recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**B streptokoke** čiji je najpoznatiji predstavnik **streptokokus agalaktije** (lat. *Streptococcus agalactiae*) su gram pozitivne bakterije iz roda streptokoka. Po Lensfildovoj klasifikaciji (na osnovu strukture ugljenih hidrata ćelijskog zida ili C supstance) svrstane su u grupu B. Izazivaju infekcije kod osoba sa oslabljenim imunitetom. Kod novorođenčadi spadaju među najčešće izazivače meningitisa (uz ešerihiju koli) i sepse.

Izgled i građa
--------------

B streptokoke su bakterije loptastog oblika, grupisane u u obliku lanca ili niti. Ćelijski zid građen je iz debelog sloja mureina u kom se nalazi polisaharidni polimer, supstanca A. Na osnovu tipa ovog antigena svrstane su u grpu B po Lensfildu (pogledati streptokoke). Spadaju u grupu β hemolitičkih streptokoka, jer na hranljivoj podlozi krvni agar razlažu gotovo sve eritrocite i na taj način stvaraju β zonu hemolize.

Patogenitet i bolesti
---------------------

Za čoveka je jednino značajna vrsta streptokokus agalakcije, zato će se o ovoj baktriji govoriti kao o B streptokokama. 
Ove bakterije izazivaju infekcije kože, vezivnog tkiva, mokraćnih puteva, zapaljenja pluća, sepsu itd. kod osoba sa oslabljenim imunitetom.

Kod novorođenčadi su jedan od najčešćih uzročnika meningitisa i sepse. Infekcija se javlja u prvim danima (rani početak infekcije) ili prvim nedeljama života (kasni početak). Kod infekcija ranog početka obično se dete zarazi B streptokokama u toku porođaja, jer ove bakterije mogu da naseljavaju vaginu. Infekija može imati težak tok.

Vidi još
--------

* Streptokoke
* Meningitis
* Sepsa

Literatura
----------

* Fritz H. Keyser, Kurt A. Bienz *Medizinische Mikrobiologie* Thieme ISBN 3-13-444810-6
**Ministarstvo unutrašnje sigurnosti Sjedinjenih Država** (engleski: *Department of Homeland Security*) je jedan od odsjeka (bolje rečeno ministarstava) 
Federalne vlade Sjedinjenih Američkih Država, odnosno Kabineta američkog predsjednika.

Karakteristike
--------------

Ciljevi Ministarstvo unutrašnje sigurnosti su sprečavanje i ometanje terorističkih napada, zaštitita američkih građana, vitalne infrastrukture i ključnih resursa, a ukoliko se dogode, brzi i efikasan odgovor, i sanacija nastale štete.

Zgrada centra za obuku u Annistonu
Ministarstvo je osnovano na bazi Zakona o nacionalnoj sigurnosti iz 2002. kao reakcija na terorističke Napade 11. septembra 2001.
Danas je izraslo u treće po veličini ministarstvo Federalne vlade okupivši oko sebe 22 federalne agencije, uključujući; Carinu, Obalnu stražu, Tajnu službu, 
Upravu za sigurnost transporta i Federalnu agenciju za krizne situacije.

Ministarstvo zapošljava 216 000 ljudi čiji je zadatak da patroliraju granicama, štite putnike i [[prometnu infrastrukturu, kontroliraju imigraciju i pomažu kod katastrofa i incidenata.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*The Executive Branch*" (engleski). The White House. Pristupljeno 15.12. 2020.

Vanjske veze
------------

***Ministarstvo unutrašnje sigurnosti Sjedinjenih Država*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Official website of the Department of Homeland Security* (službene stranice) ()

|  p • r • u  Ministarstva američke vlade |
| --- |
| 
Pečat Ministarstva domovinske sigurnosti Unutrašnja sigurnost • 
Pečat Ministarstva energije SAD Energija • 
Pečat Ministarstva obrane SAD Obrana • 
Pečat Ministarstva obrazovanja SAD Obrazovanje • 
Pečat Ministarstva poljoprivrede SAD Poljoprivreda • 
United States Department of Justice Seal Pravda • 
Pečat Ministarstva stanogradnje i gradskog razvoja SAD Stanogradnja i gradski razvoj • 
Pečat Ministarstva trgovine SAD Trgovina • 
Pečat ministarstva zdravstva i socijalnih službi SAD Zdravstvo i socijalne službe • 
Pečat Ministarstva unutrašnjih poslova SAD Unutrašnji poslovi • 
Pečat Ministarstva rada SAD Rad • 
Pečat Ministarstva vanjskih poslova SAD Vanjski poslovi • 
Pečat Ministarstva transporta SAD Transport • Pečat Ministarstva financija SAD Financije • 
Pečat Ministarstva za veteranske poslove SAD Veteranski poslovi

*Bivša ministarstva:*
Mornarica • 
Poštanski uredi • 
Rat • 
Trgovina i rad •
Zdravstvo, obrazovanje, i socijalna skrb |
**Niels Hendrik David Bohr** (7.10. 1885. - 18.11. 1962.) je danski fizičar poznat po otkriću kvantne mehanike.

Završio je univerzitet i doktorirao u Kopenhagenu, a zatim je 1911. godine otišao u Mančester. Tamo je sa Ernestom Raderfordom izučavao strukturu atoma. Posle pet godina rada u Engleskoj, vraća se u Kopenhagen i postaje direktor danskog Instituta za teorijsku fiziku. Godine 1922. dobio je Nobelovu nagradu za fiziku. Potom je niz godina izučavao nuklearnu fiziku, a od 1939. godine posebno je proučavao uran. 

Kada su 1940. godine Nemci okupirali Dansku, Bor je izbegao u SAD gde je učestvovao u istraživanjima koja su kasnije omogućila izradu prve nuklearne bombe. 

Po završetku Drugog svetskog rata, Bor se vratio u Kopenhagen gde je izabran za predsednika Danske akademije nauka. Zauzimao se za ograničenje nuklearnog naoružanja i zabranu korišćenja atomskih bombi.

Doprinosi fizici
----------------

* Model atoma
* Princip korespondencije
* Kopenhagenska interpretacija kvantne mehanike.
* Princip komplementarnosti: pojava može biti posebno analizirana kao da ima nekoliko kontradiktornih osobina na primer, talasno-čestični dualizam.

Spoljašnje veze
---------------

***Niels Bohr*** na Wikimedijinoj ostavi

* Arhiva Nilsa Bora
* Nobelova fondacija: Nils Bor Arhivirano 2004-08-31 na Wayback Machine-u
* O Nilsu Boru
**Montelíbano** je općina od 85,885 stanovnika i grad od 61,589 st. na sjeverozapadu Kolumbije u Departmanu Córdoba.

Geografija
----------

Montelíbano se prostire na desnoj obali rijeke San Jorge, na 55 metara nadmorske visine, udaljen 112 km jugoistočno od svog administrativnog centra Monteríe.

Smješten u kraju tropskih vlažnih šuma ima prosječnu temperaturu od 28 ºC.

Sjedište kompanije Cerro Matoso (SenaSanjorge)

Historija
---------

Računa se da je Montelíbano osnovao siromašni seljak Anastasio Sierra Palmett koji se u potrazi za boljim životom 1863. naselio u tom kraju sa ženom i rođacima.

Službeno je osnovan 1953. kad je dekretom proglašen općinom.

