjeprom tako je praktički njome moguće doploviti do Crnog mora. Na rijeci su podignute tri hidroelektrane; Rīgas, Ķegums i Pļaviņas.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Western Dvina River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 11. 2012.

Vanjske veze
------------

***Zapadna Dvina*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Western Dvina River* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Pet Hegemona** (kineski: 五霸 ) je izraz koji označava pet kineskih velmoža, odnosno čelnika feudalnih država u periodu Proljeća i Jeseni koji su uspjeli steći hegemoniju nad ostalim državama. 

I hegemoni i države koje su vodili su nominalno bili vazali dinastije Zhou. Međutim, od godine 771. pne. kada su barbari uništili prijestolnicu dinastije i ubili kralja Youa, vladarska kuća je izgubila svoju stajaću vojsku i nije više mogla zapovijedati vazalnim državama. Raniji feudalni sistem je evoluirao tako da je kralj sada ovisio o zaštiti najmoćnije vazalne države i njenog vladara.

Taj status se nekada i formalno utvrđivao na konferencijama između najvećih velmoža i državama, a kojima je cilj bio rješavanje međusobnih sporova. Karakteristično je da hegemonija nije bila vezana uz državu, nego uz njenog vladara.

Pet Hegemona
------------

Dolje su navedene dvije najčešće liste Pet Hegemona. 

* Vojvoda Huan od Qija (齐桓公)
* Vojvoda Wen od Jina (晋文公)
* Kralj Zhuang od Chua (楚莊王)
* Vojvoda Mu od Qina (秦穆公)
* Vojvoda Xiang od Songa (宋襄公)

Alternativno:

* Vojvoda Huan od Qija (齐桓公)
* Vojvoda Wen od Jina (晋文公)
* Kralj Zhuang od Chua (楚庄王)
* Kralj Fuchai od Wua (吴王夫差)
* Kralj Goujian od Yuea (越王勾踐)
**Sinod u Laodikeji**, također poznat i kao **Šesti pomesni sabor**, bio je kršćanski sinod, odnosno regionalni skup biskupa i vodećih svećenika iz Male Azije, održan 363. u Laodikeji. Održan je nedugo nakon smrti rimskog cara Julijana, kojom je okončan posljednji pokušaj da se u Carstvu obnovi paganizam, ali i dio carskih teritorija pao pod vlast prema kršćanstvu neprijateljski raspoložene sasanidske Perzije.

Sinod u Laodikeji je donio niz kanonskih pravila za Crkvu i vjernike, koji se tiču liturgijske prakse, ponašanja svećenika i vjernika, ograničenja prilikom Korizme te određivanja biblijskog Kanona. Jedan od najvažnijih kanona je bila zabrana kršćanima da praznuju Sabat, odnosno da se odmaraju isključivo na Dan Gospodnji, odnosno nedjelju.

Sinod u Laodikeji je zvanično odredio hrišćanski biblijski kanon. Sinod ograničava javno čitanje u crkvi samo na kanonske knjige Starog i Novog Zaveta. Navodi se spisak knjiga Novog zaveta, koji sadrži 26 knjiga, sve osim Knjige Otkrivenja, i Stari zavet, koji sadrži 22 knjige, plus knjigu Baruha i Pismo Jeremije.

Eksterni linkovi
----------------

* Canons of the Council of Laodicea with annotations
* Philip Schaff (ed.), *The Seven Ecumenical Councils* (*A Select Library of the Nicene and Post-Nicene Fathers of the Christian Church*, vol. XIV), "The Canons of the Councils of Ancyra, Gangra, Neocæsarea, Antioch and Laodicea, which Canons were Accepted and Received by the Ecumenical Synods". Synod of Laodicea.
*Za ostale upotrebe, v. Sopot (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 29′ 24" SGŠ, 22° 01′ 29" IGD

**Sopot** (mak. *Сопот*) je naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Sopot je naselje u okviru opštine Kavadarci.

Prirodni uslovi
---------------

Sopot je smešten u južnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Kavadaraca, naselje je udaljeno 8 kilometara severno.

