recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Ukoliko ste tražili drugu odrednicu, v. Armavir.*

**Armavir** (rus. *Армавир*) je grad u Rusiji, smješten na lijevoj obali rijeke Kubanj, u Krasnodarskom kraju, 220 kilometara jugoistočno od Krasnodara. Armavir je važna željeznička tačka, kroz koju prolaze pruge Sjeverno-kavkaskih željeznica do Tuapinskog i Rostovskog rejona. Trenutno je u izgradnji novi radar, koji će biti moćniji od Gabalinskog radara u Azerbejdžanu, što će dodatno povećati važnost Armavira kao grada.

Naseljenost
-----------

U 2007. godini u Armaviru je živjelo oko 208.400 ljudi. Slijedi tabela sa brojevima stanovnika i godinama popisa počev od 1897. godine:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Godina | 1897 | 1926 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2000 | 2003 | 2005 | 2006 | 2007 |
| Stanovništvo (u hilj.) | 6,1 | 74,4 | 111,0 | 144,0 | 161,5 | 160,9 | 164,9 | 194,0 | 209,1 | 208,6 | 208,4 |

Istorija
--------

Godine 1839. osnovano je selo **Jermenski aul**, na obali rijeke Kubanj, preko puta ruske tvrđave Pročnog Okopa. Tu je, po nalogu generala Grigorija Hristoforoviča Zasa preseljeno oko 800 jermenskih porodica iz čerkeskih sela (čerkesogaja). Početkom 19. vijeka, kada je završena islamizacija Adigejaca i u ratnim uslovima na Kavkazu, položaj Jermena je postao kritičan.

1848. godine naselje je, na inicijativu jermenskog sveštenika Petrosa Patkanjana dobilo ime Armavirski aul, u čast drevne jermenske prestonice, Armavira. Godine 1875. kroz Armavir je puštena Vladikavkaska željeznička pruga, da bi već sljedeće godine ovaj aul dobio status sela.

1908. godine započeta je gradnja željezničke pruge Armavir-Tuapinski, a 6 godina kasnije, 23. marta 1914, po nalogu cara Nikolaja , Armavir je dobio status grada.

Ekonomija
---------

U Armaviru postoje mliječna, uljna i mesna industrija. Od mašinske i metalne industrije, tu su elektromehanički i elektrotehnički zavod, željeznička industrija i teška metalurgija. U gradu još postoje i hemijska i petrohemijska industrija (Armavirski zavod za proizvodnju gumenih predmeta, ), laka industrija, proizvodnja konzervi itd.

Gradski prevoz
--------------

U Armaviru se za gradski prevoz koriste trolejbusi od 1973. godine. U februaru 2007. godine su postojala 44 trolejbusa na pet trasa.

Kultura
-------

U Armaviru se nalazi 262 istorijska i kulturna spomenika, 13 nalazišta iz ranog gvozdenog i ranog i srednjeg bronzanog doba. Tu su još i istorijski muzej iz 1904. godine, dvije škole za muziku i slikarstvo, četrnaest biblioteka, gradski dvorac kulture, osam klubova, dva bioskopa i dramsko i humorističko pozorište.

Izvori
------

1. ↑  Lokalna uprava Krasnodarskog kraja na sajtu Jedinstvene Rusije (`ru`)
2. 1 2 3  Istorija grada na zvaničnoj stranici grada (`ru`)

Vanjske veze
------------

***Armavir (Rusija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanična prezentacija grada
* Podaci o gradu na sajtu Krasnodarskog kraja Arhivirano 2008-07-12 na Wayback Machine-u

  

Šablon:Gradovi Krasnodarskog kraja
Prokletstvo Hama, ruska ikona
Ham je biblijska ličnost iz Starog Zaveta i jedan od trojice Nojevih sinova koji su jedini preživeli potop, tako da su svi narodi na svetu nastali od njih. Od te trojice sinova nastale su tri rase: crna – Hamiti (narodi Afrike), bela – Jafetiti (narodi Evrope) i žuta – Semiti (narodi Azije).

Biblijsko proročanstvo
----------------------

*"A bejahu sinovi Nojevi koji iziđoše iz kovčega Šem, Ham i Jafet; a Ham je otac Kanaancima. To su tri sina Nojeva, i od njih se naseli sva zemlja. A Noje poče raditi zemlju i posadi vinograd. I napivši se vina opi se, i otkri se nasred šatora svojega. A Ham, otac Kanaanaca, vide golotinju oca svojega i kaza obojici braće svoje na polju. A Šem i Jafet uzeše haljinu i ogrnuše je obojica na ramena svoja, i idući natraške pokriše njim golotinju oca svojega, licem natrag okrenuvši se da ne vide golotinje oca svojega. A kad se Noje probudi od vina, dozna šta mu je učinio mlađi sin i reče: Proklet da je Kanaan, i da bude sluga slugama braće svoje! I još reče: Blagosloven da je Gospod Bog Šemov, i Kanaan da mu bude sluga! Bog da raširi Jafeta, da živi u šatorima Šemovim, a Kanaan da im bude sluga"* (Postanje 9:18–27).

Potomci Hama
------------

Prema svedočenju Starog Zaveta, na hamitske narode je ovde bačeno prokletstvo i nasledna krivica. Potomci Hama su Kanaanićani, Hetiti, Jebusiti i Amoriti (Postanje 10:15-16), odnosno svi oni narodi koji su naseljavali Svetu zemlju pre dolaska Jevreja. Kroz celi Stari Zavet čitamo priče o ratovima između Jevreja i naroda hamitskog porekla, naročito u knjizi Isusa Navina ili Jošue u kojoj se opisuje kako su Hamiti izgnani sa svoje teritorije. Njihovo hamitsko poreklo bio je izgovor da se proglase za "pogane" ili "sluge slugama".

Potomci Hama su takođe i *"sinovi Mizraima"* tj. Misira ili Egipćani (Postanje 10:6) i Vavilonci (Postanje 10:10), istorijski neprijatelji Jevreja. Oba ova naroda su držala jevrejske robove za vreme njihovog egzila, prvi put u Egiptu za vreme Mojsija, a zatim u Vavilonu za vreme Danijela.

Milan Vujaklija daje sledeći opis za Hamite: "Potomci Hama, drugog Nojevog sina (1 Mojsijeva 10), praoca Etiopljana, Egipćana, Feničana i dr. crnci." (Leksikon stranih reči i izraza, Milan Vujaklija, izdanje iz 1966, str. 1034.)

