recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Staffan Olsson** (Uppsala, 26. ožujka 1964.) je umirovljeni švedski rukometaš i reprezentativac, aktualni pomoćni trener kluba Paris Saint-Germain te bivši izbornik reprezentacije Švedske, zajedno s bivšim reprezentativnim kolegom, Olom Lindgrenom. 

Prvi klubovi za koje je Olsson igrao bili su švedski Skånela IF i HK Cliff, nekon kojih kratko boravi u njemačkom TV Hüttenbergu. Nakon jednosezonskog povratka u Cliff, Olsson odlazi u njemački TV Niederwürzbach, odakle ga, nakon 4 sezone, kupuje THW Kiel. U Kielu je Olsson, u 219 utakmica, postigao 613 golova te se tih 7 sezona može smatrati krunom njegove klupske karijere. Četiri je puta bio nacionalni prvak, tri puta osvajao nacionalni kup, dva puta Kup EHF-a, a 2000. godine je igrao i finale EHF-ove Lige prvaka. Nakon Kiela, vraća se u Švedsku gdje igra za Hammarby IF, ali ga u travnju 2004. napušta i dva mjeseca igra za CB Ademar León, prije nego se ponovo vraća u Hammarby, gdje se i umirovio 2006. godine. 

Za reprezentaciju je debitirao 18. listopada 1986. protiv Norveške te je u 18 godina igranja postigao 855 golova u 358 nastupa. Sa Švedskom je bio višestruki svjetski i europski prvak, a osvojio je i tri olimpijska srebra. Dva je puta bio i srebrni te brončani na svjetskim prvenstvima. Posljednju utakmicu za reprezentaciju odigrao je 2004. godine, protiv Njemačke. 

Trenersku sezonu započeo je 2005. godine kada postaje trener-igrač Hammarbyja. Od 2006. radi u klubu samo kao trener prve momčadi. Godine 2008. zajedno s Olom Lindgrenom, postaje izbornik švedske reprezentacije s kojom 2012. godine osvaja srebro na Olimpijskim igrama. Hammarby je napustio 2011. godine kako bi se posvetio reprezentaciji, koju je s Lindgrenom vodio do 2016. godine. U međuvremenu je, od 2015. godine, postao pomoćnik Zvonimiru Serdarušiću u Paris Saint-Germainu.

U braku je, a sa suprugom Marie ima dvoje djece.
**Elías Larry Ayuso** (Bronx, New York, 27. ožujka 1977.) portorikanski je profesionalni košarkaš. Igra na poziciji bek šutera, a trenutačno je član razvojne D-League momčadi Iowa Energy.

Karijera
--------

Karijeru je započeo na američkom sveučilištu USC. Nakon završetka sveučilišta odlučio se je na povratak u domovinu i potpisao za Piratas de Quebradillas. U portorikanskoj ligi igrao je još za Arecibo Captainse, San German Athletics i Santurce Crabberse. U veljači 2005. potpisao je za hrvatski košarkaški klub Split. Ondje je bio najbolji igrač kluba, a dobre igre donijele su mu sljedeće sezone transfer u hrvatskog prvaka Cibonu Zagreb. Prije odlaska u Split, bio je član momčadi turskog Beşiktaşa, ruskog Spartaka iz Sankt Peterburga i litavskog Žalgirisa.

Portorikanska reprezentacija
----------------------------

Bio je član portorikanske reprezentacije na Olimpijskim igrama u Ateni 2004. i Svjetskom prvenstvu u Japanu 2006.

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na InterBasket.com
* Profil na HoopsHype.com
* Profil na NBA.com
**Wael Jallouz** (Grombalia, 3. svibnja 1991.) je tuniski rukometaš i reprezentativac koji igra kao lijevi vanjski za Füchse Berlin, odakle je na posudbi iz Barcelone.

Igračku karijeru započeo je u AS Hammametu, s kojim je 2012. godine osvojio nacionalni kup, ujedno i prvo odličje u historiji kluba. Tokom kolovoza 2012. igrao je za Mudhar Club, s kojim se natjecao na IHF-ovom Super Globeu, a tokom listopada iste godine igrao je za Al Wahlu; svo to vrijeme je bio pod ugovorom s Hammametom. Godine 2013. potpisao je za THW Kiel, za kojeg je igrao samo jednu sezonu prije nego je 2014. prešao u Barcelonu. Tokom 2018. godine je bio na posudbi u Füchse Berlinu.

Za seniorsku reprezentaciju debitirao je 2010. godine, iako je naredne godine osvojio broncu na juniorskom svjetskom prvenstvu u Grčkoj. Godine 2012. sudjelovao je na Olimpijadi u Londonu, gdje su ga mediji proglasili za jednog od najboljih mladih igrača turnira. Od tog je turnira standardni član reprezentacije.

| * p
* r
* u
Sastav Tunisa  na  Olimpijskim igrama 2012. – 8. mjesto |
| --- |
| 
* 3 Hedoui
* 4 Toumi
* 6 Tej
* 7 Touati
* 8 Hmam
* 9 Bannour
* 10 Alouini
* 12 Maggaiz
* 16 Helal
* 17 Jallouz
* 19 Sanai
* 20 Megannem
* 21 Ayed
* 22 Boughanmi
* 31 Chouiref
* Izbornik: Portes

 | Tunis |
**Jorge Maqueda Peño** (Toledo, 15. ožujka 1988.) je španjolski rukometaš i reprezentativac. Maqueda igra na poziciji desnog vanjskog, a trenutno je član mađarskog kluba SC Pick Szeged. 

Profesionalnu karijeru započeo je 2005. godine u FC Barceloni, odakle je 2007. prešao u BM Alcobendas. I tu se zadržao dvije sezone, nakon čega prelazi u BM Aragón. Tamo je igrao do 2012. godine, kada je prešao u francuski HBC Nantes, s kojim je u tri godine uspio osvojiti Liga kup (2015.). Nakon Nantesa, Maqueda prelazi u Vardar, s kojim je tri puta osvajao makedonsko prvenstvo i kup, a osvojio je i jednu SEHA ligu te jednu Ligu prvaka. Od 2018. godine igra za SC Pick Szeged.

Maqueda je imao i bogatu reprezentativnu karijeru. S reprezentacijom Španjolske bio je svjetski prvak 2013. godine, a tomu je dodao i još nekoliko medalja u periodu od 2011. do 2016. godine. Zbog ozljeda je jedno vrijeme izbivao s velikih natjecanja, ali se vratio na Euru 2020. gdje je izabran za najboljeg desnog vanjskog turnira.

Vanjske veze
------------

***Jorge Maqueda Peño*** na Wikimedijinoj ostavi

* Liga-Statistik auf www.lnh.fr Arhivirano 2014-08-22 na Wayback Machine-u
**Wolfram Kleiss** (Berlin, 17. 11. 1930. – Kleinmachnow, 18. 12. 2020), njemački arheolog i iranist, direktor teheranskog DAI-ja od 1971. do 1995. godine.

