recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kovanica koju je izdao Orofern, kralj Kapadokije, Britanski muzej.
**Orofern Nikefor** (na grčkom **Oρoφέρνης Nικηφόρoς**, 2. vijek pne.) bio je kralj Kapadokije u periodu od 158. pne. do 154. pne. Njegovi roditelji nisu poznati, ali ga je zajedno s još jednim dječakom usvojila Antiohida, kapadokijska kraljica koja nije mogla sama začeti djecu, te mužu Arijaratu IV predstavila kao vlastite dijete. Kada je konačno uspjela začeti svoje dijete - budućeg kralja Arijarata V, Orofern je poslan u Joniju.

Godine 158. pne. je Arijarat odbio ponudu seleukidskog kralja Demetrija da se oženi za njegovu sestru. Uvrijeđeni Demetrije je na Kapadokiju poslao vojsku, svrgnuo Arijarata i na prijestolje postavio Oroferna. Arijarat je pobjegao u Rim i tamo tražio vojnu intervenciju. Orofern je, pak, i sam godine 157. pne. poslao u Rim ambasadore koji su isposlovali sporazumno rješenje - Arijarat će se vratiti na prijestolje, ali će ga morati dijeliti s Orofernom.

Aranžman, međutim nije dugo potrajao, prije svega zbog toga što je Orofern, za razliku od Arijarata, bio sklon razvratu i luksuznom načinu života. Nastojeći ga održati je narodu nametao poreze, ubijao podanike kako bi konfiscirao imovinu, a na kraju čak i opljačkao Zeusov hram. Zbog svega toga se protiv Oroferna podigao narod, natjeravši ga na bijeg u Siriju i ostavivši Arijarata kao jedinog vladara. U Antiohiji je Orofern postao dijelom zavjere protiv Demetrija. Kada je ona razotkrivena, Demetrije ga je bacio u lance, ostavivši ga na životu kao sredstvo diplomatskog pritiska protiv Arijarata.

Izvori
------

* Appian, *The foreign wars*, Horace White (translator), New York, (1899)
* Cavafy, Constantine; *Poiemata*, "Orophernes" (1935)
* Head, Barclay; *Historia Numorum*, "Cappadocia", (1911)
* Justin; *Epitome of Pompeius Trogus*, John Selby Watson (translator); London, (1886)
* Smith, William (editor); *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, "Olophernes" Arhivirano 2005-08-30 na Wayback Machine-u, Boston, (1867)
* De Manzini, O. Rossi, S.: *Riferimenti numismatici in due poesie di Costantino Kavafis*

Napomene
--------

1. Diodorus Siculus, *Bibliotheca*, xxxi. 3; Polybius, xxxii. 25; Appian, "The Syrian Wars" 47; Livy, *Periochae*, xlvii; Justin, xxxv. 1

---
Tahićani u kasnom 19. stoljeću
Suvremene tahićanske djevojke
**Tahićani**, na tahićanskom *Ta'ata Tahiti (Ma'ohi)*), domorodački polinezijski narod Tahitija i još trinaest Društvenih otoka. Po popisu stanovništva iz kolovoza 2007. ima ih 178 133. Služe se tahićanskim i francuskim jezikom, a danas su po vjeroispovijesti mahom kršćani (kalvinisti ili rimokatolici).

Povijest
--------

Domoroci Tahitija prije kontakta s Europljanima nisu poznavali kovine i koristili su tehnologiju kamenog doba. Međutim, krčili su šume i obrađivali plodna vulkanska tla. Izrađivali su kanue. Oruđe koje su koristili bilo je izrađeno od kamena, kosti, školjki ili drveta. Procjenjuje se da je u trenutku prvog kontakta s Europljanima 1767. na Tahitiju živjelo više od 40 000 ljudi, a na ostalim otocima od 15 000 do 20 000. Europljani (isprva Englezi) donijeli su na otoke mnoge dotada domorocima nepoznate bolesti, poput dizenterije, malih boginja, šarlaha, tifusa i tuberkuloze. Na te bolesti Tahićani nisu imali nikakav imunitet i to je ishodovalo smanjenjem njihovog broja s oko 40 000 u 1767. na oko 16 000 u 1797. godini. Popisom 1881. pobrojeno je 5 960 domorodaca. Unatoč još nekim epidemijama koje su se zbile nakon te godine, broj Tahićana počeo je opet rasti. Danas su Tahićani francuski državljani i imaju dva izabrana zastupnika u francuskoj skupštini i jednog u senatu. Punoljetni Tahićani glasuju na skoro svim francuskim izborima.

Poznati Tahićani
----------------

* Omai, mladi domorodac kojeg je britanski brod Adventure (s drugog Cookovog putovanja) 1774. doveo u Englesku i poslije vratio u domovinu (drugi je domorodac Oceanije koji je posjetio Europu, nakon Ahu-torua kojeg je u Pariz doveo Bougainville 1768.)
* Pōmare IV. tahićanska kraljica
* Oscar Temaru, predsjednik Francuske Polinezije
* Pouvanaa a Oopa, vođa pokreta za neovisnost Tahitija od Francuske koji je djelovao u kasnim 1950-im

Izvori
------

1. ↑  Ben R. Finney. Tahiti: Polynesian Peasants and Proletarians, Transaction Publishers, 2007, p. 11]
2. ↑  Finney, p. 13
3. ↑  Finney, p. 18
4. ↑  Victoria S. Lockwood. Tahitian transformation, Lynne Rienner Publishers, 1993, p. 73
Zgrada Muzičke škole "Kosta Manojlović", Zemun
**Muzička škola** (engl. , nem. *musikschule*, fr. *école de musique*, ital. *scuola di musica*) je muzičko-obrazovna ustanova specijalizovana da prepozna i priprema nadarenu decu za sticanje znanja, pojmova i umeća iz oblasti muzike, uz sistematičnu i kontinuiranu *nastavu* (obuku) od strane stručnog *nastavnog kadra*.

Orkestar učenika Muzičke škole "Kosta Manojlović", Zemun
Sve ovo nadarenoj deci omogućava dalje muzičko školovanje i napredovanje, ako to žele.

Osnovna muzička škola
---------------------

**Osnovna muzička škola** (engl. ) je muzičko-obrazovna ustanova određena da obučava decu do 14 godina starosti koja žele da uče da pevaju ili sviraju neki muzički instrument od strane stručnog nastavnog osoblja, omogućavajući im dalje muzičko školovanje i napredovanje.

Za razliku od osnovne škole, pohađanje *osnovne muzičke škole* nije obavezno.

Upisu učenika u *osnovnu muzičku školu* prethodi provera muzičkih sposobnosti - *prijemni ispit* (audicija).

Koliko godina traje školovanje u OMŠ?
-------------------------------------

Dužina osnovnog muzičkog školovanja zavisi od *glavnog predmeta*, tj. muzičkog instrumenta koji đak uči.

