recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Pogledajte također "Heteferes".*

**Heteferes I.** je bila egipatska kraljica 4. dinastije.

Etimologija
-----------

Heteferesino ime znači "zadovoljno je njezino lice". Izvorno se njezino ime pisalo *Hotep-heres* ili *Hetep-heres*. *Hotep* (*hetep*) je riječ koja se prevodi kao "zadovoljstvo".

Biografija
----------

Huni, zadnji vladar 3. dinastije, prvo je oženio Džefatnebti, koja je bila njegova glavna žena, te mu je rodila Heteferes I. Huni je zatim oženio drugu ženu, Meresank I. i ona mu je rodila Snofrua.

Heteferes je odrastala kao princeza na kraljevskom dvoru, zajedno sa svojim polubratom, koji je oženio svoju prvu suprugu. Kad je Huni umro, Snofru ga je naslijedio, ali je oženio Heteferes, kako bi ozakonio svoju vlast. Njegova majka naime nije bila kraljevske krvi, pa on nije mogao biti zakoniti vladar sve dok ne oženi nekog tko u sebi nosi čistu krv egipatske vladajuće dinastije. Heteferes je to bila, i tako je postala glavna žena svoga polubrata, te je bila prva princeza koja je postala kraljica u 4. dinastiji.

Heteferes je imala dvoje djece sa Snofruom – prvo kćer, koja je nazvana po njoj, a zatim sina Kufua, čistokrvnog Snofruovog nasljednika. Bila je teta svoj Snofruovoj djeci, pa i svojoj vlastitoj, jer joj je muž bio polubrat. 

Heteferes je imala veću moć tijekom vladavine svog sina Kufua. Njezini su naslovi bili "Božja kćer njegova tijela" (pod bogom se misli njezin otac Huni), "Kraljeva kćer", "Majka dvojnog kralja".

Kufu je jednu svoju kćer nazvao Heteferes, po svojoj majci.

Grobnice
--------

Heteferes je umrla pod vladavinom svoga sina Kufua, s kojim je bila posebno vezana, te je pokopana u grobnici kod Savijene piramide u Dašuru. Njezina je grobnica tamo opljačkana, te je njezina mumija uništena. Kufu je poslije naredio da se blago njegove majke i njezini unutarnji organi premjeste u grobnicu G 7000 X u Gizi, koja se nalazi blizu
Velike piramide – Kufuove vlastite grobnice. Tamo je nađeno veličanstveno blago: krevet, prijestolja, kovčeg, sarkofag. Premještaj je obavio Hemiunu, Heteferesin pranećak.

Vanjske veze
------------

***Heteferes I*** na Wikimedijinoj ostavi

Izvori
------

1. ↑  „Popis egipatskih kraljica". Arhivirano iz originala na datum 2014-07-23. Pristupljeno 2011-03-27.
2. ↑  Tko je tko u drevnom Egiptu - Meresank I.
3. ↑  Spomenici Starog kraljevstva organizirani po vladaru
4. ↑  Kraljice egipatske 4. dinastije
5. ↑  „Mastabe u Gizi". Arhivirano iz originala na datum 2023-04-22. Pristupljeno 2011-03-27.
6. ↑  „Forum o Heteferes A". Arhivirano iz originala na datum 2021-02-18. Pristupljeno 2011-03-27.
7. ↑  Snofru
8. ↑  „Popis egipatskih kraljica". Arhivirano iz originala na datum 2014-07-23. Pristupljeno 2011-03-27.
9. ↑  Kraljica Heteferes I.
10. ↑  Heteferes I.
**Dipol** je par jednakih ali suprotnih naboja razmaknutih na neko rastojanje. Dipol može biti električni ili magnetni zavisno od naboja koji ga obrazuju. Ako se rastojanje među nabojima ne menja onda je dipol stalni (permanentni). Ako se pak rastojanje menja pod uticajem spoljašnjeg agensa onda je dipol indukovan. Ako rastojanje među nabojima osciluje onda je dipol oscilatorni. Jačina dipola izražava se preko dipolnog momenta.

Po svojim dimenzijama dipol može biti makroskopski i mikroskopski. Maroskopski osilatorni dipol predstavnja zapravo najjednostavniju radio antenu. Mikroskopski dipoli nastaju tako što elektroni iz hemijske veze imaju težnju da se nađu bliže jednom hemijskom elementu nego drugom. Tako nastaje permanentni dipol, kao kod molekula CO, HCl, HF itd. 

Mikroskopski dipoli imaju izvanredno veliki značaj u fizičkoj hemiji jer su oni glavni izvori rotacionih i vibracionih spektara. Jedan od osnovnih zadataka molekulske spektrohemije je da praćenjem rotacije i vibracije molekulskih dipola sazna nešto o njihovoj strukturi. Na primer, koncentracije i vrste molekula u kosmosu dobijaju se analizom rotacionih i vibracionih spektara koje emituju molekulski dipoli.
**Poole** (čita se *Pul*) je lučki grad i borough od 150,109 stanovnika na jugozapadu Engleske u Grofoviji Dorset.

Geografske karakteristike
-------------------------

Poole leži u velikom zaljevu La Mancha - Poole Harbour, odmah do Bournemoutha sa kojim je gotovo potpuno spojen, i nekih 32 km istočno od Dorchestera.

Historijski centar grada leži na sjevernoj obali Zaljeva Poole Harbour.

Historija
---------

Poole je izrastao nakon Normanskog osvajanja Engleske, a prvi put je dokumentiran 1196.
Duboko uvučeni i dobro zaštićen zaljev Poole, koji je velika prirodna luka od 65 km², glavni je centar engleskih jedriličara. Ali Poole još uvijek funkcionira kao mala luka, uglavnom za obalni transport.

Poole se značajno proširio prema istoku, gdje je izgrađeno puno novih stanbenih naselja, tako da su se njegovi novi kvartovi Parkstone i Branksome spojili sa susjednim Bournemouthom.

U zaljevu ima i nekoliko otoka, od kojih je najveći Brownsea proglašen 1962. Ptičjim rezervatom i predan Nacionalnoj zakladi na upravljanje.

Privreda i transport
--------------------

Za privredu grada je pored turizma, značajna i keramička industrija koja ima dugu tradiciju, pored tog tu je i malobrodogradilište i nešto pogona koji proizvode kemikalije i metalne proizvode.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „United Kingdom: South West England" (engleski). City population. Pristupljeno 18. 11. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Poole*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 11. 2016.