Biografija
----------

Kleiss je rođen 1930. u Berlinu, u tadašnjoj Weimarskoj Njemačkoj. Studirao je na gradskom Tehnološkom univerzitetu (TU Berlin) i diplomirao 25. septembra 1959. na temu "Javne zgrade u Kambodunu: specifikacije i rekonstrukcija" (njem. *Die öffentlichen Bauten von Cambodunum: Baubeschreibung und Rekonstruktion*). Iste godine dobiva stipendiju od Njemačkog arheološkog instituta (DAI) i po prvi put putuje u Iran. Od 1967. radi kao zamjenik direktora (H. Luscheyja) na ogranku navedenog instituta u Teheranu, a 1971. postaje direktorom istog (ujedno P. Calmeyer zamjenikom) i obnaša tu funkciju sve do umirovljenja 1995. kada ga zamijenjuje D. Huff. Za vrijeme boravka u Iranu vodio je brojne arheološke ekspedicije i istraživao historijske lokalitete kao što su Taht-e Sulejman, Masdžid-Sulejman, Bastam, Bisotun, itd. Kleiss potpisuje više od 300 knjiga i naučnih članaka o iranskoj arhitekturi, objavljenih od 1960. do ranih 2010-ih godina.

Literatura
----------

* () Kleiss, Wolfram (22. novembra 2011). *Deutsches Archäologisches Institut*. Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.
* () Schmitt, Rüdiger (7. februara 2012). „iii. Iranian studies in German: Pre-Islamic period". *Germany*. Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.

Vanjske veze
------------

* () Wolfram Kleiss, Khaneh Ketab Institution
* () Bibliographie Wolfram Kleiss 1960-2016

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 2506768
* LCCN: n85288570
* ISNI: 0000 0001 1035 2809
* GND: 139741658
* SUDOC: 029811228
* BNF: cb14370976d (podaci)
* CiNii: DA1032258X

 |
**Đevalhudin "Đelo" Jusić** (Dubrovnik, 26. 1. 1939. – Zagreb, 31. 5. 2019), hrvatski je kompozitor bosansko-hercegovačkog porijekla, poznat po brojnim velikim djelima domaće zabavne, ali i ozbiljne, uglavnom orkestralne muzike. Djeluje i kao aranžer i dirigent, a svojevremeno je gradio i karijeru jednog od najboljih domaćih gitarista u bivšoj Jugoslaviji. komponirati je počeo 1960-ih godina, kada je utemeljio poznati vokalno-instrumentalni sastav, grupu "Dubrovački trubaduri", s kojom je 1968. i nastupio na Euroviziji. Tokom dugogodišnje karijere nagrađen je brojnim platinastim i zlatnim diskografskim priznanjima. Njegova djela izvodile su zvijezde domaće estrade: Tereza Kesovija, Oliver Dragojević, Ibrica Jusić, Frano Lasić, Ivo Pattiera, Neda Ukraden, Dubravka Jusić, Milo Hrnić i brojni drugi, a među njegova najpoznatija djela ubrajaju se jugoslavenska predstavnica na Euroviziji 1968. "Jedan dan", festivalski hitovi sa "Splita" i "Zagrebfesta" "Dalmatinski lero", "Zapjevajmo prijatelji", "Mladosti, moja lijepa radosti", "Volim te budalo mala", "Zagrljeni", "La musica di notte", "Stare ljubavi", "Sinoć sam htjela" te veliki hitovi kao "Prijatelji stari, gdje ste", "U svakom slučaju te volim", "Šalom Sara", "Con sordino", "Sva su moja proljeća u meni" i brojni drugi.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 305527922
* LCCN: n2016031660
* ISNI: 0000 0004 2107 2337
* MusicBrainz: d23c1858-0d9c-4e39-a82e-1102b5a1a9f3

 |
**Vjeran Zuppa** (Split, 26. siječnja 1940. - 10. listopada 2023.), hrvatski dramaturg, teoretičar književnosti i pjesnik, kazališni teoretičar i kritičar, upravitelj i dramaturg Teatra ITD (1966.-1977.) 

Doktorirao je na Filozofskom fakultetu na temu: "Pojam dramaturgije u dvadesetom stoljeću".

Zuppa je bio urednik više časopisa i tjednika, „Razlog" (1961.-1967.), „Telegram" (1969.-1971.), „Teka" (1972.-1975.), „Teatar i teorija" (od 1995.). Od 1962. do 1965. uređivao je Malu biblioteku časopisa Razlog.

Objavio je veći broj knjiga s područja književne teorije, ali i tri zbirke pjesama i jednu dramu ("Floria Tosca ili smrt engleske kraljice"). Preveo je niz značajnih francuskih, njemačkih i talijanskih filozofa, teoretičara i pjesnika. 
Nakon knjiga "Isprika za pjesmu" i "Lirica i naviga" sastavio je s dr. Stamaćem antologiju "Nova europska kritika" I-III (1969.-1972).

Zuppa je zastupljen u značajnim antologijama eseja, hrvatskog suvremenog pjesništva i dramske teorije. Njegova djela su prevođena na više jezika. Nositelj je značajnih književnih nagrada. 
S područja teorije teatra objavio je tri knjige: "Uvod u fenomenologiju suvremenog hrvatskog glumišta" ili "Štap i šešir!" (1985.), "Uvod u dramatologiju" (1995.), "Teatar kao sholé" (2004.).

Od 1984. Zuppa je bio zaposlen na ADU.

Zuppa je od 1990-ih bio aktivan u politici, prije svega kao član Socijaldemokratske partije, ali ju je brzo napustio nezadovoljan politikom Ivice Račana. Bio je žestoki kritičar politike Franje Tuđmana, zbog čega je 1997. na predsjedničkim izborima je podržao Vladu Gotovca usprkos ideoloških razlika.

Njegov otac je Tomislav Zuppa, hrvatski pjesnik i tekstopisac.

Vidi još
--------

* Vjeran Zuppa na sajtu IMDb
**Günter Parche** (Heringen/Helme, Istočna Nemačka, 4. jul 1954 - Nordhausen, august 2022), bio je tokar koji je najpoznatiji po tome što je 30. aprila 1993. kuhinjskim nožem napao do tad prvu teniserku sveta, tada devetnaestogodišnju Moniku Seleš, za vreme četvrtfinalnog meča protiv Magdalene Malejeve na turniru u Hamburgu. Navodno je to učinio kako bi omogućio povratak Štefi Graf na broj jedan svetske teniske lestvice koji je Monika Seleš preuzela od Nemice u martu 1991. godine. Ubodna rana u predelu leđa zacelila je nakon nekoliko nedelja, ali događaj je ostavio duboke posledice na psihu, a neposredno i na karijeru Selešove. Povukla se iz tenisa na više od dve godine, a povratak je ostvarila tek u leto 1995. godine, nikad ne dostignuvši nivo igre i rezultata uz pomoć kojih je dominirala ženskim tenisom početkom devedesetih.

Ginter Parhe kasnije je u Nemačkoj zbog smanjene uračunljivosti osuđen na uslovnu kaznu i obavezno psihijatrijsko lečenje, a Selešova je odlučila da više ne nastupa na turnirima u Nemačkoj, propustivši među ostalim i završni turnir Masters serije koji je 2001. godine održan u Minhenu. Događaj je podigao nivo bezbednosti na teniskim turnirima.

