recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Proljetno prvenstvo**
-----------------------

Sudjelovali:

Split, Dalmatinac Split, Orijent Split, GOŠK Kaštel Gomilica, Jadran Kaštel Sućurac, Primorje Kaštel Stari, Orkan Dugi Rat, Zmaj Makarska, Junak Sinj, Vis, Građanski Dubrovnik, Unac Drvar, Komita Omiš.

Hajduk je u siječnju 1931. odustao od daljnjeg natjecanja SNP zbog odlaska (12. siječnja 1931.) na turneju po Južnoj Americi.

Prvenstvo je završeno 2.08.1931.

*Polufinale:* Zmaj - GOŠK 3:1

*Finale:*

Split - Zmaj 3:1 - odigrano 2. kolovoza 1931.

**Jesenjsko prvenstvo**
-----------------------

**Splitska grupa**

| Poredak | Klub | Utakmica | Pobjeda | Neodlučeno | Poraza | Postigli golova | Primili golova | Gol-razlika | Bodova |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Split | 3 | 3 | 0 | 0 | 8 | 3 | +5 | 6 |
| 2. | Dalmatinac Split | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 2 | +2 | 4 |
| 3. | Aurora Split | 3 | 1 | 0 | 2 | 7 | 4 | +3 | 2 |
| 4 | Orijent Split | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 12 | -10 | 0 |

*Prvak provincije za Jesensko prvenstvo 1931. je GOŠK Dubrovnik*.

*Polufinale:*

GOŠK Dubrovnik - Jadran Kaštel Sućurac 3:0

*Finale:*

GOŠK Dubrovnik - Unac Drvar 3:0

**Konačno finale između GOŠK-a i Splita nije odigrano jer je Splitski nogometni podsavez anulirao prvenstvo.**
(Vjerojatno koncem 1931.)
**Apion** (20-e pne. - cca. 45-48) je bio grčko-egipatski gramatičar, sofist i komentator Homerovih djela, rodom iz oaze Siwa.

Apion se obrazovao u Aleksandriji i tamo proveo najveći dio života. Oko godine 40. je bio član gradske delegacije koja je došla na dvor rimskog cara Kaligule da se požali na navodnu ne-odanost tamošnje Jevreji|jevrejske populacije, a neposredno nakon velikih i krvavih nereda između Jevreja i Grka. Apionove kritike jevrejske kulture su, pak, od Flavija Josipa odgovorene u njegovom djelu *Protiv Apiona*.

Nešto kasnije se naselio Rimu te je poučavao retoriku sve do vladavine cara Klaudija. Napisao je nekoliko knjiga, od koja nijedna do danas nije sačuvana. Smatra se kako znamenita antička priča "Androklo i lav", koju je sačuvao Aulo Gelije  potiče od njegovog djela: *Aegypytiacorum ("Wonders of Egypt")*. Neki od sačuvanih fragmenata su objavljeni u *Etymologicum Gudianum*, ed. Sturz, 1818.

Napomene
--------

1. ↑  Hazel, John Who's who in the Roman World books.google.com. Accessed 2009-4-10.
2. ↑  Aulus Gellius. *Attic Nights* V.xiv

Vanjske veze
------------

***Apion*** na Wikimedijinoj ostavi

* Jewish Encyclopedia on Apion
*Za ostale upotrebe, v. Trn (razvrstavanje).*
Trnje ruže
**Trn** je oštar izraštaj na biljci koji ima zaštitnu ulogu. Nastaje kao preobražaji pojedinih biljnih organa.

Preobražaj izdanka
------------------

Kod nekih biljaka, izdanak se preobražava u trn. Takve biljke su karakteristične za suva i vrela staništa. Zanimljivo je da te biljke neće preobraziti svoje izdanke u eksperimentalnim uslovima kada se poveća vlažnost vazduha. Trnovi su sekundarno zadebljali i tvrdi zbog odrvenjavanja ćelija. Ovakvo trnje se javlja kod trnjine, jabuke, kruške, šljive i drugih kulturnih i divljih vrsta. Gledičija obrazuje trokrako granate trnove.

Preobražaj lista
----------------

List kod nekih biljaka se delimično ili potpuno preobražava u trnje. Kod šimširike se ceo list preobražava, pa je takva metamorfoza potpuna. Pri tome obično očvršćavaju glavni i jači bočni nervi, dok se slabiji zajedno sa mezofilom gube. Kod nekih listova ove biljke odrvenjava samo glavni nerv, a kod drugih i deo mezofila. U pazuhu ovog trnja se razvijaju pupoljci, što je dokaz da se list preobrazio. Delimičan preobražaj je zapažen kod palamide, strička i zelenike. Kod ovih biljaka su samo završeci nerava prešli u trnje.

Preobražaj korena
-----------------

Neke vrste razvija trnje i iz svog korena. Takav je slučaj sa vrstom palme  koja ima zapravo negativno geotropno korenje, bez dlaka i kape, nastalo adventivnim putem, koje obavija stablo. Debelo je, čvrsto, sa oštrim vrhom i sa bočnim trnovima, što sve zajedno biljci obezbeđuje dobru zaštitu. Sačinjeno je iz sklerenhimskih ćelija debelih zidova.

Izvori
------

1. 1 2 3  Tatić, B.& Petković, B. 1991. Morfologija biljaka. Naučna knjiga. Beograd.

***Trn*** na Wikimedijinoj ostavi
**Radun** je bilo staro hrvatsko naselje na padinama Kozjaka.
Naselje se nalazilo iznad današnje željezničke postaje u Kaštel Starom.
Selo Radun se spominje u vladarskim darovnicama hrvatskih kraljeva Zvonimira (1083.god.) i Stjepana II. (1089.god.). Radun kao selo nastao je od imanja koje su držali hrvatski kneževi i kraljevi dinastije Trpimirovića.
Zbog velike epidemije kuge 1527. godine i turske opasnosti selo je napušteno, preživjeli stanovnici su prešli u novosagrađeno selo Kaštel Stari.
Od sela sačuvan je toponim, crkva sv.Jurja u svom izvornom obliku (10/11.stoljeće) sa grobljem i natpis,koji se nalazio iznad ulaza crkve sv. Nikole od Podmorja.
Nakon izgradnje željezničke postaje 1875. godine, na mjestu starog sela Raduna niče novo naselje Radun, sada kao dio Kaštel Staroga.

Crkva sv.Juraj od Raduna
------------------------

Crkva sv. Jurja od Raduna
Crkva Sv.Jurja od Raduna jedna je od najbolje očuvanih crkava na teritoriju ranosrednjovjekovne Hrvatske i spada u posebnu inačicu predromaničke sakralne arhitekture. To je jednobrodni tip longitudinalne građevine s kratkom četvrtastom apsidom, čije su vanjske zidne plohe gusto raščlanjene plitkim nišama što ih oblikuju tanke lezene koje se od razine tla dižu do pod krov crkve. Unutrašnjost Sv.Jurja raščlanjena je zidnim pilastrima, koji nisu pandan vanjskim lezenama, djeleći interijer crkve na četiri djela.
Stilske odlike građevine, arhitektonski detalji poput zabata nad južnim vratima te freske, datiraju vrijeme izgradnje u 10. ili 11.stoljeće.

