recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|  | **Ovaj članak sadrži kineski tekst.**Bez pravilne podrške za renderiranje, možete vidjeti upitnike, kvadrate i druge simbole umjesto kineskih znakova. |

**Car Wu od Lianga** (梁武帝) (464–549), osobno ime **Xiao Yan** (蕭衍), kurtoazno ime **Shuda** (叔達), nadimak **Lian'er** (練兒), je bio car i osnivač južne kineske dinastije Liang. Poznat je po izuzetno dugoj vladavini koja je sve do pred kraj predstavljala period najvećeg mira i prosperiteta u dobu Južnih dinastija.

Xiao Yan je bio daleki rođak Xiao Daochenga, osnivača prethodne dinastije Južni Qi. Istakao se u službi njegovih nasljednika i brzo napredovao do samog vrha državne uprave, što je 502. godine iskoristio kako bi preuzeo prijestolje i osnovao novu dinastiju. Tokom svoje vladavine se istakao po brizi za kvalitetu državne uprave - osnivao je univerzitete i pooštrio kriterije za konfucijanske ispite državnih službenika, te inzistirao da se sistem primjenjuje i na sinove plemića. Sam je bio izuzetno dobro obrazovan, te je pisao poeziju i bio pokrovitelj umjetnosti. Sredinom vladavine je prihvatio budizam, uključujući neke tradicije i običaje iz Indije zahvaljujući kojima je zabranio tadašnje tradicionalne rituale u kojima se žrtvuju životinje, te je nastojao ograničiti primjenu smrtne kazne. Zbog svega toga je stekao nadimak "Car Bodhisattva".

Njegova blagost je, sa druge strane, odrazila i kroz toleriranje korupcije kod članova vlastitog klana i najviših državnih funkcionara, a što je pred kraj vladavine dovelo do ozbiljne krize u državi. Ona je eskalirala kada je general Hou Jing digao ustanak i zauzeo prijestolnicu Jiankang, stavivši palaču gdje su se nalazili Wu i njegov sin car Jianwen pod opsadu. Car Wu, koji se nalazio u poodmakloj dobi, je prilikom opsade umro.

Napomene
--------



| Kineska carska porodica |
| --- |
| **Nova dinastija** | **car dinastije Liang**502–549 | Slijedi:**Car Jianwen od Lianga** |
| Prethodi:**Car He od Južnog Qija** | **car Kine (Južna)**502–549 |
**August Martin Blom** (26. decembar 1869 - 10. januar 1947) bio je danski filmski režiser i producent iz ere nijemog filma, poznat kao autor najistaknutijih ostvarenja tzv. "zlatnog doba danske kinematografije" od 1910. do 1914. Karijeru je započeo 1893. kao kazališni glumac u Koldingu, a od 1907. do 1910. je nastupao Folketeatretu (Narodnom kazalištu); tada je angažiran kao filmski glumac od strane studija Nordisk Film, za koga je potom počeo raditi kao režiser. Blom je vrlo brzo shvatio mogućnosti novog medija i počeo koristiti nove tehnike kako bi stvarao izuzetno ambiciozna, složena i skupa ostvarenja koja su izazvala pažnju ne samo u Danskoj, nego i u svijetu. Među njima se ističu *Mormonens offer* (1911) koja se često navodi kao značajan poticaj za anti-mormonsku propagandu u 20. vijeku; *Atlantis* (1913), jedan od najskupljih i najspektakularnijih filmova svog vremena te apokaliptički SF-film *Verdens undergang* (1916). Blom se godine 1924. povukao iz filmske industrije, a posljednje godine života proveo upravljajući kino-dvoranom.

Vanjske veze
------------

* August Blom at IMDb
* August Blom na stranici Danskog filmskog instituta (`da`)
* August Blom -- Film Reference Encyclopedia (`en`)
***Deinocheirus*** (grč. "užasna ruka") je rod ogromnog teropodnog dinosaura. Poznata je jedna vrsta.

Opis
----

Rekonstruirane kosti ruku

Sve što je otkriveno kod ovog slabo poznatog dinosaura su dvije ruke dužine 2,4 metra, od čega i potječe njegov znanstveni naziv. Pronađeni su i ostaci nekoliko rebara i kralješaka. Ruke ovog dvonožnog lovca su slične onima kod *Ornithomimusa* i spadaju u najduže poznate ruke kod dinosaura. Imao je pandže dužine 25 centimetara, ali neki znanstvenici smatraju kako su bile previše tupe za lov i da bi bile bolje kao obrambeno oružje. Također procjenjuju da je bio dug čak 12-15 metara, ali je opet moguće da je to bio manji dinosaur sa dugim rukama. Međutim, ako bi ovo prvo bilo tačno, onda bi on bio daleko najveći ornitomimosaur i jedan od najvećih teropoda. Ujedno bi bio i najviši, budući da bi u kukovima bio visok 3,3-3,6 m.

Procjenjuje se da je bio težak oko 9000 kg. Tijelo i rep su vjerojatno bili slični drugim ornitomimosaurima, a sve današnje ilustracije *Deinocheirusa* se temelje na izgledu njegovih mogućih najbližih srodnika, poput *Gallimimusa*. Makovicky *et al.* je istakao da bi *Deinocheirus*, ako je uopće bio ornitomimosaur, onda bio veoma primitivna vrsta jer mu nedostaju neke osobine koje se obično vide kod ornitomimosaura.

Živio je na području Mongolije u pustinjama u periodu krede, prije oko 70 milijuna godina. Ishrana nije poznata, ali neki su znanstvenici pretpostavili da je bio maleno stvorenje dugih ruku i da se penjao po drveću kao i današnji ljenjivci i da se možda hranio lišćem, voćem i životinjicama koje bi našao na drveću. Mnogi znanstvenici nisu prihvatili ovu hipotezu i ne postoje jaki dokazi za nju.

Izvori
------

1. ↑  Paul, G.S. (1988). *Predatory Dinosaurs of the World.* New York: Simon & Schuster.
2. ↑  Senter, P. and Robins, H.J. (2010). "Hip heights of the gigantic theropod dinosaurs *Deinocheirus mirificus* and *Therizinosaurus cheloniformis*, and implications for museum mounting and paleoecology." *Bulletin of the Gunma Museum of Natural History*, **14**: 1-10.  Arhivirano 2015-09-24 na Wayback Machine-u
3. ↑  Valkenburgh, B. and Molnar, R.E. (2002). "Dinosaurian and mammalian predators compared." *Paleobiology*, **28**(4): 527–543.
4. ↑  Makovicky, P.J. Kobayashi, Y. and Currie, P.J. (2004). "Ornithomimosauria." In D.B. Weishampel, P. Dodson and H. Osmólska (eds.), *The Dinosauria, Second Edition*. University of California Press, Berkeley.