Neki traju duže – neki kraće, što se vidi na sledećoj tabeli:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **INSTRUMENT** | **GODINE UČENjA** |
| Solo pevanje | **2** godine |
| violina | **6** godina |
| viola | **6** godina |
| violončelo | **6** godina |
| kontrabas | **4** godine |
| flauta | **6** godina |
| oboa | **4** godine |
| klarinet | **4** godine |
| truba | **4** godine |
| horna | **4** godine |
| gitara | **6** godina |
| harmonika | **6** godina |
| klavir | **6** godina |

 |

Ako se osvrnemo na druge zemlje sveta, videćemo da trajanje obrazovanja u osnovnoj muzičkoj školi varira od zemlje do zemlje.

Nastavni čas instrumenta za polazne razrede traje 30 minuta, dok za više razrede 45 minuta.

Koji nastavni predmeti postoje u OMŠ?
-------------------------------------

Osim glavnog predmeta, učenici OMŠ imaju obavezu da pohađaju još sledeće nastavne predmete:

* solfeđo
* teoriju muzike
* hor i
* orkestar

Kakve osnovne muzičke škole postoje
-----------------------------------

* Osnovne muzičke škole mogu biti:

- državne ili privatne
- samostalne ili pri nekoj drugoj obrazovnoj ustanovi ili instituciji
- za slepu i slabovidu decu
- za decu ometenu u razvoju

Izvori
------

***Osnovna muzička škola*** na Wikimedijinoj ostavi

1. 1 2  Vlastimir Peričić, *Višejezični rečnik muzičkih termina*
2. ↑  Kada treba početi učenje klarineta?

Vidi još
--------

* Muzičko školstvo u Srbiji
* Muzičke i baletske škole Srbije Arhivirano 2017-04-08 na Wayback Machine-u
* Muzičke škole Arhivirano 2012-06-23 na Wayback Machine-u
* Muzičke škole u Beogradu Arhivirano 2013-01-17 na Wayback Machine-u
* Gde se sve uči muzika?
* Muzička škola Kosta Manojlović
| Rangrim |
| --- |
| Dio |
| Karta Sjeverne Koreje sa pozicijom masivaKarta Sjeverne Koreje sa pozicijom masivaKarta Sjeverne Koreje sa pozicijom masiva |
| Dužina masiva: | km |
| Širina masiva: | km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | (2270  m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Sjeverna Koreja |

**Rangrim** (korejski: 낭림산맥 -*Nangnim Sanmaek*) je planinski masiv u Sjevernoj Koreji.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rangnim se proteže po sredini Sjeverne Koreje od sjevera prema jugu, zapadno od visoravni Kaema.

Masiv formira vododjelnicu između sjeveroistočnog i sjeverozapadnog dijela Korejskog poluotoka, odnosno između - Kwanbuka; Sjeverni i Južni Hamgyŏng (sjeveroistok) i Kwansa; Sjeverni i 
Južni P’yŏngan (sjeverozapad).

U masivu izvire nekoliko najvažnijih rijeka Sjeverne Koreje, kao što su Taedonga i Ch'ŏngch'ŏn.

Planine masiva prosječno su visoke 1500 metara , a najviši vrh je Wagal-bong sa svojih 2.270 metara.

Izvori
------

1. 1 2  „*Mountain Wagal-bong*" (engleski). Mountain Planet. Pristupljeno 18. 09. 2019.
2. 1 2 3 4 5  „*Nangnim Mountains*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 09. 2019.

Vanjske veze
------------

* *Nangnim Mountains* (`en`)
Dve rezonantne strukture azot dioksida
U hemiji, *rezonanca* or *mezomerizam* je način opisivanja delokalizovanih elektrona unutar pojedinih molekula ili poliatomskih jona gde se vezivanje ne može izraziti jednom Luisovom formulom. Molekul ili jon sa takvim delokalizovanim elektronima se predstavlja sa nekoliko *rezonantnih struktura* ili *kanoničkih formi*.

Svaka rezonantna struktura se može prikazati Luisovom strukturom, sa celim brojem kovalentnih veza između svakog para atoma u strukturi. Nekoliko Luisovih struktura se kolektivno koristi za opisivanje molekulske strukture. Individualne rezonantne strukture nisu rezonantno stabilizovani molekuli. Molekul ne osciluje između njih, mada se to u izvesnom smislu proizlazi iz reči „*rezonanca*". Stvarna struktura je aproksimativni intermedijar između kanoničkih formi. Njena sveukupna energija je niža od bilo koje pojedinačne rezonantne strukture. Taj intermedijar se naziva *rezonantni hibrid*. Rezonantne strukture se razlikuju samo po poziciji elektrona, a ne po poziciji nukleusa. Rezonancija je ključna komponenta teorije valentne veze.

Elektronska delokalizacija snižava potencijalnu energiju supstance, te je čini stabilnijom od rezonantnih struktura. Razlika između potencijalne energije stvarne strukture i rezonantne strukture sa najnižom potencijalnom energijom se naziva **rezonantna energija** ili energija delokalizacije.

Rezonancija se razlikuje od tautomerije i konformacionog izomerizma, koji se sastoje od formiranja izomera, te dolazi do preuređenja pozicija nukleusa.

Vidi još
--------

* Aromatičnost
* Konjugovani sistem
* Delokalizacija
* Hiperkonjugacija
* Tautomerizam
* Pi interakcija

Spoljašnje veze
---------------

***Rezonancija (hemija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`fr`) N. Goudard, Y. Carissan, D. Hagebaum-Reignier, S. Humbel (2008). „HuLiS : Java Applet - Simple Hückel Theory and Mesomery - program logiciel software". Pristupljeno 29 October 2010.
Glavna zgrada Oneidske zajednice, 1907.
**Oneidska zajednica** (engleski: ), također poznati i pod nazivom **Perfekcionisti** (engleski: ) je naziv za kršćansku milenijalističku zajednicu koja je sredinom 19. vijeka djelovala u SAD, odnosno pod vodstvom Johna Humpreya Noyesa osnovala i vodila socijal-utopističku komunu čiji su članovi prakticirali poligamiju i koncept zajedničkog vlasništva. Temelj doktrine je bilo vjerovanje da se Isus Krist vratio na Zemlju godine 70. i tako omogućio da se i na Zemlji, a ne samo na Nebu ostvari Kraljevstvo Božje u kome neće biti grijeha. Komuna je osnovana godine 1848. ali se godine 1881. pod pritiskom vlasti raspustila, odnosno preustrojila u poduzeće za izradu pokućstva Oneida Silverware koje djeluje dan-danas.

Oneidska zajednica je pažnju javnosti privukla i zbog toga što je neko vrijeme njen član bio Charles Giteau, advokat poznat po tome što je 1881. ubio predsjednika Chestera A. Arthura.

Eksterni linkovi
----------------

***Oneidska zajednica*** na Wikimedijinoj ostavi

* Oneida Community Mansion House -- a museum of the Oneida Community
* Oneida Community Collection at Syracuse University
* The Oneida Community, New York History Net
* *1905 Magazine Article* (with photos)
Ovo je članak o čečenskom napadu na Grozni u martu 1996. godine.  Za čečenski napad na Grozni u augustu 1996. v. Operacija Džihad.  