Montelíbano je i univerzitetski grad, u njemu djeluje filijala Univerziteta iz Córdobe.

Privreda
--------

Privreda Montelíbana bazira se na rudarstvu, u okolici ima rudnika zlata, srebra, platine, ugljena i nikla. koji je najvažniji. 
Njega iskapa i prerađuje u feronikl kompanija Cerro Matoso (jedna od 10 najvećih u zemlji).
Pored nje kompanija Argos ima cementaru.

Okolica je ratarski kraj.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Nuestro Municipio*" (španjolski). Alcadia Municipal de Montelíbano Córdoba. Pristupljeno 2.1. 2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Montelíbano Municipality in Colombia*" (engleski). City population. Pristupljeno 2.1.2023.

Vanjske veze
------------

***Montelíbano*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcadia Municipal de Montelíbano Córdoba* ()
**Provincije Chiclayo** (španjolski: *Provincia de Chiclayo*) je jedna od 3 provincija peruanskog Departmana Lambayeque.

Karakteristike
--------------

Provincija se prostire na sjeverozapadu zemlje duž pacifičke obale na površini od 3,288 km², u kojoj živi 876,841 stanovnika.

Administrativni centar provincije je grad Chiclayo koji ima 277,627 stanovnika.
Provincija je administrativno podjeljena na 20 distrikta to su; Cayaltí (15,365), Chiclayo (288,360), Chongoyape (19,629), Eten (13,118), José Leonardo Ortiz (165,355), Lagunas (10,829), 
La Victoria (99,183), Monsefú (35,323), Nueva Arica (2,538), Oyotún (8,359), Pátapo (25,022), Picsi (14,726), Pimentel (52,505), Pomalca (27,016), Pucalá (9,022), Puerto Eten (2,439), Reque (17,794), Saña (12,497), Santa Rosa (13,856) i Tumán (29,773).

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Chiclayo Province in Lambayeque Region*" (engleski). City population. Pristupljeno 30.08.2023.
2. ↑  „*Chiclayo in Chiclayo (Lambayeque Region)*" (engleski). City population. Pristupljeno 30.08.2023..

Vanjske veze
------------

***Chiclayo (provincija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad Provincial de Chiclayo* (službene stranice) ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Antun Bonačić** (Split, 12. lipnja 1905. - 25. rujna 1948.) je bivši hrvatski nogometaš.

Bio je jedan od najtalentiranijih igrača čuvene generacije splitskog Hajduka, koju je legendarni trener Luka Kaliterna predvodio do dvije titule prvaka države, 1927. i 1929. godine. Tijekom 1926. godine odigrao je svoju stotu jubilarnu utakmicu u dresu splitski "bili".

Igrao je na poziciji lijeve polutke. Jedno vrijeme je igrao iu Francuskoj za Olympique iz Marseillea. Dosta rano je prekinuo svoju nogometnu karijeru. Diplomirao je na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu.

Uz jednu utakmicu za B momčad 1928. godine, odigrao je osam utakmica i postigao dva gola za reprezentaciju Jugoslavije. Debitirao je 28. rujna 1924. na utakmici protiv Čehoslovačke (0:2), na kojoj je u sastavu bilo deset igrača Hajduka. Postigao je dva gola i to oba protiv Rumunjske. Prvi gol je postigao 10. svibnja 1927. u Bukureštu, a drugi 4. svibnja 1930. u Zagrebu. Od reprezentacije se oprostio 25. listopada 1931. u prijateljskom susretu protiv  Poljske (3:6) u Poznanu.

Za Hajduk je odigrao 253 utakmice i dao 118 glova. Stradao je 25. rujna 1948. prilikom pokušaja ilegalnog prelaska talijanske granice.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 58 | 20 |
| Kup | 6 | 6 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 2 | 1 |
| Splitski podsavez | 17 | 29 |
| **Ukupno** | **83** | **56**
 |
| Prijateljske | 170 | 62 |
| ***Sveukupno*** | **253** | **118** |

Prvi službeni nastup ima još u splitskom podsavezu 15. svibnja 1922. protiv Splita. Ulazi u početnom sastavu. Hajduk je pobjedio sa **5:0**, a golove su postigli njegov brat Mirko (3), Radić i Tagliaferro.

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na reprezentacija.rs

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
**Marko Mlinarić "Mlinka"** (Zagreb, 1. rujna 1960.) je bio hrvatski i jugoslavenski nogometni reprezentativac. 

Jedan je od najvećih igračkih legendi zagrebačkog Dinama za koji je skupio **613** nastupa i zabio **174** pogotka.

Nastupao je za Dinamo od 1978. do 1987. godine te u sezoni 1995/96. S Dinamom je osvojio jugoslavensko prvenstvo 1982. godine nakon 24 godine posta za maksimirski klub te kup 1983. godine. 

Nakon odlaska iz Dinama nastupao je za francuski Auxerre 1987. do 1989. i Cannes 1990/91. Nakon toga vraća se u Hrvatsku te nastupa za Segestu iz Siska od 1991. do 1995. Drugi put se vraća u Dinamo u sezoni 1995/96 te osvaja prvenstvo i kup. 

Iako napadač, bio je uspješan i kao graditelj igre. Bio je vrhunski tehničar, odličan dribler i majstor proigravanja i pucanja na protivnička vrata. 

Za jugoslavensku reprezentaciju odigrao je 17 utakmica i postigao jedan pogodak. Prvi put je nastupio u Parizu 1983. protiv Francuske, a posljednju utakmicu je odigrao 1988. protiv Španjolske u Oviedu. 

Za reprezentaciju Hrvatske odigrao je 1990. utakmicu protiv SAD-a u Zagrebu. Od 1997. godine radi kao trener u omladinskoj školi u Dinamu.

Od sezone 2010./11. je postao pomoćni trener Dinamo Zagreb.

Eksterni linkovi
----------------

* Reprezentativci Jugoslavije - Marko Mlinarić[*mrtav link*]
**Dragutin Vrđuka** (Zagreb, 3. travnja 1895. - Zagreb, 23. siječnja 1948.), jugoslavenski nogometaš i reprezentativac. Izvrstan nogometni vratar, manjeg rasta, hladnokrvan, izvanredne reakcije, izvrstan u postavljanju, neustrašiv i požrtvovan. Sudjelovao u igri, postavljao svoje suigrače, te pratio razvoj događaja na terenu. Jedan od najboljih hrvatskih nogometnih vratara prije Drugog svjetskog rata.

Klupska nogometna karijera
--------------------------

Bio je vratar zagrebačkog Građanskog od 1912. godine do 1925. godine. Nastupio je u prvom Prvenstvu Hrvatske i Slavonije 1912. godine. S Građanskim je osvojio naslov prvaka Jugoslavenskog nogometnog saveza 1923. godine, te naslov prvaka Zagrebačkog nogometnog podsaveza 1923. i 1923./24. Protiv Šparte 1924. godine slavio je 15 godišnjicu igranja nogometa. Za Građanski je odigrao više od 300 utakmica. Proslavio se sjajnim obranama u Pragu 1920. godine, Beču 1921. godine (Rapid - Građanski 3:2), te prilikom turneje Građanskog u Španjolskoj 1922. i 1923. godine (FC Barcelona - Građanski 0:1, AC Bilbao - Građanski 1:2)

Reprezentativna nogometna karijera
----------------------------------

Za Jugoslavensku nogometnu reprezentacju je od 1920. do 1924. godine odigrao 7 utakmica, a za reprezentaciju Zagrebačkog nogometnog podsaveza 15 utakmica. S Jugoslavenskom nogometnom reprezentacijom bio je sudionik Olimpijskih igara 1920. i 1924. godine.

