recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ovo je članak o rodu.  Za proizvod, v. Duhan (proizvod).  

**Duhan** ili **duvan** (*Nicotiana*) predstavlja biljni rod iz porodice pomoćnica (*Solanaceae*). Izrastu do 2 m, a listovi su 70 cm dužine. Dozreli listovi duhana se suše i prepuštaju fermentaciji kako bi se tako pripremljeni koristili za pušenje, šmkranje i žvakanje. Duhanski proizvodi služe i kao insekticid, a od sjemenaka se ekstrahira tehničko ulje.

Sve do otkrića Amerike duhan nije bio poznat u Evropi.

Upotreba duvana
---------------

Pored pušenja duhan se i žvaće, ušmrkava. Duhan se koristi i u farmaceutskoj industriji jer je bogat nikotinom.

Cigaretni dim se sastoji od kapljica smole, nikotina, ugljen monoksida i drugih gasova. Osnovni aktivni farmakološki sastojak duhana je nikotin i on uzrokuje naviku i ovisnost. Jedna cigareta sadrži oko 2 mg nikotina, a smrtonosna doza za čoveka iznosi 0,05 g. Nikotin prodire u krvotok i resorbuje se dok pušač uvlači dim u pluća, a količina resorbovanog nikotina varira od 20-90%. Pod uticajem nikotina nestaje osećaj umora, smanjuje se potreba za hranom, stežu se vene, ubrzava rad srca, povišava krvni i srčani pritisak, a istovremeno se povisuju masnoće i šećer u krvi. Pola sata nakon pušenja funkcije se vraćaju na normalu. Pušenje smanjuje osećaj mirisa i ukusa.

Galerija
--------

* Polja duvana.Polja duvana.
Duketije
**Duketije** (*Ducetius*) (? - 440. pne.) je bio helenizirani vođa drevnih Sikula koji je sredinom 5. vijeka pne. osnovao brojne gradove i vlastitu kratkotrajnu državu na Siciliji.

Duketije je kao uzore imao Terona iz Akragasa i Gelona iz Sirakuze, grčke tirane čiji su gradovi nakon bitke kod Himere započeli hegemoniju nad otokom. Sirakuza je, međutim, oslabila nakon smrti Gelonovog brata Hijerona i uspostavljanja demokracije, te je u ratu s Katanom bila prisiljena tražiti pomoć Sikula na čelu s Duketijem. Duketije je godine 460. pne. osvojio Katanu i raselio njeno stanovništvo. Potom je osnovao grad Menai (današnji Mineo) i osvojio Morgantinu, a do 452. pne. je ujedinio svu sikulsku teritoriju i osnovao grad po imenu Palike. Međutim, stvaranje velike sikulske države je zabrinulo Akragas i Sirakuzu, koji su se udružili i 451. pne. porazili Duketija. Sikulski vladar je utočište portražio u samoj Sirakuzi; zabrinuti zbog njegove moći, ali i zahvalni zbog prethodnih usluga, Sirakužani su ga prognali u Korint. Četiri godine kasnije Duketije je pobjegao te se vratio na Siciliju, osnovavši grad Kale Akte na sjeveru otoka, gdje je osim Sikula naselio i korintske naseljenike. Umro je prirodnom smrću, a nakon toga se njegova država odmah raspala.

Napomene
--------

1. ↑  Livius. Ducetius of Sicily Arhivirano 2013-01-27 na Wayback Machine-u. pristup 25. aprila 2006.

Vanjske veze
------------

* Livius.org: Ducetius of Sicily Arhivirano 2013-01-27 na Wayback Machine-u
**Saće** (od praslavenskog: sъtьje - sъtъ, ruski: *сот*, bugarski: *sъt*) su ćelije od voska koje grade pčele i ose u heksagonalnoj formi, pravilno raspoređene po redovima radi čuvanja meda i jaja.

Karakteristike
--------------

Pčele grade saće, tako da se uhvate za strop košnice i vješaju se jedna za drugom da tako stvore - zavjesu. Zatim prave vosak i lijepe ga mukotrpno red po red i tako grade saće.

Jednoj pčeli treba oko 2 minute da preradi svoju malu kuglicu voska i zalijepi je, tako da u tom poslu mora sudjelovati velik broj radilica, koje se mjenjaju čim jedna završi svoj posao.

Vosak proizvode pomoću voštanih žlijezda koje imaju na stražnjem dijelu zatka.

Povezano
--------

* Med
* Pčele

Izvori
------

1. 1 2  „*sàće*" (hrvatski). Hrvatski jezični portal. Pristupljeno 10. 11. 2019.
2. 1 2  „*8 stvari koje trebate znati o pčelinjem saću*" (hrvatski). MyBeeLine. Pristupljeno 10. 11. 2019.

Vanjske veze
------------

***Saće*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Honeycomb* (na portalu Encyclopædia Britannica) (`en`)
* *Saće* (na portalu MyBeeLine) (`sh`)
**Dragutin Renarić** (Dugo Selo, 1872. - Križevci, 1944.) je bio hrvatski slikar i grafičar. Rođen u Zagrebu 1872. Bio učitelj u Križevcima, likovni pedagog u Osijeku i profesor na gimnaziji u Vukovaru. Zadnje godine života proveo je u Križevcima. Slikao je u tehnici ulja, akvarela i bakropisa. Slikao motive gradova u kojima je živio i radio. Na zamolbu Frana Gundruma da ovjekovječi izgled i stanje grobova bračnog para Zdenčaja, a da se ne zaboravi značajnik i zaslužnik Nikola Zdenčaj. Umro je u Križevcima 1944. Bio je sudionik hrvatskog narodnog preporoda. 

Dekorirao je interijer Freudenreichove dvorane u Hrvatskom domu u Vukovaru: njegova je vukovarska veduta krasila vrh scenskog okvira, a ista je uklonjena pri adaptacijama Doma za gradsko kazalište tijekom 1960-ih i ranih 1970-ih.

Hrvatskom povijesnom muzeju je preko Frana Gundruma darovao dekoriranu bocu za rakiju.

Izvori
------

* Terezija Horvat: Obljetnice u 2011. i 2012. godini, CrIs, g. XIII. br. 1/2011. str. 465.
* 
* Muzej Grada Zagreba - izložbe

1. ↑  Galerija likovnih umjetnosti Osijek[*mrtav link*]
2. ↑  Lokalna Hrvatska Vukovar
3. ↑   Zoran Homen: Doprinos očuvanju imena Nikole Zdenčaja, Cris, god. V. br. l/2003. str. 62.
4. ↑  Z. Karač, Đ. Šimičić: Hrvatski dom u Vukovaru...  Arhivirano 2016-08-15 na Wayback Machine-u, Prostor 2[34] 15[2007] , str. 213.
5. ↑  HPM, Boca za rakiju

Vanjske veze
------------

* Dragutin Renarić, Kožarska ulica, 1936. kolorirani bakropis
**Saïdia** (berberski: *Ajrud*, arapski: السعيدية, čita se *Saidija*) znana po nadimku  *Plavi biser* je morsko ljetovalište i gradić od 8,780 stanovnika na sjeveroistoku Maroka u Regiji Oriental.

