K. S. Petrov-Vodkin *Smrt komesara (1928.)*
**Komesar** (od latinski: *commissarius*  = *povjerenik*, *zastupnik*, od glagola: *commissare*  = *slati* , *povjeriti* ) je naziv za službenu osobu sa posebnim punomoćima, kojoj je povjeren neki zadatak (obično privremen). Današnje značenje se najčešće veže uz političkog komesara u vojskama socijalističkih zemalja od ruskog: комиссар, koji je označavao visokog časnika - povjerenika za ideologiju.

No naziv komesar je puno stariji i postoji i u drugim jezicima poput francuskog: *Commissaire*, njemačkog: *Kommissar*, talijanskog: *Commissario*. 

U anglosaksonskom svijetu postoje dvije riječi za termin komesar ; *Commissar* (koji bi odgovarao ruskom značenju te riječi -komesar politički povjerenik) i *Commissioner* (koja pak označava člana neke komisije ili visokog vladinog dužnosnika kome je povjeren neki poseban zadatak, oni tim izrazom prevode i njemačke, francuske i talijanske komesare (koji su obično policijski dužnosnici)
U zemljama Commonwealtha Visoki komesar je ekvivalent za veleposlanika. U nekim britanskim kolonijalnim posjedima Visoki komesar bio je mandator krune koji je upravljao povjerenim mu područjem

Komesar je titula koja se ponekad daje visokim dužnosnicima u privatnom sektoru, na primjer to je čest naziv u mnogim sjevernoameričkim sportskim ligama.

Povijest
--------

Prvi komesari pojavili su se u 18. st. u vojskama talijanskih republika. To su bile najamničke vojske, a komesari ( povjerenici) su imali zadatak da provjeravaju vjernost vojnika i njihovih zapovjednika prema poslodavcu. Kasnije su se komesari - kao povjerenici za posebne zadatke, počeli pojavljivati najčešće u kriznim situacijama, u pravilu za revolucija i građanskih ratova, poput Francuske revolucije u revolucionarnoj vojsci. Komesari su postajali i u američkoj vojsci za vrijeme Američkog rata za neovisnost komesari su nadzirali lojalnost zapovjednika vojnih jedinica američkih kolonista, kao i politički i borbeni moral vojnika.
Komesare je prvi u Rusiju uveo car Petar I. kao carske namjesnike sa posebim ovlastima.

Komesari su ponovno zaživjeli u Carskoj Rusiji za vrijeme Privremene vlade 
Karenskog (*Временное правительство России*) (15. ožujka - 14. rujna 1917.) Carskoj Rusiji kao visoki vladini namjesnici za pojedine gubernije. No komesari su postali slavni tek od utemeljenja sovjetske tajne policije Čeka gdje su bili visoki časnici za posebnim ovlastima, i u vojnim postrojbama Crvene armije za vrijeme Ruskog građanskog rata. bjelogardejci su svoje protivnike zvali *boljševici i komesari*.

Komesari Sovjetskog saveza
--------------------------

### Narodni komesar

**Narodni komesar**  (koje su Rusi skraćeno zvali *narkom*) bio je visoki vladin dužnosnik iz Savjeta narodnih komesara (*Совет народных коммиссаров СССР*). Oni su se pri put pojavili u vladi RSSR kao zamjena za omraženi 
*buržoaski* izraz *ministar*, a nakon toga su i ostale sovjetske republike usvojile tu praksu.
Narodni komesari i *Narodni komesarijati* su prezvani (ukinuti) u stara imena *ministar* i 
*ministarstvo* 1946. ukazom Vrhovnog sovjeta SSSR-a.

### Politički komesar

Prvi koji su uveli **političke komesare**  (povjerenike za politička pitanja) bili su francuski revolucionari za Francuske revolucije (1789.-1799.), koji su na taj način htjeli suzbiti protu-revolucionarne pokrete i ideologije unutar vlastite vojske, - i tako osigurati pobjedu Republikanaca.

Politički komesar je bio visoko rangirani časnik u stožeru veće vojne jedinice, - koji je zajedno sa zapovjednikom rukovodio jedinicom. Oni su postavljeni od strane komunističke partije zbog političke i ideološke kontrole, nijedna zapovijed formalno nije mogla biti provedena dok je predhodno nisu odobrili; zapovjednik i komesar. Za komesare su često postavljani ljudi koji nisu imali nikakvu vojnu izobrazbu, ali su oni i pored toga zauzimali izuzetno visoke vojne i posebno političke položaje. Komesar je zapravo imao veće ovlasti i od svog zapovjednika, - ukoliko je posumnjao u njegovu lojalnost - mogao ga je smijeniti i po potrebi uhititi.