Vanjske veze
------------

***Poole*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Borough of Poole* Arhivirano 2014-05-16 na Wayback Machine-u ()
***Caccia tragica*** (sh. *Tragičan lov*) je italijanski crno-bijeli film snimljen 1947. u režiji Giuseppea De Santisa. Radnja se odvija neposredno nakon Drugog svjetskog rata i prikazuje kako kamion s novcem za poljoprivrednu zadrugu presretnu i opljačkaju odmetnuti razbojnici na čelu sa nezaposlenim ratnim veteranom Albertom (koga glumi Andrea Checchi) i njegovom djevojkom, nekadašnjom nacističkom kolaboratincom Daniele "Lili Marleen" (koju glumi Vivi Goi) te izazovu potjeru u kojoj policiji pomažu seljaci na čelu sa Micheleom (koga glumi Massimo Girotti čiju su mladu suprugu Giovannu (koju glumi Carla Del Poggio) razbojnici uzeli kao taoce. *Caccia tragica*, koji je u neorealističkom stilu prikazivao kaos, siromaštvo i endemsko nasilje u ratom razrušenoj Italiji je premijerno prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je dobio nagradu italijanske vlade za najbolji domaći film. De Santis je također dobio nagradu Nastro d'Argento za najboljeg režisera, a Vivi Goi za svoju ulogu.

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Giuseppe De Santis |
| --- |
| *Caccia tragica* (1947) • *Riso amaro* (1949) • *Non c'è pace tra gli ulivi* (1950) • *Roma ore 11* (1952) • *Un marito per Anna Zaccheo* (1953) • *Giorni d'amore* (1954) • *Uomini e lupi* (1956) • *La strada lunga un anno* (1958) • *La garçonnière* (1960) • *Italiani brava gente* (1965) • *Un apprezzato professionista di sicuro avvenire* (1972) |
**Partitokracija** ili **partitokratija** (*partito* tal, partija, stranka, *kratei* grč. vladam) je termin za politički režim, tj. za antidemokratsku pojavu u kojoj stranka/e artikuliraju cjelokupan političko-društveni život u jednoj državi, od privrede do kulture, od zakonodavstva do sporta, od obrazovanja do informiranja, karakterističan za višestranački, dvopartijskei i jednopartijski sistem u socijalističkom i u kapitalističkom poretku.

Povijest definicije
-------------------

Termin je najprije nastao u Italiji odakle se proširio u ostale jezike (engl. *partitocracy* ili *particracy* ili *partocracy*). Termin je iskovao novinar Roberto Lucifero, a postaje poznat kada novinar Giuseppe Maranini svoje uvodno predavanje na Firetinskom univerzitetu 1949. naslovljuje "Parlamentarna vlast i partitokracija" (*Governo parlamentare e partitocrazia*). Prema Paolu Armaroliju, "u svojoj *Povijesti vlasti u Italiji* Giuseppe Maranini zapaža da u vrijeme Albertinovog Ustava oblik vladavine je bio pseudoparlamentaran jer je sva vlast data parlamentu pa govori o parlamentarnoj diktaturi. Giuliano Amato za 1. poslijeratni ustav Prve republike Italije izazvao je skandal ustvrdivši da je "vlasti partije prešla na vlast partija".

Termin je definitivno uveden u političku raspravu 1960-ih u polemici o uspostavljanju stranačkog sistema u Italiji nakon rata. Giorgio Rebuffa govori "iza retorike o centralizmu i suverenosti Parlamenta prije svega se krije, kamuflirana i nevidljiva biračima, jedan atipični oblik *party government,* kao što, između ostalih, ističu za vrijeme tzv. *nacionalne solidarnosti*, stručni autoriteti kao što su Vezio Crisafulli i Antonio La Pergola".

Od 1990-ih taj pojam se širi u svijetu i pod njim se podrazumijevaju otuđeni partijski centri moći koji bez ikakve odgovornosti preuzimaju potpunu kontrolu nad javnim sektorom (zdravstvo, obrazovanje, javna administracija, sudstvo, javni mediji - radio i TV), koji ga koriste u klijentelističke svrhe i za ideološku dominaciju umjesto da budu servis civilnog društva.

Povezano
--------

* Plutokracija

Izvori
------

1. Montanti, Constantino *Concetto e funzione dei partiti politici*, Quaderni di Ricerca 1949
2. Brennan, Geoffrey *Democracy and decision, the pure theory of electoral preference*, London, Loren & Cambridge CUP 1944 (1993)
3. Folli, Stefano *Le ricette di Pacciardi*, Sole 24 Ore, 8 X 2o12
4. Chiarberge, Riccardo *Un tiranno chialato partitocrazia*, Corriere della Sera. 15 X 1992
5. De Luna, Giovanni *Storia d'Italia gli anni del "riflusso"*, La Stampa, 29 XII 2012
6. Lazaro, Jorge *Continuidad y cambios en una vieja democracia de partido Uruguay (1910-2010),* Capedge 1994

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4121451-1

 |
**Površinski akustični val** (en. *surface acoustic wave*, skraćeno **SAW**) je akustični val koji putuje duž površine materijala koji pokazuje elastičnost, sa amplitudom koja obično eksponencijalno propada sa dubinom u materijal.

**SAW filtri** su komponente kod kojih se električni signal pretvara u akustički talas, da bi se nakon izvesnog vremena ponovo pretvorio u električni signal. Amplitudska karakteristika ovih elemenata je tipa filtra propusnika opsega učestanosti, pa se ovi elementi često nazivaju filtrima.

Primena
-------

RAT filtri se koriste u vojnim i uređajima široke potrošnje (TV, bežični i mobilni telefoni, alarmni sistemi), **GPS** sistemi, digitalnoj kablovskoj televiziji, **radarskim sistemima**, **satelitskim telekomunikacijama.**

Brzina prostiranja površinskih talasa je reda veličine 103 i oni spadaju u najsporije talase u čvrstim telima. Vrednost amplitude ovih talasa je reda nm, a talasna dužina je λ=1-100 µm.

**PAT** filtri rade na frekvenciji od 10 MHz-3GHz (11GHz).

Sva energija talasa (95%) je vezana za površinski sloj materijala debljine do jedne talasne dužine. Za izradu **PAT** filtara se koriste piezoelektrični materijali- obično kvarc (SiO2).

Kod piezoelektričnih **PAT** elemenata se primenjuje promenljivo električno polje da bi se proizveo mehanički talas koji se prostire kroz podlogu, a zatim ponovo prevodi u električni signal koji se registruje.

* saw filtarsaw filtar

### Princip rada

Tipičan **PAT** filtar sadrži jedan ili više pretvarača električne u mehaničku energiju i obrnuto. Pretvarači se izrađuju u vidu dva niza metalnih elektroda u obliku češlja čiji su zupci-elektrode međusobno uvučeni jedni u druge. Širina elektroda je reda nekoliko µm. Rastojanje između dve elektrode je konstantno i iznosi λ površinskog akustičnog talasa.

* metalne elektrode u obliku češljametalne elektrode u obliku češlja

Na pretvaraču se direktnom vezom ili preko **antene** formira električni signal.

Taj signal proizvodi mehanički talas u piezoelektričnoj podlozi, koji se od pretvarača prostire na obe strane, nailazi na niz metalnih traka i od njih se odbija. Ako ulazni električni signal sadrži napon sopstvene frekvencije iste kao i **PAT** element, na prostoru između pretvarača i metalnih traka (čine rezonator) se formira stojeći talas. Sopstvena frekvencija zavisi od geometrije pretvarača i brzine prostiranja. Brzina prostiranja zavisi od vrste **piezoelektrične podloge**, načina izrade i ambijenta u kome se nalazi filtar.

