recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Busan** (부산, također poznat kao Pusan) je grad na jugu Južne Koreje. Drugi je grad po veličini u Južnoj Koreji (nakon Seoula) i najveća korejska luka (peta luka po veličini u svijetu).

Povijest
--------

U 2. st. je na prostoru grada postojalo naselje Geochilsan-guk u sklopu kraljevstva Jinhan. u 3. st. je postalo dio kraljevstva Silla i nazvano je Geochilsan-gun. 757. se grad nazvao Dongnae. U 15. st. je Dongnae postao glavna luka za trgovinu Koreje s Japanom. Grad je razoren u japanskom napadu na Koreju 1592. Nakon toga su Japanci protjerani iz Koreje. Trgovina se ponovo razvija nakon 1607. kad su ponovo uspostavljeni odnosi Koreje i Japana. 1876. je Busan postao prva međunarodna luka u Koreji.

Od 1910. je Koreja pod japanskom vlašću. Busan se jače razvija jer je postao glavna komunikacijska luka Japana s Korejom. Nakon 2. svj. rata se vraća korejska nezavisnost. Busan je jedan od rijetkih južnokorejskih ratova koji u Korejskom ratu nisu zauzeli komunisti iz Sjeverne Koreje. Zbog toga je grad bio izbjeglički centar. 1950. se vodila bitka u okolici grada u kojoj su pobijedile Južna Koreja i SAD uz pomoć vojske Ujedinjenih naroda. Nakon rata se grad ubrzano razvija u sklopu Republike Koreje koja je doživjela brz gospodarski i industrijski razvoj, a Busan postaje njezina glavna luka. Južna Koreja mnogo proizvodi i izvozi, a Busan je najvažnija izvozna luka.

Zemljopis
---------

Busan je smješten na jugu Korejskog poluotoka na ušću rijeke Nakdong. Nalazi se u dijelu Koreje koji je najbliže Japanu, te je to glavni uzrok razvoja lučkih djelatnosti. Najbliža japanska luka je Fukuoka. Grad je sagrađen na brdovitom terenu s nekoliko brežuljaka unutar grada. Ima dobru prirodnu luku koja je zaklonjena otokom Yeongdo.

Klima je monsunska s kišovitim ljetima i sušnim zimama. Male su godišnje razlike temperature. Grad je često na udaru tajfuna (najrazorniji su bili Sarah 1959. i Maemi 2003.

Gospodarstvo
------------

Busan je peta luka u svijetu po količini prometa. Postoji slobodna gospodarska zona Busan-Jinhae. Razvija se financijski sektor i grad namjerava postati korejski financijski centar.

Znamenitosti
------------

U gradu postoje mnogi budistički hramovi (najpoznatiji je Beomeosa). Postoji tvrđava Jwasuyeong. Značajan je toranj s vidikovcem Busan Tower. Unutar grada postoji termalni izvor Heosimcheong na kojem su sagrađene najveće toplice u Aziji. Na obližnjem otoku Yeongdo je park prirode Taejongdae s poznatim klifovima.

***Busan*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 168171217
* LCCN: n80013546
* ISNI: 0000 0004 5987 8563
* GND: 4323346-6
* NDL: 00631359
* NKC: ge260684

 |
„Akiva" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Akiva (razvrstavanje).
**Rabin** **Akiva ben Jozef** (cca. 50– cca. 135, hebrejski: **רבי עקיבא בן יוסף** "Rabbi ʿAqibha ben Yoseph") ili jednostavno **Rabin Akiva** bio je jevrejski učenjak i tanna (vjerski vođa) iz 3. tanajske generacije. Bio je jedan od glavnih autoriteta za tumačenje jevrejske tradicije, odnosno glavni izvor za Mišnu i Midrash Halakhu. U Talmudu se za njega koristi izraz *"Rosh la-Chachamim"* (Poglavar svih mudraca), i tradicionalno se smatra jednim od osnivača tzv. rabinskog judaizma.

Njegov vjerski autoritet je ostao očuvan usprkos toga što je godine 132. jevrejskog ustaničkog vođu Simona ben Kosibu proglasio Mesijom. Za vrijeme Bar Kohbinog ustanka su Akivu uhapsili Rimljani te ga odveli u Cezareju gdje je mučen na smrt.

Izvori
------

1. ↑  Yer. SheḲ. iii 47b, R. H. i. 56d.

Vanjske veze
------------

* A biography of Rabbi Akiva
* OU.org: Rabbi Akiva, Master of Teshuvah
* A collection of articles on Rabbi Akiva's teaching from Chabad Knowledge Base
* Jewish Encyclopedia article on Akiba, by Louis Ginzberg.
Spomenik Lopašiću u Karlovcu
**Radoslav Lopašić** (Karlovac, 20. svibnja 1835. - Zagreb, 25. travnja 1893.) je bio hrvatski povjesničar, po struci pravnik i akademik.

Životopis
---------

Otac Mirko bio je karlovački gradski sudac, u vrijeme Radoslavovoga rođenja načelnik. Oca je izgubio 1838. a nedugo nakon toga 1843. i majku Magdalenu rođenu Dobrilović. Za osmogodišnjega Radoslava brinuo se njegov polubrat Liberat (Ladislav) Lopašić, koji je preuzeo skrbništvo nad Radoslavom.

Bio je povjesnik skromnog ponašanja, ali prebogatih vrela intelektualne snage. Zvali su ga "Živi arhiv". Bio je akademik u Jugoslavenskoj akademiji znanosti i umjetnosti, gospodarski podpredsjednik Matice hrvatske i autor velikog broja historiografskih članaka i više knjiga o povijesti Hrvata.

Djela
-----

* "Urbar modruški od god. 1486.", Ogulin, 1997. ISBN 953-96363-4-5
* "Bihać i Bihaćka krajina: mjestopisne i poviestne crtice", Matica hrvatska, Zagreb, 1890.
* "Dva hrvatska junaka: Marko Mesić i Luka Ibrišimović", Matica hrvatska, Zagreb, 1888.
* "Karlovac: poviest i mjestopis grada i okolice", Matica hrvatska, Zagreb, 1879.

***Radoslav Lopašić*** na Wikimedijinoj ostavi
**Nikol Vovaji Pašinjan** (jer. *Նիկոլ Վովայի Փաշինյան*; Idževan, 1. jun 1975) jermenski je novinar, političar i aktuelni predsednik Vlade Republike Jermenije od 8. maja 2018. godine. Obavljao je i funkciju narodnog poslanika u Skupštini Jermenije u periodu 2012—2018. godine.

Studirao je žurnalistiku na Jerevanskom filološkom fakultetu, ali je nakon četiri godine studija izbačen sa fakulteta zbog političkih delatnosti. Radio je i kao glavni i odgovorni urednik dnevnog lista *Ajkakan žamanak* (1999−2008) koji je bio povezan sa aktivnostima jermenske opozicije. Kao lider opozicije predvodio je, početkom 2018, višenedeljne proteste protiv vlasti u Jerevanu koji su na kraju rezultirali ostavkom tadašnjeg premijera Serža Sargsijana.

Oženjen je i otac četvoro dece. 