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Deinocheirus** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Deinocheirusu** |

***Deinocheirus*** na Wikimedijinoj ostavi
Darko Jurković - Charlie
Darko Jurković, solo za dvije električne gitare
Solo za dvije električne gitare
**Darko Jurković - Charlie** (Rijeka, 20. travnja 1965.), hrvatski jazz gitarist.

Životopis
---------

Nižu glazbenu školu Ivan Matetić Ronjgov završio je 1977. godine na odjelu za violinu. Gitaru je počeo svirati kao samouk sa šesnaest godina, a jazzom se počeo baviti u svojoj osamnaestoj, da bi već nakon par godina prešao na posebnu tehniku sviranja gitare poznatu pod nazivom "*two hand tapping*", po uzoru na američkog gitaristu Stanleya Jordana.

Godine 1989. upisuje se na jazz odsjek Glazbene akademije u Grazu. Diplomirao je 1997. godine i stekao zvanje magistra jazz glazbe. Aktivan je u brojnim malim jazz sastavima u kojima surađuje s domaćim i stranim glazbenicima. Zbog mogućnosti što mu pruža njegova osebujna tehnika sviranja često nastupa sam ili u duu s pijanistima (Emil Spanyi, Gino Comisso). Često je nastupao na riječkom "Jazz Time" festivalu (duo s Josipom Pandurom i Emilom Spanyiem, u kvartetu s Lacknerom, Zimmermannom i Stanojkovskim, u triu s Barakovićem i Levačićem u selekciji Boška Petrovića).

Dvaput je osvojio "Status" hrvatsku strukovnu nagradu kao najbolji jazz gitarist (2000. 2004.). Nakon debi CD-a "My Contribution" snimio je dva albuma kao član kvarteta Sensitive, ali i nekoliko albuma s međunarodnim sastavom Europlane Orchestra. Svira često u malim sastavima i solo, a na repertoaru mu se nalaze autorske skladbe, jazz standardi, filmske melodije i glazba proizašla iz blues tradicije.

Osim po Europi (Italija, Austrija, Njemačka i Češka) svirao je i u Južnoj Americi (Čile i Brazil).

Diskografija
------------

### Albumi

1. My Contribution, Gis Records, 1999.
2. Live 2002, JUH Music, 2003.
3. Jazz na Hrade, Multisonic, 2006.
4. Maybe Later, Vltava/Arta, 2008.

Izvori
------

* Darko Jurković (Charlie) Trio - Jazz na kvadrat (preuzeto 18. srpnja 2009.)
* jazz.hr Diskografija[*mrtav link*] (preuzeto 18. srpnja 2009.)

 Napomena:Ovaj tekst ili jedan njegov dio je preuzet iz internetskog izdanja web magazina ri-rock.com. Vidi Dozvola Ri-rocka.

***Darko Jurković*** na Wikimedijinoj ostavi
**Daniela Trbović** (Karlovac, 27. IX. 1963), hrvatska TV-voditeljica, zaposlena na HRT-u, poznata kao voditeljica kviza Najslabija karika.

Životopis
---------

U rodnom gradu završila je osnovnu i srednju školu te započela studij medicine u Zagrebu, od kojeg je kasnije odustala i zaplovila voditeljskim vodama na HRT-u. Rastavljena je, ima sina Lovru i živi u Zagrebu.

Televizijska karijera
---------------------

Na ekranima se pojavila početkom 1990-ih na tadašnjem programu **Z3**, gdje je vodila razne emisije zabavnog karaktera. Proslavila se vođenjem zabavno-glazbene emisije "**Hit depo**" u duetu s kolegom Hamedom Bangourom. Emisija je ugašena nakon više od deset godina emitiranja. Zatim je vodila nedjeljnu zabavnu emisiju **"Od 5 do 7"**, da bi se 2004. godine vratila u prve televizijske redove kao voditeljica kviza Najslabija karika.

Osim navedenih emisija, vodila je mnoge manifestacije i zabavne programe: Dora, Izbor za Miss Hrvatske, javljanje iz zagrebačkog studija pri glasanju za Eurosong, dječje kvizove, "Derbi" te razne priredbe i koncerte. Krajem listopada 2008. godine sudjelovala je kao natjecateljica u glazbeno-zabavnom spektaklu Ples sa zvijezdama, gdje joj je partner bio **Nicolas Quesnoit**.

Od 2010. godine vodi emisiju 8. kat.

Filmografija
------------

### Televizijske uloge

* "Bitange i princeze" kao voditeljica Danijela (2006.)
* "Luda kuća" kao inspektorica (2006.)

### Filmske uloge

* "Novogodišnja pljačka" kao TV voditeljica (1997.)

### Voditeljske uloge

* "Žene, povjerljivo!" (2017.)
* "Dobro jutro, Hrvatska" (2016.-danas)
* "8. kat" kao voditeljica (2010.-2015.)
* "Najslabija karika" kao voditeljica (2004.-2010.)
* "Ples sa zvijezdama" kao natjecateljica (2008.)
* "Od 5 do 7" kao voditeljica
* "Dora" kao komentatorica (2003.)
* "Porin" kao glavna voditeljica (1996. 2001. 2002.), jedna od glavnih voditelja (2008. s Đanijem Stipaničev, 2009. s Tarikom Filipović) te dodatna voditeljica (1997. - glavni voditelj Oliver Mlakar)
* "Hit depo" kao voditeljica
* "Miss Hrvatske" kao voditeljica
*Za ostale upotrebe, v. Atenej (razvrstavanje).*
**Atenej** (grčki: Ἀθήναιος. 1. vek) bio je antički grčki lekar i osnivač pneumatske škole medicine. Prema Galenu, Atenej je rođen u maloazijskoj pokrajini Kilikiji, i to, prema Galenu, u gradu Ataliji, ili, prema Celiju Aurelijanu, u Tarsu. Tačni datumi njegovog rođenja i smrti nisu poznati, ali kako se među njegovim učenicima nalazio Agatin, morao je živeti u u 1. veku nove ere. Bio je učitelj Teodora iz Atalije, i čini se da se s velikim uspehu bavio medicinom u Rimu.

Ništa se drugo ne zna o Atenejevom životu. Kako se čini, bio je plodan autor medicinskih dela, s obzirom na to da se kod Galena spominje 24. tom jednog njegovog dela, a kod Oribazija se navodi i 29. tom. Međutim, ostali su sačuvani samo naslovi i nekoliko fragmenata kod Oribazija. Glavno Atenejevo delo zvalo se *O lekovima* (Περὶ βοηθημάτων).

Jedan srednjovekovni rukopis u Parizu sadrži traktat *O urinu (Περὶ Οὔρων Σύνοψις Ἀκριβής), sačuvan pod imenom nekog Ateneja, ali nije sigurno da li se radi o osobi identičnoj s osnivačem pneumatske škole.*
***Die Wirtin von der Lahn*** (sh. *Gostioničarka iz Lahna*) je austrijsko-mađarsko-italijanska filmska komedija snimljena 1967. u režiji Franza Antela, poznata kao jedno od prvih modernih ostvarenja sa nešto eksplicitnije erotskim sadržajem, odnosno prvo ostvarenje iz serije sa Terry Torday u naslovnoj ulozi.

