recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Choluteca** je grad i općina (municipio) od 164,452 stanovnika na jugu Hondurasa u departmanu Choluteca, čiji je administrativni centar.

Geografija
----------

Choluteca leži na rijeci Choluteci udaljena oko 20 km zračne linije do Zaljeva Fonseca. Od Comayague je udaljena 136 km južno, a od glavnog grada Tegucigalpe 87 km. 
Grad ima najbolje očuvan svoj historijski centar iz kolonijalnih vremena u Hondurasu, izgrađen u ortogonalnom rasporedu.

### Klima

Choluteca ima tropsku klimu, vrlo vruću za sušnog perioda i nešto umjereniju za kišnog perioda od maja do oktobra.
Tako da temperatura oscilira između 27º - 34 ºC za kišnog do 28º - 40 ºC za sušnog perioda.

Historija
---------

Prema španjolskim kronikama Cholutecu je osnovao 1534. španjolski kapetan Cristobal de la Cueva pod imenom **Villa de Xerez de la Frontera** na Choluteci kako bi se prisjetio svog rodnog grada Jerez de la Frontera u Španjolskoj. To je zapravo bilo naselje autohtonih indijanaca Chorotega, naroda bliskog Toltecima koji su migrirali u taj kraj iz meksičkog Chiapasa oko 1000. nove ere.

Choluteca je bilo naselje kog su Španjolci željeli zbog bogatstva njegovih rudnika zlata, kog je bilo toliko da je 1585. po nalogu kralja Felipea II imenu grada dodana fraza *Y mis Reales Tamarindos* (i moj kraljevski Tamarindos) pa je onda odtad glasilo *Xerez de la Frontera de Choluteca Y mis Reales Tamarindos*. To je učinjeno zbog grumena zlata velikih poput zrna graška sa stabla Tamarinda, iskapanih iz njegovih rudnika.

Kolonijalna Choluteca je podignuta pored rijeke Choluteca, ali je zbog velikih poplava premještena nekoliko kilometara dalje od nje, ali je godinama, zbog demografskog rasta rijeka ponovno našla usred grada. Od 1580. Choluteca je bila u sastavu grada Tegucigalpe, sve do 28. juna 1825. kad je postala samostalna općina. Status grada dobila je 1. oktobra 1845. odlukom honduraškog Nacionalnog kongresa.

Privreda, obrazovanje i transport
---------------------------------

Choluteca je najveći grad na jugu Hondurasa, koji je danas administrativno-trgovačko-uslužni centar poljoprivrednog kraja. Grad ima aerodrom (ICAO: MHNC) i kampus univerziteta iz Tegucigalpe – *Centro Tecnológico de Danlí*.
Pored grada prolazi Panamerički autoput pa je i velik tranzitni centar.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Honduras: Administrative Division*" (engleski). City population. Pristupljeno 1. 4. 2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  „*Municipio de Choluteca*" (španjolski). Xplorhonduras. Pristupljeno 1. 04. 2019.
3. ↑  „*Choluteca*" (španjolski). DB-City. Pristupljeno 1. 04. 2019.

Vanjske veze
------------

***Choluteca*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipio de Choluteca* (`es`)
**Astrolog** je naziv za osobu koja prakticira astrologiju. Pod time se obično podrazumijeva pravljenje horoskopa za neki događaj, najčešće rođenje neke osobe, te se na osnovu tadašnjih nebeskih točaka nastoji objasniti njen karakter odnosno predvidjeti događaji u njegovom životu. Metode koje koriste astrolozi se razlikuju s obzirom na različite astrološke tradicije. U prošlosti su se astrolozi, osim time, bavili i astronomskim promatranjima kako bi mogli izračunati nebeske fenomene, zbog čega je ponekad teško razlučiti drevne astrologe od drevnih astronoma. U današnje vrijeme se te u svrhu koriste unaprijed pripremljene efemeride ili astrološki softver. 

S obzirom da se astrologija u mnogim krugovima smatra pseudonaukom, osobe koje se nazivaju astrolozima su često predmetom omalovažanja, odnosno smatra ih se varalicama i šarlatanima. U prošlosti su astrolozi, pak, često bili predmetom progona zbog optužbi za bavljenje crnom magijom, odnosno njihove okultne vještine su se smatrale neprihvatljivima sa stajališta etablirane državne religije.

Vanjske veze
------------

* A Memorial Website Dedicated to Astrologers Arhivirano 2010-12-17 na Wayback Machine-u
* Historical Biographies of Eminent Astrologers
* Mihailo Čukić-Beograd
* Astrologos[*mrtav link*]
**Departman Chontales** (španjolski: *Departamento de Chontales*) je jedan od 15 departmana i dvije autonomne regije na koji je Nikaragva 
podjeljena.

Karakteristike
--------------

Chontales se nalazi na jugu zemlje, sa sjevera i sjeverozapada graniči sa Departmanom Boaco, sa istoka sa Autonomnom Regijom Južni Atlantik i Departmanom Rio San Juan i sa juga sa Jezerom Nikaragva.

Departman ima površinu od 6,481 km², na kojoj je 2021. živilo 191,856 stanovnika.

Departman se proteže od 90 km duge obale Jezera Nikaragva, preko široke ravnice poznate po rančeva do brda i planina Sierre de Amerrique.

Administrativna podjela
-----------------------

Departman je podjeljen na 10 općina (španjolski: *municipalities*), to su; Santo Domingo, El Coral, Villa Sandino, Santo Tomás, San Pedro de Lóvago, La Libertad, San Francisco de Cuapa, Acoyapa, Juigalpa i Comalapa..

Administrativni centar departmana je grad Juigalpa koji ima 53,458 stanovnika.

Historija
---------

Ime departmana - Chontales, potječe od Nahuatlanske riječi - *chontalli* koja znači stranci.

Departman Chontales je osnovan u augustu 1858. istog mjeseca je Acoyapa proglašena administrativnim centrom, to je potrajalo do 1877. kad je administracija preseljena u Juigalpu.

Izvori
------

1. 1 2  „*Chontales, Department in Nicaragua*" (engleski). City population. Pristupljeno 22.4.2023.
2. 1 2  „*Chontales*" (španjolski). Mapa Nicaragua. Pristupljeno 22.4.2023.
3. ↑  „*Juigalpa in Chontales*" (engleski). City population. Pristupljeno 22.4.2023.
4. 1 2  „*Chontales Historia y Origen*" (španjolski). Studocu. Pristupljeno 22.4.2023.