Naselje Sopot se nalazi u istorijskoj oblasti Tikveš. Selo je smešteno u dolini reke Vardar, u južnom delu Tikveške kotline. Naselje je položeno na približno 195 metara nadmorske visine, u bregovitom području. Kroz selo protiče rečica Luda Mara.

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Sopot je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 804 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%), a ostalo su mahom Romi. Početkom 20. veka 1/3 stanovništva bili su Turci, koji su posle Prvog svetskog rata iselili u maticu.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.Kavadarci.gov.mk Zvanična stranica opštine Kavadarci Arhivirano 2021-11-28 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Kavadarci |
| --- |
| **Kavadarci** • 
Begnište •
Bojančište •
Bohulja •
Brušani •
Bunarče •
Vataša •
Vozarci •
Galište •
Garnikovo •
Glišić •
Gornja Bošava •
Grbovec •
Dabnište •
Dobrotino •
Donja Bošava •
Dragoželj •
Dradnja •
Drenovo •
Kesendre •
Klinovo •
Konopište •
Košani •
Krnjevo •
Kumaničevo •
Majden •
Marena •
Mrežičko •
Pravednik •
Radnja •
Rajec •
Resava •
Rožden •
Ružanovo •
Sopot •
Stragovo •
Fariš •
Čemersko •
Šeškovo •
Šivec |  |
**Solvatacija** je proces okruživanja čestice rastvorka česticama rastvarača. Pri tome su čestice rastvarača najčešće molekuli dok čestice rastvorka mogu biti molekuli, atomi ili joni.

Solvatacija je univerzalna pojava ali je najizrazitija kod veoma polarnih rastvarača, gde i rastvorak ima izražene polarne osobine ili poseduje jonsku vezu. Molekuli polarnog rastvarača tada grade dosta postojani omot (solvatacionu sferu, a kada je rasrtvarač voda, hidratacionu sferu) debljine do 4-5 molekula rastvarača oko čestice rastvorka. Kod brojnih hemijskih reakcija jona u vodenim rastvorima hidrataciona sfera predstavlja prepreku koja usporava reakciju.

Solvatacija je osnovni uzrok elektrolitičke disocijacije kod rastvora.

Prilikom solvatacije odigravaju se promene u energetskom sadržaju sistema (entalpije) kao i promene uređenosti sistema (entropije). Pre nego što je moguće da dođe do interakcije čestica rastvorka i rastvarača, potrebno je da dođe do raskidanja međumolekulskih veza između istih. Ovaj proces je endoterman ali se uravnotežuje sa stvaranjem novih intermolekulskih veza između rastvorka i rastvarača, što je egzoterman proces. Neto promena energije je u opštem slučaju mala (mada ima ekstremnih izuzetaka) i može da ima kako endo- tako i egzoterman karakter. Endotermne spontane solvatacije objašnjavaju se promanama entropije. Naime, povećanje neuređenosti sistema favorizuje rastvaranje.

Vidi još
--------

* rastvorljivost
* rastvor
* rastvarač
* elektrolitička disocijacija
* Ostvaldov zakon

***Solvatacija*** na Wikimedijinoj ostavi
Srebrnjak Rudradamana I.  
**Pismo:** Bista Rudradamana, s iskvarenim grčkim natpisom "OVONIΛOOCVΛCHΛNO".
  
**Glava:** Troluko brdo ili Chaitya sa rijekom, polumjesecom i suncem. Brahmi natpis: "Rajno Ksatrapasa Jayadamasaputrasa Rajno Mahaksatrapasa Rudradamasa": "Kralj i veliki satrap Rudradaman, sin kralja i satrapa Jayadamana"  
16mm, 2.0 grama.
**Rudradaman I** (vl. 130-150) bio je vladar Malwe, odnosno član dinastije Zapadnih satrapa. Bio je unuk slavnog sahskog (Sah)  kralja Chastane. Rudradaman I je igrao važnu ulogu u širenju kraljevstva Ror i slabljenju Carstva Satavahana.