***Nikol Pašinjan*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 2026152637852820220009
* LCCN: no2019003615
* ISNI: 0000 0004 8514 2648
* GND: 1158606435
* SUDOC: 23145578X
* BNF: cb17877375c (podaci)

 |
**Nikohar** (grč. Νικοχάρης, umro polovinom 5. stoljeća pne.), sin Filonidov, bio je atenski komediograf koji je stvarao u okviru stare atičke komedije. U *Sudi* su sačuvani i naslovi ovih deset komedija:

* *Amimona* (Ἀμυμώνη)
* *Pelop* (Πέλοψ)
* *Galateja* (Γαλάτεια)
* *Heraklo se ženi* (Ἡρακλῆς γαμῶν)
* *Heraklo kao horeg* (Ἡρακλῆς χορηγός)
* *Krećani* (Κρῆτες)
* *Lakonci* (Λάκωνες)
* *Žene s Lemnosa* (Λήμνιαι)
* *Kentauri* (*Κένταυροι)*
* *Ljudi koji žive od ruku* (Χειρογάστορες)

August Meineke prepostavlja da su prva dva zapravo varijacije naslova jedne iste drame, s obzirom na to da se *Pelop* ne nalazi na očekivanome mjestu po abecedi, kao drugi naslovi, te s obzirom na to da se u jednom fragmentu iz *Amimone*, koji citira Atenej, pojavljuje Enomajevo ime. Od *Galateje* su sačuvana dva kraća fragmenta. *Herakla koji se ženi* spominje Julije Poluks na dva mjesta, pri čemu se na prvome rabi izraz ἐν Ἡρακλεῖ γαμουμένω, koji sugerira Heraklovu "udaju", odnosno njegovu potčinjenost Omfali. Za *Lakonce* saznajemo iz didaskalije uz treće izdanje Aristofanova *Pluta* da su prikazani 388. pne. kad i drugo izdanje *Pluta*. Od *Žena s Lemnosa*, koje su izgleda obrađivale ljubavi Jasona i Hipsipile, ostalo je dva stiha kod Ateneja, koji prenosi i druge kraće fragmente Nikoharove, no ne dajući naslove komada iz kojih su uzeti. Neki se fragmenti nalaze kod Poluksa i drugih antičkih autora. Iz tih fragmenata može se zaključiti samo to da je u stilu stare atičke komedije, ponekad se doduše uzdižući do dostojanstvenog stila tragedije, obrađivao mitove i lokalne legende, istodobno se bez dvojbe rugajući osobenostima susjednih lokalnih običaja.

Aristotel spominje Nikohara kao autora neke pesme *Delijade* (Δηλιάς), u kojoj je "ljude predstavio gorima no što jesu". Ne ulazeći u to da li je riječ o istom Nikoharu, s obzirom na to da Aristotel ovu pjesmu spominje u svezi s Hegemonovim parodičkim djelima te da odmah zatim jasno razlučuje između likova u tragediji i komediji, *Delijada* nije mogla biti komedija. Imajući u vidu pjesnikove sklonosti da ismijava lokalne običaje i tradicije, te pod uvjetom da se radi o istom autoru koga *Suda* navodi kao komičkog pjesnika, moguće je da je *Delijada* predstavljala satiričku pjesmu na račun stanovnika otoka Delosa.

Eksterni linkovi
----------------

* The Ancient Library Arhivirano 2006-10-05 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Pisci stare atičke komedije |
| --- |
| 
* Alkej
* Alkimen
* Amipsija
* Apolofan
* **Aristofan**
* Diokle
* Ekfantid
* Epilik
* Euet
* Euksenid
* **Eupolid**
* Ferekrat
* Filonid
* Formid
* Frinih
* Hegemon
* Hermip
* Hionid
* Kalija
* Kalijad
* Krates
* **Kratin**
* Magnet
* Milo
* Mirtil
* Nikohar
* Platon
* Sanirion
* Stratis
* Susarion
* Teleklid

 |
**Osnovna škola 22. lipnja** Sisak je jedna od najboljih škola na području Sisačko-moslavačke županije. Tijekom sedamdesetih godina prošlog stoljeća seli se iz starih zgrada u trećoj ulici (danas ulici dr.Ante Starčevića) u novu zgradu u Ulici Franje Lovrića 27. 

Do 2006. je najveći problem škole bilo igralište na otvorenom, koje je izgrađeno uz pomoć grada Siska koji je donirao 1.400.000,00 KN i uz pomoć donacija JANAF-a. Time će škola postati najopremljenija u regiji. Ravnateljica škole je Azra Rađenović. U školi je nastava u potpunosti zastupljena stručnim kadrom koji primjenjuje osim klasičnih i nove metode rada te suvremenu digitalnu tehnologiju. Dakle, osim zanimljive arhitekture same zgrade i nastava je zanimljiva jer se ne izvodi na klasičan način.

Škola je prvotno dobila ime po datumu prvog organiziranog antifašističkog ustanka u šumi Brezovica kod Siska. Škola je preimenovana početkom Domovinskog rata iz "OŠ 22. lipnja 1941." u "OŠ 22. lipnja". Na taj datum osim pobune protiv fašističke okupacije, zbio se još jedan za grad veliki događaj, a to je bitka u kojoj su po treći put brojčano nadmoćne Turke odbili hrabri Sisčani i vojska Bana Erdodya koja im je pritekla u pomoć.

Školu pohađaju učenici od 1.do 8. razreda, kao i učenici sa poteškoćama u razvoju.
Za učenike od 1. do 4. razreda organiziran je produženi boravak.
Učenici pohađaju izvannastavne aktivnosti : kreativne radionice, literarno - recitatorska, dramska grupa, glazbena mladež, glazbene radionice, zbor, likovna skupina, origami, EKO skupina, planinari, keramičari, prijatelji knjige, nogomet, rukomet.
Prema vlastitim interesima, učenici mogu izabrati koju predmet izborne nastave mogu pohađati, a ti predmeti su : vjeronauk(katolički i islamski), informatika, njemački jezik te češki i srpski jezik po modelu C.
Koordinate: 41° 59′ 51" SGŠ, 22° 44′ 36" IGD

**Očipala** (mak. *Очипала*) su naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Očipala su u sastavu opštine Delčevo.

Prirodni uslovi
---------------

Očipala su smeštena u istočnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Bugarskom - 6 km severno od naselja. Od najbližeg grada, Delčeva, naselje je udaljeno 5 kilometara severno.

Naselje Očipala se nalazi u istorijskoj oblasti Pijanec. Naselje se razvilo na severnom obodu Delčevske kotline. Severoistočno od naselja izdiže se planina Vlajna, dok južno od njega protiče reka Bregalnica. Nadmorska visina naselja je približno 720 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Očipala su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 92 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Spoljašnje veze
---------------

* www.delcevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Delčevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Delčevo |
| --- |
| **Delčevo** • 
Bigla •
Vetren •
Virče •
Vratislavci •
Gabrovo •
Grad •
Dramče •
Zvegor •
Ilijovo •
Kiselica •
Kosovo Dablje •
Novi Istevnik •
Očipala •
Poleto •
Razlovci •
Selnik •
Stamer •
Stari Istevnik •
Trabotivište •
Turija •
Čiflik |  |
**Osojnik** je dubrovačko prigradsko naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.

