recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mihail Andrejević Miloradović** (rus. *Михаил Андреевич Милорадович*; Sankt Peterburg, 12. oktobar 1771 — Sankt Peterburg, 26. decembar 1825) je bio ruski general, koji se istakao u Napoleonovim ratovima. Potomak je srpske porodice Miloradović iz Hercegovine.

Ratovi do 1810.
---------------

Služio je pod komandom Suvorova u ratu protiv Turske i Poljske. Istakao se u ratu u Italiji i Švajcarskoj (1799). Godine 1805. postao je general-potpukovnik i učestvovao je u bici kod Austerlica pod Kutuzovom komandom. Istakao se mnogo puta u Rusko-turskom ratu (1806 — 1812).

Godine 1806, nagrađen je mačem koji je bio ukrašen dijamantima i na kome je pisalo *„Za hrabrost i spašavanje Bukurešta"*. Ponovo je pobedio Turke kod Obileštija u Rumuniji 1807. godine. Posle pobede nad Turcima 1809. kod tvrđave Rasevat u Bugarskoj, unapređen je 1810. u general-pukovnika.

Napoleonova invazija Rusije
---------------------------

Tokom Napoleonove invazije Rusije bio je jedan od najistaknutijih i najuspešnijih ruskih komandanata. U bici kod Borodina predvodio je rezervnu miliciju. Kasnije je komandovao odstupnicom, koja je ometala francusko napredovanje prema Moskvi. Kad je Napoleon počeo sa povlačenjem iz Rusije, Miloradović je pobedio Francuze u bici kod Vjazme. Posle toga njegov korpus je postao jedan od najaktivnijih u proganjanju Napoleonove vojske iz Rusije. U bici kod Baucena 1813, predvodio je zaštitnicu od saveznika. Prilikom pobede kod Kulma bio je u komandi rusko-pruskog korpusa, kojega je predvodio i u bici kod Lajpciga. Tokom 1814, komandovao je savezničkim kontingentom u Holandiji.

Dekabristi
----------

*Glavni članak: Dekabristički ustanak*
Od 1818. do smrti je bio vojni general-gubernator Sankt Peterburga i komandant gardijskog korpusa. Prilikom ustanka dekabrista 26. decembra 1825, krenuo je da smiri dekabrističke oficire na Senatskom trgu. Pošto je bio jako popularan zamalo je uspeo da smiri ustanak, kada ga je ubio jedan od radikalnih pobunjenika Petar Kahovski.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 67246776
* LCCN: nr93050984
* ISNI: 0000 0000 5535 7729
* GND: 117578290
* SELIBR: 214407
* SUDOC: 161850685
* BNF: cb15945945w (podaci)
* NKC: jx20090213008

 |
**Arslanagića most** na rijeci Trebišnjici dao je izgraditi Veliki vezir Mehmed-paša Sokolović, a otvoren je 1574. 

Podignut je da poveže Bosnu sa Jadranom, prvenstveno sa Novim (današnji Herceg Novi, koji je tada bio u sastavu Bosanskog vilajeta) i Dubrovnikom. 

Most je dobio ime po nekom **Arslan-agi**, koji je pobjegao iz Herceg Novog, nakon što su ga - 1687 zauzeli Venecijanci. On je od osmanskih vlasti dobio koncesiju da naplaćuje mostarinu, pa je i izgradio kuću pored mosta, uz nju je kasnije izraslo čitavo naselje nazvano Arslanagići, koje je danas potopljeno.

Krajem Drugog svjetskog rata, tačnije 1944. godine, četnici su pokušali srušiti most. Tokom eksplozije uništeno je samo lijevo krilo mosta dužine oko 8 metara, koje je nakon rata nadomješteno uskom betonskom trakom.

Prvobitna lokacija Arslanagića mosta bila je 5 km uzvodno od Trebinja, u neposrednoj blizini srednjovjekovnog grada Mičevca. Nalazio se na staroj prometnici koja je povezivala Dubrovnik i Herceg Novi sa *Carigradskim drumom ili Stambolskom džadom*. Nakon izgradnje hidrocentrale i akumulacionog jezera - 1965. most je potopljen, ali je slijedeće godine, spušten nivo vode kako bi se mogao rastaviti, kamen po kamen. Dugo je tako rastavljen ležao na obližnjem polju, pa je onda od 1970. do 1972. ponovno podignut, ovaj put 10 km nizvodno gotovo u centru Trebinja. Od tada je jedna od njegovih najvećih atrakcija.

Tokom rata u Bosni i Hercegovini - 1993. odlukom tadašnjeg gradonačelnika Trebinja - Božidara Vučurevića, promijenjen je naziv mosta u **Perovića most**. To je obrazloženo nekim navodima da su potomci Arslan-age bili zapravo Perovići prije prelaska na islam. Formalno se i danas tako zove, iako ga većina znalaca i dalje zove starim imenom.

Karakteristike
--------------

Most je dug 92,25 metra, širine kolovoza od 3,60 do 4 m. Ima sedam lukova, dva velika i pet manjih, te tri riječna stuba. Na najvišim dijelovima uzdiže se 15 m iznad razine vode.

Literatura
----------

* SR Bosne i Hercegovine, Zavod za zaštitu spomenika kulture (1960). *Naše starine, tomovi 7-9*. Sarajevo: Zavod za zaštitu spomenika kulture SR Bosne i Hercegovine.
* Korać, Vojislav (1971). *Trebinje: istorijski pregled — tom 2, izdanje 2*. Trebinje: Zavičajni muzej.

Vanjske veze
------------

***Arslanagića most*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Arslanagić Bridge* na portalu Bhtourism Arhivirano 2017-09-20 na Wayback Machine-u (`sh`)
**Picurís**, /od Pikuria - those who paint/ maleno pleme Tiwa Indijanaca nastanjeno u istoimenom pueblu u Novom Meksiku na rezervatu Picuris, oko 40 milja sjeverno od Santa Féa. Svoj pueblo osnovali su negdje prije 700 godina, a u novije doba je na njemu preostalo tek 125 ljudi (1980.). Njihov jezik je dijalekt sjevernog tiwa jezika. Srodi su Taosima. 
U prošlosti su Picurísi bili pod utjecajem Španjolaca i Apača. Danas se u pueblu nalazi 200 godina stara crkva San Lorenzo de Picurís, izgrađena od ćerpiča. Desetog dana mjeseca kolovoza održavaju fešte za svetog Lorenca, uključujući ovdje indijanske plesove i jutarnje trke. Glavnina prihoda dolazi im od turizma: ribolov na jezeru Pu-na Lake, većinsko vlasništvo nad hotelom Santa Fe, prodaja rukotvorina, Picuris Pueblo muzej.
Na pueblu Picuris popisom iz 2000 ima čak 1,801 stanovnika, od čega svega stotinjak Picurís Indijanaca.