Izvori
------

1. ↑  Page 9, Journal of the Bombay Branch of the Royal Asiatic Society, Volume 7, Asiatic Society of Bombay, Publisher: The Society, 1867, Original from Harvard University, Digitized 14 Jun 2008

Eksterni linkovi
----------------

* Coins of the Western Satraps Arhivirano 2006-12-12 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Jayadarman**  |  **Zapadni satrap** cca. 130-150 | Slijedi: **Damajadasri I**  |
**Solvejev postupak** (*amonijačno karbonatni proces*) je industrijski proces za proizvodnju natrijum karbonata iz natrijum hlorida, amonijaka i ugljen dioksida. Proces je razvijen u modernu formu tokom 1860-tih. Svedska proizvodnja natrijum karbonata je 2005. bila oko 42 miliona tona.

Hemija
------

U zasićen rastvor natrijum hlorida uvodi se amonijak i ugljen(IV) oksid. Reakcijom u vodenom rastvoru nastaju amonijačni, natrijumovi, bikarbonatni i hloridni joni, koji mogu da daju četiri različite soli: amonijum hlorid (NH4Cl), amonijum bikarbonat (NH4HCO3), natrijum hlorid (NaCl) i natrijum bikarbonat (NaHCO3). Hlađenjem rastvora istaloži se najmanje rastvorna so - NaHCO3, a u rastoru ostaju joni amonijaka i hlora. Istaloženi NaHCO3 se odvaja od rastvora filtracijom, a zatim se zagrevanjem u rotacionoj peći dobije natrijum karbonat (soda).

NH3 + CO2 → NH4HCO3
NH4HCO3 + NaCl → NaHCO3 + NH4Cl (NaHCO3 u vidu taloga na dnu)
2NaHCO3 → Na2CO3 + CO2 + H2O (uz pomoć temperature natrijum hidrogenkarbonat (soda bikarbona) se razlaže na natrijum karbonat (obična soda), ugljen dioksid i vodu)

Spoljašnje veze
---------------

* Solvay Process Collection, Solvay (New York) Public Library. Arhivirano 2011-07-31 na Wayback Machine-u
* Salt and the Chemical Revolution[*mrtav link*]
**Sooke** (vlastiti naziv T'Sou-ke; ostali nazivi Achiganes, Sock Indians, Sōk, Sokes, Tsohke, Sâ΄ok), jedno od tri glavna ogranka ili plemena Songish Indijanaca, porodica salishan, sa otoka Vancouver u britanskoj Kolumbiji, Kanada. Ostale dvije skupine koje čine Songishe su Songish vlastiti i Saanich (Sanetch).

Sooke teritorij nalazi se na obali otoka Vancouvera uz Sooke Inlet u prolazu Juan de Fuca, gdje se danas nalazi istoimeni grad Sooke (Kanada)|Sooke. Populacija im je 1909. godine iznosila 28.

Ime Sooke anglizam je nastao od njihovog vlastitog naziva za sebe koji u dijelektu SENĆOŦEN glasi T'Sou-ke, a označava jednu vrstu ribe (Stickleback fish) koja živi na estuariju rijeke, a pripoada porodici Gasterosteidae. Naziv Sooke prvi koriste ljudi kompanije Hudson Bay kao Soke, da bi se kasnije prtvorio u Sooke, a označava uz ovo pleme i obližnji grad, rijeku i Sooke Basin.

Njihova dva rezervata nalaze se kod Sooke Basina i prostiru se na 67 hektara (165 akera), a za njih su utemeljeni 1877. Na njemu danas živi većina pripadnika plemena, a registrirano ih je 251 u veljači 2013. 

Govore posebnim songish dijalektom.