**Čečenski napad na Grozni**, poznatiji po šifriranom nazivu **Operacija Odmazda** (rus. *Операция Возмездие*) se odigrao u martu 1996. godine za vrijeme Prvog čečenskog rata. Otpočeo je 6. marta 1996. godine kada su se paravojne formacije samoproglašene Čečenske Republike Ičkerije infiltirirale u čečenski glavni grad Grozni, koji se tada nalazio pod nadzorom ruskih vojnih i paravojnih snaga. Čečenske snage su uspjele zauzeti sjeverozapadni dio grada, odnosno Staromislovski rajon i u njemu uspostaviti svoje kontrolne punktove. To je dovelo do trodnevnih borbi prilikom kojih su ih ruske snage uspjele potisnuti iz grada. Prema čečenskim navodima, u napadu je poginulo preko 300 ruskih vojnika, a čečenske snage su prilikom povlačenja sa sobom odvezle i zaplijenjeni tenk T-72 i dva oklopna transportera. Akcija je imala ograničeni, i prije svega simbolički karakter; njome se nastojala još jednom demonstrirati nesposobnost ruskih snaga da stanu na kraj čečenskoj gerili, odnosno potaći dodatni politički pritisak na vladu Borisa Jeljcina čiji je položaj, uslijed u javnosti sve nepopularnijeg rata, pred predstojeće predsjedničke izbore postao izuzetno težak. Propagandni efekt akcije se, međutim, djelomično kompenzirao likvidacijom čečenskog vođe, predsjednika Džohara Dudajeva mjesec i pol dana kasnije. Sa druge strane, čečenski komandanti su prilikom akcije stekli vrijedna iskustva, odnosno preduvjete da pet mjeseci kasnije isplaniraju i izvedu daleko spektakularniji i ambiciozniji napad na Grozni koji će im donijeti konačnu pobjedu u ratu.

Vanjske veze
------------

* Первая чеченская война: Срыв мирных переговоров (осень 1995-лето 1996) // voinenet.ru
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Rakova obratnica**. Za druga značenja, v. Rakova obratnica (razvrstavanje).* |

Pet najvažnijih paralela
**Rakova obratnica** ili **sjeverni povratnik** je jedna od pet najvažnijih paralela koje označavaju geografsku širinu na kartama svijeta. Nalazi se na 23°26' 22" (stupnjevi, minute, sekunde) geografske širine sjeverno od ekvatora. Ona povezuje najsjevernije točke na Zemlji na kojima Sunce dolazi u zenit, odnosno, gdje Sunčevo svjetlo pada točno pod pravim kutom na Zemljinu površinu. To se događa samo jednom godišnje, 21. 6. a naziva se (na sjevernoj polutci) ljetni suncostaj (solsticij). Isto to se događa na južnoj polutci u zimskom solsticiju (ponovo iz kuta gledanja na sjeverenoj polutci) na jednakoj udaljenosti od ekvatora, gdje se ta paralela naziva Jarčevom obratnicom. Područje između tih dvaju paralela, ima tropsku klimu, dok je sjeverno i južno od obratnica, dakle sjevernije i južnije od 23°26' 22" nalazi područje umjerene klime.

Kad dolazi do promjene kuta osi Zemljine vrtnje u odnosu na Sunčevu ekliptiku, što se događa u ciklusima od 41.000 godina, mijenja se i stupanj geografske širine. Raspon geografske širine unutar kojih se obratnice kreću je između 21,5° i 24,5°. Trenutno, prosječna vrijednost pomicanja Rakove obratnice prema jugu je oko 15 metara godišnje. Kako se isto tako i Jarčeva obratnica pomiče prema sjeveru, ukupna površina tropa smanjuje se prosječno za oko 1100 km2.

Porijeklo imena Rakove obratnice je starogrčki, još iz vremena od prije više od 2000 godina. U to vrijeme se Sunce u zenitu nalazilo na mjestu gdje se noću nalazilo zviježđe Raka. Drugi dio imena, *obratnica*, potiče od činjenice, da se prividno pomicanje Sunca kreće upravo između tih dvaju paralela. Kad "stigne" do zenita u jednoj, "vraća" se ponovo do zenita u drugoj obratnici (obrće se smjer prividnog kretanja). 

Rakova obratnica prolazi, gledano od zapada prema istoku, kroz slijedeće zemlje: Zapadna Sahara, Mauritanija, Mali, Alžir, Niger, Libija, Čad, Egipat, Saudijska Arabija, Ujedinjeni Arapski Emirati, Oman, Indija, Bangladeš, Mijanmar, Kina, Tajvan, Havaji (SAD), Meksiko i Bahami.

Povezano
--------

* Jarčeva obratnica
* Ekvator
* Arktički krug
* Antarktički krug
Koordinate: 41° 32′ 35" SGŠ, 22° 25′ 33" IGD

**Rakitec** (mak. *Ракитец*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Rakitec je u sastavu opštine Konče.

Prirodni uslovi
---------------

Rakitec je smešten u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Radovišta, naselje je udaljeno 20 kilometara južno.

Naselje Rakitec se nalazi u istorijskoj oblasti Lukavica. Naselje je položeno u dolini reke Krive Lukavice, na približno 500 metara. Dolina je zatvorena planinama - ka jugu se izdiže Gradeška planina, a ka istoku Smrdeš.

Mesna klima je kontinentalna, sa uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Rakitec je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 519 stanovnika.

Pretežno stanovništvo su etnički Makedonci. 

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.konce.gov.mk Zvanična stranica opštine Konče

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Konče |
| --- |
| **Konče** • 
Gabrevci • 
Garvan • 
Gornja Vraštica • 
Gornji Lipović • 
Dedino • 
Donja Vraštica • 
Donji Lipović • 
Donji Radeš • 
Zagorci • 
Lubnica • 
Negrenovci • 
Rakitec • 
Skoruša |
Đ. Otašević, *Rečnik novih i nezabeleženih reči*
***Rečnik novih i nezabeleženih reči***, rečnik Đorđa Otaševića koji, prema predgovoru, "sadrži 11.315 novih i nezabeleženih reči koje je autor skupio od 1984. do 1997. godine." Te reči nisu zabeležene u *Rečniku SANU*, *Rečniku MS*, *Leksikonu stranih reči* M. Vujaklije, te rečnicima novih reči Jovana Ćirilova i Ivana Klajna. Da li se te reči nalaze u nekom drugom izvoru, autor nije proveravao.

"Značenje navedenih reči nije dato jer najveći broj njih čine izvedenice, složenice ili polusloženice prozirne semantike, građene po visokoproduktivnim modelima.

Podaci o izvoru (ili izvorima) u kojem je reč zabeležena mogu se naći u rečniku priloženom uz autorovu doktorsku disertaciju (*Nove reči i značenja u savremenom standardnom srpsko jeziku : Lingvistički aspekt*), odbranjenu na Filozofskom fakultetu u Beogradu.

Najveći broj reči pripada srpskohrvatskom standardnom jeziku, stilski je neutralan i može se koristiti u zagonetkama.

Uz priloge na *-ski (hegelovski, kafkijanski)*, zbog obličke podudarnosti sa pridevima na *-ski*, u zagradi je navedeno da je u pitanju prilog. Pošto su pridevi navedeni u obliku muškog roda (*bajkolik*), uz priloge na *-o* (*bajkoliko*) ova odrednica nije bila potrebna. Reči duže od dvadeset slova u ovaj rečnik nisu uvrštene.