Parhe je nakon presude nestao iz javnosti, a u aprilu 2023. objavljeno je kako je umro u augustu 2022. godine u domu za starije u Nordhausenu, gdje je godinama živio.

Literatura
----------

* Sven Felix Kellerhoff, *Attentäter - Mit einer Kugel die Welt verändern*, Böhlau Verlag, Köln Weimar, Wien 2003, ISBN 3-412-03003-1, S. 33-38.
* Richardson, Nancy Ann; Monica Seles (1996). *Monica: from fear to victory*. New York, NY: HarperCollinsPublishers. ISBN 0-06-018645-3.
* Monica Seles (2009). *Getting a Grip: On My Body, My Mind, My Self*. New York: Avery. ISBN 1-58333-330-4.
* Sven Felix Kellerhoff (2003). *Attentäter - Mit einer Kugel die Welt verändern*. Böhlau Verlag. ISBN 9783412030032.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 3467168230325853080005
* GND: 1286767040

 |
**Julian Paul Assange** (Townsville, Queensland, 3.7. 1971.) australski je novinar i internet aktivist. Najpoznatiji je po internetskoj stranici WikiLeaks, čiji je glasnogovornik i urednik. Prije radnje na stranici, bio je student fizike i matematike te računalni programer.

Životopis
---------

U svojoj 16. godini Sanž je počeo da se bavi hakerisanjem. Uhapšen je 1991. zbog upada na računare. Izjasnio se krivim po svim tačkama optužnice, ali je zbog dobrog vladanja osuđen na novčanu kaznu od 2100 australijskih dolara.

Assange je osnovao kontroverznu WikiLeaks stranicu 2006. na svom kućnom serveru. Odonda Assange godišnje objavljuje više od 100 tisuća dokumenata Sjedinjenih Američkih Država koji su vezani uz rat u Iraku i Afganistanu.

Od 30. novembra 2010. Interpol ga je smjestio na crveni popis traženih osoba. Tjeralica se temeljila na zahtjevu Švedske gdje je protiv njega bila pokrenuta, prekinuta, a onda ponovno pokrenuta istraga zbog silovanja navodno počinjenog u ljeto 2010. Dana 7. decembra 2010. Assange se u Londonu predao Scotland Yardu te se protiv njega vodio postupak oko eventualnog izručenja. Iskoristivši kaucijom osiguranu obranu sa slobode, Assange se 19. juna 2012. sklonio u ekvadorsku ambasadu u Londonu i zatražio azil, koji mu je odobren 17. augusta iste godine nakon što je Švedska odbila dati diplomatske garancije da nakon tamošnjeg suđenja (ako do njega dođe) neće biti izručen SADu.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

Vanjske veze
------------

***Julian Assange*** na Wikimedijinoj ostavi

* Tko je Julian Assange? Arhivirano 2010-12-04 na Wayback Machine-u
**Radenko Broćić** (Guča, 1922. – Beograd, 2008), društveno politički radnik, učesnik Narodnooslobodilačke borbe od 1941. godine.

Rođen je 9. decembra 1922. u Guči. Gimnaziju je učio u Čačku, Aranđelovcu i Užicu. Od 1940. godine sekretar SKOJ-a (Savez komunističke omladine Jugoslavije) gimnazije u Užicu. Član Komunističke partije Jugoslavije od 1940. godine. Polovinom 1941. godine bio je jedan od organizatora ustanka protiv okupatora u Dragačevu, sekretar Sreskog i član Okružnog komiteta SKOJ-a za Čačak i član Sreskog komiteta KPJ (Komunističke partije Jugoslavije) za Dragačevo. Bio je borac Čačanskog narodnooslobodilačkog partizanskog odreda "Dr Dragiša Mišović" a zatim, posle pada Užičke Republike bio je sekretar brigadnog biroa SKOJ-a Druge proleterske brigade. Krajem 1942. godine prekomandovan je za rukovodioca SKOJ-a Druge krajiške brigade sa kojom je doživeo kraj rata oslobađajući Arilje, Dragačevo, Aranđelovac, Kosmaj, Gornji Milanovac i Rudnik. Posle rata završio Višu političku školu u Beogradu.

Od 1945. godine Sekretar SKOJ-a Srbije. Podpredsednik narodnog odbora grada Beograda od 1953. do 1958.godine, kao i sekretar Republičkog veća Narodne skupštine Narodne Republike Srbije od 1953. do 1958. Sekretar za informisanje Izvršnog veća Srbije (1960–1964) i Sekretar za socijalnu politiku i komunalne poslove Izvršnog veća Srbije (1964–1968). Niz godina član Centralnog komiteta KP Srbije. U više navrata narodni poslanik Republičkog veća Narodne skupštine Srbije za srez Dragačevo, a u jednom za opštinu Vračar u Beogradu. Član Saveta Republike Srbije. Više od jedne decenije volonterski je obavljao dužnost predsednika Narodne tehnike Srbije i jedan mandat je bio na dužnosti predsednika Vazduhoplovnog saveza Jugoslavije. Predsednik Saveza boraca Beograda od 1980. do 1985. godine. Nosilac partizanske spomenice 1941. godine kao i više ratnih i mirnodopskih odlikovanja i priznanja. Umro u Beogradu 1. decembra 2008. godine.

Literatura
----------

* Čačanski narodnooslobodilački partizanski odred "Dr Dragiša Mišović", Čačak 1982.
* Čačanski kraj u narodnooslobodilačkoj borbi 1941-1944 hronologija događaja, Istorijski arhiv-Čačak,1968.
* Užička republika, Zbornik sećanja, Narodni muzej, Titovo Užice
* Druga proleterska brigada, Ilustrovana monografija, Beograd,1992.
* Sredoje Urošević, "Druga proleterska brigada-ratovanje i ratnici", Beograd 1988.
* Dušan Uzelac, "Grmečke bijele noći – Druga Krajiška narodnooslobodilačka brigada",Beograd,1969.
* Milisav Lukić-Misa,"Ratni dnevnik 1941-1945",Narodna knjiga,1982.
* Mutapović Dragoslav,"Komesarska torba priča" ,Beograd, l989.
* Milorad Gončin, "Druga Krajiška narodnooslobodilačka udarna brigada",Beograd,1984.
* Druga Krajiška brigada-Ratna sećanja, Vojno izdavački i novinski centar, Beograd,1988.
* Ahmet Đonlagić, "Dvadest sedma divizija", Beograd,1983.
**Radmila Bakočević** (rođena 5. januara, 1933, u Guči), je srpski operski sopran koja je imala značajnu međunarodnu karijeru koja je počela 1955. godine i koja se završila sa njenim penzionisanjem sa scene 1982. godine. Tokom svoje karijere pevala je u gotovo svim važnim operskim kućama širom sveta, uključujući izvođenja širom Evrope, Severne Amerike i Južne Amerike. Učvrstila je dugogodišnje partnerstvo tokom svoje karijere sa dve operske kuće, a to su: Narodno pozorište u Beogradu i Bečka državna opera.