Crkva Sv.Nikola od Podmorja
---------------------------

Ploča s crkve sv. Nikole od Podmorja, danas uzidana u novu crkvu sv. Nikole u Radunu
Izgradnja crkve datirana je u 9. st. Sačuvani su samo temelji i natpis na latinskom jeziku, natpis je ugrađen o novu crkvu sv.Nikole u Radunu, Kaštel Stari.
Prijevod glasi:
*Ovo je dvor, ovo su vrata nebeska. Ovdje je počinak umornim, zdravlje bolesnicima, ovdje se čiste zločini, krivice i sva bezakonja. Ovu sam kuću (crkvu) sagradio je tepčija Ljubomir na čast nepobjeđeni Svetih: Petra poglavara, Nikole ispovijednika i Jurija mučenika.*

Izvori
------

* Vjeko Omašić, Povijest kaštela, Split, 1986, Logos.
* Tonći Burić, Crkva sv. Jurija i srednjovjekovno selo Radun, Split, 2010, MHAS.
* Don Frane Ivasović, Kaštel Stari crtice iz njegove povijesti i života, Dugi Rat, 2001, MH Kaštela, ISBN 953-637-12-3
Keish (Skookum Jim Mason).
**Tagish** /= fish trap/ je pleme Athapaskan Indijanaca nastanjeno u jezerskim područjima Yukona, Kanada, napose na Marsh Lake, Carcross i Tagish Lake. Jezično su najsrodniji Kaska i Tahltan Indijancima. Swanton ih navodi i kao dio Nahane Indijanaca. Riječ Tagish označava 'it (spring ice) is breaking up'. Tagishi su zbog blizine Tlingita bili dosta pod njihovim utjecajem, pa su preuzeli neke običaje, nasljedstvo je matrilinearno, a neki su i jezično tlingitizirani. 

Tagishi su bili lovci i ribari, koji su se sezonski pokretali za izvorima hrane, organizirani po malenim obiteljskim grupama. 
Skookum Jim Mason (c. 1855. umro 1916), i Tagish Chief Charley, pripadnici ovog plemena prvi su otkrili zlato u području Klondikea, što je izazvalo poznatu zlatnu griznicu na Aljaski. Zbilo se to 1896. i veći dio plemena će uskoro (1900) će biti preseljen na Carcross. Na Aljasku te će godine nahrupiti 40.000 ljudi u potrazi za bogatstvom i srećom. 

Tagishi su 1700. (NAHDB) brojali svega 100 duša, najmanje ih je bilo 1977 (87, prema Dawsonu). Broj im je počeo rasti tek u novije doba; 400 (2000) i 428 (2005). Danas su organizirani u dva plemena *Carcross/Tagish First Nation*, sa sjedištem u Carsrossu i *Kwanlin Dun First Nation*, sa sjedištem u Whitehorse.

Izvori
------

1. ↑  Tagish Yukon[*mrtav link*]

Vanjske poveznice
-----------------

* Tagish, Four Directions Institute Arhivirano 2007-09-26 na Wayback Machine-u
* Tagish, The Canadian Encyclopedia Arhivirano 2005-08-25 na Wayback Machine-u
* Tagish, Hodge
* The History of Tagish, Yukon Territory
* Skookum Jim Arhivirano 2011-09-20 na Wayback Machine-u
**Oscar Nemon** (Osijek, 13. ožujka 1906. – 13. travnja 1985.) bio je židovski kipar rođen u Osijeku, koji se kasnije nastanio u Engleskoj.
Najpoznatiji je po seriji više od dvanaest skulptura Sir Winston Churchill, izloženih na javnim mjestima po Velikoj Britaniji.

Biografija
----------

Oscar Nemon je rođen u Osijeku u Hrvatskoj koja je tada bila u sklopu Austrougarske monarhije. Bio je drugo dijete Mavra Nemona židovskog farmaceuta i njegove supruge Eugenije Adler. Već u ranoj životnoj dobi bio je priznati umjetnik. Imao je izložbe svoji radova u glini 1923. i 1924. dok je još bio srednjoškolac. Ivan Meštrović nagovarao ga je da ide studirati u Pariz, međutim Oscar je odabrao Beč. Nakon što nije uspio upisati umjetničku akademiju, ostao je u Beču kod ujaka raditit skulpture od bronce. Tada je upoznao Sigmund Freuda i načinio skulpturu njegovog psa Topsya. Načinio je i skulpturu Marie Bonaparte.

Nakon što je kratko vrijeme proveo u Parizu, godine 1925. seli u Bruxelles, gdje na Kraljevskoj akademiji osvaja za svoju skuplturu zlatnu medalju. U Bruxellesu je živio do 1939. gdje je dijelio dom sa slikarom René Magritteom. Godine 1928. načinio je za svoj rodni grad Osijek skulpturu "Lipanjske žrtve" kao uspomenu na ubojstva Pavle Radića, Đuro Basariček i Stjepan Radić u Beogradu 1928.g. Nemon se je 1931.g. vratio u Beč gdje je izradio veliku skulpturu Freuda koja se danas nalazi u Hampsteadu.

Pred izbijanje drugog svjetskog rata bježi u Veliku Britaniju, gdje je oženio Patricia Villiers-Stuart, s kojom je imao sina Falcona i dvije kćeri Aureliju i Electru. Nakon rata postao je poznat po popisu znamenitih ljudi čije je porterete izradio, među kojima su Elizabeta II. Dwight D. Eisenhower, Bernard Law Montgomery, Harry S. Truman i Margaret Thatcher. Njegovih dvanaestak skulptura Winston Churchilla izloženih na različitim javnim mjestima (npr. Donji dom britanskog parlamenta), njegova su najpoznatija djela.
**Oscar Deustch** (Birmingham, 12. august 1893 - London, 5. decembar 1941) bio je britanski poduzetnik mađarsko-jevrejskog porijekla, najpoznatiji kao osnivač znamenitog lanca kino-dvorana Odeon.

Odrastao u porodici trgovaca starim metalom, Deutsch je 1920. napustio porodični posao kako bi zajedno sa školskim drugovima Michaelom Balconom i Victorom Savilleom osnovao poduzeće za produkciju filmova. Ubrzo se međutim okrenuo distribuciji i prikazivanju filmova. Svoje prvu kino-dvoranu je podigao 1925. u Coventryju, a potom 1. oktobra 1928. i u rodnom Birminghamu. Kako bi popularizirao projekt, organizirao je javni natječaj za ime dvorane, a pobjednik je izabrao "odeon". Pet godina kasnije je bio vlasnik čak 26 dvorana širom zemlje. Njihova karakteristika je bila ta da su se gradili u "otmjenim" dijelovima gradovima, odnosno bili zamišljeni za srednju i višu klasu, a krasila ih je i Art Deco arhitektura. Ekspanzija se nastavila tako da je do početka 300-ih kompanija Odeon Theatres Ltd. imala preko 300 dvorana u Britaniji. 

Deutsch se osim kino-djelatnošću bavio i humanitarnim radom, pa je 1938. pomogao pri evakuaciji manjeg broja Jevreja iz Trećeg rajha. Javno se zalagao za suprotstavljanje Njemačkoj i ponovno naoružavanje Britanije pred drugi svjetski rat. Njegovo zdravlje je godinama bilo načeto rakom, ali se pogoršalo usljed posljedica njemačkog bombardiranja 1940. godine. 