Geografske karakteristike
-------------------------

Saïdia leži na obali Sredozemno more, nedaleko od granice sa Alžirom i ušća rijeke Moulouya, udaljena 346,15 km sjeveroistočno od Fesa.

Historija
---------

Tim krajem pa tako i Saidijom od 8 do 11. vijeka vlada Emirat Nekor. Nakon tog redaju se vladari iz berberskih dinastija; Almoravidi, Almohadi, Marinidi, a nakon njih iz arapskih Sadidi, Alauiti, sve do Francuza.

Stanovnici tadašnjeg sela bavili su sve do prve polovice 20. vijeka ribarstvom i nešto malo poljoprivredom. 
Od 1980-ih počinju se baviti turizmom, tako da je od tad izgrađeno dosta hotela, marina i igralište za golf.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Saïdia in Berkane (Oriental)*" (engleski). City population. Pristupljeno 20. 06. 2020.
2. 1 2   „*Saïdia*" (francuski). Infos Tourisme Maroc. Pristupljeno 20.6. 2020.
3. ↑  „*Distance Saidia, Berkane, MAR → Fès, MAR*" (francuski). Distance. Pristupljeno 20.6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Saïdia*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La ville de Saïdia* (`fr`)
**Stranka Jugoslavena** ili **Stranka Jugoslovena** (SJ) je naziv za političku stranku koja je djelovala u Jugoslaviji na samom početku demokratskih promjena 1990-ih, kada je u republikama tadašnje Jugoslavije napušten jednostranački komunistički sistem. 

Prva podružnica Stranke Jugoslovena je formirana u Zagrebu 06.03.1990.. Njen prvi predsjednik je bio Ante Ercegović.
1991.godine Izborna Skupština u Sarajevu bira Predsjednika Dr Mirko Frančeski iz Splita. Za predsjednika IO SJ izabran je Prof. Dr Ante Popović. Posle eksplozije bombe u advokatskoj kancelariji Predsjednika Frančeskog u Splitu, on podnosi ostavku
i stranku preuzima Dr Veso Trninić iz Sarajeva. Zbog ratnih okolnosti 1993.g. iz tadašnjeg Sarajeva Dr Veso Trninić svu dokumentaciju i pečat dostavlja Dr Vinku Periću u Gradišku, kod koga se i danas nalazi većina pisane i video dokumentacije.

U Beogradu je formirana podružnica 1991. godine na osnivačkoj skupštini u Hotelu Jugoslavija i njen prvi predsenik bio je pravnik Staniša Trifunović. Doc. Dr Vinko Perić, sadašnji (2013) Predsjednik Srpske napredne stranke RS je inače član Ruske Akademije naučnih otkrića i pronalazaka, kao i redovni član Srpske kraljevske asocijacije akademika Srbije. Bio je jedan od osnivača Stranke Jugoslovena, Predsjednik podružnice Bosanska Gradiška i član Savetodavnog odbora SJ. 
Od poznatijih osnivača Stranke Jugoslovena su i: Prof. Dr Emil Vlajki, Prof. Dr Svetozar Livada, Dr Drago Zlopaša, mr Luka Petrović, Dr Dragutin Ilić, Dr Perica Bundalo, Dr Pero Višnjić, Prof. Dr Ante Popović, Zaharije Trnavčević, Simo Brajević, Božidar Milosavljević, Sanja Lokar, Sonja Petrović, Blagoje Josipović, Blaško Gabrić, itd.. . 

Za razliku od mnogih tada formiranih stranaka SJ je nastojala djelovati na cijeloj teritoriji SFRJ, a okupljala je građane koji su se u etničkom smislu izjašnjavali kao Jugoslaveni. Na popisu 1991. godine u BiH ih je bilo preko 12%. 

Njen program se zalagao za očuvanje Jugoslavije, bilo kao federacije, bilo kao unitarne države podijeljene na autonomne regije. 

S obzirom da se većina stanovništva svih republika osim Srbije i Crne Gore uglavnom opredijelila za stranke s nacionalnim predznakom, a u Sloveniji, Hrvatskoj kao i većna naroda u BiH, za separatističku opciju, a sve uz svestranu pomoć stranog faktora. Jugosloveni su tada bili ignorisani, omalovažavani, šikanirani, te osim partnersko-koalicione stranke Reformskih snaga Ante Markovića većina drugih su bile neprijateljski raspoložene prema Jugoslovenima, a u BiH posebno od SDA. SDA je sve uradila da Jugosloveni ne izađu u BiH na izbore i da njihov kao "Jugosloven" Dr Ejub Ganić prođe, što im je i uspjelo. 
Izbijanje rata i raspad države su joj vrlo brzo i potpuno onemogućili rad, te se postupno ugasila.
**Stranka nezavisnosti** (islandski: ) je desna liberalno-konzervativna euroskeptična politička stranka na Islandu. Nastala je 1929. godine spajanjem Konzervativne i Liberalne stranke - dviju stranaka koje su zalagale za nezavisnost Islanda od Danske. Nakon što je ta nezavisnost stečena 1944. godine, Stranka nezavisnosti je tradicionalno postala najjača stranka na Islandu i u pravilu sudjelovala u koalicijskim vladama. Zbog toga se smatra najuspješnijom od svih desnih stranaka u nordijskim zemljama, iako je od njih u ideološkom smislu bliža centru, te je još 1930-ih počela napuštati laissez faire i prihvaćati koncept države blagostanja. Najveću podršku uživa među ribarima, kao i imućnijim i bolje obrazovanim građanima Islanda, a najveće uporište joj je Reykjavik, gdje joj *Morgunblaðið*, najtiražnije novine, već decenijama pružaju službenu podršku. Na vlasti je bila od 1995. do 2008. i provodila neoliberalnu ekonomsku politiku kojoj mnogi kritičari pripisuju izbijanje bankovnog kolapsa i ekonomske krize na Islandu. Stranka nezavisnosti se žestoko protivi ulasku Islanda u EU, te je nakon pobjede na izborima 2013. i dolaska na vlast, u skladu s predizbornim obećanjima, formalno prekinula proces pregovora o pridruživanju započet pod lijevom vladom Johanne Sigurdartotir.

Izvori
------

1. ↑  Arnason, Agust Thor (2006), „The European Union Seen From the Top — the View of an Insider-Outsider", *Nordic And Other European Constitutional Traditions* (Martinus Nijhoff Publishers): p. 34
2. ↑  Siaroff, Alan, *The Effects of Differing Electoral Systems on Party Politics, Government Formation and Voter Turnout*, p. 69

Vanjske veze
------------

* Official website (`en`)
* The National Youth Organisation of the Independence Party
* About the Independence Party Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
**Dujam (Doimo) Biluš** (Punta Arenas, 7. svibnja 1894. — Split, 13. ožujka 1959.) je bio hrvatski kazališni i filmski glumac, kazališni ravnatelj i redatelj i kazališni organizator.