* princip rada saw filtraprincip rada saw filtra

Spoljašnje veze
---------------

* elementi sa površinskim akustičkim talasom
* PAT senzori
Zastava HDSSD-a
**Hrvatski demokratski slobodarski savez Dalmacije** (**HDSSD**) je bila hrvatska politička stranka pravaškog svjetonazora i domoljubnog usmjerenja, sa sjedištem u Splitu. Predsjednik stranke je bio Hrvoje Tomasović.

HDSSD je osnovan 14. travnja 2012. godine. Osnivačka je skupština pred 132 osnivača održana u Kninu. Za predsjednika izabran je Hrvoje Tomasović (bivši član HSP-a), a za predsjednik Glavnog odbora Luka Roguljić. Usvojen je program i statut HDSSD-a. Statutom je regulirano da za razdoblje od najviše godinu dana Stranku vodi sedmeročlano Predsjedništvo te Glavni odbor HDSSD-a od 35 izabranih članova, a unutar toga razdoblja predviđeno je održati će Izborni sabor HDSSD-a. Osnovan je i mladeški ogranak, čiji je predsjednik po dužnosti i potpredsjednikom HDSSD-a.

Stranka je okupila neke nezadovoljnike iz pravaških stranaka iz četiriju južnih hrvatskih županija. 

Definirala se kao "regionalna politička stranka čiji razlozi osnivanja leže u odlučnom otporu i jasnom odgovoru prema beskrupuloznoj centralizaciji i metropolizaciji Republike Hrvatske od strane prošlih, ali i sadašnje Vlade RH, koje se provode na štetu Dalmacije, ali i drugih zapostavljenih hrvatskih regija". Okvir za izradu i usvajanje vlastitog političkog programa bio je program hrvatske stranke HDSSB i odbacili sve špekulacije o tome da su stranka pod patronatom te stranke.

U prvim je nastupima stranka istakla da "ne priznaje nikakve politički motivirane sudske progone hrvatskih generala i drugih heroja Domovinskog rata, pokrenute po nalozima stranih političkih nalogodavaca pred međunarodnim ili domaćim ispolitiziranim sudovima". 

Predsjednica HSP dr. Ante Starčević Ruža Tomašić prozvala je HDSSD-ovce za autonomašenje i da pravi pravaš nikad ne ulazi u autonomašku stranku.

Izvori
------

* Politika Plus Arhivirano 2013-03-14 na Wayback Machine-u Osnovana dalmatinska regionalna stranka HDSSD, Hrvoje Tomasović predsjednik
* 24 sata
* Dubrovački list[*mrtav link*]

1. ↑  Hrvatski demokratski slobodarski savez Dalmacije / [PB BIVŠE POLITIČKE STRANKE REPUBLIKE HRVATSKE], digarhiv.gov.hr, pristupljeno 4. svibnja 2020.
2. ↑  Index.hr
3. ↑  24 sata
Rekonstrukcija nekadašnjeg hrama Svetog Pantalejmona
**Ohridski apostol** je srednjovekovni bogoslužbeni ćirilični rukopis, sa kraja 12. veka, sa fragmentima Dela apostolskih , namenjenim bogoslužbenom čitanju nedeljama i praznicima.

Rukopis se sastoji od 112 pergamenta. Napisana je na osnovu originalnog glagoljskog teksta, na šta ukazuje to da su na mnogim mestima reči napisane glagoljicom. Dve rukopisna lista su takođe zapisani glagoljicom..

Rukopis je najverovatnije pisan u severozapadnoj Makedoniji, verovatno blizu Ohrida, i sadrži reči karakteristične za lokalni dijalekt, uključujući vokalizaciju tvrdih glasova u jakoj poziciji u o.

Rukopis je otkriven 1845. godine u Crkvi Svetog Klimenta u Ohridu među ostacima stare bazilike svetog Pantalejmona, od strane ruskog istraživača Viktora Grigoroviča. Opsežne fragmente apostola objavio je 1868. godine, Ismail Srieznievski u delu Dorje Slavianskaia Patiatniki Sveta Piski (St. Petersburg 1868, str. 75-100, 269-300). Kompletan tekst rukopisa sa detaljnim opisom jezika objavio je Stjepan M. Kulbakin 1907. godine. (Ohridska rukopiska Apostola konca XII veka, Sofija 1907). Rukopis se nalazi u zbirci Ruske državne biblioteke u Moskvi.
**Takamori (Takanaga) Saigō** (西郷 隆盛 (隆永), ***Takamori (Takanaga) Saigō***? Kagoshima, 23. siječnja 1828. – Kagoshima, 24. rujna 1877.) je bio jedan od najutjecajnijih samuraja u povijesti Japana, čije je djelovanje obilježilo Edo i Meiji periode. Suvremena povijest pamti ga kao *posljednjeg, pravog samuraja*. Rođen je kao **Kokichi Saigō** (西郷 小吉), a ime Takamori dobio je u odrasloj dobi. Pisao je i poeziju pod pseudonimom **Nanshū Saigō** (西郷 南洲).

Saigō je imao ključnu ulogu u Restauraciji Meijija, služeći kao jedan od carevih zapovjednika u Boshin ratu, u kojem je ukinut šogunat. Nakon rata, Saigō je služio kao službenik u administraciji cara Meijija, pri čemu se ističe njegova uloga u poznatoj Seikanron debati, tokom koje je oštro zagovarao rat s Korejom. Nešto kasnije, Saigō je imao važnu ulogu u pobuni u Satsumi, pri čemu je zadobio tešku ozljedu kuka. Okolnosti njegove smrti su i danas nerazjašnjenje (postoje teze o tome da je počinio *seppuku* ili da je dobio pomoć pri tome kao i one da je podlegao ozljedama koje je zadobio, nakon čega mu je odrubljena glava, a njegovi suborci su objavili kako je počinio *seppuku*, u skladu s japanskom tradicijom), no poznato je kako je njegova smrt označila kraj pobune. Mnoge su legende kružile oko pronalaska njegove glave i njezine stvarne lokacije, no ona je na koncu pronađena i objedinjena s ostatkom trupla.

Podatak o njegovoj smrti je potaknuo brojne legende vezane uz Saigōa, mnoge od kojih su negirale samu činjenicu da je umro.

Vanjske poveznice
-----------------

***Takamori Saigō*** na Wikimedijinoj ostavi

* Saigo, Takamori | Portraits of Modern Japanese Historical Figures (National Diet Library)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 33284849
* LCCN: n79135153
* ISNI: 0000 0001 2278 1352
* GND: 119122685
* SUDOC: 079551831
* BNF: cb13740661g (podaci)
* BIBSYS: 90968526
* NDL: 00064796
* NKC: jo2011640384
* CiNii: DA05050130
* CONOR.SI: 117373539

 |
**Prasat Preah Vihear** (kmerski: ; tajlandski: ปราสาทเขาพระวิหาร, *Prasat Khao Phra Viharn*; što znači "Hram-brdo svetog svetišta") je hinduistički hram građen za cijele vladavine Kmerskog Carstva (802.–1431.) na vrhu 525 m visoke litice u planinama Dângrêk, pokrajine Preah Vihear u Kambodži, 140 km sjeverno od Angkora, na samoj granici s Tajlandom. Hram su dugo svojatale obje države, ali je presudom Međunarodnog suda u Den Haagu dodijeljen Kambodži. Po njemu je prozvana istoimena kambodžanska pokrajina, ali i Nacionalni park Khao Phra Wihan koji graniči s Tajlandom.

