recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bolków** (njemački: *Bolkenhain*) je grad od 4,967 stanovnika na zapadu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Bolków leži duž rijeke Nysa Szalona, udaljen 15 km jugozapadno od Jawora i 70 km zapadno od vojvodskog administrativnog centra Wrocława.

Bolków je pitoreskni gradić, nad kojim se uzdiže golemi srednjovjekovni zamak, koji je nekad bio jedna od rezidencija i najvećih utvrda od najvećih uporišta vojvoda od Świdnice i Jawora.

Srednjovjekovni zamak

Historija
---------

Bolków je izrastao kao podgrađe srednjovjekovnog zamka.
Ime mu je dao 1312. vojvoda Bernard Świdnicki u spomen na svog oca Bolka I Surovog. Zahvaljujući brojnim privilegijama (gradska prava) razvio se u solidno trgovište.

Nakon vladavine Pjastovića - 1392. je potpao pod vlast čeških vladara, a početkom 16. vijeka pod Habsburšku monarhiju. 
Tokom 16. i 17. vijeka Bolków su pogodile brojne katastrofe, od poplava, požara, epidemija, do snažnog potresa 1590. a nakon tog i Tridesetogodišnji rat, pa je spao na svega 100 stanovnika.

Od 1704. Bolków je feud Cistercita iz Krzeszówa, kog su izgubili kad je Kraljevina Pruska anektirala Šlesku. Tokom 19. vijeka razvio se kao centar tekstilne industrijske.

Za Drugog svjetskog rata Nacisti su u Bolkovu osnovali filijalu Koncentracijskog logora Gross-Rosen. Zatvorenici su radili u tvornici aviona i na izgradnji podzemnih tunela.

Nakon rata, za kojeg je prošao bez razaranja njemački stanovnici su protjerani iz grada, a umjesto njih doseljeni su Poljaci.

Pobratimski gradovi
-------------------

Bolków ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

* Nizozemska Heerde, Nizozemska (1992.)
* Njemačka Borken, Njemačka (1997)
* Njemačka Bad Muskau, Njemačka (2006)
* Češka Doksy, Češka (2006.)
* Danska Dragsholm, Danska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Poland: Dolnoslaskie*" (engleski). City population. Pristupljeno 5.02. 2021.
2. 1 2  „The town of Bolków" (engleski). Bolków. Arhivirano iz originala na datum 2021-01-27. Pristupljeno 5.02. 2021.
3. 1 2 3 4 5  „History" (engleski). Bolków. Arhivirano iz originala na datum 2021-02-28. Pristupljeno 5.02. 2021.
4. ↑  „Partner towns of the Commune of Bolków" (engleski). Bolków. Arhivirano iz originala na datum 2021-02-28. Pristupljeno 5.02. 2021.

Vanjske veze
------------

***Bolków*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Bolków* (službene stranice) ()
Živi svijet može se dijeliti i prema složenosti građe određenog organizma. Tako **višećelijskim organizmima** (*višestaničnim organizmima*) nazivamo one koji su građeni od više ćelija, no postoje i organizmi čija građa je samo jedna ćelija, tzv. jednoćelijski organizmi.

U skupini višestaničnih organizama su životinje (Animalia), biljke (Plantae) i gljive (Fungi). I neki prokarioti (npr. plave alge iz roda Spirulina su višestanični.

Podjela na jedno- i višestanične organizme ima - osim kod životinja - samo opisno značenje. Pojam ne govori ništa o srodničkim odnosima između organizama, njihovom načinu života ili unutrašnjoj građi i razmjeni materije. U životinjskom carstvu su mnogostanične životinje (Metazoa) obuhvaćene u jednom taksonu i vjerojatno su monofilijska skupina.

Kod algi i gljiva mogu se naći brojni srodni oblici između jedno- i/ili višestaničnih organizama.

Ova podjela nije primjenjiva u skupini Eumycetozoa gdje su organizmi građeni od velikih ameboidnih stanica koje imaju veći broj staničnih jezgri, i dijele se, ponovo spajaju i čak se tako reorganiziraju da mogu izgraditi rasplodne organe (Karposoma) slično kao neke višestanične gljive.

Većina višestaničnih organizama tvore staničnom diferencijacijom podjelu tijela, naročito spolnih stanica, koje služi razmnožavanju (somatske stanice). Objedinjavanje stanica, gdje se stanice spajaju ali uglavnom i dalje imaju odvojenu razmjenu materije i ne izgrađuju posebne oblike razmnožavanja, naziva se kolonijama.

U uobičajenom slučaju, višestaničnost se povezuje s fenomenom besmrtnosti - ako se izuzmu vanjski utjecaji. Jednostanični organizmi se jednostavno dijele. Suprotno tome, kod višestaničnih organizama besmrtne su samo spolne stanice, dok ostale imaju samo ograničen životni vijek.
**Operacija Orao** (nem. *Adler*) je bila zajednička operacija Vermahta i snaga NDH protiv partizana, izvođena u više faza.

Prva faza je vođena od 11. do 26. novembra 1943. godine u oblasti Dalmacije. Nakon toga je nastavljena kao "Adler I" i "Adler II" januara 1944. godine, u zaleđu i Lici.

U okviru opšte operacije Adler vođena je operacija Drežnica u Gorskom kotaru, od 23. do 31. januara 1944. godine.

Operacija Adler (1943)
----------------------

Cilj operacije Adler bio je zauzimanje obalskog pojasa Rijeka — Zadar i razbijanje tamošnjih jakih partizanskih snaga. Operacijom razbijanja partizanskih snaga na severnodalmatinskom obalskom sektoru je rukovodio 15. brdski armijski korpus.

Angažovane jedinice: 114. lovačka divizija, Pol. puk 14; delovi 3 („Germanskog") SS-oklopnog korusa, delovi Grupe armija "B".

Operacija Adler I (1944)
------------------------

Operacija „Adler I" je imala za cilj zaposedanje obalskog odseka Novi — Karlobag. Njome je rukovodio 15. brdski armijski korpus, izvodile su je trupe: 371. peš. divizija i ustaška formacija Gospić. Vođena je januara 1944.

Operacija Adler II (1944)
-------------------------

Operacija „Adler II" je imala za cilj zaposedanje i čišćenje obalskog odseka, uključujući priobalna ostrva između desne granice grupe armija i Zadra, te razbijanje partizanskih snaga koje se nalaze u Lici. Njome je rukovodio 15. brdski armijski korpus, izvodile su je trupe: 392 (hrv.) leg. divizije.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2

Vidi još
--------

* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

Vanjske veze
------------

* Operation "Adler"
* Operation "Adler"

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Castro** je grad od 34,044 i općina od 47,607 stanovnika u Regiji Los Lagos na jugu Čilea.

On je administrativni centar Provincije Chiloé, koja obuhvaća Ahipelag Chiloé.

Geografske karakteristike
-------------------------

Castro leži na istočnoj obali najvećeg otoka Ahipelaga - Chiloé, udaljen 72 km južno od najsjevernijeg Ancuda.
Grad se smjestio u dubokom fjordu pored ušća rijeke Gamboa.