Životopis
---------

Rodio se je u Čileu u Punta Arenasu 1894. godine. U Splitu je završio dva razreda gimnazije, tri razreda obrtničke škole te glumačku školu. Prve glumačke korake napravio je 1913. u Splitskom kazališnom društvu. U Splitu je bio glumac i redatelj u nekoliko navrata, a zadnje je bilo u splitskom HNK od 1955. do smrti. Prije drugog svjetskog rata naizmjence je bio u splitskom i zagrebačkom HNK. Glumio je i režirao predstave i u Osijeku, Banjoj Luci, Sarajevu, Novom Sadu, Zagrebu, Dubrovniku i Beogradu. Ratne je godine proveo kao ravnatelj zagrebačkog HNK i kazališta u Dubrovniku. ZAVNOH mu je poslije rata povjerio organiziranje kazališta. Bio je još ravnatelj i intendant u Varaždinu, Karlovcu u Puli. U Zagrebu je glumio neko vrijeme u Zagrebačkom dramskom kazalištu.

Glumio je u filmu Mala Jole i u još nekim koprodukcijama.

Izvori
------

* Dujam Biluš, Hrvatska enciklopedija, pristupljeno 10. siječnja 2015.
* Znameniti i zaslužni Splićani te spomena vrijedne osobe u splitskoj povijesti (1700 godina). Sakupio, popunio i napisao: Petar Požar, Split, 2001. ISBN 958-98046-2-0 Uneseni ISBN nije važeći. str. 54.

1. ↑  Imehrvatsko.net

Vanjske veze
------------

* Dujam Biluš na IMDb-u (`en`)
Koordinate: 44°52′8.5″N, 13°50′42.4″E

Unutrašnjost Svetih Srdaca u Puli.
**Sveta Srca u Puli** ili **muzejsko-galerijski prostor Sveta Srca u Puli** dislocirani je dio Arheološkoga muzeja u Puli i najnoviji gradski muzejsko-galerijski prostor otvoren u srpnju 2011. godine. Nalazi se u desakraliziranoj crkvi Svetih Srdaca Isusova i Marijina u De Villeovu usponu u starogradskome centru.

Povijest
--------

Crkva Svetih Srdaca Isusova i Marijina izgrađena je 1908. godine na mjestu gdje su se 1886. nastanile redovnice Svetih Srdaca Isusova i Marijina radi intelektualnog i kršćanskog obrazovanja mladih djevojaka. Redovnice su uspjele podignuti samostan i crkvu na tome mjestu uz pomoć vjernika. Crkva je dovršena 1910. godine prema projektu Virgilija Volpija, a dovršio ju je Domenico Malusà. Trobrodna crkva bila je dugačka 38 metara, široka 16, a visoka 18 metara. U planu je bila i izgradnja zvonika koji nikad nije izgrađen.

Nakon Drugoga svjetskog rata redovnice napuštaju samostan i crkvu. U napušteni samostan useljava Tehnička škola, dok crkvu od 1958. godine Arheološki muzej koristi kao depo.

Budući da je crkva bila izgrađena na nasipu i statički vrlo nestabilna, pristupljeno je njezinoj obnovi koja je počela 2007. godine. Iako se planiralo u desakraliziranu crkvu smjestiti prvo muzejsko-znanstveni centar, a potom srednjovjekovni lapidarij, konačno je ipak odabran projekt muzejsko-galerijskoga prostora.

Prostor profanirane crkve planiran je kao multifunkcionalan i multimedijalan, te predviđen za održavanje predavanja, kongresa, znanstvenih tribina, predstava, koncerata, filmova, festivala i slično. Osim promišljenog uređenja interijera, jednako kvalitetno je uređen i eksterijer crkve koji se može koristiti kao prostor za manifestacije.

Trenutačno se u Svetim Srcima održava izložba s naslovom *Pula - rađanje grada* koja prezentira arheološke predmete pronađene u četvrti svetoga Teodora u Puli.

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Sveta Srca** |
**Sergaši** (slov. ***Srgaši*** - tal. ***Sergassi***) naselje od 207 stanovnika u sjeverozapadnoj Istri u sastavu općine Kopar, Primorska (Slovenija).

Geografija
----------

Na raskršću Crozera Montetoso, ceste Kopar-Pula, u blizini antičke Via Flavia, odvojak prema zapadu vodi prema dolini potoka Drnica (Val Derniga); nakon 1 km na pola puta prema obali između šumaraka i obrađene zemlje nalazi se Sergaš.

Poljoprivredno je selo smješteno na padinama brežujka koji dijeli dolinu Dernige od potoka Derešnjak; okrenuto prema jugu sa smokvama, ulikama, veikim vinogradima i tršćacima. Kuće su kamene i u selu prestaje asfaltna cesta, a staza vodi u dolinu da bi se uspinjala prema Šaredu (Saredo)

Toponim
-------

Ime sela dolazi od prezimena Sèrgas, koje porodica se ovdje doselila prije 200 godina. Autohtoni naziv sela slovenskih i hrvatskih Istrijana je Sergaši, sloveniziran u Srgaši. Prethodn naziv sela je bio **Čerešnjol** -**Ceresiòl**, vjerojatno zbog nasada trešanja istarski slavenski *čerišnja, čerešnja* (tal. *ciliegi)*.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva 2010. Sergaš je mao 173 stanovnika, da bi prema podacima Statističkog uredanSlovenije u 2020. iao 207 stanovnika.
Sererski muškarac
**Serer** (također izgovarano kao **Serreer**, **Sereer**, **Sèrèr**, **Sérér**, **Seréer**, **Sèréer**, **Séréer** itd.) je naziv za drugu po veličini etničku skupinu u Senegalu i glavnu etničku skupinu u Gambiji. Njihove drevne države uključuju Kraljevstvo Sine i Saloum. Podijeljeni su u nekoliko skupina koje govore međusobno nerazumljivim jezicima:

* Serer-Sine govori se u Sine-Saloumu, Kaolacku, Diourbelu, Dakaru i mnogim drugim područja; predstavlja službeni jezik u Senegalu.
* Serer-Safen govori se u jugoistočnom Dakaru, u zaleđu Petit Cotea.
* Serer-Ndut govori se u Mont-Roland području sjeverozapadno od Thiesa.
* Serer-Noon govori se oko Thiesa.
* Serer-Palor govori se o manjem području između Rufisquea and Thiesa.
* Serer-Lehar govori se u manjem području sjeverno od Thiesa.

Svi Serer jezici osim Serer-Sinea (najvećeg) su klasificirani u posebnu grupu kao Cangin jezici. Sereri imaju prilično detaljni sistem tradicionalne vjere koji uključuje sveprisutnog boga zvanog Roog, različite dimenzije života i smrti, prostora i vremena, te teške pregovore s duhovima umrlih predaka. Sereri su se pružili priličan otpor širenju islama, te su mnogih od njih danas katolici. Najpoznatiji Serer, senegalski prvi predsjednik Léopold Sédar Senghor bio je Serer-Sine katolik. Kao druga po veličini skupina u Senegalu, stagnirali su u usporedbi s energičnijim i dominatnijim Wolofima. Većina Serera govori Wolof kao drugi jezik, a nakon migracije u gradove, često kao i prvi jezik.