Vanjske veze
------------

***Chontales (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Jinotega* (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani i autonomne regije Nikaragve |
| --- |
| Zastava NikaragveZastava Nikaragve | 
Boaco • Carazo • Chinandega • Chontales • Estelí • 
Granada • Jinotega • León • Madriz • Managua • Masaya • Matagalpa • Nueva Segovia • Río San Juan • Rivas • Autonomna regija Sjeverni Atlantik • Autonomna regija Južni Atlantik
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Unutrašnji pogled na sirska pravoslavnu katedralu Sv. Jakova Nsibina u Södertälje
**Aramejci** su jedan od semitskih naroda, koji je obitavao Mezopotamiju, to jest područje današnjeg Iraka, Sirije, Irana i dijela Turske. Kroz drevnu povijest u više su navrata imali svoju državu, dok se nisu stopili s okolnim narodima. U bizantsko doba još je na Bliskom istoku većinski dio naroda govorio aramejskim jezikom, koji se postupno razvio u oblik koji se u znanosti obično naziva starosirski jezik sa svoja dva različita pisma. Budući da su Aramejci po vjeroispovijesti kršćani (većina pripada Sirskoj pravoslavnoj crkvi), a države koje su nastale nakon pada Bizanta, onda i Turskog Carstva preuzele su muslimansku vjeroispovijest, Aramejci su kroz povijest bili u podređenom položaju kao manjina, tako da su neki prešli na islam, drugi su kao kršćani nastavili živjeti u svojim krajevima, a dio je emigrirao na Zapad. Danas Aramejaca, ili točnije rečeno, pripadnika ovih Crkava aramejskoga jezika, ima po cijelom svijetu, dijelom u Europi, i to u Njemačkoj, Švicarskoj i Švedskoj, a dijelom i u SAD-u.

Poveznice
---------

* Aramejski jezik
BMX Trka. Prvi krug Evropskog prvenstva u BMX, 2005, održanom u Sen Maksimu (fr. *Sainte Maxime*) u Francuskoj, 23. aprila 2005
Akrobatski biciklista na BMX-u
**BMX** (engl. ) je terenski bicikl prilagođen za trke i razne trikove. Nastao je u Kaliforniji 1960ih po ugledu na kroserice, terenske motocikle sa vrlo popularnim kružnim trkama (moto-kros trke).

Ova vrsta bicikala je delimično izgubila na popularnosti tokom 1990ih usled eskpanzije brdskog bicikla (mountibajka). U proteklih nekoliko godina, popularnost ponovo raste.

BMX bicikli su naročito popularni kod mladih koji sa ovakvim biciklima voze po ulicama gradova, bajk parkovima, a i van uređenih terena. Praktičan za razne akrobacije, jer je ram bicikla manjih dimenzija.

BMX kao olimpijska disciplina
-----------------------------

29. juna 2003. Olimpijski komitet MOK uvrstio je BMX biciklizam među olimpijske discipline. Prvi put će biti uključena na Olimpijskim igrama u Pekingu 2008. Trke će biti na 350 metara dugom kružnom poligonu.

Vanjske veze
------------

* Biciklizam BMX – Zvanična internet prezentacija olimpijskog pokreta (Međunarodnog olimpijskog komiteta - MOK)
* BMX - ekstremni sportovi. Bmx trikovi, trke, takmičenja Arhivirano 2011-02-02 na Wayback Machine-u

***BMX*** na Wikimedijinoj ostavi
**Auckland** (maorski: *Tāmaki-makau-rau*) je jedna od 16 regija u Novom Zelandu.

Geografija
----------

Regija se nalazi na sjeveru Sjevernog otoka. Površina joj iznosi 4,940 km². Susjedne regije su Northland, na sjeveru, i Waikato, na jugu. Najviši vrh regije je visok 722 metra, a nalazi se na otoku Little Barrier.

Administrativna podjela
-----------------------

Središte regije je grad Auckland, a podijeljena je na sedam distrikta i gradova.

Stanovništvo
------------

Prema pprocjeni broja stanovnika iz 2015. godine u regiji živi 1,570,500 stanovnika, što je 34.2% od ukupnog stanovništva Novog Zelanda. U posljednjih 10 godina, broj stanovnika povećan je za više od 240,000. Prema popisu stanovništva iz 2001. u regiji živi 26.3 % novozelandske europske populacije, 24.3 % novozelandske maorske populacije, 66.7 % novozelandske pacifičke populacije, 63.7 % od ukupnog azijskog stanovništva i 54.7% od ukupnog ostalog stanovništva. Ovi statistički podaci ukazuju na veliku etničku raznolikost regije, pogotovo u odnosu na ostatak Novog Zelanda.

Vanjske poveznice
-----------------

***Auckland (regija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica regije

| * p
* r
* u
Regije Novog Zelanda |
| --- |
| Sjeverni otok | 
* Northland
* Auckland\*
* Waikato
* Bay of Plenty
* Gisborne\*
* Hawke's Bay
* Taranaki
* Manawatu-Wanganui
* Wellington

 |  |
| Južni otok | 
* Tasman\*
* Marlborough\*
* Nelson\*
* West Coast
* Canterbury
* Otago
* Southland

 |
| \* Regijom upravlja unitarno tijelo, a ne regionalno vijeće. |
**Aranama** (Aname, Arrenamus, Auranean, Hazaname, Jaraname, Xaraname).- pleme Američkih Indijanaca porodice Coahuiltecan s donjeg toka Guadalupe i San Antonia, kod obale Meksičkig zaljeva. Večina podataka koji su poznati potječu iz zapisa starih španjolskih misija na kojima su ovi Indijanci svojevremeno i obitavali. -Misija Espíritu Santo de Zuñiga na donjoj Guadalupi utemeljena je (1722) za Araname i Tamique. 1749. misija je preseljena kod današnjeg Goliada, za njom su pošli mnogi Araname. U više navrata tokom kasnog 18. stoljeća Araname napuštaju misiju i odlaze na sjever među druge grupe, točnije Tawakonima, plemenu iz grupe Caddoan. Svaki puta nakon napuštanja misije Španjolci su ih nagovarali da se vrate. Nekoliko ih je ostalo i na misijama San Antonio de Valero u San Antoniju i Nuestra Señora del Refugio kod sadašnjeg Refugia. Tijekom kasnog osamnaestog stoljeća i u ranom devetnaestom stoljeću populacija Aranama se počela topiti, konačno su 1843. nestali. Morse koji ih je 1822. locirao na rijeci San Antonio izvještava da ih ima 125. Posljednji Araname vjerojatno su apsorbirani od Španjolaca naseljenih uz obalne misije.
-Prema nekim ranim piscima Araname su u pre-misijskom periodu bili agrikulturan narod. 
Možda se neka plemena iz priča Álvar Núñez Cabeza de Vaca (Muruame) i La Saleove ekspedicija (Anachorema, Erigoana, Quara) mogu dovesti u vezu s kasnijim Aranamama, no to je samo mogućnost.

Vanjske veze
------------

* 
* Arhivirano 2006-10-16 na Wayback Machine-u
**BOK fest** (punim nazivom **Bjelovarski odjeci kazališta**) je kazališna smotra, koja se održava u Bjelovaru od 2003. godine.

BOK fest je smotra najznačajnijih kazališnih ostvarenja profesionalnih kazališnih kuća Hrvatske i njihovih gostiju iz zemlje i inozemstva, najčešće iz Makedonije, Srbije, Bosne i Hercegovine te Slovenije. Umjetnički direktor i utemeljitelj festivala je Goran Navojec, glumac rođen u Bjelovaru. Većina kazališnih predstava održava se u Domu kulture u Bjelovaru te u zgradi Bjelovarskog kazališta i sportskoj dvorani. Svake godine festival otvara Mila Elegović parafrazom čestitke koju je svojedobno J. F. Kennedyju uputila Marilyn Monroe. Osim predstava za odrasle, održavaju se i kazališne predstave za djecu.