Vanjske poveznice
-----------------

* *Dorothy Everett*, The Picuris Pueblo An Unreached People Group in America Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
**Klotarov edikt** (latinski: ), poznatiji kao **Pariški edikt** (francuski: ) je edikt koji je 18. oktobra 614 (ili 615) donio franački kralj Klotar II i njime nastojao regulirati državnu upravu, odnosno prava i obaveze podanika svoje države, nedavno ujedinjene nakon poluvjekovnog građanskog rata među članovima vladajuće dinastije Merovinga. Za edikt je karakteristično da se njime kralj Klotar odriče dijela svojih ovlasti u korist plemstva, pa neki taj dokument smatraju pravnom podlogom za feudalni poredak koji je dominirao Zapadnom Evropom sljedećih hiljadu godina; drugi ga smatraju svojevrsnom poveljom prava koja se može usporediti sa engleskom Magna Chartom, iako taj stav nije općeprihvaćen.

Edikt je, između ostalog, kralju zabranio da bira biskupe na franačkoj teritoriji, ali je dozvolio pravo veta na posvećenje već izabranog biskupa; biskupima je, pak, dano pravo da imenuju suce u odsutstvu kralja; kraljevim namjesnicima (grofovima) je zabranjeno da nameću nove poreze; Jevrejima je zabranjeno da ulaze u državnu službu, koja je rezervirana isključivo za franačko plemstvo; zabranjena je udaja žena protiv njihove volje.

Poticaj za edikt je bio nedavno održani crkveni sinod koji je odredio da se Jevreji koji žele ući u javnu službu moraju prethodno pokrstiti. Politička pozadina je, pak, bila nastojanje da se austrazijsko plemstvo dodatnim povlasticama nagradi za podršku u građanskom ratu, kada su Klotaru pomogli da pobijedi austrazijskog kralja Sigeberta II i njegovu baku Brunhildu dvije godine ranije.

Literatura
----------

* Wallace-Hadrill, J. M. (1962) *The Long-haired Kings*. London.
* Wilson, Emily. "The Rise of the Carolingians or the Decline of the Merovingians?" *Access History*, **2**(1), 5–21.
* Murray, Alexander Callander (1994). "Immunity, Nobility, and the Edict of Paris," *Speculum*, **69**(1), 18–39.
|
|
|
|
|
|
|
|
|

|  |
| --- |
|  |
| **A14 Italija** |
|  |
|  |
| Dužina:
 | 743.4 km
 |
| Od:
 | Bolonja |
| Do:
 | Taranto |
| Država:
 | Italija |
| Regioni:
 | Emilija-Romanja, Marke, Abruco, Molize, Apulija |
| Gradovi:
 | Bolonja, Forli, Rimini, Peskara, Bari, Taranto |

**Auto-put A14** (ital. *Autostrada A14* ili *Autostrada Adriatica*) je auto-put u Italiji koji se proteže većim delom Jadranske obale Apeninskog poluostrva. Počinje od Bolonje, pa ide kroz Forli i Rimini i Bari do Taranto.

***Autostrada A14 (Italija)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **putu ili cesti** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

Logo Auto-putaLogo Auto-puta**Autoputevi u Italiji**

**Autoputevi**: A1 • A2 • A3 • A4 • A5 • A6 • A7 • A8 • A9 • A10 • A11 • A12 • A13 • A14 • A15 • A16 • A17  
A18 • A19 • A20 • A21 • A22 • A23 • A24 • A25 • A26 • A27 • A28 • A29 • A30 • A31 • A32 • A33 • A50 • A51 • A54 • A55 • A56 • A90 • A53 • A91
**Pariški metro** (na francuskom jeziku „Métro de Paris") sustav je brzog javnog prijevoza u Parizu. Četriri i pol milijuna putnika koje preveze svaki dan čine ga drugim najkorištenijimn metro sustavom u Europi, poslije onoga u Moskvi.

Povijest
--------

Prva linija otvorena je 19. srpnja 1900. godine tijekom svjetske izložbe. Cijeli sustav se brzo širio do Prvog svjestkog rata tako da je jezgra bila dovršena do 1920-ih. Produžeci linija prema predgrađima bili su građeni 1930-ih.

Nakon Drugog svjetskog rata metro je doživio zasićenje. Uvedene su novije kompozicije vlakova kako bi se udovoljilo zahtjevu povećanog prometa. Rješenje je bila druga mreža, RER, razvijana od 1960-ih. Ona je sa svojih pet linija (A, B, C, D i E) predstavljala dodatnu željezničku mrežu za parišku regiju.

Osnovne informacije
-------------------

Pariški metro jedan je od simbola grada, poznat po umjetničkom uređenju postaja. Sustav ima 16 linija (označene različitim bojama i brojevima ) koje su uglavnom podzemne. Ukupno ima 300 stanica na 214 km tračnica. Funkcioniranjem metroa upravlja tvrtka RATP. Linije imaju različito vrijeme otvaranja i zatvaranja, zavisno od dana u tjednu, o tome kroz koji dio grada prolaze i da li se održavaju kakvi događaji (poput dočeka Nove godine, kada voze cijelu noć). Redovno, najviše voze od 05:30 h ujutro do 01:15 h iza ponoći.