Sereri vjeruju da su se u centralni Senegal doselili sa sjevera između 10. i 13. vijeka.

***Serer*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85120214
* SUDOC: 02783316X
* BNF: cb11978984k (podaci)

 |
| Sudoku |
| --- |
|  |
| Primjer jednog sudoku zadatka |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Rješenje primjera |
| --- |
|  |
|  |

 |

 |

**Sudoku** (数独, na japanskom znači jedan broj) ili učestalo **sudoko** je vrsta matematičke zagonetke čije je rješavanje temeljeno na logici. Sastoji se od jednog velikog kvadratnog polja, podijeljenog na 81 manjih kvadratića. Nadalje, unutar velikog kvadrata, označeno je 9 odjeljaka velikih 3x3 polja. Postoje različite težine te igre, a koristi se za zabavu ili testiranje inteligencije.

Pravila igre
------------

Cilj igre je ispuniti sva polja brojevima od 1 do 9, s time da se svaki broj smije pojaviti točno 9 puta. Problematika je u tome što se jedan broj smije pojaviti samo jednom u svakom retku, svakom stupcu i svakom odjeljku od 3x3 polja. Na početku igre, otkriveni su određeni brojevi, a rješavač mora otkriti gdje se nalaze svi ostali brojevi i kako su raspoređeni. Sudoku može imati više rješenja, ako je na početku otkriveno malo brojeva. Zato treba paziti da se greška ne načini na početku rješavanja. Jedini način rješavanja sudokua je metoda eliminacije, a tu se koristi svojstvom da se jedan broj smije pojaviti samo jednom u svakom stupcu, retku i bloku. Rješavanje postaje lakše ukoliko se otkrije više brojeva.

Historija
---------

Igra potječe iz Japana gdje se igra već 1000 godina, dok u modernom svijetu postaje popularna zahvaljujući Howardu Garnsu koji ju je obnovio u američkom magazinu Dell Magazines. U posljednje vrijeme posebno je popularna, te se održavaju turniri, državna i svjetska prvenstva. Isto tako mogu se igrati i sudoku 2\*2 i 3\*3 kao lakše verzije za djecu.

Vanjske veze
------------

***Sudoku*** na Wikimedijinoj ostavi
Izraz **susceptibilnost** (prema kasnolat. *susceptibilis*) je višeznačan: 

* električna susceptibilnost (oznaka *χe*) je fizikalna veličina kojom se opisuje svojstvo dielektrika da se u električnom polju mogu polarizirati. Ona iznosi:

{\displaystyle \chi \_{\text{e}}\ =\varepsilon \_{\text{r}}-1}
gdje je: *εr* - relativna dielektrična permitivnost tvari. Mjerna jedinica električne susceptibilnosti je broj jedan. 

* magnetska susceptibilnost (znak *χm*) je fizikalna veličina kojom se opisuje svojstvo tvari da mogu biti magnetizirane u magnetskom polju. Iznosi:

{\displaystyle \chi \_{\text{m}}\ =\mu \_{\text{r}}-1}
gdje je: *μr* - relativna magnetska permeabilnost tvari. Magnetska susceptibilnost je pozitivna za feromagnetične i paramagnetične tvari, a negativna za dijamagnetične tvari. Mjerna jedinica magnetske susceptibilnosti je broj jedan.

Izvori
------

1. ↑   **susceptibilnost**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
2. ↑   **električna susceptibilnost**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
3. ↑   **magnetska susceptibilnost**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.

  

Višeznačna odrednicaVišeznačna odrednica *Ova stranica je **razvrstavanje**. Koristi se radi pronalaska članaka koji moraju imati dodatnu odrednicu jer bi im u protivnom naslov bio isti.  
Ako vas je na ovu stranicu dovela vikiveza, možda je potrebno promijeniti da preusmjerava na namijenjeni članak.*
**Tindouf** (arapski: تندوف) je grad i oaza od 45,610 stanovnika na jugozapadu Alžira u Pokrajini Tinduf u kojoj je i administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tindouf leži u saharskoj pustinji udaljen 1142 km jugozapado od Orana.

Taj naizgled zabačen grad strateški je važan zbog svog položaja u blizini granice sa Marokom, 
Zapadnom Saharom i Mauritanijom. Pored toga 150 km jugoistočno od grada leži Gara Djebilet, lokalitet bogat željeznom rudom.

Historija
---------

Tinduf je postao sjedište Polisaria - Narodnog fronta za oslobođenje Zapadne Sahare nakon što je Maroko 1976. anektirao dotadašnju koloniju Španjolsku Saharu (današnja Saharska Arapska Demokratska Republika). Polisario je svoje borce regrutirao među Saharcima - Regibama, 
nomadskim stočarima iz Zapadne Sahare. Financijski podržavan od Alžira i Libije nastavio se boriti za nezavisnost Zapadne Sahare. Kao rezultat nastavka borbe gerilaca Polisaria sa marokanskom vojskom, na hiljade izbjeglica pobjeglo je iz Zapadne Sahare i danas borave u izbjegličkim logorima južno od Tindoufa. Zbog tog su dobar dio njegovih stanovnika izbjeglice iz Zapadne Sahare.

Tinduf ima i aerodrom (IATA: TIN, ICAO: DAOF) sa letovima prema Oranu, Alžiru i Constantinu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Algeria, People's Democratic Republic of Algeria*" (engleski). City population. Pristupljeno 10.1. 2020.
2. 1 2 3 4  „*Tindouf, Algeria*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 10.1. 2020.
3. ↑  „*Tindouf*" (engleski). DB-City. Pristupljeno 10.1. 2020.
4. ↑  „*Tindouf Airport TIN*" (engleski). Airportia. Pristupljeno 10.1. 2020.

Vanjske veze
------------

***Tinduf*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Tindouf, Algeria* (`en`)
* *Tindouf Algérie - Guide et photos* (`fr`)
**Viša klasa** je izraz koji označava pojedince i društvene grupe koji se nalaze na vrhu društvene hijerarhije, odnosno koji su po materijalnom bogatstvu i/li političkom utjecaju superiorni ostatku društva.

Viša klasa se može pronaći u gotovo klasnim, odnosno civiliziranim društvima, a u pravilu predstavlja njegov brojčano najmanji dio. Vrlo često se za nju koristi sinonim vladajuća klasa ili elita.

Viša klasa se kroz historiju počela profilirati od pojedinaca iz prvobitne zajednice koji su od ostalih članova tih zajednica isticali fizičkom snagom, životnim iskustvom ili intelektualnim sposobnostima koji su im davali autoritet, a s vremenom i vlast. Uz vlast su s vremenom počele dolaziti i razne privilegije, a proces podjele rada i nužnost za trajnom hijerarhijom doveo do raznih mehanizama, uključujući nasljedni položaj poglavice, a nakon toga i drugih političkih funkcija.