Nakon smrti je udovica Odeon Theatres prodala J. Arthuru Ranku, koji će tako stvoreni kapital iskoristiti za stvaranje britanskog filmskog studija Rank Organization. Originalni lanac kino-dvorana dan-danas postoji pod imenom Odeon UCI.

Vanjske veze
------------

* BFI Screenonline on Oscar Deutsch
**Akureyri** je općina i četvrti po veličini grad na Islandu od 17 966 stanovnika. 

U suštini on je drugi grad Islanda, jer leži izvan radijusa Reykjavíka, udaljen na sjeveru - pa ga zovu glavnim gradom sjevera.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Akureyri* leži na dnu fjorda Eyjafjörður, udaljen 385 km sjeveroistočno od glavnog grada Reykjavíka.

Danas je poznat kao jedan od rijetkih gradova na svijetu, koji se koristi tehnologijom geotermalnog grijanja.

Historija
---------

*Akureyri* se prvi put spominje u 16. vijeku, zna se da su ga danski trgovci koristili kao ljetni kamp u 17. vijeku, ali je trajno naseljen tek 1778.
Za Drugog svjetskog rata korišten je kao saveznička baza. 

*Akureyri* je polazišna točka za posjet vodopadima Godafoss, koji se nalaze 52 km istočno od grada u brdima, ili geotermalnim izvorima *Vražja kuhinja* kod sela - Hrafnagil, i kraterskom jezeru Viti.

Privreda
--------

U *Akureyriuju* imaju sjedište najveće islandske ribarske kompanije, jer je ribarstvo i konzerviranje riba osnova ekonomije grada.

Grad ima univerzitet osnovan 1987. i međunarodni aerodrom (IATA: AEY, ICAO: BIAR), udaljen 3 km od centra grada

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Norveška, Ålesund
* Brazil, Curitiba
* Kanada, Gimli
* Finska, Lahti
 | * Rusija, Murmansk
* Danska, Randers
* Švedska, Västerås
* Turska, Çeşme
 |

Vanjske veze
------------

***Akureyri*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Akureyria
**Akusilaj** (starogrčki: ), iz grada Arga, bio je jedan od najstarijih grčkih logografa i mitografa, koji je verovatno živeo u drugoj polovini 6. veka pne. U izvorima se navodi da mu se otac zvao Kaba ili Skabra, a neki su ga ubrajali među sedam mudraca.

Prema *Sudi*, Akusilaj je napisao *Genealogije* (Γενεαλογίαι) na temelju informacija s bronzanih ploča koje je njegov otac navodno pronašao u svojoj kući. Spominju se tri knjige ovih *Genealogija*, koje su, kako se čini, većinom predstavljane prenos Hesiodove poezije u prozu, ali uz razne ispravke i dopune, koje su uzimale u obzir i argivsko predanje, naročito mit o Foroneju. Kao i većina drugih logografa, pisao je na jonskom dijalektu. Od njegovog dela sačuvani su samo oskudni fragmenti i kratki sažeci, koji se velikim delom tiču kosmogonije i teogonije. Platon je najstariji grčki autor koji spominje Akusilaja.

Dela koja su kasnije kružila pod Akusilajevim imenom nisu bila njegova.

Literatura
----------

* Đurić, Miloš N. (1990). *Istorija helenske književnosti*. Beograd: Zavod za udžbenike i nastavna sredstva.
* Smith, William (1867), „Acusilaus",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston

Vanjske veze
------------

* Akusilajevi fragmenti
**Sajó** čita se **Šajo** ili **Slana** kako je Slovaci zvovu, je rijeka na jugu Slovačke i sjeveru Mađarske 
duga 229 km, desna pritoka Tise.

Karakteristike
--------------

Sajó izvire u Slovačkoj na obroncima planine Stolica, u Masivu Slovačko Rudogorje.
Od tamo teče prema jugu do mađarske granice, tamo mjenja smjer i zaokreće prema jugoistoku, protiče kroz Kazincbarciku i teče do Miskolca. Nakon njega ulazi u Veliku mađarsku nizinu - Alföld i uz velike 
meandre teče do Tiszaújvárosa gdje ima ušće u Tisu.

Sajó ima sliv.velik 12.700 km², od toga na Mađarsku odpada 5.545 km², jer u Mađarskoj protiče u dužini od 125 km.

Sajó je Mađarskoj širok od 40 do 60 metara, a dubok od 1 do 3 m, što ovisi o godišnjem dobu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Шайо*" (ruski). Большойа Советскойа Энциклопедииа. Pristupljeno 03. 05. 2016.
2. 1 2  „*Sajó*" (mađarski). Sziasztok. Pristupljeno 03. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Sajó*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sajó* na portalu Pallas Nagy Lexikona (`hu`)
Ciceron optužuje Katilinu
***Quousque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?*** je latinska fraza kojom započinje prvi govor Marka Tulija Cicerona protiv Katiline. Prevedena glasi: *Dokle ćeš konačno, Katilina, zloupotrebljavati strpljivost našu?*

Ove reči čine slavni incipit, tj. početak prvog govora protiv Katiline. Reči je izrekao Ciceron u Hramu Jupitera Statora (govor nije održan u Rimskom Senatu zbog sigurnosnih razloga) dana 8. oktobra 63. pr. Hr. radi otkrivanja i kažnjavanja druge Katilinine urote, tj. neuspešnog državnog udara protiv Rimske Republike kojeg je predvodio Katilina sa svojim pristalicama. 

Fraza se prigodno koristi i danas radi razotkrivanja nečije hipokrizije. Obično se izriče žalosnim glasom. Može se pretpostaviti kako je većinom uobičajen izraz u zemljama u kojima deca moraju učiti latinski, poput Italije. Govor se nastavlja rečima *quamdiu etiam furor iste tuus nos eludet? quem ad finem sese effrenata iactabit audacia?* što prevedeno znači "Dokle će nas izigravati to tvoje ludilo? Dokle će se razmetati ta tvoja neobuzdana smelost?" tvoreći tako slavni hendiatris.

Pogledati takođe
----------------

* O tempora, o mores!
* Celi tekst govora protiv Katiline na latinskom Vikizvoru
**Rajko Kuzmanović** (rođen 1. 12. 1931. godine u Čelincu) političar je u Bosni i Hercegovini, koji se od 7. decembra 2007. do 15. novembra 2010. nalazio na položaju predsjednika Republike Srpske. 

Izabran je za dopisnog člana najviše naučne ustanove u Republici Srpskoj – Akademije nauka i umjetnosti Republike Srpske – 27. 6. 1997. godine, a za redovnog 21. 6. 2004. godine. Bio je sekretar Odjeljenja društvenih nauka i potpredsjednik Akademije nauka i umjetnosti Republike Srpske, a za njenog predsjednika izabran je 2004. godine. Preporuke za njegov izbor dali su, između ostalih, velikani srpske pravne i političke misli – akademici prof. dr Radomir Lukić, prof. dr Ljubomir Tadić i prof. dr Milorad Ekmečić.