Zemljopisni položaj
-------------------

Osojnik se nalazi u dubrovačkom zaleđu, u udolini okruženoj brdima, na jednom od odvojaka ceste koja od Mokošice vodi prema dubrovačkom sjeverozapadnom zaleđu i mjestu Grebci u Bosni i Hercegovini, odlagalištu smeća Grabovica i granici sa Bosnom i Hercegovinom. Od Dubrovnika je udaljen 13 km sjeverozapadno a od Mokošice 8 km.

Povijest
--------

Spomenik posvećen braniteljima poginulim u bitkama oko Osojnika
Tijekom rata u Hrvatskoj Osojnik je bio jedno od najvažnijih uporišta obrane Dubrovnika. Padom Osojnika postrojbe JNA iz istočne Hercegovine izbijaju na lokalnu cestu i potom osvajaju Mokošicu.

Nakon okupacije neprijateljska vojska je popalila gotovo sve objekte na Osojniku, pa tako i katoličku crkvu Sv. Jurja te je oskrnavila mjesno groblje otvarajući grobnice i pljačkajući ih.

Oštećeno raspelo iz crkve Svetog Jurja, danas izloženo u Hrvatskom povijesnom muzeju
Nakon oslobađanja Osojnik je obnovljen a na ulazu u mjesto je postavljen spomenik za 101 hrvatskog branitelja poginulog u bitkama oko Osojinka.

Gospodarstvo
------------

Osojnik je gospodarski nerazvijeno prigradsko naselje. Stanovništvo se uglavnom bavi poljodjelstvom i stočarstvom. U neposrednoj blizini mjesta nalazi se jedna od najvećih klaonica stoke na ovom području.

Na odvojku ceste koja od Osojnika vodi prema granici sa Bosnom i Hercegovinom nalazi se dubrovačko odlagalište smeća Grabovica.

U tijeku je gradnja autoceste A1 koja od Zagreba preko Splita i Ploča vodi do Dubrovnika, a čiji završetak će se nalazit upravo na Osojniku, pa se očekuje da će ovo i okolna naselja doživjeti gospodarski procvat.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovnika iz 2011. godine na Osojniku obitava 301 stanovnik hrvatske nacionalnosti i katoličke vjeroispovjesti. Među mještanima i u dubrovačkoj okolici stanovnici i stanovnice Osojnika se nazivaju Sočani i Salačke.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Kultura
-------

* Kulturno umjetničko društvo "Sv. Juraj Osojnik".

Promet
------

Osojnik je prometno povezan sa Dubrovnikom redovitom autobusnom linijom prometnog poduzeća Libertas.

Šport
-----

* Boćarski klub Torcida Osojnik
* MNK Osojnik - malonogometni klub

Poznati Osojčani (Sočani)
-------------------------

* Petar Burin - pjesnik
* Marko Burin - poduzetnik u Peruu

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Dubrovnika |
| --- |
| Bosanka • Brsečine • Čajkovica • Čajkovići • Donje Obuljeno • Dubravica • Dubrovnik • Gornje Obuljeno • Gromača • Kliševo • Knežica • Koločep • Komolac • Lopud • Lozica • Ljubač • Mokošica • Mravinjac • Mrčevo • Nova Mokošica • Orašac • Osojnik • Petrovo Selo • Pobrežje • Prijevor • Rožat • Suđurađ • Sustjepan • Šipanska Luka • Šumet • Trsteno • Zaton |  |
*Za ostale upotrebe, v. Osoj (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 31′ 46" SGŠ, 20° 38′ 40" IGD

**Osoj** (mak. *Осој*) je naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u zapadnom delu države. Osoj pripada opštini Debar.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Osoj je smešteno u zapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Debra, naselje je udaljeno 14 km istočno.

Osoj se nalazi u donjem delu istorijske oblasti Reka. Naselje je položeno visoko, na severoistočnim visovima planine Stogovo, dok se dalje, ka severu, tlo spušta u dolinu reke Radike. Nadmorska visina naselja je približno 970 metara.

Klima u naselju je planinska.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Osoj je imao 6 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest u naselju je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Debar
* Spisak sela u republici Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica opštine Debar Arhivirano 2013-10-16 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Debar |
| --- |
| **Debar** • 
Banište •
Bomovo •
Gari •
Gornji Kosovrasti •
Donji Kosovrasti •
Konjari •
Krivci •
Mogorče •
Osoj •
Otišani •
Rajčica •
Selokući •
Spas •
Tatar Elevci •
Trnanić •
Hame •
Džepište |
Marx i Engels, *Rani radovi*, deveto jugoslavensko izdanje.
Pod imenom **Rani radovi** tiskan je u Zagrebu 1953. godine izbor iz djela Karla Marxa i Friedricha Engelsa, nastalih u ranom razdoblju njihove djelatnosti, 1843-1845. godine. Neka od tih djela ostala su u obliku rukopisa i nisu bila objavljena do 1930-ih godina; među njima su osobito značani Marxovi *Ekonomsko-filozofski rukopisi* iz 1844. Druga su pak bila objavjena u maloj tiraži i zaboravljena.

Predgovor prvom izdanju napisao je Predrag Vranicki. U predgovoru drugom izdanju iz 1960. on kaže da je prvo izdanje izašlo »u jeku napora jugoslavenskih marksista i svih naših naroda da našem socijalističkom kretanju dadu odgovarajući humanistički sadržaj i time prevladaju početne faze socijalističkog razvoja, kao i birokratsko-etatističke koncepcije socijalizma, do danas veoma rasprostranjene u svijetu. Socijalizam je u biti proces oslobađanja od raznih oblika ljudske alijeniranosti, pa i one koja ima oblik državno-najamnog odnosa, bez obzira o kakvoj se državi radi.« 

Izdanje je brzo postalo izvanredno popularno i do 1985. tiskano je sedam izdanja. Ideje mladog Marxa, koji u to doba nastupa prvenstveno kao filozof a ne kao ekonomist i sociolog, sanžno su utjecali na skupinu mladih filozofa i društvenih znanstvenika, koji su razvijali nedogmatski i tzv. **stvaralački** marksizam, odupirući se vulgarnom dogmatizmu tzv. dijalektičkog i historijskog materijalizma i društvenoj praksi birokratizma i staljinizma. Oni su sredinom 1960-ih postali poznati kao praxis filozofi.

Sadržaj
-------

* Iz *Njemačko-francuskih godišnjaka*
	+ Marxova pisma Rugeu iz 1843.
	+ *Karl Marx*: Prilog jevrejskom pitanju
	+ *Karl Marx*: Prilog kritici Hegelove filozofije prava
	+ *Friedrich Engels*: Nacrt za kritiku nacionalne ekonomije
	+ *Friedrich Engels*: Položaj Engleske
	+ *Karl Marx*: Kritičke primjedbe uz članak "Pruski kralj i socijalna reforma. Od jednog Prusa"
* Ekonomsko-filozofski rukopisi iz 1844.
	+ *Karl Marx*: Teze o Feuerbachu
	+ Engelsova redakcija Teza o Feuerbachu
* Ostale skice
* *Karl Marx i Friedrich Engels*: Njemačka ideologija
* Iz korespodencije: Marxovo pismo Annenkovu
**Saint Helens** je metropolitanski borough od 177,612 stanovnika na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Merseyside.