Odatle su mnogi rasisti nalazili izgovor u Svetom Pismu za svoje predrasude. U svojoj knjizi o perspektivama međurasnog zabavljanja i braka u Sjedinjenim američkim državama pedesetih godina dvadesetog veka, psiholog Doris Vilkinson navodi da je jedan novinar intervjuisao američkog predsednika Harija S. Trumana i postavio mu pitanje da li će se međurasni brakovi raširiti u Sjedinjenim državama. On je odgovorio, *"Nadam se da neće; ja ne verujem u to (...) Da li biste želeli da se vaša kćerka uda za crnju?"* Takva izjava je bila sasvim normalna u to vreme. Predsednik je tada dodao da se brak između različitih rasa kosi sa učenjima Biblije.

Bibliografija
-------------

* *Stari Zavet* u prevodu od Đure Daničića
* Doris Y Wilkinson, *Black male/white female : perspectives on interracial marriage and courtship*
*Jaya Sri Maha Bodhi*, najstarije stablo čija je povijest dokumentirana
Ruvanvelisaya dagoba u Anuradhapuri
**Anuradhapura** je glavni grad sjeverne središnje provincije Šri Lanke. U razdoblju dužem od tisuću godina Anuradhapura je bila središte više različitih singaleških kraljevskih dinastija.

U blizini Anuradhapure nalazi se Mihintale, koljevka singaleškog teravada budizma. To je grad čija povijest seže u vrijeme oko 400. pne.. Danas je to mjesto u koje dolaze na hodočašće mnogi budisti, a i vrlo je važno arheološko nalazište. Moderni grad Anuradhapura udaljen je nekoliko kilometara. Kontinuitet grada prekinut je 993. godine kad je grad napušten, a naseljavanje je nastavljeno malo dalje od povijesnog dijela.

Historija
---------

Anuradhapura je osnovana u 4. vijeku pne. u blizini stabla *Sri Mahabodhi*, i bila je prvi glavni grad Šri Lanke. Oko 1300 godina bila je politički i religiozni centar, da bi bila napuštena nakon invazije 993. i, prepuštena džungli, ostala skrivena niz vjekova. Iskapanja su ponovo donijela na dan palače, samostane i spomenike, pa je Anuradhapura danas ponovo jedan od važnih centara Šri Lanke.

Anuradhapura je sjedište katoličke biskupije, a nadbiskupija je u glavnom gradu Colombu.

Znamenitosti
------------

Najvažnije mjesto hodočašćenja u Anuradhapuri je stablo *Sri Mahabodhi*. Prema predaji, ova stablo smokve (*Ficus religiosa'') izraslo je iz grane onog stabla pod kojim je Siddharta Gautama, Buda, doživio prosvjetljenje, buđenje. Ta grana je stigla u Šri Lanku u trećem stoljeću prije Krista u okviru budističke misije kralja Ashoke.*

Pored toga, u gradu i okolnom području nalazi se više značajnih dagoba (stupa), poimence u Ruwanvälisyi i u Thuparami.

Vanjske veze
------------

***Anuradhapura*** na Wikimedijinoj ostavi

* Svjetska baština u Šri Lanki - Anuradhapura Arhivirano 2007-05-12 na Wayback Machine-u
**Chonos** (čita se *Čonos*) je arhipelag od preko hiljadu otoka i hridi u Tihom oceanu na sjeverozapadu Čilea u Regiji Aysén.

Karateristike
-------------

To je pravi labirint tjesnaca i fjordova uvučen u planine Obalnih Kordiljera, najveći tjesnac je Moraleda koji ga odvaja od kontinenta, a manji su Sjeverni Pérez, Errázuriz, Alanta, Chaffers i Južni Pérez između otoka.

Arhipelag je dobio i ime po izumrlom indijanskom plemenu Chono.Od kog je ostalo 87 arheoloških lokaliteta od holocena do novog vijeka.

Arhipelag se prostire sve do Nacionalnog parka San Rafael, na polju glečera sjeverne Patagonije.
Unutar tog parka velikog 17.420 km², nalazi se glečer San Rafael i fjord dug 16 kilometara koji su proglašeni UNESCO-ovim rezervatom biosfere.

Najveći dio otoka je obrastao četinarima i nenaseljen. Poprilično su brdoviti, najveći Melchor ima planinu visoku 1000 metara, Rivero (884 m), Chaffers (624 m). Ostali veći 
otoci su Victoria, Ipún, Guamblin, James, Cuptana i Benjamin.

Vanjski otoci rezervata su poznati kao stanište plavih kitova.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Chonos Archipelago*" (engleski). Afar. Pristupljeno 10.10. 2020.
2. 1 2  „*Archipiélago Los Chonos*" (španjolski). Gochile. Pristupljeno 10.10. 2020.
3. ↑  „*The Chonos archipelago*" (engleski). Digital Archaeological Record. Pristupljeno 10.10. 2020.
4. ↑  „*Descubre el Archipiélago de los Chonos*" (španjolski). Inmunes Chile. Arhivirano iz originala na datum 2020-08-04. Pristupljeno 10.10. 2020.

Vanjske veze
------------

***Arhipelag Chonos*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Map of the Taitao Peninsula in Chonos Archipelag* (`en`)
* *Karta arhipelaga* (`en`)
**Nukleoid** je deo citoplazme u prokariotskoj ćeliji u kome se nalazi jedan cirkularni ili linearan molekul DNK (kromosom). Naziv nukleoid (*sličan jedru*) dobija po tome što sadrži DNK i na elektronskim mikrografijama ćelije zauzima centralni položaj, poput jedra.

Osobine nukleoida/kromosoma
---------------------------

Nukleoid prokariotske ćelije, za razliku od jedra eukariotske ćelije, nije lako definisati - nije u pitanju organela (nije obavijen membranom), nego citoplazmatski kompartman. Ponekad se nukleoid definiše kao region ćelije koji sadrži kromosome, ali to upućuje na postojanje specifičnog regiona/položaja nukleoida, a ovo verovatno nije tačno. Bolja definicija bi bila da je nukleoid **deo ćelije trenutno zauzet DNK-proteinskim kompleksom koji gradi kromosom**.