Član je još triju akademija nauka i umjetnosti: Međunarodne kneževske akademije humanitarnih i prirodnih nauka (MAGEN) Ruske Federacije u Moskvi od 2001. (redovni član), Balkanske akademije nauka i kulture (BASE) u Sofiji od 2005. (dopisni član) i Svjetske akademije nauka i umjetnosti (WAAS), u San Francisku, od 2006. (redovni član)

Na na prijevremenim izborima 9. 12. 2007. godine, kao nestranačka ličnost ispred SNSD-a i SPRS-a. Na tim izborima koji se održavaju po većinskom sistemu, prema preliminarnim rezultatima Centralne izborne komisije BiH dobio je 41,78 odsto glasova.

Spoljašne veze
--------------

* Biografija akademika Rajka Kuzmanovića na zvaničnoj internet prezentaciji SNSD-a. Arhivirano 2008-04-04 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Predsjednici Republike Srpske |
| --- |
| 
* Radovan Karadžić
* Biljana Plavšić
* Nikola Poplašen
* Petar Đokić (v.d.)
* Mirko Šarović
* Dragan Čavić
* Milan Jelić
* Igor Radojičić (v.d.)
* Rajko Kuzmanović
* Milorad Dodik
* Željka Cvijanović

 |  |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 19835541
* LCCN: n87147861
* ISNI: 0000 0001 1604 1999
* SUDOC: 050645927
* BNF: cb13516799x (podaci)
* BNE: XX5112274

 |
**O le Ao o le Malo** titula je koju nosi državni poglavar Nezavisne Države Samoe, a koja u slobodnom prijevodu znači *poglavica vlade* (*ao* je na samoanskom tituala koja je općenito rezervirana za poglavice, dok *malo* znači "vlada").

Dužnosti
--------

*O le Ao o le Malo* ima uglavnom ceremonijalne dužnosti, dok svarnu vlast vrši samoanski premijer. Stjecanjem neovisnosti 1962. godine imenovana su dva doživotna *o le Ao o le Malo* — **Malietoa Tanumafili II.** (4. siječnja 1913. - 11. svibnja 2007.) i **Tupua Tamasese Mea'ole** (1905. - 1963.). Nakon smrti Tupua Tamasesea Mea'olea 1963. godine, Malietoa Tanumafili nastavio je obnašati dužnost, sve do svoje smrti 2007. godine. Njegov nasljednik je **Tupua Tamasese Tupuola Tufuga Efi**, kojeg je 16. lipnja 2007. izabrala samoanska Zakonodavna skupština, koja se naziva *Fono*, na vrijeme od pet godina.

Dvojbe oko statusa
------------------

Postoje određene nesigurnosti i prijepori oko tog trebali li se *o le Ao o le Malo* smatrati predsjednikom s ceremonijalnim dužnostima (kakav ima položaj u većini parlamentarnih republika) ili monarhom. U prilog tezi da ga se treba smatrati predsjednikom leže činjenice da će se od sada obnašatelji te dužnosti birati na vrijeme od pet godina iz naroda, da će ga moći smjeniti parlament koji će ga i izabrati, ali i da nedostaju stilovi i forme koje su karakteristične za monarhije. S druge pak strane, u prilog tezi da se radi o monarhu leže činjenice da su dosadašnji obnašatelji dužnost obavljali doživotno, da su bili iz redova tradicionalnog samoanskog *plemstva* te da su se oslovljavali s *Vaša visosti*, način koji je rezerviran isključivo za monarhe. Prema jednom shvaćanju Samoa je bila monarhija po svom obliku vladavine za vrijeme Malietoa Tanumafilia, koja je prestala nakon njegove smrti. Ustav Samoe ne definira da li je država po obliku vladavine republika ili monarhija, ali najprecizniji opis državnog uređenja bio bi aristokratska repbublika. Kad se pisao Ustav postojala su očekivanja da će budući šefovi dražave biti iz redova vrhovnih poglavica, međutim, danas nema pravne osnove za takva očekivanja. Država se danas ispravno treba smatrati republikom.

Popis o le ao o le maloa
------------------------

* Malietoa Tanumafili II (prvi put) i Tupua Tamasese Mea'ole (1. januar 1962 - 5. april 1963)
* Malietoa Tanumafili II (drugi put) (5. april 1963 - 11. maj 2007)
* **Savjet zamjenika** (v.d.) (11. maj 2007 - 20. jun 2007)
* Tupua Tamasese Tupuola Tufuga Efi (20. jun 2007 - 21. jul 2017)

Eksterni linkovi
----------------

* Ured državnog poglavara Nezavisne Države Samoe
Rasprostranjenost jezika plemena Adai
**Adai** (Hadai), Pleme porodice Adaizan (Dr. Gatschet ih je svrstavao u porodicu Caddoan) nastanjeno u kasnom 17. stoljeću na području današnje župe (parish) Natchitoches u Louisiani, blizu grada Robeline. Brojno stanje nije im bilo veliko. Bienvilleovi podaci nisu baš pouzdani (50 ratnika 1700; 100; 1718.). Španjolski franjevci 1717. među njima su utemeljili misiju San Miguel de Linares. Misijske građevine su Francuzi i njihovi indijanski saveznici uništili 1719. ali je dvije godine kasnije ponovno podignuta pod imenom San Miguel de los Adaes, održala se do 1773. 

Prema izvještajima koje 1778. pruža De Mezieres, pleme je gotovo iščezlo. Oni se ipak kasnije okupljaju u ranom 19. stoljeću, Sibley (1805) izvještava o malenom naselju Adai na jezeru Macdon kod Red Rivera. O njima se poslije ne čuje sve do najnovije povijesti kada su se oglasili pod imenom Caddo Adai. Prema Poglavici Davisu ima ih stotinu u gradu Robeline, i oko 700-800 raštrkanih između Shreveporta i Natchitochesa. Ima ih i nešto s Caddo Indijancima u Oklahomi kod Anadarka. Adai su bili sjedilačko pleme lovaca i ratara. 

Jezično su klasificirani porodici Adaizan.

Literatura
----------

* Frederick Webb Hodge, Handbook of American Indians North of Mexico

Vanjske veze
------------

* Adai Arhivirano 2019-08-11 na Wayback Machine-u
* Adai Indian Tribe
|  |
| --- |
| **Dinastije faraona  starog Egipta** |
| **predinastički Egipat** |
| **protodinastički period** |
| **rani dinastički period** |
| 1. 2. |
| **Staro kraljevstvo** |
| 3. 4. 5. 6. |
| **prvi prelazni period** |
| 7. 8. 9. 10. |
| 11. (*samo Teba*) |
| **srednje carstvo** |
| 11. (*ceo Egipat*) |
| 12. 13. 14. |
| **drugi prelazni period** |
| 15. 16. 17. |
| **Novo carstvo** |
| 18. 19. 20. |
| **treći prelazni period** |
| 21. 22. 23. 24. 25. |
| **kasni period** |
| 26. 27. 28. |
| 29. 30 31. |
| **Grčko-rimski period** |
| Ptolomejska dinastija-Rimsko Carstvo |

**Osamnaesta dinastija**, devetnaesta dinastija i dvadesta dinastija se često nazivaju, jednim imenom, Novo kraljevstvo.

Osamnaesta dinastija je možda najpoznatija od svih staroegipatskih dinastija. U nju spada Tutankamon, čija je skoro netaknuta grobnica jedno od najvećih arheoloških otkrića dvadesetog veka, Akhenaton, poznat po uvođenju jedne od prvih monoteističkih religija, i još mnogo moćnih faraona. 