Linije
------

| Linija | Strecke | Godina  otvorenja | Dužina  km | Broj stanica | Pogonski sistem |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | La Défense – Grande Arche ↔ Château de Vincennes | 1900 | 16,6 | 25 | gummibereift |
| 02 | Porte Dauphine ↔ Nation | 1900 | 12,3 | 25 | konventionell |
| 03 | Pont de Levallois - Bécon ↔ Gallieni | 1904 | 11,7 | 25 | konventionell |
| 03bis | Gambetta ↔ Porte des Lilas | 1921 | 1,3 | 4 | konventionell |
| 04 | Porte de Clignancourt ↔ Porte d'Orleans | 1908 | 10,6 | 26 | gummibereift |
| 05 | Bobigny - Pablo Picasso ↔ Place d'Italie | 1906 | 14,6 | 22 | konventionell |
| 06 | Charles de Gaulle - Étoile ↔ Nation | 1900 | 13,6 | 28 | gummibereift |
| 07 | La Courneuve – 8 Mai 1945 ↔ Villejuif – Louis Aragon / Mairie d’Ivry | 1910 | 22,4 | 38 | konventionell |
| 07bis | Louis Blanc ↔ Pré Saint-Gervais | 1911 | 3,1 | 8 | konventionell |
| 08 | Balard ↔ Créteil – Préfecture | 1913 | 22,1 | 37 | konventionell |
| 09 | Pont de Sèvres ↔ Mairie de Montreuil | 1922 | 19,6 | 37 | konventionell |
| 10 | Boulogne – Pont de Saint-Cloud ↔ Gare d’Austerlitz | 1913 | 11,7 | 23 | konventionell |
| 11 | Châtelet ↔ Mairie des Lilas | 1935 | 6,3 | 13 | gummibereift |
| 12 | Porte de la Chapelle ↔ Mairie d’Issy | 1910 | 13,9 | 28 | konventionell |
| 13 | Asnières–Gennevilliers – Les Courtilles / Saint-Denis – Université ↔ Châtillon – Montrouge | 1911 | 24,3 | 32 | konventionell |
| 14 | Saint-Lazare ↔ Olympiades | 1998 | 9,0 | 9 | gummibereift |

Budućnost
---------

Trenutačno se proširuju tri linije: 4, 8 i 12. Postoje i mnogi drugi zahtjevi za proširenje još nekih linija.

***Pariški metro*** na Wikimedijinoj ostavi
**Zaljev Parita** (španjolski: *Bahía de Parita*) je zapadni dio puno većeg Panamskog zaljeva u Pacifičkom oceanu, koji se nalazi na jugu Panamske prevlake.

Karakteristike
--------------

Zaljev je dug nekih 36 i dubok oko 18 km.
Duž njegovih obala nalaze se provincije Herrera, Coclé i Santos.

Zaljev se sastoji od zamršene mreže močvara koju formiraju rijeke; Antón, Grande, Santa María, Parita, Hondo i Estero Palo Blanco. Obale su blatne obrasle šumama mangrove. Zbog tog je zaljev važno stanište ptica selica.

Kako je relativno plitak u njemu nema puno luka, jedina veća nalazi se u estuariju rijeke Estero Palo Blanco, ona služi gradu Aguadulce za transport šećera.

Izvori
------

1. 1 2  „*La bahía de Parita, un sitio clave para la migración de aves*" (španjolski). Unidad de Observación en Sociedad, Ambiente y Ordenamiento Territorial. Pristupljeno 15.2.2023.
2. 1 2  „*Facts About Gulf of Panama*" (engleski). Marine Insight. Pristupljeno 15.2. 2023.

Vanjske veze
------------

* *Gulf of Parita* (na portalu Mapcarta) (`en`)
**Risaralda** (španjolski: *Departamento de Risaralda*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija
administrativno podjeljena.

Karakteristike
--------------

Risaralda se prostire u sredini zemlje, od andskih planina Zapadnih Kordiljera, preko doline Rijeke Cauca do Centralnih Kolumbijskih Kordiljera.

Sa sjevera graniči sa Departmanom Antioquia, sa istoka sa departmanima Caldas i Tolima, sa juga sa departmanima Quindío i Valle del Cauca i sa zapada sa Departmanom Chocó.

Departman ima površinu od 3,557 km², na kojoj je 2020. živilo 961,100 stanovnika.

Administrativna podjela
-----------------------

Departman je administrativno podjeljen na 14 općina.
Pereira je administrativni centar departmana i najveći grad.

Historija
---------

Deparman Risaralda osnovan je 1967. kad se odvojio od Caldasa.

Privreda i transport
--------------------

Privreda se prvenstveno bazira na poljoprivredi (kava, šećerna trska, grah, kukuruz, banane, kakao, duhan).
Postoji i nešto pogona lake industrije.
Značajne količine ruda, šuma i hidropotencijal rijeka pružaju dobre izglede za razvoj.

Risaralda je prometno dobro povezana, jer preko departmana od sjevera prema jugu prolazi magistralna željeznička pruga i Panamerički autoput.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Risaralda Department*" (engleski). City population. Pristupljeno 28.12. 2022.
2. 1 2 3  „*Risaralda department, Colombia*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 28.12. 2022.
3. ↑  „*Departments of Colombia*" (engleski). Statoids. Pristupljeno 28.12. 2022.

Vanjske veze
------------

***Risaralda (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobernación de Risaralda* (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani Kolumbije |
| --- |
| Kolumbijski grb | 
Amazonas • Antioquia • Arauca • Atlantico • Bolívar • Boyacá • Caldas • Caquetá • Casanare • Cauca • Cesar • Chocó • Córdoba • Cundinamarca • Guainía • Guaviare • Huila • La Guajira • Magdalena • Meta • Nariño • Norte de Santander • Putumayo • Quindío • Risaralda • San Andrés y Providencia • Santander • Sucre, Tolima • Valle del Cauca • Vaupés • Vichada
 | Kolumbijski departmani |
Ovo je članak o naselju u Zadarskoj županiji.  Za općinu u Ličko-senjskoj županiji, v. Lovinac.  

**Lovinac** je naselje u sastavu Općine Poličnik, u Zadarskoj županiji.

Povijest
--------

Naselje Lovinac koje je danas dio općine Poličnik po prvi put se spominje 1421. godine u Zadarskom katastiku koji je priređen prema odredbi venecijanskog dužda Dominika Mocengo. Tamo je navedeno Lovignaz i Lovinec. Postojanje se Lovinca uklapa u opće okvire druge polovice 15. stoljeća kada je Venecija čvrsto prigrlila grad Zadar i njegovo područje, dok su se sa Istoka sve češće zalijetale otomanske horde. U jednom opisu granica sela Poličnika od 7. travnja 1467. godine usputno je spomenuto selo Lovinac i to kao njegova sjeverna granica. 6. prosinca 1474. godine u jednom kupoprodajnom ugovoru, kojim Karlo Krbavski prodaje Ivanu Benkoviću svoj posjed u Bašćici (Bachinca), Lovincu (Louenzi) i Koruplju Velikom (Horuplje Magnam) zabilježeno je slijedeće postojanje mjesta Lovinca. 
Slijedeće podatke o nastanjnosti mjesta Lovinca datirane su 9. svibnja 1495. godine i to pri točnom lociranju nestalog naselja Koruplja Malog: sjeverozapdno od Koruplja Malog nalazi se selo Lovinac, sjeveroistočno selo Bašćica, jugoistočno Koruplje Velko i jugozapadno Poličnik. Na spomenutom se mjestu samo usputno spominje villa Lovinzi.
Mletačko-otomanski rat vođen između 1537.-1540. godine ostavio je znatniji trag na zadarskom području ali je Lovinac i dalje ostao pod venecijanskim dominijem; granična se međa dviju država primakla tik do samog mjesta.[*nedostaje referenca*]

Stanovništvo
------------

Prema popisu iz 2011. naselje je imalo 278 stanovnika.

