*Pad Troje*, Johann Georg Trautmann (1713–1769). Iz kolekcije velikih vojvoda od Badena, Karlsruhe.

***Razorenje Ilija*** ili ***Razorenje Troje*** (starogrčki: ) naslov je izgubljene starogrčke epske pesme koja je pripadala trojanskom ciklusu u okviru tzv. kikličkih epopeja. U antici se ova pesma, koja se sastojala od dva pevanja, pripisivala Artkinu Milećaninu, a opevala je događaje koji su sledili nakon onih opisanih u *Maloj Ilijadi*, tj. prizor o drvenom konju, Laokoontovu smrt, Sinonov poziv ahejskom brodovlju na Tenedu da se vrate pod Troju, zauzeće Troje, smrt Prijama i Astijanakta, oskvrnuće Kasandre, podelu plena i ropkinja, zapaljenje grada, žrtvovanje Poliksene na Ahilejevom grobu i odlazak Ahejaca.

Datiranje i autorstvo
---------------------

U antici se *Razorenje Ilija* pripisivalo jedino Arktinu Milećaninu, koji se smatrao i autorom *Etiopide*. Pesma je, kao i sve kikličke epopeje, verovatno nastala u 7. ili 6. veku pne.

Rukopisna predaja
-----------------

Prikaz pada Troje na atičkom kiliksu crvenofiguralnog stila, slikar Brigos, početak 5. veka pne. Louvre
U današnjim kritičkim izdanjima sačuvano je samo deset stihova izvornog teksta *Razorenja Ilija*, i to iz dela drugih antičkih autora koji citiraju taj ep. Sadržina pesme zna se iz proznog sažetka svih kikličkih epopeja koji se nalazi u jednoj *Hrestomatiji*, čiji je autor neki "Proklo" (možda identičan s gramatičarem Eutihijem Proklom iz 2. veka).

Sadržaj
-------

Prema Proklu, *Razorenje Ilija* imalo je dva pevanja sa ovim sadržajem. Kad su Trojanci ugledali drvenog konja pred gradskim bedemom, jedni su predlagali da se on sruši niz liticu, drugi da se zapali, a treći ― čiji je predlog naposletku odneo prevagu ― da se unese u grad i posveti Ateni kao zavetni dar. Unevši konja u grad Trojanci se stanu veseliti i priređivati gozbe misleći da su se oslobodili rata. Uto se pojave dve zmije koje usmrte proroka Laokoonta i jednog od njegovih sinova. Uplašen ovim čudom, Eneja sa svojima pobegne na planinu Idu, a Sinon, koji se prevarom uvukao u grad, krišom obavesti Ahejce, te se ovi vrate brodovljem s ostrva Teneda, pa se spoje s onima koji su bili sakriveni u drvenom konju te pobiju mnoge Trojance i zauzmu grad.

Neoptolem, Ahilejev sin, ubije kralja Prijama, koji je pokušao naći utočište kod Zevsovog žrtvenika, a Menelaj ubije Dejfoba, nađe Helenu i odvede je do grčkih brodova. Ajant, sin Ojlejev, silom odvuče Kasandru, a s njom i kip boginje Atene, za koji se ona bila uhvatila; zbog toga se Ahejci rasrde i hoće ga zasuti kamenjem, no on se skloni kod Ateninig žrtvenika i tako izbegne kaznu. Odisej ubije Astijanakta, sina Hektorova. Neoptolem na dar dobije Andromahu, ženu Hektorovu, a i ostali podele plen. Demofont i Akamant nažu Etru i odvuku je sas sobom. Naposletku Ahejci zapale grad, Poliksenu žrtvuju na Ahilejevom grobu te otplove kući, dok istovremeno boginja Atena smišlja osvetu za Ajantov svetogrdan čin.

Značaj i uticaj
---------------

Aristotel kaže u svojoj *Poetici* da svi pesnici koji su dramski obradili celo *Razorenje Ilija*, a ne samo njegove pojedine delove, kao Euripid, "ili propadaju ili rđavo prolaze kao takmičari, a i Agaton je samo u tome pretrpeo neuspehe". Ne može se reći na koje tačno Euripidove drame Aristotel misli, ali se spominje tragedija *Epej*, a možda su to i one tri koje Aristotel spominje malo kasnijem navodeći drame kojima je građa uzeta iz *Male Ilijade*, naime *Odlazak*, *Sinon* i *Trojanke*. Osim Euripida, materijal iz *Razorenja Ilija* uzimali su za svoje drame i Sofokle za *Laokoonta*, *Zarobljenice* i *Poliksenu*, Euripid Mlađi za *Poliksenu*, Ijofont za *Razorenje Troje* te Nikomah za *Razorenje Troje ili Poliksenu*.

Izdanja
-------

* Online editions (English translation):
	+ Fragmenti *Razorenja Ilija* Arhivirano 2004-12-14 na Wayback Machine-u, prev. H.G. Evelyn-White, 1914.
	+ Fragmenti kikličkih epopeja, prev. H.G. Evelyn-White, 1914; Project Gutenberg.
	+ Proklov sažetak kikličkih epopeja (bez *Telegonije*) Arhivirano 2009-10-09 na Wayback Machine-u prev. G. Nagy, 2000.
* Štampana izdanja (grčki izvornik):
	+ A. Bernabé 1987, *Poetarum epicorum Graecorum testimonia et fragmenta* pt. 1 (Leipzig: Teubner)
	+ M. Davies 1988, *Epicorum Graecorum fragmenta* (Göttingen: Vandenhoek & Ruprecht)
* Štampana izdanja (grčki izvornik s engleskim prevodom):
	+ M.L. West 2003, *Greek Epic Fragments* (Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press)

Literatura
----------

* Đurić, Miloš N. (1991). *Istorija helenske književnosti*. Beograd.
* Đurić, Miloš N. (1988). *Aristotel. O pesničkoj umetnosti*. Beograd.
* Hornblower, Simon; Spawforth, Antony (2003). *The Oxford Classical Dictionary*. New York: Oxford University Press.
* Sironić, Milivoj; Salopek, Damir (1977). *"Grčka književnost", u: Povijest svjetske književnosti, knj. 2*. Zagreb.
* Howatson, M. C. (1997). *The Oxford Companion to Classical Literature*. Oxford. New York: Oxford University Press.

| * p
* r
* u
Trojanski ciklus |
| --- |
| Epopeje | 
* *Kiparska pesma*
* *Ilijada*
* *Etiopida*
* *Mala Ilijada*
* *Razorenje Ilija*
* *Povratak*
* *Odiseja*
* *Telegonija*

 |
| Autori | 
* Homer
* Kiklički pesnici

 |
| Lokaliteti | 
* Troja
* Sparta
* Mikena
* Ida
* Aulida
* Taurida
* Itaka

 |
| Glavne ličnosti | 

|  |  |
| --- | --- |
| Božanstva | 
* Olimpska božanstva
* Erida

 |
| Ahejci | 
* Helena
* Menelaj
* Agamemnon
* Klitemnestra
* Ifigenija
* Ahilej
* Patroklo
* Neoptolem
* Kalhant
* Nestor
* Diomed
* Ajant
* Mali Ajant
* Odisej
* Penelopa
* Telemah

 |
| Trojanci i njihovi saveznici | 
* Prijam
* Hekuba
* Paris
* Hektor
* Andromaha
* Kasandra
* Sarpedon
* Glauk (Hipolohov sin)
* Res Tračanin
* Eneja
* Memnon
* Pentesileja i Amazonke
* Laokoont

 |

 |