No nakon velikih i teških poraza koja je trpjela Crvena armija 1942. ova politička zapovjedna linija je ukinuta , politički komesari su ostali jedino po pukovima i to kao povjerenici za politička pitanja i na razini armija koje su imale Vojne savjete u koje su delegirani i politički komesari zajedno s najvišim časnicima.

### Vojni komesar

**Vojni komesar**  ili *voenkom* (ruski военком), bio je službenik na čelu vojnog komesarijata - područnih ureda koji su se bavili pitanjima novačenja.

### Komesari u NKVD

Sve do kraja 1930-ih, pripadnici Narodne Milicije i Unutrašnje vojske ministarstva unutrašnjih poslova - NKVDa nisu imali nikakvih službenih činova, i služili su se nekim internim pravilima - namjesto uobičajene hijerahijske strukture. Od 1935. Milicija je utemeljila svoj posebni sustav činova, koji je u mnogočemu bio preslik vojnih.
Taj sustav je primjenila i novoutemeljena tajna policija Glavna uprava državne sigurnosti - GUGB (*Главное управление государственной безопасности*) od 1934. - 1943. iako su oni za 
najviše časnike primijenili komesarske činove umjesto milicijskih naziva *inspektor* i *direktor*.

Od 1943. Milicija je prešla na novi sustav činova po uzoru na Crvenu armiju. Umjesto dotadašnjih generalskih činova, počelo se upotrebljavati nazive *Komesar Milicije* 3, 2, i 1 reda, iako su oni po uzoru na vojsku imali standarne činove general bojnik, general-lajtnant i general pukovnik sa pripadajućim oznakama na uniformi (epoletama). Ti komesarski činovi zamjenjeni su standardnim generalskim 1975.

Politički komesari u Jugoslaviji (NOVJ)
---------------------------------------

Odluka o uvođenju političkih komesara u stožere partizanskih jedinica donesena je, istovremeno kad i odluka o podizanju ustanka, 4. srpnja 1941. godine.

U Biltenu Glavnog štaba Narodnooslobodilačkih partizanskih odreda Jugoslavije od 10. kolovoza 1941. godine, pod točkom 15. kaže se da je potrebno *da se stožeri i zapovjednici partizanskih odreda pobrinu za provjerene i dobre zapovjednike i političke komesare*.
Na savjetovanju u Stolicama, u rujnu 1941. godine utvrđena je struktura i organizacija Glavnih stožera, Stožera partizanskih odreda i nižih zapovjedništva. Politički komesari od tada su postali obavezni od Glavnog stožera do stožera svih nižih postrojbi - do satnije. Na taj način je uvedeno kolektivno rukovodstvo, tako da su stožeri od tada uglavnom imali sastav od četiri osobe: komandant, politički komesar, zamjenik komandanta i pomoćnik političkog komesara.

Politički komesari i njihovi pomoćnici sve do 24. travnja 1944. godine nisu imali časničke činove. Tada je Vrhovni štab NOV i POJ doneo Uredbu o zvanjima političkih komesara i njihovih pomoćnika, koji su dobili odgovarajuće rangove ravne činovima zapovjednika i njihovih zamjenika.

Politički komesari, zadržani su u organizaciji Jugoslovenske armije i nakon završetaka Drugog svjetskog rata, sve do 1. lipnja 1953. godine, tad su ukinuti naredbom Vrhovnog komandanta JNA maršala Josipa Broza Tita.

Komesari u ostalim zemljama
---------------------------

Komesari su postojali i u mađarskoj Crvenoj armiji za vrijeme socijalističke revolucije 1919. godine, kao i za kineske revolucije. Oni su postojali i u španjolskoj republikanskoj armiji. Tijekom Drugog svjetskog rata funkcije komesara uvedene su u partizanskim postrojbama; Albanije, Bugarske, Italije, a kasnije i u Grčkoj (ELAS), Koreji i Alžiru.

Ostala značenja
---------------

Naziv *Commissary* (Komesar) postoji i danas u Britanskim oružanim snagama i Vojsci Sjedinjenih Američkih Država to je časnik zadužen za logistiku i potporu vojske koji opskrbljuje komesarijat (komesariat).
Visoki komesar (francuski *Haut commissaire*) bio je povjerenik Lige naroda za Danzing između dva rata. I danas međunarodne organizacije poput UNa imaju taj naziv za svoje povjerenike za posebne zadatke.

Zanimljivost
------------

Od osoba koje su obavljale dužnost komesara na području bivše Jugoslavije neupitno najpoznatiji će krajem 20 veka postati prvi predsednik Hrvatske Franjo Tuđman koji je bio komesar tijekom Drugog svetskog rata

Izvori
------

1. ↑  R. Dupuy, *Nouvelle histoire de la France contemporaine: La République jacobine* (2005) str.156