  

***Kretanje broja stanovnika od 1857. do 2011.***

Izvori
------

1. ↑  Stanovništvo prema starosti i spolu po naseljima, popis 2011.
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Lovinac (Poličnik)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Poličnik |
| --- |
| Briševo • Dračevac Ninski • Gornji Poličnik • Lovinac • Murvica • Murvica Gornja • Poličnik • Rupalj • Suhovare • Visočane |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |
„Metisi" preusmjerava ovdje. Za druge upotrebe, v. Metisi (narod).
Predsjednik države Sveti Toma i Princip, Fradique de Menezes je mestik
**Mestici** (šp. "mestizo") potomci su američkih starosjedilaca (Indijanaca) i bijelaca (najčešće Portugalaca i Španjolaca). Riječ "mestik" potječe od latinske riječi "mixticius", što znači "miješan". U Sjevernoj Americi se za njih koristi izraz **metisi** (fr. *Métis*), a u Kanadi su kanadski Metisi Ustavom iz 1982. priznati kao posebna etnička grupa.

Žive uglavnom u Latinskoj Americi, ima ih oko 125 milijuna i govore španjolski i portugalski jezik. Uglavnom su rimokatoličke vjeroispovijesti i manjim dijelom protestanti.

U španjolskom jeziku ovaj naziv odnosi se na sve grupe nastale miješanjem različitih rasa, s naglaskom na grupu nastalu između Indijanaca i bijelaca.

U Paragvaju 95% stanovništa su mestici, u Salvadoru i Hondurasu 90%, a u Meksiku, Nikaragvi, Panami, Ekvadoru, Gvatemali, Kolumbiji, Čileu oko 60%.

Povezano
--------

* Mulati
* Kreoli
* Zambosi

***Mestici*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh93008230
* BNF: cb11976662z (podaci)

 |
**Armstrong Vitvort Vajtli** (engl. ) je bio britanski bombarder iz perioda Drugog svjetskog rata. Proizvodila ga je fabrika Armstrong Vitvort (Armstrong Whitworth Aircraft) od 1937. do 1943.

Razvoj
------

Avion je dizajniran kao odgovor na specifikaciju B.3/34 za teški bombarder. Imao je neke nove osobine, kao metalnu konstrukciju, uvlačeći stajni trap i jedno samonoseće krilo. Ipak, u mnogo čemu je bio primitivan. Debelo krilo sa izrazitim uglom u odnosu na pravac leta je bilo anahronizam, i dalo je avionu u letu izrazit „nos nadolje" profil.

Prvi let prototipa je izveden 17. marta 1936. godine, a avion je ušao u serijsku proizvodnju 1937.
Verzije I, II, III su koristile sve jače motore *tigar* (Tiger) od 795 do 920 KS, a 1938. proizvodnja je preusmjerena na znatno poboljšanu verziju IV sa *merlin* motorima i kupolom u repu sa 4 mitraljeza za odbranu. Mark V je imao oko 40 centimetara duži trup i rep sa uglastim oblikom. Zadnji Vajtliji su isporučeni juna 1943.

Važna verzija su bili GR.VIII patrolni avioni sa protivpodmorničkim radarom za Obalsku komandu (Coastal Command).

Proizvedeno je ukupno 1,814 aviona.

U borbi
-------

Prve noći Drugog svjetskog rata Vajtliji su krenuli u akcije bacanja propagadnih letaka nad Njemačkom. 19. marta 1940. sa ovim se prestalo i bačene su prve prave bombe na Njemačku. Tokom iduće dvije godine rata vršene su misije na zapadnom frontu, čak i do Torina i Pilsena. Te misije su očito pokazale nepripremljenost RAF-a za zadatke navigacije, posebno noću, i nepodesnost opreme.

Prvo uništenje njemačke podmornice (U-206) od strane Obalske komande je izvršio vajtli u novembru 1941. Od 1942. godine Vajtli služi uglavnom za pomoćne zadatke, kao nosač padobranaca, za vuču jedrilica i za isprobavanje nove opreme.

Karakteristike
--------------

Projekcije aviona.
Vrsta aviona: bombarder, patrolni avion, kasnije nosač padobranaca, avion za vuču jedrilica

* Posada: 5
* Prvi let prototipa: 1936.
* Uveden u upotrebu: 1937.
* Kraj upotrebe: 1945.
* Proizvođač: Armstrong Vitvort

Dimenzije

* Dužina: 21.49 m
* Raspon krila: 25.60 m
* Visina: 4.57 m
* Površina krila: 106 m²
* Aeroprofil krila:

Mase

* Prazan: 8,768 kg
* Opterećen: kg
* Najveća poletna masa: 15,196 kg

Pogonska grupa

* Motori: dva, Rols-Rojs merlin (Rolls-Royce Merlin X), 855 kW, 1,145 KS
* Odnos snaga/težina: kW/kg

Letne osobine
-------------

* Najveća brzina: 357 km/h
* Krstareća brzina: 297 km/h
* Radijus dejstva: 2650 km
* Najveći dolet: 2,400 mi, 3,900 km
* Operativni vrhunac leta: 7,900 m
* Brzina penjanja: 4.1 m/s

Naoružanje
----------

* Streljačko: 5 mitraljeza 7.7 mm, 1 Vikers K u nosu, 4 Brauning u repnoj kupoli
* Bombe: do 3175 kg

Povezano
--------

* Hendli Pejdž Hempden
* Vikers Velington

Literatura
----------

* Fighting Aircraft of World War II, Salamander Books, ISBN 1-84065-092-3, strane 328 i 329.