Prasat Preah Vihear ima najbolji položaj od svih hramova izgrađenih za 600 godina Kmerskog Carstva i s njega se pruža pogled kilometrima preko dolina sa svih strana. Bio je ključan za carski vjerski život i gotovo svi kraljevi su ga donirali i nadograđivali, zbog čega se na njemu može prepoznati više arhtektonskih stilova. Također, za razliku od drugih kmerskih hramskih kompleksa koji su imali kvadratičan tlocrt usmjeren prema istoku, ovaj ima 800 m izdužen tlocrt u osi sjever-jug.

Uglavnom se sastoji od staze i stuba prema svetištu na brdu koje se nalazi na sjevernom kraju kompleksa, 120 m iznad njegovog južnog kraja, na 626 m nadmorske visine. Kompleks je zapravo simbolično utjelovljenje planine Meru na kojoj stanuju hindu bogovi. Donji dio hrama započinje s pet *gopura* (portali u obliku hrama) od kojih je svako drugačijeg oblika, ali sa stubištem ispred, tako da je svako na malo višoj razini i svako priječi da se pri usponu vidi samo svetište. Nakon petog portala, na kojemu su ostali tragovi crvene boje kojom je nekada bilo ukrašeno, dolazi se do dvaju dvorišta, jedno iznad drugog, na čijim bokovima su tzv. "knjižnice".

U lipnju 2008. godine je došlo do posljednjeg pograničnog sukoba između Tajlanda i Kambodže, a u kojem je hram Preah Vihear bio u samom središtu.

* Tlocrt hrama Preah VihearaTlocrt hrama Preah Viheara
* Jedan od gopuraJedan od *gopura*
* Gornji gopurGornji gopur
* lustracija jedne od "knjižnica"lustracija jedne od "knjižnica"
* SvetišteSvetište

Vanjske veze
------------

***Prasat Preah Vihear*** na Wikimedijinoj ostavi

* Presuda međunarodnog suda u Den Haagu o Preah Vihearu Arhivirano 2020-12-23 na Wayback Machine-u
* Panografije na patrimonium-mundi.org Arhivirano 2011-08-12 na Wayback Machine-u
* Sudnji hram - slideshow

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Kambodži |
| --- |
|  | **Hramski kompleks Angkor** (Angkor Thom, Angkor Wat, Bakong, Baksei Chamkrong, Banteay Kdei, Banteay Samré, Banteay Srei, Baphuon, Bayon, Chau Say Tevoda, Istočni Mebon, Kbal Spean, Lolei, Neak Pean, Phnom Bakheng, Prasat Kravan, Preah Khan, Preah Ko, Pre Rup, Ta Keo, Ta Prohm, Ta Som i Thommanon) • **Hram Prasat Preah Vihear**  • **Hramsko područje Sambor Prei Kuk, arheološki lokalitet starog Ishanapura**
 | Kambodža |
| **Nematerijalna svjetska baština** u **Kambodži** |
| 
**Kambodžanski kraljevski balet**  • **Kmerski teatar sjena**
 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 153681184
* LCCN: n85336370
* GND: 4688085-9

 |
**Tammy Bruce** (**Tami Brus**, 19. avgust, 1962) je američka radijska voditeljka, spisateljica i politička komentatorka. Njen talk show, *The Tammy Bruce Show* se emituje uživo vikendom preko TalkStreamLive. Ona je, takođe, česta saradnica Fox News-a.

Na svom sajtu ona se opisuje kao "ovoreno gej nezavisna konzervativka, koja je pro-choice, poseduje oružje i podržava smrtnu kaznu" i koja je glasala za predsednike Reagana, Clintona i Busha.

Godine 2003. imenovana je da radi u tranzicionom timu guvernera Schwarzeneggera, koji je došao na to mesto nakon guvernera Grayja Davisa.

Bruceova je bila sedam godina na mestu predsednice kalifornijskog odeljenja Nacionalne organizacije za žene (NOW) i dve godine je bila u direktorskom odboru te organizacije, ali je kasnije kritikovala NOW, kao i feminizam u SAD, tvrdeći da je feminizam napustio izvorne principe feminizma i da NOW naginje levici. Tokom 1980-ih učestvovala je u radu ACT-UP-a, LGBT organizacije, koja se fokusirala na pomoć osobama sa HIV/AIDS-om.

Spoljne veze
------------

* Tammy Bruce's official website
* Currently rated #1 on TalkStreamLive
* Tammy Bruce na sajtu IMDb
**Teodosije Hilandarac** je bio monah i jedan od značajnijih srpskih pisaca u srednjem veku. Pisce žitija, uključujući Teodosija, su tadašnji vladari plaćali da im poju hvale.

Rođen je oko 1246. godine, a umro je oko 1328. godine. Bio je monah manastira Hilandara i duhovnik kralja Stefana Dečanskog (1322—1331), a svoju delatnost je usmerio na širenju i učvršćivanju kultova svetog Simeona Mirotočivog (*Stefana Nemanje*) i svetog Save, *koji su stvorili glavni fokus srpskog nacionalnog i kulturnog identiteta*.

Teodosije je rođen nakon Savine smrti (1236.), tako da nije mogao biti očevidac događaja o kojima piše. On je, prema sopstvenim rečima, po Domentijanovim uputstvima preradio njegovo žitije svetog Save, između 1290. i 1292. godine. Pored toga, napisao je nekoliko kanona,liturgija i drugih dela posvećenih svetim Simeonu i Savi, kao i dela (žitije i druga) posvećena svetom Petru Koriškom.

"Život Svetog Petra Koriškog" smatra se umetnički najuspešnijim delom stare srpske književnosti. U tom delu, kao i u „Životu Svetog Save", ostvaren je tečan i živopisan stil pripovedanja. Pripovedanje je ponekad dramatično, a uvek je okrenuto unutarnjem posmatranju junaka. Zbog takvih tendencija, ovo delo je nazivano romanom, a Teodosije prvim srpskim romansijerom.

Teodosijev „Život Svetog Save" je jedno od prvih složenih dela u našoj staroj književnosti. Teodosije je u suštini novator - onaj koji priča već puno puta ispričanu priču, te pokušava da novom strukturom rečenice i kompozicionom obradom teksta - osveži priču.

i. Po pristupu pisanju ona su neraskidivo vezana za Teodosijeva Žitija.