Zanimljivosti
-------------

Jednom je ulovio loptu, koja je išla visoko u gornji kut vratiju, na prsa.

Izvori
------

1. ↑  Povijest GNK Dinama: Sezona 1912.

* Nogometni leksikon: Vrđuka, Dragutin
* Zvonimir Magdić, *Legende zagrebačkog nogometa*, Zagreb, 1996. ISBN 953-96851-0-9, str. 16 do str. 25
* (engleski) RSSSF: Yugoslavia National Team List of Results 1920-1929
**Hinko Würth** (Novi Vinodolski, 9. studenoga 1881. - Zagreb, 27. svibnja 1964.) hrvatski nogometaš, prvi nogometni sudac, osnivač Nogometnog pododbora Hrvatskog športskog saveza, te osnivač i prvi predsjednik Jugoslavenskog nogometnog saveza, prvak u tenisu, prvi izbornik teniske reprezentacije Kraljevine SHS u Davisovom kupu, prvi predsjednik Jugoslavenskog teniskog saveza, po struci pravnik.

Nogometaš i nogometni djelatnik
-------------------------------

Bio je prvi vratar u povijesti zagrebačkog HAŠK-a čiji je član postao 1903. godine odmah po osnivanju kluba. Nogometnu igračku karijeru završava 1907. godine. Jedan je od osnivača zagrebačkog HAŠK-a, te njegov prvi predsjednik. Predsjednikom HAŠK-a bio je u tri navrata (1903. – 1904. 1907. – 1908. i 1913. – 1920.). 1911. godine Hrvatski športski savez imenuje ga nogometnim sucem.

Tenisač
-------

Nakon nogometne igračke karijere bio je uspješan tenisač, prvak Zagreba, Hrvatske i Slavonije na 2. Prvenstvu odigranom 1910. godine, te prvak Kraljevine SHS u igri parova 1924. godine. Reprezentativac u tenisu, te predsjednik Jugoslavenskog teniskog saveza (1922. – 1934.).

Svestrani sportaš
-----------------

Osim nogometom i tenisom bavio se atletikom, mačevanjem, brzim i umjetničkim "sklizanjem", te biciklizmom. Na trkalištu u Ljubljani 1898. godine bio je pobjednikom biciklističke utrke.

Zanimljivosti
-------------

Pobijedio je 22. siječnja 1903. godine na klizačkoj utrci natraške na 500m, a za nagradu je dobio pribor za pisanje. Na klizačkoj utrci 1500m osvaja drugo mjesto, a za nagradu dobiva „sezonsku kartu".

Izvori
------

1. ↑  Hinko Würth, enciklopedija lzmk.hr,

* H.A.Š.K. 1903-1993, Hrvatski akademski športski klub, 1993
**Marjan Mrmić** (Sisak, 6. svibnja 1965.), bivši hrvatski reprezentativni nogometni vratar, danas trener vratara u Varteksu iz Varaždina.

Započeo je braniti u NK Željezničar Sunja, gdje je prošao juniorski staž i debitirao za seniorsku momčad. 1983. prelazi u NK Mladost Petrinja. U ljeto 1988. prešao je u tadašnji "Dinamo", kasniju "Cibaliu" iz Vinkovaca. Iz "Cibalije" je u ljeto 1993. preselio je u redove Varteksa, a 1996. prvi put u inozemstvo. Od 1996. do 1998. nastupao je za turski Bešiktaš, da bi se potom opet vratio u Varaždin. Također je zabilježio kratku epizodu u belgijskom Charleroi, no, ubrzo se opet vratio u Varteks gdje je završio karijeru i počeo trenirati vratare varaždinskog prvoligaša.

Za reprezentaciju je nastupao od 1995. do 1999. ali je uvijek bio rezerva prvom vrataru Draženu Ladiću. Ipak, uspio je sakupiti 14 nastupa za prvu momčad. Debi mu je bio u lipnju 1995. protiv Ukrajine, u kvalifikacijama za EURO 96. Na Europskoj je smotri 96. ipak nastupio jednom. Protiv Portugala u porazu 3:0, no, tada je igrala praktički rezervna momčad kako bi se oni važniji igrači odmorili za četvrtfinale i Njemačku. U kvalifikacijama za SP 1998. nastupio je 3 puta, a na samom natjecanju niti jednom. Iz tog razdoblja nosi brončanu medalju.

Kao član reprezentacije 1998. dobitnik je Državne nagrade za šport "Franjo Bučar".

Od reprezentativnog se dresa oprostio listopada 1999. razočaran jer se reprezentacija nije uspijela plasirati na EURO 2000.  

Po dolasku Slavena Bilića za izbornika reprezentacije, Mrmić je postavljen za trenera vratara.

| * p
* r
* u
Sastav Hrvatske  na  EP 1996. |
| --- |
| 1 Ladić • 2 Jurčević • 3 Jarni • 4 Štimac • 5 Jerkan • 6 Bilić • 7 Asanović • 8 Prosinečki • 9 Šuker • 10 Boban (c) • 11 Bokšić • 12 Mrmić • 13 Stanić • 14 Soldo • 15 Pavličić • 16 Mladenović • 17 Pamić • 18 Brajković • 19 Vlaović • 20 Šimić • 21 Cvitanović • 22 Gabrić • Izbornik: Blažević | Hrvatska |

| * p
* r
* u
Sastav Hrvatske  na  FIFA Svjetskom prvenstvu 1998. (3. mjesto) |
| --- |
| 1 Ladić • 2 Krpan • 3 Šerić • 4 Štimac • 5 Jurić • 6 Bilić • 7 Asanović • 8 Prosinečki • 9 Šuker • 10 Boban (c) • 11 Marić • 12 Mrmić • 13 Stanić • 14 Soldo • 15 Tudor • 16 Kozniku • 17 Jarni • 18 Mamić • 19 Vlaović • 20 Šimić • 21 Jurčić • 22 Vasilj • Izbornik: Blažević | Hrvatska |
**Darko Franić** (Split, 22. ožujka 1987.), hrvatski nogometaš

Nakon što je mladi vratar potpisao profesionalni ugovor sa klubom bio je na posudbi u Zadru gdje je branio nakon svađe dotadašnjeg vratara Danijela Subašića i vanjskog suradnika kluba Rene Sinovčića. Nakon Subašičeva povratka preselio je na klupu, te se kasnije vratio u matični klub.

Sa "jedinicom" na leđima bio je, ipak, tek treći vratar iza Balića i Tomića. Na zimu među vratnice dolazi Miro Varvodić čime Franić seli na posudbu u Mosor, a ljeto nakon toga u sinjskog Junaka.

Odigrao je 2005. dvije službene utakmice za hrvatsku U-19 reprezentaciju. Prije i nakon toga igrao je tek u prijateljskim dvobojima. 