Spoljašnje veze
---------------

***Armstrong Whitworth Whitley*** na Wikimedijinoj ostavi

* Avion A.W.38 Whitley
* Avion Vajtli
* Avion Vajtli
*Za ostale upotrebe, v. Migracija (razvrstavanje).*
 „Seobe" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Seobe (razvrstavanje).
**Migracija** ili **seoba** je izraz kojim se opisuje fizičko kretanje ljudi iz jednog područja u drugo, najčešće preko velikih udaljenosti i/li u velikim grupama. Kroz istoriju su se migracije događale u obliku dobrovoljnih migracija unutar jedne oblasti ili između više njih, te prisilnih migracija (koje uključuju fenomene kao trgovinu robljem i etničko čišćenje). Ljudi koji se nalaze u migraciji se nazivaju *migranti*, a ovisno o kontekstu emigranti (iseljenici), imigranti (useljenici) ili doseljenici.

Migracije su imale značajan uticaj na ljudsku historiju, bilo u obliku brzog osvajanja, bilo kroz postepenu kulturnu infiltraciju (za što se kao primjer navodi pad Zapadnog Rimskog Carstva); migracije u obliku kolonizacije su, pak, značajno izmijenile svijet (bilo da je riječ o prahistorijskim kolonizacijama, bilo kolonizacijama Amerika i Australije u novijem dobu). Populaciona genetika, odnosno tehnike čije je pionir Luigi Luca Cavalli-Sforza, je u 20. vijeku počela objašnjavati historijske obrasce ljudskih migracija.

U današnjem svijetu se obično razlikuju četiri glavna tipa migracije:

* sezonska ljudska migracija, obično vezana uz poljoprivredne djelatnosti ili godišnje odmore
* migracija od ruralnih prema urbanim područjima, obično vezana uz zemlje u razvoju koje prolaze kroz proces industrijalizacije i urbanizacije
* migracija od urbanih prema suburbanim područjima, obično vezana uz razvijene zemlje i motivirana visokim troškovima života i nižom kvalitetom života u gradskim centrima, poznata kao suburbanizacija;
* [međunarodna]

Eksterni linkovi
----------------

***Migracija*** na Wikimedijinoj ostavi

* CIA World Factbook Arhivirano 2015-09-05 na Wayback Machine-u gives up-to-date statistics on net immigration by country
* Atlas of the Human Journey *National Geographic* presents an atlas of the human journey
* Stalker's Guide to International Migration Comprehensive interactive guide to modern migration issues, with maps and statistics
* Integration : Building Inclusive Societies (IBIS) Arhivirano 2011-03-22 na Wayback Machine-u UN Alliance of Civilizations online community on Good Practices of Integration of Migrants across the World
**Reginald Evelyn Peter Southouse Cheyney** (22. februar 1896 – 26. jun 1951), poznatiji kao **Peter Cheyney**, bio je britanski književnik, koji je tokom svoje relativno kratke karijere postigao uspjeh kriminalističkim i špijunskim romanima. Među njima se ističe serija o američkom privatnom detektivu Lemmyju Cautionu, koja je nakon Drugog svjetskog rata stekla izuzetnu popularnost u Francuskoj te tamo postala predmetom ekranizacije u obliku filmske serije gdje je glavnog protagonista tumačio Eddie Constantine. 

Cheyney se pisanjem počeo baviti kao tinejdžer. Za vrijeme Prvog svjetskog rata se kao dobrovoljac prijavio u Britansku vojsku, te je 1916. godine ranjen, te je prilikom liječenja napisao i objavio dvije knjige poezije. Nakon rata je započeo karijeru detektiva u Scotland Yardu, koja će mu kasnije poslužiti kao izvor inspiracije. Pisanjem se ponovno počeo baviti nakon oklade sa prijateljem, koji mu je ponudio 5 funti ako uspije napisati roman čiji će lik koristiti američki engleski. Cheyney je u mnogo čemu imao životni stil sličan svom liku, odnosno u privatnom životu je bio sklon alkoholu, skupim cigarama i ženama; bio je oženjen tri puta.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* Dedicated website
* Biography and bibliography of Peter Cheyney from thrillingdetective.com
* Peter Cheyney Collection Arhivirano 2009-10-07 na Wayback Machine-u at the Harry Ransom Center at the University of Texas at Austin

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 79022450
* LCCN: n88247487
* ISNI: 0000 0001 2140 8804
* GND: 1018188800
* SUDOC: 026786559
* BNF: cb11896669m (podaci)
* BIBSYS: 90093142
* NLA: 35963988
* NDL: 00520688
* NKC: jn20000603109
* RSL: 000082123
* BNE: XX887420
* CiNii: DA12030235
* CONOR.SI: 66064995
* NSK: 000103315

 |
***Magnum, P.I.*** je američka dramska serija čiji je glavni junak bio Thomas Magnum (koga je tumačio Tom Selleck), privatni detektiv s prebivalištem na Havajima. Serija se originalno osam sezona emitirala na CBS-u od 1980 do 1988.

Glavni junak bio bivši američki mornarički specijalac koji je nakon šestnaest godina službe i sudjelovanja u vijetnamskom ratu napustio mornaricu kako bi za život zarađivao kao privatni detektiv. Magnuma je kao "stručnog savjetnika" angažirao Robin Masters, tajanstveni autor popularnih kriminalističkih romana te mu omogućio da živi na raskošnom imanju Robin's Nest te koristi usluge svog engleskog batlera Jonathana Higginsa. Magnumu su pomoć pružali vijetnamski veterani Theodore "T.C." Calvin i Orville "Rick" Wright.

Seriju je krajem 1980-ih na području bivše Jugoslavije emitirala Radiotelevizija Beograd u okviru programa JRT.

Eksterni linkovi
----------------

* *Magnum, P.I. (series)* na EpGuides.com
* Magnum at Stage 1 Arhivirano 2007-10-24 na Wayback Machine-u
Koordinate: 44°55′49″N 14°00′14″E﻿ / ﻿44.93028°N 14.00389°E﻿ / 44.93028; 14.00389

**Pavićini** su naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Marčana, Istarska županija.

Geografski položaj
------------------

Pavićini su smješteni u mikroregiji Zapadne Istre Sjevernohrvatskoga primorja, 6 km jugoistočno od naselja Marčane. Nalaze se na križištu županijskih cesta Ž5119 (D6 - Krnica - Kavran - Šišan - Medulin - Pula /D66/) i Ž5122 (Pavićini /Ž5119/ - Turističko naselje Duga Uvala).

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 48 stanovnika te 16 obiteljskih kućanstava.

***Kretanje broja stanovnika 1857-2001.***

Historija
---------

Od 1880. do 1910. naselje se zvalo **Pavići**, od 1910. do 1991. **Pavičini**. Do godine 1869. i od 1921. do 1991. bilo je zaselak naselja Krnica.