Izvori
------

1. ↑   T'Sou-ke Nation
Originalni tekst Winchesterskog sporazuma iz 1072. godine, potpisan (lijeva kolona nadolje) od strane kralja Williama, kraljice Matilde, nadbiskupa Lanfranca, Walkelina i Wulfstana, zajedno sa (desna kolona nadolje) papskog legata, Thomasa, Remigija i Herfasta. William I i Matilda su se potpisali s velikim križevima.
**Sporazum u Winchesteru** ili **Winchesterski sporazum** (engleski: ) je povelja, odnosno dokument iz 1072. temeljem koga je Katolička crkva u srednjovjekovnoj Engleskoj uspostavila primat nadbiskupa Canterburyja nad nadbiskupom Yorka. Njime se trebao riješiti spor dviju nadbiskupija oko primata, odnosno oko nadležnosti canterburyjskog nadbiskupa nad svojim kolegom u Yorku. Do njega je došlo nakon što je 1070. engleski kralj William I Osvajač za canterburyjskog nadbiskupa postavio Lanfranca, a na mjesto nadbiskupa Yorka postavio Thomasa od Bayeuxa. Nastojeći riješiti spor, William je oba nadbiskupa pozvao u nekadašnju englesku prijestolnicu Winchester gdje je 8. aprila 1072. pred njima održana prva, a potom 27. maja konačna rasprava. Nakon nje je William, uz podršku papskog legata Huberta, presudio u korist Canterburyja, a s čime je usklađen tekst povelje. Sporazum, međutim, nije okončao spor koji se nastavio sve do 1127. Današnjim historičarima je najvažniji zbog toga što se na njemu nalaze potpisi nekih od najvažnijih ličnosti Williamove Engleske; William i njegova supruga Matilda od Flandrije su potpisani s križevima, ali historičari ne smatraju to dokazom njihove nepismenosti, s obzirom da se taj običaj kod nepismenih ljudi javio mnogo kasnije.

Literatura
----------

* D Whitelock, M Brett and C N L Brooke (eds), Councils and synods, vol 1, part ii (Oxford, 1981), pp586-607 (including, pp594-5, a list of versions)
* T A M Bishop and P Chaplais (eds), Facsimiles of English Royal Writs to AD 1100 (Oxford, 1957), plate xxix
* H W C Davis (ed), Regesta regum Anglo-Normannorum (Oxford, 1913), p17
* Historical Manuscripts Commission Fifth Report (London, 1876), Appendix, p452
**Pinija**, pinj ili pitomi bor (*Pinus pinea*) je crnogorična vrsta drveća iz porodice Pinaceae.

Izgled
------

Drvo je visoko oko 15-25 metara, a promjer debla mu je oko 60 cm. Krošnja mu je oblika kišobrana, deblo pravo i snažno, čisto od grana do znate visine, u usporedbi sa ostalim vrstama iz ovog roda.

Kora je smeđecrvena, duboko izbrazdana, a ispuca na velike sivosmeđe ploče, debele 2 do 10 cm.

Korijenov sustav je dubok, veima razgranat, bez žile srčanice. 

Pupovi su valjkasti, ušiljeni, svijetlo smeđe boje. Ljuske su im bijelo oivičene, resaste. Pupovi nisu smolasti.

Iglice (četine) su zelenoplavičaste do svijetlozelene boje. Nalaze se po dvije u čuperku, duge 10 - 25 cm te debele 1.5 - 2 mm. Blago su povijene i krute, oštrog vrha. Opadaju treće ili četvrte godine.

Cvjetovi su jednospolni. Muške cvasti su žute, valjskaste. Ženski češeri izrastu na vrhovima izbojaka. Cvjetaju u ožujku i travnju.

češeri su crvenkastosmeđe boje, dugi od 8 do 14 cm i široki oko 10 cm. Jajasto kupastog su oblika, a ljuske imaju izbočenu tamnosmeđu sjajnu grebenastu apofizu i izraziti pupak. Zriju krajem treće godine, a nakon ispadanja sjemena ostaju na granama još nekoliko godina.

Pinija se razmnožava sjemenom. Sjeme je krupno, dugo 15 do 20 mm, a široko 5 do 11 mm. Okriljeno je vrlo uskim i kratkim krilcem, ima tvrdu sjemenjaču. U osnovi je smeđe, posuto crnkastim prahom. Jezgre su jestive, a upotrebljavaju se i za dobivanje jestivog ulja. Kliju sa 10-13 kotiledona.

Stanište
--------

Ova vrsta nastanjuje kserotermna staništa eumediteranske zone zimzelene vegetacije. Može se javljati pojedinačno ili u manjim skupinama. U Hrvatskoj je pinija rasprostranjena po cijeloj obali, ali se smatra da je autohtona jedino na pjeskovitim terenima istočnog dijela otoka Mljeta.

Pinija je rasprostranjena uzduž obala sjevernog dijela Mediterana, od Portugala do Sirije, te na sjevernim obalama Crnog mora.