Osnivač osamnaeste dinastije je bio Ahmos, brat Kamosa, poslednjeg vladara sedamaeste dinastije. Početkom osamnaeste dinastije, završava se drugi prelazni period, a počinje novo carstvo. 

U osamnaestu dinastiju spada i kraljica Hatšepsut, koja je vladala za vreme zvanične vlade svog pastorka, kao i prvi zvanični odnosi starog Egipta sa inostranstvom (za vreme Amenhotepa III). 

U poslednjim godinama dinastije nepoznata udovica kralja Niburereje (najverovatnije je to Akhenaton ili Tutankamon) pisala je kralju Hitita, Supiuliumasu I, tražeći od njega da joj pošalje nekog od svojih sinova za muža, koji bi tako postao novi vladar Egipta. Supiluliumas I je poslao glasnika da ispita stvari, a tek nakon toga poslao i svog sina, koji je, međutim stigao živ samo do granice (najverovatnije je ubijen). 

Devetnaesta dinastija Ramzesa I je započela 1292. pne.

Hronologija osamnaeste dinastije
--------------------------------

Povezano
--------

* Porodično stablo Osamnaeste dinastije Egipta
* Drevni Egipat

***Osamnaesta dinastija Egipta*** na Wikimedijinoj ostavi
Ambracijski zaljev snimljen iz svemira
**Ambracijski zaljev**, zvan i **Zaljev kod Arte** ili **Zaljev kod Akcija** (grčki: *Αμβρακικός κόλπος*), je morski zaljev u Jonskom moru na sjeverozapadu Grčke.

Zemljopisne osobine
-------------------

Zaljev je dug oko 40 km i širok oko 15 km, to je jedan od najvećih zatvorenih zaljeva u Grčkoj. Gradovi Preveza, *Amfilohija*, i *Vonica* leže na obalama Ambracijskog zaljeva, zaljev ima oko 500 km².

Ulaz u zaljev je 700 metara širok morski kanal između *Akcija* (antički Actium) na jugu i grada Preveze na sjeveru, suvremeni tunel povezuje ta dva grada. 

Zaljev je prilično plitak, a njegova obala puna brojnih močvarama koje stvaraju estuariji rijeke Luros i Araktosa koje utječu u njega. Vode zaljeva su znatno toplije i manje slane od Jonskog mora te su stoga bogate ciplima, listovima i jeguljama.

Zaljev je dobio ime po antičkom gradu *Ambraciu* koji se nalazio u blizini. Drugo alternativno ime *Zaljev kod Arte* dolazi od imena današnjeg grada Arta koji leži na istom mjestu kao i antička Ambracia.

Kod Ambracijskog zaljeva leže brojni arheološki ostatci antičkih gradova : Actium, Nicopolis, Argos Ippatum, Limnaea i Olpae.

Povijest
--------

Kod zaljeva se odigrala slavna pomorska Bitka kod Akcija iz rimskih vremena, 31. godine pr. Kr.)

Od grčke nezavisnosti 1832 pa sve do Drugog balkanskog rata (1913), zaljev je bio granica između Osmanskog Carstva i Kraljevine Grčke.

Vanjske veze
------------

***Ambrakijski zaljev*** na Wikimedijinoj ostavi

* Okruženje Ambracijskijskog zaljeva Arhivirano 2009-12-14 na Wayback Machine-u (`de`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 238752176
* GND: 4385196-4

 |
**Tengwang Ge Xu** (pojednostavljeni kineski: ; pinyin: *Téngwáng Gé Xù*) (*Predgovor Paviljonu princa Tenga*, puni naziv *Qiuri deng Hongzhou Tengwang Ge Jianbie Xu* (pojednostavljeni kineski: ; pinyin: *Qiurì deng Hóngzhou Téngwáng Gé Jiànbié Xù*) (*Predgovor oprioštajnog gozbi na vrhu Paviljona princa Tenga u jesen*) ili *Tengwang Ge Shi Xu* (pojednostavljeni kineski: ; pinyin: *Téngwáng Gé Shi Xù*) (*Predgovor pjesmi o Paviljonu princa Tenga*), je znamenita pjesma koju je napisao kineski pjesnik Wang Bo u doba dinastije Tang.

Pjesma je nastala godine 675. kada je Wang Bo putovao u Okrug Jiazhou na jugu tadašnje Kine. Došao je u grad Nanchang gdje je novopostavljeni guverner priredio veliku gozbu za pripadnike lokalne inteligencije kako bi proslavio obnovu svoje rezidencije poznate kao Paviljon princa Tenga. Tom prilikom su mnogi pjesnici ispjevali i napisali pjesme u počast Paviljona. To je učinio i Wang Bo, kome je to bilo posljedne djelo; putovanje nije uspio završiti, jer se sljedeće godine utopio prilikom brodoloma u Južnom kineskom moru. Njegova pjesma je, međutim, sačuvana i postala je izuzetno popularna, a Paviljon je upravo zahvaljujući njoj postao jedna od najznamenitijih građevina u Kini.

Eksterni linkovi
----------------

***Tengwang Ge Xu*** na Wikimedijinoj ostavi

* 滕王阁序
* 滕王阁序
**9М14 Маљутка** је противоклопна вођена ракета, развијена у Совјетском Савезу, присутна у наоружању земаља бившег Варшавског пакта.

Развој и производња
-------------------

По лиценци набављеној у бившем СССР-у од 1973. године у фабрици „Крушик" у Ваљеву производи се противоклопна ракета маљутка у две основне варијанте – 9М14М са ручним вођењем и 9М14П1 са полуаутоматским вођењем. 

Ракета маљутка може да се лансира и води са преносног противоклопног лансирног комплета (ПОЛК) 9К11 у који улази пулт за вођење 9С415М, перископски дурбин 9Ш16, лансер 9П111 и ракета која може да се постави на удаљености до 15 метара од пулта. 

Механизована пешадија има по два лансера ракета маљутка на борбеним возилима пешадије М80А. Борбена возила породице БОВ искоришћена су као платформа за противоклопни лансер (ПОЛ) М83 (БОВ-1) који има турелу са шест ракета 9М14П1

Маљуткама се гађа и из ваздуха са хеликоптера гама (борбена варијанта газеле) наоружана са по четири ракете постављене на бочним носачима. 

У фабрици „Крушик" усвојене су усавршене варијанте маљутке са тандем кумулативном бојном главом пробојности преко 800  + EPA - и аеросолном бојном главом.