Uz kazališne predstave, održavaju se i druga popratna događanja, poput glazbenih koncerata i projekcija filmova. Drugi dan nakon otvorenja, tradicionalno se u salonu namještaja kod bjelovarske tržnice, glumci druže s prolaznicima. U športskoj dvorani održava se svake godine Humanitarni rukometni turnir na kojem nastupaju: članovi zlatne generacije ORK Partizana (danas RK Bjelovar), ekipa glumaca, ekipa političara, ekipa novinara te ekipa Opće bolnice Bjelovar. Od 2012. godine, uvedena je i glumačka moto alka, natjecanje glumaca u gađanju alke prilikom vožnje na motociklu, koja se održava na bjelovarskom Korzu.

Povezano
--------

* Kazališni festivali u Hrvatskoj

Izvori
------

1. ↑   Preuzeto 17. 5. 2012.
2. ↑   Preuzeto 17. 5. 2012.
3. ↑   Preuzeto 17. 5. 2012.

| * p
* r
* u
Teatarski festivali u Hrvatskoj |
| --- |
|  | 

Amadeoff festival **•** 
Blind In Theatre (BIT) **•** 
Bjelovarski odjeci kazališta (BOK) **•** 
Dani Hvarskog kazališta **•** 
Dani satire Fadila Hadžića **•** 
Dubrovačke ljetne igre **•** 
Eurokaz **•** 
Festival alternativnog kazališnog izričaja **•** 
Festival dječjih kazališta Maslačak **•** 
Festival glumca **•** 
Festival hrvatske drame za djecu **•** 
Festival malih scena **•** 
Festival novog cirkusa **•** 
Festival plesa i neverbalnog kazališta **•** 
Festival svjetskog kazališta **•** 
FFRIK! festival **•** 
Gavelline večeri **•** 
Kazališna revija Akademije Dramske Umjetnosti (KRADU) **•** 
Kazališni susreti u Zagvozdu **•** 
Marulićevi dani **•** 
Naj, naj, naj festival **•** 
Ogulinski festival bajke **•** 
Pulski festival **•** 
Pupteatra Internacia Festivalo (PIF) **•** 
Riječke ljetne noći **•** 
Splitsko ljeto **•** 
Susreti kazališnih amatera Hrvatske **•** 
Susret profesionalnih kazališta za djecu i mlade **•** 
Teatar studentima! **•** 
Tjedan suvremenog plesa **•** 
Zadar snova **•** 
Zlatni lav
 |  |
BMW-Museum
4 izložbena BMW-a
**BMW Muzej** se nalazi u Minhenu, Nemačka, odmah do glavne upravne zgrade BMW-a.
Osnovan je 1972 pred otvaranje Olimpijskih igara i bavi se istorijom razvoja minhenske kompanije BMW. Prekoputa muzeja se nalazi **BMW Welt**, moderni prodajni salon renoviran 2008-e.

Arhitektura i dizajn
--------------------

Muzej prikazuje BMW-ov razvoj kroz godine i sadrzi primerke automobila, motocikala, motora i turbina za avione kao i stare i nove "koncept" projekte od 1920-ih.
Uz pomoć tzv. pametnih slušalica, posetilac se šeta u mirnoj atmosferi muzejom koji je indirektno osvetljen.

Poseta
------

Posle minhenskih muzeja Deutsches Museum i Pinakothek der Moderne, **BMW Muzej** je najposeceniji u gradu sa godišnjom posetom od oko 250.000 osoba.

Arhitektura
-----------

Poznat kao "činija za salatu" i "beli kotao" srebrnu-futurističku zgradu je projektovao bečki arhitekta **Karl Schwanzer**, koji je projektovao i upravnu zgradu BMW-a.
Ulaz u zgradu je u prizemlju, gde se nailazi na recepciju a sa čije leve strane počinje poseta. Izložbeni eksponati su razmešteni po muzeju na razne načine: udubljenja u zidu, automobili poređani jedan iznad drugoga, motocikli "zakačeni" na zidu, i to je samo deo maštovite reprezentacije **BMW**-ove istorije i vizije.
Posle završnog spiralnog dela, posetilac dolazi na najviši sprat gde se nalazi mali bioskop, virtualni eksponati i uvod u BMW-ove buduce tehnologije.

Slike iz muzeja
---------------

* Pokretna skulputra na početku posete
* Unutar muzeja
* BMW oznake
* BMW R39
* BMW Isetta
* BMW Mille Miglia
* 
* 
* BMW Lovos
* BMW art
* M1
* Na izlazu iz muzeja

Spoljašnje veze
---------------

***BMW Muzej*** na Wikimedijinoj ostavi

* BMW Museum official site
* BMW Museum at BMW.com
* BMW Museum Arhivirano 2009-08-04 na Wayback Machine-u on BMW TV
* BMW Museum Arhivirano 2009-03-23 na Wayback Machine-u on SwipeLife
* BMW Museum on Design Build Network
Bista Arhidama III.
**Arhidam III** (starogrčki: *Αρχίδαμος*), sin Agesilaja II, bio je kralj Sparte od 360. do 338. pne.

Bio je poznat kao izuzetno hrabar vojskovođa, a vojničku karijeru je počeo kao princ. Godine 371. pne. netom nakon što je spartanska vojska uništena u bitci kod Leuktre pokušao je s daleko manjim odredom započeti bitku protiv pobjedničkih Tebanaca pod Epaminondom, a od čega ga je razuvjerio tesalijski vladar Jason od Fere. Kasnije je komandirao spartanskim vojskama koje su branile Peloponez od tebanskih napada. Godine 367. pne. je uspio poraziti pobunjene Arkadija|Arkadijce, ali je od njih 364. pne. poražen kod Kromna. Godine 362. pne. se također istakao u obrani Sparte od Epaminonde. 

Kada je postao kralj, Arhidam je u Trećem svetom ratu 355-346. pne. podržavao Fokiđane protiv Tebe. Godine 346. pne. je na čelu ekspedicijskog korpusa otišao na Kretu kako bi u tzv. Stranom ratu pomogao Likt protiv Knososa. Godine 343. pne. nakon što je spartanska kolonija Tarent zartažila pomoć protiv Lukanaca i drugih italskih naroda, Arhidam je doplovio u Italiju i tamo vodio borbe protiv barbara. Godine 338. pne. je poražen i ubijen ispod zidina Mandurije.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Agesilaj II**  |  **Euripontidski kralj Sparte** 360. pne. – 338. pne. | Slijedi: **Agis III**  |
**Arheološko nalazište Blagaj na Japri** nalazi se u opštini Novi Grad, Bosna i Hercegovina.
U dolini rijeke Japre arheolozi su procijenili ostatke oko 2 miliona tone troske iz Rimskog perioda, a oko nađenih ostataka ranokršćanske bazilike oko 200.000 tona. Željezna ruda se vadila i prerađivala još za vrijeme Ilira, što potvrđuje tzv. ljubičasta troska.

U dolini Japre i njenih pritoka radile su velike talionice željeza od značaj za Rimsko carstvo. Najveći talionički pogoni (officina ferraria) bili su u Blagaj-Japri i Moslavarima, uz koje su se razvila i naselja. Odavde su se snabdjevali tvornice oružja. Području rudarsko-metalurškog distrikta pripadala je i Ljubija. Cjelokupno područje bilo je jedan prostrani *territorium metalli*, pod upravom carskog *fiskusa* sa sjedištem u Sisku.