U civiliziranim društvima sve do prije nekoliko vijekova je viša klasa imala institucionalno povlašten položaj, bilo kroz običaje, bilo kroz zakone, a on se održavao kroz društveno-politička uređenja kao što su aristokracija, oligarhija, monarhija i sl. Najbolji primjer takve više klase je feudalno plemstvo.

U suvremenim društvima, koja su kao svoje vrijednosti uvele načelo građanske jednakosti, viša klasa se više ne definira po porijeklu i institucionalnim privilegijama, nego uglavnom po materijalnom bogatstvu i članstvu nekih eksluzivnih organizacija (više svećenstvo u teokracijama ili najviši organi Partije u komunističkim državama) iz koga tek posredno proistječe politički utjecaj.

Vidi još
--------

* Društvena grupa
**Charles Chipiez** (1835.-1901.) bio je francuski arhitekt, povjesničar arhitekture i egiptolog. Krajem 19. stoljeća zajedno s Georgesom Perrotom, arheologom i stručnjakom za antičku arhitekturu, odlazi na putovanje prema Istoku koje im je sponzorirala izdavačka kuća Hachette. Na putovanju prolaze kroz Grčku, Tursku, Egipat, Iran i druge zemlje. Prilikom putovanja detaljno analiziraju i rekonstruiraju drevne spomenike (poput Perzepolisa) na temelju pažljivog promatranja skulpture i ruševina. Svoj rad objavili su u više svezaka, a popraćen je velikim brojem ilustracija.

Veze
----

* Perzepolis
* Ahemenidska Monarhija
* Georges Perrot

Galerija
--------

* Projekcijski prikaz PerzepolisaProjekcijski prikaz Perzepolisa
* Krov apadaneKrov apadane
* Rekonstrukcija apadaneRekonstrukcija apadane
* Darijeva palača (tačara)Darijeva *palača (tačara*)
* Krov tačareKrov tačare
* Dvorana od stotinu stupovaDvorana od stotinu stupova
* Studija krova dvorane od stotinu stupovaStudija krova dvorane od stotinu stupova

Izvori
------

1. ↑  Znanost u 19. stoljeću - popis znanstvenika

Vanjske veze
------------

* Djela Charlesa Chipieza

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 59147303
* LCCN: no96034751
* ISNI: 0000 0001 1844 9111
* GND: 1126591998
* SUDOC: 031755518
* BNF: cb122911783 (podaci)
* ULAN: 500315819
* NLA: 35893392
* NKC: mzk2015878854
* CiNii: DA10305558
* CONOR.SI: 200693603

 |
**Edinburški sporazum** (engl. ) neformalni je naziv za sporazum o uslovima za održavanje referenduma o nezavisnosti Škotske 2014, postignut između britanske i škotske vlade i postpisan 15. oktobra 2012. u St Andrew's House u Edinburgu. Zvaničan naziv dokumenta glasi: "Sporazum između vlade Ujedinjenog Kraljevstva i vlade Škotske o referendumu o nezavisnosti Škotske" *(Agreement between the United Kingdom Government and the Scottish Government on a referendum on independence for Scotland)*.

U tom dokumentu dve vlade su se saglasile da referendum mora imati jasnu zakonsku osnovu, da treba da ga raspiše i reguliše škotski parlament, da treba da se održi na način koji će ulivati poverenje parlamenata, vlada i naroda, te da mora predstavljati jasan odraz volje naroda u Škotskoj i proizvesti rezultat koji će svi poštovati.

Dve vlade složile su se da zatraže donošenje kraljevske uredbe, u skladu s članom 30. Zakona o Škotskoj 1998, kako bi se prenosom ovlašćenja omogućilo škotskom parlamentu da do kraja 2014. raspiše referendum o nezavisnosti Škotske. Taj proces prenosa nadležnosti na škotski parlament formalno je završen uredbom pod naslovom *The Transfer of Functions (Elections and Referendums) Order 2013*, koju je kraljica Elizabeta II potpisala 9. oktobra 2013.

Edinburški sporazum potpisali su David Cameron, britanski premijer, Michael Moore, britanski ministar za Škotsku, Alex Salmond, prvi ministar Škotske i Nicola Sturgeon, zamenica prvog ministra. 

Pravni status Edinburškog sporazuma predmet je akademske rasprave.

Eksterni linkovi
----------------

* Potpisan istorijski "Edinburški sporazum" o referendumu
* Tekst Edinburškog sporazuma Arhivirano 2013-01-02 na UK Government Web Archive-u
**Voltin efekt** je pojava električnog napona na dodirnim površinama dvaju različitih metala, koju je Alessandro Volta otkrio 1793. Ako se dvije fino polirane pločice, npr. od cinka i bakra, s izoliranim dršcima, polože jedna na drugu i zatim naglo rastave, elektrometrom (voltmetrom) se može pokazati da je između njih postojao električni napon, tj. da su ploče imale različite el. naboje.

**Naponski (Voltin) niz** je naziv koji je dao Volta s obzirom na tu pojavu, pri čem je svaki navedeni metal elektropozitivniji od sljedećega (to je nazvano po njemu; *Voltin niz*).
Ovim redom je poredao te metale:

1. Cink,
2. Olovo,
3. Kositar,
4. Željezo,
5. Bakar,
6. Srebro,
7. Zlato,
8. Platina,

U kemiji je pak to poredak metala po sposobnosti da jedni druge reduciraju ili oksidiraju iz otopine. Manje plemeniti metali reduciraju plemenitije metale iz otopina njihovih soli. Najmanje plemenit metal reducira sve ostale, dok njega iz otopine njegovih iona ne može nijedan.

Uzrok su toj pojavi slobodni elektroni u metalima koji na mjestima dodira ploča prelaze iz jednoga metala u drugi. Ako npr. iz cinka prelazi više elektrona u olovo, nego li iz olova u cik, onda će cink postati pozitivno nabijen, a drugi negativno. Veličina tako nastaloga električnog napona među metalima ovisi o razlici u veličini rada potrebnoga da se elektron oslobodi s površine svakoga od tih dvaju metala. Metal kod kojega je potreban veći rad za izbijanje elektrona iz površine bit će negativno nabijen.

**Voltin članak** je najstariji tip galvanskog članka. Sastoji se od cinkove i bakrene elektrode koje su uronjene u razrijeđenu sumpornu kiselinu. Difuzijom iona stvara se napon polarizacije između metala i otopine, koji za cink iznosi -0,76 V, a za bakar +0,34 V. Razlika napona između elektroda iznosi 1,10 V, a to je napon koji se može dobiti iz Voltina članka. Voltin članak nije prikladan kao stalni izvor struje, jer se u njemu zbog polarizacije elektroda, protjecanjem struje stvara suprotni napon, koji kroz kratko vrijeme snizi nominalni napon od 1,10V na neznatnu vrijednost.