Карактеристике
--------------

* Послуга: 3
* Борбена маса: 12
* Погонска група: дизел-мотор Deutz F6L413F снаге 110
* Лансирни уређај: 6 усмеривача за ракете 9М14П1
* Максимална брзина: 432
* Калибар:125
* Маса ПОЛК-а: 30,5
* Маса ракете:10,9
* Максимална даљина гађања: 3.000
* Минимална ефикасна даљина гађања: 500
* Пробојност хомогене панцирне плоче:
	+ ракета 9М14М – 400
	+ ракета 9М14П1 – 460
* Средња брзина лета ракете: 120
* Време лета до максималног домета: 25
* Помоћно наоружање:
	+ митраљез 7,62  ПКТ са 1.500 метака
	+ 2 ручна ракетна бацача 64  М80
	+ 4 димне кутије

9М14 Маљутка.

Корисници
---------

* Afganistan
* Albanija
* Alžir
* Angola
* Armenija
* Bosna i Hercegovina
* Bugarska
* Hrvatska
* Kuba
* Kipar
* Egipat
* Etiopija
* Mađarska
* Iran
* Irak
* Indija
* Libanon
* Mozambik
* Peru
* Poljska
* Rumunija
* Srbija
* Slovenija
* Sirija
* Uganda
* Vijetnam
* Zambija

Спољашње везе
-------------

***9М14 Маљутка*** na Wikimedijinoj ostavi

* 
*
*Razrešnica*
**Razrešnica** ili **razrešilica** (ek.) odn. **razrješnica** ili **razrješilica** (ijek.) (takođe **povratilica**; fr. *bécarre*, engl. , ital. *bequardo*, nem. *Auflösungszeichen*) potpada u grupu znakova koji se jednim imenom zovu ***predznaci***. 

Zavisno od upotrebe, predznaci mogu biti: 

1. ***Slučajni*** ili ***akcidentali*** (fr. *accidents*, engl. , ital. *accidenti*, nem. *Akzidentien* ili lat. *accidens* = slučaj). Oni se pišu *samo ispred note*, na istoj liniji ili praznini i odnose se samo na istoimene note u tom taktu  .
2. ***Stalni predznaci*** ili ***predznaci uz ključ*** ili ***armatura***. Ovi predznaci se pišu samo *iza notnog ključa* i važe *stalno* za sve istoimene note u kompoziciji. Predstavljaju tonalitet kompozicije .
3. ***Podsetnički*** (***sigurnosni***). Ovi predznaci stoje *u zagradi* ispred note i podsećaju izvođača da neki znak:
a) *još važi*  ili 

b) *više ne važi*: .

Definicija razrešnice
---------------------

*Razrešnica* ( {\displaystyle \natural } ) je znak koji poništava (razrešava) važnost prethodno napisane povisilice ili snizilice, te se nota vraća u prvobitni, osnovni oblik. Beleži se ispred note, na istoj *liniji* ili *praznini*   .

Dvostruka razrešnica
--------------------

U muzičkoj notaciji upotrebljava se i dvostruka razrešnica ( {\displaystyle \natural } {\displaystyle \natural } ). Ovaj muzički znak *poništava (razrešava)* važnost prethodno napisane dvostruke snizilice ( {\displaystyle \flat \flat } ) ili dvostruke povisilice () i time noti vraća osnovno ime.

Piše se ispred note koju želimo da vratimo u prvobitni, osnovni oblik u vidu dve razrešnice ( {\displaystyle \natural } {\displaystyle \natural } ) .

Primeri sa razrešnicama
-----------------------

* U sledećem notnom primeru druga četvrtina je povišena (***f*** u ***fis***). Kod četvrte četvrtine razrešnicom je poništena važnost povisilice, te je nota vraćena u svoj osnovni oblik, u notu ***f*** .

* U ovom primeru razrešnica u zagradi ispred treće note ukazuje da se povisilica ispred prve note ***g1*** ne odnosi na nju (***g*** jeste istoimena nota, ali se nalazi za oktavu više, u drugoj oktavi) , dok povisilica u zagradi podseća da je nota ***g1*** i dalje povišena u ***gis1***.

Vidi još
--------

* Predznaci
* Povisilica
* Snizilica
* Dvostruka povisilica
* Dvostruka snizilica
* Dvostruka razrešnica
**Osnovni državni zakoni Ruske Imperije** (rus. *Основные государственные законы Российской Империи*) bili su svojevrsni akti ustavnog karaktera u Ruskoj Imperiji od 1833. do 1917.

Kodifikacija
------------

Osnovni državni zakoni su kodifikovani 1832. pod rukovodstvom grofa Mihaila Speranskog, glavnog upravnika Drugog odjeljenja Sopstvene kancelarije Njegovog imperatorskog veličanstva. Bili su dio prvog toma Zbornika zakona Ruske Imperije (rus. *Svod zakonov Rossiйskoй Imperii*). Njihov prvi član je određivao imperatora sveruskog kao „samodržavnog i neograničenog monarha". Vladar je bio ustavotvorac i zakonodavac.

Osnovni državni zakoni su bili podijeljeni u dva razdjela. Prvi je uređivao sveta prava i povlastice vrhovne samodržavne vlasti, a drugi imperatorsku porodicu. Po izdanju iz 1857. bilo je ukupno 203 zakonska člana i 15 poglavlja, kao i pet zakonskih priloga.

Prvi ustav
----------

Osnovni državni zakoni su temeljno promijenjeni 23. aprila 1906. kada je ih imperator Nikolaj II Aleksandrovič prilagodio svojim dotad izdatim proglasima: o osnivanju Državne dume, o poboljšanju državnog poretka i o preuređenju Državnog savjeta. Bilo je to njihovo posljednje izdanje.

Osnovni državni zakoni su faktički postali prvi ruski ustav. Sastojali su se od ukupno 223 zakonska člana i 17 poglavlja unutar dva razdjela. Njihov prvi član je određivao rusku državu kao jedinstvenu i nedjeljivu. U četvrtom članu je definisano da „imperatoru sveruskom pripada vrhovna samodržavna vlast". Zakonodavna vlast je podijeljena između tri činioca: imperatora, Državnog savjeta i Državne dume. Vladar je bio „vrhovni rukovodilac svih spoljnih odnosa ruske države sa inostranim državama" i „državni vožd ruske armije i mornarice".

Vidi još
--------

* Ruska revolucija 1905.
* Oktobarski manifest

Izvori
------

1. ↑  Osnovnыe gosudarstvennыe zakonы, Svod zakonov Rossiйskoй Imperii, izdanie 1857 goda
2. ↑  Svod osnovnыh gosudarstvennыh zakonov Rossiйskoй Imperii, 23 aprelя 1906 goda
3. ↑  Članovi 1, 4, 7, 12. i 14. Osnovnih državnih zakona (1906)
SI sistem jedinica definiše **sedam osnovnih jedinica SI sistema**: fundamentalnih fizičkih jedinica definisanih operacionalnim definicijama. 

Sve ostale fizičke jedinice mogu biti izvedene iz ovih osnovnih jedinica: one su poznate kao izvedene jedinice SI sistema. Ovo izvođenje se vrši dimenzionalnom analizom. SI prefiksi se koriste da skrate dugačke brojeve.

Dužina (*l*)
------------

Jedinica: metar (m)

Jedan metar je definisan kao razdaljina koju svetlost pređe u vakuumu za 1/299792458 deo sekunde. Ovaj standard je usvojen 1983. godine, kad je brzina svetlosti određena kao 299792458 m/s.