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 0 | 0 |
| Kup | 0 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 0 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **0** | **0**
 |
| Prijateljske | 10 | 0 |
| ***Sveukupno*** | **10** | **0** |

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk

### Vanjske poveznice

* Nogometni-magazin: statistika
**Ana Tatanđelo** (ital. *Anna Tatangelo*; 9. januar 1987) je italijanska pevačica pop muzike i član žirija u rijalitiju *X Factor Italy.*

Biografija
----------

Osvojivši nagradu za najboljeg debitanta na Festivalu u Sanremu 2002. godine, postala je najmlađi dobitnik ove nagrade. Sledeće godine je snimila duet *Un nuovo bacio* sa Luiđijem D'Alesijom, sa kojim je tada započela ljubavnu vezu. Prvi album je snimila takođe 2003, a njegov naziv je bio *Attimo x attimo*. Komercijalni uspeh je ostvarila već sa drugim albumom – *Ragazza di periferia* iz 2005, na kome su veliki hitovi bile pesme *Quando due si lasciano* i *Qualcosa di te*. Te godine je ponovo učestvovala na Sanremu i pobedila u ženskoj kategoriji sa numerom *Essere una donna*. Treći album, koji je izdala 2007. a koji se zvao , imao je platinasto izdanje. Na njemu se našlo i nekoliko pesama čiji je autor bila Tatanđelova. Godine 2008. osvojila je drugo mesto na Festivalu u Sanremu, sa pesmom *Il mio amico (Moj prijatelj)*, posvećenom njenom prijatelju Klaudiju. Pesma međutim nema kao temu prijateljsku ljubav, već kritikuje preveliku diskriminaciju homoseksualaca u Italiji. Iste godine snimila je i duet sa američkim pevačem Majklom Boltonom. Ana je 2008. krenula na svoju prvu turneju, a istovremeno je u prodaji bio i njen četvrti ce-de, *Nel mondo delle donne*, na kome su sve pesme bile o ženama. Sa više od pedeset hiljada prodatih cd-ova, *Nel mondo delle donne* se pojavio u zlatnom izdanju. Još jednom je učestvovala na Sanremu 2011, sa pesmom *Bastardo* koja je bila veliki hit u Italiji. Godine 2011. je takođe izdala peti album – *Progetto B*. Ana i Điđi su 2010. dobili sina Andreu. Žive u Rimu.

Diskografija
------------

Ana Tatanđelo 2009.
* 2003 - *Attimo x attimo*
* 2005 - *Ragazza di periferia*
* 2007 - *Mai dire mai*
* 2008 - *Nel mondo delle donne*
* 2011 - *Progetto B*

Vanjske veze
------------

***Anna Tatangelo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Oficijalni sat
* Fan klub Ane Tatanđelo Arhivirano 2008-11-09 na Wayback Machine-u
**Zajednica općina Osijek** - Slavonija i Baranja
**Zajednica općina Osijek** (skraćeno ime: ZO Osijek), u administrativnoj podjeli bivše Jugoslavije 70-ih i 80-ih godina 20. stoljeća naziv za zajednicu 14 udruženih općina u Socijalističkoj Republici (SR) Hrvatskoj, na području istočnohrvatske makroregije. Postojala je od 22. II. 1974. do 25. VII. 1990.

Popis općina
------------

Zajednicu općina Osijek činile su: Općina Beli Manastir (Baranja) i općine Donji Miholjac, Đakovo, Našice, Nova Gradiška, Osijek, Podravska Slatina, Slavonska Orahovica, Slavonska Požega, Slavonski Brod, Valpovo, Vinkovci, Vukovar i Županja (Slavonija). Teritorij tih 14 općina nazivao se često i Slavonija i Baranja, ponekad (jer je Baranja znatno manja) i samo Slavonija, iako je geografski i povijesno Slavonija širi teritorij u koji ulaze i područja tadašnjih općina Daruvar, Grubišno Polje, Novska, Pakrac i Virovitica.

Geografsko određenje
--------------------

Zajednica općina Osijek protezala se na prostoru između 45º i 46º sjeverne geografske širine i između 17º i 17º 30' istočne geografske dužine s površinom od 11.090 km². Bila je omeđena rijekama Dravom (osim u baranjskom dijelu), Dunavom i Savom, zapadnim padinama planina Papuka i Psunja i istočnim obroncima Fruške gore. Njen međuriječni položaj protezao se od istočnih do zapadnih granica u dužini od 270 km, a po širini od sjevernih do južnih granica u prosjeku 70 km. Na sjeveru je graničila s Narodnom Republikom Mađarskom, na istoku sa SAP Vojvodinom i SR Srbijom, a na jugu sa SR Bosnom i Hercegovinom, dok se na zapadu nadovezivala na srednjohrvatsku makroregiju, odn. na zajednice općina Bjelovar i Sisak.

Izvori
------

* *"Slavonija"*, Privredna komora Slavonije i Baranje i *"Litokarton"*, Osijek, 1980. (str. 12)
* *"Petnaest godina privrednog razvoja Slavonije i Baranje (1962.-1977.)"*, Privredna komora Slavonije i Baranje, Osijek, 1979.
* Jovan Nedić: *"Slavonija i Baranja"* < Baranjski leksikon, Baranjski dom, I, 22, 5 - Beli Manastir, 22-23. V. 2006.
**Moquegua** je grad od 79,100 stanovnika, na jugu Perua u Deparmanu Moquegua u kom je administrativni centar istoimenog 
Deparmana i Provincije.

Geografske karakteristike
-------------------------

Moquegua se nalazi u Andama u kotlini rijeke Moquegua, na nadmorskoj visini od 1410 metara.

Od luke Ilo na Pacifiku udaljena je 95 km.

Historija
---------

Katedrala
Moquegua je osnovana 1626. kao *Villa de Santa Catalina del Guadalcázar del Valle de Moquegua*, a status grada dobila je 1823. 
Za Vicekraljevstva Peru bila je rudarski centar, kraja u kom se iskapalo zlato i bakar.

Grad je teško stradao u potresu 2001. godine.

Moquegua je danas grad prehrambene industrije, koji prerađuje proizvode svoje poljoprivredne okolice, poznate po maslinama i grožđu, tako da najviše ima uljara i vinarija.

Pored vina grad je poznat po pisku (rakiji od grožđa).
Još uvjek se iskapa bakar.

Kako se nalazi na trasi Panameričkog autoputa dobro je povezana sa ostalim gradovima i susjednim Čileom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Moquegua Peru*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 14.05.2023.
2. 1 2 3 4 5  „*Moquegua Conglomeration in Moquegua*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.05.2023.
3. ↑  „*Información General*" (engleski). Municipalidad provincial de Mariscal Nieto. Pristupljeno 14.05.2023.

Vanjske veze
------------

***Moquegua*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad provincial de Mariscal Nieto* (službene stranice) ()
Koordinate: 41°54′06″N 12°28′35″E﻿ / ﻿41.901606°N 12.476521°E﻿ / 41.901606; 12.476521

**Monti** (akronim **R. I.**) je prvi od 22 riona talijanskog glavnog grada Rima, koji leži na desnoj obali rijeke Tibar.

Monti znači planinski ili brdski jer čak četiri od sedam rimskih brežuljaka leže na teritoriju Montija, od tog Eskvilin i Viminal u potpunosti, a Kvirinal i Celio samo djelomično.

Historija
---------

Via dei Fori Imperiali
Za antike i srednjeg vijeka Monti je bio pretpan sirotinjski kvart, poznat po bordelima i lošim gostionicama. Vremenom se kao i njegovo susjedstvo počeo mjenjati, a najvažnije promjene desile su se tokom 19. vijeka kad je Rim postao glavni grad Kraljevine Italije.