Izvor
-----

1. ↑  Hrvatska enciklopedija, Broj 11 (Tr-Ž), str.488. Za izdavača:Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Zagreb 2000.g. ISBN 953-6036-29-0 (cjelina) i 953-6036-32-0
Koordinate: 50°37′N 1°58′W﻿ / ﻿50.61°N 1.96°W﻿ / 50.61; -1.96

**Swanage** je obalni gradić i istoimena civilna parohiju na jugoistoku engleske grofovije Dorset. Smješten je na istočnom dijelu Isle of Purbecka, oko 10 km južno od Poola i oko 40 km istočno od Dorchestera. Parohija ima 10.124 stanovnika (2001). U blizini su Ballard Down i Old Harry Rocks, zajedno sa selom Studland Bayom i prirodnom lukom Poole Harbour na sjeveru. U parohiji su i Durlston Bay Durlston Country Park južno od grada. Ona uključuje i teritorije Herstona zapadno od grada i Durlstona na jugu.

U viktorijansko doba je grad bio tek ribarsko naselje i lučica, ali je kasnije stekao važnost zbog obližnjih kamenoloma, ali i popularno odmaralište za tamošnju višu klasu. Dan-danas je popularno turističko odredište, a turizam, temeljen na pješčanim plažama i drugim atrakcijama, je glavna privredna grana.

Nalazi se na istočnom dijelu područja bogatog fosilima, odnosno tzv. Jurske obale, koja predstavlja lokalitet Svjetske baštine.

Izvori
------

1. ↑  „ONS Neighbourhood Statistics". Arhivirano iz originala na datum 2012-09-12. Pristupljeno 2012-01-25.

Vanjske veze
------------

***Swanage*** na Wikimedijinoj ostavi

* Town Council website
**Tambora** (id. *Tambora, Tomboro*) je stratovulkan na ostrvu Sumbava u Indoneziji. Postao je poznat po erupciji iz 1815. godine, koja je izazvala klimatske anomalije 1816. godine, zbog čega je ta godina nazvana godina bez leta. To je bila jedna od najvećih vulkanskih erupcija u novijoj istoriji. Krater vulkana visok je 2,722 metra. Visina vulkana u prošlosti, dostizala je i do 4.300 metara, što ga čini jednim od najviših vrhova u Malajskom arhipelagu. Veliki slojevi magme bili su akumulirani u vulkanu, tako da je bio ispunjen dugo vremena, sve dok vulkanska aktivnost nije dostigla svoj vrhunac i prerasla u kolosalnu erupciju u aprilu 1815. godine.

Erupcija 1815. čula se je do 2000 km udaljenih naselja na ostrvu Sumatra, dok je stub vulkanskog pepela bio vidljiv sa ostrva Borneo, Sulavesi, Java i Molučkih ostrva. Zbog uništavanja poljoprivrednih useva u široj regiji, do čega je došlo zbog izbacivanja vulkanskog pepela, nastupila je glad i došlo je do pojave bolesti. Prema procenama, ukupan broj žrtava je bio oko 70.000 ljudi, dok je broj stradalih direktno od erupcije iznosi oko 11,000-12,000.

U avgustu 2011. godine nivo rizika erupcije vulkana je podignut sa nivoa I (normalan nivo rizika) na nivo II (povišen rizik), zbog povećane vulkanske aktivnosti. U septembru 2011. nivo rizik je ponovo podignut i dostigao je nivo III (postoji mogućnost erupcije).

Izvori
------

***Tambora*** na Wikimedijinoj ostavi

* Global Volcanism Program, Smithsonian Institution Arhivirano 2013-02-20 na Wayback Machine-u
* TAMBORA, Nusatenggara Barat
* Climatic, environmental and human consequences of the largest known historic eruption: Tambora volcano (Indonesia) 1815

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315530192
* LCCN: sh85132172
* GND: 4358785-9

 |
**Tame** je glavna rijeka Zapadnog Midlandsa u Engleskoj i najvažnija pritoka Rijeke Trent. Od izvora kod Oldburya do ušća u rijeku Trent kod sela Alrewas - Tame ima 95 km, ali je Tame zajedno sa svojim rukavcima koji ga formiraju dug oko 285 km.

Karakteristike
--------------

Uobičajeno se smatra da rijeka ima dva glavna izvora, odnosno rukavca koji je formiraju, to su **Willenhall** i **Oldbury**, koji izviru u Zapadnom Midlandsu. Oba rukavca Tame protiču kroz industrijsku regiju znanu kao Black Country do njihova sutoka kod sela Bescot, na rubu Walsala. Poneke od njihovih pritoka izviru puno sjevernije kao potok Waddens koji izvire kod Wolverhamptona. 

Tok sjevernog rukavca - Willenhall (zvan i Wolverhampton) lako se može pratiti od izvora kod sela Bentley, u Grofoviji Warwickshire.

Južni rukavac izvire kod grada Oldburya od tamo teče generalno prema sjeverozapadu do sutoka sa sjevernim rukavcem - Willenhallom.

U svom gornjem toku Tame protiče, jednim djelom kroz kanale koji su podignuti zbog autoputa M6, zatim teče preko Sandwella i sjevernog Birminghama.

Nakon tog oštro skreće prema sjeveru i protiče kroz veliki kompleks jezera za pročišćavanje vode Kingsbury. Zatim utiče u Grofoviju Staffordshire, tu kod Tamwortha, prima pritoku Anker i nastavlja teći prema sjeveru do ušća u Rijeku Trent kod sela Alrewas. Iako je Tame veći i donosi više vode, rijeka se nizvodno zove Trent, jer je on formalno duži. Nešto niže Trent zajedno sa Rijekom Ouse formira Esturij Humber i tako utječe u Sjeverno more.

Velik dio toka rijeke vijekovima je mijenjan, tako da su danas oni dijelovi koji protiču kroz gradove kanalizirani i natkriveni pa se uopće ne vide.

Etimologija
-----------

Ime rijeke je keltskog porijekla, ali možda ima i starije korijene. Predpostavlja se da je to značilo *tamno*, po analogiji sa sanskrtskim **tamas** - tama, ostale mogućnosti su da je to značilo *sporo tekuća* ili *tok*. Isto ime ima i rijeka Tame u Grofoviji Greater Manchester.

Historija
---------

Birmingham i njegovu konurbaciju u vrijeme Kraljevstva Mercija, vjerojatno su kolonizirali - Tomsaeti, anglosaksonsko pleme koje se naselilo po dolini Tame i oko Tamwortha. Oni su u taj kraj došli krećući se od estuarija Humber po dolinama Trenta i Tame, gdje su kasnije osnovali Kraljevstvo Mercija.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „River Tame, West Midlands" (engleski). Sussle. Pristupljeno 03. 06. 2017.