Tipično, u prokariotskoj ćeliji postoji samo jedan kromosom. Međutim, postoje izuzeci poput vrsta *Rhodobacter sphaeroides* (sa dva kromosoma) ili roda *Halobacterium* (sa tri). Svojim oblikom, DNK molekul u nukleoidu je najčešće cirkularan, izuzev kod nekoliko vrsta (poput uzročnika lajmske bolesti, *Borrelia burgdorferi*).

Kromosom prokariota je kompaktna struktura, ali i dinamična - sve vreme se vrši čitanje informacije sa DNK da bi se sintetisali RNK i proteini ćelije. Čitav život ćelije se zasniva na pravilnoj i blagovremenoj realizaciji informacije. Transkripcija i translacija su kuplovane (odigravaju se naporedo). Usled nepostojanja jedrove opne, ova dva procesa se odigravaju i tokom replikacije kromosoma i deobe ćelije.

Građa nukleoida
---------------

Nukleoid je izgrađen od DNK asocirane sa brojnim DNK-vezujućim proteinima:

* **protein HU** se nespecifično veže za DNK i savija je oko sebe;
* **protein IHF** takođe pomaže savijanju, spiralizaciji i pakovanju DNK, ali se vezuje za specifične sekvence nukleotida;
* **protein H-NS** je prisutan svuda u nukleoidu, takođe se nespecifično vezuje za DNK, a ima ulogu u održavanju sabijene strukture nukleoida/kromosoma.

U nukleoidu se nalazi i velika količina RNK polimeraze i RNK molekula, kao i manja količina regulatornih proteina.

| * p
* r
* u
Stanične ili ćelijske strukture i organele |
| --- |
| 
Akrozom • Apoptozom • Bičevi/Treplje • Blefaroplast • Centrozom (MTOC) • Citoplazma • Citoskelet • Ćelijska membrana • Ćelijske depozicije i inkluzije • Ćelijski zid • Endoplazmatični retikulum • Endozom • Goldžijev aparat • Hloroplast • Hromatofor • Jedarce • Jedro • Lizozom • Mezozom • Mitohondrija • Nukleoid • Nukleomorf • Peroksizom • Pirenoid • Plastid • Plazmid • Proteazom • Pseudopodije • Rezidualna tela • Ribozom • Tilakoidi • Vakuola • Vezikula
 |
Predjel Ravnih kotara južno od Ostrovice
Benkovac, administrativno središte Ravnih kotara
Zračna luka u Zemuniku Donjem
Greda i zabat s natpisom kneza Branimira iz 879. godine u Šopotu kod Benkovca
**Ravni kotari** su zemljopisno područje u Hrvatskoj smješteno u sjevernoj Dalmaciji. Administrativno se nalaze većim dijelom u Zadarskoj, a manjim, jugoistočnim, u Šibensko-kninskoj županiji.

Zemljopis
---------

Prostiru se od Bukovice, Benkovca i Novigradskog mora na sjeveroistoku do tankog priobalnog pojasa od Zadra do Skradina (ušća Krke) na jugozapadu, odnosno od zaleđa Zadra na zapadu do zaleđa Skradina na istoku. Najplodniji su dio dalmatinskog primorja. Administrativno središte je Benkovac kao jedini grad, makar se nalazi na istočnom rubu Ravnih kotara. Najviša točka je vrh Standardac na 305 metara nadmorske visine.

Prometni položaj
----------------

Povoljan je prometni položaj na mjestu gdje se križaju ceste koje vode iz Zadra prema Kninu te iz Like prema moru. Taj položaj je još više naglašen u 20. stoljeću izgradnjom željezničke pruge Zadar-Knin (1966. godine), te posebno autoceste A1 Zagreb-Split (2005.), koja prolazi kraj Benkovca. U Ravnim kotarima nalazi se Zračna luka Zadar u Zemuniku Donjem.

Stanovništvo
------------

Kao posledica Hrvatske operacije Maslenica doslo je do proterivanja vecinskog srpskog stanovnistva sa ovog podrucja.
Tijekom rata bilo je iseljavanja i stradavanja. Nakon Operacije Oluja 1995. godine, većinsko je hrvatsko stanovništvo.

Znamenitosti
------------

* arheološko nalazište Smilčić
* greda i zabat s natpisom kneza Branimira u Šopotu iz 879. godine
* kula Stojana Jankovića u Islamu
* kaštel Benković u Benkovcu
* obiteljska kapela Meštrović na groblju u Benkovcu

Znamenite ličnosti
------------------

* Borislav Dević (1963-), atletičar

Sa područja Ravnih Kotara je i nekoliko narodnih junaka (od kojih su neki opjevani i u narodnim epskim pjesmama) iz doba borbe protiv Turaka koji su se u XVII vijeku borili na strani Mletačke republike, među kojima su serdari:

* Stojan Janković
* Vuk Mandušić
* Zaviša Janković
* Vuk Močivun

Galerija
--------

* Narodna nošnja iz Ravnih kotaraNarodna nošnja iz Ravnih kotara
* Pogled na Maslenički most i sjeverni dio Ravnih kotaraPogled na Maslenički most i sjeverni dio Ravnih kotara
* Predjel Ravnih kotara kod PosedarjaPredjel Ravnih kotara kod Posedarja
**Robert Ryan** (11. novembar 1909 – 11. jul 1973) bio je američki glumac poznat po karakternim ulogama "tvrdih momaka" kao što su neumoljivi policajci i okrutni gangsteri u jlasičnim holivudskim filmovima. 

**Robert Bushnell Ryan** je rođen u Chicagu kao sin jedinac Timothyja i Mabel Bushnell Ryan. Diplomirao je na Dartmouth Collegeu godine 1932, gdje se istakao kao bokser. Nakon diplome je obavljao niz slabo plaćenih manualnih poslova da bi se na kraju pokušao probiti u show business kao dramski pisac. U nastojanju da osigura prihode, prihvatio se glume koju je studirao u Hollywoodu, gdje je početkom 1940-ih dobio nekoliko manjih uloga u filmovima.

Nakon što je sklopio ugovor sa studijem RKO Radio Pictures, Ryan se u januaru 1944. godine za vrijeme drugog svjetskog rata, prijavio u Marinski zbor SAD te dobio zadatak da obučava regrute u Camp Pendletonu u San Diegu. Tamo se sprijateljio s piscem i budućim režiserom Richardom Brooksom.