Na rijetkim natpisima sačuvala su se samo imena doseljenika koji su kao stručnjaci djelovali u ferrarijama. Anonimno domaće stanovništvo bilo je uključeno u rad *ferraria* kao rudari, ugljeničari, kovači...

U Moslovarima je nađen jedini reljef u Dalmaciji posvećen dolihenskoj teologiji. Dolihen je božanstvo koje štiti rudare i potiče iz Sirije. Spomenik je iz vremena dinastije Severa, čije je porijeklo (naročito njihovih žena) iz Sirije.

Pogone su nastavili koristiti Istočni Goti, snabdjevajući Langobarde u Panoniji. Naročit procvat rudarstva i metalurgije nastaje u Vizantiji za vrijeme Justinijana I, što se može predpostaviti po brojnim građevinama pogona.

Tada je uz rudnik izgrađena i ranokršćanska bazilika, okrenuta svojim pročeljem prema rudniku, ukrašenim mozaicima. Od namještaja sačuvan je plutej sa reljefnim prikazom krsta. Umjetnička oprema bazilike pripada vizantijskom stilu.

Literatura
----------

* Esad Pašalić, GID BiH Sarajevo 1975, Sabrano djelo -Questiones de bello Dalmatico Pannonicoque
* Enver Imamović, Sarajevo, 1977. - Antički kultni i votivni spomenici na području Bosne i Hercegovine
Oblasti Azije iz kojih, prema američkom Birou za popis stanovništva, potiču Azijski Amerikanci.
Procenat Azijskih Amerikanaca u ukupnom stanovništvu SAD. Popis iz 2000. godine
**Azijski Amerikanci** (engleski: ) je izraz kojim se u SAD označavaju Amerikanci azijatskog ili porijeklom iz Azije. Prema definiciji Američkog popisnog biroa Azijski Amerikanci su osobe koje potiču od izvornih stanovnika Dalekog Istoka, Jugoistočne Azije ili sa Indijskog potkontinenta. Ovaj termin obuhvata ljude koji se izjašnjavaju kao „Azijati" kao i one koji se izjašnjavaju kao Kinezi, Filipinci, Indijci, Vijetnamci, Koreanci, Japanci i Ostali Azijati. Prema popisu stanovništva iz 2010. godine Azijski Amerikanci čine 4,8% od ukupnog stanovništva SAD, dok ljudi poreklom iz Azije koji su izmešani sa makar jednom rasom čine 5,6% stanovništva SAD.

Sam izraz je prvi put 1960-ih počeo koristiti historičar i aktivist Yuji Ichioka po uzoru na uvođenje izraz Afroamerikanci za crne Amerikance; njime se nastojalo ukloniti orijentalističke i rasističke stereotipove vezane uz izraze kao što su "Orijentalci" i "Azijati".

Izvori
------

1. ↑  Karen R. Humes; Nicholas A. Jones, and Roberto R. Ramirez (mart 2011.). „Overview of Race and Hispanic Origin: 2010". *United States Census Bureau*. U.S. Department of Commerce. Pristupljeno 14. 9. 2012.
**Cerball mac Muirecáin** (? - 909) je bio kralj Leinstera od 885. do smrti. Pripadao je klanu Uí Fáeláin, odnosno potomcima Fáelán mac Murchadoa iz šireg klana Uí Dúnlainge. Na prijestolje je došao naslijedivši svog dalekog rođaka Muiredach mac Braina; od njega, pak, najvjerojatnije nije naslijedio titulu svjetovnog opata Kildarea, koga je držao Lergus sin Cruinnénov, biskup Kildareaa, poginuo u borbi s Vikinzima 888. Godine 902. je Cerball zajedno sa Máel Finnia mac Flannacainom od Brege vodio pohod protiv "stranaca" (Vikinga) u današnjem Dublinu. S vremenom je postao saveznik velikog kralja Flanna Sinne te oženio njegovu kćer Gormflaith ingen Flann Sinna. Umro je 909. bez nasljednika, a prijestolje je naslijedio njegov daleki rođak Augaire mac Ailella. Gormflaith se, pak, preudala za Niall Glúnduba.

Literatura
----------

* Byrne, Francis John, *Irish Kings and High-Kings.* Batsford, London, 1973. ISBN 0-7134-5882-8
* Herbert, Máire, "*Ri Éirenn, Ri Alban*: kingship and identity in the ninth and tenth centuries" in Simon Taylor (ed.), *Kings, clerics and chronicles in Scotland 500–1297.* Fourt Courts, Dublin, 2000. ISBN 1-85182-516-9

Eksterni linkovi
----------------

* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
**Azadšaher** (perz. آزادشهر) je grad u pokrajini Golestan na sjeveru Irana. Geografski je smješten podno sjevernih obronaka planine Kuh-e Imam Kasem (609 m) koja je dijelom Alborza, oko 70 km istočno od pokrajinskog sjedišta Gorgana, 15 km južno od Gonbad-e Kabusa, te 25 km jugozapadno od Minudašta. Dvije glavne ulice u gradu su Radžaijeva i Beheštijeva avenija koje se spajaju na centralnom trgu kod kojeg je smještena saborna džamija. Na zapadu grada nalazi se gradski park s umjetnim jezerom, a na istočnoj kampus Islamskog slobodnog univerziteta. Međugradske prometnice u Azadšaheru su cesta 22 koja ga spaja s Aliabad-e Katulom i Gorganom na zapadu odnosno Minudaštom i Bodžnurdom na istoku, cesta 83 s Gonbad-e Kabusom na sjeveru i Šahrudom na jugu (preko Alborza), te lokalna cesta koja vodi do Ramijana i niza manjih ruralnih naselja na obroncima masiva. Do Iranske revolucije iz 1979. grad je nosio naziv *Šah Pasand*. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Azadšaheru je živjelo 38.260 ljudi.

Veze
----

* Golestan

Vanjske veze
------------

* (`fa`) Službene stranice grada Azadšahera Arhivirano 2013-08-11 na Wayback Machine-u
**Atosa** (perz. *Utauθa*, avest. *Hutaosā*) je bila ahmenidska princeza i kćer Kira Velikog, osnivača Ahemenidske Perzijske Monarhije. Živjela je od 550. do 475. pne.

Porodica
--------

Atosa je vjerojatno bila sestra (ili polusestra) Kambiza II. Oko 522. pne. udala se za Darija Velikog koji je uz pomoć plemića Otana svrgnuo čovjeka koji je tvrdio da je Kambizov brat Bardija. Najstariji sin Atose i Darija bio je Kserkso I. koji je kasnije naslijedio oca, dok im su ostala djeca bili Ahemen, Histasp, Masist i Mandana. Atosa je bila popularna kao vrlo inteligentna žena koje je kao kćer Kira Velikog imala snažan utjecaj na perzijski dvor. Njena visoka pozicija zaslužna je za Kserksovo imenovanje prijestolonasljednikom, iako nije bio najstariji Darijev sin.