Literatura
----------

* Alexander Kazhdan (editor), „*The Oxford Dictionary of Byzantium*", Oxford, 1991. ((en))

Vidi još
--------

* Stefan Dečanski
* Domentijan
* Žitije

Spoljašnje veze
---------------

* Teodosije: *„Žitija"* na Antologiji srpske književnosti (.docx format)
* *Književnost epohe Nemanjića* iz *„Kratka istorija srpske književnosti"* Arhivirano 2016-01-15 na Wayback Machine-u Jovana Deretića
* Teodosije: Slovo utehe Svetog Save upućeno Stefanu Nemanji Arhivirano 2004-03-25 na Wayback Machine-u


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 331144782709830753350
* LCCN: nr90005660
* GND: 118642693
* SUDOC: 093606591
* NKC: jx20090109006
* CONOR.SI: 25106019

 |
'*Qiang* (kineski: ; Mandarinski Pinyin: *qiāng zú*; Jyutping: goeng1 zuk6) je etnička grupa u Kini, jedna od 56 etničkih grupa koje službeno priznaju vlasti NR Kine. Broje oko 200.000 pripadnika, a pretežno živi u sjeverozapadnom dijelu provincije Sečuan.

Historija
---------

Izraz "Qiang" se prvi put pojavljuje u *Shi Jingu* kao referenca vezana uz Tanga od Shanga (1675. pne.-1646. pne.). Izgleda da su u to vrijeme živjeli na području od sjevernog Shaanxija do sjevernog Henana. Bili su spretni u izradi proročkih kostiju i bili bilski Zhouima. Ponekad ih se povezuje sa narodom Rongom. Ekspanzija Qianga je zaustavljena tek usponom države Qin pod Vojvodom Muom. Mnogo vijekova kasnije je vođa Qianga po imenu Yao Chang osnovao kraljevinu Kasniji Qin (384-417) jedno od Šesnaest kraljevstava.

Izvori
------

1. ↑  *Shi Jing*, Sacrificial Odes of *Shang*, *Yin Wu*. 《詩經·商頌·殷武》: "昔有成湯，自彼氐羌，莫敢不來享，莫敢不來王"。
2. ↑  Chapter 14 of Keightley,'The Origins of Chinese Civilization',1983

Eksterni linkovi
----------------

* Arhivirano 2021-05-16 na Wayback Machine-u
* Cimulin Qiang ethnic profile by Asia Harvest Arhivirano 2007-09-26 na Wayback Machine-u
* *Los Angeles Times* article, May 21, 2008
**Rockingham** je treći po veličini grad u australskoj državi Zapadna Australija od 108 022 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Rockingham* je smješten duž obale Indijskog oceana u Zaljevu Cockburn, udaljen oko 40 km jugozapadno od centra Pertha. Grad se prostire na površini od 260 km², sa sjevera graniči sa gradom Kwinana, a sa juga sa Mandurahom.
*Rockingham* je danas praktički predgrađe Pertha, sa velikim zonama kuća za stanovanje, parkova, trgovačkim centrima i zonama industrije. Na obližnjem otoku Garden nalazi se najveća baza australske mornarice.

Historija
---------

Britanski pomorac James Stirling istraživao je 1827. ušće rijeke Swan. Dvije godine kasnije vratio se u isti kraj, ovaj put sa kolonistima koje je iskrcao na otoku Garden. To je bila treća kolonija u Australiji i prva koja nije bila kažnjenička. 

Jedrenjak *Rockingham* usidrio se 1830. pored naselja Garden, u Zaljevu Cockburn ali mu sidro nije izdržalo olujno more, pa se nasukao i potonuo, posada i putnici su se spasili - a kraj na kom se nasukao dobio je tako svoje ime - *Rockingham*.  Prvi naseljenici na tom području pojavili su se tek oko 1850. i počeli baviti zemljoradnjom. Naselje je doživilo uspon od 1871. kad su se počele eksploatirati šume Jarrah u unutrašnjosti. Zbog tog je izgrađena velika pilana i lukobran za brodove, koji su dolazili po drvenu građu. Ubrzo je izgrađena i željeznička pruga pa je naselje naraslo do te veličine da je dobilo status grada i vlastito gradsko vijeće 1897. 

Od kad je *Rockingham* postao lako dostupan stanovnicima obližnjeg Pertha, razvio se od 1920-ih u popularno ljetovalište zbog svojih plaža i mirnog mora, pa su izgrađeni brojni hoteli. Tako je još i danas turizam glavna privredna aktivnost *Rockinghama*.

Izvori
------

1. 1 2  „*Profile and statistics*" (engleski). City of Rockingham.. Arhivirano iz originala na datum 2013-02-23. Pristupljeno 27. 01. 2013.
2. 1 2  „*2006 Census QuickStats : Rockingham (State Suburb)*" (engleski). Australian Bureau of Statistics. Pristupljeno 27. 01. 2013. [*mrtav link*]
3. 1 2 3 4  „*Local History*" (engleski). Rockingham Visitor Centre. Arhivirano iz originala na datum 2013-01-22. Pristupljeno 27. 01. 2013.

Vanjske veze
------------

***Rockingham*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* ()
**Efklidis Cakalotos** (grčki: , ponekad navođen i kao **Euklid Cakatolos**; 1960 -) je grčki ekonomist i ljevičarski političar, koji od početka jula 2015. vrši dužnost ministra financija u vladi Aleksisa Ciprasa.

Rodio se u porodici bogatog grčkog brodovlasnika te je bio u bliskom srodstvu sa generalom Trazivulosom Cakatolosm, zapovjednikom vladinih snaga koja je pobijedila ljevičare u građanskom ratu. Obrazovao se u elitnim školama u Britaniji. Tamo sena studijima u Oxfordu priključio Komunističkoj partiji Grčke (KKE), ali ju je početkom 1990-ih napustio kako bi se priključio ekološkoj radikalnoj lijevoj stranci Synaspismos koja predstavlja jednu stranaka koje tvore danas vladajući blok Syriza.

Cakatalos je 1989. započeo akademsku karijeru kao istraživač na University of Kent, gdje je od 1990. do 1993. predavao ekonomiju. Od 1993. do 2010. je predavao na Atenskom ekonomskom univerzitetu, dok od 2010. predaje na Nacionalnom kapodistrijskom univerzitetu.

Godine 20102. je kao kandidat Syrrize prvi put izabran u Grčki parlament. Nakon pobjede Syrize na izborima u januaru 2015. imenovan je u Ciprasovu vladu kao zamjenski ministar za međunarodne ekonomske odnose, koji je bio subordiniran ministru vanjskih poslova Nikosu Kocijasu. Kao takav je sudjelovao u pregovorima grčke vlade sa vodstvom EU oko grčke dužničke krize. Na mjestu ministra financija je došao nedugo nakon odbacivanja planova EU na referendumu 5. jula 2015. i ostavke Janisa Varufakisa. Zapadni i drugi mnediji špekuliraju da je Varufakis smnijenjen od Ciprasa zbog njegovog nedostatka diplomatskih vještina i prevelike sklonosti iritiranja evropske elite, dok u tome Cakatalos, s obzirom na svoje aristokratsko porijeklo, ima komparativnu prednost.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* CV () and office terms () of *Efklidis Cakalotos* at the Hellenic Parliament
* www.mfa.gr (Ministry of Foreign Affairs): Alternate Foreign Minister for International Economic Relations Arhivirano 2015-06-28 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 32094679
* LCCN: n91099758
* ISNI: 0000 0000 8111 2856
* GND: 1032727977
* SUDOC: 067016812
* BNF: cb124617236 (podaci)
* CONOR.SI: 248840547

 |
**Keti Grifin** (engl. ; 4. novembar 1960) je američka glumica i komičarka.