Radnja se događa u Njemačkoj za vrijeme Napoleonskih ratova, odnosno u Kraljevini Vestfaliji, te prikazuje kako je djevojka po imenu Susanne uspjela naslijediti gostionicu nauštrb muškarca (koga tumači Oskar Sima) koji protiv nje počinje splektariti, a čemu se Susanne suprostavlja zavodeći muškarce.

Film je napravljen u jeku seksualne revolucije i sa njim povezanim kolapsom dotadašnjih cenzorskih standarda. Franz Antel, poznat po izuzetno plodnoj filmografiji, je bio jedan od prvih sineasta koji je iskoristio te trendove kako bi publici pružio prizore eksplicitne golotinje. Usprkos toga, *Die Wirtin*, u kome se cenzura izruguje tako što se u "ključnim" scenama spušta zavjesa, je vrlo brzo postao prilično "čedan", te će sljedeći nastavci postati još eksplicitniji. Postigao je veliki uspjeh, te je već sljedeće godine snimljen nastavak pod naslovom *Frau Wirtin hat auch einen Grafen*. Do 1973. će biti snimljeno ukupno pet filmova.

Uloge
-----

* Teri Tordai: Susanne Delberg
* Harald Leipnitz: Ferdinand
* Mike Marshall: Anselmo
* Oskar Sima: Goppelmann
* Ljuba Welitsch: gostioničarka
* Jacques Herlin: Giverner Dulce
* Gunther Philipp: Wendich
* Hannelore Auer: Sophie
* Pascale Petit: Caroline
* Judith Dornys: Dorine
* Rosemarie Lindt: Bertha

Vanjske veze
------------

* *Susanne, die Wirtin von der Lahn* na IMDb-u (`en`)
Herakle, Dejanira i Nes, crnofiguralna hidrija, 575‒550. pne. Louvre (E 803)
*Dejanira*, Evelyn De Morgan
**Dejanira** (starogrčki:  ili Δῃάνειρα) bila je, u grčkoj mitologiji, kći kalidonskog kralja Eneja i Alteje, sestra Meleagra i supruga Heraklova. Prema nekim verzijama, Dejanirin otac bio je zapravo Deksamen ili čak sam bog Apolon, koji je s Altejom vodio ljubav dok se nalazio na dvoru kralja Eneja.

Mitologija
----------

### Meleagrova smrt

Nakon Meleagrove smrti Dejanira je, zajedno sa svojim sestrama, neutešno oplakivala bratovljevu smrt, ali su ona i Gorga, zahvaljujući intervenciji svog oca Dionisa, izbegle zlu sudbinu i nisu preobražene u ptice biserke ("meleagride", μελεαγρίδες), kao druge dve Meleagrove sestre, Eurimeda i Melanipa.

### Brak s Heraklom

Dejanira je bila vična ratničkoj veštini, umela je da upravlja kolima i izbegavala je muškarce. Prvi ju je zaprosio Aheloj, rečni bog reke Ahelosa, ali ga se ona bojala jer je imao sposobnost preobražavanja u različite oblike. Kad je Herakle sišao u Had da izvede Kerbera, Meleagrova mu je sen savetovala da se oženi Dejanirom. U Kalidonu se Herakle borio s Ahelojem za Dejanirinu ruku i, savladavši suparnika, oženio se Dejanirom i krenuo u zavičaj. Kad su došli do reke Euena, gde je kentaur Nes prenosio putnike s jedne obale na drugu, Nes je pokušao da siluje Dejaniru, pa ga je Herakle smrtno ranio svojim strelama. Nes je na umoru nagovorio Dejaniru da sačuva njegovu krv jer navodno deluje kao čudotvorni ljubavni napitak. Kad su potom stigli kralju Keiku u grad Trahin, Herakle i Dejanira pomogli su mu da savlada Driope. Dejanira je rodila Heraklu sina Hila i kćerku Makariju.

### Heraklova smrt

Herakle je često svoju suprugu ostavljao samu. Jednom prilikom Dejanira je od glasnika čula da se Herakle, nakon dugog odsustva, vraća u Trahin i dovodi sa sobom zarobljenice iz Ehalije, a među njima i prelepu Jolu, kćerku kralja Eurita. Strahujući da će izgubiti muževljevu ljubav, Dejanira mu je poslala ogrtač natopljen Nesovom krvlju, za koju je verovala da će delovati kao ljubavni napitak i ponovo oživeti njegovu ljubav prema supruzi. Međutim, umesto toga, ogrtač se prilepio za Heraklovo telo, čim ga je ovaj obukao, a otrovna Nesova krv razlila mu se po celom telu. Ugledavši Heraklovu agoniju, Hil je optužio majku za očevu smrt. Shvativši šta je uradila, Dejanira se bacila na bračnu postelju i izvršila samoubistvo.

Umetnost
--------

Dejanira je glavni lik u Sofoklovoj tragediji *Trahinjanke*. U likovnoj umetnosti, na crnofiguralnim vazama, često je predstavljana Heraklova borba s Ahelojem ili Nesom zbog Dejanire.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867), „Deianeira (1)",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, **1**, Boston, pp. 8
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.

Vanjske veze
------------

***Dejanira*** na Wikimedijinoj ostavi

* Theioi.com: Hus Kaydonios: odlomci iz književnih izvora (`en`)
**Darko Pajović** je ambasador Crne Gore u NR Kini, bivši predsjednik Skupštine Crne Gore, osnivač i prvi predsjednik političke partije Pozitivna Crna Gora.

Biografija
----------

Diplomirao je na Prirodno-matematičkom fakultetu, odsjeku za biologiju, na Univerzitetu Crne Gore. Po zanimanju je diplomirani biolog-embriolog. Stručno usavršavanje iz oblasti vantjelesne oplodnje (humana reprodukcija) obavio je u Univerzitetskom kliničkom centru u Mariboru, Slovenija. 

Radno iskustvo započeo kao profesor biologije u Gimnaziji "Petar I Petrović Njegoš" u Danilovgradu. Danas radi kao embriolog u zdravstvenoj ustanovi za vantjelesnu oplodnju ,,Life’’ u kojoj je 2003. godine u laboratorijskim uslovima začeta prva crnogorska ,,beba iz epruvete’’. Član je Evropskog društva za humanu reprodukciju i embriologiju (ESHRE) od 2004. godine.

Društveni angažman započeo je kao aktivista u civilnom sektoru. Osnivač je i dugogodišnji direktor NVO Green Home. Tokom dvanaestogodišnjeg iskustva u civilnom sektoru bio je član Nacionalnog savjeta za održivi razvoj, Komisije za saradnju sa UNESCO-m, član Komisije za socio-ekonomske i politike životne sredine, član Međunarodne unije za zaštitu prirode (IUCN) itd. Studijski je boravio i stručno se usavršavao u više evropskih država (Norveška, Austrija, Slovenija itd.) kao i u Sjedinjenim Američkim Državama.