Historija
---------

Trgovački centar
Estuarij rijeke Gamboa
Nakon što je zauzeo otok konkvistador Martín Ruiz de Gamboa, je u februaru 1567. osnovao i grad pod imenom *Santiago de Castro*, u to vrijeme najjužniji grad Južne Amerike.

Dugo vremena bio je posljednji grad na putu za Magellanov tjesnac i jedini sa statusom grada. 
Poprilično je pretrpio što od potresa, požara ali od napada pirata 1600. i 1643.

Iz sigurnosti Castra kretali su jezuitski i franjevački misionari u pokrštavanje indijanaca po ahipelagu i kopnu.

Od 1765. je kao cijeli ahipelag dio Vicekraljevstva Peru, a od 1826. dio Republike Čile. Već u augustu te iste godine stvorena je Provincija Chiloé sa Castrom kao administrativnim centrom.

Počeo je prosperirati krajem 19. vijeka i početkom 20. vijeka zahvaljući šumarstvu i poljoprivredi (naročito krompiru) na tom valu sagrađena je 
1912. uskotračna željeznička pruga do Ancuda.

Teško je stradao u požaru 1936. i u Potresu i tsunamiju 1960.

Privreda
--------

Pored luke, poljoprivrede (žitarice, krumpiri) i stočarstva, za ekonomiju grada važna je i drvna industrija (pilane).

Pobratimski gradovi
-------------------

* Argentina Puerto Madryn, Argentina

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Chile: Los Lagos*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.12.2020.
2. 1 2 3 4  „*Castro Municipality in Chile*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.12.2020.
3. 1 2 3 4 5 6 7  „*Historia*" (španjolski). Castro Municipio. Pristupljeno 12.12.2020.
4. ↑  „*Castro, Chile*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12.12. 2020.

Vanjske veze
------------

***Castro (Čile)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Castro Municipio* (službene stranice) ()
**Operacija Proljetno vrijeme** (njem. *Frühlingswetter*, Frilingsveter) ili **Operacija Prolećna oluja** (njem. *Friihlingsgewitter*, Frilingsgeviter) je bila vojna operacija Vermahta protiv partizana na prostoru Knin — Kistanje. Vođena je od 23. do 25. januara 1944. godine.

Ova operacija, koju su izveli delovi 264. peš. divizije, 92. motorizovani grenadirski puk i 3. bataljon 98. brdskog lovačkog puka 1. brdske dvizije, uz učešće četnika, imala je za cilj čišćenje prostora Knin — Kistanje. Počela je 25. a završena 26. januara 1944. Nemci su u ovoj operaciji, vodeći borbe protiv delova 19. divizije NOVJ, uspeli da iznenade njene jedinice na tome sektoru i da u dvodnevnim akcijama ovladaju prostorom zapadno od Knina, pri čemu su zauzeli Ervenik, Radučić, Bratiškovce i Kistanje.

Izvori
------

1. ↑  Izveštaj 264. pešadijske divizije od 25. januara 1944. Komandi 15. brdskog armijskog korpusa o sopstvenim i neprijateljskim gubicima u operaciji »Frilingsgeviter«

Vidi još
--------

* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji
* Zimske operacije 1943/1944 u centralnom delu Jugoslavije

Vanjske veze
------------

* Operation "Frühlingswetter"
* Izveštaj 264. pešadijske divizije od 25. januara 1944. Komandi 15. brdskog armijskog korpusa o sopstvenim i neprijateljskim gubicima u operaciji »Frilingsgeviter«

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Željezni most princa Karla
 **Željezni most princa Karla** premošćuje rijeku Drinu, opština Foča, Bosna i Hercegovina.

Lokacija
--------

Nalazi se iznad rijeke Drine, kod Kazneno-popravnog zavoda Opštine Foča.

Istorijski podaci
-----------------

Prema kazivanju starijih Fočaka, na mjestu mosta princa Karla, Austrijanci su najprije izgradili drveni most. Današnji željezni most počeo se graditi u junu 1882. a dovršen je i pušten u promet 22. oktobra 1884. godine. Projektovao ga je austrougarski pionirski natporučnik Krichbamuer.

Most je svojoj namjeni služio sve do 4. maja 1942. godine kada je usljed ratnih dejstava, odnosno prilikom povlačenja partizanskih jedinica iz Foče, po naređenju maršala Tita, miniran i srušen. Nakon Drugog svjetskog rata izvršena je njegova sanacija. Most je drugi put porušen u NATO bombardovanju 1995. godine. Tokom bombardovanja porušen je središnji dio mosta, između dva noseća stuba. Kao prelazno rješenje, nekoliko godina poslužio je pontonski most njemačkog SFOR-a koji su njemački vojnici odlaskom iz Foče odnijeli.

Nakon toga, Drina je na tom mjestu ponovo premoštena takozvanom Bejli konstrukcijom koju su postavile oružane snage BiH.
Sadašnja čelična konstrukcija mosta, koju je ustupila Vojska Republike Srpske, godinama predstavlja stalnu opasnost za vozače, a posebno za djecu i pješake. Mostovna konstrukcija znatno je oštećena posljednjim ratnim djelovanjima, a i nakon rata nebrigom i neodržavanjem nastavlja se destrukcija i devastacija, tako da je most u potpunosti izgubio svoju fizičku cjelovitost.

Tokom 1941. i 1942. godine, na željeznom mostu u Foči su se desila masovna ubistva velikog broja civila, od kojih su najveći broj bili muslimani.

Opis
----

Izveden je kao mostovna konstrukcija sa tri noseća stuba (nekada su to bila četiri), ovalne osnove, izrađene od precizno klesanih kamenih blokova, složenih u horizontalne slojeve. Dužina mosta iznosi 180 m, a najviša tačka mosta je 9,13 m iznad dna rijeke. Visina nosivih stubova mosta iznosi cca 7,4 m (mjereno od dna rijeke) a visina stuba iznad stojeće vode iznosi 2,65 m. Širina stuba u dnu iznosi 4 metra dok se prema vrhu sužava i iznosi 3 metra. Gornja površina mosta je horizontalna i čini je rešetkasta čelična konstrukcija koja je ujedno i ograda mosta. Most je bio sastavljen od četiri lučna rešetkasta nosača, od kojih su dva srednja bili skoro dva puta viša u odnosu na krajnje nosače. Srednji lučni nosači – uzvodni i nizvodni – bili su u gornjoj zoni mosta međusobno povezani. Ulaz na most je naglašen parom kamenih pilona sa obje strane rijeke, čija visina iznosi oko 6 m. Ukupna širina mostovne konstrukcije iznosi 6 m. Most nema nikakve dekoracije, niti natpisa.

Željezni most princa Karla je nacionalni spomenik BiH.

Literatura
----------

* Džemal Čelić, Mehmed Mujezinović, Sarajevo: Sarajevo - Publishing, 1998. -Stari mostovi u Bosni i Hercegovini.
* Faruk Muftić, Sarajevo: DES, 2006 -Foča kroz vrijeme.