Rođena je u Čikagu (Ilinois), ali se 1978. preselila u Los Anđeles gde je studirala dramu na Pozorišnom i filmskom institutu Lija Strasberga i postala članica improvizacione komičarke trupe *The Groundlings*. Grifinova je devedesetih počela da se bavi stendap komedijom i igrala je epizodne uloge u nekoliko televizijskih serija, među kojima se ističe sporedna uloga u sitkomu *Nepredvidiva Suzan* u kome je nastupala od 1996. do 2000.

Svetsku slavu stekla je sa rijaliti šou emisijom *Keti Grifin: Moj život na D listi* (2005–2010), koja je dostigla veliku gledanost i donela joj dve nagrade Emi. Grifinova je izdala šest komičarskih albuma, koji su bili nominovani za nagradu Gremi. Sa svojim prvim albumom *For Your Consideration* iz 2006. postala je prva žena čiji se debitantski album našao na vrhu Bilbordove liste komičarskih albuma. Godine 2009. objavila je autobiografiju *Official Book Club Selection: A Memoir According to Kathy Griffin* koja se našla na vrhu liste bestselera Njujork tajmsa.

Grifinova je snimila brojne stendap specijale za Ejč-Bi-Ou i Bravo. Godine 2011. postala je prva komičarka koje je snimila četiri televizijska specijala u istoj godini. Grifinova je takođe aktivistkinja za LGBT prava, podržava istopolni brak i protivnica je politike Ne pitaj, ne pričaj. Njen stil komedije nastao je pod uticajem Džoun Rivers i Dona Riklsa i poznata je po svom kontroverznom pristupu temama kao što su poznate ličnosti, religija i seksualnost. Nakon šest uzastopnih nominacija za Gremi u kategoriji Najbolji komičarski album, osvojila je ovu nagradu 2014. i time postala treća žena (nakon Lili Tomlin i Vupi Goldberg) koja je dobila ovo priznanje.

Izvori
------

1. ↑  „Kathy Griffin shows off tiny waistline with boyfriend Randy Bick in West Hollywood | Daily Mail Online". *Mail Online*. Daily Mail and General Trust. 1 July 2015. Pristupljeno 27. X 2015.
2. ↑  „Kathy Griffin, Boyfriend Randy Bick Step Out In Los Angeles". *The Huffington Post*. AOL. October 31, 2013. Pristupljeno 27. X 2015.

Literatura
----------

* Griffin, Kathy (2010). *Official Book Club Selection: A Memoir According to Kathy Griffin*. New York: Ballantine Books. ISBN 978-0-345-51856-9.

Vanjske veze
------------

***Kathy Griffin*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službeni veb-sajt
* Kathy Griffin na sajtu IMDb
* *My Life on the D-List* - TV Locations - Virtual Globetrotting
* Kathy Griffin Arhivirano 2016-03-06 na Wayback Machine-u Video produced by *Makers: Women Who Make America*

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 100950362
* LCCN: no2002105952
* ISNI: 0000 0001 1507 246X
* MusicBrainz: 090d4dee-0248-4f09-987a-f9b78dd30e1f
* BNE: XX4855434
* CONOR.SI: 304678755

 |
**Tomas Krečman** (nem. Thomas Kretschmann; rođen 8. 9. 1962. u Desauu, Nemačka) je nemački glumac.

Krečman je rođen u gradu Deasuu, u bivšoj Istočnoj Nemačkoj. Pre nego što je postao glumac, Krečman je trenirao plivanje. Sa devetnaest godina, posle jednomesečnog puta, prešao je u Zapadnu Nemačku, kako bi pobegao od tadašnjeg komunističkog režima. U nezgodi tokom leta iz Istoka, izgubio je deo prsta, ali ubrzo potom operativnim putem mu je uspešno prišiven. Krečmar je prešao četiri granice bez ičega sem pasoša i 100 dolara u džepu. Sa 25 godina, počinje da glumi u brojnim evropskim filmovima i televizijskim serijama.

1991. godine, Krečman je nagrađen Maks Opils nagradom za najboljeg mladog glumca u *Der Mitwisser*-u. Ostvario je veliku popularnost u svojoj zemlji. Svoj uspeh u Sjedinjenim Državama doživljava posle uloge u filmu "Pijanista", režisera Romana Polanskog iz 2002. godine gde je igrao nemačkog kapetana Vilma Hozenfelda (Wilm Hosenfeld)

Nedavno je igrao u rimejku filma „King Kong" sa Adrijenom Brodijem, sa kojim je glumio i u "Pijanisti".

Krečman trenutno živi i radi u Los Anđelesu sa devojokm Lenom. Imaju troje dece.

Vanjske veze
------------

* Tomas Krečman na sajtu IMDb
* Thomas Kretschmann Online Arhivirano 2011-10-05 na Wayback Machine-u
* Nezvanični sajt Thomasa Kretschmanna
* Meksički sajt posvećen Tomasu Krečmanu Arhivirano 2019-07-21 na Wayback Machine-u

***Thomas Kretschmann*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 66676121
* LCCN: nr97028767
* ISNI: 0000 0001 1768 0469
* GND: 136792081
* SUDOC: 074093622
* BNF: cb141948180 (podaci)
* NKC: xx0042964
* BNE: XX1481768

 |
**Sinteriranje** (njem. *sintern*, od srednjovisokonjemačkoga sinter, sinder: žeravica, troska) je okrupnjavanje sitnozrnatoga materijala (nekih ruda i rudnih koncentrata, građevinskoga materijala, polimernoga materijala) zagrijavanjem na temperaturu površinskoga taljenja, na kojoj se zrna staljuju u čvrste, ali porozne aglomerate, tzv. sinter.  

Sinteriranje je često potrebno jer se sitnozrni materijali teško transportiraju, uzrokuju velike gubitke prešanjem, njihovi slojevi pružaju velik otpor strujanju plinova, imaju loša nasipna svojstva itd.. Sinteriranju je slično peletiranje, u kojem se materijal prvo sljepljuje djelovanjem površinske napetosti vode, a zatim očvršćuje zagrijavanjem, ali bez površinskoga staljivanja.