Politička karijera
------------------

Za prvog predsjednika Pozitivne Crne Gore izabran je na osnivačkom kongresu 2012. godine. Iste godine u oktobru na parlamentarnim izborima predvodio je listu Pozitivne Crne Gore, koja je osvojila 7 mandata ( 8,4%) i postala parlamentarna partija. Bio je poslanik u 25. sazivu Skupštine Crne Gore.

Tokom poslaničkog mandata bio je član Odbora za bezbjednost i odbranu, Odbora za antikorupciju , Odbora za međunarodne odnose i iseljenike i član Parlamentarnog odbora Evropske unije i Crne Gore za stabilizaciju i pridruživanje (POSP).

Za predsjednika Skupštine Crne Gore izabran je 2016. godine, kada postaje član nacionalnog Savjeta za odbranu i bezbjednost.[1]

  

Na parlamentarnim izborima 2016. godine predvodio je listu Pozitivne Crne Gore koja nije uspjela da pređe census za ulazak u Skupštinu Crne Gore. Nakon objavljivanja rezultata iste večeri podnio je ostavku na mjesto predsjednika Pozitivne Crne Gore.

Imenovan je za Ambasadora Crne Gore u NR Kine 2018. godine.
**Karolina Tehra** (šp. *Carolina Tejera*) je venecuelanska glumica i manekenka.

Biografija
----------

Godine 1993. počinje svoju karijeru u telenoveli *Sirena*. Zatim usleđuju uloge u venecuelanskim telenovelama *Rosangélica, La hija del presidente, Cruz de nadie, Volver a vivir, Reina de corazones, Mujer secreta, Hay amores que matan, Carissima*.

Nakon tih telenovela biva angažovana od strane venecuelanske televizije Venevision za ulogu u telenoveli *Gata salvaje*, priči koja je ostavila važan trag na televiziji njene rodne Venecuele.

2003. odlazi u Majami gde tumači glavni lik u telenoveli *La mujer de Lorenzo*. Njen talenat i lepota privukli su pažnju i meksičke Televise, koja je 2004. i 2005. angažuje kao Nuriji u seriji *Inocente de ti (Nevina)*. 

Godine 2007. dolazi u Meksiko gde radi na telenoveli *Lola, érase una vez*. 

Karolina učestvuje u humanitarnoj emisiji *Bailando por un sueño (srp. Plesom do snova)*, međutim, pretrpela je blaži prelom vrata i bila je nekoliko meseci odsutna. Posle oporavka, glumica se vraća u SAD. Gde dobija ulogu u telenoveli *Valeria*.

Američka televizijska mreža Telemundo. joj tokom 2010. i 2011 daje uloge u telenovelama *Aurora (Aurora)* i *Alguien te mira (Neko te posmatra)*. Zatim od iste televizije dobija ulogu u *Mi corazón insiste... en Lola Volcán (Moje srce kuca za Lolu)*. 

Godine 2012. dobija ulogu Lorene u sapunici *Corazón valiente*.

Filmografija
------------

| Godina: | Srpski naziv: | Originalni naziv: | Uloga: |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012. | */* | *Corazón valiente* | Lopena Barios |
| 2011. | *Moje srce kuca za Lolu* | *Mi corazón insiste* | Dijana Mirabal |
| 2010. | *Neko te posmatra* | *Alguien te mira* | Valerija Stjuart |
| 2010. - 2011. |  *Aurora* | *Aurora* | Klara Amenabar |
| 2008. | */* | *Valeria (telenovela)* | Miroslava Montemar de Rikuelme |
| 2007. | */* | *Lola, érase una vez* | Samara Romero |
| 2004. - 2005. | *Nevina* | *Inocente de ti* | Nurija Salas |
| 2003. | */* | *La mujer de Lorenzo* | Laura |
| 2001. | */* | *Gata salvaje* | Eva Granados |
| 2001. | */* | *Carissima* | Marbelja Valjermorin |
| 2000. | */* | *Hay amores que matan* | Amanda Sanatkruz |
| 1999. | */* | *Mujer secreta* | Euhenija Sančez de Landeta |
| 1998. | */* | *Reina de corazones* | Mesalina |
| 1996. | */* | *Volver a vivir* | Anhela |
| 1994. | */* | *Cruz de nadie* | */* |
| 1993. | */* | *La hija del presidente* | */* |
| 1993. | */* | *Rosangélica* | */* |
| 1993. | */* | *Sirena* | */* |

Vanjske veze
------------

* Karolina Tehra na IMDb-u (`en`)
**Datoteka** ili **fajl** (engl. ) je strukturirani sastav podataka koji su sadržajno usko povezani i koji se nalaze na internom (npr. hard disku) ili eksternom (npr. DVD) mediju za memorisanje. Podaci memorisani u datotekama opstaju i nakon prestanka rada određenog programa kojem pripadaju i nazivaju se persistentni podaci (engl. , što znači održano, postojano).

Datotečni sistem (engl. )
-------------------------

Datoteke se u skoro svim operativnim sistemima održavaju putem filesystem-a. Datotečni sistemi regulišu pristup harddisku, memoriji, mreži i specijalnim datotekama.
Kod većine operativnih sistema, sadržaj jedne datoteke je obično jednodimenzionalni red bajta (engl. ), dakle cijelih brojeva između 0 i 255. Tek korisnik datoteke ili sam operativni sistem intepretiraju ove brojčane redove kao tekst, program ili sliku.

Datotečni sistem uređuje pored direktorija sa datotekama i gore opisanim sadržajem datoteka i atribute datoteka. Atributima pripadaju tip datoteke, veličina datoteke (broj bajta u datoteci), regulisanje prava za pisanje i čitanje datoteke, datum nastanka, datum zadnjeg pristupa i datum zadnjih promjena datoteke. U zavisnosti od operativnog sistema mogući su i dodatni atributi.

U datotekama primjenjeni znakovi zavise od datotečnog sistema, operativnog sistema i postavljenih jezičkih postavki. Kod UNIX kompatibilnih datoteka u imenu se npr. ne smiju nalaziti znakovi '/' i NUL-znak. Dodatno je dužina imena datoteke ograničena na 255 znakova. Znakovi mogu biti različito kodirani a noviji operativni sistemi podržavaju i unikod.

Logička i fizička slika datoteka
--------------------------------

Datoteke se mogu posmatrati na dva načina. Logička slika (pogledaj logička datoteka) prikazuje datoteku kao redove informacijskih cjelina. U fizičkoj slici datoteka se sastoji iz reda informacionih blokova iste veličine.