Upravo je Brooksov roman poslužio kao podloga za *Crossfire*, film noir iz 1947. godine gdje se Ryan istakao ulogom antisemitskog ubice. Nakon toga su slijedile suradnje s velikim režiserima kao što su Nicholas Ray, Robert Wise i Sam Fuller. Pred kraj života Ryan je imao zapažene uloge u hitovima kao što su *The Dirty Dozen*, *The Professionals* i Peckinpahovom kultnom vesternu *Divlja horda*.

Iako je Ryan na filmu često glumio nasilnike i rasiste, u privatnom životu je bio pacifist pod uticajem svoje kvekerske supruge Jessice. Podržavao je lijevo krilo američke Demokratske stranke te bio aktivan u borbi za nuklearno razoružanje i građanska prava američkih crnaca.

Izabrana filmografija
---------------------

* *Golden Gloves* (1940)
* *Bombardier* (1943)
* *Tender Comrade* (1943)
* *Woman on the Beach* (1947)
* *Crossfire* (1947)
* *Berlin Express* (1948)
* *The Boy with Green Hair* (1948)
* *Act of Violence* (1948)
* *Caught* (1949)
* *I Married a Communist* (1949)
* *The Set-Up* (1949)
* *The Secret Fury* (1950)
* *Born to Be Bad* (1950)
* *The Racket* (1951)
* *Flying Leathernecks* (1951)
* *On Dangerous Ground* (1951)
* *Clash by Night* (1952)
* *Beware, My Lovely* (1952)
* *The Naked Spur* (1953)
* *Inferno* (1953)
* *Bad Day at Black Rock* (1955)
* *The Tall Men* (1955)
* *House of Bamboo* (1955)
* *Escape to Burma* (1955)
* *The Proud Ones* (1956)
* *Men in War* (1957)
* *God's Little Acre* (1958)
* *Lonelyhearts* (1958)
* *Day of the Outlaw* (1959)
* *Odds Against Tomorrow* (1959)
* *King of Kings* (1961)
* *The Longest Day* (1962)
* *Billy Budd* (1962)
* *Battle of the Bulge* (1965)
* *The Dirty Game* (1965)
* *The Professionals* (1966)
* *The Dirty Dozen* (1967)
* *Hour of the Gun* (1967)
* *Custer of the West* (1968)
* *Anzio* (1968)
* *Captain Nemo and the Underwater City* (1969)
* *The Wild Bunch* (1969)
* *Lawman* (1971)
* *The Iceman Cometh* (1973) (as Larry Slade)
* *Executive Action* (1973)
* *The Lolly Madonna War* (1973)

Bilješke
--------

Eksterni linkovi
----------------

***Robert Ryan*** na Wikimedijinoj ostavi

* Robert Ryan na IMDb-u (`en`)
* Robert Ryan Tribute Arhivirano 2015-01-06 na Wayback Machine-u
* The Robert Ryan Homepage
* Jupiter's Wife on IMDB
**Lolita**, u originalu žensko ime koje predstavlja umanjenicu za Dolores, je naslov znamenitog romana Vladimira Nabokova, odnosno naslovni lik. Zahvaljujući popularnosti romana je ušao u svakodnevnu upotrebu za označavanje djevojčica ili adolescentskih djevojaka koje seksualno privlače odrasle muškarce.

Također može označavati njegove filmske adaptacije:

* *Lolita* (film, 1962), rež. Stanley Kubrick
* *Lolita* (film, 1997), rež. Adrian Lyne

Imena
-----

* Lolita (ime)

Filmovi
-------

* *Lolita Anime*, prva japanska hentai anime serija, emitirana od 1984. do 1985. godine
* *Lolita Anime* (Nikkatsu), japanska anime serija emitirana 1984. godine, poznata i kao "druga *Lolita Anime*"

Toponimi
--------

* Loleta, California
* Lolita, Texas

Povezano
--------

* Lolicon

  

Višeznačna odrednica *Ova stranica je **razvrstavanje**. Koristi se radi pronalaska članaka koji moraju imati dodatnu odrednicu jer bi im u protivnom naslov bio isti.  
Ako vas je na ovu stranicu dovela vikiveza, možda je potrebno promijeniti da preusmjerava na namijenjeni članak.*
**Quatsino**, vodeće pleme Koskimo Indijanaca, šire grupe Kwakiutl, porodice Wakashan, naseljeni na Quatsino Soundu, na kanadskom otoku Vancouver. Ovo pleme jedno je od 5 plemena Koskima, od kojih je svako imalo svoj tradicionalni teritorij i nekoliko imenovanih hijerarhijski rangiranih rodova ili klanova. 
Pleme Quatsino ima mutno i nejasno poriejklo. Prema nekima oni su porijeklom iz područja Cape Scotta, a prema drugima sa Sea Otter Cove i San Josef Bay (Bouchard 1995; Galois 1994). -U ranom 19. stoljeću oni kontroliraju teritorij što uključuje Sea Otter Cove, San Josef Bay, Raft Cove, Grant Bay, Forward Inlet, Browning Inlet, Winter Harbour i Ahwechaolto Inlet. Njihova glavna sela bila su Kwatleo u Browning Harbour i Sipee (Grass Point) na Winter Harbouru.
Ne smiju se pobrkati sa plemenom G\_usgimukw ili Koskimox, po kojoj je cijela grupa Koskimo dobila ime. 
Kultura Quatsino Indijanaca pripada kulturnom području Sjeverozapadne obale.

Rezervati
---------

Quatsino su danas naseljeni pod imenom Quatsino First Nation po rezervatima Ah-we-cha-ol-to 16, Cayilth 5, Cayuse 6, Clatux 9, Clienna 14, Grass Point 13, Klaskish 3, Kultah 4, Mah-te-nicht 8, Maquazneecht Island 17, O-ya-kum-la 11, Pa-cat'l-lin-ne 3, Pulcah 15, Quatleyo 12, Quatsino Subdivision 18 blizu Coal Harboura, Quattishe 1, Teeta 7, Telaise 1, Toh-quo-eugh 2, Tsowenachs 2

Vanjske poveznice
-----------------

* Kwakiutl Indian Tribe History
* Quatsino Arhivirano 2008-01-08 na Wayback Machine-u
**Real Sitio de San Ildefonso** (prevedeno *Kraljevski grad Svetog Ildefonsa*) je grad od 5,267 stanovnika stanovnika u sredini Španjolske, koji administrativno podpada pod autonomnu zajednicu Kastilju i Leon i Provinciju Segoviju.