Privreda
--------

Privrednu osnovu čine ratarstvo, vinogradarstvo, stočarstvo i ugostiteljstvo.

Kultura, obrazovanje i sport
----------------------------

### Crkva

Pavićini pripadaju Župi sv. Marije Magdalene pokornice iz Krnice-Mutvorana, Vodnjanski dekanat Porečko-pulske biskupije.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

* *Leksikon naselja Hrvatske*

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Pavićini** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Marčana |
| --- |
| Belavići • Bratulići • Cokuni • Divšići • Filipana • Hreljići • Kavran • Krnica • Kujići • Loborika • Mali Vareški • Marčana • Mutvoran • Orbanići • Pavićini • Peruški • Pinezići • Prodol • Rakalj • Šarići • Šegotići • Veliki Vareški |
**Piazza di Spagna** (prevedeno sa talijanskog: *Španjolski trg*) je popularni trg u historijskom centru Rima. Taj dugi trokutasti prostor, jedno od najpopularnijih mjesta za sastanke u Rimu, prirodno je proširenje Vie del Babuino kojom se može doći do 
Piazze del Popolo. Piazza di Spagna je i polazišna točka Španjolskih stepenica kojima se može uspeti do crkve Trinità dei Monti i eksluzivne trgovačke ulice Via dei Condotti.

Historija
---------

Sve do 17. vijeka taj prostor se zvao Francuski trg, ali od kad se u Palazzo di Spagna smjestila španjolska ambasada pri Svetoj Stolici, promjenjeno mu je ime u Piazza di Spagna. Interesantno je spomenuti da je tokom 17. vijeka i teritorij oko ambasade bio španjolski, a ne Papinske Države.

### Fontana della Barcaccia

Ispred Španjolskih stepenica nalazi se prilično skromna, ali elegantna Fontana Barcaccia, koju je naručio papa Urban VIII. a osmislio i isklesao Gian Lorenzo Bernini. Berniniju je kao inspiracija za dizajn poslužio stvaran događaj, kada je nakon poplave Tibera 1598. na tom istom mjestu ostao nasukan mali čamac, pa je i on u centru fontaninog bazena postavio čamac.

### Stup bezgrešnog začeća (Colonna dell'Immacolata)

Na jugoistočnom dijelu trga nalazi se Stup bezgrešnog začeća (Colonna dell'Immacolata). On je pronađen 1777. ispod samostana, pa je postavljen 1857. kako bi obilježio dogmu bezgrešnog začeća. Danas se na njegovom vrhu nalazi sa skulptura Djevice Marije.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Piazza di Spagna*" (engleski). Aviewon cities. Arhivirano iz originala na datum 2016-06-24. Pristupljeno 3. 3. 2018.

Vanjske veze
------------

***Piazza di Spagna*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Piazza di Spagna* Arhivirano 2016-06-24 na Wayback Machine-u (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 248641738
* GND: 4260131-9

 |
**Messier 30** (M30 ili NGC 7099) je kuglasti skup u zviježđu Jarac. Otkrio ga je Charles Messier 1764. godine. Prvi ga je u zvijezde razlučio William Herschel 20 godina kasnije.

Svojstva
--------

M30 se nalazi na udaljenosti od 26,000 ly i proteže se na 90 ly. Njegove prividne dimenzije su 12'. Veoma je gust, pripada u skupove klase V po gustoći. Najsjajnije zvijezde u skupu su magnitude +12.1, zvijezde horizontalne grane imaju prividan sjaj od magnitude +15. U skupu je otkriveno malo promjenjivih zvijezda, tek 12. Skup nam se približava brzinom od 182 km/s.

Jezgra M30 je veoma gusta i doživjela je urušavanje. Slična pojava zamijećena je u najmanje 20 (M15, M70, možda M62) od 150 kuglastih skupova Mliječnoj stazi. Posljedice toga su malene dimenzije jezgre kod M30, proteže se tek 12" ili 0.9 ly. Polovica mase skupa je koncentrirano u sferi s radijusom od 8.7 ly.

Unatoč gustoći zvijezda, sudari između zvijezda su rijetki jer sadrži tek nekoliko dvostrukih zvijezda koje zrače X zrake.

Amaterska promatranja
---------------------

M30 se može lako pronaći ali je problematičan zbog južnog položaja. Najsjanije zvijezde se mogu uočiti u teleskopu s 100 mm promjera. U 200 mm teleskopu uočavaju se dva niza zvijezda koji se pružaju iz središta u smjeru sjevera i sjeverozapada. Prividni sjaj skupa je +7.2 magnitude.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |


***Messier 30*** na Wikimedijinoj ostavi
**Pavle Bakić** (mađ: Bakith /Bakics, Bakich/ Pál; Venčac, Srbija, ? - Gorjani, 9. X. 1537), posljednji srpski titularni despot u Ugarskoj.

Imao je turski timar kao i njegov otac. Pripadao je feudalnoj porodici koja se prva uključila u turski feudalizam. Bio je gospodar velikih imanja oko brda Venčaca u Šumadiji, zvanih "Bakićeva zemlja" ("Zemlja Bakićeva", "Bakićevi dvori"), uživao je veliki ugled kod Turaka i dobio pravo da od naroda prikuplja propisani harač. U dogovoru sa zapovjednikom ugarske vojske Pavlom Tomorijem i kraljem Ludovikom II. (Lajošem II; 1506-1526) prešao je u decembru 1525. (ili početkom 1526) sa svojom porodicom, petero braće i dosta Srba na ugarsku stranu i u zamjenu za napuštena dobra u Srbiji dobio grad Lak i druge posjede.

Sa svojim četama učestvovao je u bici na Mohačkom polju (1526). U borbi za ugarski prijesto između nadvojvode Ferdinanda i erdeljskog vojvode Zapolje pristao je uz posljednjega, ali poslije **Zapoljinog** poraza kod Tokaja (1527) prešao Ferdinandu (1503-1564) i ostao mu vjeran do smrti. Ferdinand I. (Ferdinand Habsburški) potvrdio je 1528. Bakiću i braći sve posjede i imenovao ga vrhovnim kapetanom šajkaških četa. Pri odbrani Beča (1529) Bakić se odlikovao svojom konjicom. Poveljom od 1534. Ferdinand je njemu i braći povrdio sve posjede što su ih dotad imali (Lak, Győr, Szombathely, Hédervár i dr. i sva imanja koja su tim gradovima pripadala). Poveljom od 20. IX. 1537. imenovao ga despotom i pozvao Srbe da se okupe oko Bakića kao srpskog despota. Poginuo je u boju kod Gorjana (mađ. *Gara*) nedaleko od Đakova.