Vrste datoteka
--------------

Datoteke se mogu koristiti u različite svrhe kao i bajti iz kojih se sastoje. Po sadržaju razlikuju se slijedeće datoteke:

* Programi (datoteke koje mogu izvršiti razne funkcije)
	+ programi pisani u mašinskim jezicima
	+ programi pisani i jezicima različitih skripti (npr. rexx)
* Datoteke (sadrže informacije i služe za prikaz/očuvanje istih)
	+ programski kod (tekst)
	+ tekstualne datoteke
	+ muzičke datoteke (npr. WAV, MIDI, MP3)
	+ grafičke datoteke
	+ baze podataka
* Direktoriji
* Specijalne datoteke (pseudo-datoteke)
	+ datoteke za različite hardverske komponente
	+ Procesne informacije

**Mogućnosti za markiranje tipa datoteke:**

* Markiranje putem operativnog sistema (npr. program ili tekstualna datoteka)
* Markiranje putem imena datoteke (npr. .doc na kraju imena)
* Markiranje unutar datoteke (npr. <?xml version="1.0" na početku)
* Memorisanje u određenim direktorijima

Prikaz datoteka pomoću simbola
------------------------------

U grafičkim programima za prikaz strukture direktorija i postojećih datoteka kao što su Finder, Explorer ili Commander datoteke su prikazane kao liste ili simboli u određenom direktoriju.

Povezano
--------

* ASCII datoteka
* Formati datoteka
* Logička datoteka
* Hexdump

***Datoteka*** na Wikimedijinoj ostavi
**Dašt-e Karkuluk** (perz. دشت قارقولوق) je vulkansko polje uz rijeku Aras u sjeverozapadnoj iranskoj pokrajini Zapadni Azarbajdžan, 10-ak km nizvodno od grada Poldašta. Vulkanska lokacija politički je podijeljena na dva dijela − manji iranski dio uz desni tok i veći koji pripada azerbajdžanskoj enklavi Nahčivan. Iranski dio uključuje krater približnog promjera od 300 m čiji obod doseže nadmorsku visinu od 807 m. Dašt-e Karkuluk u širem geološkom kontekstu pripada tektonski aktivnoj vulkanskoj regiji u kojoj se nalaze i Sahand, Sabalan, te Ararat u susjednoj Turskoj. Oblikovan je kroz pliocen, a pretpostavlja se da je posljednja vulkanska erupcija nastupila kroz holocen.

Veze
----

* Geografija Irana
* Popis iranskih vulkana

Literatura
----------

* (`en`) Siebert, Lee; Simkin, Tom; Kimberly, Paul (2010.). *Volcanoes of the World*, 3. izdanje, Berkeley: University of California Press, str. 64, ISBN 9780520268777, OCLC 647772311.

| * p
* r
* u
Vulkani u Iranu |
| --- |
| 
Bazman • 
Damavand • 
Dašt-e Karkuluk • 
Kale-je Hasan-Ali • 
Kuh-e Nader • 
Sabalan • 
Sahand • 
Taftan
 | Damavand |
Molitvena figurica pronađena kraj škole Varvakeion za koju se vjeruje da je izrađena po uzoru na *Athenu Parthenos*: datira iz rimskog perioda u 2. vijeku n.e. (Nacionalni arheološki muzej u Ateni).
***Athena Parthenos*** (grčki: ; doslovno "Atena Djevica") bilo je naziv ogromne krizelefantinske skulpture koja je prikazivala lik grčke boginje Atene, a koju je izradio znameniti vajar Fidija. Nazvana je po izrazu kojim se nazivala boginja, a bila je smještena u atenskom Partenonu. Izrađene su brojne replike tog kipa, kako u antičko tako i u suvremeno doba.

Bila je najštovaniji kultni lik Atene, te se smatra jednim od najvećih dostignuća starogrčke skulpture. Fidija je rad na njoj započeo 447. pne. Lahar je njenu pozlatu uklonio godine 296. pne. kako bi isplatio svoje trupe, pa je poslije toga obnovljena uz pozlaćenu broncu; oštećena je u požaru godine 165. pne. ali je kasnije obnovljena. Nastavila je stajati u Partenonu sve do 5. vijeka n.e. kada je najvjerojatnije izgubljena u požaru. Neki izvori, pak, tvrde da se nalazila u Carigradu u 10. vijeku.

Napomene
--------

1. ↑  The *Athena Parthenos* was featured on contemporary reliefs commemorating Athenian treaties and for the next century and a half on coins of Hellenistic monarchs avid to proclaim their Hellenic connections; see Hector Williams, "An Athena Parthenos from Cilicia" *Anatolian Studies* **27** (1977, pp. 105-110), p 108f.
2. ↑  po Andrewu Stewartu godine 446. pne.
3. ↑  W.B. Dinsmoor, "the repair of the Athena Parthenos" *American Journal of Archaeology* **38** (1934) pp 93-106.
4. ↑  Gisela Richter, *Sculpture and Sculptors of the Greeks*, p 220 with ancient references, noted by Gorham P. Stevens, "Concerning the Parthenos" *Hesperia* **30**.1 (January 1961, pp. 1-7) p. 2.

Vanjske veze
------------

* Colin Delaney, "Pheidias, Sculptor to the Gods"
* Alan LeQuire Page Arhivirano 2008-12-22 na Wayback Machine-u
* Nashville Parthenon
**Auguste Marie Henri Picot de Dampierre**, također poznat i po plemićkoj tituli **marquis de Dampierre** (19. august 1756 - 9. maj 1793) bio je francuski vojskvođa poznat kao jedan od prvih republikanskih generala koji je poginuo u bitci i zbog stekao status heroja i mučenika u republikanskoj Francuskoj.

Odrastao u plemićkoj porodici sa dugom vojničkom tradicijom, Dampierre je karijeru otpočeo 1772. godine priključivši se Kraljevskoj gardi. 1780-ih je neko vrijeme proveo u Britaniji i Pruskoj proučavajući tamošnju vojnu taktiku i postavši veliki poklonik Friedricha Velikog. Po svjetonazoru je Dampierre, međutim, postao blizak idejama Revolucije, te je nakon njenog izbijanja relativno brzo napredovao u službi. Nakon što je Francuska ušla u Rat Prve koalicije, Dampierre je sudjelovao u ranim okršajima, te je u znamenitoj bitci kod Valmyja zapovijedao divizijom. Pod Dumouriezom je sudjelovao u pohodu na Belgiju, te bitci kod Jemappesa, a u bitci kod Neerwindena se, usprkos poraza, istakao hrabrošću. Nakon što je Dumouriez početkom aprila 1793. godine prebjegao Austrijancima, Dampierre je izabran za njegovog nasljednika na čelu Sjeverne armije. Svoje je trupe koncentrirao i nastojao reorganizirati u utvrđenom logoru kraj Famarsa, ali je pod pritiskom vlade u Parizu pokrenuo dva napada na savezničke snage kako bi deblokirao strateški važnu tvrđavu Condé-sur-l'Escaut koja se našla pod opsadom. Oba su napada neuspjela, a posljednji je 8. maja doveo do bitke kod Raismesa u kojoj je Dampierre teško ranjen i ranama podlegao sljedeći dan. Republikanska vlada mu je odala počast tako što su njegovi posmrtni ostaci već nekoliko dana kasnije prevezeni i sahranjeni u pariškom Panthéonu.