Način na koji su pisane različite složenice i polusloženice, sa crticom ili bez nje, nije jedini moguć."

* Đorđe Otašević: *Rečnik novih i nezabeleženih reči*, Enigmatski savez Srbije, Beograd, 1999.

Rečnik ima 83 stranice visine 24 cm. Štampan je ćirilicom u Banjaluci, u tiražu od 100 primjeraka, a reči su date trostubačno azbučnim redom. Recenzent: dr Miroslav Nikolić; za izdavača: Branko Polić. Uz citirani predgovor pod naslovom *O rečniku*, na 83. stranici objavljena je i *Beleška o autoru*. Sve reči iz ovog rečnika uvrštene su u *Enigmatski glosar* Danka Šipke.

Uz dozvolu autora, sve reči daju se u prilogu ove stranice abecednim redom i to onako kako su uvrštene u rečnik. Ispravljene su samo neke uočene štamparske greške. Te se reči mogu slobodno koristiti za enigmatske i druge svrhe te kompletno uvrštavati u razne baze podataka, zbirke reči i druge rečnike (s navođenjem izvora). Na stranicama s rečima mogu se ispravljati samo eventualne štamparske greške, ali se ne mogu brisati reči, dodavati nove ili menjati njihov oblik ili način pisanja.
Olimp - vrh Mitikas
**Olimp** (grč. Όλυμπος [*Ólympos*] — Olimpos) planina je u Grčkoj na kojoj su, prema grčkoj mitologiji, živjeli bogovi. Olimp je i najviša planina Grčke, visoka je 2917,727 m, a nalazi se u Tesaliji na koordinatama: 40°05′N, 22°21′E.

Olimp
-----

Najviši vrh Olimpa jest Mitikas (Μύτικας [*Mýtikas*]), što na grčkom znači "nos". Mitikas je najviši vrh u Grčkoj, a početak penjanja na tu planinu počinje od grada Litochoro koji je znan i kao Grad Bogova zbog svoje lokacije. Na Olimpu postoji 46 vrhova viših od 2000 i 47 viših od 1000 metara nadmorske visine.

Olimp je poznat po bogatoj flori s oko 1500 biljnih vrsta, od čega su 23 endemske vrste. Olimp je najviša i najljepša grčka planina koja predstavlja i netaknutu prirodu te je od 1983. pod zaštitom UNESCO-a, a sama je planina nacionalni park.

Prvi zabilježen pokušaj osvajanja Olimpa bio je 1862. ali to nije pošlo za rukom istraživaču Heinrichu Bartu. Ljudska je noga na vrh Olimpa kročila tek 2. kolovoza 1913. a u ekspediciji su bili Grk Christos Kakalos iz Litohora te Švicarci Frederic Boissonas i Daniel Baud-Bovy.

Mitologija
----------

Giovanni Battista Tiepolo: Olimp, 18. stoljeće
U grčkoj mitologiji, Olimp je dom dvanaest olimpijskih bogova: Zeus, Hera, Posejdon, Ares, Hermes, Hefest, Afrodita, Atena, Apolon i Artemida koji su uvijek bili na Olimpu. Bogova nikad nije bilo više od dvanaest, ali su se izmjenjivali još i sljedeći: Heba, Helije, Hestija, Demetra, Dioniz, Had i Perzefona.

Kad je Geja rodila Titane, koristili su grčke planine kao tronove jer bjehu ogromni, a sam je Kron sjedio na Olimpu.

Grci su smatrali da sadrži kristalne palače u kojima bogovi žive. Ulaz u Olimp bila su velika vrata od oblaka. Palače su sagradili Titani Kiklopi, a umjetničke je predmete i sprave načinio i iskovao Hefest. Zeusove i Herine odaje bile su na južnome kraju Olimpa te su otuda mogli gledati na Atenu, Tebu, Spartu, Korint, Arg i Mikenu. Na sjevernome kraju koji je gledao prema Makedoniji, nalazile su se kuhinja, prostorija za gozbe, oružarnica i radionice. U sredini živjeli su ostali bogovi. Postojale su i druge prostorije za ostala božanstva, a također i svojevrsni zoološki vrtovi gdje su bogovi čuvali svoje svete životinje. Unutar Olimpa, bogovi su živjeli, spavali, sudili, a hranili su se ambrozijom i nektarom, dok ih je zabavljao Apolon svirajući liru.

Eksterni linkovi
----------------

***Olimp*** na Wikimedijinoj ostavi

* Mount Olympus

1. ↑  Ampatzidis, Dimitrios; Moschopoulos, Georgios; Mouratidis, Antonios; Styllas, Michael; Tsimerikas, Alexandros; Deligiannis, Vasileios-Klearchos; Voutsis, Nikolaos; Perivolioti, Triantafyllia-Maria i dr.. (2023-04-01). „Revisiting the determination of Mount Olympus Height (Greece)" (en). *Journal of Mountain Science* **20** (4): 1026–1034. DOI:10.1007/s11629-022-7866-8. ISSN 1993-0321.
**Rawle Junior Kalomo Marshall**, skraćeno **Rawle Marshall** (Georgetown, 20. veljače 1982.) američki je profesionalni košarkaš. Igra na poziciji niskog krila, a trenutačno je bez kluba.

Karijera
--------

U susretu 7. kola Eurolige između Cibone i Le Mansa izabran je za MVP kola. U pobjedi od 89-70 ugradio je 21 poen (5-5 šut za dva, 2-3 za tri poena), pet skokova, tri asistencije, dvije ukradene lopte i osam iznuđenih prekršaja.

Iako je nastavio sa dobrim igrama u Euroligi, Cibona raskida ugovor jer im je preskupo plaćati igrača samo za euroligaške utakmice. Tako Marshall Cibonu napušta s prosjekom od 13.1 poena i 3.6 skokova u Euroligi te s 13.5 poena i 3.1 skokom u NLB ligi. Odlazi u Rusiju i potpisuje za Lokomotiv Rostov, a detalji ugovora nisu bili poznati. Ondje je igrao vrlo solidno odigrao s prosjekom od 13.1 poena i 3.6 skokova. 24. srpnja 2009. objavljeno je da prelazi u redove španjolske Pamese Valencie. Međutim, Marshall se nije dugo zadržao u svom novom klubu. Samo četiri utakmice ACB lige i dvije Eurokupa bile su dovoljne treneru Valencije Nevenu Spahiji da zaključi kako s Marshallom više ne može, nakon što je u uzvratnoj utakmici Valencije u Eurokupu protiv Dexie Mons u završnim minutama odbio ući u igru. Tako je Marshall drugu sezonu zaredom napustio klub nedugo nakon početka sezone.

Incident
--------

Tijekom utakmice između Splita i Cibone 22. studenog 2008. došlo je do tučnjave između Marshalla te nekadašnjeg igrača Zadra, Riječanina Siniše Štembergera. Pod košem je došlo do sveopće tučnjave, na teren su uletili i treneri, Slobodan Subotić i Velimir Perasović.

Siniša Štemberger je zaradio 4 šava, a Marshalla očekuje novčana kazna, a možda i kaznena prijava.