Grb ovog riona se sastoji od 3 planine sa po 3 vrha. Za antike u Montiju se nalazio Forum Romanum, pa je imao status predgrađa *suburra* (latinski *predgrađe*). Od srednjeg pa gotovo sve do početka 19. vijeka, dobar dio teritorija ovog riona bio je pod vinogradima i vrtovima. A najznačajniji objekt koji je privlačio mnogo hodočasnika bila je Bazilika San Giovanni in Laterano.

Još od srednjeg vijeka stanovnici Montija, poznati su pod imenom *Monticiani*, i po specifičnom dijalektu, različitom od onog u ostatku Rima. Njihovi su glavni rivali bili stanovnici susjednog Trastevera sa kojim su se često sukobljavali. Monti je najveću transformaciju doživio između 1924. i 1936. kada je dobar dio riona, koji se sastojao od manjih ulica i kuća za stanovanje, srušen da bi se napravilo mjesta za Ulicu *Fori Imperiali* koja danas dijeli Forum Romanum i Carske forume.

Znamenitosti
------------

Zahvaljujući svojoj poziciji, Monti je pun arheoloških lokacija, kao što su:

* Colosseum
* Ludus Magnus (vježbalište za gladijatore)
* Neronov Domus Aurea
* Trajanove terme
* Titusove terme
* dio Foruma Romanuma
* Trajanove tržnice

### Crkve

* San Martino ai Monti

Izvori
------

1. ↑  „Popolazione iscritta in Anagrafe" (talijanski). Laboratorio Roma. Pristupljeno 12. 4. 2018.
2. 1 2 3 4 5  „*Rione Monti*" (engleski). Visit Lazio. Pristupljeno 12. 4. 2018. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Monti (regija u Rimu)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Rione Monti*[*mrtav link*] ()

| * p
* r
* u
Rajoni Rima |
| --- |
| I - Monti • II - Trevi • III - Colonna • IV - Campo Marzio • V - Ponte • VI - Parione • VII - Regola • VIII - Sant'Eustachio • IX - Pigna • X - Campitelli • XI - Sant'Angelo • XII - Ripa • XIII - Trastevere • XIV - Borgo • XV - Esquilino • XVI - Ludovisi • XVII - Sallustiano • XVIII - Castro Pretorio • XIX - Celio  • XX - Testaccio • XXI - San Saba • XXII - Prati |
**Muhu** (estonski: *Muhu vald*) je ruralna parohija (općina) od 1,974 stanovnika na zapadu Estonije u Okrugu Saare.

Geografske karakteristike
-------------------------

Općina se prostire po otoku Muhu i po obližnjim manjim otocima; Kesselaid, Viirelaid, Võilaid i Suurlaid na površini od 207,9 km².

Malobrojni stanovnici žive raštrkani u 52 sela i zaseoka; Aljava, Igaküla, Kallaste, Kantsi, Kapi, Kesse, Külasema, Laheküla, Lalli, Leeskopa, Lehtmetsa, Lepiku, Levalõpme, Linnuse, Lõetsa, Mõega, Mõisaküla, Mäla, Nautse, Nurme, Oina, Paenase, Pallasmaa, Piiri, Põitse, Päelda, Pärase, Raegma, Rannaküla, Raugi, Rebaski, Ridasi, Rinsi, Rootsivere, Rässa, Simiste, Soonda, Suuremõisa, Tamse, Tupenurme, Tusti, Vahtraste, Vanamõisa, Viira, Võiküla i Võlla.

Administrativni centar općine je selo Liiva u centru otoka u kom živi 167 stanovnika, a glavna luka je Kuivastu, na jugoistoku otoka iz kojeg plove trajekti za kopno.

Liiva je udaljena 65 km od svog okružnog centra Kuressaare i 153 km od glavnog grada Tallinna.

Karta Otoka Muhu
Dućan suvenira

Historija
---------

Sve do Livonskog rata (1558. -1583) otok Muhu je zajedno s istočnim dijelom Otoka Saaremaa, pripadao Livonskom redu, kao zasebna crkvena parohija.

Za Livonskog rata Muhu je došao pod vlast danskog kralja.
Od 1645. Muhu je bio švedska domena, koju je kraljica Kristiina dala svom livonskom guverneru Magnusu De la Gardieu. Kad je on pao u nemilost kod prevrtljive Kristiine, Muhu je ponovno postao kraljičina domena.

Kao dio Ruskog Carstva Muhu je zajedno sa Otokom Saaremaa od 1731. formirao rajon koji je pripadao Livonskoj guberniji.

U međuratnom periodu za vladavine prve Estonske republike otok je administrativno podjeljen na dvije ruralne općine, a od 1939. samo na jednu.
Za sovjetske vladavine od 1945. bio je podjeljen na četiri, pa nakon 1954. na dvije i od 1960. na jednu sa centrom u Liivi.

Muhu je prvi u Estoniji 1. oktobra 1990. vratio status ruralne općine.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*About us*" (engleski). Muhu vald. Pristupljeno 19.09. 2021.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „Ajalugu" (estonski). Muhu. Pristupljeno 19.09.2021.
3. ↑  „*Muhu valla üldplaneeringu*" (estonski). Muhu vald. Pristupljeno 20.09. 2021.

Vanjske veze
------------

***Muhu (parohija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Muhu vald* (službene stranice) ()
Hafizova grobnica u Širazu
**Muhamed Šemsudin** (perz. خواجه شمس‌الدین محمد حافظ شیرازی), poznat kao **Hafiz** (1320-1389) je bio persijski lirski pesnik. Pisao je većinom gazele, u kojima je glavna tematika bila ljubav i uživanje u životu. Mnogi su njegove pesme tumačili kao alegorije o čistoj produhovljenoj idealizaciji osećanja. U njegovim pesmama se često javlja vino kao metafora religijske ekstaze poznate u sufizmu.

Biografske činjenice o njegovom životu nisu poznate, odnosno postoji nekoliko verovatnih priča ali njihova biografska istinitost nije potvrđena. Hafizova grobnica se nalazi u Širazu, a ukrasili su je dvadeset godina nakon njegove smrti. Do grobnice se stiže putem koji je okružen velikim količinama cveća. Danas čak i u gradu Vajmaru postoji spomenik u njegovu čast.

Vanjske veze
------------

***Muhamed Šemsudin Hafiz*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 56731778
* LCCN: n79086812
* ISNI: 0000 0001 2341 8061
* GND: 118544632
* SELIBR: 58626
* SUDOC: 05056059X
* BNF: cb12648774q (podaci)
* BIBSYS: 90191385
* ULAN: 500329586
* MusicBrainz: 9c93120d-9953-4346-979c-852ff15893e5
* NLA: 40945963
* NDL: 00442132
* NKC: jn20000700682
* RSL: 000038488
* BNE: XX1100102
* CiNii: DA03592755
* CONOR.SI: 9101155
* NSK: 000111397

 |
**Ivica Skenderović**, zvani **Skendo** (rođen u Subotici u bunjevačkoj porodici, 28. IV. 1965), hrvatski nogometaš i nogometni trener s "izrazito ubojitom lijevom nogom" (lijevi vezni), bivši igrač NK "Belišća" iz Belišća.