Bakočevićeva je pevala širok repertoar koji je obuhvatao dela od 17. preko 20. veka. Posebno je dobro prikazivala Pučinijeve i Verdijeve heroine, a veoma su poštovane i njene uloge u operama Riharda Štrausa i Riharda Vagnera. Takođe je pevala i u brojnim operama od ruskih i čeških kompozitora kao što su Nikolaj Rimski-Korsakov, Smetana, i Čajkovski. Zanimljivo, pevala je samo dve uloge na francuskom, Žulijetu u Žak Ofenbahovoj *Les Contes d'Hoffmann* i Margaritu u Šarl Gunoovom *Faustu*. Imala je dosta prilagodljiv glasa pa je mogla da peva dela kompozitora kao što su Vinćenco Belini i Gaetano Doniceti.

Nakon penzionisanja sa scene, Radmila Bakočević je radila kao profesor pevanja na nekoliko univerziteta. Trenutno je član Muzičke akademije na Univerzitetu umetnosti u Beogradu gde je i radila kao rektor od 1998. do 2000 godine.

Bila je supruga političara Aleksandra Bakočevića.

Vanjske veze
------------

* Šarm poznih godina („Politika", 14. februar 2010.)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 63662437
* LCCN: no2001063419
* ISNI: 0000 0003 7434 8555
* GND: 131409387
* SUDOC: 244121141
* MusicBrainz: f6ef410d-157a-4ef9-a915-a8165eec2783
* CONOR.SI: 188962403

 |
**Mara Janković** (04.11.1925. - 06.01.1944.) bila je mlada članica SKOJ-a, koja je kao osamnaestogodišnjakinja poginula u borbi s nemačkim vojnicima u drugom svetskom ratu.

Rodjena je u selu Kusić, u opštini Beloj Crkvi, Srbija, kao najstarije dete Ilije i Perse Janković. Otac Ilija streljan je 1943. godine u Zrenjaninu. Kao šesnaestogodišnja devojka, gimnazijalka, postala je član SKOJ-a. Bila je prva žena, omladinka, koja se našla u pokretu u ovom kraju. Neposredno posle osnivanja Južnobanatskog partizanskog odreda postala je njegov član i povukla u ilegalu. Poginula je u borbi sa neprijateljima na granici prema Rumuniji.
Od Ministarstva narodne odbrane posthumno je Mari Janković 29.11.1950. godine dodeljena Spomenica za večnu uspomenu i slavu palih boraca NOR-a.

Nakon drugog svetskog rata, osnovna škola u Kusiću dobija naziv *Osnovna skola "Mara Janković"*. Na sednici Saveta škole održanoj 13.04.1968. godine, na predlog direktora, doneta je odluka da se Dan škole slavi 04. novembra (dan rodjenja Mare Janković).

Eksterni linkovi
----------------

* O Mari Janković na stranici osnovne škole u Kusiću
**Isak Emanuilovič Babelj** (rus. **Исаак Эммануилович Бабель**, Odesa, 1. srpnja 1894. - Moskva, 27. siječnja 1940.) je bio ukrajinski i ruski sovjetski pisac, židovskog podrijetla. U svojim kreativnim književnim djelima vrlo često je znao slikovito opisati svoj rodni grad Odesu. Zbog rigorozne represije Staljinova režima, Babelj je strijeljan te je tako zapamćen kao jedna od najpoznatijih žrtava nemilosrdnog Staljinovog režima.

Životopis i djela
-----------------

Rođen je 1894. godine u Odesi. Upamtio je nasilje u svom rodnom gradu za vrijeme masovnog egzodusa Židova iz carske Rusije 1905. godine. Surađivao je s boljševicima za vrijeme Ruske revolucije 1917. u Petrogradu. Kao pripadnik *Crvene konjice* maršala Budjonoga sudjelovao je u njezinu pohodu na Poljsku 1920. godine. Tridesetih godina, u klimi staljinizma, Babelj je zašutio, a svoju šutnju obrazlagao je na Kongresu sovjetskih književnika 1934. maksimom *Banalna riječ je kontrarevolucionarna*. Bio je zastupnik na Kongresu za obranu kulture u Parizu 1936. godine. Uhićen je 1939. i optužen za špijunažu. Po Staljinovoj naredbi strijeljan je u moskovskom zatvoru Butirka, 27. siječnja 1940. godine. Vlasti su Babeljovoj udovici priopćili da je umro u nekom sibirskom logoru 1941. godine.

Priče Isaka Babelja opisuju surovu, golu realnost rata, stvarajući tako slike nezamislive svim onima koji nisu proživjeli rat. Poznatije njegovo djelo jest "Crvena konjica". Iako naišlo na otpore režimske kritike zbog desakralizacije rata i deheroizacije vojnika, to je djelo koje se može svrstati u ratnu književnost, ali nikako usporediti s ostalim djelima te vrste književnosti. I sam Šklovskij za Babelja kaže da "jednakom snagom piše o triperima i zvijezdama" baš zbog načina na koji nam Babelj predstavlja Oktobar. "Crvena konjica" ne veliča rat niti ratne heroje, niti te heroje pokušava naći, ona prikazuje surov život (životarenje) običnog čovjeka, pa bilo da je on vojnik ili građanin, seljak. Ono što još treba istaknuti jest način na koji to sam Babelj opisuje. Njegove rijeći kao da su prožete hladnoćom dok opisuje uriniranje po nekom lešu, ubijanje (klanje), silovanje. Kad na jednom djelu knjige kaže da su silovali neku ženu i on ju promatra jer još nikada u životu nije vidio kako izgleda silovana žena, čitatelj može steći dojam kao da se radi o bezosjećajnom "putopiscu" koji je, eto tako, uz put vidio neko silovanje, pa čisto iz radoznalosti promatra kako ono izgleda.

Bibliografija
-------------

* "Zalazak sunca"(1928)
* "Marija"(1935)
* "Odeske priče"(1928)
* "Crvena konjica" (1926)

Literatura
----------

***Isak Babelj*** na Wikimedijinoj ostavi

* Isak Emanuilovič Babelj: "Crvena konjica i Odeske priče", Biblioteka Dani, Sarajevo, 2004. ISBN 9958-717-17-4

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 9842443
* LCCN: n50047804
* ISNI: 0000 0003 7011 4321
* GND: 118651390
* SELIBR: 176416
* SUDOC: 026699338
* BNF: cb11889767q (podaci)
* BIBSYS: 90093384
* NLA: 35760221
* NDL: 00431994
* NKC: jn20000700095
* RSL: 000007449
* BNE: XX930448
* CiNii: DA0221324X
* CONOR.SI: 38809187
* NSK: 000032916

 |
**Parnaíba** je grad od 145,180 i općina od 162,159 stanovnika. na sjeveroistoku Brazila u Saveznoj državi Piauí.

Geografske karakteristike
-------------------------

Parnaíba se prostire u delti rijeke Parnaíba, na mjestu gdje se rukavac *Igaraçu* odvaja od glavnog korita. 
Od svog administrativnog centra Teresine je udaljena 354 km sjeveroistočno.