**Sinteriranje** može značiti:

* Sinteriranje (metalurgija) je okrupnjivanje sitnih čestica materijala zagrijavanjem, na temperaturu početka taljenja kako bi nastale veće nakupine (aglomerati) ili gotovi strojni dijelovi. Glavne su primjene u ekstraktivnoj metalurgiji, gdje se sitnozrnate rude sinteziraju u čvrste aglomerate prikladne za dalju preradbu u visokim pećima u sirovo željezo, te pri izradbi kovinskih i keramičkih dijelova. Najraširenija primjena sinteriranih kompozita na kovinskoj osnovi jest proizvodnja tzv. „tvrdih kovina" koje se sastoje od tvrdih karbidnih čestica povezanih kobaltnom maticom. Osim za kompaktne sinterirane dijelove, sinteriranje se primjenjuje i za izradbu poroznih dijelova, npr. brončanih filtara.

* Sinteriranje (rudarstvo) je okrupnjivanje sitnozrnatih ruda u čvrstu i poroznu masu zagrijavanjem do temperature površinskoga taljenja zrna. Primjenjuje se u pripremi željeznih ruda prije taljenja, kada je za daljnju proizvodnju potreban komadasti uložak. Sitna se ruda (uz dodatak visokopećne prašine, talioca i povratnoga sitnoga sintera) izmješa s usitnjenim gorivom (sitni koks).

Mješavina se navlaži vodom kako bi se sitne čestice sljepljivale u grudice. Provodi se na uređaju za sinteriranje (pokretna rešetka ili vrpca) koji je obično blizu visoke peći, a počinje paljenjem krutoga goriva u mješavini uz istodobno usisavanje zraka ispod vrpce, čime se zrak za izgaranje goriva i nastali plinovi prosisavaju kroz mješavinu.  

Toplina u gornjem sloju potiče aglomeriranje mješavine, što se prenosi strujom plina do sljedećih slojeva mješavine. Zbog dobre propusnosti za plinove i reduktivnosti, nastali je sinter pogodan za izravno punjenje visoke peći.

Vanjske poveznice
-----------------

* Sinteriranje - 3D prikaz

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Sinteriranje** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Toni Mannix** (19. februar 1906 – 2. septembar 1983) bila je američka glumica i plesačica. Rođena je u porodici jevrejskog dekoratera i frankokanadske domaćice. Na početku karijere je nastupala u broadwayskim revijama *Ziegfeld Follies*, a potom u ranim zvučnim filmovima. Godine 1936. je nastupila u biografskom mjuziklu *Great Ziegfeld*. Ubrzo nakon toga je upoznala Eddieja Mannixa, jednog od direktora studija MGM, koji će kasnije postati jedan od najmoćnijih ljudi u Hollywoodu. Postala mu je ljubavnica, a 1951. godine se za njega vjenčala. Ubrzo nakon toga je započela vanbračnu vezu sa nekoliko godina mlađim glumcem Georgeom Reevesom; prema navodima Reevesovih kolega Noel Neill i Jacka Larsona muž joj je dao pristanak da održava vezu. Godine 1958. je Reeves sa njom prekinuo vezu kako bi se zaručio za pripadnicu otmjenog društva po imenu Leonore Lemmon; godinu dana kasnije je smrtno stradao u incidentu koji je službeno proglašen samoubistvom. Godinama kasnije su brojni hollywoodski historičari iznosili teorije zavjere kako je Eddie Mannix preko svojih veza sa losanđeleskim podzemljem dao likvidirati Reevesa. U svakom slučaju, Mannix je bila teško pogođena Reevesovom smrću i navodno mu je dala sagraditi oltar u vlastitoj kući. Sa mužem je ostala do njegove smrti 1963. godine, a ostatak života provela povučena iz javnosti. Umrla je od posljedica Alzheimerove bolesti.

Toni Mannix se pojavljuje kao lik u biografskom filmu *Hollywoodland*, gdje ju je tumačila Diane Lane.

Izvori
------

1. ↑  Ward, Larry Thomas. *Truth, Justice, & The American Way: The Life and Times of Noel Neill, The Original Lois Lane*, Nicholas Lawrence Books, 2003. ISBN 0-9729466-0-8. p. 83

Vanjske veze
------------

* Toni Mannix na sajtu IMDb
* Toni Mannix na Find a Grave
**Vladan Desnica** (Zadar, 17. rujna 1905. – Zagreb, 4. ožujka 1967.), jugoslavenski književnik. Pisao je pjesme, pripovjetke, drame, romane. Vanredan stilist, suptilan psihološki analitičar, sažet u mislima i opservacijama.

Rođen je u Zadru u Kraljevini Dalmaciji u porodici srpskog porijekla. Njegov je otac Uroš Desnica, a majka Fani Desnica. Vladan Desnica je potomak Stojana Mitrovića Jankovića (o. 1635–1687), u srpskoj narodnoj pjesmi poznatog kao Janković Stojan. Većina njegovih djela se bavi životom u gradovima i selima Sjeverne Dalmacije.

Vladan Desnica studirao je pravo i filozofiju u Zagrebu i Parizu, a diplomirao je na zagrebačkom Pravnom fakultetu 1930. Radio je kao advokat, a zatim je prešao u državnu službu. 1934. pokrenuo je književnopovijesni godišnjak *Magazin sjeverne Dalmacije* koji je i uređivao dvije godine. Književnim radom počeo se baviti prije Drugog svjetskog rata, a intenzivno tek po završetku rata.

Njegovo najpoznatije i od kritike vrednovano djelo je roman *Proljeća Ivana Galeba* iz 1957. godine, u kome kroz riječi intelektualca na bolničkoj postelji iznosi meditacije o bolesti i smrtnosti.

Godine 1954. napisao je scenarij za *Koncert*, jedan od najboljih filmova u historiji kinematografije u Jugoslaviji.

Djela
-----

* *Zimsko ljetovanje* (1950)
* *Proljeća Ivana Galeba* (1957)
* Zbirke novela - *Olupine na suncu* (1953)
* *Tu, odmah pored nas* (1956)
* *Fratar sa zelenom bradom* (1969)
* Zbirka stihova - *Slijepac na žalu* (1956)
* Eseji - *Progutane polemike* (iz zaostavštine), Beograd, 2001.
* *Izabrana dela 1-4*, Beograd, 2000.

Vanjski linkovi
---------------

* Vladan Desnica Facebook
* Vladan Desnica na IMDb
* Vladan Desnica biografija

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 44424076
* LCCN: n86092846
* ISNI: 0000 0001 0893 333X
* GND: 118671618
* SUDOC: 067324797
* BNF: cb12746042v (podaci)
* BIBSYS: 90208379
* NKC: jo2002139451
* CONOR.SI: 7948899

 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Ulderiko Donadini** (Plaški, 8. IV. 1894. - Zagreb, 10. V. 1923), hrvatski književnik i zagonetač.

Životopis
---------

Apsolvirao je studij biologije i kemije u Zagrebu te radio kao nastavnik u Petrinji, Zagrebu i Vinkovcima.

Kritike i eseji
---------------

Uređivao je književni časopis "***Kokot***", jedno od glasila hrvatske avangarde. Stil njegovih kritika i eseja je izrazito polemičan, što ga je dovelo do sukoba s nizom suvremenika, uz ostale i s Krležom.