Vanjske veze
------------

* Obnova mosta
**Chafarinas** (čita se *Čafarinas*, španjolski: *Islas Chafarinas*) ili **Zafarin** ili **Djaferin**, je arhipelag od tri otočića (Congreso, Isabel II i Rey) pored obale
Maroka koji pripadaju Španjolskoj.

Geografske karakteristike
-------------------------

Arhipelag Chafarinas leži 43 km istočno od Melille i 4 km sjeverno od marokanske obale (Ras El Ma).

Pogled na arhipelag iz Maroka
Isla de Congreso je najveći (25,6 h) i najviši (175 m) otočić koji leži na zapadu, u sredini leži jediini naseljeni otočić Isabel II, velik 15,1 hektara, a 
175 metara dalje leži najmanji (13,9 h) i najniži (31 m) Isla de Rey.

Crkva na otočiću Isabella II iz 1893.
Sva tri kamenita otočića, pored toga što imaju jalovo tlo nemaju izvor pitke vode pa su odavnina nenastanjeni, jer se nikom nije isplatilo da živi na njima. Španjolci 
su zauzeli arhipelag 1847. i odtad ga drže pod svojom vlašću, iako danas više nema nikakvu stratešku važnost, oni na otočiću Isabel II još uvijek 
drže garnizon u kom boravi i do 400 ljudi.

Historija
---------

Chafarinas je najvjerojatnije arhipelag kog su Rimljani zvali **Tres insulae**, a o njima u svom putopis *Itinerarium Antonini* pisao Aurelije Antonin.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Chafarinas: Descripción física*" (španjolski). Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación. Pristupljeno 17. 07. 2018.
2. 1 2 3  „*Chafarinas Islands*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 17. 7. 2018.

Vanjske veze
------------

***Chafarinas*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Chafarinas Islands* ()

| * p
* r
* u
Administrativna podjela Španije |
| --- |
| Autonomne pokrajine | Andaluzija • Aragonija • Asturija • Balearski otoci • Baskija • Estremadura • Galicija • Kanarski otoci • Kantabrija • Katalonija • Kastilja-La Mancha • Kastilja i León • La Rioja • Madrid • Murcia • Navara • Valencijanska zajednica | Zastava Španije |
| Autonomni gradovi | Ceuta • Melilla |
| *Plazas de soberanía* | Alhucemas • Chafarinas • Peñón de Vélez de la Gomera |
**Operacija Plast sijena** (nem. *Heuschober*, Hojšober) predstavlja napad Vermahta na NOVJ u okolini Mostara.

Operacija »Hojšober« izvedena je 19. decembra 1944. godine. S položaja kod Mostarskog blata 370. grenadirski puk 369. legionarske divizije (ojačan tenkovima i artiljerijom) izvršio je ispad prema Čitluku, probio položaje 10. hercegovačke brigade i izbio do sela Sretnice. 10. hercegovačka udarna brigada je protivnapadom, uz podršku čete tenkova i baterije topova, kombinacijom bočnih udara i frontalnih protivnapada, odbacila okupatora na polazne položaje i nanijela mu velike gubitke od preko 100 poginulih i ranjenih vojnika, dok je sama imala 9 mrtvih, 23 ranjena i 3 nestala borca. Franc Šaml navodi da je u ovoj akciji učestvovao 370. puk 369. legionarske divizije, kako bi se isprobala njegova borbenost poslije preformiranja.

Nastavak ove operacije predstavlja Operacija Mars. Ispad istog 370. grenadirskog puka, dva dana kasnije, prema Kočerinu, doživio je sličnu sudbinu.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  Danilo Komnenovic, Muharem Kreso: 29. HERCEGOVACKA DIVIZIJA
3. ↑

Vidi još
--------

* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

Vanjske veze
------------

* Operation "Heuschober"

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Antarktički krug** ili **južna polarnica** je jedna od pet najvažnijih paralela u kartografiji kojim se prikazuju karte Zemlje. Ona se nalazi na geografskoj širini od 66°30' južno od ekvatora.

Karakteristike
--------------

Karta Antarktičkog kruga koji je iscrtan plavom linijom
Antarktički krug je sjeverna granica područja u kojem najmanje jedan dan (ili više) svake godine Sunce uopće ne zalazi (tzv. polarni dan) tokom zimskog solsticija, to je 21. ili 22. 12. Isto tako postoji i jedan dan kad sunce uopće ne izlazi za vrijeme ljetnog solsticija (polarna noć), a to je 21. ili 22. 6. Dužina kontinuiranog dana ili noći povećava se progresivno kako se ide prema jugu, tako na početku Antarktičkog kruga to traje jedan dan, dok na Južnom polu traje šest mjeseci.

To se dešava zbog nagiba Zemlje, koja ima otklon od 23,5° od svoje vertikale, pa je tokom ljetnog solsticija južni polarni krug izvan domašaja Sunca, kao i obratno, kad je tokom zimskog solsticija sunce najviše iznad Južnog pola.

Prostor južno od ovog kruga zove se antarktička zona, a sjeverno od njega leži južna umjerena klimatska zona.

Južni pol se nalazi na središnjem dijelu ledom prekrivenog platoa velike kontinentalne mase Antarktika, koji gotovo ispunjava svo područje unutar antarktičkog kruga. Dužina bilo kojeg dana i noći unutar Antarktičkog kruga je obrnuta od onog unutar Arktičkog kruga.

Historija otkrića
-----------------

Antarktički krug koji razdvaja Južni ledeni pojas od Južnog umjerenog pojasa, prvi je put prošao britanski moreplovac James Cook 17. 1. 1773.

Povezano
--------

* Arktički krug
* Ekvator
* Solsticij
* Rakova obratnica
* Jarčeva obratnica

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Antarctic Circle*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 9. 04. 2012.

Vanjske veze
------------

***Antarktički krug*** na Wikimedijinoj ostavi

* Antarctic Circle (na portalu Encyclopædia Britannica) ()
* Antarctic circle org ()
* Karta Arhivirano 2007-10-13 na Wayback Machine-u
**Slavko Luštica** (Kumbor, 11. siječnja 1923.- Split, 4. srpnja 1992), poznat kao Žiga, bivši hrvatski nogometni igrač i trener

Počeo je sa nogometom u juniorima šibenskog Osvita. No, zapažen je tek kao član omladinske reprezentacije kada je u Beogradu pobijeđena moćna Mađarska. Od tad je branič Hajduka. Odigrao je sve utakmice za Hajduk za vrijeme kada je klub bio prebačen na Vis. Poslije rata osvaja 3 naslova prvaka do sredine 50-ih te bilježi 634 utakmice u "bilom" dresu, po čemu je treći u povijesti Hajduka. Uz to, postigao je i 86 pogodaka.

Za reprezentaciju debitira 23. kolovoza 1951. u Oslu, a malo više od godinu poslije igra svoju poslijednju utakmicu sa Egiptom u Beogradu.