Historija
---------

Do tog kraja prvi su došli jezuitski misionari 1607. da pokrste domorodačke Teremembé.

Prvi portugalski kolonisti došli su početkom 18. vijeka i osnovali dva sela; **Testa Branca** i **Porto das Barcas**.
Testa Branca je izrasla uz ranč, a Porto das Barcas uz luku na Igaraçu.

Na početku je Testa Branca bila važnije naselje, ali su sami stanovnici dali prednost Porto das Barcasu, u koji su se preselili, jer je postao važno trgovište. 

Porto das Barcas je 1801. promjenio ime u Parnaíba, i kao takav 1844. dobio status vile. Iste godine započela je izgradnja današnje barakne katedrale *Nossa da Graça*.

Status grada Parnaíba je dobila u augustu 1844.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „Parnaíba in Piauí" (engleski). City Population. Pristupljeno 15.01.2024.
2. 1 2 3 4  „Parnaíba Municipality in Pará" (engleski). City Population. Pristupljeno 15.01.2024.
3. 1 2 3 4 5  „História - Parnaíba (PI)" (portugalski). Iphan. Pristupljeno 15.01.2024.

Vanjske veze
------------

***Parnaíba*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Câmara Municipal de Parnaíba* ()
**Predrag Koraksić Corax** je politički karikaturista rođen u Čačku 1933. godine. Njegovog oca partizana, ubili su četnici tokom Drugog svetskog rata, a Corax je proveo četiri godine u izbeglištvu.

Nakon rata Corax je matirurao u Zemunu i studirao arhitekturu u Beogradu. Započeo je profesionalno da se bavi karikaturom 1950. godine u novinama *Jež*. Nakon toga je radio u *Večernjim novostima*, odakle je izbačen 1993. godine posle sudskog spora.

Od 1989. Corax je radio za nezavisne novine *Borba*, ali je prešao u *Danas* kada je tadašnja srpska vlast preuzela *Borbu*. Od 1990. godine radi i za magazin *Vreme*, gde je član uredničkog odbora. Oktobra 2004. godine mu je dodeljena francuska Legija časti.

Karikature
----------

Coraxove karikature su duhoviti prikazi modernih, uglavnom srpskih, političkih dešavanja. Retko koristi pisani tekst, već se oslanja da same karikature prenesu jasno značenje.

Spoljni linkovi
---------------

* Zvanični sajt sa starijim radovima[*mrtav link*]
* Dnevni list *Danas* sa karikaturama na strani Dijalog[*mrtav link*]
**Robert Wallace Forster Jr.**, rođen kao **Robert Wallace Foster Jr.** (Rochester, NY, 13. srpnja 1941. – Los Angeles, CA, 11. listopada 2019.) bio je američki filmski i televizijski glumac. Njegove najznačajnije uloge uključuju onu Johna Cassellisa iz filma *Medium Cool* (1969.), Maxa Cherryja iz filma *Jackie Brown* (1997.), Eda Galebraitha u seriji *Breaking Bad* te šerifa Franka Trumana u trećoj sezoni serije *Twin Peaks*.

Forster je odigrao brojne filmske uloge tokom karijere, a osim navedenih, ističu se i one u filmovima *Reflections in a Golden Eye* (1967.), *The Black Hole* (1979.), *Alligator* (1980.), *Me, Myself & Irene* (2000.), *Mulholland Drive* (2001.), *The Descendants* (2011.), *Olympus Has Fallen* (2013.), *London Has Fallen* (2016.) i *What They Had* (2018.). Uloga u Tarantinovom filmu *Jackie Brown* (1997.) donijela mu je nominaciju za Oscara za najbolju sporednu mušku ulogu, kao i nominaciju za Nagradu Saturn u istoj kategoriji. Nekoliko nominacija dobio je i za ulogu Scotta Thorsona u filmu *The Descendants*.

Što se televizijskih uloga tiče, osim spomenutih, imao je značajne uloge i u serijama *Banyon* (1971–1973) i *Heroes* (2007–2008); bio je inicijalni prvi izbor za ulogu šerifa Harryja Trumana u Lynchovoj seriji *Twin Peaks*, ali je morao odbiti ulogu zbog ranije dogovorenog angažmana, tako da je ona na kraju pripala kanadskom glumcu Michaelu Ontkeanu. Ipak, nakon što je Ontkean odbio izići iz mirovne kako bi reprizirao svoju ulogu u trećoj sezoni serije, Forster je dobio ulogu Harryjeva brata, šerifa Franka Trumana. Za ulogu Eda u seriji *Braking Bad* je dobio Saturna za najbolju gostujuću televizijsku ulogu.

Glumu je diplomirao 1964. godine na Univerzitetu u Rochesteru, gdje je inicijalno trebao studirati pravo. Karijeru je započeo 1967. godine, a posljednja uloga bila mu je ona Eda u filmu *El Camino: A Breaking Bad Movie*, koji je izašao 11. listopada 2019. godine; istoga dana, Forster je umro od posljedica tumora na mozgu u Los Angelesu.

Izvori
------

1. ↑  New York Times Obituary, nytimes.com; accessed October 12, 2019.
2. ↑
3. ↑  Robert Forster, Resurgent Oscar Nominee From 'Jackie Brown,' Dies at 78

Vanjske veze
------------

***Robert Forster*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službeni veb-sajt
* Robert Forster na sajtu IMDb
* Robert Forster na Internet Broadway Database ()
* DVD Talk Interview Arhivirano 2019-08-13 na Wayback Machine-u
* House Petrelli Interview 12/08, Part 1

| * p
* r
* u
Nagrada Saturn za najbolju gostujuću ulogu na televiziji |
| --- |
| 
* Jimmy Smits (2008)
* Leonard Nimoy (2009)
* Richard Dreyfuss / Joe Manganiello (2010)
* Tom Skerritt (2011)
* Yvonne Strahovski (2012)
* Robert Forster (2013)
* Wentworth Miller (2014)
* William Shatner (2015)
* Jeffrey Dean Morgan (2016)
* David Lynch (2017)
* Jeffrey Dean Morgan (2018)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 12491324
* LCCN: no92009100
* ISNI: 0000 0001 2005 8144
* GND: 140912479
* SUDOC: 061116483
* BNF: cb13894051p (podaci)
* BIBSYS: 10042903
* MusicBrainz: 7bddd9c5-b9f9-4a41-ba87-39d20fde85e8
* NKC: xx0079247
* BNE: XX1613471

 |
**Dževad Hozo** (rođen 10. maja 1938. godine u Užicu – 20. decembar 2020, Sarajevo) je bosanskohercegovački grafičar. U Bihaću je završio gimnaziju i iste godine upisao Historiju umjetnosti na Filozofskom fakultetu u Beogradu. Studij je prekinuo 1958. godine i upisao se na Akademiju likovnih umjetnosti u Ljubljani. Poslije diplome 1963. godine upisao je specijalizaciju grafike kod profesora Rike Debenjaka.