Geografske karakteristike
-------------------------

Real Sitio de San Ildefonso leži u podnožju planine Peñalara (istočni krak Kastiljskog gorja) udaljen 11 km jugoistočno od Segovie i 80 km sjeverno od Madridja.

Historija
---------

San Ildefonso je niknuo krajem 15. vijeka, nakon što je negdje oko 1450. nakon što je kralj Krune Kastilje Enrique IV tu izradio lovački ljetnikovac.
Njega su Katolički kraljevi Ferdinand II. i Isabela - 1477. darovali redovnicima Jeronimitima. Nakon tog je 1720. prodan Filipu V, prvom španjolskom kralju iz Bourbonske dinastije, koji je tamo planirao sagraditi ljetnu rezidenciju koja će parirati francuskom Versajskom dvorcu, i onom u Parmi.

Orginalni projekt za palaču nazvanu La Granja napravio je španjolski umjetnik Teodoro Ardemans u jednostavnom i strogom stilu arhitekta iz 16. vijeka - Juana de Herrere. 
Projekt je radikalno izmijenjen od strane francuskih i talijanskih arhitekata, prije svega od Filippa Juvarre i Giovannija Sacchettije.

Vrlo je interesantna kapela palače sa finom kupolom i dva tornja, oslikana freskama Francisca Bayea y Subiasa u kojoj je grobnica Filipu V i njegove supruge Isabelle Farnese. 
Vrtove je uredio francuski pejzažni arhitekt Etienne Boutelou, sa brojnim fontanama. U kraljevskim apartmanima nalazi se velika kolekcija tapiserija, neke od njih su flamanske, a neke su istkane po djelima Francisca Goya. Palača je oštećena u požaru 1918. ali i pored tog još uvijek privlači brojne turiste.

U mjestu je 1728. osnovana kraljevska tvornica stakla. 
Palača La Granja je bila poprište mnogih važnih događaja u španjolskoj historiji, uključujući abdikaciju Filipu V 1724.), potpisivanje različitih 
Mirovnih ugovora kao što je onaj iz 1796. kojim je Španjolska postala saveznik Francuske Republike) i Pragmatična sankcijaFernanda VII iz 1830. kojim se ukida Salijski zakonik (običajno pravo Salijskih Franaka), kojim se ženskim nasljednicima zabranjivalo 
nasleđivanje trona.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Real Sitio de San Ildefonso*" (engleski). City population. Pristupljeno 6. 01. 2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8   „*San Ildefonso*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 6. 01. 2020.

Vanjske veze
------------

***Real Sitio de San Ildefonso*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ayuntamiento Real Sitio de San Ildefonso* (`es`)
**Ajdab** (arapski: عَيذاب/Aydhab) je mitska crvenomorska luka koja još ni danas nije točno locirana. 

Na nedavnim satelitskim slikama Trokuta Halajb, spornog graničnog područja između Egipta i Sudana donekle je otkriven raspored grada, ali nije pronađena nikakva luka. Jedina sigurna luka u tom kraju je Halajb, koji leži 20 km južnije, pa postoji mogućnost da je luka Ajdaba bila odvojena od grada.

Historija
---------

Ajdab je za srednjeg vijeka bio važna luka za hadž u Meku i za trgovinu sa Jemenom, Indijom i Dalekim istokom.

Kad je točno osnovan Ajdab ni danas se nezna, ali je se zna da je prvi put dokumentiran u 9. vijeku, kao luka iz koje je oko 873. pobjegao Ibn al-Suﬁ, pobunjenik protiv abasidskog guvernera Egipta Ahmeda ibn Tuluna.

Zna se i da je bio luka iz koje se izvozilo zlato iz Sudana za svete gradove u Hidžazu.

Mamelučki sultan Bajbars je negdje oko 1428. razorio Ajdab, pa je rivalski Suakin postao najveća luka u tom dijelu Crvenog mora

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*The Enigma of Aydhab*" (engleski). Academia. Pristupljeno 15.9.2020.

Vanjske veze
------------

* *The Enigma of Aydhab* (`en`)
**Nacionalni park "Risnjak"** nalazi se u Gorskom kotaru, (Hrvatska). Osnovu parka čini masiv planine Risnjak, s vrhom na 1528 metara. Osnovan je 1953. godine, tada na površini od 3041 hektara. Proširenjem površine parka 1997. g. pod zaštitu su uključeni izvor rijeke Kupe s gornjim tokom te planinaski masiv Snježnika. Površina parka povećana je na 6400 hektara.

Jedan je od manje posjećenih nacionalnih parkova u Hrvatskoj. Ulaz u nacionalni park (i planinarenje) je moguće iz nekoliko smjerova:

* od zgrade Uprave nacionalnog parka u Bijeloj Vodici (Crni Lug) (od Zagreba - izlaz Delnice)
* od Gornjeg Jelenja preko Vilja
* od Platka

Karakteristike
--------------

Park je primjer visinskog raščlanjenja u reljefnom, geološkom, hidrološkom i klimatskom pogledu, biljnom pokrovu i životinjskom svijetu. U pogledu nivoa zaštite park je podijeljen u dvije zone: zonu stroge i zonu usmjerene zaštite.

Pretežni dio Parka izgrađen je od krečnjak i dolomita s vrlo izraženim kraškim oblicima (škrape, točila, ponikve, ponori, jame itd.). Zato usprkos velikim količinama kiše i snijega što padnu na ovom području u masivu Risnjaka i Snježnika ima samo nekoliko slabih izvora, dok tri trajna izvora na području gorske livade Leska stvaraju mali potok koji kroz ponor otječe prema izvoru Kupe. Izvor se nalazi u sjeveroistočnom dijelu Parka i predstavlja hidrogeološku specifičnost ovog kraja.

Floristička posebnost parka je da se ovdje na maloj površini dodiruju suprotna vegetacijska prostiranje: s primorja, unutrašnjosti, te s |Dinarida i Alpa, pa je na tome nevelikom prostoru razvijeno tridesetak biljnih zajednica, od toga čak 14 šumskih zajednica. Registrovano je 1148 vrsta i podvrsta. Osim toga, šume Risnjaka, koje su uostalom i temeljni fenomen zaštite u Nacionalnom parku, bile su u prošlosti pošteđene od prekomjernog iskorištavanja pa je njihova vegetacijska slika u osnovi nepromijenjena.