Veze
----

* Kir Veliki
* Darije Veliki
* Kserkso Veliki
* Perzijska Monarhija

Izvori
------

1. ↑  Iran Chamber: Atosa
2. ↑  Enciklopedija Iranica: Atosa

Vanjske veze
------------

* Atosa (enciklopedija Iranica)
* Atosa (enciklopedija Britannica)
* Parmis i Atosa (Livius.org) Arhivirano 2009-05-24 na Wayback Machine-u
* Atosa (Iran Chamber)
Splav od balsinog drveta.
Balsa se koristi i u zrakoplovstvu.
**Balsa** ili **balzovina** (španj. *balsa*: splav) je drvo vrste *Ochroma lagopus* iz porodice simalovki (lat. *Bombacaceae*), raširene u Srednjoj Americi i sjevernom dijelu Južne Amerike; uzgaja se u Africi i Aziji. Lakše je od pluta, vrlo meko, slabo elastično; teško se obrađuje i nije trajno. Upotrebljava se za pojaseve i splavi za spašavanje, plutače, čamce, u proizvodnji zrakoplova, za zvučnu i toplinsku izolaciju, za specijalnu ambalažu, za prigušivanje vibracija strojeva (podloge) i drugo.

Kon-Tiki
--------

*Glavni članak: Kon-Tiki*
**Kon-Tiki** ili **Kon Tiki** je splav kojom je norveški znanstvenik i istraživač Thor Heyerdahl 1947. s 5 sudrugova (Norvežanima Knutom Hauglandom, Erikom Hesselbergom, Torsteinom Raabyjem i Hermanom Watzingerom te Šveđaninom Bengtom Danielssonom) otplovio od mjesta Callao u Peruu na zapadnoj obali Južne Amerike do grebena Raroia (otočje ili arhipelag Tuamotu u Francuskoj Polineziji). Splav je bila izgrađena po uzoru na splavi kojima su se koristili drevni Peruanci, a kao materijal bilo je upotrijebljeno isključivo domaće balsino drvo, koje i natopljeno zadržava plovnost. Splav je nazvana po istoimenom božanstvu ili mitskom biću Inka (na jeziku Inka: *Sunčev sin*), koje su, navodno, polinezijski domorodci prepoznali kao svoje već zaboravljeno božanstvo. Svrha je pohoda (ekspedicije) bila dokazati da su prastanovnici Južne Amerike mogli naseliti Polineziju slijedeći velike oceanske struje; pohod je trajao 101 dan, tijekom kojih je splav prešla oko 8 000 kilometara. Iako je putovanje uspješno okončano, znanstvenici uglavnom nisu prihvatili Heyerdahlove teorije.

Izvori
------

1. ↑   **balsa (balzovina)**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
2. ↑   **Kon Tiki**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
**Aylín Mújica** (rođena u Havani, 24. studenog 1974.) je kubanska glumica, model, voditeljica i baletna plesačica. Trenutno živi u Majamiju, gdje je nastavila svoju karijeru.

Biografija i karijera
---------------------

Mújica je karijeru započela manekenstvom u dobi od 13. godina. Studirala je folklor , balet , koreografiju i muziku u Nacionalnoj baletskoj školi. Na visokom Institutu za umjetnost je studirala dramu i sa 18 godina je studirala na Međunarodnoj filmskoj školi u Havani , Kuba. Godine 1992 je otputovala u Meksiko i započela svoju karijeru kao model u televizijskim reklamama i video spotovima mnogih poznatih umjetnika. 2006. godine počinje raditi za produkcijsku kuću Telemundo ulogom u seriji *Marina*, gdje je glumila Lauru i Verónicu Zaldivar. Trebala je nastupiti i u seriji *Pecados Ajenos* ali je prije početka snimanja zamjenjena glumicom Catharine Siachogue. Nakon toga, Aylín glumi Lorenu u seriji *Sin Seños no hay Paraiso*. Godine 2010. dobila je ulogu u telenoveli *Aurora*. Nakon toga prihvatila je jednu od glavnih uloga, odnosno ulogu glavne negativke Fernande, u veoma popularnoj Telemundovoj seriji *Corazon valiente*, za koju je višestruko nagrađena. Serija je postigla veliki uspjeh u svijetu i emitovana je u mnogim zemljama, a Aylín je dobila mnoge pohvale za tu zanimljivu i zahtjevnu ulogu.

Aylín je vjerojatno najpoznatija po ulogama Fernande u *Corazon valiente i dviju sestri blizanki - Laure i Verónice, u* Marini*.*

Bila je voditeljica dodjele nagrada *Billboard Latin Music Awards*.

### Osobni život

Aylín je bila udana za televizijskog producenta Alejandra Gavira, s kojim je živjela u Mexico Cityju. Ponovno se udala 2010. godine. za kolumbijskog glumca Gabrijela Valenzuelu. Aylín je visoka 1,70 m i ima prirodno plavu kosu.

Filmografija
------------

* *Corazon valiente* (2012.-2013.) - Fernanda del Castillo
* *Aurora* (2010.-2011.) - Vanesa Miller
* *Niños Ricos, Pobres Padres* (2009.) - Verónica Ríos de la Torre
* *Sin senos no hay paraiso* (2008.) - Lorena Magallanes
* *Premios Billboard de la musica latina* (2008.)
* *Marina* (2006.) - Laura/Verónica Zaldivar
* *Mi amor secreto* (2006.)
* *Top Models* (2005.)
* *Bailando por un millon* (2005.)
* *La Heredera* (2004.)
* *Agua y aceite* (2002.)
* *Lo que callamos las mujeres* (2001.)
* *Hablame de amor* (1999.)
* *Yacaranday* (1998.)
* *Señora* (1998.)
* *Tempranito* (1998.)
* *Mi generacion* (1997.)
* *Cancion de amor* (1996.)
* *La Duena* (1995.)
* *Los Complices del infierno* (1995.)
* *El Jinete de acero* (1994.)

***Aylín Mujica*** na Wikimedijinoj ostavi
Avni Rustemi
**Avni Rustemi** (Libohova, Đirokastra, Osmansko carstvo 1895 - Tirana, Albanija 22. april 1924) je bio ubica Esad-paše Toptanija, vođa revolucionarno buržoaskog pokreta Baškimi i opozicioni poslanik u parlamentu Abanije.

Ubistvo Esad-paše Toptanija
---------------------------

Avni Rustemi je 13. juna 1920. ispred hotela Kontinental u Parizu, ubio Esad-pašu Toptanija kada se on zaputio u Albaniju da preuzme presto i vlast pošto je u Parizu proglašen kraljem Kraljevine Albanije. Ovo ubistvo su neki smatrali herojskim činom istorijske buržoaske revolucije kojom se prekida feudalna tradicija Albanije. Albanija posle ovog ubistva upada u anarhiju čija je posledica smrt više od deset hiljada stanovnika Albanije od gladi i bolesti samo tokom 1920. godine.

Smrt
----

Avni Rustemi, bista u Tirani
Avni Rustemi je ubijen ispred zgrade parlamenta u Tirani 1924. godine po nalogu Zoga I od Albanije. Posmrtno je proglašen narodnim herojem. U centralnom delu Tirane, na kružnoj raskrsnici pored pijace je postavljena njegova bista.