Godine 1966. dobio je status slobodnog umjetnika sve do 1973. godine kada je postao docent za grafiku na novootvorenoj Akademiji likovnih umjetnosti u Sarajevu, kao vođa Katedre za grafiku. Radio je na oblikovanju programa Collegium Artisticuma i napisao rukopis o manuelnim grafičkim tehnikama, koji je kasnije (1988. godine) izdao pod naslovom **Umjetnost multiorginala**. Godine 1981. postao je član Akademije nauka i umjetnosti BiH. 

Inspiraciju i preokupaciju Hozo pronalazi u prošlosti – u materijalnoj baštini i u tekstovima bosanskohercegovačkih pisaca koji o tom vremenu pripovijedaju (Mak Dizdar, Ivo Andrić). 

Samostalno je izlagao više od četrdeset puta, a grupno sudjelovao na mnogobrojnim domaćim i međunarodnim izložbama. Dobitnik je mnogobrojnih nagrada za grafiku na prestižnim izložbama u zemlji i inostranstvu. 

Živi i radi u Sarajevu.

Zbirka umjetničkih djela
------------------------

Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika 2009. godine donijela je odluku o proglašenju Zbirke umjetničkih djela Dževada Hoze u Muzeju Unsko-sanskog kantona u Bihaću za nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine. Nacionalni spomenik čini 30 grafika.  Dio grafika poklonio je autor, a dio je od autora otkupljen za tek formiranu zbirku Muzeja AVNOJ-a i Pounja. Grafike iz ciklusa „Nišani" pripadaju ranoj fazi stvaralačkog rada, a nastale su za vrijeme studijskog boravka u Ljubljani. Snažan utjecaj na formiranje ove zbirke ima autorovo djetinjstvo u Bihaću.

Bibliografija
-------------

* *Umjetnost multiorginala* (kultura grafičkog lista), Mostar, Prva književna komuna, 1988.
* *Dzevad Hozo data: 1961 - 2001*, Sarajevo, 2002.
* *Majstori grafičkih umijeća : [1400-1950]*, Sarajevo: Blicdruk, 2003.
* *Vernis sage grafeme: slikovni komentari na CD zapis Sanjina Lugića*, Sarajevo, Kult-B, 2003.
* *Grafika:*, Grude, Grafotisak, 2007.

Majstori (biografije)
Grafički list (papir, tiskarska boja, atelijer, medicinski aspekti)'
Glosarij (bibliografija)
Bibliografija (testovi, graficke pitalice)
Majstori japanskog drvoreza
Visoki tisak (uvod)
Plosni tisak
Duboki tisak
Majstori (aspekti)

Vanjski linkovi
---------------

* KRUG 99[*mrtav link*]
* Artnet - Dževad Hozo[*mrtav link*]
*
Koordinate: 41° 18′ 34" SGŠ, 22° 42′ 18" IGD
**Bajrambos** (mak. *Бајрамбос*, tur. *Bayrambosu*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Bajrambos je naselje u okviru opštine Valandovo.

Prirodni uslovi
---------------

Bajrambos je smešten u jugoistočnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Grčkom (3 km istočno od sela). Od najbližeg grada, Valandova, naselje je udaljeno 15 kilometara istočno.

Naselje Bajrambos se nalazi u istorijskoj oblasti Bojmija. Naselje je položeno u južnoj podgorini planine Belasice, na približno 470 metara nadmorske visine. 

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Bajrambos je prema poslednjem popisu iz 2002. godine bio bez stanovnika. Po popisu iz 1994. godine naselje je imalo 8 stanovnika. 

Tradicionalno stanovništvo u naselju bili su Turci.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je islam.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.valandovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Valandovo

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Valandovo |
| --- |
| **Valandovo** • 
Ajranlija • 
Arazlija • 
Bajrambos • 
Balinci • 
Baraklija • 
Bašalija • 
Bašibos • 
Brajkovci • 
Buluntulija • 
Vejselija • 
Gradec • 
Grčište • 
Dedeli • 
Đulelija • 
Josifovo • 
Kazandol • 
Kočulija • 
Marvinci • 
Pirava • 
Plavuš • 
Prsten • 
Rabrovo • 
Sobrija • 
Tatarlija • 
Terzelija • 
Udovo • 
Čalaklija • 
Čestevo |  |


***Bajrambos*** na Wikimedijinoj ostavi
**Christian Berge** (Trondheim, 19. srpnja 1973.) je bivši norveški rukometaš i reprezentativac te aktualni trener kluba Kolstad Håndball. Visok 1.89 m, Berge je dešnjak koji je tokom svoje karijere igrao kao srednji vanjski. 

Nakon nekoliko godina u juniorsim uzrastima, Berge je 1995. godine potpisao profesionalni ugovor za Stavanger Håndball, gdje je igrao ukupno četiri sezone. Godine 1999. prelazi u njemački SG Flensburg-Handewitt, za kojeg će igrati ukupno sedam godina. S Flensburgom je bio njemački prvak (2004.), osvajač DHB-Pokala (2003. 2004. 2005.) te pobjednik EHF Kupa pobjednika kupova (2001.). Tokom listopada 2004. godine, Bergeu je dijagnosticiran limfom na vratu. Nakon terapije zračanjem, već se u siječnju 2005. godine vratio na teren, ali mu je u travnju ponovo otkriven tumor te je ovoga puta bio podvrgnut kemoterapiji. Nakon oporavka, Berge se u prosincu 2005. godine ponovo vratio rukometu. Ipak, Berge je na kraju te sezone zaključio kako igranje u njemačkoj ligi predstavlja za njega prevelik napor te je napustio Flensburg i otišao u danski Århus GF, gdje je nakon godinu dana i završio karijeru. 

Berge je ostao u klubu kao pomoćni trener do 2008. godine, kada je preuzeo norveški Elverum Håndball. S Elverumom je u prvoj sezoni došao do finala kupa, gdje je, doduše, izgubio, ali je od 2012. do 2014. godine bio norveški prvak. Tokom 2013. je postao i pomoćni trener juniora Norveške, da bi se po zaključenju sezone 2013–14. preselio na klupu Norveške. U tom je svojstvu Berge osvojio četvrto mjesto na EHF Euru 2016. godine, što je bio najbolji norveški rezultat na tom natjecanju. S klupe Norveške odlazi 2022. godine te preuzima Kolstad Håndball. 

| * p
* r
* u
Sastav Norveške  na  EHF Euru 2016. – 4. mjesto |
| --- |
| 
* 5 Sagosen
* 6 Kristensen
* 7 Hykkerud
* 8 Myrhol (c)
* 9 Øverby
* 11 Mamelund
* 12 Erevik
* 15 Tønnesen
* 16 Christensen
* 17 Jøndal
* 19 Bjørnsen
* 20 Lindboe
* 21 Gullerud
* 24 O'Sullivan
* 27 Reinkind
* 89 Hansen
* Izbornik: Berge

 | Norveška |

| * p
* r
* u
Sastav Norveške  na  IHF Svjetskom prvenstvu 2017. – 2. mjesto |
| --- |
| 
* 5 Sagosen
* 7 Hykkerud
* 8 Myrhol (c)
* 9 Øverby
* 15 Tønnesen
* 16 Christensen
* 17 Jøndal
* 19 Bjørnsen
* 20 Lindboe
* 21 Gullerud
* 23 Rød
* 24 O'Sullivan
* 25 Tangen
* 26 Johannessen
* 30 Bergerud
* 89 Hansen
* Izbornik Berge

 | Norveška |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 225556211
* BIBSYS: 8065414

 |
**Rangiranje filmova po sistemu Američke filmske asocijacije** (*Motion Picture Association of America*, skraćeno *MPAA*) koristi se u Sjedinjenim Državama kako bi se odredilo da li je sadržaj filma prigodan za pojedine delove publike. To je jedan od mnogih sistema rangiranja filmova koji se koristi da bi pomogao rmušterijama da odluče koji filmovi nisu pogodni za decu ili adolescente.