Prostori parka predstavljaju dom za sva tri velika evropska predatora: vuk, medvjed i ris po kome je uostalom masiv Risnjaka i dobio ime. Ostale faunističke vrste poput ptica, gmazova, kukaca i dr. također su brojne i raznolike. U dolini rijeke Kupe vrlo značajno mijesto zauzimaju leptiri tako da je cijela dolina prozvana "Dolina leptira".
Koordinate: 50°56′17″N 6°58′11″E﻿ / ﻿50.9380555556°N 6.96972222222°E﻿ / 50.9380555556; 6.96972222222

Stari St. Heribert
**Opatija Deutz** (njemački: ) ili Samostan Deutz (njemački: ) je zgrada u vlasništvu benediktinskog reda, smjšetna u današnjem naselju Deutz u gradu Köln u Njemačkoj. 

Godine 1003. ju je Sveti Heribert, budući kelnski nadbiskup i bliski savjetnik cara Otona III, podigao na mjestu stare rimske tvrđave. Heribert je u 1021. u njoj sagrađen. U 12. vijeku je opat samostana bio teolog Rupert od Deutza.

Opatija je imala značajne teritorije, ali ju je strateški položaj na obali Rajne učinio čestim predmetom borbi. Tako je uništena u 14. a potom i u 16. vijeku. U napoleonskoj eri je sama opatija raspuštena tokom procesa medijatizacije, ali je 1804. postala župnom crkvom. Ona je, pak, gotovo potpuno uništena u drugom svjetskom ratu. Tokom 1970-ih je obavljena obnova, a danas zgrada služi kao sjedište katoličke humanitarne organizacije Caritas.

Literatura
----------

***Opatija Deutz*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sinderhauf, Monica, 1996. *Die Abtei Deutz und ihre innere Erneuerung. Klostergeschichte im Spiegel des verschollenen Codex Thioderici*. Vierow: Veröffentlichungen des Kölnischen Geschichtsvereins.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 168754834

 |
**León Viejo** je najpoznatije arheološko nalazište u Nikaragviu, koje je 2000. uvršteno na UNESCO-v Popis svjetske baštine.
Prostire se na površini od 31,8700 hektara.

Historija i karakteristike
--------------------------

Nalazište se nalazi na zapadnom kraju Jezera Managua nedaleko od Vulkana Momotombo u Departmanu León.
León Viejo je jedno od najstarijih španjolskih kolonijalnih naselja u Americi. Kako je vrlo rano napušteno, njegove ruševine su izvanredan dokument društvenih i ekonomskih prilika Španjolskog Carstva u 16. vijeku.

Grad León (današnji León Viejo) osnovao je 15. juna 1524. španjolski konkvistador Francisco Hernández de Córdoba. Kao prvi grad koji su osnovali Španjolci u Nikaragvi, postao je jedan od najvažnijih gradova u regiji.
Ruševine su otkrivene 1931. a ponovno su iskopane 1967. od strane arheologa iz Nacionalnog autonomnog univerziteta Nikaragve. 
Rezultat iskapanja otkrio je tlocrt sličan gotovo svim španjolskim gradovima tog vremena po Americi, ortogonalnu mrežu ulica, sa kvadratnim trgom u 
centru.

León Viejo je napušten 1610. godine, nakon velikog potresa, uzrokovanog erupcijom Vulkana Momotombo. Nakon tog je odlučeno da se novi grad León izgradi 50 km sjeverozapadno, a stari León Viejo je napušten zbog nanosa pepela i kamenja.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Ruinas de León Viejo*" (engleski). Unesco. Pristupljeno 15.4.2023.
2. 1 2   „*Ruinas de León Viejo, León*" (španjolski). Visita Nicaragua. Pristupljeno 15.4.2023.

Vanjske veze
------------

***León Viejo*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ruinas de León Viejo, León* (`en`)
**Altagracia** je općina od 22,470 i grad od 8,112 stanovnika na jugu Nikaragve na otoku Ometepe u Departmanu Rivas.

Geografske karakteristike
-------------------------

Altagracia se nalazi na sjevernoj obali otoka, udaljena 45 km od glavne trajektne luke Moyogalpa. i 150 km jugoistočno od glavnog grada Manague.

U samom gradu nalaze se hoteli, restorani i arheološki muzej sa artefaktima iz pretkolumbovskih vremena.
U luci *Puerto de Gracia* obavezno pristaju brodovi na liniji Granada-San Carlos.

Historija
---------

Otok je nastaljen od 4. milenija pne. prvi stanovnici su vjerojatno bili Guatusi, njih su oko oko 800. istisnuli Chorotege a Chorotege Nahue oko 1400.

Španjolski kolonisti stigli su tokom 16 i 17. vijeka, nešto kasnije otok su počeli pljačkati francuski i engleski pirati, pa su se domoroci povukli iz svojih naselja na obali na padine Vulkana Concepción. Tako je nastala *Astagalpa* današnja Altagracia.

Privreda te površinom najveće otočke općine bazira se na poljoprivredi i turizmu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Municipio de Altagracia*" (španjoski). Vianica. Pristupljeno 06.05.2023.
2. 1 2 3  „*Municipio de Altagracia*" (engleski). Vianica. Pristupljeno 06.05.2023.
3. 1 2  „*Cultura de Altagracia*" (španjoski). Vianica. Pristupljeno 06.05.2023.

Vanjske veze
------------

***Altagracia*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipio de Altagracia* (`es`)
Opatova palača u Luxeuilu
**Opatija Luxeil** ili **Samostan Svetog Petra i Svetog Pavla u Luxeuilu** (francuski:  je bila jedna od najpoznatijih katoličkih opatija u Burgundiji. Osnovao ju je između 585. i 590. irski kršćanski misionar Sveti Kolumban na mjestu rimskog naselja *Luxovium*, uništenog od strane Atile 451. Prema navodima Kolumbanovog biografa Jonasa od Bobbioa, Kolumban je kao lokaciju odabrao nekadašnji paganski hram. Samostan se brzo razvio; iako je Kolumban protjeran od strane austrazijskog kralja Teuderika II i Brunhilde, samostan se nastavio razvijati, zahvaljujući Kolumbanovim nasljednicima Eustaceu i Svetom Waldebertu. Razvoj samostana je, međutim, brutalno prekinut kada ga je godine zauzeo 732. maurski vojskovođa Abdul Rahman Al Ghafiqi te pri tome spalio samostanske zgrade i masakrirao žitelje obližnjeg naselja. Preživjeli su kasnije obnovili samostan, ali su ga u 9. vijeku zauzeli, opljačkali i uništili Normani. Samostan je uništavan i obnavljan još nekoliko puta, sve dok ga konačno nije obnovio Sveti Ansegije, njegov osamnaesti opat. U 17. vijeku se opatija priključila benediktinskom pokretu kongregacije sv. Vannea. Za vrijeme francuske revolucije su redovnici protjerani iz samostana; sve njegove zgrade su uništene, a na njihovim ruševinama podignute kuće i druge svjetovne građevine u Luxeilu. Jedini izuzetak je gotička crkva koja je do 1901. služila kao sjemenište, a danas služi kao župna crkva.