Dana 27. studenog 2008. Marshall je kažnjen s tri mjeseca zabrane igranja u NLB ligi te 6.500 eura novčane kazne, a Štemberger je dobio kaznu 3 utakmice neigranja te je morao platiti kaznu od 3 500 eura.

Izvori
------

1. ↑  Cibos Rawle Marshall MVP sedmog kola Eurolige[*mrtav link*] Preuzeto 12. prosinca 2008.
2. ↑  Marshall napustio Cibonu Preuzeto 2. siječnja 2009.
3. ↑  Rawle Marshall prešao kod Jusupa Arhivirano 2009-01-16 na Wayback Machine-u Preuzeto 9. siječnja 2009.
4. ↑  „Spahija doveo Rawlea Marshalla". Arhivirano iz originala na datum 2009-07-28. Pristupljeno 2014-07-26.
5. ↑  Neven Spahija potjerao Rawlea Marshalla[*mrtav link*]
6. ↑  Krvavi marš Cibone na Gripama
7. ↑  Marshall tri mjeseca na hlađenju

Vanjske poveznice
-----------------

* NBA.com profil
* NLB liga profil
* Statistika u ULEB Kupu
* Euroligaški profil i statistika
FROG-7B (Luna M)
FROG-7B (Luna M)
FROG-7B (Luna M)
FROG-7B (Luna M)
**9K52 Luna-M** ili **FROG-7** je posljednja verzija iz raketno-artiljerijske porodice projektila FROG (NATO: *Free Rocket Over Ground*). To su nevođeni projektili kratkog dometa. Rakete FROG-7 su se transportirale i lansirale sa vozila ZIL-135. Velika mana ovog sistema je što svoj cilj može promašiti za čak 900 – 1000 metara, što ga čini jako nepreciznim. FROG-7 se masovno izvozio tako da ga posjeduju gotovo sve zemlje istočnog bloka. Bojeve glave mogu ponijeti 450 kg konvencionalnog eksploziva, 450 kg nuklearnog eksploziva ili 36 kg kemijskog oružja. Jedno vozilo je na sebi nosilo jednu raketu na kliznom lanseru. Uz glavo vozilo, raketni bataljun su činila i pomoćna vozila: vozilo sa dodatnim raketama, radarsko vozilo. Svaki lanser je imao i hidrauličku dizalicu, pomoću koje su postavljali rakete na vozilo. Jednoj je jedinici bilo potrebno oko 20 minuta da se namjesti i pripremi za lansiranje. Razvoj strateškog raketnog sistema FROG-7 je počeo 1960-ih u Sovjetskom Savezu. Prvo testno lansiranje je obavljeno 27. 12. 1964. a u serijsku proizvodnju je uveden 1967. godine.

Karakteristike
--------------

* Dužina rakete: 9 m
* Minimalni domet: 11 km
* Maksimalni domet: 68 km
* Težina: 2,5 – 2,8 t
* Bojeva glava: eksplozivna, kemijska, nuklearna

Historija korištenja
--------------------

Sistem se koristio u Iračko-iranskom ratu, u Čečeniji, arapsko-izraelskim sukobima, Zaljevskom ratu itd. Raketni sistem FROG-7 se nalazio u sastavu bivše JNA te se koristio tokom rata u Hrvatskoj.

Projekti modernizacije
----------------------

U nekolko navrata, nakon raspada SSSR-a, pokretani su projekti moderinizacije ovog sistema ali nijedan nije potpuno zaživio. FROG-7 je više zastario sistem i zamjenjen je mnogo efikasnijim i preciznijim sistemom SS-21 koji ima domet od 120 km.

Povezano
--------

* 2K6 Luna

***9K52 Luna-M*** na Wikimedijinoj ostavi
**Opsada Aspisa** (ili **Klupeje**) je predstavljala prvi veći okršaj između kartaginskih snaga i rimske vojske koja se za vrijeme prvog punskog rata 256. pne. iskrcala u Sjevernoj Africi. 

Nakon što su Rimljani u prethodnih osam godina rata, zahvaljujući superiornosti svoje kopnene vojske, zauzeli najveći dio Sicilije, a zahvaljujući domišljatoj upotrebi korvusa načeli i dotadašnju kartaginsku pomorsku nadmoć na Zapadnom Mediteranu, 256. pne. je pod konzulima Markom Atilijem Regulom i Lucijem Manlijem Vulsom pokrenuta velika ekspedicija s ciljem da se napadne sama Kartagina, odnosno njeni posjedi u Sjevernoj Africi. Kartaginjani su tada svoje najbolje trupe držali na Siciliji te su ekspediciju pokušali zaustaviti pomorskom akcijom, ali su u bitci kod Eknoma pri tome doživjeli neuspjeh. Stoga Kartagina nije imala vojske kojom bi se odmah mogla suprostaviti Rimljanima jednom kada se iskrcaju u Sjevernoj Africi.

Rimske snage, koje su brojale oko 15.000 pješaka i 500 konjanika su se iskrcale kraj Klupeje u kojoj se nalazio kartaginski garnizon. Ispočetka su sagradili veliki jarak te palisade s ciljem da zaštite svoje brodove, a onda su krenuli u opsadu samog grada. S obzirom da nije mogao računati na pojačanja, grad je vrlo brzo pao. Tako su Rimljani steklo važno uporište iz koga su mogli nastaviti operacije protiv same Kartagine. Rimske snage su krenule u pustošenje okoline, pri čemu je 20.000 stanovnika i uzeto kao roblje. 

Regul i Vulso su potom poslali u Rim poruke sa zahtjevima za dalje instrukcije. Odatle je stiglo naređenje da se Vulso sa flotom povuče, dok je Regul ostavljen s kopnenom vojskom kako bi završio rat. Regul je nakon toga krenuo napredovati prema samoj Kartagini te je u kod Adisa razbio kartaginsku vojsku koja ga je pokušala zaustaviti.
**Opsada Carigrada** (626) je zajednički dvostruki napad Avara i Perzijanaca.

Nakon što je sklopio mir sa Avarima uz ponižavajuće koncesije vizantijski car Iraklije se svom snagom baca na Perziju. Perziski vladar Kozroje traži saveznike u Avarima. Perzijanci su predvođeni Šahrbazom prošli kroz Malu Aziju, zauzeli Halkedon i izbili na Bosfor. Avari, predvođeni kaganom dolaze 27. jula sa evropske strane. Sa Avarima je išla velika masa pripadnika njima podložnih plemena, Bugari, Gepidi i Slaveni, koji sačinjavajući najveći dio njihove flote. 

Na 31. jula počeo je opšti juriš. Na jednoj strani napadali su Avari, a na drugoj Slaveni, koji su imali prve redove "golih pješaka", a druge u oklopima. Oni su dovukli i opsadne sprave. Na jednom dijelu fronta podigli su dvanaest kula, koje su po visini bile ravne gradskim bedemima. 

Patrijarh Sergije održavao je entuzijazam propovedima, bdenjima i crkvenim procesijama. Vizantinci su uporno odbijali sve napade.