Polovinom osamdesetih godina 20. stoljeća bio je daroviti napadač subotičkog "Spartaka", koji je tada igrao u Drugoj saveznoj ligi "zapad". Godine 1987. došao je na probu u NK "Osijek" sa željom da zaigra u prvoj ligi. Tadašnji trener NK "Osijeka" Milan Đuričić imao je snažnu ekipu pa su ga iz osječkog kluba, kao posudbu, usmjerili u NK "Belišće". U Belišću je Skenderović dočekan raširenih ruku pa se tu trajno nastanio, zaposlio u Kombinatu Belišće, oženio i dobio djecu (dva sina). Dana 27. IV. 1992. teško je ranjen u granatiranju Belišća. Iako se brzo oporavio, na koncu je morao prekinuti nogometnu karijeru i posvetiti se trenerskoj.

Nakon oporavka od ranjavanja koji je trajao 6 mjeseci ipak mu se ispunila želja da zaigra na prvoligaškim terenima. NK "Belišće" se plasiralo u Prvu hrvatsku ligu u sezoni 1992/1993. (koja je bila drugo državno prvenstvo samostalne Hrvatske) dok je klub trenirao Ivica Grnja. U 18 prvoligaških utakmica zabio je 4 gola.

Posljednji nastup u dresu NK "Belišća" imao je u proljeće 1993. u Zagrebu kad mu je naglo pozlilo. Nakon oporavka, kad je shvatio da bi mu daljnje aktivno igranje moglo samo štetiti, "objesio je kopačke o klin" i posvetio se trenerskom poslu. Vodio je sve kategorije nogometaša u NK "Belišću", napredujući od trenera sasvim mladih igrača do pomoćnika prvog trenera Pavla Strugačevca. U Drugoj županijskoj ligi trenirao je NK "Slavonac" iz Ladimirevaca (rodnog sela njegove supruge), potom NK "Dinamo" iz Baranjskog Petrovog Sela pa NK "Petlovac" iz Petlovca i ŠNK "Baranja-Belje" iz Belog Manastira. Radeći u kontinuitetu kao trener nadoknađuje prisilno skraćenu igračku karijeru

Izvori
------

* Dragutin Kerže: *"Bunjevački Belišćanin doživotno će pamtiti zlokobne gelere"*, Nedjeljni Glas Slavonije, (V), 202, 12/13 - Osijek, 6. V. 2007.
Koordinate: 26°0′N 56°18′E﻿ / ﻿26.000°N 56.300°E﻿ / 26.000; 56.300

Satelitska fotografija sjevernog Musandama
**Musandam** (arap. مسندم) je poluotok u Perzijskom zaljevu, ali i ime istoimene omanske enklave muhafaze Musandam.

Geografija
----------

Poluotok je geološki oblikovan subdukcijom od istoka prema jugozapadu prilikom kasne krede i srednjeg tercijara, a njegova obala sastoji se od niza uskih zaljeva koji se ponekad nazivaju i fjordovima što nije ispravno jer nisu nastali djelovanjem ledenjaka već tektonikom. Reljef Musandama izrazito je planinski jer tu počinje Masiv Hadžar, koji se nadalje proteže duž čitave južne obale Omanskog zaljeva. U planinama Hadžara leži musandamski prirodni rezervat Džabal Letub. 

Musandam na političkoj karti Omana
Najveći dio teritorije Musandama pripada Sultanatu Oman od kojeg je razdvojen teritorijem Ujedinjenih Arapskih Emirata. Zbog tog su te dvije države ušle u višegodišnje teritorijalne sporove. Koji su izgleda rješeni 2003. sklapanjem tajnog sporazuma o kopnenom i pomorskom razgraničenju, ali se još neznaju njegovi detalji.

Muhafaza Musandam administrativno je podjeljena na četiri vilajeta: Hasab, Buk, Diba i Mada. Privredom poluotoka prevladava ribarstvo i brodogradnja, a najveći grad i luka je Hasab.

Povezano
--------

* Musandam (muhafaza)
* Oman
* Hormuški tjesnac

Vanjske veze
------------

* () Oman's Ministry of Information: *Musandam Governorate* Arhivirano 2010-08-27 na Wayback Machine-u
* () Encyclopædia Britannica: *Musandam Peninsula*

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Musandam** |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 235522400

 |
***Teversenove bajke*** je jugoslavenska humoristička TV-serija u produkciji TV Sarajevo originalno emitirana 1976. godine na programu JRT. Sastojala se od epizoda u trajanju od po trideset minuta, čiji su sadržaj bili međusobno nepovezani skečevi, ali i muzičke točke koje su izvodili tada najpopularniji sarajevski rock i pop muzičari. Pažnju je privukla neobičnim, anarhoidnim humorom temeljenim na apsurdu, a koja je bila pod snažnim uticajem britanske TV-serije *Leteći cirkus Monty Pythona*. Kasnije su postali česti navodi da su *Teversenove bajke* osam godina kasnije postale inspiracija za stilom i strukturom sličnu, ali mnogo poznatiju *Top listu nadrealista*.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Ljiljana Đurić |  |
| Vlado Gaćina |  |
| Mladen Jeličić |  |
| Dragan Jovičić |  |
| Tahir Nikšić |  |
| Asja Pavlović |  |
| Mirza Tanović |  |
| Nebojša Veljović |  |
| Vesna Milinović |  |

Kompletna TV ekipa ▼


|  |  |
| --- | --- |
| Reditelj | Sulejman Kupusović |
| Scenarista | Predrag Erić |
| Montažer | Zijad Mehić |

Spoljašnje veze
---------------

* *Teversenove bajke* na IMDb-u ()
* „Kako su snimljene "Teversenove bajke"". Yugopapir.
***Seviljski brijač ili uzaludan oprez*** (talijanski: *Il barbiere di Siviglia, ossia L'inutile precauzione*) je opera buffa u dva čina, koju je skladao talijanski skladatelj Gioacchino Rossini po libretu Cesara Sterbinija. Sterbini je inspiraciju za libreto pronašao u komediji Pierrea Beumarchaisa iz trilogije o Figaru – Seviljski brijač ili uzaludan oprez iz 1775. godine.

Rossinijev *Seviljski brijač* smatra se jednom od najboljih komičnih opera ikada napisanih. Premijera (pod nazivom *Almaviva ili uzaludan oprez*) upriličena je 20. veljače 1816. u Teatru Argentina, u Rimu.

Sadržaj opere
-------------

Radnja opere se vrši u Sevilji.

Rozina, mlada devojka, zaljubljena je u grofa Almavivu, mladog i lepog, koji peva pod njenim prozorom želeći da joj se približi. Ali, Rozinu čuva stari doktor Bartolo, koji želi da se njome oženi, i ne dozvoljava joj da izlazi iz kuće. Figaro, lični berberin Bartolov, pomaže mladima da se upoznaju, predstavljajući Almavivu kao učitelja pevanja. I dok Figaro brije Bartola, Rozina i Almamiva se dogovaraju o svojoj budućnosti.

Da bi ostvarili svoju ljubav, pomaže im Figaro koji dovodi beležnika i svedoke. Venčanje se obavlja, a stari Bartolo mora da se pomiri sa pobedom mladosti i ljubavi.