Kasnije postaje trenerom Hajduka kojeg vodi 3 godine, te osvaja titulu 1971.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 226 | 19 |
| Kup | 30 | 3 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 2 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **258** | **22**
 |
| Prijateljske | 376 | 64 |
| ***Sveukupno*** | **634** | **86** |

Izvori
------

1. ↑  Svi Hajdukovi treneri od 1911. do danas
2. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
**Baarn** je općina od 24,876 stanovnika i grad od 23,035 st. u Nizozemskoj Provinciji Utrecht.

Geografija
----------

Baarn leži u sredini Nizozemske, na rijeci Eem udaljen 8 km istočno od Hilversuma.

Centar grada

Historija
---------

Baarn je prvi put dokumentiran 1280. pod imenom - *Brinkdorp*.
Zbog svog strateškog položaja Baarn i obližnji *Eembrugge* dobili su gradska prava oko 1350, pona su im potvrđena 1426. i 1457. godine.
Nakon što su ga Nizozemci 1481. tako temeljito spalili da je pored crkve ostalo samo par kuća, spao je na malo veće selo. Sve do sredine 18. vijeka Baarn je ostao u sjeni svog današnjeg zaselka - Eembruggea.

Još krajem 17 i naročito tokom 18. vijeka amsterdamsko i utrechtsko plemstvo počelo je izvan oranica graditi ladanjske kuće od kojih je najvažnija *Groeneveld* (današnja kraljevska rezidencija).

Krajem tog vijeka tadašnji trgovac tepisima podigao je pored crkve dvije kuće u kineskom stilu; 
Peking i Canton, koje su srušene početkom 20. vijeka, ali su ostali njihovi raskošni parkovi Peking i Canton.

Još od 1815. kad je palaču *Soestdijk* nizozemski narod darovao princu od Oranja (kasniji kralj Willem II). kao nagradu za njegov angažman u borbi protiv Napoleona Baarn je ljetna rezidencija nizozemskih monarha i njihovih porodica. 
Oni pored te koriste i nekoliko drugih palača, pored tog imaju i imanje od 170 hektara
Mnogi od njih rođeni su i kršteni u Baarnu i tu pohađali školu.

Baarn je živnuo nakon izgradnje željezničke pruge Amsterdam - Amersfoort i kolodvora 1874. jer je postao dostupniji građanima velikih gradova. Tad su duž avenija od kolodvora do centra nikle brojne vile bogatijih građana Amsterdama.

Nakon kupnje dijela *Baarnse Bosa* 1883. dijela kraljevske domene južno od željezničke pruge, izgrađen je park princa Hendrika i park Wilhelmina nešto sjevernije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Baarn Urban Center*" (engleski). City population. Pristupljeno 29.11.2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Baarn Municipality in Utrecht (Netherlands)*" (engleski). City population. Pristupljeno 29.11.2022.
3. 1 2 3 4 5 6  „*Baarn*" (nizozemski). Ensie Encyclopedie. Pristupljeno 30.11.2022.
4. 1 2  „*Baarn*" (nizozemski). Ensie Encyclopedie. Pristupljeno 28.11.2022.

Vanjske veze
------------

***Baarn*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* ()
Četnički kapetan Leka Damjanović sa pripadnicima 7. SS brdske divizije, 1944.
**Operacija Mljeveno meso** (njem. *Hackfleisch*, izgovor: Hakflajš) je bila zajednička operacija Vermahta, četnika i snaga NDH protiv partizana u oblasti istočne Bosne, u trouglu Kladanj - Vlasenica - Sokoloac - Olovo. Započeta je 3. avgusta 1944. godine.

Operaciju su vodile 7. SS-brdska divizija »Princ Eugen« i 13. SS divizije »Handžar«.

U ovoj operaciji Nijemci su »s ciljem vezivanja (12. korpusa i 6. divizije) te time i njihovog sprečavanja da pređu Drinu« angažirali 13. SS »Handžar« diviziju, dijelove 7. SS-divizije »Princ Eugen«, četnike u istočnoj Bosni, 1. ustaški stajaći zdrug i 8. posadni zdrug. Domobransko-ustaškim snagama je naređeno da između Sokolca i Han-Pijeska »sa 7. SS i 13. SS divizijom spriječe prelaz 6, 16. i 36. divizije prema Srbiji i Crnoj Gori«.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  Marš za Srbiju

Vidi još
--------

* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

Vanjske veze
------------

* Operation "Hackfleisch"
* Marš za Srbiju

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Antun Lewaj** (-), jedan od prvih igrača Hajduka. Godine 1911. nalazi se u prvoj postavi koja je 11. lipnja 1911. odigrala na Starom placu prvu javnu utakmicu protiv nekog drugog kluba, odnosno talijanaškog kluba Calcio.

U ovoj utakmici Antun Lewaj postiže jedan od devet zgoditaka kojim je Hajduk nadvladao svog protivnika. Ostale golove postigli su Božidar Šitić (6), Šime Raunig Šimunica (1) prvi gol u povijesti Bilih postignut u 7. minuti i Božo Nedoklan (1) drugi gol u povijesti kluba.

Osim njega protiv Calcia igrali su u prvoj postavi Buchberger (branka), Fakač, Namar, Bonetti, Murat, Tudor, Šitić, Raunig i Nedoklan. 

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 0 | 0 |
| Kup | 0 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 0 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **0** | **0**
 |
| Prijateljske | 1 | 0 |
| ***Sveukupno*** | **1** | **0** |

Izvori
------

1. ↑  Prva hajdukova utakmica na Starom placu
2. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
**Chełmno** (njemački: *Culm* ili *Kulm*) je grad od 19,510 stanovnika u sredini Poljske u Kujavsko-pomeranskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Chełmno se nalazi na ušću riječice Frybe u Vislu, udaljen 40 km sjeverno od Toruńa i 30 km zapadno od Grudziądza.
Historijski centar grada leži na brdašcu, udaljenom 1,5 km od Visle. Chełmno je uz Toruń najstariji grad u tom dijelu zemlje.

Historija
---------

Srednjovjekovni bedemi
Chełmno je prvi put dokumentiran 1065. kao naselje na brdu Culmen.
Prusi su 1216. razorili taj Chełmno.

Negdje između 1228. - 1230. poljski vojvoda Konrad Mazovski pozvao je u taj kraj Teutonske viteze da mu brane granice od paganskih Prusa.
Teutonski viteški red podigao je 1232. novi zamak na brdašcu, pored kog je niklo naselje, nukleus današnjeg grada.
Chełmno je postao jedno od teutonskih glavnih fortifikacija i sjedišta njihove vojske. 
Teutonci su mu 1233. dodjelili relativno liberalna gradska prava (nalik na Magdeburško pravo). *Chełmnsko pravo* je kasnije postalo model po kojem je preko 200 gradova osnovano.
Nešto kasnije - 1243. osnovana je i biskupija Chełmno 

Polovicom 13. vijeka, grad je preseljen na današnju lokaciju.
Period od 13 -14. vijeka bio je vrijeme velikog procvata grada, koji je prosperirao na trgovini.