Slaveni su još bili dobili zadatak, da na svojim lađama prevoze Perzijance sa aziske obale. Ali slavenski mali čamci nisu se mogli mjeriti sa vizantiskim bojnim lađama. Sem toga, Vizantinci su otkrili način sporazumijevanja pomoću davanja znakova vatrom, pa je to i odlučilo ishod borbe. Kagan, bijesan što je zbog toga onemogućen kombinovani napad s kopna i mora, pripisujući poraz ne Vizantijskoj prevari, nego slavenskoj nesposobnosti, poubijao je velik broj Slavena ( "usled mnoge krvi zacrvene se morska voda", kaže jedan savremenik). Slaveni su se poslije toga povukli, više iz straha od Avara, nego od Vizantinaca. Poraz je bio završen 8. avgusta 626. god.

Strahoviti avarski napadi na Vizantiju prestali su zauvijek.

Literatura
----------

***Opsada Carigrada (626)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Georgije Ostrogorski, Prosveta Beograd, 1996 -Istorija Vizantije
* Vladimir Ćorović, Beograd, novembar 2001 - Istorija srpskog naroda
* F. Barišić, Le siege de Constantinople par les Avares et les Slaves en 626
**Aerodrom Madrid-Barajas** (IATA: **MAD**, ICAO: **LEMD**) (službeno španjolski *Aeropuerto Adolfo Suárez Madrid-Barajas* je najveći španjolski i madridski aerodrom, koji se nalazi udaljen dvadesetak km istočno od centra Madrida u Cosladi.

Historija
---------

Madridski aerodrom otvoren je 22. aprila 1931. ali prvi komercijalni letovi nisu počeli sve do kraja 1933.

Novi aerodrom podignut na terenu od 330 hektara trebao je zamjeniti dotadašnje male aerodrome u Getafi i Carabanchelu. Za to je odabrano tadašnje naselje Barajas, jer je ležalo na magistralnom putu za Francusku.

Prvi komercijalni (civilni) let ostvaren je 15. maja 1933. kad je sletio tromotorni avion Fokker VII. Prve linije prema Barceloni i Sevilli držala je kompanija LAPE, iz koje je kasnije nastala Iberia. LAPE je te iste godine ostvario 378 letova, na kojim je prevezao 2.873 
putnika.

Prva betonska pista duga 1400 metara izgrađena je 1944. godine. Već sredinom 1950-ih Aerodrom Barajas koristilo je oko pola milijuna putnika godišnje, tad je 1954. podignut novi terminal nazvan Nacionalni (to je današnji *Terminal T2*). Aerodromu je 1965. promjenjeno ime u *Aerodrom Madrid-Barajas*. Prvi širokotrupni avioni (Jumbo jets) počeli su slijetati na Barajas 1970-ih.

Tih se godina udvostručio broj putnika ( više od milijun), pa je 1971. počeo rad na novom putničkom terminalu (današnji Terminal T1) koji je bio namjenjen isključivo međunarodnim letovima. Aerodrom je moderniziran 1980. za potrebe održavanja Svjetskog nogometnog prvenstva 1982.

Kako bi se povećao kapacitet aerodroma na 70 milijuna putnika godišnje, 2000. je počela gradnja nove treće piste i novog kontrolnog tornja. Proširenje aerodroma uključilo je i gradnju dvije nove piste, paralelne sa postojećim. Projekt je završen 4. februara 2006. svečanim otvaranjem novog terminala T4, sa satelitskom zgradom T4S ukupne površine veće od 750.000 m², kapaciteta 35 milijuna putnika godišnje i 120 letova na sat.

U martu 2014. aerodromu je ponovno promjenjeno ime, ovaj put u *Aerodrom Adolfo Suárez Madrid-Barajas*.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*History*" (engleski). Madrid-Barajas Adolfo Suárez Airport. Pristupljeno 22.09.2018.

Vanjske veze
------------

***Aerodrom Madrid-Barajas*** na Wikimedijinoj ostavi

* Airport guide(`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 261358728
* LCCN: no2005093145
* BNF: cb13330773v (podaci)

 |
**Opsada Balera** je započela u ljeto 1898. godine za vrijeme Filipinskog rata za nezavisnost na istočnoj obali filipinskog otoka Luzon kada su filipinski pobunjenici nastojali zauzeti uporište španske vojske u naselju Baler u današnjoj provinciji Aurora. Baler, koji je godinu dana ranije bio nakratko zauzet u pobunjeničkom prepadu, je u međuvremenu bio relativno dobro utvrđen, a njegov komandant vješto koristio nepristupačnost terena što mu je omogućilo da mjesecima uspješno odbija višestruko nadmoćnije filipinske snage. Nekoliko mjeseci prije opsade je izbio špansko-američki rat u kome je Španija poražena i pristala predati Filipine pod vlast SAD, odnosno povući sve preostale snage. Garnizon se, međutim, odbio predati, držeći da su vijesti o miru ratno lukavstvo. U međuvremenu su Amerikanci zaratili sa svojim filipinskim saveznicima te je ekspedicija poslana sa ciljem da izbavi španski garnizon (koji je još uvijek Amerikance smatrao neprijateljima) zarobljena od Filipinaca. Poručnik Saturnino Martin Cerezo je grad predao tek kada su pobunjenici kroz svoje linije propustili španskog potpukovnika Cristobal Aguilar y Castanedi, koji je Cerezu donio španske novine sa vijestima o završetku rata. Od 50 pripadnika garnizona, opsadu je preživjelo njih 37, pri čemu je najveći broj stradao od bolesti, a samo manji dio od neprijateljske vatre. Emilio Aguinaldo, filipinski pobunjenički vođa, je duboko impresioniran njihovom hrabrošću, 30. juna izdao ukaz kojim se oni ne smiju tretirati kao ratni zarobljenici nego kao "prijatelji" te da ih se smjesta repatrira u Španiju. Taj se dan na Filipinima obilježava kao Filipinsko-španski dan prijateljstva. Preživjeli su postali poznati kao "Posljednji na Filipinima" (španski: ) te su po dolasku u Barcelonu slavljeni kao heroji. 

O opsadi je godine 1945. u Španiji snimljen film pod naslovom *Los últimos de Filipinas*, a na Filipinima 2008. film pod naslovom *Baler*.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  Westfall, M. 2012, The Devil's Causeway, Guilford: Lyons Press, ISBN9780762780297

V. također
----------

* Japanski zaostali vojnici

Vanjske veze
------------

***Opsada Balera*** na Wikimedijinoj ostavi

* Los últimos de Filipinas Website (`en`) (`es`)
**Ptolemej II Filadelf** (grč. Πτολεμαῖος Φιλάδελφος, 309. pne. – 246. pne.), bio je kralj Ptolemejskog Egipta u periodu 283. do 246. godine pne. Bio je sin osnivača Ptolemejske dinastije Ptolemeja I Sotera i Berenike od Egipta. Njegova vladavina se često navodi kao zlatno doba Ptolemejskog Egipta, s obzirom da je Egipat postao najveća pomorska sila Istočnog Mediterana, a njegov dvor bio jedno od središta kulturnog života tadašnjeg antičkog svijeta.

Vladavina
---------

Ptolemej II Filadelf je počeo svoju vladavinu kao ko-regent sa njegovim ocem Ptolemejem I Soterom od 290. pne. do 283. pne. Egipat je bio umešan u nekoliko ratova za vreme njegove vladavine. Magas iz Kirene je započeo rat sa njegovim polubratom 274. pne. i seleukidski kralj Antioh I Soter (Soter u prevodu znači spasitelj), je napao uskoro, za vreme Prvog sirijskog rata. Dve ili tri godine rata su usledile. 