Ovo je najpoznatiji sistem rangiranja u SAD za klasifikaciju potencijalno uvredljivog sadržaja, ali se uglavnom ne koristi izvan filmske industrije, jer je MPAA registrovala svaki rang. Ovaj sistem je kritikovan zbog svoje tajnovitosti i zbog toga što je cenzura izraženija za scene seksa nego za scene nasilja.

Rangiranje
----------

Trenutne MPAA oznake su:

| Oznaka | Tekst |
| --- | --- |
| G rating symbolG rating symbol | **G - General Audiences** 
Pogodno za sve uzraste |
| PG rating symbolPG rating symbol | **PG - Parental Guidance Suggested**
Preporučuje se prisustvo roditelja jer materijal možda nije prigodan za decu. |
| PG-13 rating symbolPG-13 rating symbol | **PG-13 - Parents Strongly Cautioned**
Preporučuje se strogi nadzor roditelja, jer materijal možda nije prigodan za decu mlađu od 13 godina. |
| R rating symbolR rating symbol | **R - Restricted**
Nije dozvoljeno prikazivanje deci mlađoj 16 godina bez pratnje roditelja. |
| Nc-17 rating symbolNc-17 rating symbol | **NC-17**
Nije dozvoljeno prikazivanje deci mlađoj 17 godina. |

Ukoliko film nije poslat na rangiranje, koristi se oznaka **NR** (**Not Rated**). Međutim, **NR** nije zvanična klasifikacija *Američke filmske asocijacije*. Filmovi koje MPAA nije rangirala, a za koje se očekuje da će biti rangirani često se reklamiraju uz obaveštenje "This Film is Not Yet Rated" (Ovaj film još uvek nije rangiran) ili, ređe, "Rating Pending" (Rangiranje u toku).

Sistem je uveden 1968. godine kada je MPAA bila prisiljena ukinuti svoj dotadašnji strogi cenzorski Kodeks (Hejsov kodeks), odnosno dozvoliti holivudskim studijima da filmove snimaju bez prethodnog odobrenja tadašnjeg cenzorskog odbora. Umesto toga je uvedena klasifikacija kojom se briga oko prikazivanja primerenog sadržaja prenela na distributere i vlasnike bioskopa. Originalno su uvedene četiri kategorije: G (za svu), M (za "zrelu" publiku uz roditeljsko vođenje), R (za decu ispod 16 godina u pratnji roditelja) i X (za odraslu publiku iznad 18 godina). Godine 1970. je zbog konfuzije oko značenja reči "mature" M rejting promenjen u "GP", a 1972. godine u današnji "PG". Godine 1984. je, pak, uveden rejting "PG-13" za filmove "koji se ne preporučaju deci ispod 13 godina". S obzirom da je rejting X stekao reputaciju isključivo vezanu za pornografske filmove, odnosno takvim ga je neovlašteno u reklamne svrhe počela koristiti i ne-hollywoodska industrija seksa, godine 1990. je uveden rejting NC-17, koji je originalno trebao biti zamišljen za "ozbiljne" umetničke filmove.

Spoljašnje veze
---------------

* MPAA Film Ratings website
* How the MPAA rating works
* Searchable Ratings Database
Za album Jeffa Lynnea, vidite članak Armchair Theatre (album).

***Armchair Theatre*** je britanska televizijska antologija koja se u svom originalnom obliku emitirala na mreži ITV od 1956. do 1968. godine, a povremeno tokom 1970-ih. Sastojala se od 50-minutnih TV-drama koje su najčešće, pogotovo kada je njen producent bio Sydney Newman, imale snažnu socijalnu notu, odnosno bile djelo generacije pisaca poznate kao Mladi gnjevni ljudi.

Serija je u historiju ušla po science fiction epizodi *Underground* koja se emitirala uživo 30. novembra 1958. godine, a kojom je prilikom usred emitiranja umro glumac Gareth Jones, nakon čega je režiser William Kotcheff bio prisiljen improvizirati scenarij i režiju kako bi emisiju dovršio a da gledatelji to ne primjete.

Armchair Theatre je poznat po tome što su pojedine epizode kasnije poslužile kao podloga za nove TV-serije kao što su *Out of This World* i *Callan*.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Armchair Theatre* na Screenonlineu Britanskog filmskog instituta
* *Armchair Theatre* na TV.com
* Page on the series at the Television Heaven website Arhivirano 2004-08-05 na Wayback Machine-u
* *Armchair Theatre* na sajtu IMDb
***The Benny Hill Show*** je bila britanska humoristička serija koja se emitirala od 1955. do 1968. na programu BBC-ja, od 1957. do 1960. na programu ATV, te od 1969. do 1989. na programu ITV-a. Ime je dobila po svojoj glavnoj zvijezdi, popularnom komičaru Bennyju Hillu koji je u njoj zajedno sa stalnom postavom glumačkih suradnika izvodio humorističke skečeve. Hill je u emisijama često koristio pionirske tehnike video-trikova zahvaljujući kojima je, pogotovo kasnije, tumačio više različitih likova u pojedinim scenama. Hill je zahvaljujući showu postao međunarodna zvijezda, te je godine 1974. distribuiran kino-film *The Best of Benny Hill* s najpopularnijim skečevima. Godine 1977. Benny Hill je za vrijeme gostovanja u Australiji snimio i australijsku verziju emisije.

Hill je zbog čestog korištenja oskudno odjevenih žena u emisiji 1970-ih često napadan kao seksist, a ti su se napadi intenziviorali 1980-ih u eri političke korektnosti. Kada je godine 1989. ITV odlučio prekinuti snimati seriju to je navedeno kao razlog, ali se kasnije otkrilo da je Hill, zapravo, imao sve veće zdravstvene probleme te je umjesto snimanja novog montirao stari i neiskorišćeni materijal iz prethodnih sezona. 

*Benny Hill Show* je stekao popularnost i na prostoru bivše Jugoslavije gdje ga je 1970-ih i 1980-ih emitirala Radiotelevizija Zagreb u okviru mreže JRT.