Slike
-----

* Pinija od jednog danaPinija od jednog dana
* Pinija od 5 dana, sa mnogobrojnim supkamaPinija od 5 dana, sa mnogobrojnim supkama
* Mlada pinijaMlada pinija
* Pinija polegnuta vjetromPinija polegnuta vjetrom
* Zatvorena šišarkaZatvorena šišarka
* Otvorena šišarkaOtvorena šišarka
* Ljuska šišarkeLjuska šišarke
* Sjemenke u različitim fazamaSjemenke u različitim fazama
* 
* Kora pinijeKora pinije

Izvori
------

Atlas drveća i grmlja, Čedomir Šilić

Vanjske poveznice
-----------------

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Pinus pinea** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Pinus pinea** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Pinus pinea** |
**Sporazum iz Sunningdalea** (engleski: ) je naziv za sporazum između britanske vlade, irske vlade i sjevernoirskih političkih stranaka formalno sklopljen 9. decembra 1973. kojim je reformirano političko ustrojstvo Sjeverne Irske, odnosno uveden Savjet Irske (engleski: ) kao tijelo koje je prvi put nakon podjele Irske 1920-ih trebalo imati određene upravne ovlasti nad cijelim otokom. Glavna svrha sporazuma je bila zaustaviti sjevernoirski sukob, koji je tada doživljavao svoju eskalaciju. Sporazum je predvidio stvaranje novog sjevernoirskog parlamenta izabranog proporcionalnim sistemom, kao i sjevernoirske vlade u kojoj bi predstavnici manjinske katoličke zajednice, odnosno irskih nacionalista imali zajamčena mjesta. 

Sporazum je, međutim, vrlo brzo doživio neuspjeh, prije svega zato što nije uživao podšku u velikim dijelovima obje zajednice. Privremena IRA mu se nije htjela pridružiti, smatrajući da će predstavljati smetnju ujedinjenu Irske, te je nastavila oružanu borbu protiv britanskih vlasti. Ulsterski unionisti su, također, bili nezadovoljni sporazumom koji je prvi put Sjevernu Irsku stavljao u formalnu nadležnost vlasti u Dublinu. To je uključilo i Ulstersku unionističku partiju (UUP), koja je bila potpisnik sporazuma, ali čije je vodstvo tek tijesnom većinom odobrilo sporazum.

Na izborima za britanski Parlament u februaru 1974. u Sjevernoj Irskoj su stranke zagovornice sporazuma teško poražene, te je 2. marta 1974. UUP objavio kako se povlači iz sporazuma, čime je on de facto prestao važiti.

Sporazum na Veliki petak iz 1998. godine, kojim je uspješno okončan sukob je, međutim, velikim dijelom temeljen na Sunningdaleskom sporazumu.
**Solt** čita se *Šolt* (hrvatski: *Šolta*, hrvatski: *Scholt*) je grad u centru Mađarske od 6,361 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Bács-Kiskun.

Geografske karakteristike
-------------------------

Solt leži nedaleko Dunava, udaljen oko 25 km južno od Dunaújvárosa.

Historija
---------

Solt je prvi put dokumentiran 1145. Za srednjeg vijeka bio je feud kaločkog nadbiskupa. Kao važan gaz preko Dunava - 1384. dobio je status grada.

Nakon osmanske vladavine Solt je toliko opustio da je spao na selo. Nakon tog je 1715. dobio status trgovišta, a 1997. povratio je i status grada.