Eksterni linkovi
----------------

***Opatija Luxeuil*** na Wikimedijinoj ostavi

* Catholic Encyclopedia article: Luxeuil
* (`la`) Northvegr: Roman ruins of the baths at Luxeuil Arhivirano 2008-05-17 na Wayback Machine-u

Koordinate: 47°48′59″N 6°22′53″E﻿ / ﻿47.81639°N 6.38139°E﻿ / 47.81639; 6.38139
**Norrtälje** čita se **Nortelje** je lučki grad od 17,275 stanovnika na istoku Švedske, on je i 
administrativni centar istoimene općine od 56,080 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Norrtälje leži u Grofoviji Stockholm, duž obala rijeke Norrtäljeån i zaljeva Norrtäljeviken u Stockholmskom arhipalagu, udaljen oko 68 km sjeveroistočno od Stockholma.

Historija
---------

Naselje se prvi put spominje 1219. pod imenom **Tälje**, tek kasnije je to promjenjeno u Norrtälje.

Norrtälje je kraljevsku povelju o statusu grada dobio tek - 1622. iako je njegova luka već bila značajna za ribare i izvoz poljoprivrednih proizvoda iz nedaleke doline Mälardalen. 
Iz nje su također polazili brodovi za Finsku. 
Prvo uređeno kupalište izgrađeno je 1844. kod Socitetsparkena, pa se odtad Norrtälje stao razvijati kao ljetovalište. 
Od 1846. proradila je redovna parobrodska linija između Norrtälja i Stockholma, pa je odtad sve više kupača dolazilo u Norrtälje.

Veliki poticaj razvoju luke i grada bio je dolazak željeznice - 1884.

Od kraja 19. vijeka Norrtälje se počeo razvijati i kao industrijski grad, prvi pogon bila je pilana u kom je 
radilo najviše stanovnika, a slijedeći parni mlin otvoren 1898.

Nakon Drugog svjetskog rata od 1950-ih do 1970-ih izgrađeni su veliki silosi u luci, koji su i danas 
karakteristika njegove luke.

Sve do 1976. Norrtälje je bio luka iz koje su plovili željeznički trajekti za Mariehamn i Turku u 
Finskoj.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost grada je muzej - Pythagoras industrimuseum, otvoren u staroj tvornici - 
Verkstads AB Pythagoras koja je počela sa radom 1898.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „Sweden: Stockholm" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 05. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Norrtälje hamns historia i korthet*" (švedski). Norrtälje. Pristupljeno 11. 05. 2015. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Norrtälje*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Norrtälje* (`sv`)
**Ragbi reprezentacija Fidžija** (engleski: *Fiji national rugby union team*) predstavlja Fidži na međunarodnim ragbijaškim turnirima, a nalazi se pod ingerencijom Ragbi unije Fidžija. Slično kao i druge oceanijske zemlje, Fidži ima dugu tradiciju igranja ragbija, koj je ujedno i najvažniji sport na toj otočnoj državi. U Fidžiju postoji oko 80,000 registriranih ragbijaša, u odnosu na ukupnu populaciju od oko 910,000 ljudi. 

Reprezentacija Fidžija nastupila je na ukupno sedam Svjetskih kupova, a svoj debi su imali na prvom turniru, 1987. godine. Najveći uspjeh do sada ostvarili su 1987. i 2007. godine, kada su došli do četvrtfinala, gdje su ispadali od Francuske, odnosno Južne Afrike. Izuzev Svjetskog kupa, reprezentacija igra i na Pacifičkim igrama, gdje s 11 zlatnih medalja drži rekord turnira, a igrala je i Pacifički tronacijski turnir zajedno sa Tongom i Samoom; Fidži je devet puta osvajao turnir. 

Kao i neke druge oceanijske reprezentacije, fidžijska reprezentacija ima svoj karakteristični ritual prije svake utakmice - ratni ples cibi (fidžijski izgovor: ). Ples ima korijene u historijskim sukobima među pacifičkim plemenima, a na ragbi utakmicama se pojavljuje od 1939. godine. 

Iako imaju svjetski cijenjene igrače, Fidži ima problem s regrutacijom igrača za reprezentaciju zbog slabijeg financijskog stanja njihovog saveza, odnosno klubova. Većina vrhunskih fidžijskih igrača igra u Europi ili u nekoj bogatoj Super ragbi momčadi, gdje su plaće puno veće.
**Liu Min** (劉旻) (895–954), prvotno Liu Chong (劉崇), bio je Shatuo vojskovođa, poznat kao osnivač države Sjeverni Han, najdugovječnijeg od svih Deset kraljevstava u Kini 10. vijeka. Bio je brat Liu Zhiyuana, nominalnog cara Kine i osnivača kratkotrajne dinastije dinastije Kasniji Han. Kada je 950. bratovu dinastiju svrgnula nova dinastija Kasniji Zhou, Liu Min je u današnjoj provinciji Shanxi, tradicionalnom uporištu Shatuo Turaka, sebe proglasio legitimnim nasljednikom bratove dinastije, odnosno stvorio državu koja se kasnije nazivala Sjeverni Han. Njegova politika se okrenula sjevernim susjedima Kitanima i njihovoj dinastiji Liao; uz njihovu zaštitu se država uspjela oduprijeti napadima novih kineskih dinastija s juga i nadživjeti Liu Mina, koji je umro 954. godine, nadživjeti četvrt vijeka.