Egipćani su nizali pobedu za pobedom što ih je učinilo neospornom pomorskom silom u istočnom Mediteranu. Njegova flota (od 112 brodova) je važila za najjaču pomorsku opsadnu jedinicu ikada. Osiguravši pristup primorskim gradovima njegove imperije Ptolemej II Filadelf je proširio ptolemejsku sferu preko Kiklade do Samotrake, i luke i obalne gradove Kilikije Trakeje, Pamfilije, Licije i Karije.

Pobeda koju je makedonski kralj Antigon II Gonata izvojevao kod Kosa (između 258. i 256. pne.) nije dugo ometala ptolemejsku dominaciju nad Egejskim morem. U Drugom sirijskom ratu sa Seleukidskim kraljevstvom, pod Antiohom II Teosom (posle 260. pne.), Ptolemej je neprekidno gubio na primorju Male Azije i pristao je na mir koji je bio uslovljen venčanjem Antioha i Ptolemejeve ćerke Berenike (250. pne.)

***Ptolemej II*** na Wikimedijinoj ostavi
Za franšizu SF-filmova Georgea Lucasa, v. Star Wars.
**Ratovi zvijezda** (engleski: ) je popularno ime za **Stratešku obrambenu inicijativu** (engleski: , SDI) projekt koji je pokrenut 1983. godine od američkog predsjednika Ronalda Reagana. SDI cilj je bio gradnja vojnih satelite u orbiti planete Zemlje koji bi mogli uništiti sovjetske i druge balističke rakete prije nego što dođu do svojeg cilja. Deset godina kasnije američki predsjednik Bill Clinton je tehnološki nemoguć projekt rat zvjezda to jest SDI promjenio u Ballistic Missile Defense Organization čiji cilj je gradnja proturaketnih sustava koji se nalaze na površini planete s ciljem zaštite SAD i njegovih zapadnoevropskih saveznika od lansiranja balističkih nuklearnih raketa od strane Sjeverne Koreje i "slučajnih" napada iz Rusije ili Kine .

Od svog početka obje verzije rata zvjezda su bile kontroverzne pošto se nalaza u suprotnosti s više međunarodnih dogovora, a ujedno narušavaju Osigurano uzajamno uništenje doktrinu koja je osigurala mir među velesilama tijekom nuklearnog doba.

Povezano
--------

* Osigurano uzajamno uništenje

Izvori
------

1. ↑  A VIABLE DEFENSE?

***Strateška obrambena inicijativa*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovo je članak o bivšoj administrativnoj regiji.  Za ostala značenja uključujući The University of Strathclyde, v. Strathclyde (razvrstavanje).  
bivša regija Strathclyde
**Strathclyde** (*Srath Chluaidh* na gelskom, što znači "dolina rijeke Clyde") je bila jedna od devet regija lokalne uprave u Škotskoj stvorenih Zakonom o lokalnoj upravi 1973. i ukinutih 1996. temeljem Zakona o lokalnoj upravi 1996.. Regija Strathclyde region se sastojala od 19 distrikata.

Područje joj je bilo smješteno na zapadnoj obali Škotske i prostiralo se od Highlandsa na sjeveru do Southern Uplandsa na jugu. Po broju stanovnika - preko 2,5 miliona - bila je najveća od svih regija. Nadležnosti su joj bile u oblasti obrazovanja, socijalnog rada, policije, vatrogastva, cesta i trasnporta, te je u njenoj upravi bilo zaposleno preko 100.000 službenika i namještenika.

Sjedište uprave je bilo u najvećem gradu - Glasgowu - a političkim životom je dominirala Laburistička stranka. 

Danas se regija očuvala tek u obliku zasebnih državnih organa sa regionalnom nadležnošću - policije Strathclydea, vatrogasne službe i agencije za transport.

Regija je ime dobila po bivšoj državi britskog plemena Damnonii koje se zvalo Kraljevina Strathclyde. 

Koordinate: 55°44′N 5°02′W﻿ / ﻿55.733°N 5.033°W﻿ / 55.733; -5.033
**Stupovi Lene** (ruski: Ле́нские столбы́, *Lenskije Stolbi*) su fantastična prirodna tvorevina stijena uz obale rijeke Lene u krajnjem istočnom Sibiru, manje od jedan dan vožnje uzvodno brodom iz grada Jakutska, glavnog grada autonomne Jakutske republike. 

Stupovi su prosječno visoki 100-150 m, a nastali su od kambrijskog morskog dna (transgresija vodoravnog sastava naizmjeničnog vapnenca, lapora, dolomita i škriljevca), oblikovanog ekstremnom kontinentalnom klimom ovog područja s velikom razlikom u temperaturama, od oko 100° C. Naime, temperature se zimi spuštaju do -60° C, dok ljeti iznose i do oko +40° C. ljeti. Stupovi stjenovitih tornjeva izolirani jedni od drugih dubokim i strmim jarugama nastalih usljed lomova mraza na zajedničkim zglobovima. Prodor vode s površine je olakšao kriogene procese brzinskog smrzavanja i odmrzavanja, koji su proširili jaruge između stupova. Procesi riječnih nanosa su također presudni za nastanak stupova. Na ovom mjestu se također nalazi nezaobilazno bogatstvo kambrijskih fosilnih ostataka brojnih vrsta, od kojih su neki jedinstveni i unikatni. Zbog toga je Park prirode stupova Lene, površine 1.272.150 ha, 2012. godine upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji.

Posjetitelji koji su zainteresirani za limnologiju ili eko-turizam često u istoj posjeti posjećujui Bajkalsko jezero koje se nalazi 900 kilometara jugozapadno od Stupova Lene. Sama posjeta iz najhladnijeg grada na svijetu, Jakutska, nije ugodna jer je putovanje brodom rijekom Lenom prevrtljivo, a pješačke staze su strme, a ponekad i nesigurne.

* Pogled na rijeku Lenu sa stupovaPogled na rijeku Lenu sa stupova
* Stupovi s rijeke LeneStupovi s rijeke Lene
* Stupovi na zavoju rijekeStupovi na zavoju rijeke
* Usamljeni stupUsamljeni stup
* Turistički brod iz JakutskaTuristički brod iz Jakutska

Izvori
------

1. ↑  „Turistička zajednica Jakutske". Arhivirano iz originala na datum 2012-01-23. Pristupljeno 2012-12-01.
2. ↑  Twenty-six new sites inscribed on UNESCO World Heritage List this year Jul 2, 2012 (`en`) Preuzeto 19. srpnja 2012.