Vanjske veze
------------

***Tame, West Midlands*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Management of the Lower River Tame* Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u (`en`)
Swadhisthana čakra prikazana je sa 6 latica kojima pripadaju slogovi "bam", "bham", "mam", "yam", "ram" i "lam". Središnja mantra ove čakre je **VAM**. Pripadajući simbol je lik mladog mjeseca. Swadhisthana je narančaste boje.
**Swadhisthana** je druga glavna čakra prema tradiciji joge i hinduizma. Zove se još **sakralna** čakra.

Opis
----

  

**Swadhisthana** je smještena u području sakruma odnosno iznad spolnih organa, zove se još sakralna čakra i povezuje se sa spolnošću. Može se reći da se nalazi za "dva prsta" iznad Muladhare.

Ona je središte spolnosti i životne radosti. U prijevodu "Swadshisthana" znači "slatkoća", što u sanskrtu ukazuje na tjelesnu (putenu) radost.
Preko njenog utjecaja na spolne žlijezde - testise i ovarije ona može utjecati i na raspoloženje i osjećaje. 

Može se povezati sa podsvjesnim, uspostavlja vezu s podsvjesnim, i sa emocijama. Tako Swadhisthana navodno sadrži nesvjesne želje, pogotovo seksualne prirode. Iz tog razloga je kundalini energiju (energija svjesnosti) vrlo teško dići iznad čakre Swadhisthane

Glavne teme Swadhisthane su poput kreativnosti, spolnosti, stvaralačkom životnom energijom i putenosti.

Uravnotežen protok energije kroz Swadhisthana čakru važan je za zdrav odnos prema vlastitoj spolnosti, prihvaćanje sebe i potpuno razvijanje kreativnog potencijala. Samosvijest i želja za životom. Poremećaj u radu Swadhistana čakre može izazvati strahove, ljubomore, nagonsko djelovanje i ovisnosti, kao i do menstrualnih tegoba, impotencije, tegoba s bubrezima ili mjehurom bolovima u leđima i bokovima.

Simbolizam
----------

Swadhisthana čakra povezana je sa sljedećim elementima:

* Bogovi: Višnu i Rakini
* Element: voda
* Boja: narančasta
* Mantra: VAM
* Životinje: riba, krokodil
* Dijelovi tijela: spolni organi, tjelesne tekućine, krvotok
* Simbol: mladi mjesec

Vježbe
------

U kundalini jogi za uspostavljanje ravnoteže i kontrole energije kroz Swadhisthanu koriste se vajroli mudra (kontrakcije genitalnih mišića), ashvini mudra (kontrakcije anusnih mišića) kao i različite asane i pranayame.

Druge usporedbe
---------------

Zbog svoje povezanosti sa seksualnošću, Swadhisthana se često povezuje sa testistima i ovarijima u tijelima muškarca i žene, kao dijelom endokrinog sustava koji proizvode hormone važne i za seksualno ponašanje. Oni su i "spremište" spolnih stanica koje u sebi nose genetičku informaciju.

Zapadni okultisti u kabali povezuju Swadhisthanu sa Sephirah Yesod. Yesod je također povezana sa spolnim organim. Zadatak u drvetu života je prikupiti različitu energiju iz donjeg djela, distribuirati ju u Malkuth, materijalni svijet, gdje će poprimiti fizički oblik.

Alternativna imena
------------------

* Tantra: Adhishthana, Bhima, Shatpatra, Skaddala Padma, Swadhishthana, Wari Chakra
* Vede: Medhra, Swadhishthana

Vidi još
--------

* Čakre

Vanjske poveznice
-----------------

* Swadhisthana čakra na adishakti.org
„Svrake" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Svrake (razvrstavanje).

*Pica pica pica*
**Svraka** (lat. *Pica pica*), često i **dugorepa svraka**, je vrsta ptica iz porodice vrana, reda vrapčarki. Nastanjuje velike dijelove Euroazije, sjeverne Afrike i Sjeverne Amerike. U Europi ju se često sreće u naseljima, gdje ju i laici lako prepoznaju po izrazito crno-bijelom perju i dugom repu. Sastavljene su i mnoge pjesme o svraki te je se često prikazuje u europskoj kulturi. Ne nastanjuju Island.

Opis
----

Svraka ima dugo tijelo koje se lako prepoznaje po bijelim krilima i crnom tijelu. Na donjem dijelu leđa perje je tamnoplave boje i metalnog odsjaja. Uglavnom je duga od 40 do 51 cm i teška oko 100 g. Ima crni kljun za hvatanje kukaca i drugih sitnih životinja. Njezin rep također je crn.

### Prehrambene navike

Svraka se hrani kukcima, malim sisavcima, jajima i mladim pticama.

### Razmnožavanje

Razmnožavanje se većinom odvija u travnju. Ženka u gnijezdo snese od 5 do 8 jaja te na njima sjedi na njima nekoliko tjedana. Iz njih se izlegu ptići koji nemaju perje. Nakon nekoliko dana, ptići već imaju crno-bijelo perje.

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Pica pica** |

***Svraka*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sedma banijska narodnooslobodilačka udarna brigada „Vasilj Gaćeša"** (također **Sedma brigada NOV Hrvatske**) formirana je 2. septembra 1942. godine u Moslavini, od boraca Trećeg, Petog i Udranog bataljona Banijskog partizanskog odreda. Na dan formiranja imala je je oko 850 boraca, naoružanih sa 554 puške, 19 puškomitraljeza i dva mitraljeza. 

Od 22. novembra 1942. godine do kraja rata nalazila se u sastavu Sedme banijske udarne divizije. Septembra 1943. godine brigada je preimenovana i nosila je naziv - **Prva brigada Sedme banijske udarne divizije**. 

Prvi komandant brigade bio je Nikola Maraković Nina, narodni heroj, a politički komesar Đuro Čizmek.

Brigada je nosila naziv „Vasilj Gaćeša", u znak sećanja na Vasilija Vasilja Gaćešu, komandanta Banijsog partizanskog odreda i narodnog heroja, koji je poginuo 29. aprila 1942. godine u borbi protiv ustaša. Početkom januara 1944. godine brigada je proglašena „udarnom". 

Za svoje zasluge tokom Narodnooslobodilačkog rata odlikovana je Ordenom zasluga za narod i Ordenom bratstva i jedinstva. Povodom petnaestogodišnjice bitke na Sutjesci, juna 1958. godine, odlikovana je i Ordenom narodnog heroja.