Vidi još
--------

* Esad-paša Toptani

Izvori
------

1. ↑  Miranda Vickers The Albanians: a modern history IB Tauris (2006) page 96

Vanjske veze
------------

* The Albanians: a modern history, Miranda Vickers
**Auk** (Auk Tlingit, Auk Kwaan).- Pleme Tlingit Indijanaca (porodica Koluschan) sa otoka Admiralty i Douglas, a plemenska zemlja im se nalazila i na mjestu glavnog grada Aljaske, Juneau. Auki su imali više sela, jedno je bilo *Anchguhlsu* (kod Swantona) koje Aurel Krause naziva *AntcgAltsu*, no već je u njegovo vrijeme bilo napušteno, nalazilo se na Point Louisu na sjeveru otoka Douglas. Swanton spominje i *Tsantikihin*, na mjestu današnjeg Juneaua. 

A. Krause navodi u svojem ‘Tlingit Indijanci’ (Die Tlinkit-Indianer) da oni žive u 3 naselja, jedno je na Stephens Passge (s 200 stanovnika). Drugo je na sjeveru otoka Admiralty (s 300 ljudi) i treće na sjeveru otoka Douglas (50 ljudi), dok za selo AntcgAltsu kaže da je napušteno. Svih skupa kaže ima ih 640 1880.-1881. Broj im 1890 pada na 279. Mnogi Indijanci radili su za bijelce kao drvosječe, nosači i kopaći, za dolar ili dva po danu.

Kulturno Auki su pripadali Sjeverozapadnoj obali i imali kulturu tipičnu ostalim Tlingitima i susjednim plemenima drugih porodica. Socijalna podjela na Tlenedi i Wushketan.

Literatura
----------

* Frederick Webb Hodge, Handbook of American Indians North of Mexico

Vanjske veze
------------

* Camp of Auk Indians, Alaska, ca. 1896[*mrtav link*]
**Balsamovanje** ili **balzamiranje** je naziv za vještinu kojom se ljudima, najčešće primjenom raznih kemijskih sredstava, nastoje privremeno očuvati ljudski posmrtni ostaci, odnosno usporiti raspadanje, najčešće u svrhu njihovog prikazivanja prilikom pogreba. Tri glavna zadatka balzamiranja su dezinfekcija, prezentacija te očuvanje (ili, kada je to neophodno) rekonstrukcija leša. Balzamiranje je postupak koji ima dugu historiju, s time da se prema njemu različite kulture različito odnose, najčešće iz vjerskih razloga.

Jedna od prvih kultura koja je razvila tehnike balzamiranja pokojnika bio je drevni Egipat, gdje su oni balzamirani u svrhu naknadne mumifikacije.

Povezano
--------

* Liofilizacion

Vanjske veze
------------

***Balsamovanje*** na Wikimedijinoj ostavi

* Official Aardbalm Website and CGI Embalming Arhivirano 2012-02-06 na Wayback Machine-u
* *BBC Wiltshire* (Salisbury's School of Embalming)
* Official site of Trinity Fluids,LLC.
* Official Site of the VDT Germany
* Official Site of the American Society of Embalmers
* Official Site of the Australian Institute of Embalming
* Official Site of the British Institute of Embalming
* Official Site of the New Zealand Embalmer's Association Incorporated
*Za ostale upotrebe, v. Belanovce (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 42° 14′ 59" SGŠ, 21° 36′ 17" IGD

**Belanovce** (mak. *Belanovce*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Belanovce pripada opštini Lipkovo.

Prirodni uslovi
---------------

Belanovce je smešteno u krajnje severnom delu Republike Makedonije, na samo kilometar južno od srpsko-makedonske granice. Od najbližeg većeg grada, Kumanova, naselje je udaljeno 30 km severozapadno.

Naselje Belanovce je u severoistočnom delu istorijske oblasti Crnogorje. Naselje je položeno visoko, na severoistočnim visovima Skopske Crne Gore. Nadmorska visina naselja je približno 880 metara.

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Belanovce je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 7 stanovnika. 

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (100%).

Većinska veroispovest je islam.

Vidi još
--------

* Opština Lipkovo

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica opštine Lipkovo Arhivirano 2009-06-16 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Lipkovo |
| --- |
| **Lipkovo** • 
Alaševce •
Belanovce •
Vaksince •
Vištica •
Glažnja •
Gošince •
Dumanovce •
Zlokućane •
Izvor •
Lojane •
Matejić •
Nikuštak •
Opaje •
Orizari •
Otlja •
Rinkovce •
Ropalce •
Runica •
Slupčane •
Straža •
Strima |  |
**Arijarat VIII Epifan** (starogrčki: , Ariaráthēs Epiphanḗs; ? - 95. pne.) bio je kralj Kapadokije u dva navrata - od 101. pne. do 96. pne. i 95. pne. Bio je sin kralja Arijarata VI i mlađi brat Arijarata VII. Potonjeg je naslijedio nakon što je ubijen od pontskog kralja Mitridata, koji je na kapadokijsko prijestolje nastojao postaviti vlastitog sina Arijarata IX. Kapadokijsko plemstvo se, međutim, pobunilo protiv pontskog princa i na prijestolje vratilo Arijarata VIII. Mitridat je nakon toga s vojskom provalio u Kapadokiju, prognao Arijarata i na prijestolje vratio svog sina. U dinastijski spor se umiješao i bitinijski kralj Nikomed tvrdeći da pod njegovom zaštitom živi sin bivšeg kralja Arijarata V. Predstavnici sva tri kralja su došla pred rimski Senat koji je godine 95. pne. presudio u korist Arijarata VIII. On je, međutim, ubrzo nakon toga umro, na što je rimski Senat predložio da Kapadokija postane republika. Narod je, međutim, odlučio da novi kralj postane Ariobarzan I.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Arijarat VII**  |  **Kralj Kapadokije** 101. pne. – 96. pne. | Slijedi: **Arijarat IX**  |

Izvori
------

* Hazel, John; *Who's Who in the Greek World*, "Ariarathes VIII", (1999)
* Head, Barclay; *Historia Numorum*, "Cappadocia", (1911)
* Smith, William (editor); *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, "Ariarathes VIII" Arhivirano 2005-12-18 na Wayback Machine-u, Boston, (1867)

Napomene
--------

* Justin, *Epitome of Pompeius Trogus*, xxxviii. 1-2; Strabo, *Geografija*, xii.
**Babine Kuće** (tal. *Porto Fontana*) su maleno naselje na otoku Mljetu, smješteno uz samu obalu Velikog jezera. Babine se Kuće do 2006. godine nisu smatrale samostalnim naseljem, već zaselkom mjesta Goveđari od kojih su udaljene 400 metara.

Povijest
--------

Babine Kuće se uvrštavaju među najmlađa naselja na zapadnom dijelu otoka. Prvotno su na mjestu današnjih Babinih Kuća bila skladišta za mreže i barke stanovništva mjesta Goveđari jer su Babine Kuće smještene uz more, a Goveđari su jedino mjesto koje nije na morskoj obali u zapadnom dijelu otoka. Stalna naseljenost samog naselja započinje sredinom 19. stoljeća kada se u to područje prva doseljava obitelj *Vojvoda* iz Osojnika, koji je oženio kćer *Ivana Čumbelića* iz Babinog Polja.

Stanovništvo
------------

Točan broj stanovnika Babinih Kuća se ne može s točnošću ustvrditi jer se broj stanovnika Babinih Kuća, kao bivšeg zaselka mjesta Goveđari, još uvijek pribrojava broju stanovnika samih Goveđara. Smatra se da u Babinim Kućama stalno živi 30-ak stanovnika.