Geografske karakteristike
-------------------------

Saint Helens leži u industrijskom pojasu između Liverpoola i Manchestera, koji je nekad pripadao Grofoviji Lancashire.

Ime je dobio po najvećem gradu i administrativnom centru - Saint Helensu, ostali veći gradovi su; Sutton, St Helens, Earlestown, Rainhill, Eccleston i Newton-le-Willows, a tu su još i sela Clock Face, Haydock, Billinge i Rainford.

Ugljen se iskapa od 16. vijeka, a velike količine kvarcnog pijeska omogućile su da se 1773. pokrene industrija stakla. Te dvije grane dugo su dominirale industrijom borougha, ali se on danas sve više diverzificira.

Historija
---------

Metropolitanski borough St Helens formiran je nakon administrativne reforme zemlje 1. aprila 1974. ujedinjenjem dotadašneg Borougha St Helens sa urbanim distriktima Haydock, Newton-le-Willows i Rainford uz dijelove urbanih distrikta Billinge-and-Winstanley i Ashton-in-Makerfield uz dio ruralnog distrikta Whiston, koji su svi do tada administrativno pripadali Grofoviji Lancashire

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Merseyside" (engleski). City population. Pristupljeno 05. 04. 2017.
2. 1 2  „*Saint Helens*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 05. 04. 2017.

Vanjske veze
------------

***St Helens (borough)*** na Wikimedijinoj ostavi

* St.Helens Council (`en`)

| * p
* r
* u
Metropolitanski borouzi Grofovije Merseyside |
| --- |
| Metropolitanski borouzi | Liverpool · Knowsley · St Helens · Sefton · Wirral |  |
**Nikola Đurek** (Zabok, 9. rujna 1976.), hrvatski grafički dizajner.

Studirati je počeo u Zagrebu, a nastavio i dovršio u Firenci, gdje je diplomirao grafički dizajn i vizualne komunikacije. Magistrirao je tipografiju i medije na Kraljevskoj umjetničkoj akademiji u Hagu. Doktorirao je na Sveučilištu u Zagrebu.

Član je Hrvatskog dizajnerskog društva i predstavnik Hrvatske u Međunarodnom tipografskom udruženju (ATypI). Docent je na Studiju dizajna pri Arhitektonskom fakultetu u Zagrebu, gdje je voditelj kolegijâ *Povijest pisma* i *Tipografija I-III*, te predavač i voditelj radionica na Odsjeku za dizajn vizualnih komunikacija Umjetničke akademije u Splitu. Stalni je suradnik slovoljevaonicâ *Typoteque*, *OurType* i *Dutch Type Library* te pokretač *Typoninea*, prve hrvatske slovoljevaonice. Autor je tipografija *DTL Porta*, *Typonine Stencil* i *Amalia* te *Fedra Display* i *Greta* (s Peterom Bilakom).

Đurekova pisma mogu se vidjeti u mnogim tiskovinama u Hrvatskoj i svijetu, a također je višestruki dobitnik hrvatskih i svjetskih nagrada u području grafičkog dizajna i tipografije. Pismo Nikole Đureka i Marije Juza pismo *Balkan* nastalo u okviru projekta *Balkan tiposistem* nagrađeno je Posebnom nagradom žirija na Bijenalu oblikovanja u Ljubljani 2012. te Velikom nagradom Hrvatskog dizajnerskog društva 2014.

Izvori
------

1. 1 2 3  Bralić, Nikola; i dr (2009.). „Kultura tipografije u Hrvatskoj". *Život umjetnosti : časopis za pitanja likovne kulture*. Institut za povijest umjetnosti. Pristupljeno 20. marta 2015. [*mrtav link*]
2. 1 2 3 4 5  „Dizajn uživo". Muzej moderne i suvremene umjetnosti u Rijeci. Pristupljeno 20. marta 2015. [*mrtav link*]
3. 1 2 3  „'Amalia' Nikole Đureka među najboljima na svijetu". Hrvatsko dizajnersko društvo. 2009. Arhivirano iz originala na datum 2015-03-18. Pristupljeno 20. marta 2015.
4. ↑  „Nikola Đurek". regeneracija.hr. Pristupljeno 20. marta 2015. [*mrtav link*]
5. ↑  „BIO, ki je izgubil besedo industrijski". Planet Siol.net. 28. septembra 2012.. Pristupljeno 20. marta 2015.
6. ↑  „'Balkan Tiposistemu' Velika nagrada Hrvatskog dizajnerskog društva". culturenet.hr. 5. septembra 2014.. Pristupljeno 20. marta 2015.

Eksterni linkovi
----------------

* Typonine Arhivirano 2021-03-01 na Wayback Machine-u, mrežno mjesto Đurekove slovoljevaonice
* Balkan Tiposistem
Zgrada BFI-a
**Britanski filmski institut** (engleski *British Film Institute*), poznat i kao **BFI**, britanska je neprofitna organizacija osnovana 1933. Prema kraljevskoj povelji, cilj joj je promocija razvoja filmske i televizijske umjetnosti u Ujedinjenom Kraljevstvu, odnosno da one budu zabilješka suvremenog života i običaja, kao i promocija obrazovanja o filmu i televiziji općenito, kao i njihov utjecaj na društvo kako bi isti postali svojevrsna kulturna baština te države.

Obavljaju razne aktivnosti, kao što su filmski festivali, produkcija TV emisija, održavanje filmske arhive i publikacija filmskog časopisa *Sight & Sound*.

Izvori
------

1. ↑  Elizabeth II (18.7. 1983) (PDF), *British Film Institute: Royal Charter*, Charity Commissioners for England and Wales, arhivirano iz originala na datum 2008-10-03, pristupljeno 2015-10-10

Eksterni linkovi
----------------

***Britanski filmski institut*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.bfi.org.uk

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 144730424
* LCCN: n80075864
* ISNI: 0000 0004 0598 3640
* GND: 1004046-8
* SUDOC: 03119625X
* BNF: cb12241264n (podaci)
* BIBSYS: 90235304
* ULAN: 500301638
* NLA: 35717811
* NKC: ko2002149484
* BNE: XX134324
* CiNii: DA03673664

 |
Pregrijač pare.
Pregrijač pare s cijevima U-oblika.
Šema kolta lokomotive.
**Pregrijanje** ili **pregrijavanje** (eng. *Superheating*), u fizici, je povišenje temperature tvari iznad temperature faznoga prijelaza bez promjena agregatnoga stanja ili kristalne strukture. Pregrijana tvar tada se nalazi u nestabilnom stanju u području druge faze. Čistu je vodu na primjer moguće pod posebnim uvjetima zagrijati sve do 180 °C bez faznog prijelaza u vodenu paru. Ako se radi o prijelazu tekuće u plinovitu fazu, daljnjim zagrijavanjem može doći do eksplozivne reakcije, jer je na primjer obujam (volumen) vodene pare već na 100 °C oko 1 700 puta veći od volumena tekuće vode. Pojava suprotna pregrijavanju je pothlađivanje.