Proza
-----

Dominantna tema njegove proze je sukob bizarne i osebujne individue s malograđanskim mentalitetom. Pisao je romane, drame, pripovijesti, eseje i pjesme. Pripadao je boemskom krugu umjetnika i jedan je od prvaka hrvatske moderne.

Teško bolestan od tuberkuloze i šizofrenije, izvršio je samoubojstvo.

Zagonetke
---------

Zagonetke je objavljivao oko 1910. godine u časopisu "Pobratim" i drugdje. Potpisivao se pseudonimima i šiframa: *Tomadini, Donatović, Golem, -ud-, P-ro, U. D. Udalrik Donadini*.

Djela
-----

**Novele:**

* "Đavo gospodina Andrije Petrovića"
* "Jakov Žleb"
* "Bauk" ,
* "Doktor Kvak"
* "Dunja"

**Romani:**

* "Vijavica"
* "Sablasti"
* "Kroz šibe"

**Drame:**

* "Bezdan" (vidi Bezdan (razvrstavanje))
* "Igračka oluje"
* "Gogoljeva smrt"

Napomene
--------

1. ↑  U "Leksikonu zagonetača Jugoslavije" kao dan smrti navodi se 19. V. 1923.

Izvori
------

* Stjepan Horvat : *Leksikon zagonetača Jugoslavije*. Bjelovar : Enigmatsko udruženje "Čvor", Bjelovar, (1979).

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 71520726
* LCCN: n88216104
* ISNI: 0000 0001 1070 0543
* GND: 132698617
* SUDOC: 077928938
* BNF: cb128882855 (podaci)
* NKC: js20221151092

 |
***Chandrakanta*** je fantastični roman indijskog pisca Devaki Nandan Khatrija, originalno objavljen 1888. godine i poznat kao jedan od prvih romana na hindiju. Inspiraciju za roman je autoru pružila drevna tvrđava Chunar nedaleko od Varanasija. Protagonisti romana su princeza Chandrakanta od Vijaygarha i princ Virendra Singh od Naugarha, koji se zaljube jedno u drugo usprkos toga što su im države ljuti suparnici. Radnja prati kako se nastoje oduprijeti spletkama od strane vijaygarhskog dvorjanina Krur Singha i Shvidutta, kralja susjedne države Chunargarh. Roman u svojim žanrovskim karakteristikama također sadrži elemente trilera, kriminalističkog i špijunskog žanra. Prvi put se objavljivao u nastavcima te je doživio toliki uspjeh da su mnogi u tadašnje Indiji počeli učiti hindi samo da bi pročitali roman. Khatri je kasnije napisao i nastavak pod naslovom *Charakanta santati*.

Chandrakanta je ekranizirana kao istoimena TV-serija od 1994. do 1996. godine.

Vanjske veze
------------

* Complete Chandrakanta in Gadya Kosh
* Chandrakanta Arhivirano 2011-07-19 na Wayback Machine-u at the Digital Library of India
*Za ostale upotrebe, v. Gradec (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 22′ 45" SGŠ, 22° 24′ 05" IGD
**Gradec** (mak. *Gradec*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Gradec je naselje u okviru opštine Valandovo.

Prirodni uslovi
---------------

Gradec je smešten u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Valandova, selo je udaljeno 12 kilometara severozapadno.

Selo Gradec se nalazi u istorijskoj oblasti Bojmija. Selo je položeno u dolini Vardara, na približno 90 metara nadmorske visine. Severno od naselja izdiže se planina Plavuš. 

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Gradec je prema poslednjem popisu iz 2002. godine bio bez stanovnika. Mesno stanovništvo je iseljeno 1960-ih godina zbog izgradnje brane sa jezerom na Vardaru, što nikada nije urađeno.

Tradicionalno stanovništvo u naselju bili su etnički Makedonci, a pretežna veroispovest mesnog stanovništva bila je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Gradec (Valandovo)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.valandovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Valandovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Valandovo |
| --- |
| **Valandovo** • 
Ajranlija • 
Arazlija • 
Bajrambos • 
Balinci • 
Baraklija • 
Bašalija • 
Bašibos • 
Brajkovci • 
Buluntulija • 
Vejselija • 
Gradec • 
Grčište • 
Dedeli • 
Đulelija • 
Josifovo • 
Kazandol • 
Kočulija • 
Marvinci • 
Pirava • 
Plavuš • 
Prsten • 
Rabrovo • 
Sobrija • 
Tatarlija • 
Terzelija • 
Udovo • 
Čalaklija • 
Čestevo |  |
**Venko Markovski** (makedonski: ; Skoplje, 15. mart 1915 - Sofija, 7. januar 1988) je bio makedonski i bugarski poeta, dramski pisac i jedan od osnivača savremene makedonske literature.

Markovski je rođen u Skoplju, 15. marta 1915. godine. Gimnaziju je završio u Skoplju, a slovensku filologiju je studirao u Sofiji. Bio je član Makedonske literaturne grupe, osnovane u Skoplju (1931) i Makedonskog literaturnog kruga (1938-1941). Učesnik u NOB-u, član Vrhovnog štaba NOV i POJ, član Inicijativnog odbora za ASNOM-a i član Predsedništva ASNOM-a. U periodu 1944-1945. Aktivno učestvuje u radu komisije za nostrifikaciju makedonskog književnog jezika.

1956. godine je osuđen na petogodišnju robiju na Golom otoku, a 1965. godine se preselio u Bugarsku gde piše dela posvećene istoriji bugarskog naroda u kojima smatra da su Makedonci deo bugarskog naroda.

Stvaralaštvo
------------

Zbirke stihova "*Narodni bigori*" i "*Oginot*", izdati 1938. godina, su prve stihovne knjige na makedonskom jeziku. Od 1939. do 1954. godine u Sofiji i u Skoplju su izdate, između ostalih, i "*Elegii*", "*Goce*", "*Ilinden*", "*Čudna e Makedonija*", "*Orlicata*", "*Glamji*", romanot u stihovim "*Klime*", "*Nad plamnati bezdni*", "*Skazna za rezbarot*".

U "*Narodnoj bigori*" i "*Oginot*", pesme Markovskog su narodne, po karakteru ljubavne pesme isprepletene nacionalno-oslobodilačkim motivima. Kasnije, Markovski potpadna pod snažni uticaj socijalističkog realizma i sa socijal-realističkim stilom piše pohvalne pesme posvećene Titu.

1967. godine u Sofiji je objavio "*Epopeja nezaboravljenih*", 1975. godine - "*Izabrani dela*".

Izvori
------

1. ↑  Krъvta voda ne stava, gl. 2, *Dali bъlgarite ot Makedoniя imat svoя sobstvena istoriя*, pdf

Spoljašnje veze
---------------

* Venko Markovski - informacija
* Biografija Markovskog na DPM Arhivirano 2007-03-20 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 41856802
* LCCN: n83147095
* ISNI: 0000 0001 1471 1717
* GND: 138022992
* SUDOC: 085071145
* BNF: cb12037828b (podaci)
* NKC: js2011626466

 |