Tokom 14. vijeka Chełmno je bio član Hanze, moćne trgovačke gilde koja je kontrolirala trgovinu po Baltiku.
Nakon slabljenja Teutonskog viteškog reda grad je 1466, vraćen u okrilje Kraljevine Poljske.

Od 1772. pa sve do 1920. bio je dio Kraljevine Pruske, odnosno Njemačkog Carstva, a nakon plebiscita održanog 1920. postao je dio obnovljene Poljske Republike.

Na samom početku Drugog svjetskog rata za Invazije Poljske, jedinice Wehrmachta pobile su oko 5.000 ljudi u gradu i okolici.

Od 1772. do 1975. bio je regionalni administrativni centar, a od 1999. je sjedište povjata.

Danas je Chelmno industrijski grad sa tvornicom dijelova za poljoprivredne mašine, i tvornicama namještaja, odjeće i prehrambenih proizvoda.

Kao grad sa još uvjek dobro očuvanom historijskom jezgrom, još uvijek ima bedeme sa tornjevima i gradska vrata (14. -15. vijek), pet starih crkava i kasno renesansu vijećnicu, Chelmno je i popularna turistička destinacija.

Pobratimski gradovi
-------------------

Chełmno ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

* Njemačka Hann. Münden Njemačka (od 1992.)
* Češka Letovice Češka (od 2012.)
* Rusija Kaniv Rusija (od 2016.)
* Ujedinjeno Kraljevstvo Falkirk Ujedinjeno Kraljevstvo (od 2017.)

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Chelmno*" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 5.05. 2021.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Poland: Kujawskopomorskie*" (engleski). City population. Pristupljeno 4.05. 2021.
3. 1 2 3 4 5 6  „Zarys Dziejow" (poljski). Chełmno. Pristupljeno 5.05. 2021.
4. ↑  „Miasta Partnerskie" (poljski). Chełmno. Pristupljeno 4.05. 2021.

Vanjske veze
------------

***Chełmno*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Chełmno* (službene stranice) ()
Za bivšu političku sličnog imena, v. Zelena akcija Split.
**Zelena akcija** (**ZA**) nevladino je, nestranačko, neprofitno i dobrovoljno udruženje građana za zaštitu okoliša, osnovano 1990. g. sa sjedištem u Zagrebu. 

ZA je aktivno uključen u problematiku zaštite okoliša na lokalnoj, nacionalnoj i globalnoj razini. Djelovanje Zelene akcije zasniva se na radu volontera, koje podržava malen profesionalni tim. Cilj djelovanja ZA-a je zaštita okoliša i prirode te promicanje održivog razvoja. Najveća pažnja pridaje se aktivnostima usmjerenim na poticanje sudjelovanja javnosti u donošenju odluka o okolišu i na poboljšanje kvalitete života u Hrvatskoj. ZA nije povezan niti s jednom političkom strankom. Predsjednik Zelene akcije je Tomislav Tomašević.

ZA potiče promjene kroz projekte, kampanje i nenasilne izravne akcije. Također prosljeđuje informacije, iskustvo i stručnost u području zaštite okoliša drugim udrugama, pojedincima, zajednicama i školama u Hrvatskoj i izvan nje. Zelena akcija je članica najveće mreže udruga za zaštitu okoliša na svijetu – Prijatelji Zemlje i partner Svjetskog fonda za prirodu (WWF) u Hrvatskoj. 

"Zelena akcija, kao najveća i najjača udruga za zaštitu okoliša u Hrvatskoj, ima zadaću otvarati najizazovnija i najteža pitanja zaštite okoliša te aktivno raditi na njihovom rješavanju. Pri tom želimo sačuvati aktivistički način djelovanja utemeljen na stručnim i znanstvenim činjenicama." (Iz statuta udruge)

Izvor i vanjska poveznica
-------------------------

* Mrežna stranica Zelene akcije Arhivirano 2009-11-18 na Wayback Machine-u
**Antun Pavleković**, bio je hrvatski nogometaš, pričuvni nogometni reprezentativac.

Nogometaška karijera
--------------------

### Klupska karijera

Sa zagrebačkim Građanskim je osvojio prvo prvenstvo Kraljevine SHS koje se odigralo 1923. godine.

### Reprezentativna karijera

Za reprezentaciju nije odigrao nijednu utakmicu,  no bio je među pričuvama.

Bio je među pozvanima na OI 1924. u Parizu, a od hrvatskih nogometaša s njim su bili u izabranom sastavu Dragutin Babić, Slavin Cindrić, Artur Dubravčić, Stjepan Bocak, Andrija Kujundžić, Dragutin Friedrich, Alfons Pažur, Adolf Percl, Dragutin Vragović, Dragutin Vrđuka, Branko Zinaja, Emil Perška, Eugen Dasović, Emil Plazzeriano, Janko Rodin, Marijan Marjanović, Rudolf Rupec, Stjepan Vrbančić i Vladimir Vinek. 
Igrao za reprezentaciju Zagrebačkog nogometnog podsaveza s kojom je osvojio Kup kralja Aleksandra 1925. godine

Izvori
------

1. ↑  RSSSF Yugoslavia National Team List of Results 1920-1929
2. ↑  RSSSF Yugoslavia National Team List of Results 1930-1939
3. ↑  Olympic Football Tournament Paris 1924, Yugoslavia squad. FIFA.com. Archived from the original on 2011-06-24. Preuzeto 8. veljače 2010..

* Roman Garber, ur. Zlatni jubilej ZNS: 1919. – 1969. Zagreb: Zagrebački nogometni savez, [1969.]
| DG–Beli Manastir–Osijek |
| --- |
| Kolodvor Beli ManastirKolodvor Beli ManastirKolodvor Beli Manastir |
| Duljina pruge: | 31,319 km |
| Širina pruge: | standardna (1435 mm) |
| Broj: | M301 (HŽ)  |
| Ruta |
|  Legend

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |  | prema Viljanu |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Madžarboja |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Mađarsko-hrvatska granica |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |

 |  | Mala Karašica |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Beli Manastir |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Čeminac |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Darda |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |

 |  | Drava |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |

 |  | Ulica cara Hadrijana (tramvajska linija 1) |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Osijek Dravski most |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |

 |  | prema Dalju |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |

 |  | Osijek |
| 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 
 |  |  |

 |  | Vinkovačka cesta (tramvajska linija 2) |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |

 |  | prema Vinkovcima |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |  | prema Varaždinu |

 |

**Željeznička pruga Beli Manastir–Osijek** (ili **M301**) je željeznička pruga u Hrvatskoj koja povezuje gradove Beli Manastir i Osijek. Proteže se Baranjom dužinom od 31,319 km i standardne je širine (1435 mm). Na sjeveru se spaja s mađarskom prugom Viljan–Madžarboja, a na jugu se nadovezuje na hrvatske pruge Varaždin–Dalj (R202), Osijek–Vrpolje (M302) i Vinkovci–Osijek (L209). Pruga prolazi kroz Čeminac i Dardu.

Povezano
--------

* Željezničke pruge u Hrvatskoj

***Željeznička pruga Beli Manastir–Osijek*** na Wikimedijinoj ostavi
**Chiclayo** je grad od 277,627 i aglomeracija 651,100 stanovnika na sjeverozapadu Perua u Departmanu Lambayeque u kom je administrativni centar.