Pregrijač pare
--------------

*Glavni članak: Pregrijač*
**Pregrijač pare** je uređaj koji pretvara zasićenu u pregrijanu vodenu paru, a koristi se za proizvodnju električne energije ili za termodinamičke procese. Pregrijači pare su bili ugrađivani u lokomotive, vozila na paru i u stacionarne parne turbine od početka 20. stoljeća. U današnje vrijeme su važan dio energetskih postrojenja po cijelom svijetu. Zasićenoj pari se dovodi toplina pri konstantnom tlaku, tako da je konačna temperatura veća od temperature zasićenja. Nakon što se to dogodi, para se nalazi u pregrijanom području i zove se pregrijana para. U slučaju vodene pare tlaka od 1,013 bara je para pregrijana kada joj je temperatura veća od temperatura zasićenja, koja za ovaj tlak iznosi 100 °C.

Radni strojevi kao što su parne turbine ili parni strojevi imaju pregrijač kako bi im se povećao toplinski stupanj djelovanja i kako bi se spriječilo oštećenje lopatica turbine kondenziranim kapljicama vode. Za bolji toplinski stupanj djelovanja se kod postrojenja s visokim tlakom koristi i međupregrijač pare. On radi na principu da para prvo ulazi u visokotlačnu turbinu, njena izlazna entalpija tada odgovara zasićenoj pari, a nakon toga ta zasićena para ulazi u međupregrijač pare pa u niskotlačnu turbinu. Pregrijači se mogu razlikovati u veličini od nekoliko metara do nekoliko stotina metara.

Razlikujemo dvije vrste pregrijača:

* Pregrijač koji funkcionira na principu zračenja
* Konvekcijski pregrijač

Kod grijanja vode imamo pregrijače koji su odvojeni od kotla. Tada govorimo o cijevima koje leže u jednoj ravnini, ali su savijene za 180°. Te ravnine u kojima leže cijevi su zatim okomito poslagane. Razmaci između tih cijevi su proračunati tako da je odlaganje korozije i nečistoća između cijevi minimizirano. Ne samo kod ovih pregrijača nego općenito kod pregrijača, nastanak korozije ometa i prolaz topline i tako smanjuje toplinski stupanj djelovanja. U toplinskim postrojenjima, ovisno o vrsti goriva i veličini postrojenja, temperature pregrijane pare se mijenjaju od 420°C do 570°C. Razvoj ide u smjeru da se kod velikih termopostrojenja dosegne temperatura od +600°C. Taj razvoj se odvija jako sporo jer je izdržljivost materijala pri tim temperaturama i tlakovima (oko 250 bara) još uvijek predmet istraživanja.

Izvori
------

1. ↑   **pregrijavanje**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
***Protest*** je jugoslavenski crno-bijeli igrani film snimljen 1967 godine u režiji Fadila Hadžića. Po žanru je drama, a protagonist, čiji lik tumači Bekim Fehmiu je mladi radnik koji izvrši samoubojstvo bacivši se sa vrha nebodera u središtu Zagreba. Radnja prikazuje kako milicijski inspektor (koga tumači Antun Vrdoljak) nastoji rasvijetliti okolnosti tog čina, i u flashbackovima prikazuje kako se protagonist suočavao sa frustracijama u osobnom životu i nepravdama na radnom mjestu. *Protest* je predstavljao jedno od ostvarenja kojim je Hadžić koristilo primjetno povećanje slobode izražavanja u tadašnjoj Jugoslaviji kako bi ukazalo na negativne pojave u tadašnjem socijalističkom društvu. U stilskom smislu je *Protest* odao snažan utjecaj francuskog Novog vala.

Vanjske veze
------------

* *Protest* na IMDb-u (`en`)

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Fadil Hadžić |
| --- |
| 
* *Abeceda straha* (1961)
* *Da li je umro dobar čovjek?* (1962)
* *Desant na Drvar* (1963)
* *Službeni položaj* (1964)
* *Druga strana medalje* (1965)
* *Protest* (1967)
* *Tri sata za ljubav* (1968)
* *Divlji anđeli* (1969)
* *Idu dani* (1970)
* *Lov na jelene* (1972)
* *Novinar* (1979)
* *Ambassador* (1984)
* *Doktor ludosti* (2003)
* *First Class Thieves* (2005)
* *Zapamtite Vukovar* (2008)

 |
Numa Pompilije
Prema predanju, **Numa Pompilije** (lat. *Numa Pompilius*) je bio drugi kralj Rima, poslije Romula. Vladao je Rimom od 714. pne. do svoje smrti 673. pne.

Bio je oženjen Egerijom, boginjom izvornosti i poroda, koja je kasnije u pisanim izvorima označena kao nimfa. Egerija ga je, kako kaže legenda, srela kod izvora u svetoj šumici. Numa je bio kasnije slavljen zbog svoje pobožnosti. 

U znak zahvalnosti, rimski bog rata, Mars mu je poslao štit na kojem se nalazilo pismo proročanstva za koje je vezana sudbina grada Rima. Spoznajući važnost ovog štita, Numa je dao izraditi još jedanaest drugih istih štitova. Ti štitovi su poznati pod latinskim nazivom **ancile** (*sveti štit kralja Nume*) i bili su nošeni u procesiji salijskih sveštenika u drevnog Rima.

Po Numinoj smrti 673. pne. Egerija ga je pretvorila u bunar i smjestila u aricijsku šumu u Latiji, mjesto obožavanja Dijane, boginje mjeseca, divljih životinja i šume. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Rimski kralj** | Nasljednik: |
| **Romul(735. pne. - 715. pne.)** | **Tul Hostilije(673. pne. - 642. pne.)** |

| * p
* r
* u
Plutarhovi *Životi plemenitih Grka i Rimljana* |
| --- |
| 
* Alkibijad i Koriolan
* Aleksandar Veliki i Julije Cezar
* Arat i Artakserks i Galba i Oto
* Aristid i Katon Stariji
* Kras i Nikija
* Demetrije i Antonije
* Demosten i Ciceron
* Dion i Brut
* Fabije i Periklo
* Lukul i Kimon
* Lisandar i Sula
* Numa i Likurg
* Pelopida i Marcel
* Filopemen i Flamimije
* Fokion i Katon Mlađi
* Pompej i Agesilaj
* Poplikola i Solon
* Pir i Gaj Marije
* Romul i Tezej
* Sertorije i Eumen
* Tiberije Grakho i Gaj Grakho i Agis i Kleomen
* Timoleon i Emilije Paul
* Temistoklo i Kamil

 |

Eksterni linkovi
----------------

***Numa Pompilije*** na Wikimedijinoj ostavi
Demonstracije na glavnom madridskom trgu, maj 2011.
**Protesti u Španiji 2011. godine**, također poznati i pod nazivima **protesti Indignadosa**, **Pokret 15-M** ili **Španska revolucija**, je naziv za seriju demonstracija i drugih protestnih akcija koji su se od proljeća 2011. kontinuirano odvijaju na ulicama Španije, a koje svoj korijen imaju u aktivnostima samoniklih građanskih inicijativa obično vezanih uz organizaciju ¡Democracia Real YA! (Stvarna demokracija SADA!). S obzirom na svoju heterogenost, kao i odbijanje da se priključe etabliranim političkim strankama i organizacijama, protestni pokret nema čvrstu političku platformu. Njegovim učesnicima je, međutim, zajedničko izražavanje nezadovoljstva postojećim društveno-ekonomskim stanjem u Španiji, koju je teško pogodila globalna recesija, a posebno mlađe generacije koji se suočavaju sa donedavno nezamislivim stopama nezaposlenosti; jedan od općih ciljeva predstavlja protivljenje politici rezova na kojoj u svrhu ekonomske stabilizacije inzistira trenutna španska vlada, ali i radikalni preobražaj španskog političkog sistema, odnosno odbacivanje predstavničke demokracije oličene kroz dvopartijski sistem Socijalističke i Narodne stranke, a koga nastoje zamijeniti participativnom demokracijom oličenom kroz narodne skupštine. Procjene govore da je na protestima u prethodnih nekoliko mjeseci sudjelovalo između 6 i 8 miliona španskih građana.