Masa (*m*)
----------

Jedinica: kilogram (kg)

Jedan kilogram je definisan kao masa posebnog cilindra od legure iridijuma i platine, koji se čuva u Međunarodnom Muzeju Mera i Tegova (blizu Pariza). Traju napori da se uvede definicija putem neke fundamentalne ili atomske konstante.

Vreme (*t*)
-----------

Jedinica: sekund (s)

Jedan sekund je definisan kao vreme potrebno za 9192631770 prelaza između dva hiprefina nivoa osnovnog stanja cezijuma 133. Ova definicija je usvojena 1967. godine.

Jačina struje (*I*)
-------------------

Jedinica: amper (A)

Jedan amper je konstantna jačina struje koja će, ako se održava u dva prava paralelna provodnoka, beskonačne dužine, zanemarljivog poluprečnika, postavljena na međusobnoj udaljenosti od 1 metra u vakuumu, stvarati između ta dva provodnika silu privlačenja/odbijanja od 2 x 10-7 njutna po metru dužine.

Termodinamička temperatura (*T*)
--------------------------------

Jedinica: kelvin (K)

Jedan kelvin je jedinica termodinamičke temperature, jednaka 1/273.16 delu termodinamičke temperature trojnog stanja vode (to je temperatura i pritisak pri kojim voda može biti u tri agregatna stanja - čvrstom, tečnom i gasovitom).

Količina supstance (*n*)
------------------------

Jedinica: mol (jedinica) (mol)

1. Jedan mol je količina supstance koja sadrži broj elementarnih entiteta jednak broju atoma u 0.012 kilograma ugljenikovog izotopa, C12; njen simbol je "mol".
2. Kad se mol koristi, mora biti specifikovano o kojim se elementarnim entitetima radi i to mogu biti atomi, molekuli, joni, elektroni, ostale čestice, ili specifikovane grupe takvih čestica.

Intenzitet svetlosti (*I*)
--------------------------

Jedinica: kandela (cd)

Kandela je intenzitet svetlosti, u datom smeru, izvora koji emituje monohromatsko zračenje, frekvencije 540 x 1012 herca i koje ima radijanski intenzitet od 1/683 vata po sterradijanu u tom smeru .
**Suisun** (pl. Suisunes).- /"*where the west wind blows*" / Pleme Patwin Indijanaca, porodica Copehan, nastanjeno nekada u dolinama Green Valley, Suisun Valley, i blizu Suisun Marsha. Tokom zime Suisuni su nastavali područje dolina i Rockville Parka, dok bi zime provodili u području Suisun Marsha. Njihove zimske kuće bile su učinjene od blata, trske i trave, dok su ljetne bile od tule-trske. Do hrane se dolazilo lovom ribolovom i sakupljanjem. Sakupljao se žir, razne bobice, divlje grožđe, gljive i drugo, a od divljači se hvatao jelen, antilopa, medvjed i zec. 
Odjeća se sastojala od pregača, obično od komada jelenje kože. Žene su prednju pregačicu isplele od tuline trske, dok bi stražnja bila od jelenje kože, a također se radila i od zečje kože. 
Najpoznatiji poglavica Suisuna bio je Sem-Yeto, od Španjolaca prozvan kršćanskim imenom Francisco Solano, ali je najpoznatiji kao 'Chief Solano' po kojemu kasniji okrug dobiva ime.

Vanjske poveznice
-----------------

* The Suisun Indians
* Sonoma State Historic Park
Agamemnon, Taltibije i Epej, reljef sa Samotrake, oko 560. pne. Louvre.
**Taltibije** (starogrčki: ) bio je, u grčkoj mitologiji, glasnik i prijatelj mikenskog kralja Agamemnona u trojanskom ratu.

Mitologija
----------

Taltibije je bio čovek koji je odveo Briseidu iz Ahilovog šatora. Pre dvoboja između Menelaja i Parisa, Agamemnon ga je zadužio da nabavi ovcu za žrtvovanje. Umro je u Egiju u Ahaji.

Taltibije se pojavljuje u Euripidovim tragedijama *Hekuba* i *Trojanke*. Osim toga, ima i manju ulogu u Homerovoj *Ilijadi*: u četvrtom pevanju, kad je Pandar ranio Menelaja, Agamemnon naređuje Taltibiju da dovede vidara Mahaona. U *Hekubi* i *Trojankama*, Taltibije je predstavljen kao donosilac loših vesti. U *Trojankama*, javlja Hekubi da će se sve trojanske zarobljenice dodeliti kao robinje različitm grčkim junacima: Kasandra će biti dodeljena Agamemnonu, a sama Hekuba Odiseju. Takođe, Taltibije je onaj koji Andromahu obaveštava o planu Grka da ubiju njenog i Hektorovog sina Astijanakta: plan je da se dečak Astijanakt baci s jedne od trojanskih kula jer nije mudro dopustiti da sin jednog trojanskog junaka doživi zrelo doba. U *Hekubi*, Taltibije donosi Hekubi Agamemnonovu zapovest da sahrani kćerku Poliksenu, koja je prineta na žrtvu Ahilovim senima.

Taltibije ispoljava visok stupanj samostalnosti u načinu na koji izvršava naređenja koja dobija od zapovednika. Služio je u trojanskom ratu zajedno sa svojim sledbenicima i drugima koji su ga podržavali. Taltibije je bio posvećen interesima grčkih zapovednika i starao se da udovolji njihovim zahtevima. U odnosima sa zarobljenim Trojankama uglavnom se predstavlja kao lik koji prema njima iskazuje određeno saosećanje. Tako je predstavljen i u tragediji *Trojanke* rimskog pisca Seneke Mlađeg, gde je takođe obrađen mit o žrtvovanju Poliksene.

Taltibija su poštovali kao heroja u Sparti, gde je imao svetilište (*heroon*), gde su mu se prinosile žrtve i gde je smatran zaštitnikom glasnika i poslanika.

Literatura
----------

* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.
* Budimir, Milan; Flašar, Miron (1991). *Pregled rimske književnosti*. Beograd: Naučna knjiga.
Koordinate: 17° 40′ 36″ JG Š, 149° 27′ 16″ ZGD

**Tahiti** je najveće ostrvo u Francuskoj Polineziji. Nalazi se u arhipelagu Društvenih ostrva u južnom Pacifiku. Po popisu iz 2002, ostrvo ima 169.674 stanovnika. Najveći grad je Papete. Površina ostrva je 1048 km². 

Pogled na grad Papete
Ostrvo se sastoji iz 2 kružna dela koja su spojena prevlakom. Oba dela su vulkanskog porekla, a zovu se „Tahiti nui" (Veliki Tahiti) i „Tahiti iti" (Mali Tahiti). Većina stanovništva živi na Velikom Tahitiju. 
Vegetacija na ostrvu je gusta tropska. Ostrvo je pogodno za poljoprivredu, a okolni okean je bogat ribom.

Istorija
--------

Prvobitno stanovništvo ostrva su Polinežani. 