Po lokalnoj legendi o osnivanju Solta, - kralj Bela IV. poklonio je gradu dva zlatna ključa u znak zahvalnosti, što su ga spasili za kumanske invazije. Te ključeve su čuvali u crkvi, ali su se oni rastopili kad ju je udario grom, pa ih više nikad nisu našli. Oni su danas jedan od simbola na gradskom grbu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Bács-Kiskun" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Solt*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Solta* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Sporazum u Altonu** (engleski: ) je sporazum koji su godine 1101. sklopili engleski kralj Henry I i njegov brat, normandijski vojvoda Robert Curthose te tako privremeno okončali međusobni sukob oko nasljedstva, odnosno vladavine nad teritorijama kojima je vladao njihov otac William Osvajač. One su nakon Williamove smrti 1087. podijeljene tako da je Robert dobio Normandiju, a njegov brat William Rufus Englesku; Robert se s time nije htio pomiriti te je sljedeće godine pokušao osvojiti Englesku, ali je od toga odustao nakon sloma ustanka tamošnjih velikaša, te priznao Williama Rufusa za kralja. Godine 1100. je William Rufus poginuo u lovu, a englesko prijestolje preuzeo njegov i Robertov mlađi brat Henry. Vijest o tome je Roberta zatekla u Palestini gdje je bio došao u Prvom križarskom ratu. Njegov savjetnik Ranulf Flamard ga je nagovorio da se vrati u Normandiju i pokuša preoteti prijestolje Henryju. Robert se iskrcao u Portsmouthu, ali se ubrzo ispostavilo da plemstvo i narod stoje iza Henryja, koji je u međuvremenu izdao Povelju sloboda nudeći brojne povlastice. Robert je stoga pristao na sporazum prema kojemu su se braća obavezala naslijediti jedan drugog; Robert je dobio siguran prolaz natrag u Normandiju i 2000-3000 maraka godišnjeg danka, a Henry se odrekao svojih posjeda u Normandiji. Sporazum je na snazi ostao tek pet godina; tada je Henry napao Normandiju, porazio i zarobio Roberta u bitci kod Tinchenbraya te pripojio Normandiju svojoj državi.

Literatura
----------

* Cross, Arthur Lyon (1917) *A History of England and Greater Britain*. New York: Macmillan.
***Slučajni život*** je jugoslavenski crno-bijeli igrani film snimljen 1969. u režiji Ante Peterlića, kome je to bilo jedino cjelovečernje ostvarenje u karijeri. Po žanru je drama. Protagonisti, koje tumače Dragutin Klobučar i Ivo Serdar, su dvojica službenika u jednom poduzeću, koja su usprkos razlikama u karakteru dobri prijatelji i u slobodno vrijeme se bave veslanjem na Savi. Radnja prikazuje kako odnos prema privlačnoj kolegici među njima izazove sukob.

Peterlić, koji je prije toga ostvario uglednog filmskom kritičara, se u svom prvijencu dotakao tada među filmašima popularne teme otuđenja, odnosno izgubljenosti novih generacija u modernom, industrijskom društvu. Ugođajem, odnosno smještanjem radnje u moderni, ali "bezlični" ured, se značajno oslanjao na talijanski film *Il posto*, dok se stil režije u znatnoj mjeri oslanjao na djela Howarda Hawska. Kada je film prikazan na Pulskom festivalu, doživio je porazne kritike. Hrvoje Turković to tumači time da je Peterlić kao kritičar sebi stvorio previše neprijatelja u tadašnjem filmskom establišmentu, koji su iskoristili priliku da mu vrate "milo za drago" , dok drugi kritičari smatraju da je Peterlić odbio koristiti tada među filmašima popularne tehnike Novog vala i drugih modernih filmskih pokreta. *Slučajni život* je tek desetljećima kasnije popravio svoju reputaciju , ali se Peterlić umjesto toga preorijentirao na daleko uspješniju karijeru filmskog teoretičara i pedagoga.

Izvori
------

1. 1 2  „Umro Ante Peterlić". *Dnevni Kulturni Info*. Radio 101. 2007-07-14. Arhivirano iz originala na datum 2015-09-23. Pristupljeno 2. VIII 2014.
2. ↑  Pavičić, Jurica (2008). „Novo viđenje 'nevidljivog' filma". *Zapis* (Hrvatski filmski savez) (63). Pristupljeno 28. VII 2014.

Vanjske veze
------------

* *Slučajni život* na IMDb-u (`en`)
**Yustaga**, nekada značajno ali slabo poznato pleme Indijanaca (porodica Timuquanan) koje je u 16. stoljeću nastanjivalo područje kod rijeke Suwanee na sjeveru Floride. Njih vjerojatno susreće 1539. De Soto koji ovim krajem prolazi 1539. Kasnije se (1564.) na ušću rijeke St. Johns naseljavaju francuski hugenoti koji također dolaze u kontakt s njima. Značenje riječi Yustaga nije poznato, a nema ni sačuvane nijedne riječi iz njihovog jezika. 