Vanjske veze
------------

***Il barbiere di Siviglia*** na Wikimedijinoj ostavi

* Libreto
* HNK Zagreb Arhivirano 2010-01-27 na Wayback Machine-u
* Teatar.hr Arhivirano 2009-02-28 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 214326999
* GND: 30013228X
* SELIBR: 216865
* BNF: cb13918009c (podaci)

 |
Grb Mohača
**Mohač** (mađ. *Mohács*, njem. *Mohatsch*, tur. *Mohaç*), grad na desnoj obali Dunava u južnoj Mađarskoj (u Baranjskoj županiji). Sjedište Mohačkog kotara. Riječna luka za izvoz ugljena iz rudarskog područja Pečuha (Pécs). Crna i obojena metalurgija, mašinska, tekstilna, kožarska i prehrambena industrija, u okolici voćarstvo, vinogradarstvo i stočarstvo.

Aerofotografija Mohača

Geografski položaj
------------------

Mohač se nalazi na cesti Osijek - Beli Manastir - Seksard (Szekszárd) 26 km sjeverno od Belog Manastira i 10 km od graničnog prijelaza Duboševica - Udvar. Na Dunavu kod Mohača nema mosta pa se na lijevu obalu prelazi kompom, odakle cesta vodi na sjever prema Baji, odnosno na jug prema graničnom prijelazu prema Srbiji (Santovo - Bački Breg).

U našim starim ljetopisima i narodnim pjesmama Mohač se naziva i **Muač**, **Muhač**, čak i u množini **Muhači** (Mohačko šokačko narječje).

Mohačka bitka
-------------

Na Mohačkom polju 29. VIII. 1526. godine Turci su pod sultanom Sulejmanom II. katastrofalno porazili vojsku ugarsko-hrvatskog kralja Ludovika II. u tzv. Mohačkoj bitci.

Vanjske veze
------------

***Mohač*** na Wikimedijinoj ostavi

* Mohačko šokačko narječje

Izvori
------

* *ELZ*, *MEP*, *HOL*, *ARJ*
* *Jugoslavija. Auto atlas* (JLZ, osmo izdanje)

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Dvorac u **Dardi** izgrađen u drugoj polovici 18. stoljeća (snimila: Biljana **Bekić**)
**Dvorac u Dardi**, jednokatna građevina površine od 1.700 kvadratnih metara, podignuta u drugoj polovici 18. stoljeća  u Dardi kao središte prostranog imanja baruna Kazimira Eszterházyja.

Arhitektonski elementi
----------------------

Dvorac ujedinjuje baroknu tlocrtnu koncepciju karakterističnu za vrijeme građenja, ali i klasicističko-građevinsko shvatanje koje se tada javljalo. U središtu glavnog pročelja, na trima jednakim arkadama, leži ostakljena drvena veranda, koja završava klasicističkim trokutnim zabatom. Bočna krila dvorca jednostavnih su linija, a u dvorišnom dijelu nastavljaju se u prizemnim gospodarskim zgradama. U kompleks dvorca i perivoja ulazi se kroz secesijska vrata - ručni rad nepoznatog majstora.

Devastacija
-----------

Iako dvorac u Dardi po vrijednosti spada u drugu spomeničku kategoriju, u lošem je stanju. Za vrijeme Domovinskog rata devastiran je i opljačkan te čeka obnovu. Uz adaptaciju dvorca, bila je planirana i aktivnija briga o zaštićenom perivoju, ali još nije ostvareno ni jedno ni drugo.

Sjedište AIR-a
--------------

Dvorac je u novije vrijeme koristilo Belje kao sjedište Agroindustrijskog razvoja (AIR).

U blizini dvorca nalazi se župna crkva sv. Ivana Krstitelja.

Reference i izvori
------------------

1. ↑  U Slavonskom domu od 18. XII. 2008. (str. 9) tvrdi se da je dvorac Esterhazi sagrađen 1749. u vrijeme Karla VI.

* *"Kulturno-povijesna baština Osječko-baranjske županije"* (str. 20)
* Biljana Bekić: *"Baranjski dvorci od Eugena Savojskog do dinastije Habsburg"*, Baranjski dom, I, 94, 8-9 - Beli Manastir, 8-9. XI. 2006.
**Mass Sarr Junior** (Monrovia, 6. veljače 1973.) je bivši liberijski nogometaš.

Karijera
--------

Karijeru je započeo 1988. godine u višestrukom prvaku Liberije Mighty Barolle iz Monorovije. Kao talentirani igrač 1990. dolazi u AS Monaco, ali već iduće godine odlazi u Stade Athletique Epinal. Ni tu se nije trajnije zadržao, pa 1992. dolazi Olympique Ales za koji je u naredne tri godine odigrao 84 utakmice i pritom postigao 23 gola. 1995. godine dolazi u splitski Hajduk. Do 1998. kada prelazi u Reading F.C. za Hajduk je odigrao 59 utakmica i postigao 17 golova. Za Reading je igrao do 2000. godine kada prelazi u Sydney Olympic. Godine 2001. prelazi u malezijski klub Selangor FA. U istome klubu 2004. godine okončava karijeru.

Mass Sarr je 79 puta igrao za reprezentaciju svoje zemlje te postigao četiri gola. 1996. i 2002. je nastupio sa reprezentacijom na Afričkom kupu nacija.

Nakon nogometne karijere bavi se trenerskim poslom uglavnom u mlađim uzrasnim kategorijama.

Vanjske veze
------------

* Profil na www.national-football-teams.com
**T-80** je bio poslednji sovjetski laki tenk tokom Drugog svetskog rata.

Tokom 1943. godine Sovjetski Savez je doneo odluku o izgradnji lakog tenka koji bi trebao da zameni T-70 i T-60 koji su proglašeni preslabim za trenutne potrebe bojišta. Ovaj pokušaj gradnje snažnije verzije svojih prethodnika je proglašen neuspehom nedugo po izlasku prvih modela s proizvodne trake. Pre zabrane proizvodnje svih lakih tenkova u oktobru 1943. godine bilo je dovršeno samo 120 tenkova T-80.

Razlike između T-70 i ovog tenka su bile premale da bi spasile projekat od uništenja. Te razlike su uključivale jačanje oklopa i smeštaj dvojice tenkista u kupolu, što je bilo u suprotnosti s T-70 i T-60 koji su imali samo jednog tenkistu u kupoli.

Vanjske poveznice
-----------------

***T-80*** na Wikimedijinoj ostavi

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **vojnoj temi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


| * p
* r
* u
Sovjetska oklopna vozila Drugog svjetskog rata |
| --- |
| Tankete i laki tenkovi | BT-5 • BT-5 • BT-5 • T-26 • T-27 • T-50 • T-60 • T-70 • T-80 |
| Srednji i teški tenkovi | T-28 • T-34 • T-35 • T-44 • KV-1 • KV-2 • KV-85 • IS-1 • IS-2 |
| Jurišni topovi | ZiS-30 • SU-5 • SU-76 • SU-85 • SU-100 • SU-122 • SU-152 • ISU-122 • ISU-152 |
| Oklopna kola | D-8 • D-12 • D-13 • FAI • BA-20 • BA-64 • PB-4 • PB-7 • BA-30 •BA-27 • BA-I • BA-3 • BA-6 • BA-10 |
| Amfibijska vozila | T-37 • T-38 • T-40 |
*Za ostala značenja, v. Harran (razvrstavanje).*
**Harran** je naziv za grad u provinciji Şanlıurfa na jugozapadu Turske, u klasičnom periodu poznato kao **Carrhae**. Na tom mjestu se godine 53. pne. zbila znamenita bitka u kojoj su Rimljani teško poraženi od Parta. Danas je poznato arheološko nalazište. 