Mnogi od učesnika pokreta su izjavili kako im je inspiraciju pružila *Pobunite se!*, knjiga francuskog pisca Stephane Hessela u kojoj se kritizira postojeći društveno-politički poredak zapadnog svijeta te mlađe generacije pozivaju da ga obore. Na španskom je naziv te knjige bio *¡Indignaos!*, zbog čega su učesnici dobili nadimak ***Los indignados***.

V. također
----------

* Arapsko proljeće
* Prosvjedi u Hrvatskoj 2011
* Occupy Wall Street

Eksterni linkovi
----------------

***Protesti u Španiji 2011*** na Wikimedijinoj ostavi

* Official blog
* takethesquare.net
* ¡Democracia real Ya! Official Web
* SolTV Arhivirano 2011-05-21 na Wayback Machine-u (live streaming)
* RTVE (Spanish public broadcaster) Webcam: El 15M mantiene el pulso y convoca una concentración el sábado RTVE Webcam over Puerta del Sol (live)
* Brochure protests convened on June 19 Arhivirano 2011-11-25 na Wayback Machine-u
* Article Arhivirano 2011-06-10 na Wayback Machine-u on the Spanish protests by Peter Gelderloos
* "Inside 15m: 48h with the indignants" is a documentary (english subtitles) about the Spanish protests made by the people's assemblies of Madrid.
* Timeline, political analysis, and eyewitness reportage of the Spanish protests on crimethinc
**Razmnožavanje** ili **reprodukciјa** јe stvaranje јedne stvari kao kopiјa, plod, ili zamena slične stvari, npr. fotokopiranje i stvaranje duplikata.

Reč se verovatno naјčešće spominje u smislu biološke reprodukciјe i seksa.

* **Seksualna reprodukciјa** јe biološki proces po koјem organizmi stvore potomke s kombinaciјom genetičkog materiјala. Ovi organizmi imaјu dva različita odrasla pola, muško i žensko.
* **Aseksualna reprodukciјa** јe biološki proces po koјem organizam stvori genetički sličnu kopiјu samog sebe bez kombinaciјe genetičkog materiјala sa drugim organizmom.

Postoјe mnogi načini reprodukciјe koјe upotrebljavaјu razne vrste.

Neke životinje, poput ljudi (seksualno zreli nakon adolescenciјe), imaјu malo potomaka. Druge životinje se reproduktuјu brzo, ali mnogi potomci ne prežive do odraslih doba. Zec (zreo nakon 8 meseci) ima 10-30 potomaka godišnje, Nilski krokodil (15 godina) ima 50, i neke vrste muva (10-14 dana) imaјu 900. Obe strategiјe mogu biti povlašteni evoluciјi: životinje sa malo potomaka mogu provesti vreme odgaјanjem i čuvanjem njih i tako smanjiti potrebu za reprodukciјu. Međutim, životinje sa mnogo potomaka ne trebaјu da odgaјaјu i čuvaјu potomke.

Ove dve strategiјe poznate su kao K-selekciјa (malo potomaka) i R-selekciјa (mnogo potomaka). Koјu strategiјu vrste preferiraјu zavisi od raznih okolnosti.

***Razmnožavanje*** na Wikimedijinoj ostavi
**Abdikacija** je pojam koji označava podnošenje ostavke na položaj državnog vođe. Prije svega ovaj pojam se ranije koristio po pitanju podnošenje ostavke okrunjenih glava to jest careva, kraljeva i slično, ali u moderno doba počeo se koristiti i po pitanju osoba na položaju predsednika.

Kroz historiju su postojale različito motivirane abdikacije, ali najčešće je do njih dolazilo zbog političkih previranja. Primer rijetkih izuzetaka od takvih prisilnih abdikacija su one koje su potpisali Dioklecijan iz nikada zadovoljavajuće objašnjenih razloga i švedska kraljica Kristina

Poznate abdikacije
------------------

* 79. pne. - Kornelije Sula
* 305. - Dioklecijan
* 1294. - Celestin V.
* 1399. - Richard II
* 1444. - Murat II, sultan Osmanskog carstva
* 1556. - Karlo V. car Svetog Rimskog Carstva
* 1567. - Meri Stjuart
* 1654. - Kristina od Švedske
* 1724. - Filip V Španski
* 1759. - Karlo VII Napuljski
* 1804. - Ferdinand I
* 1814. - Napoleon
* 1830. - Šarl X Filip
* 1839. - Miloš Obrenović
* 1870. - Izabela II od Španije
* 1873. - Amadej I Španski
* 1893. - Liliuokalani
* 1917. - Nikola II. ruski car
* 1946. - Viktor Emanuel III
* 1936. - Edvard VIII od Ujedinjenog Kraljevstva
* 2000. - Jean od Luksemburga

***Abdikacija*** na Wikimedijinoj ostavi
**Abdulah ibn Muhamed** ( *‘Abd Allāh ibn Muḥammad*; 11. januar 844 – 15. oktobar 912) bio je sedmi po redu omejadski emir Córdobe, odnosno vladar al-Andalusa (maurske Iberije) koji je vladao od 888. do 912. .

Abdalah je bio sin emira Muhameda I te mlađi brat emira Al-Mundhira. Oko godine 863. se oženio za baskijsku princezu Onnecu Fortunez, kćer kralja Fortuna Garcesa od Pamplone. Iako tradicionalni historičari navode da je na prijestolje došao 888. ubivši svog brata al-Mundhira, za to nema dokaza.

Za vrijeme duge vladavine je iskazivao malo interesa za državne poslovne, posvećujući se uglavnom lovu, ali je zato bio brutalan prema vlastitoj porodici. Najstarijeg sina Muhameda ibn Abdalaha (r. 867) mu je godine 895. po naređenju ubio mlađi sin Al-Mutarif. Iste godine je naredio da se smakne i Al-Mutarif.

Najviše problema mu je zadavao buntovni muslimanski velmoža Umar ibn Hafsun sa kojim je 901. sklopio mir. Ubrzo potom je rat ponovno počeo, i završio tek Abdalahovom smrću. Naslijedio ga je unuk Abd ar-Rahman III, sin ubijenog Muhameda.