Karakteristike
--------------

Chiclayo je nakon Trujilla drugi najveći grad na sjeveru Perua, financijski i industrijski centar tog dijela zemlje.

Nalazi se na trasi Panameričkog autoputa udaljen oko 764 km sjeverozapadno od glavnog grada Lime, a od Pacifika i luka u Etenu i Pimentelu udaljen je samo 12 km.

Tridesetak km sjeverno nalazi se arheološko nalazište Túcume sa 26 pretkolumbovskih piramida, a 29 km istočno nalazište Sipán sa ostatcima dvostrukih piramida.

Historija
---------

Centralni trg (Plaza de Armas)
Chiclayo je nastao kao naselje domoradačkih indijanaca hiljadu godina prije dolaska prvih španjolskoskih konkvistadora.
Španjolci su ga koristili kao odmorište na trgovačkom putu i kao garnizon. Samostan i prva crkva podignuti su krajem 16. vijeka.

Chiclayo je formalno osnovan 1720. kao villa a status grada dobio je 1835.
U grad je počeo izrastati izgradnjom luka u Eténu i Pimentelu, a naročito nakon dolaska željeznice i prvih automobila.
Izgradnja akumulacijskog jezera Tinajones i sistema za navodnjavanje pretvorili su njegovu dolinu u plodnu oranicu u kojoj uspjeva šećerna trska, pamuk i riža.

Naročito je narastao nakon 1960-ih kad su brojni siromašni seljaci sa planina sišli u grad u potrazi za boljim životom.

Današnji Chiclayo je grad sa dva univerziteta; Señor de Sipán i Alas Peruanas i *Internacionalnim aerodromom* José Abelardo Quiñones *koji je podignut 1956.*

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Chiclayo Conglomeration in Lambayeque*" (engleski). City population. Pristupljeno 6.07.2023.
2. 1 2  „*Chiclayo in Chiclayo (Lambayeque Region)*" (engleski). City population. Pristupljeno 6.07.2023.
3. 1 2 3 4 5  „*Historia de Chiclayo*" (španjolski). Chiclayo Peru. Pristupljeno 6.07.2023.
4. 1 2 3 4  „*Chiclayo, Peru*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 16.06.2023.

Vanjske veze
------------

***Chiclayo*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad Provincial de Chiclayo* (službene stranice) ()
**Gospa Zeynep** ili **Zeynep Hatun** (Amasya, oko 1420 – 1474.) bila je turska pjesnikinja.

Život
-----

Rođena je u Amasyji, kao kćer kadije uz kojeg je dobila dobro obrazovanje. Njeno pravo ime je vjerojatno bilo Zeynü'n Nisa. Poznavala je arapski i perzijski jezik, zanimala je se muzikom i skladala je pjesme. Živjela je u isto vrijeme kada je Mihri Hatun bila u službi şehzade Ahmeda, sin sultana Bajazida i princ Amasyje, te su zajedno pisale ode i hvalospjeve. Njezino ime se kod mnogih autora veže uz Mihri Hatun i postoje šale i razgovori o poeziji između njih dviju. Aşık Çelebi kaže da je Zeyneb poslije udaje (kadiji İshak Fehmi Efendiji) prestala nastupati u pjesničkim skupovima, i u posljednjem periodu svog života napustila poeziju i usamila se, te da je Mihrî, koja se nije udavala, nastavila te književne nastupe. Međutim Latifi tvrdi da se ni Zejneb Hatun nije udavala. Njezine pjesme su bile poznate suvremenicima i često pohvaljene. U skoro svim biografijama o njoj se nalazi gazel *Keşf it nikaabunı yiri göğü münevver it*. Napisala je jedan divan koji je poklonila sultanu Mehmedu II.  


|  |
| --- |
| **Gazel**

*Keşf it nikaabunı yiri göğü münevver it*
*Bu alem-i anasırı firdevs-i enver it*
*Depret lebüni cüşa getür havz-ı Kevser-i*
*Anber saçunı çöz bu cihanı mıattar it*
*Hattun berat yazdı sabaya didi ki tiz*
*Var milket-i Hıta ile Çin’i müsahhar it*
*Ab-ı hayat olmayacak kısmet iy gönül*
*Bin yıl gerekse Hızr ile seyr-i Skender it*
*Zeyneb ko meyli ziynet-i dünyaya zen gibi*
*Merdane var sade dil ol terk-i ziver it*
 |

Biografska tradicija prenosi da je umrla 1474. godine u Amasyji.

Djela
-----

Njezino pjesništvo se pridržava motivu divanske poezije te sa jednostavnim i iskrenim izrazom nastavlja ljubavna shvaćanja koja su do tada izražavali samo muški pjesnici. U nekim pjesmama ona ističe kako želi da njene želje budu časne i da bude mudra poput skromnog čovjeka, jer će samo tako biti prihvaćena kao pjesnikinja. Ona smatra da su želje većine žena pohlepne, specifične ženske vrijednosti (mekoća, suosjećanje) vidi kao slabost i duhovni nedostatak i stoga želi se riješiti poniznog ženskog položaja.

Bilješke
--------

Izvori
------

1. 1 2 3 4  (`tr`) Aksoy, Hakan. „TDV İslâm Ansiklopedisi: Zeyneb Hatun". Pristupljeno 03. 06. 2021.
2. 1 2 3 4 5 6 7  (`tr`) „www.biyografya.com: Zeynep Hatun". Pristupljeno 03. 06. 2021.

Bibliografija
-------------

* (`tr`)  *TDV İslâm Ansiklopedisi*. Türkiye Diyanet Vakfı İslâm Araştırmaları Merkezi. 1988–2013.  s. v. Hakan Aksoy, *Zeyneb Hatun*
**Operacija Kamenac** (njem. *Kesselstein*, Keselštajn) je bila zajednička operacija Vermahta i snaga NDH protiv partizana u rejonu Krbavsko polje. Operacija je počela 11, a završila se 17. jula 1944. godine.

Operaciju »Kamenac« su preduzele jedinice 392. i 373. legionarske divizije (1. bataljon 846. puka, 392. izviđački bataljon i dve borbene grupe iz sastava 373.legionarske divizije), 19, 32, 34. i 35. bojna ustaškog 4. stajaćeg djelatnog zdruga i jedna domobranska bojna.

Borbene grupe 392. legionarske divizije u napadu doprle do linije Pišać — Bunić — zapadna ivica Krbavskog polja protiv partizana koji se žilavo bore. 1. bat. 846. puka, progoneći grupaciju NOVJ koja se povlači, dopro do Korenice. U protivudaru su odbačene partizanske snage koje su se posle upada u Prijeboj povukle prema severu. Saveznički avioni za niski let umešali su se u borbu na zemlji na Krbavskom polju.