Izvori
------

* *"Enciklopedija Jugoslavije" (1 A-Biz)*, Zagreb, 1980.
* *"Mala enciklopedija Prosveta" (1 A-J)*, Beograd, 1978.
* *Opća enciklopedija JLZ (1 A-Bzu)*, Zagreb, 1977.
* *Corovic, Vladimir: Istorija Srba, Beograd, 1995.*

Napomena
--------

* U knjizi "Osmanski pečat" Davorina Taslidžića (str. 26) greškom stoji *"vojvoda Pavao Baki Srbin iz Vjenčala na Moravi"*.
Detalj iz maglice Messier 20, snimka Hubble Space Telescope-a
**Messier 20** (M20 ili NGC 6514), također *Trifid*, je emisijska i reflektivna maglica u zviježđu Strijelac. Nalazi se 2° sjevernije od maglice Messier 8.
Charles Messier 5. lipnja 1764. otkrio je maglicu i opisao je kao nakupinu zvijezdu umotanih u maglicu. Ime Trifid je dobila od Williama Herschela koji je uočio tamne oblake prašine u maglici koji je dijele na tri dijela.

Svojstva
--------

M20 se nalazi oko 5,200 ly. Njen promjer na nebu je 28' što znači da se u stvarnosti proteže na 40 ly. Maglica se sastoji od dva dijela, emisijskog, koji je crven zbog pobuđenog vodika i plavog, reflektivnog dijela koji odbija svijetlost mladih zvijezda.

Glavni izvor svijetla za maglicu su tri zvijezde u središtu maglice. Zvijezde su mlade i vruče, te nekoliko tisuća puta sjajnije od Sunca. 

Na Hubbleovoj fotografiji se mogu vidjeti rodilišta zvijezda. Mlade zvijezde izbacuju mlazove plina koji se mogu vidjeti kao štapići što izviru iz oblaka. 
Spitzer Space Telescope je u infracrvenom dijelu spektra otkrio 120 novonastalih zvijezda i još 30 embrija u kojem se upravo odvija formacija zvijezda.

Amaterska promatranja
---------------------

Messier 20 je teško uočiti malim dvogledom. Kroz manji teleskop ju je moguće vidjeti tamnim noćima kao slabašan sjaj oko zvijezda. Kroz 200 mm teleskop može se vidjeti slabašna maglica. Pažljivije promatranje otkriti će da je ta maglica podijeljena na tri dijela. Od velike koristi je UHC ili OIII filter.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 20*** na Wikimedijinoj ostavi

* Astronomsko društvo Beskraj Arhivirano 2007-05-06 na Wayback Machine-u
* Skica Messiera 20

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
**Messier 17** (M17 ili NGC 6618) je maglica koju je otkrio Philippe Loys de Chéseaux 1745. godine u zviježđu Strijelac.
Charles Messier samostalno ju je otkrio 3. lipnja 1764. i uvstio u katalog kao 17. objekt.

Svojstva
--------

Maglica se nalazi na udaljenosti od 5,000 ly i sjaji prividnim sjajem od +6.0 magnituda. Dimenzije najčitanijega dijela maglice su oko 15 ly, a tamnije izdanci se protežu na prostoru od 40 ly.

Messier 17 je regija u kojoj se odvija stvaranje zvijezda. Za razliku od M 16 gdje su te zvijezde vidljive, u ovoj maglici zvijezde su skrivene iza debelih oblaka prašine. Zračenje mladih zvijezda pobuđuje vodik koji intenzivno sjaji. Najtopliji dijelovi maglice su bijeli i nisu preeksponirani na fotografijama kako se čini.

Masa maglice je oko 800 puta veća od mase Sunca, dovoljno za stvaranje sjajnog otvorenog skupa i znatno većeg nego Orionova maglica.

Messier 17 se nalazi u istom spiralnom kraku kao i Messier 16. Messier 17 je bliža od te dvije maglice ali su one relativno blizu i možda su dio velikog oblaka plina.

Skup od 35 zvijezda nalazi se u blizini maglice.

Amaterska promatranja
---------------------

Maglica je veoma svijetla i lako se uočava u običnom 10x50 dvogledu. Manji teleskopi će pokazati najsjajniji dio maglice koji izgleda kao labud ili kvačica. Tamnije dijelove moguće je uočiti s teleskopom od 200 mm u promjeru, a filteri poput UHC i OIII nisu na odmet.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 17*** na Wikimedijinoj ostavi

* Fotografija Matije Pozojevića Arhivirano 2007-06-21 na Wayback Machine-u
* Skica M17
* M17, fotografija Roba Gendlera
* M16 i M17 zajedno, fotografija Roba Gendlera

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
SSC Aero
**SSC Aero** se proizvodi u USA od strane Shelby Super Cars i spada u sportske automobile. Najbolja verzija ovog automobila **SSC Ultimate Aero TT** je najbrže drumsko vozilo na svetu, sa brzinom od 411,76 km/h, a iza njega sledi Koenigsegg CCX. Ova brzina je postignuta na testu u septembru 2007 i zabeležena je u Ginisovoj knjizi rekorda. Ovaj automobil dostiže brzinu od 0-100 km/h za 2,78 sekunde. Postoji tvrdnja da će samo 25 automobila biti proizvedeno. Osnovni Aero model je koštao od $239,000 pa na gore, dok od 2007 godine the Ultimate Aero košta preko $650,000.

Performanse (iz 2007 godine)
----------------------------

SSC Aero ima motor od 6,35 litara koji proizvodi 1183 PS (konjskih snaga) sa svojom V-8 turbo mašinom, pri 6950 rpm (obrtaja u minuti). Ima dva turbo punjača i dizajniran je za 91-oktanski benzin. Menjač je sa 6 brzina. Model za 2007 je teži od prethodnog i ima navigacioni sistem, audio/CD/DVD sa deset zvučnika, video/DVD monitor, kameru pozadi, klimu... 
Prvi primerak proizveden 2007 je prodat na eBay-u za $431,100. Kasniji primerci su dostigli cenu od $485,000. U 2006/2007 je planirano da se proizvede samo 24 primeraka.