Literatura
----------

* Altamira, Rafael (1999). „Il califfato occidentale". *Storia del mondo medievale*. **II**. str. 477–515.

|  |
| --- |
| Abdalah od Kordobe **Banu Umayyah**bočni ogranak od **Banu Quraish** |
| Prethodi:**al-Mundhir** | **Emir Kordobe**888–912 | Slijedi:**Abd-ar-Rahman III** |

| * p
* r
* u
Omejadski kalifi |
| --- |
| Porodično stablo • Mediji |
| Kalifi u Damasku(661–750) | Muawiya I • Yazid I • Muawiya II • Marwan I • Abd al-Malik • Al-Walid I • Sulayman • Umar II • Yazid II • Hisham • Al-Walid II • Yazid III • Ibrahim • Marwan II |
| Emiri u Kordobi(756–929) | Abd ar-Rahman I • Hisham I • Al-Hakam I • Abd ar-Rahman II • Muhammad I • Al-Mundhir • Abdullah • Abd-ar-Rahman III |
| Kalifi u Kordoobi(929–1031) | Abd-ar-Rahman III • Al-Hakam II • Hisham II • Muhammad II • Sulayman • Hisham II • Sulayman • *Ali ibn Hammud al-Nasir*[H] • Abd ar-Rahman IV • *Al-Qasim ibn Hammud al-Ma'mun*[H] • *Yahya ibn Ali al-Mu'tali*[H] • *Al-Qasim ibn Hammud al-Ma'mun*[H] • Abd ar-Rahman V • Muhammad III • *Yahya ibn Ali al-Mu'tali*[H] • Hisham III |
| [H] označava hamudidske uzurpatore |
**Abdalvadidi** poznati i kao **Zajanidi** (arapski: الزيانيون) je ime berberske dinastije, čije su članovi vladali Sultanatom Tlemsen od 1236. do 1554.

Historija
---------

Abdalvadidi su bili pleme i dio većeg plemenskog saveza Zenata, i kao takvi odani vazal Almohada.

Osnivač dinastije emir Jaghmurasen Ibn Zajan, je 1236. uspio steći podršku ostalih berberskih plemena i nomadskih Arapa pa se osamostalio i vladao u prijestolnici Tlemsen do smrti 1283. 
On je za svoje vladavine uspio održati unutarnji mir, mudrom kontrolom rivalskih berberskih frakcija, a kad su mu sa zapada zaprijetili Marinidi, sklopio je savez sa emirima iz Granade i njihovim vazalnim 
vladarom kraljem Krune Kastilje.

Povezano
--------

* Sultanat Tlemsen

Izvori
------

1. ↑  „*Abdalwadides*" (francuski). Encyclopedie Larousse. Pristupljeno 28.1. 2020.
2. ↑  „*Abd al-Wādid Dynasty, Berber dynasty*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 30.1. 2020.

Vanjske veze
------------

***Abdalvadidi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Abdalwadides* na portalu Encyclopedie Larousse (`fr`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Abdalvadidi** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
*Za ostale upotrebe, v. Sekretar.*

**Ptica sekretar** (lat. *Sagittarius serpentarius*) je jedini pripadnik porodice **Sagittaridae**. 

Iako je jedina preživjela vrsta, fosilni ostaci najmanje dvije vrste koje liče na pticu sekretara nađeni su u Francuskoj i potječu iz razdoblja oligocena i miocena, prije najmanje 20 milijuna godina. Nastanjuje savane, stepe i ostala otvorena staništa subsaharske Afrike. Zbog izgleda mješanca rode i ptice grabljivice, kao i zbog svoje neobičnosti svrstan je u zasebnu porodicu.

Opis
----

Napadnuta jedinka u Serengetiju.
Ova ptica dostiže visinu i do 1,2 m i ima duge ružičaste noge slične rodinim, a raspon krila je 2,1 m. Težina 3,4-4,2 kg. Dugo i pri vrhu crno ukrasno perje na njenom potiljku liči na pera za pisanje koja su koristili činovnici u XIX stoljeću - otuda njen naziv.

Opisan je kao "orao pješak" jer kukce, zmije i male glodavce lovi na tlu. Neprobavljene ostatke povrati u vidu loptica i izbacuje ih ispod mjesta gdje spava i gnijezdi se.

Iako najveći dio vremena provodi na zemlji, ova ptica je dobar letač, i često lebdi ispruženih nogu i vrata. Čak može praviti spektakularne manevre u zraku kao i orlovi. Drugi oblik ponašanja, koji možda služi za odbranu teritorija ili kao igra dva ptića, je kada jedna ptica trči za drugom dignutih krila, udarajući i skačući na nju. Mlade jedinke su vrlo slične odraslima, osim što je njihovo perje sa smeđim šarama i što im je bijeli dio ispod krila i repa prošaran sivom bojom. 

Ptice sekretari su monogamni i teritorijalni. Jedan par može zauzeti teritorij veličine 20-200 kvadratnih kilometara. Gnijezdo je na drveću ravne krošnje; obično nisko na bodljikavim akacijama. Ptica nese 1-3 zelenkasto-bijela jaja. Inkubacija traje 42-46 dana.

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **sekretar** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **sekretaru** |

***Ptica sekretar*** na Wikimedijinoj ostavi
Za ostale osobe s istim imenom, v. Ptolemej (ime).

**Ptolemej od Mauretanije** (grčki: , latinski: , 1. pne.-40) bio je princ, a kasnije i posljednji kralj Mauretanije kao rimske klijentske države.

Bio je sin kralja Jube i Kleopatre II Selene, odnosno po majci potomak znamenite helenističke egipatske dinastije Ptolemejida. Nakon majčine smrti godine 6. je poslan u Rim gdje je odrastao kod svoje daleke rođake Antonije Mlađe. Godine 21. se vratio u Mauretaniju da svom ostarjelom ocu pomaže u upravljanju državom. Prve godine vladavine je obilježio rat s berberskim pobunjenicima, koji je uspješno okončan uz rimsku pomoć. Kao i njegov otac, Ptolemej je bio upamćen kao pokrovitelj nauke i umjetnosti. Oženio se za izvjesnu Juliju Uraniju, koja mu je 38. rodila kćer jedinicu Druzilu.

Godine 40. ga je car Kaligula pozvao u Rim i iz nikada utvrđenih razloga dao pogubiti. Ptolemejevi razbješnjeli podanici su zbog toga digli ustanak protiv Rima koji je ugušen tek 44. godine, za vrijeme vladavine cara Klaudija. Nakon ustanka je Klaudije odlučio anektirati Mauretaniju i podijeliti je na dvije provincije - Mauretania Tingitana i Mauretania Caesarensis.
**North Lincolnshire** (prevedeno *Sjeverni Lincolnshire*) je unitarna jedinica od 169,820 stanovnika na istoku Engleske u Grofoviji Lincolnshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Pored grada Scunthorpea koji je administrativni centar veći urbani centri su Barton-upon-Humber i Brigg, a ostalo su sela.

Sjeverni Lincolnshire je nizinski kraj koji se proteže od južne obale rijeke Humber u unutrašnjost do najsjevernijih brda Lincolnshirskog Woldsa i močvara uz rijeku Trent.