Eksterni linkovi
----------------

* The Benny Hill Songbook Lyrics and transcripts
* Benny's Place featuring Louise English & Hill's Angels Arhivirano 2005-02-07 na Wayback Machine-u A tribute to Benny Hill
* Laughterlog.com Arhivirano 2009-04-01 na Wayback Machine-u Article with complete list of appearances on television, radio and record
* *The Benny Hill Show* na sajtu IMDb
* *The Benny Hill Show* na TV.com
***Barnaby Jones*** je bila američka detektivska TV serija koja se originalno emitirala na programu mreže CBS od 1973. do 1980. Nastala je kao spin-off TV serije *Cannon*. Naslovni protagonist je bio umirovljeni privatni detektiv (koga je tumačio Buddy Ebsen), koji se nakon ubistva svog sina Hala odlučio baviti detektivskim poslom kako bi uhvatio njegove ubice. U tome su mu pomagali Halova udovica Betty Jones (koju je tumačila Lee Merriwether), a od 1976. i rođak J.R. (koga je tumačio Mark Shera). Za seriju je bilo karakteristično da je glavni junak, za razliku od većine svojih tadašnjih fiktivnih kolega, izbjegavao nasilje kao način rješavanja problema, odnosno to prepuštao svojim mlađim kolegama. Razlog za to je bila Ebsenova poodmakla dob. Serija se godine 1980. prestala snimati kada je CBS zaključila kako većinu publike čine stariji gledatelji, koji nisu više bili tako zanimljivi oglašivačima.

Izvori
------

1. ↑  „Philip Saltzman, Producer of 'Barnaby Jones'". *Los Angeles Times*. 21. 08. 2009.. Pristupljeno 23. 08. 2009.

Vanjske veze
------------

* *Barnaby Jones* na sajtu IMDb
* *Barnaby Jones* na TV.com
* Absolute Barnaby
***Burke's Law*** je američka detektivska TV serija koja se originalno prikazivala na programu mreže ABC od 1963. do 1965. Protagonist je bio Amos Burke, milionar koji istovremeno radi u losanđeleski policijski kapetan na čelu odjela za ubistva i rješava kriminalističke slučajeve dok ga voze u njegovom Rolls-Royce Silver Cloudu II. Njegov je lik tumačio Gene Barry.

Karakteristika serije je bila da je naslov svake epizode počinjao sa riječima "Who Killed..." ("Tko je ubio..."), odnosno da je svaka epizoda počinjala sa prikazom ubistva koje je rješavao Burke. Naslov same serije - "Burkeov zakon" - se odnosio na autoritativni način na koji se Burke odnosio prema svojim potčinjenima, odnosno podučavao ih svojim načelima kriminalističke istrage.

Jedna od epizoda serije, gdje se pojavljuje lik privatne detektivke Honey West (koju je tumačila Anne Francis) je poslužila kao podloga za istoimenu seriju koja se emitirala od 1965. do 1966.

Sam lik Amosa Burkea se prvi put pojavio 1961. u epizodi TV-serije *The Dick Powell Show* gdje ga je tumačio Dick Powell.

Nakon završetka treće sezone 1965. producenti su nastojali eksploatirati tada ogromnu popularnost špijunskih serija kao *Man from U.N.C.L.E.*, te je Amos Burke iz losanđeleske policije prebačen u tajnu vladinu agenciju. Nova serija, pod nazivom *Amos Burke, Secret Agent*, međutim, nije imala uspjeha te je snimanje obustavljeno nakon jedne sezone.

Godine 1994. je producent Aaron Spelling pokrenuo nastavak serije u kome je vraćen originalni naziv, a Burke ponovno postao policajac, kome je, pak, pomoć pružao njegov sin Peter (koga je tumačio Peter Barton). Ta serija, koja se uglavnom oslanjala na nostalgiju na camp i nostalgiju prema 1960-im, je preživjela jednu sezonu.

Vanjske veze
------------

* *Burke's Law* na sajtu IMDb
* *Burke's Law (1994)* na sajtu IMDb
* *Burke's Law* na TV.com
* *Burke's Law (1994)* na TV.com
* „Gene Barry Fan Page". xmission.com.
***Honey West*** je američka kriminalistička TV serija koja se originalno prikazivala na programu mreže ABC od 1965. do 1966. godine. Temeljila se na popularnoj seriji kriminalističkih romana o istoimenoj privatnoj detektivki koju je tumačila Anne Francis.

Lik Honey West se prvi put na televiziji pojavio 1965. u jednoj epizodi TV-serije *Burke's Law*, a uspjeh te epizode je potakao snimanje serije čiji bi protagonist bila. Honey West, kojoj je u seriji glavni partner bio "Friday" Sam (koga je tumačio John Ericson), je često odlazila na tajne zadatke zbog kojih je nosila egzotičnu ili provokativnu odjeću. Zbog toga su je često uspoređivali sa Emmom Peel, protagonisticom tada izuzetno popularne britanske TV-serije *The Avengers*. Iako je Anne Francis dobila Zlatni globus za ovu ulogu, gledanost je bila mala te je snimanje obustavljeno nakon jedne sezone.

Eksterni linkovi
----------------

* *Honey West* na sajtu IMDb
* *Honey West* na TV.com
* *Honey West* na EpGuides.com
* *Honey West* at the Museum of Broadcast Communications Arhivirano 2005-11-10 na Wayback Machine-u
* Pierce, J. Kingston. "A Taste of Honey." The Rap Sheet, July 29, 2009.
*Ovo je članak o TV-seriji 1970-ih. Za ostale upotrebe v. Kung fu (razvrstavanje).*

***Kung Fu*** je bila američka western TV-serija koja se originalno emitirala na programu mreže ABC od 1972. do 1975. Glavni je junak bio kineski šaolinski redovnik po imenu Kwai Chang Caine [虔官昌 Qián Guānchāng], sin Amerikanca i Kineskinje, koji je putovao američkim Divljim zapadom u potrazi za svojim polubratom Dannyjem Caineom, te koristio svoje duhovne i borilačke vještine kako bi pomogao ljudima na koje je naišao. Glavnog lika je tumačio David Carradine, kome je to bila vjerojatno najpoznatija uloga u dugoj i plodnoj karijeri.

Serija je bila karakteristična po tome što je kao jedna od prvih koristila slow motion u scenama nasilja, po uzoru na nedavno snimljeni film *Divlja horda*.

Kung Fu je postala predmetom brojnih referenci, od kojih je možda najpoznatija ona na kraju filma *Pulp Fiction*, gdje Jules, jedan od likova, odlučuje krenuti istim životnim putem kao Kwai Chang Caine.

Izvori
------

* Anderson, Robert.  *The Kung Fu Book: The exclusive, unauthorized, uncensored story of America's favorite martial arts show.* Pioneer Books, Inc. 1994. ISBN 1-55698-328-X
* Pilato, Herbie J. *The Kung Fu Book of Caine: The Complete Guide to TV's First Mystical Eastern Western*. Boston: Charles E. Tuttle, 1993. ISBN 0-8048-1826-6
* Carradine, David. *Spirit of Shaolin: A Kung Fu Philosophy*. Boston: Charles E. Tuttle, 1991. ISBN 0-8048-1751-0

Eksterni linkovi
----------------

* *Kung Fu* na IMDb-u ()
* Kung Fu at TV Guide
* *Kung Fu* na TV.com
* Unofficial *Kung Fu* site