Prema svojoj lokaciji, između Aucille i Suwaneeja da se zaključiti da su govorili neki timucua jezikom. Nije poznato ime nijednog sela (Swanton) koje bi se moglo identificirati kao njihovo. Oni se uskoro počinju gubiti miješanjem s drugim Timucua plemenima, a posljednji puta se spominju 1659. Moguće je (Swanton) da je ovih Indijanaca bilo na misijama Asile, San Marcos, Machaba i San Pedro. Godine 1675. (prema Mooneyu) na misiji Asile bilo je 40 Indijanaca i 300 na ostalim spomenutim. Mooney (1928) smatra da ih je 1600. moglo biti oko 1,000. 

Prema novijim saznanja, Dr. Jerald T. Milanich navodi da su Yustage imali misije u okruzima Madison i Hamilton, na Floridi (istočno od Aucille), među kojima ih je do 1623. bilo podignuto osam. Prema nekim drugim mišljenjima. Nakon iskrcavanja Fernanda De Sotoa 30. svibnja 1539. došlo do žestokog okršaja s Indijancima sela Napituca ili Napetca (kod Live Oaka), koje navodi i Swanton u svom popisu Timucua-sela, čiji bi stanovnici trebali biti Yustaga Indijanci. Ako je ovo točno, to bi vjerojatno i značilo da su bili pripadnici saveza Timucua i vjerojatno članovi iste jezične porodice. 

Suvremeni autori o ovoj problematici danas etnički označavaju stanovnike ovog bivše indijanskog sela imenom Yustaga.

Izvori
------

1. ↑  Hodge
2. ↑  Swanton
3. ↑  Missions, Timucuans and the Aucilla
4. ↑  Hernando de Soto Arrives and Explores Florida

Vanjske poveznice
-----------------
Na slici, sa lijeva na desno: Staljin, Roosevelt, Churchill
**Teheranska konferencija** je odrzana u Teheranu od 29. studenog do 1. prosinca 1943.godine i na njoj su se sastali Churchill, Staljin i Roosevelt tj. "velika trojica". 

Od bitnijih zakljucaka ove konferencije treba istaknuti prvenstveno odluku da se partizanima u Jugoslaviji pruzi potpuna podrska, kako vojna tako i politicka, putem slanja velikog broja vojnih komandosa u Jugoslaviju itd. Takoder je odluceno da ce se teziti obnovi nezavisnosti i opsegu nekadasnje Jugoslavije.

Ova konferencija je poremetila i planove izbjeglicke vlade Kraljevine Jugoslavije na celu sa Puricem u Londonu, koja je dotad i uzivala djelomicnu podrsku britanske vlade. Medutim, nakon Teheranske konferencije, britanska vlada je otkazala podrsku Drazi Mihajlovicu. Churchill je to nastojao rijesiti sa kompromisom sa Titom, trazeci da Tito prihvati odbjeglog jugoslovenskog kralja Petra II natrag u zemlju, a da ce Britanija zauzvrat otkazati suradnju sa Mihajlovicem. No medutim, Tito na ovaj kompromis nije pristao, a Mihajlovic je ipak izgubio podrsku.

Nakon ove konferencije doci ce do znacajnije suradnje i dopisivanja izmedu Tita i Churchilla, sto ce na koncu rezultirati time da ce pod britanskim pritiskom, predsjednik izbjeglicke vlade u Londonu - Puric biti smijenjen a na njegovo mjesto ce biti imenovan Ivan Šubašić, koji ce ostvariti djelomicno uspjesnu suradnju sa Titom i potpisati dva sporazuma Tito-Šubašić.

***Teheranska konferencija*** na Wikimedijinoj ostavi
PEEK&POKE "muzej".
PEEK&POKE "muzej".
**PEEK&POKE** je jedinstven "muzej" starih računala i informatičke tehnologije u Rijeci koji je u 10 godina postojanja (2017.) zabilježio 30.000 uglavnom inozemnih posjetilaca.