Izvori
------

1. ↑  Titre de courtoisie. Voir. Henri Jougla de Morenas, *Grand armorial de France*, t. 5, n°26, p. 526.

Literatura
----------

* Six, Georges (1934), *Dictionnaire Biographique des Généraux & Amiraux Français de la Révolution et de lEmpire (1792-1815)*, Paris: Librairie Historique et Nobilaire .
* Lynn, John A (1996), *The Bayonets of the Republic. Motivation and Tactics in the Army of Revolutionary France 1791-94 (2nd Edition)*, Oxford: Westfield Press, ISBN 978-0-8133-2945-1 .
* Phipps, Ramsey Weston (1926), *The Armies of the First French Republic and the Rise of the Marshals of Napoleon I*, London: Oxford University Press .

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 171163211
* ISNI: 0000 0001 2010 0699
* GND: 1011736802
* SUDOC: 195783093
* BNF: cb149560791 (podaci)
* NKC: mzk2016931125

 |
*Za ostale upotrebe, v. Atenej (razvrstavanje).*
**Atenej** (grčki: Ἀθήναιος), poznat kao **Mehanik** *(Mechanicus)*, autor je jedne knjige o veštini opsade gradova, čiji je naslov *O spravama* (Περὶ μηχανημάτων). Moderni filolozi identifikuju ga sa **Atenejem iz Seleukije**, članom peripatičke škole koji je delovao u drugoj polovini 1. veka pne. u Rimu i drugum gradovima.

Život
-----

Strabon spominje jednog svog savremenika, Ateneja iz Seleukije, peripatetičkog filozofa. Neko vreme bio je glavni demagog u svom rodnom gradu, ali se zatim preselio u Rim i upoznao se s 
Lucijem Licinijem Varon Murenom. Atenej je pratio Murenu kad je ovaj bežao iz Rima jer je otkriveno da je s Fanijem Cepionom kovao zaveru protiv Avgusta. Atenej je uhvaćen, ali ga je Avgust pomilovao, jer nije bilo dokaza da je aktivno učestvovao u zaveri. Atenej je možda identičan s piscem koga spominje Diodor Sicilijski.

*O spravama*
------------

Ovaj spis upućen je Marku Klaudiju Marcelu, pa je stoga morao biti sastavljen pre Marcelove smrti 23. pne. a možda je pisan upravo u vreme kada se Marcel spremao na pohod. U delu se opisuje nekoliko opsadnih sprava. Autor kao izvore navodi Agesistrata, Dijada iz Pele i Filona iz Bizanta. Whitehead i Blyth dele spis na predgovor, deo o "dobroj praksi", deo o "lošoj praksi", deo o Atenejevim vlastitim inovacijama i zaključak u kome se "naglašava da je priprema za rat sredstvo odvraćanja i brani se Atenej pred neimenovanim kritičarima" Delo je tehničkog karaktera, ali ne bez znakova Atenejevog filozofskog obrazovanja: "On se pokazuje kao filozof i izlaže i vremenu i mogućnosti, ali takođe tvrdi za sebe da je dovoljno veliki tehnički stručnjak da konstruiše nove sprave i da tačno opiše one stare". Veliki deo Atenejevog spisa (9.4-27.6) poklapa se s odgovarajućim odlomkom Vitruvijevog dela *De architectura* (X, 13‒16), što se verovatno može objasniti time da su se oba autora oslanjala na isti izvor.

### Uticaj

Heron iz Bizanta se u svom *poliorketikonu* *Parangelmata Poliorcetica* oslanja na Ateneja kao svoj izvor.

Izdanja
-------

* Carl(e) Wescher, *Poliorcétique des Grecs*. Paris, 1867. (online: Google Books, archive.org)
* Rudolf Schneider, *Griechische Poliorketiker*. *Abhandlungen der königlichen Gesellschaft der Wissenschaften zu Göttingen: philologisch-historische Klasse*, neue Folge, 12:5. Berlin, 1912.
* David Whitehead, P.H. Blyth, *Athenaeus Mechanicus, On Machines*. *Historia-Einzelschrift*, 182. Stuttgart: Franz Steiner Verlag, 2004. ISBN 3-515-08532-7
* Maurizio Gatto (ed.), *Il Peri mechanematon di Ateneo meccanico. Edizione critica, traduzione, commento e note*. *Aio* 567. Roma: Aracne editrice, 2010. ISBN 978-88-548-3102-5
**Damir Bužleta** (Pula, 2. lipnja 1958.), hrvatski glazbeni pedagog.

Rođen 1958. godine u Puli gdje na Pedagoškom fakultetu završava studij glazbene kulture. Zaposlen u OKUD Istra kao nastavnik harmonike i organizator kulturno-umjetničkih programa. Njegovi učenici na državnim i međunarodnim natjecanjima ostvaruju zapažena priznanja i nagrade. 

Dirigent je harmonikaškog orkestra "Stanko Mihovilić" od 1989 do 2009. koji pod njegovim vodstvom koncertira diljem Europe i Amerike te osvaja prve nagrade na međunarodnim natjecanjima u Hrvatskoj, Italiji, Češkoj Republici, Njemačkoj i Francuskoj. Kao gost dirigent u više je navrata gostovao u Italiji. Članom je ocjenjivačkih orkestara i solista. Obnaša funkciju tajnika stručnog odbora Međunarodnog susreta harmonikaša, po mnogo čemu jedinstvene i međunarodno poznate i ugledne manifestacije i voditelj Međunarodne ljetne škole u Puli koju osniva 1992. koja svake godine okuplja najznačajnije svjetske pedagoge i koncertne umjetnike te veliki broj domaćih i stranih polaznika. 

Uz pedagoški rad i organizacijske poslove bavi se i skladanjem za harmonikaške orkestre i pjevačke zborove. Njegova djela izvode se kako u Hrvatskoj tako i u inozemstvu. Član je Hrvatskog društva skladatelja. Dirigent je mješovitog pjevačkog zbora "Matko Brajša-Rašan" od 1995. s kojim nastupa na domaćim i stranim, međunarodnim smotrama i festivalima.

Vanjske poveznice
-----------------

* OKUD "Istra"
**Damir Jugo** (Zagreb, 2. svibnja 1984.) hrvatski je stručnjak za odnose s javnošću i strateško komuniciranje i dekan Edward Bernays Visoke škole za komunikacijski menadžment, jedne od vodećih visokoobrazovnih institucija specijaliziranih za komunikacije i odnose s javnošću u Hrvatskoj i regiji. Autor je knjige „Strategije odnosa s javnošću", prvog udžbenika posvećenog strateškom komuniciranju i odnosima s javnošću u Hrvatskoj i regiji.