Borbeni put Sedme banijske brigade
----------------------------------

Narodni heroji Sedme banijske brigade
-------------------------------------

Šesnaest boraca Sedme banijske udarne brigade proglašeno je za narodne heroje Jugoslavije:

1. **Đuro Bakrač**, zamenik komandanta brigade
2. **Velimir Đurić**, komandant brigade
3. **Ante Banina**, komandant brigade
4. **Persa Bosanac**, desetar Prve čete Drugog bataljona
5. **Živko Bronzić**, komandant Prvog udarnog bataljona
6. **Dimitrije Vojvodić Zeko**, komandant brigade
7. **Stjepan Debeljak Bil**, rukovodilac Politodela
8. **Dragoslav Đorđević Goša**, rukovodilac Politodela
9. **Mate Jerković**, komandant Drugog bataljona
10. **Petar Kalanja**, član Štaba brigade
11. **Milanka Kljajić**, komandir voda
12. **Uroš Krunić**, politički komesar brigade
13. **Nikola Maraković Nina**, prvi komandant brigade
14. **Rade Milojević**, zamenik komandanta brigade
15. **Miloš Suzić**, komandant brigade
16. **Ilija Španović**, komandant Prvog udarnog batljona

Literatura
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | Portal NOBSegment isključivo posvećen **Narodnooslobodilačkoj borbi.** |

* **Vojna enciklopedija** (knjiga druga). Beograd 1971. godina
* **Narodni heroji Jugoslavije**. „Mladost" Beograd, 1975. godina
*Ovo je japansko ime; porodično ime je* Hayashi*.*

**Senjūrō Hayashi** (林 銑十郎, *Hayashi Senjūrō*?, 23. februar 1876 – 4. februar 1943) bio je japanski vojskovođa i političar koji je 1937. godine nakratko služio kao premijer Japana.

Rođen u porodici samurajskog porijekla, Hayashi je kao mladić nakon izbijanja Prvog japansko-kineskog rata 1894. godine prekinuo redovno školovanje kako bi se kao dobrovoljac priključio Carskoj vojsci. Po završetku rata je upisao Vojnu akademiju i nakon diplome 1897. godine relativno brzo napredovao. Za vrijeme rata sa Rusijom je sudjelovao u opsadi Port Arthura. 1918. je dobio komandu nad 57. pješadijskom pukovnijom, 1925. nad 2. pješadijskom brigadom, a 1929. godine nad elitnom Gardijskom divizijom. 

Sljedeće je godine postavljen za zapovjednika Korejske armije. Tamo je 22. septembra 1931. godine, nedugo nakon Mukdenskog incidenta i bez odobrenja vlade u Tokiju, zapovijedio svojim trupama da prijeđu granicu sa Kinom čime je otpočela Mandžurije. Njegove trupe su brzo ovladale cijelom Mandžurijom gdje će kasnije nastati projapanska marionetska država Mandžukuo.

Po povratku u Japan je vršio niz visokih dužnosti, a od 1934. do 1935. bio ministar rata. Tamo se isprofilirao kao jedan od vodećih članova Tōseiha, konzervativne i umjerene frakcije japanskih militarista, nasuprot radikalima iz frakcije Kodoha. Sa druge strane je postao je blizak idejama budućeg premijera princa Konoea. Nakon pada premijera Hirote je nakratko godine 1937. postao premijer, ali je dužnost prepustio Konoeu neposredno pred izbijanje rata sa Kinom. 

Nekoliko godina kasnije je umro od izliva krvi u mozak.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Senjuro Hayashi*** na Wikimedijinoj ostavi

* Senjuro Hayashi

| * p
* r
* u
Premijeri Japana |
| --- |
| Emblem of the Prime Minister of Japan | H. Itō · Kuroda · *Sanjō* · Yamagata · Matsukata · H. Itō · *Kuroda* · Matsukata · H. Itō · Ōkuma · Yamagata · H. Itō · *Saionji* · Katsura · Saionji · Katsura · Saionji · Katsura · Yamamoto · Ōkuma · Terauchi · Hara · *Uchida* · Takahashi · To. Katō · *Uchida* · Yamamoto · Kiyoura · Ta. Katō · Wakatsuki · G. Tanaka · Hamaguchi · *Shidehara* · Hamaguchi · Wakatsuki · Inukai · *Takahashi* · Saitō · Okada · *Gotō* · Okada · Hirota · Hayashi · Konoe · Hiranuma · N. Abe · Yonai · Konoe · Tōjō · Koiso · K. Suzuki · Higashikuni · Shidehara · Yoshida · Katayama · Ashida · Yoshida · I. Hatoyama · Ishibashi · Kishi · Ikeda · Satō · K. Tanaka · Miki · T. Fukuda · Ōhira · *M. Itō* · Z. Suzuki · Nakasone · Takeshita · Uno · Kaifu · Miyazawa · Hosokawa · Hata · Murayama · Hashimoto · Obuchi · *Aoki* · Mori · Koizumi · S. Abe · Y. Fukuda · Asō · Y. Hatoyama · Kan · Noda · S. Abe · Suga · Kishida | Standard of the Prime Minister of Japan |
| *Italik* označava vršitelje dužnosti premijera |
**Džamal Kašogi** (arap. ; lat. jamāl ḵāšuqjī; Medina, Saudijska Arabija, 13. oktobar 1958. – Istanbul, Turska 2. oktobar 2018) je bio saudijski novinar i publicista. Bio je urednik saudijskog novinskog lista Al Vatan i generalni direktor i glavni urednik televizije *Al-Arab*, koja je ugašena nakon samo 11 sati emitovanja programa. Kašogi je napustio Saudijsku Arabiju 2017, a u junu iste godine preselio se u SAD gde je počeo pisati tekstove za Vašington post. U svojim tekstovima iznosio je kritike na račun vlasti Saudijske Arabije naročito u vezi saudijske blokade Katara, i diplomatskih sporova sa Libanom i Kanadom, ali i zbog progona političkih neistomišljenika i medija. Kašogi potiče iz moćne i poznate saudijske porodice.

Kašogi je nestao 2. oktobra 2018, a poslednji put je viđen kako ulazi u konzulat Saudijske Arabije u Istanbulu. On je došao do konzulata kako bi izvadio potvrdu da se razveo od bivše supruge koja mu je bila potrebna za sklapanje braka sa verenicom Hatidžom Džengiz, turskom državljankom, koja ga je čekala ispred konzulata. Nakon što Kašogi nije izašao do kraja radnog vremena iz zgrade konzulata, njegova verenica je alarmirala turske vlasti.

Izvori u bezbednosnim službama Turske i turski mediji objavili su nakon toga da veruju da je Kašogi ubijen u konzulatu, gde je najpre mučen, a potom je njegovo telo prevezeno crnim kombijem iz zgrade konzulata do rezidencije konzula koja je udaljena oko 2 km. Turski mediji objavili su fotografije grupe od 15 državljana Saudijske Arabije koji su, po njima, došli kako bi izvršili likvidaciju, i koji su ubrzo potom napustili Tursku. S druge strane, Saudijska Arabija je u početku demantovala ove navode, i saopštila da je Kašogi napustio konzulat kroz izlaz sa druge strane zgrade, kao i da radi na potrazi za njim.

Spoljašnje veze
---------------

***Džamal Kašogi*** na Wikimedijinoj ostavi

* „Sudbina nestalog saudijskog novinara i dalje neizvesna". N1. 10. 10. 2018. Arhivirano iz originala na datum 2018-10-12.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 23290596
* LCCN: n2003065112
* ISNI: 0000 0000 3520 547X
* GND: 13210704X
* SUDOC: 25082776X
* NKC: jo20201062802

 |