Gospodarstvo
------------

Babine Kuće imaju sve predispozicije za dobar gospodarski razvoj i lokalno stanovništvo to iskorištava na najbolji mogući način. Mjesto se nalazi u neposrednoj blizini vrlo plodnog polja Pomjente pa su se stanovnici prije dosta bavili poljoprivredom, ponajprije uzgojem vinove loze, jednako tako, s obzirom da se nalaze na obali Velikog jezera, stanovništvo je baziralo svoje gospodarstvo i na ribarstvu. Prilagođavajući se turizmu, kao najisplativijoj grani gospodarstva danas, stanovnici se manje bave poljoprivredom i ribarstvom, a više turizmom. Zbog položaja na obali Velikog jezera i izravnog pogleda na otočić sv. Marije Babine Kuće pripadaju redu najposjećenijih mjesta na otoku.

**Njivice**
-----------

Njivice, bivši hotel *Jezero*, danas obiteljska kuća
**Njivice** (tal. *Gnìvizze*) se nalaze preko puta Babinih Kuća. To maleno mjesto je nastalo 1936. godine, otvaranjem prvog mljetskog hotela *Jezero* kojeg su izgradila braća *Nikola*, *Antun*, *Mato* i *Ivo Stražičić* iz Goveđara. U tom je hotelu odsjeo predsjednik bivše SFRJ Josip Broz Tito, kada je posjetio Mljet 1958. godine. Do prije nekoliko godina taj je hotel bio zatvoren, a sada radi.

Izvori
------

1. ↑  Radovinović, R. (ur.) *Hrvatski Jadran*. Naprijed. Zagreb: 1999. str. 339
2. ↑  Općina Mljet  Arhivirano 2009-05-09 na Wayback Machine-u (19. 03. 2009.)
3. ↑   DZS  (19. 03. 2009.)
**Azijska cibetka palmašica** (lat. *Paradoxurus hermaphroditus*) – cibetka iz porodice *Viverridae*. Obitava u južnoj i jugoistočnoj Aziji. Zbog široke rasprostranjenosti, nije ugrožena.

Azijska cibetka palmašica je malena cibetka, sivo-crne boje i težine 2 do 5 kg. Ima tijelo dužine oko 53 cm s 48 cm dugim repom. Dugo, nabijeno tijelo prekriveno je grubim dlakama, koje su obično sive. Ima bijele šare preko čela i malu bijelu mrlju ispod oba oka, bijele točke na svakoj strani nosnice i usku tamnu liniju između očiju. Njuška, uši, potkoljenice i pola repa crne su boje, s tri reda crnih oznaka na tijelu. Rep je bez prstena, za razliku od nekih drugih sličnih cibetki. Analne mirisne žlijezde proizvode vrlo neugodan miris kao kemijsku obranu, kada je u opasnosti ili uzrujana. Ima dva različita spola i nije hermafrodit, kako sugerira latinsko ime vrste.

Obitavaju u velikom broju država kao što su: Indija, Nepal, Bangladeš, Butan, Mjanmar, Šri Lanka, Tajland, Singapur, Malezija, Indonezija, Brunej, Laos, Kambodža, Vijetnam, Kina i Filipini. U Papui Novoj Gvineji, njihova prisutnost je neizvjesna.

Oni obično nastanjuju tropske šume. Također žive u parkovima i prigradskim vrtova, koji imaju zrela stabla voća i dovoljno vegetacije. Njihove oštre pandže omogućuju im penjanje po drveću i olucima kuća. Uglavnom jedu voće i pomažu u širenju sjemena raznih vrsta u tropskim šumama. Jedu i male sisavce i kukce.

Izvori
------

1. ↑  Lēkhakun, B. McNeely, J. A. (1977). Mammals of Thailand. Association for the Conservation of Wildlife, Bangkok
2. ↑  Duckworth, J.W. Widmann P. Custodio, C. Gonzalez, J.C. Jennings, A. Veron, G. (2008). "Paradoxurus hermaphroditus". IUCN Red List of Threatened Species. Version 2010.4. International Union for Conservation of Nature.
3. ↑  Grassman Jr. L. I. (1998). Movements and fruit selection of two Paradoxurinae species in a dry evergreen forest in Southern Thailand. Small Carnivore Conservation 19: 25–29.

Vanjske poveznice
-----------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Azijska cibetka palmašica** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Azijska cibetka palmašica** |
**Opći imovinski zakonik Kneževine Crne Gore**
**Baltazar Bogišić** (poznat i kao *Baldo Bogišić* ili *Valtazar Bogišić* - Cavtat, 7. prosinca 1834. - Rijeka, 24. travnja 1908.), znanstvenik, pravni i povijesni pisac. Redoviti član Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti (danas Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti) od njezina osnutka 1867. godine, član niza drugih akademija i znanstvenih društava, te nositelj nekoliko visokih europskih odlikovanja.

Životopis
---------

Maturirao je u Veneciji, a nakon studija po različitim europskim sveučilištima, doktorirao je filozofiju i pravo. Posljednje godine života proveo je kao privatni učenjak u Parizu gdje je objavio više radova o pravno-povijesnoj problematici Dubrovnika. Gotovo čitav njegov rad posvećen je proučavanju prava, ustanova i običaja slavenskih naroda. Bio je izraziti predstavnik povijesne pravne škole. Jedan je od najvećih hrvatskih bibliofila. Svu svoju imovinu, između ostaloga i knjižnicu s osamnaest tisuća svezaka, koja se s arhivom i grafičkom zbirkom čuva u Institutu HAZU u Cavtatu, ostavio je cavtatskoj općini.

Spomenik Baltazaru Bogišiću u Cavtatu
Njegovim najvećim djelom svakako možemo smatrati *Opšti imovinski zakonik Knjaževine Crne Gore* koji je Bogišić pripremio na poziv kneza Nikole I. Petrovića. Bogišić se budući je bio upoznat s crnogorskim običajnim pravom, 1873. godine prihvatio izrade modernog građanskog zakonika za Crnu Goru, sve uz suglasnost ruskog cara Aleksandra II. Knez Nikola je *Zakonik* proglasio 1888. godine, a Bogišića je 1893. godine postavio za ministra pravosuđa, koji je položaj Bogišić držao do 1899. godine. U tom su periodu i priređene neke izmjene *Zakonika*. U osnovi utemeljen na patrijahalnom nasljeđu, kombiniran s tada najsuvremenijim pravnim standardima, *Zakonik* je predstavljao korak naprijed u crnogorskom društvu, a u suvremenoj je znanosti Bogišić za njega dobio mnoge pohvale.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 24731834
* LCCN: n82112124
* ISNI: 0000 0001 1022 847X
* GND: 118660950
* SUDOC: 131971212
* BNF: cb12914507z (podaci)
* NKC: js2007400510

 |
**Azijska večernja** ili **Efeška večernja** je naziv za ustanak podignut u maju 88. pne. protiv rimske vlasti na području tadašnje provincije Male Azije, a koji je rezultirao gotovo trenutnim pokoljem svih Rimljana i Italijana koji su se u trenutku njegovog izbijanja zatekli na tom području. Glavni podstrekač ustanka je bio pontski kralj Mitridat Veliki koji je u to doba ulazio u sukob s Rimom koji će eskalirati u prvi mitridatski rat. Mitridat je nastojao iskoristiti duboko nezadovoljstvo maloazijskog i grčkog stanovništva s rimskom vlašću koju je tada karakterizirala korupcija i tiranija, a sebe kroz propagandnu aktivnost prikazati kao osloboditelja.