Obrazovanje
-----------

Diplomirao je novinarstvo, smjer odnosi s javnošću, 2006. na Fakultetu političkih znanosti u Zagrebu. Magistrirao je 2010. na poslijediplomskom studiju „Jezici i kulture i kontaktu" Filozofskog fakulteta Sveučilišta u Mostaru na temu „Primjena strateških odnosa s javnošću u hrvatskim tvrtkama".
Na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu trenutno završava doktorski studij odnosno doktorsku disertaciju na poslijediplomskom studiju informacijskih znanosti.

Profesionalna karijera
----------------------

Karijeru u odnosima s javnošću započeo je u konzultantskoj kući Hauska & Partner, nakon čega prelazi u agenciju za upravljanje komuniciranjem Millenium promocija.  

Kao izvršni direktor, a potom i član Uprave upravljao je brojnim projektima te savjetovao korporacije, organizacije i institucije iz područja gospodarstva, politike, obrazovanja i nevladinog sektora.  

Za komunikacijsku podršku projektu „Za žene u znanosti" L'Oreala i UNESCO-a dobio nagradu Grand PRix Hrvatske udruge za odnose s javnošću (HUOJ) za najbolji CSR projekt u 2008. godini.
Utemeljenjem Edward Bernays Visoke škole za komunikacijski menadžment 2013. godine postaje njezin prvi dekan, ujedno i najmlađi dekan u Republici Hrvatskoj.

Objavljene knjige i odabrani radovi
-----------------------------------

* Jugo, Damir (2012): Strategije odnosa s javnošću, Profil knjiga, Novelti Millenium, Zagreb.
* Jugo, Damir (Tomić, Zoran): Komunikacijska strategija Hrvatske za ulazak u EU // Hrvatska i Europa; Strahovi i Nade / Šiber, I. (ur.), Zagreb : FPZG, 2011.. Str. 189-208.
* Jugo, Damir (Skoko, Božo): Odnosi s javnošću za nevladine i neprofitne organizacije // Odnosi s javnošću za organizacije civilnog društva / B, Hajoš i B. Skoko (ur.).Zagreb: HUOJ, 2009.. Str. 7-21.
**Asaluje** (perz. عسلویه) je grad i luka u Bušeherskoj pokrajini na jugu Irana. Geografski je smješten na sjevernoj obali Najbandskog zaljeva koji je dijelom mnogo većeg Perzijskog zaljeva. Okolicom grada prevladava vruća pustinjska klima (BWh) s vrućim ljetima i blagim zimama. Početkom 21. vijeka grad je dobio na ekonomskoj važnosti s obzirom da je u njegovoj blizini podno Perzijskog zaljeva otkriveno najveće ležište prirodnog plina na svijetu. Obalna državna cesta 96 povezuje Asaluju s Bušeherom na sjeverozapadu odnosno Bandar-e Abasom na istoku. Sjeverno od grada nalazi se Aerodrom Asaluje koji je zbog širenja gradskih i lučkih kapaciteta zatvoren odnosno zamjenjen novoizgrađenim internacionalnim Aerodromom Perzijski zaljev, smještenim 15-ak km prema jugoistoku. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Asaluji je živjelo 4746 ljudi.

Povezano
--------

* Bušeherska pokrajina

Vanjske veze
------------

* (`fa`) Službene stranice luke Asaluje Arhivirano 2012-11-01 na Wayback Machine-u
***Das Schloß*** (sh. *Zamak*) je zapadnonjemački igrani film snimljen 1968. godine u režiji Rudolfa Noeltea. Predstzavlja prvu po redu adaptaciju istoimenog nedovršenog romana Franza Kafke. Protagonist, koga tumači Maximillian Schell (koji je također napisao scenario i ko-producirao film), je čovjek imenovan za intendanta u jednom zamku, a radnja prikazuje kako se prilikom pokušaja da preuzmeu svoju dužnost suočava sa nizom apsurdnih birokratskih prepreka i potpunom ravnodušnoću ljudi oko sebe. *Das Schloß* je predstavljao jedini film u karijeri Noeltea, koji je tada uživao ugled prije svega u teatru. Kritika je prema njemu uglavnom bila ravnodušna.

Godine 1994. je Rusiji snimljen istoimeni remeka, a 1997. u Austriji istoimeni TV-film u režiji Michaela Hanekea.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Das Schloß* na IMDb-u (`en`)
* Šablon:Filmportal.de
* *Das Schloß* in filmzentrale.com Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
* *Das Schloß* in cinefest.de Arhivirano 2008-04-11 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4574683-7

 |
**Avilés** je lučki grad od 79,514 stanovnika na sjeverozapadu Španjolske u Autonomnoj zajednici Asturiji.

Geografske karakteristike
-------------------------

Avilés leži u estuariju rijeke Alvares u Biskajski zaljev, udaljen dvadesetak km zapadno od Gijóna.

Historija
---------

Avilés je status grada dobio 1155. od kralja Alfonsa VII, na osnovu njega prestale su sve feudalne obave koje je grad dotad imao. Tim činom dobio je i statut (Fuero de Avilés), koji je bio značajan za razvoj srednjovjekovnog španjolskog prava.

Znamenitosti
------------

Grad ima puno srednjovjekovnih građevina, od kojih su najznačajnije gotičke crkve San Nicolos i San Francisco. U crkvi San Tomás nalazi se grobnica moreplovca Pedra Menéndeza de Avilésa, osnivača američkog grada na Floridi - St. Augustina.

Privreda
--------

Avilés je industrijski grad, čelika i željeza, a iz njegove luke izvozi se asturijski ugljen.
Kvart Salinas poznat je po pješćanim plažama i ribarskoj floti.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Sjedinjene Američke Države St. Augustine, Sjedinjene Američke Države
* Francuska Saint-Nazaire, Francuska
* Maroko El Aaiún, Maroko
* Kuba Cárdenas, Kuba

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Asturias*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.09.2018.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Avilés*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 14.09. 2018.

Vanjske veze
------------

***Avilés*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ayuntamiento de Avilés* (`en`)
**Damir Avdić** (Tuzla, 1964.), bosanskohercegovački muzičar. Nastupavši pod pseudonimima Graha, Diplomatz ili Bosanski psiho, muzičku karijeru započeo u okviru underground scene s hardcore punk bendom *Rupa u zidu*, a zatim izvodio samostalno vokalno i instrumentalno kao svirač električne gitare. 