Najznačajniji evropski istraživač koji je pisao o Tahitiju bio je Luj−Antoan de Bugenvil. Njegovi spisi su u Evropi stvorili sliku o Tahitiju kao rajskom ostrvu na kome ljudi žive srećno i jednostavno, neiskvareni civilizacijom. Takve predstave inspirisale su utopijski koncept o „plemenitom divljaku" u evropskoj filozofiji, recimo u delima Žan−Žak Rusoa. 
Ostrvo je posetio i opisao Džems Kuk 1774. 

Tifus i velike boginje su krajem 18. veka gotovo uništile lokalnu populaciju. 

Godine 1880, Francuzi su preuzeli suverenitet nad Tahitijem, koji je do tada bio pod njihovim protektoratom (od 1840ih).

Kultura
-------

Regije
Na ostrvu se koriste tahićanski i francuski jezik. 
Postoji Univerzitet Francuske Polinezije (Université de la Polynésie Française). 

Značajna je lokalna muzika, uz korišćenje originalnih instrumenata, i različite vrste plesa. 

Na Tahitiju je 1890−ih živeo i slikao Pol Gogen.

***Tahiti*** na Wikimedijinoj ostavi
Za ostale ličnosti sa istim imenom, v. Raymond Davies (razvrstavanje).

**Raymond Douglas "Ray" Davies, CBE** (  21. jun 1944 -) je engleski rock muzičar, najpoznatiji kao pjevač i pisac pjesama za *The Kinks*, bend koji je osnovao zajedno sa svojim mlađim bratom Daveom. Osim muzikom se bavio glumom, te kazališnom i televizijskom režijom. Od raspada benda 1996. nastupa samostalno. Njegove pjesme su privukle pažnju tekstovima u kojima je detaljno prikazivao, i često na humorističan način, komentirao društvene nepravde i promjene u Britaniji nakon drugog svjetskog rata; zbog njega su The Kinks često nazivali "najbritanskijim" os svih bendova Britanske invazije. Godine 2012. mu je ukazana čast da nastupa na ceremoniji zatvaranja londonske Olimpijade izvodeći pjesmu "Waterloo Sunset".

Izvori
------

1. ↑  „Ray Davies". *The Leonard Lopate Show*. 9 November 2009. Pristupljeno 23. XIII 2009.

Vanjske veze
------------

***Ray Davies*** na Wikimedijinoj ostavi

* Official website
* The Kinks website

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 116476314
* LCCN: n85185199
* ISNI: 0000 0000 8185 2977
* GND: 118839950
* SUDOC: 078618215
* BNF: cb139915865 (podaci)
* BIBSYS: 1037453
* MusicBrainz: afac07f5-d4aa-43f4-bad3-6bc2bb474cba
* NLA: 35197894
* NDL: 00539051
* NKC: xx0010933
* BNE: XX838585
* CiNii: DA11942998
* NSK: 000065472

 |
**Restitucijski edikt** je odluka rimsko-njemačkog cara Ferdinanda II. službeno objavljena 6. marca 1629, prema kojem se vlasništvo crkvenih posjeda u Carstvu trebalo vratiti na stanje od prije 1552. godine kada je skolopljen Sporazum u Passau kojim su bili privremeno okončani sukobi između katolika i protestanata u tadašnjoj Njemačkoj. Odluka je donesena jedanaest godina nakon izbijanja novog sukoba poznatog kao Tridesetogodišnji rat, a u kome su car i katolici dotada postigli izuzetne uspjehe te iskorijeniti ili protjerati protestante iz velikih dijelova Njemačke.

Razlozi za edikt
----------------

Augsburški verski mir iz godine 1555. je dao pravo izbora vjeroispovjesti svjetovnom plemstvu, ali ne i crkvenom. Crkveni velikodostojnici koji bi se odlučili preobratiti na protestantizam su svoje posjede morali predati katoličkim feudalcima (što se zvalo pravilo crkvene rezervacije, *reservatorum ecclesiasticum* 1552). Tu odluku, međutim, protestantski knezovi nisu poštovali. Prethodni carevi Ferdinand I. i Maksimilijan II. na to nisu reagirali, nastojeći održati mir i političko jedinstvo Carstva. Tako su brojni crkveni posjedi prethodnih dceenija prešli u protestanske ruke ili bili sekularizirani, a što je uključilo nadbiskupiju Bremen (1560) i Magdeburg (1566), sedam biskupija i oko 500 samostana.

Poslije toga je Ferdinand I, kako bi pridobio protestante, Augusburški mir nadopunio dodatnom deklaracijom (*Declaratio Ferdinandea*), kojom jamči vjersku slobodu svim podanicima u carskim gradovima i crkvenim posjeda. Međutim, to pravilo, zbog načela *cuius regio - eius religio* katolički knezovi nisu htjeli priznati jer nikad nije potvrđeno od strane Reichstaga.

Donošenje edikta
----------------

Ferdinand II. je Restitucijski edikt donio u trenutku kada se činilo da je konačna pobjeda nad protestantima u ratu neizbježna, pa bilo kakvi ustupci protestantima više nisu potrebni. Praktična primjena edikta je, međutim, značila da će njemački protestanti izgubiti zemlju i financijske resurse akumulirane prethodnih decenija, a što je neke od njih nagnalo, da svemu usprkos nastave borbu. To je posebno bio slučaj u Sjevernoj Njemačkoj, čiji su knezovi u pomoć pozvali Gustava Adolfa II, protestantskog kralja susjedne Švedske. Njegova se vojska sljedeće godine iskrcala u Njemačku i započela pohod u kojem će carskim i katoličkim snagama nanijeti niz teških poraza i tako preokrenuti ishod sukoba.

Nakon samo nekoliko godina je Ferdinand II shvatio da je Restitucijski edikt bio pogreška, odnosno da je njime samo nepotrebno produžio ono što je trebalo biti dobiveni rat. Godine 1635. je sa protestantskim knezovima sklopio Praški mir čije su odredbe van snage stavile Restitucijski edikt, a što je konačno potvrđeno Vestfalskim mirom 1648. godine.

Literatura
----------

  

* Lee, Stephen J. (1995). *Tridesetletna vojna.* Ljubljana: Znanstveno in publicistično središče. cobiss Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u
**Tehnokracija** ili **tehnokratija** (grč. τεχνοϰρατία, od τέχνη: umijeće, vještina + κρατείν: vladati), oblik oligarhijske vladavine ili sistem organizacije gdje sve odluke donose visoko obučeni profesionalni stručnjaci. Tehnokracija se stoga prevodi kao "vladavina stručnjaka".

Tehnokracija, međutim, ima i pejorativno značenje i često se koristi za stručnjake i političare koji određenom problemu prilaze samo sa stajališta svoje struke, zanemarujući ekonomske, političke, kulturne i druge naučne obzire.

Izraz tehnokrat se u SFRJ koristio za stručnjake koji su u vođenju poduzeća i drugih organizacija odbacivali načela samoupravnog socijalizma. Uz taj pojam je vezan i izraz tehno-menadžer.

|  |  |
| --- | --- |
| **Oblici i stilovi vodstva**: *v. također Oblici vladavine*

|  |
| --- |
| Ateokracija |
Anarhija |
Demokracija |
Geniokracija |
Gerontokracija |
Meritokracija |
Matrijarhat |
Ohlokracija |
Panarhizam |
Patrijarhat |
Plutokracija |
Teokracija | 
Tehnokracija |

 |