Mitridat, koji se za sukob s Rimom pripremao godinama, pažljivo je organizirao ustanak, poslavši pisma s instrukcijama svojim pristašama u Efezu i nizu drugih maloazijskih gradova na taj način da ona svuda dođu u isto vrijeme. U njima je naloženo da se ustanak podigne točno mjesec dana nakon primitka pisma, odnosno istovremeno u svim gradovima i naseljima Male Azije. Cilj je bio spriječiti da Rimljani prime ikakvo upozorenje ili budu u prilici reagirati ili pobjeći.

Kada je ustanak izbio, rimska vlast je u jednoj noći oborena, a potom je - također po Mitridatovim instrukcijama - izvršeno pogubljenje ne samo svih zarobljenika, nego i njihovih porodica, uključujući žene i malu djecu. Prema navodima antičkih autora, u jednoj noći je tako ubijeno 80.000 rimskih državljana i drugih stranaca, iako su kasniji historičari tu brojku sveli na nekih oko 20.000.

Mitridat je inzistirao na takvoj brutalnosti prije svega iz političkih razloga, nastojeći stvoriti opravdani strah od rimske odmazde te tako spriječiti da njegovi budući saveznici kasnije budu prešli na rimsku stranu.

Kada je u Rim došla vijest o pokolju, rat protiv Mitridata je postao neizbježan, ali su zbog eskalacije sukoba među zavađenim rimskim frakcijama, odnosno kratkotrajnog građanskog rata, operacije bile odgođene. Kada je rat završen 85. pne. Rim je ponovno stekao vlast nad Malom Azijom čije je stanovništvo podvrgnuto okrutnoj odmazdi; sam Mitridat je, pak, platio tek visoku ratnu odštetu.

Izraz *Azijska večernja* ili *Efeška večernja* za ovaj događaj su dali moderni historičari, uspoređujući ga sa Sicilijanskom večernjom 1282. godine.
Celal Bayar
**Mahmut Celal Bayar** (Umurbey, 16. svibnja 1883. – Istanbul, 22. kolovoza 1986.), turski političar, državnik i treći predsjednik Turske.

Biografija
----------

Rodio se u Bursi kao sin vjerskog vođe i učitelja. Nakon završenih škola, zapošljava se kao sudski, a kasnije i bankovni činovnik. Godine 1908. priključuje se Komitetu za jedinstvo i progres, te se žestoko protivi zakonima koje je donio sultan. Nakon što je uspostavljena republika, obnašao je niz funkcija, a bio je i savjetnik Ismeta Inönüa, ali se kasnije s njim razišao. Velika turska narodna skupština izabrala ga je za predsjednika te je on 22. svibnja 1950. stupio na tu dužnost. Ponovno je izabran na izborima 1954. i 1957. godine. S vlasti je srušen kad je vojska izvela puč 27. svibnja 1960. godine. 15-ero ljudi, među njima i on, odvedeni su na otok u Mramornom moru. Tamo su neki osuđeni na smrt, a drugi na doživotni zatvor. Pomilovan je 1966. godine, a 1974. vraćena su mu politička i građanska prava. Odbio je doživotno mjesto u Senatu, jer je smatrao da samo netko tko je izabran može predstavljati narod. Bio je član Republikanske Narodne stranke (CHP), a kasnije je osnovao Demokratsku stranku. Bio je otac troje djece. Umro je u Istanbulu u dobi od 103 godine.

***Celâl Bayar*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Predsjednici Turske |
| --- |
| 
Mustafa Kemal Atatürk |
İsmet İnönü |
Celal Bayar |
Cemal Gürsel |
Cevdet Sunay |
Fahri Korutürk |
Kenan Evren |
Turgut Özal |
Süleyman Demirel |
Ahmet Necdet Sezer |
Abdullah Gül | Recep Tayyip Erdoğan
 | Zastava predsjednika Turske |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 177149196262274790651
* LCCN: n84017852
* ISNI: 0000 0000 8136 2361
* GND: 118849697
* SUDOC: 096184833
* BNF: cb146048060 (podaci)

 |
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Cen*.*

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Ovaj članak sadrži kineski tekst.**Bez pravilne podrške za renderiranje, možete vidjeti upitnike, kvadrate i druge simbole umjesto kineskih znakova. |

**Cen Changqian** (岑長倩) (? - 7. novembar 691), nakratko poznat kao i **Wu Changqian** (武長倩) pod vladavinom Wu Zetian, formalno **Vojvoda od Denga** (鄧公), bio kineski velikodostojnik u službi dinastije Tang, koji je služio kao kancelar cara Gaozonga i njegovu udovicu Wu Zetian za vrijeme regentstva i na početku njene carske vladavine. Godine 691. je došao u nemilost jer se javno usprotivio planu da svog nećaka Wu Chengsia proglasi krunskim princom (te tako smijeni svog sina i bivšeg cara Ruizonga, koga je bila 690. degradirala u krunskog princa prilikom neposrednog preuzimanja prijestolja). Zbog toga je zajedno sa svojim kolegama Ge Fuyuanom i Ouyang Tongom optužen za izdaju i pogubljen.

Izvori
------

1. ↑  兩千年中西曆轉換

* *Knjiga Tanga*, vol. 70. Arhivirano 2008-02-10 na Wayback Machine-u
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 102. Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u
* *Zizhi Tongjian*, vols. 203, 204.
**Džemal Gursel** (tur. *Cemal Gürsel*; rođen je 1895. godine u Erzurumu, Turska) je bio turski visoki vojni oficir i državnik. Često se spominje kao „otac druge Republike", četvrti je predsednik Republike Turske.

U periodu pre stvaranja Republike učestvovao je u Prvom balkanskom ratu u borbama kod Čanakalea i u Siriji za Prvog svetskog rata. Kasnije kao ratni zarobljenik interniran u Egiptu.

Nakon državnog udara izvedenog 27. maja 1960. godine od strane grupe oficira i svrgavanja sa vlasti predsednika Republike Dželala Bajara i predsednika Vlade Adnana Menderesa, Gursel je ušao u politički život zemlje. Iako nije učestvovao u puču, zbog velike popularnosti među narodom, pučisti su predložili Gursela za predsednika vlade i predsednika Republike.

Gursel je umro 1966. godine posle teže bolesti. Oplakivan od cele nacije, sahranjen je prvobitno u mauzoleju Kemala Atatirka. Iza sebe je ostavio suprugu Melahat (u braku od 1927.) i jedno dete.

| * p
* r
* u
Predsjednici Turske |
| --- |
| 
Mustafa Kemal Atatürk |
İsmet İnönü |
Celal Bayar |
Cemal Gürsel |
Cevdet Sunay |
Fahri Korutürk |
Kenan Evren |
Turgut Özal |
Süleyman Demirel |
Ahmet Necdet Sezer |
Abdullah Gül | Recep Tayyip Erdoğan
 | Zastava predsjednika Turske |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 30749674
* LCCN: no2017139372
* ISNI: 0000 0000 2278 8311
* GND: 134185188

 |