Harran se nalazi 44 km južno od Urfe, nekadašnje Edese, u središtu vruće i suhe harranske nizine. 

Harran je u antici bio važno trgovačko središte. Najviše je trgovao s Tirom, (Ezekiel 27:23), a najtraženija roba je bila mirisna guma koju su pravila od stabla *stobrum* (Plinije Stariji, N.H. xii. 40).

Drevni Harran
-------------

Prema drevnim legendama Harran odgovara biblijskom Haranu, odnosno mjestu gdje su se Adam i Eva nastanaili nakon progonstva iz Rajskog vrta.

Historijski Harran je jedan od najstarijih gradova na svijetu. U njemu je cvala drevna mezopotamska kultura, kojoj je pogodovala činjenica da je Harran na raskrižju cesta između Damaska, Ninive i Karkemiša. Zbog toga je imao izuzetnu stratešku važnost. Harran se se tako spominje u asirskim zapisima iz vremena kralja Tiglat-Pilesera I. oko 1100. pne. kao »put« (akadski: *harrānu* – cesta, staza ili putovanje).

Eksterni linkovi
----------------

* Pictures of the city
* More pictures Arhivirano 2015-05-03 na Wayback Machine-u
* Harran Guide and Photo Album
* Livius.org: Harran (Carrhae) Arhivirano 2015-05-03 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **historiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


***Harran*** na Wikimedijinoj ostavi
**Planina Hermon** (arapski **جبل الشيخ‎**, **Jabal el-Shaykh**; hebrejski **הר חרמון‎**, **Har Hermon**) je 2814 metara
visoka planina koja se nalazi na granici između Libanona i Sirije, u sklopu anitlibanonskog gorja. To je najviša planina na istočnom dijelu Sredozemnog mora. 

Sastoji se od vapnenca i pješčenjaka te se proteže nekoliko kilometara u daljinu. Na zapadnom dijelu rastu šume, dok na istočnom dijelu većinom nema nikakve vegetacije.

Iako se nalazi na Bliskom istoku, zimi je većinom prekrivena snijegom, zbog čega je popularna turistička atrakcija. Topljenjem snijega, u proljeće je dragocijeni izvor vode za rijeku Jordan.

Nakon Šestodnevnog rata 1967. izraelska vojska je zauzela donji dio Hermona u sklopu Golanske visoravni. Usprkos rezoluciji 242 Vijeća sigurnosti UN-a koja poziva na povlačenje IDF-a sa Golana, do danas se taj južni dio planine nalazi pod izraelskom kontrolom. Prema izraelskim dužnosnicima, to je područje strateški bitno za sigurnost hebrejske države jer nadgleda dio Galileje, poglavito grad Kirjat Šmonu. To je također popularna destinacija za skijaše. Godišnje i do 10.000 Izraelaca posjećuje južni dio planine tijekom zime. Ujedinjeni narodi već duže vrijeme raspoređuju mirovne snage na toj lokaciji kako bi razdvojili dvije sukobljene strane.

* Skijaški centar na HermonuSkijaški centar na Hermonu
* Ulaz prema planiniUlaz prema planini
* Pogled s jezera na planinuPogled s jezera na planinu
* Planinari na HermonuPlaninari na Hermonu
* Hermon ljetiHermon ljeti

Povezano
--------

* Golanska visoravan

Izvori
------

1. ↑  „Mount Hermon, Lebanon Mountains". Mountain Forecast. Pristupljeno 11. veljače 2011.
2. 1 2  Enciklopedija Leksikografskog Zavoda; Zagreb 1969. 3. HELIO-LAGO, str. 17
3. ↑  Henry Kamm (24. srpnja 1991). „In Golan Heights, Doubts Plus a Bit of Confidence". New York Times. Pristupljeno 11. veljače 2011.
4. ↑  „Syria accepts U.N. ruling on Shebaa Farms, envoy says". CNN. 31. svibnja 2000. Pristupljeno 11. veljače 2011.
5. 1 2  Raffi Berg (25. kolovoza 2006). „Israeli views on Shebaa Farms harden". BBC News. Pristupljeno 11. veljače 2011.
6. ↑  Daisuke Horiguchi (2004). „Golan - the UNDOF Journal". UNDOF. Pristupljeno 11. veljače 2011.

Vanjske veze
------------

***Hermon*** na Wikimedijinoj ostavi

* Slike sa planine Arhivirano 2016-04-11 na Wayback Machine-u
* Skijaški centar na Hermonu (engleski) Arhivirano 2010-12-18 na Wayback Machine-u
* Skijaški centar na Hermonu (hebrejski) Arhivirano 2010-12-28 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 316747172

 |
**Lav Mazzura** (Zagreb, 7. siječnja 1876. – Zagreb, 28. ožujka 1930.) je bio hrvatski odvjetnik i političar. Sin je hrvatskog političara, tiskara i publicista Šime Mazzure.

Životopis
---------

Studirao je pravo u Zagrebu i Pragu. Nakon studija bio je jednim od čelnih osoba Hrvatske napredne omladine. Pisao je za Obzor, Riečki novi list i Hrvatski sokol. 

1902. osnovao je i uređivao list Hrvatsku misao, smotru za narodno gospodarstvo, književnost i politiku. Također je bio osnovao i uređivao list Hrvatski pokret.

Nakon 1905. Lorković i Mazzura su kao Hrvati, a Pribićević i Jovan Banjanin isticali su se kao čelnici mladeških organizacija, a poslije kao vodeći ljudi Hrvatsko-srpske koalicije.

Uredio je izdanje *Prvi hrvatski svesokolski slet u Zagrebu : dana 1. 2. 3. i 4. rujna god. 1906.*

Kao član Hrvatsko-srpske koalicije ušao je u Hrvatski sabor i u zajednički Hrvatsko-ugarski sabor gdje je bio zastupnik od 1910. do 1913. godine. 

Radi oslobađanja Međumurja 1918. u Zagrebu je odvjetnik dr. Lav Mazzura organizirao *"Dobrovoljačku sokolsku legiju"* pod zapovjedništvom poručnika fregate Roberta Antića. Nju su činili hrvatski mornari bivše austro-ugarske ratne mornarice.

Na dužnosti državnog odvjetnika za grad Zagreb bio je od 1919. godine.

Izvori
------

* Lav Mazzura, Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950, Bd. 6 (Lfg. 27, 1974), S. 177f.
* Lav Mazzura, Hrvatska enciklopedija

1. ↑  Šime Mazzura, Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950, Bd. 6 (Lfg. 27, 1974), S. 177f.
2. ↑  FFZG
3. ↑   Nicholas J. Miller: Between Nation and State: Serbian Politics in Croatia Before the First World War,  
"*Shortly after the celebration, the two omladina organizations fused to form the United Croatian and Serbian Youth. Its leaders included two Serbs, Pribićević and Jovan Banjanin, and two Croats, Lorković and Lav Mazzura, all of whom would distinguish themselves as leaders of the Croato-Serbian Coalition after 1905.*"
4. ↑  KGZ
5. 1 2  „Horvat, Damir, prof.: Pripreme za konačno oslobođenje Međimurja, Hrvatski povijesni portal". Arhivirano iz originala na datum 2012-01-01. Pristupljeno 2014-07-27.