Vanjske poveznice
-----------------

***Stupovi Lene*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice parka prirode Arhivirano 2016-03-10 na Wayback Machine-u (`ru`)
* Stupovi Lene, National Geographic, Россия (`ru`)

Koordinate: 61°13′00″N 128°13′07″E﻿ / ﻿61.21667°N 128.21861°E﻿ / 61.21667; 128.21861
**Ajzaja Berlin** (u nekim tekstovima na srpskom **Isaija**, engl. , IPA: ,[*mrtav link*], 6. jun 1909 — 5. novembar 1997), britanski istoričar ideja i filozof. Rođen je u Rigi u Letoniji a u Ujedinjeno Kraljevstvo je došao 1921. Razvio je teoriju o obliku liberalnog kapitalizma koji se zasniva na njegovoj životnoj posvećenosti empiricizma i uticaju ideja mislilaca koji se suprostavljaju prosvetiteljstvu uključujući Vikoa (1668 — 1774), Herdera i Aleksandra Hercena (1812 — 1870). Osnov Berlinove filozofije je verovanje u moralni pluralizam odnosno uverenje da je sukob vrednosti sastavni deo ljudskih života. U svom najpoznatijem delu ***Četiri ogleda o slobodi*** (1958) vrednosti negativne slobode stavljao je iznad pozitivne slobode. Berlinova dela predstavljaju odbranu zapadnog liberalizma od totalitarizma.

Izvori
------

1. ↑  „Philosopher and political thinker Sir Isaiah Berlin dies". BBC News. 8. novembar 1997.. Pristupljeno 7. mart 2012.

Spoljašnje veze
---------------

***Ajzaja Berlin*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **filozofiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Sukjong** (korejski: 휘서) (1661. - 1724. bio je 19 monarh iz Dinastije Joseon koji je 
vladao Kraljevstvom Joseon (Korejom) od 1674. do 1720.

Biografija
----------

*Yi Sun* ili *Sukjong* kakvo mu je bilo hramsko i vladarsko ime, je najvjerojatnije jedan od najpoznatijih vladara u korejskom narodu. 
Preuzeo je tron dok su još uvjek trajale frakcionaške borbe a zemlja bila razjedinjena. On je bio vješt političar koji se svo vrijeme svoje vladavine morao boriti (i lavirati) sa južnjačkom i zapadnjačkom frakcijom, koje su se međusobno borile za prevlast u zemlji. Zapadnjaci su (nakratko) pobijedili, ali su se pojavile dvije manje frakcije (Soron i Noron) koje su mu omogućile da se održi na vlasti.

Za razliku od svog oca Hyeonjonga - Sukjong je bio odvažan, beskompromisni vladar, koji je bez milosti mjenjao savjetnike i ministre (i saveznike). Na taj način je izveo ono što Korejanci zovu - **Hwanguk** (promjenu države) izbacujući iz dvora i vlade određenu frakciju koju bi zamjenio 
nekom drugom.

Na taj način je tri puta radikalno promjenio sastav svog dvora i vlade. Prvi put je to bio *Kyungshin Hwanguk*, slamanje južnjačke frakcije. Drugi put je to bio 
*Gapsul Hwanguk* - izbacivanje sa dvora kraljice Inhyeon (i njene frakcije) i proglašenje Jang Hui-bin za novu kraljicu, što je dovelo do toga da se južnjačka frakcija ponovno dokopa vlasti, a treći - *Gisa Hwanguk* - vraćanje kraljice Inhyeon i uklanjanje Jang Hee-bin sa dvora, što je omogućilo zapadnjačkoj frakciji povratak na vlast.

Izvori
------

1. ↑  „*Gyeongjong of Joseon*" (engleski). DBpedia. Pristupljeno 21. 09. 2019.
2. 1 2 3  „*Rulers of the Joseon Dynasty*" (engleski). The talking cupboard. Pristupljeno 21. 09. 2019.
3. ↑  „*Chart of Joseon Kings*" (engleski). dramasROK. Pristupljeno 21. 09. 2019.

Vanjske veze
------------

* *Sukjong of Joseon* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Joseona (1674. - 1720.)** | Nasljednik: |
| **Hyeonjong** | **Gyeongjong** |
Stari grad Cazin, 1906. godine
**Stari grad Cazin** nastao je u periodu srednjeg vijeka, na užem gradskom području i u okolini Cazina (Bosna i Hercegovina), a dograđivan je nakon što su okolni krajevi u 16. vijeku postali dio Osmanskog carstva.

Nalazi se na nižem čunjastom uzvišenju (376 m nadmorske visine). U podnožju uzvišenja, teče Čajin potok koji izvire u neposrednoj blizini. U historijskim izvorima, Cazin se češće spominje od 1522. godine, kada su Osmanlije osvojile Knin. Tada je Cazin sljedećih pedesetak godina postao sjedište kninskih biskupa.

U julu 1576. godine, pod komandom Ferhad-paše Sokolovića, Osmanlije su konačno zauzele Cazin i Bužim. Već 1577. godine u gradu je bila osmanlijska posada od 50 konjanika i 150 pješaka. Sljedeće godine je Ferhad-paša bez borbe predao Cazin generalu Ivanu Ferenbergu, ali ga je iste godine opet, i to definitivno, opet zauzeo. Osmanlije su 1584. godine radile na još jačem utvrđivanju cazinskog grada pa je postao jedan od najutvrđenijih gradova na granici između dva carstava.

Tvrđava je napuštena 1851. godine. Iste godine u Cazinu je podignuta buna protiv Omer-paše Latasa. U znak pobune tada je sa cazinskog grada opalio posljednji top.

Karlovačkim mirom 1699. godine Cazin je izgubio stratešku važnost. Osnivanjem Bihaćkog sandžaka, u kojem je uvijek prevladavala krajiško–kapetanijska uprava, osnovan je i Bihaćki kadiluk. Tokom 17. stoljeća njemu su pripojeni svi gradovi u Pounju.

Srednjevjekovna tvrđava sa četiri kule podignuta je na platou. U osmanlijskom periodu, na strmom terenu, oko cijele tvrđave podignuti su novi bedemi, pa cijela tveđava ima površinu 5 hektara.

Godine 1576. unutar bedema izgrađena je džamija. Srušena je 1879. godine. Iste godine je sagrađena nova, prvobitno sa drvenom munarom, koja se ubrajala među najveće džamije u Bosni i Hercegovini. Prema Kreševljakovićevim navodima, u njoj je klanjalo 2.000 ljudi.

Stari grad Cazin sa džamijom proglašen je za nacionalni spomenik BiH

Literatura
----------

* Ćiro Truhelka, Naši gradovi, opis najljepših sredovječnih gradova Bosne i Hercegovine, Sarajevo, izdanje knjižare J. Studnička i drug. 1904.
* Hamdija Kreševljaković, Cazin i okolina, Sarajevo, 1934.
* Radoslav Lopašić, Bihać i bihaćka krajina, II izdanje, Zagreb, 1943.
* Hamdija Kreševljaković, Prilozi povijesti bosanskih gradova pod turskom upravom, Prilozi za orijentalnu filologiju i istoriju jugoslovenskih naroda pod turskom vladavinom, II/1951, Orijentalni institut u Sarajevu, Sarajevo, 1952,119-184.
* Marko Vego, Naselja srednjovjekovne bosanske države, 1957.
* Šefik Bešlagić, Stećci, kataloško-topografski pregled, IRO "Veselin Masleša", Sarajevo, 1971.

Vanjski linkovi
---------------

* Cazinska Krajina Arhivirano 2011-09-12 na Wayback Machine-u
* Stari grad Bijela stijena Arhivirano 2011-12-04 na Wayback Machine-u