Izvori
------

1. 1 2  IZVEŠTAJ KOMANDANTA JUGOISTOKA OD 14. JULA 1944. VRHOVNOJ KOMANDI VERMAHTA O DEJSTVIMA NA PODRUČJU JUGOISTOKA

Vidi još
--------

* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Churchill** (engleski: *Churchill River*) je velika rijeka u Kanadi, duga 1609 km, koja se ulijeva u Hudsonov zaljev.

Hidrografija
------------

Rijeka Churchill izvire iz jezera Churchill, na sjeverozapadu Saskatchewana, odtamo teče meanrirajući prema sjeveroistoku kroz Saskatchewan i Manitobu da se nakraju ulije u Hudsonov zaljev kod mjesta Churchill.

Porječje Rijeke Churchill
Na svom toku do ušća Churchill ima brojne brzake, vodopade, kanjone i brojna jezera (što je karakteristika rijeka Kanadskog štita). Većina tih jezera je ostatak posljednjeg ledenog doba. Najveće od tih jezera je Južno Indijansko jezero (2015 km²), zatim slijedi Peter Pond (777 km²), Churchill (543 km²), Granville (429 km²) i Lac Île-à-la-Crosse (391 km²) kod kojeg Churchill prima svoju najveću pritoku Beaver dugu 491 km.

Rijeka je dobila ime po Johnu Churchillu, guverneru Hudson's Bay Company od 1685. do 1691. godine. Rijeku su Indijanci iz plemena Cree zvali *Missinipi* što znači *Velika rijeka*.

Churchill ima porječje veliko 281.300 km² koje se proteže kroz kanadske provincije Saskatchewan i Manitobu.

Na rijeci nema puno hidroelektrana, osim jedne sagrađene još 1929. na vodopadima u Saskatchewanu za potrebe obližnjih rudnika. Međutim, kod Južnog Indijanskog jezera 1976. izgrađen je kanal kojim se čak 60% voda rijeke odvode u rijeku Nelson. Nakon brojnih protesta ekologa, zbog ugrožavanja flore i faune, podignuta je brana krajem 1990-ih nekih 13 km od ušća rijeke, pa je razina vode opet porasla.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Churchill River (Manitoba)*" (engleski). Canadian Encyclopedia. Arhivirano iz originala na datum 2012-07-28. Pristupljeno 5. 11. 2012.

Vanjske veze
------------

***Churchill (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Churchill River (Manitoba)* na portalu Canadian Encyclopedia Arhivirano 2012-07-28 na Wayback Machine-u ()
SS vođa Odilo Globocnik obilazi trupe u Trstu.
**Operacija Početak proleća** (nem. *Frühlingsanfang*, izgovor: Frilingsanfang) je bila poslednja ofanziva Vermahta, slovenskih domobrana i četnika protiv 9. korpusa Jugoslovenske armije u Sloveniji. Vođena je od 19. marta – 1. aprila 1945. godine.

Ofanziva je izvođena u dva rejona: u jednom — "Početak proljeća" — trebalo je očistiti zapadni deo Gorenjskog i područje Cerkna, a u drugom — "Kraj zime" centralni deo Slovenačkog primorja (sektor Vojsko, Čepovanska dolina, Banjška visoravan i Trnovska šuma).

Angažovane snage
----------------

U operaciji "Početak proljeća" učestvovale su ne samo snage koje je neprijatelj već inače držao na Jadranskom primorju (10. SS policijski puk, 3. bataljon 15. SS policijskog puka, dva bataljona 1. Srpskog dobrovoljačkog korpusa), već i snage iz gorenjskog i ljubljanskog područja (28. SS policijski puk, jedinice esesovske podoficirske škole iz Ljubljane, neke ruske kvislinške i grčke kvislinške jedinice iz okoline Ljubljane, domobranski 2. bataljon iz Rakeka, domobranske i četničke jedinice iz Dolomita, pa čak i iz udaljenijih pokrajina (13. SS policijski puk iz Koruškog, 17. SS policijski puk iz Štajerskog i Koruškog).

Ukupno je učestvovalo oko 15.000 nemačkih, i talijanskih, nedićevskih, četničkih, ruskih, grčkih i domobranskih vojnika.

Izvori
------

1. 1 2  POSLEDNJA NEPRIJATELJSKA OFANZIVA

Vidi još
--------

* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji
* Slovenija u Narodnooslobodilačkoj borbi

Vanjske veze
------------

* Operation "Frühlingsanfang"

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Žurkovo** je naselje u općini Kostrena, smješteno uz more i udaljeno 3,5 km zračne linije od Rijeke, a smješteno je u cijelosti uz more, proteže se od Vele Kave, pa preko plaže Perilo, tj. od uvale Žurkovo, sve do uvale Svežanj. 

Zbog svog položaja, uz more, lijepih plaža i dugačke šetnice, bogatog ugotiteljskog sadržaja, te relativne blizine Rijeke, Žurkovo je omiljena rekreacijsko-kupališna destinacija Riječana, a u njemu se odvija i bogata sportska aktivnost. Na vanjskom dijelu 
idilične uvale Žurkovo nalazi se „Galeb", najveći i najslavniji jedriličarski klub na sjevernom Jadranu, a njemu nasuprot smješten je sportski kompleks s teniskim terenima. Nadalje, tu je ronilački klub, centar podvodnih i sportsko-ribolovnih aktivnosti, nedavno utemeljeni vaterpolo klub, te ostali razni manji oblici sportsko-rekreativnih sadržaja kao npr. boćanje, a na području Žurkova su se, u posljednje vrijeme, ustalila i triatlon natjecanja.

Uvala Žurkovo
Zahvaljujući svom prirodnom položaju Žurkovo je od davnina poznato kao rasadište vrsnih pomoraca, poglavito kapetana, iz njega su na svjetska mora, gotovo uvijek u svojstvu zapovjednika broda, otiskivali mnogi ovdašnji mladići, a ta tradicija nije ugasla do danas. 

Baš vezano uz more i brodove, iako ne direktno u svojstvu pomorca, ime svog malog rodnog mjesta, Žurkova, širom svijeta pronio je Erazmo Tićac (20. svibnja 1904 – 1968), glavni projektant prvog trgovačkog broda na atomski pogon Savannah. Na njegovoj rodnoj kući, koja se nalazi na samom moru, u uvali Žurkovo, postavljena je spomen ploča koja podsjeća da je tu rođen čovjek koji je postao jedan od onih koji su uspjeli u tome da atomsku energiju iskoriste za dobrobit čovječanstva.
Izviđačka grupa boraca VI krajiške NOU brigade u zimu 1943/44.
**Operacija Ristow** (Ristov) je bila zajednička operacija Vermahta i snaga NDH protiv partizana u oblasti zapadne Bosne. Vođena je od 24. do 28. decembra 1943. godine.

Dio je šeste neprijateljske ofanzive.

Pozadina
--------

Zbog povećane aktivnosti 4. krajiške divizije u dolini donjeg toka Sane, Štab 373. legionarske divizije Vermahta, posle operacije »Panter« u Kordunu i Baniji, izveo je sa 383. pukom obimnu akciju (pod kodnim nazivom »Ristov«) na prostoriji južno od Sane, između Bosanskog Novog, Suhače, Volara i Prijedora, radi pročešljavanja zemljišta, odbacivanja jedinica NOVJ s komunikacije Bosanski Novi—Prijedor i uništenja baza za snabdevanje.