Godine 2004. izdao je album *…od trnja i žaoka* sa 12 pjesama (*Brate*, *Diplomac*, *Lucifer*, *Abdulah* i dr.) u izdanju Slušaj najglasnije! iz Zagreba. Prema mišljenju kritičara, pjesme su mu opora i teška zvuka, premda ih autor označava ljubavnima. Na omotu CD-a je prekrižena slika Che Guevare, što Avdić dodatno pojašnjava: »Ovo je album za odrasle. Ne mislim na godine, naravno. Već na one koji su svjesni da je Che Guevara danas samo brand kao Diesel, Puma, Hilfiger. Barikade danas kroji Armani. Zato su svi na njima. Nema tu ni kurca od revolucije.«

Autor je romana *Na krvi đuprija*, tematski povezana s istoimenim muzičkim izdanjem, a govori o »urbanim frustracijama« prosječnoga bosanskohercegovačkog mladića.

Diskografija
------------

* *…od trnja i žaoka* (Slušaj najglasnije!, 2004)
* *Mrtvi Su Mrtvi* (Moonlee Records, 2008)
* *Život je raj* (Moonlee Records, 2010)
* *Mein Kapital* (Kapital Rekord, 2012)
* *Human Reich* (Kapital Rekord, 2013)
* *Manjina* (Kapital Rekord, 2016)
* *Amerika* (Kapital Rekord, 2017)
* Radikalno Šik (Kapital Rekord, 2019)

Eksterni linkovi
----------------

* Intervju Damira Avdića za *Pionirov glasnik*
* Intervju Damira Avdića za *Ispodzemlje* Arhivirano 2007-10-20 na Wayback Machine-u
* »Izašao novi Damir Avdić« Arhivirano 2013-10-24 na Wayback Machine-u
Babica babaroga (**Parablennius tentacularis**), ili rogata slingura - rogata babica je pripadnik familije babica - (lat. *Blenniidae*). Dobila je ime po velikim kožnim ticalima, koja su veća i izraženija nego kod drugih vrsta babica. Sivo crvene je boje, s mnogo mrlja i pruga po tijelu. Živi u plićim dijelovima, iako je se može naći i dublje (do 30 m). Stanište joj je većinom pješčano sa stijenama i malo vegetacije, gdje je se može pronaći skrivenu u rupama. najveća zabilježena veličina iznosi 15 cm. Kod ove vrste babica mužjak čuva jajašca, koje je više ženki izleglo u proljetnom periodu.

Rasprostranjenost
-----------------

Može se naći u istočnom Atlantiku, oko obala Portugala, Španjolske i Maroka, pa južno sve do Gvineje, kao i oko Kanarskih otoka. Također i širom Mediterana, osim obala Sirije, Libanona, Izraela i Egipta.

Izvori
------

1. ↑  (`en`) Tentacled blenny (fishbase.org)

Linkovi
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Babica babaroga** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Babica babaroga** |

***Babica babaroga*** na Wikimedijinoj ostavi
**Babenbergovci** ili **Babenberzi** (njemački: ) je naziv za njemačku plemićku porodicu porijeklom iz Bamberga u Frankoniji, poznatoj po tome što su markgrofovi i vojvode vladali tzv. Istočnom markom, odnosno današnjom Austrijom od 976. do 1274.

Babenbergovce historičari i genealozi dijele u dvije grupe - Frankonijske Babenbergovce ili tzv. Stariju kuću Babenberg (Popponide), od koje su nastali Kuća Henneberg i grofovi od Schweinfurta; te Austrijske Babenbergovce. Između te dvije grupe ne postoji čvrsto dokazana veza, iako su Austrijski Babenbergovci tvrdili da potiču od Popponida.

Stariji Babenbergovci vuku porijeklo od franačke plemićke kuće Robertijanaca, a prvi pripadnik koji se spominje u historijski zapisima je Poppo od Grapfelda (u. 839/841). Ta se loza našla u sukobu sa porodicom Konradina oko kontrole srednjeg toka Majne, koji je doveo do bitke kod Fritzlara, u kojoj su Babenbergovci poraženi.

Mlađi Babenbergovci se prvi put javljaju 976. kada je Leopold I proglašen markgrofom Austrije od strane cara Otona II, u znak zahvalnosti za pomoć pri gušenju plemićkog ustanka i uspješnu obranu od Mađara. Njegov potomak, markgrof Heinrich II je godine 1156. od cara Frederika I proglašen vojvodom Austrije, kao kompenzaciju za vojvodstvo Bavarska koje je morao predati Heinrichu Lavu. Posljednji muški nasljednik loze je bio Friedrich II Svadljivi, koji je poginuo 1268. Njegovu zemlju su kasnije preuzeli Habsburgovci.

***Babenbergovci*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovo je članak o Indijancima.  Za ostala značenja, v. Beaver (razdvojba).  
Beaver-žena i djeca pred tipijem, 1889, Kanada.
**Beaver** (Dabrovi; Tsattine, Dunneza, Dane-zaa), pleme Athapaskan Indijanaca nastanjeno u 19. stoljeću u preriji južno od Peace Rivera i njenog gornjeg toka, kraj što se prostire istočno od Stjenjaka u Alberti i Britanskoj Kolumbiji, Kanada. 

Beaveri čije ime znači 'Dabrovi' sami sebe zovu Dunne-za ili 'real people'. Ime Tsattine po kojemu su poznati došlo je od tsades "River of Beavers", ranije ime za Peace River. Porijeklom od Dabrova su Sekani, koji su migrirali u područje Stjenjaka i Sarsi koji su se priključili, odnosno ušli u savez sa Blackfoot Indijancima. Rana populacija Dabrova iznosila je oko 900 duša, da bi im se broj 2000. popeo na 2,000 i 2005. na preko 2,100. 

Danas su Beaveri nastanjeni u istim kanadskim provincijama na više lokacija po malenim rezervatima, podijeljeni na više bandi koje sebe nazivaju 'first nation', to su: Beaver First Nation Band (Alberta); ostali su u Britanskoj Kolumbiji: Prophet River First Nation, Blueberry River, Doig River First Nation, Halfway River First Nation, Heart Lake First Nation, Horse Lake i West Moberly First Nation.

Vanjske veze
------------

***Beaver*** na Wikimedijinoj ostavi

* Beaver Arhivirano 2007-09-26 na Wayback Machine-u
* Beaver Indians’ Habitations Arhivirano 2007-02-20 na Wayback Machine-u
* Names of Tribes or Bands Arhivirano 2005-02-23 na Wayback Machine-u
* General Characteristics of the Beaver Indians Arhivirano 2005-02-23 na Wayback Machine-u
* The Beaver Indian’s Reputation for Weakness Arhivirano 2005-02-23 na Wayback Machine-u
* The Dane zaa Moose Hunt Arhivirano 2006-05-16 na Wayback Machine-u
* Foto galerija

* Poglavica Beavera sa obitelji. Rijeka Peace River, Alberta, KanadaPoglavica Beavera sa obitelji. Rijeka Peace River, Alberta, Kanada
* Zimski tipi Beavera, Rijeka Peace River, KanadaZimski tipi Beavera, Rijeka Peace River, Kanada
* Beaver (Dunneza) žene u Moberly Lake, Britianska Kolumbija.Beaver (Dunneza) žene u Moberly Lake, Britianska Kolumbija.