Povijest
--------

Otvoren je 22. IX. 2007. godine na prostoru od tri stotine kvadratnih metara, u centru grada u blizini katedrale sv. Vida. U ovom stalnom izložbenom postavu je izloženo preko 1000 eksponata (od fundusa od 7.000 izložaka) svjetske i domaće (jugoslavenske i hrvatske) kompjutorske povijesti.

PEEK&POKE - *Retro Computer Club* je projekt iniciran od udruženja *Calculus* u partnerstvu s DIR-om - klubom *Darovitih informatičara Rijeke* i multimedijalnom agencijom *Kreativni odjel*. Projekt je edukativnog i neprofitnog karaktera. Dugoročno, ideja je stvoriti omiljeno mjesto okupljanja računalnih entuzijasta radi učenja i zabave. Udruženje ljubitelja računala Calculus osnovana je u veljači 2007. godine s ciljem promicanja informatičke kulture i očuvanja kompjuterske povijesti.

Manifestacija Peek@Moon i Rijeka 2010
-------------------------------------

Monolit na Korzu.
Postavljanjem monolita na glavnom gradskom šetalištu Korzu u noći s 20. na 21. maja 2010. započela je dvomjesečna manifestacija nazvana "Rijeka 2010". Odabrani datum izabran je zbog programa "Peek@Moon" koji je također započeo 20. V. 2009. godine.

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2010-03-07. Pristupljeno 2013-12-25.

Vanjske poveznice
-----------------

***PEEK&POKE*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice PEEK&POKE "muzeja"

Koordinate: 45°19′42″N 14°26′44″E﻿ / ﻿45.328329982105735°N 14.445487260818481°E﻿ / 45.328329982105735; 14.445487260818481
***The Poseidon Adventure*** (sh. *Avantura na Poseidonu* ili *Posejdonova avantura*) je roman američkog književnika Paula Gallicoa objavljen 1969. godine. Inspiraciju za roman je pružio incident koji se krajem 1942. zbio na putovanju britanskog luksuznog prekooceanskog putničkog broda *RMS Queen Mary*, koji je umalo bio potopljen čudovišnim valom na Atlantskom oceanu. Radnja romana se događa na fiktivnom luksuznom prekooceanskom brodu *S.S. Poseidon* koji za vrijeme božićnog krstarenja Atlantikom bude prevrnut u iznenada stvorenom cunamiju. Protagonisti su mala grupa preživjelih, na čelu sa nonkonformističkim svećenikom vlč. Frankom Scottom koja se, našavši se na prevrnutom brodu, nastoji dočepati njegovog dna, odnosno probiti se na površinu prije nego što brod potone, a oni sami ostanu bez hrane, vode i kisika.

*The Poseidon Adventure* nije izazvao neku naročitu pažnju niti pohvale od strane književnih kritičara, ali ga je zato odlučio ekranizirati Irwin Allen, televizijski producent poznat po nizu hitova 1960-ih. Zahvaljujući njemu je 1972. snimljen istoimeni film koji je postao jedan od najvećih hitova godine te dobio brojen pohvale, a na kraju pokrenuo i hollywoodski trend niza uspješnih filmova katastrofe. Gallico je na Allenov zahtjev napisao nastavak pod naslovom *Beyond the Posedion Adventure*, koji će biti posthumno objavljen, a a čija se radnja, međutim, više naslanja na film, nego na sam roman, i koji će također biti ekraniziran kao istoimeni, iako daleko manje uspješni film.

Godine 2005. je Gallicov roman ekraniziran u obliku istoimenog televizijskog filma, a godinu dana kasnije u obliku filma *Poseidon* koji je doživio komercijalni neuspjeh.

Vanjske veze
------------

* Online review of *The Poseidon Adventure* by A. Bertram Chandler, writer and shipmaster

| * p
* r
* u
Djela čiji je autor Paul Gallico |
| --- |
| 
* *The Snow Goose: A Story of Dunkirk* (1941)
* *Lou Gehrig: Pride of the Yankees* (1942)
* *Mrs. 'Arris Goes to Paris* (1958)
* *Manxmouse* (1968)
* *The Poseidon Adventure* (1969)

 |