Tok operacije
-------------

Za obezbeđenje radova na ponovnom osposobljavanju železničke pruge Bosanski Novi — Prijedor upućena je 24.12. 43. borbena grupa pod komandom majora Ristova da očisti rejon Blagaj — Suhača — Prijedor. Na toj prostoriji nalazile su se 6. i 8. krajiška brigada 4. divizije NOVJ.

U oštroj petodnevnoj borbi (od 24. do 29. decembra) 8. brigada 4. divizije NOVJ slomila je napad neprijatelja i prinudila ga da se povrati u Bosanski Novi i Prijedor. U ovoj borbi neprijatelj je, prema vlastitom priznanju, imao 22 mrtva, 53 ranjena i 13 nestalih, dok su gubici 8. brigade nepoznati.

Izvori
------

1. ↑  OSLOBODILAČKI RAT NARODA JUGOSLAVIJE - knjiga 2
2. ↑  Izveštaj 373. legionarske divizije »Tigar« od 1. januara 1944. Komandi 15. brdskog armijskog korpusa o rezultatima i toku operacije »Ristov«
3. ↑  Arhiv VII, k.8, br.reg. 17/7a.

Vidi još
--------

* Zimske operacije u Jugoslaviji 1943/1944
* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

Vanjske veze
------------

* Operation "Ristow"
* Izveštaj 373. legionarske divizije »Tigar« od 1. januara 1944. Komandi 15. brdskog armijskog korpusa o rezultatima i toku operacije »Ristov«

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
| Viola |
| --- |
| Viola |
| *it.*: | viola |
| *nem.*: | Bratsche |
| *fr.*: | Alto |
| *en.*: | Viola |
| *ru.*: | Alьt |
| Skraćenica |
| *Vla. (mn. Vle)* |
| Porodica instrumenata |
| Gudački instrumenti |

**Viola** je instrument sličan violini, samo nešto veći. Kod viole je gornja granica visine tona c3 u orkestarskom izvođenju, a u solističkom dostiže i do a3. Viola je manje virtuozan instrument, a ton odlikuju tamnije boje od violine.

Postoji još jedna razlika između ova dva instrumenta, a to je notacija. Kod viole zapis nota se vrši u alt-C ključu, dok se kod violine vrši u violinskom.

Viola je pretežno orkestarski i kamerni instrument. Solo literatura joj je oskudna. Wolfgang Amadeus Mozart je komponovao Koncertnu simfoniju za violu i violinu, a Hektor Berlioz je napisao simfoniju Harold u Italiji za solo violu. Takođe postoje koncerti Georga Händela i Johanna Christiana Bacha za violu.

Istorija
--------

Postoje dva tumačenja o nastanku ovog instrumenata, tj. njegove preteče. Ranije se mislilo da je viola nastala iz porodice starih viola (15. vijek), viola da bračo i viola da gamba. Postoji još jedna viola iz ove grupe, to je viola d’amore, koja je tako nazvana zbog mekoće svoga zvuka.

Danas se smatra da je viola nastala iz lire da bračo, kao nešto veća varijanta violine.

***Viola*** na Wikimedijinoj ostavi
**Alfons Pažur**, bio je hrvatski nogometaš i nogometni reprezentativac.

Nogometaška karijera
--------------------

### Klupska karijera

Igrao je za zagrebačku Concordiju.

### Reprezentativna karijera

Za reprezentaciju odigrao je jednu utakmicu. Bilo je to u utakmici protiv Italije 4. studenoga 1925. u Padovi.

Bio je među pozvanima na OI 1924. u Parizu, a od hrvatskih nogometaša s njim su bili u izabranom sastavu Dragutin Babić, Slavin Cindrić, Artur Dubravčić, Stjepan Bocak, Andrija Kujundžić, Dragutin Friedrich, Antun Pavleković, Adolf Percl, Dragutin Vragović, Dragutin Vrđuka, Branko Zinaja, Emil Perška, Eugen Dasović, Emil Plazzeriano, Janko Rodin, Marijan Marjanović, Rudolf Rupec, Stjepan Vrbančić i Vladimir Vinek.  Nije odigrao ni jednu utakmicu na turniru, nego je bio među pričuvama.

Izvori
------

1. ↑  RSSSF Yugoslavia National Team List of Results 1920-1929
2. ↑  Olympic Football Tournament Paris 1924, Yugoslavia squad. FIFA.com. Archived from the original on 2011-06-24. Preuzeto 8. veljače 2010..
**Zeleni-Socijalna pravda** (skraćeno **Zeleni-SP**) politička je partija u Republici Srbiji, osnovana je 4. juna 2007. godine u Novom Sadu. Službeni naziv organizacije je *Politička stranka "Zeleni-Socijalna pravda"* njen počasni predsednik je Srpski i Jugoslovenski književnik Pero Zubac, sadašnja predsednica političke partije je Jaroslava Bogićević, politička stranka je nastala ujedinjenjem levičarskih stranaka socijalističke ideologije. Osnovne aktivnosti stranke usmerene su na poboljšanje socijalnih uslova života penzionera i svih socijalno i materijalno ugroženih novosađana.

Osnovni razlozi ove stranke za pojavljivanje na političkoj sceni jesu da svojim uticajem na rad organa lokalne samouprave obezbedi neophodna sredstva za ispunjenje postavljenih ciljeva i bori se za prava socijalno ugroženih građana Novog Sada.

Osnivanje
---------

Stranka je osnovana 4. juna 2007. godine pod imenom *Udruženi penzioneri i socijalna pravda* ona je nastala iz humanitarnog fonda Socijalna pravda. Stranka je promenula ime u *Zeleni-Socijalna pravda* 2014. godine.

Izbori 2008.
------------

Na lokalnim izborima 2008. godine stranka je dobila 5311 glasova, odnosno 3,03% od ukupnog broja glasova. Time je UPISP stala rame uz rame i čak ostvarila bolje rezultate od mnogih stranaka koje su postojale godinama pre.

Izbori 2012.
------------

Stranka je 6. maja 2012. godine nastupala samostalno na lokalnim izborima u dve opštine u Vojvodini, u Novom Sadu i Bačkoj Topoli.

Na pokrajinskim izborima je podržala Demokratsku stranku.

Od Pokrajinskog odbora Demokratske stranke stranka je dobila obećanje da će najmanje 1000 najugroženijih penzionera svake godine boraviti u jednoj od banja u pokrajini sedam dana besplatno.

Vidi još
--------

* Spisak levičarskih partija u Srbiji

Spoljašnje veze
---------------

* Udruženi penzioneri i socijalna pravda (zvaničan sajt)
* Humanitarni fond Socijalna pravda (zvaničan sajt)
* Izvod iz registra političkih stranaka nakome se nalazi i Udruženi penzioneri i socijalna pravda Arhivirano 2014-09-11 na Wayback Machine-u