Vanjske veze
------------

***SSC Aero*** na Wikimedijinoj ostavi

* SSC zvaničan sajt (`en`)
* Video na YouTube
* Detaljne performanse na zvaničnom sajtu[*mrtav link*] (`en`)
* Fotografije Arhivirano 2008-05-13 na Wayback Machine-u
* Članak u Forbes Magazinu (`en`)
Pogled na obnovljeni Paviljon princa Tenga
**Paviljon princa Tenga** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Téngwáng Gé*) ili **Paviljon Tengwang** je zgrada na sjeverozapadu grada Nanchang u kineskoj provinciji Jiangxi, smještena na istočnoj obali rijeke Gan. Predstavlja jedan od Četiri velika tornja Kine. Prvi put je postavljen za vrijeme dinastije Tang 653. i otada je bio rušen i obnavljan mnogo puta, a svoj sadašnji oblik je dobio 1989. godine.

Ime je dobio po Li Yuanyingu (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Lǐ Yuányīng*), mlađem bratu Taizonga i stricu cara Gaozonga. Godine 652. je car Gaozong svom stricu dao titulu "princ Teng" i imenovao guvernerom Nanchanga. Zgrada koja će postati Paviljon je ispočetka služila kao njegova rezidencija. Dvadeset godina kasnije je novi guverner preuredio paviljon; tada se u Nanchangu okupila lokalna intelektualna elita kako bi tome posvetila pjesme i prozu. Najpoznatija od njih je bila *Predgovor Paviljonu princa Tenga* (pojednostavljeni kineski: ; pinyin: *Téngwáng Gé Xùjì*) koju je spjevao mladi Wang Bo. Pjesma je stekla izuzetnu popularnost širom Kine, a sam Paviljon učinila najznamenitijom građevinom Kine.

Napomene
--------

Literatura
----------

* Wang, Qiaolin (kineski: ; pinyin: *Wáng Qiǎolín*) et al. 1996. *Jiangnan Famous Site: The Pavilion of Prince Teng* (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Jiāngnán Míngshèng Téngwáng Gé*). Baihuazhou Literary Press (kineski: ; pinyin: *Báihuāzhōu Wényì Chūbǎnshè*). 247 pages. ISBN 7-80579-797-8.

***Paviljon princa Tenga*** na Wikimedijinoj ostavi

Koordinate: 28°41′2.76″N 115°52′32.88″E﻿ / ﻿28.6841000°N 115.8758000°E﻿ / 28.6841000; 115.8758000
**Messier 53** (M53 ili NGC 5024) je kuglasti skup tipa V u zviježđu Berenikina kosa.
M53 otkrio je Johann Elert Bode 3. veljače 1775. godine. Opisao ga je kao sjajnu i okruglu maglicu. Charles Messier skup je neovisno ponovno otkrio 26. veljače 1777. godine. Messier ga je opisao kao okruglog i uočljivog. 
William Herschel ga je prvi razlučio na zvijezde i napomenuo da je sličan kuglastom skupu M10.

Svojstva
--------

M53 je jedan od najudaljenijih kuglastih skupova. Nalazi se 58,000 ly od Zemlje i 60,000 ly od središta galaksije. Na toj udaljenosti, njegov prividan promjer od 13' odgovara linearnom promjeru od 220 ly. Skup nam se približava velikom brzinom, prema procjenama između 79 i 112 km/s. Jezgra skupa je malena, oko 2' u promjeru ali zvijezde nisu veoma koncentrirane u odnosu na ostale kuglaste skupove. Gustoća zvijezda postepeno pada prema rubovima.

Najsjajnije zvijezde u skupu su magnitude + 13.8 dok je horizontalna grana skupa ima prosječan sjaj oko magnitude + 16.9. Spektralna klasa skupa je F6.

Skup sadrži 47 promjenjivih zvijezda tipa RR Lyrae.

Amaterska promatranja
---------------------

Skup je vidljiv dvogledom kao okrugla mrljica. Teleskop do 80 mm promjera pokazat će ga kao okruglu mrlju s sjajnim središtem. Veći teleskopi, do 200 mm pokazat će granulaciju na rubovima i jednu samotnu zvijezdu. Teleskopi s promjerom od 250 mm i više razlučiti će gotovo cijeli skup osim jezgre.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 53*** na Wikimedijinoj ostavi

* Skica M53

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
**Modra lasta** je školski časopis u izdanju Školske knjige, koji izlazi od 1954. godine jednom mjesečno tijekom školske godine, na oko 52 stranice, a ima distribuciju po Hrvatskoj. Časopis slijedi nastavni program viših razreda osnovne škole, zanimljiv i poučan časopis za djecu od 5. do 8. razreda osnovne škole, ali i starijima te služi kao dopunski didaktički materijal na satovima hrvatskoga jezika, medijske, likovne i glazbene kulture te povijesti, zemljopisa, biologije i ostalih predmeta. Po naravi je za naobrazbu i zabavu. Bavi se razinim aktualnim temama vezanim uz znanost, obrazovanje, kulturu, glazbu, sport, film, modu, itd. Modra lasta potiče stvaralaštvo mladih kroz rubrike:

* Učenici suradnici,
* Gosti urednici,
* Prikazi školskih listova,
* Pljesak
* Glavna urednica

Sve to potiče se putem literarnih, likovnih, novinarskih, stripovskih i fotografskih nagradnih natječaja. U sadržaj Modre laste uvršteni su i sadržaji zabavnog karaktera kao što su modna i glazbena rubrika te enigmatski prilozi uz zabavne kvizove, nagradne zadatke i zabavne psihotestove.

Modra lasta(vica) je maskota časopisa i njena se silueta uvijek nalazi na naslovnici
Teme su obrađivane na jednostavan i zanimljiv način te ih svi mogu shvatiti. Osim raznih tema koje se mijenjaju iz mjeseca u mjesec, tu su i stalne rubrike (Među nama, Lastanov kutak) i kutak za mlade enigmatičare. Modra lasta objavljuje i autorski strip najeminentnijih hrvatskih crtača stripova a strip lik Lastan je također neizostavni dio Modre laste, koji već godinama pomaže djeci na svoj humorističan/ozbiljan način. Na trećoj stranici časopisa nalazi se strip "Modra", čiji je glavni lik Modra, djevojka plave (modre) kose, koja razvrstava poštu i ne voli urednike. Hrvatska gospodarska komora je Modroj lasti dodijelila znak Izvorno hrvatsko  te je uz Smib jedini časopis sa tim znakom.

Povezano
--------

* Izvorno hrvatsko

Izvori
------

1. ↑  Dodijeljeni znak Izvorno hrvatsko[*mrtav link*]

Eksterni linkovi
----------------

* Modra lasta pri Školskoj knjizi