Unitarna jedinica Sjeverni Lincolnshire je uglavnom ruralan kraj u kom se ljudi bave poljoprivredom. Po plodnim oranicama uzgajaju se žitarice, šećerna repa i povrće. 
Sjeverni Lincolnshire je također i značajni industrijski centar, sa dvije velike rafinerije nafte kod Killingholma na Humberu, velikom čeličanom u Scunthorpeu i drugim tvornicama, uključujući i dosta pogona prehrambene industrije.

Historija
---------

Unitarna jedinica Sjeverni Lincolnshire formirana je 1. aprila 1996.

Od historijskih znamenitosti i atrakcija North Lincolnshire ima ladanjski dvorac Normanby Hall, dovršen 1830. i kuću (u selu Epworth) u kojoj je djetnstvo proveo osnivač Metodističke crkve John Wesley.

Velika atrakcija je Most preko Humbera - najduži viseći most u ujedinjenom Kraljevstvu, dug 1.410 metara - koji povezuje unitarnu jedinicu sa gradom Kingston upon Hull i Grofovijom East Riding of Yorkshire.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*North Lincolnshire*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 06. 05. 2017.
2. 1 2 3  „United Kingdom: Yorkshire and the Humber" (engleski). City population. Pristupljeno 06. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***North Lincolnshire*** na Wikimedijinoj ostavi

* North Lincolnshire Council (`en`)

| * p
* r
* u
Distrikti i unitarne jedinice Grofovije Lincolnshire |
| --- |
| Distrikti | Lincoln · North Kesteven · South Kesteven · South Holland · Boston · East Lindsey · West Lindsey |  |
| Unitarne jedinice | North Lincolnshire · North East Lincolnshire |
Stara gradska vijećnica i Pranger
**Obermarsberg**, ranije **Eresburg**, je jedna od sedamnaest četvrti općine/grada Marsberg u njemačkoj saveznoj pokrajini Sjeverna Rajnska-Vestfalija. Smještena je na brdu 130m iznad rijeke Diemel, pritoke Wesera.

Originalno je nastao kao brdska utvrda u Željeznom dobu, ali se u historijskim izvorima prvi put spominje tek u Saksonskim ratovima (770 - 785) kada je bilo glavno uporište paganskog saksonskog vođe Widukinda. Prema lokalnoj predaji, za vrijeme tih ratova se lokalno saksonsko stanovništvo na vijest o dolasku franačke vojske Karla Velikog sklanjalo u *Drachenholler*, lokalne pećine.

U blizini se nalazi *Priesterberg*, lokalitet koji se često vezuje uz legende o Irminsulu, svetom drvu-stupu svijeta. Oko 800. je na tom mjestu sagrađena crkva.

Literatura
----------

**Stranica Šablon:Refbegin/styles.css nema sadržaj.**

* Berger, Dieter (1999). *Geographische Namen in Deutschland*. Bibliographisches Institut. ISBN 3411062525.
* Fulbrook, Mary (1991). *A Concise History of Germany*. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-36836-0.
* Gareth, Shaw (2011). *Urban Historical Geography: Recent Progress in Britain and Germany (Cambridge Studies in Historical Geography)* (Reprint edition izd.). Cambridge University Press. ISBN 0521189748.
* Home, William R.; Pavlovic, Zoran (2007). *Germany (Modern World Nations)* (2 ed. izd.). Chelsea House Pub. ISBN 0791095126.
* Hamm, Ingrid; Werding, Martin; Seitz, Helmut (3540681353). *Demographic Change in Germany* (8. izd.). New York: Springer-Verlag. ISBN 2007.

Berghahn, V. R. (2004). *Modern Germany: Society, Economy and Politics in the Twentieth Century* (2. izd.). Cambridge University Press. ISBN 0521347483.

Vidi još
--------

**Stranica Šablon:Refbegin/styles.css nema sadržaj.**

* Nemačka
* Nemačke države
* Nemački gradovi
* Nemački jezik
* Nemci
* Institucije Savezne Republike Nemačke

Vanjske veze
------------


|  |  |
| --- | --- |
| Nemačka | Portal NemačkaDeo Vikipedije posvećen temama vezanim za **Nemačku.** |

***Obermarsberg*** na Wikimedijinoj ostavi

* Förderverein Historisches Obermarsberg e.V. (`de`)

Koordinate: 51°28′N 8°51′E﻿ / ﻿51.467°N 8.850°E﻿ / 51.467; 8.850
**Abdul-Halim Salamovič Sadulajev** (čečenski: Сайд-Iелийн Абусаламин кІант Iабдул-Хьалим *Sadulin Abusalamin-Kant Abdulhalim*, ruski: Абдул-Халим Саламович Сайдулаев *Abdul-Khalim Salamovič Saydulajev*) (2.6. 1966. – 17.6. 2006.) bio je 4. predsjednik Čečenske Republike Ičkerije. Sadulajev je služio tu dužnost tek nešto više od godinu dana prije nego je ubijen u bitci od ruskih FSB-ovaca i proruskih čečenskih snaga.

Sadulajev je bio prvi čečenski vođa pobunjenika koji je pokušao ujediniti islamske pobunjeničke snage izvan Čečenije, jer nije dobio samo lojalnost čečenskih boraca za nezavisnost, već i islamističkih skupina koji su htjeli zbaciti rusku vlast sa sjevera Kavkaza; ova formacija je postala pznata kao Kavkaski front. Također mu se pripisuje zasluga da je uvjerio radikalnog Šamila Basajeva da više ne provodi veće terorističke napade na civile od talačke krize u Beslanu 2004.

Vanjske veze
------------

* Profil: čečenski vođa Sadulajev, BBC News, 17.6. 2006.
* Obituaries: Abdul-Khalim Sadulajev, osmrtnica Arhivirano 2008-06-01 na Wayback Machine-u, *The Independent*, 19.6. 2006.
***Protocetus*** ("prvi kit") je izumrli rod primitivnih kitova koji je nastanjivao područje današnjeg Egipta. Živio je sredinom perioda eocena, prije oko 45 miliona godina.

Prvog otkrivenog protocetida, *Protocetusa atavusa*, opisao je Fraas 1904. godine na osnovu lubanje i nekoliko pršljena i rebara, pronađenih u srednjelutecijskom vapnencu koji se taložio na dnu okeana Tetis, a danas tvoji formaciju Gebel Mokattam u blizini Kaira (Egipat).

Opis
----

*Protocetus* je imao hidrodinamično tijelo kao kod kitova, dužine oko 2,5 m, ali je u mnogim pogledima bio relativno primitivan; još uvijek je imao malena zadnja peraja, a na prednjim perajama je imao prste povezane kožicom. Čeljusti su mu bile duge. Oblik kostiju repa ukazuje na to da je možda imao repna peraja kao današnji kitovi i, mada nije imao pravi otvor za zrak kao kod modernih kitova, nosnice su mu se već bile počele pomijerati nazad.

Za razliku od svog primitivnijeg prethodnika, *Pakicetusa*, struktura uha ukazuje na to da je *Protocetus* mogao dobro čuti pod vodom, mada je malo vjerovatno da je bio sposoban koristiti eholokaciju. Slično tome, zadržao je dovoljan dio mirisnog aparata da ima dobro čulo njuha, mada se vjerovatno više oslanjao na vid kako bi pronašao plijen.