Literatura
----------

* Mote, F.W. (1999). *Imperial China (900-1800)*. Harvard University Press. str. 11–15. ISBN 0-674-01212-7.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **nema (osnovao kraljevstvo)**  |  **car Sjevernog Hana** 951–954 | Slijedi: **Liu Chengjun (劉承鈞)**  |
**Kraljevski lovački krajolik Novog Zealanda** je zaštićeni kulturni krajolik, 30  km sjeverno od glavnog grada Kopenhagena, Danska. Sastoji se od dvije šume za lov, Gribskov (na sjeveru) i Store Dyrehave (u sredini), između kojih je uski tjesnac grada Hillerøda, te od lovačkog parka Jægersborg Hegn/Jægersborg Dyrehave (na jugoistočnoj obali). Ovo je dizajnirani krajolik u kojemu su danski kraljevi sa svojim dvorom prakticirali *par force* lov (lov s lovačkim psima). 

Tokom boravka na dvoru francuskog kralja Luja XIV. danski kralj Kristijan V. se upoznao s ovom vrstom lova i prenio ga u Dansku. Lovište je nastalo u vremenu od 1680. – 1690.

Svjetska baština
----------------

Izvanredna univerzalna vrijednost krajolika leži u prostornoj organizaciji lovačkih šuma, lovačkih puteva, zgrada, amblematskih oznaka, numeriranih kamenih stupova, kamenih ograda i numeričkih naziva puteva. Lokalitet pokazuje primjenu principa baroknog uređenja šumovitih područja. 

Njegov izgled rezultat je kombinacije francuskih i njemačkih modela dizajna zasnovanih na sistemu centralne zvijezde, u kombinaciji s ortogonalnom podjelom mreže, što je optimiziralo njegovu funkciju tokom lova. Lovište je tipično vremenu evropskih kraljeva apsolutista, ističući njihovu ulogu u društvu i moć da kontrolišu i prirodu.

Godine 2015. upisan je na UNESCO-ov popis mjesta svjetske baštine.

Izvori
------

1. ↑  „Spomenici upisani na listu svjetske baštine u Danskoj". *UNESCO: Svjetska baština*. Pristupljeno 19. 11. 2022.
2. ↑  „Kraljevski lovački krajolik Novog Zealanda - br.1469". *UNESCO: Svjetska baština - whc.unesco.org*. Pristupljeno 9. 2. 2023. (`en`)

***Lovni krajolik u Sjevernom Zelandu*** na Wikimedijinoj ostavi
**Andronikos Doukas** ili **Doux** (grčki: , ? - 910) bio je bizantski vojskovođa u službi cara Lava VI Mudrog. Bio je prvi član znamenite porodice Doukas o kome postoje značajnija količina historijskih podataka. Godine 904. se istakao u sukobu s Arapima, nanijevši im veliki poraz kod Germanikeje u današnjoj jugoistočnoj Turskoj. Međutim, brzo je postao predmetom dvorskih spletki eunuha Samonasa koji ga je držao svojim glavnim suparnikom; on je 906. poslao lažne vijesti da ga car namjerava uhapsiti i oslijepiti, a u što je Andronikos povjerovao te 906. caru otkazao poslušnost te se zajedno sa porodicom i sljedbenicima povukao u tvrđavu Kabala kraj Ikonijuma. Andronikosove nade da će se uspjeti pomiriti s carem je 907. prekinula smjena njegovog prijatelja Nikole Mistika s mjesta carigradskog patrijarha. Doukas je nakon toga odlučio prebjeći na teritoriju Abasidskog Kalifata, čije su mu vlasti dale utočište u Bagdadu.

Lav VI je, po svemu sudeći, bio prilično blizak s Andronikosom, te je čak napisao elegičnu pjesmu u kojoj izražava žaljenje zbog njegovog bijega. Preko posrednika mu je poslao tajno pismo u Bagdad nudeći mu potpunu rahbilitaciju ako se vrati; njegov suparnik Petronas je, međutim, odlučio to spriječiti, upozorivši abasidskog vezira na carevo pismo. Andronikos je zbog toga prisiljen preobratiti se na islam te stavljen u kućni pritvor, gdje je umro.

Andronikosov sin Konstantin je, za razliku od oca, uspio pobjeći na bizantsku teritoriju. Nekoliko godina kasnije je poginuo u pokušaju da preotme bizantsko prijestolje.

Izvori
------

* Kazhdan, Alexander Petrovich, ur. (1991). *The Oxford Dictionary of Byzantium*. New York, New York and Oxford, United Kingdom: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-504652-6.
* Polemis, Demetrios I. (1968). *The Doukai: A Contribution to Byzantine Prosopography*. London, United Kingdom: The Athlone Press.
* Tougher, Shaun (1997). *The Reign of Leo VI (886-912): Politics and People*. Leiden, The Netherlands: Brill. ISBN 978-9-00-409777-5.
Robert Mueller
**Robert Swan Mueller III** (New York, 7. 8. 1944. – ), američki političar i pravnik, od 2001. do 2013. direktor FBI.

Rođen u New Yorku, a odrastao u Philadelphiji, Robert Mueller je diplomirao međunarodne odnose na Univerzitetu New York. Godinu dana kasnije se priključio marincima i kao komandir voda sudjelovao u vijetnamskom ratu, za što je nekoliko puta odlikovan. Nakon toga je diplomirao pravo i njime se poslije bavio kao privatni advokat i federalni tužilac. 

Godine 1989. imenovan je pomoćnikom tadašnjeg ministra pravde Dicka Thornburgha, na kom položaju je bio do 1991. godine. Godine 2001. predsjednik Bush ga je ponovno imenovao na to mjesto, a 4. 9. 2001. – samo sedmicu dana prije napada 11. septembra – imenovan je za trajnu zamjenu direktora FBI Louisa Freeha koji je prije toga bio podnio ostavku.

Godine 2017. je imenovan za specijalnog tužioca koji istražuje navodnu ilegalnu umiješanost ruskih organizacija i vlade u predsjedničke izbore 2016. godine, odnosno njihovu navodnu povezanost sa novoizabranim predsjednikom Donaldom Trumpom i njegovim suradnicima.

***Robert Mueller*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 107028666
* LCCN: no91025152
* ISNI: 0000 0000 8029 0511
* GND: 1135446067
* MusicBrainz: 67fc7a39-89f1-4e51-927c-953b957ad2af
* NKC: jo20191042385

 |
**Liu Xi** (劉熙) (? -329), kurtoazno ime **Yiguang** (義光), bio je krunski princ, odnosno sin Liu Yaoa, posljednjeg cara kineske/Xiongnu države Han Zhao. Liu Xi je bio mlađi sin, odnosno majka mu je bila carica Yang Xianrong. Krunskim princom je proglašen 319. kada se mislilo da je njegov stariji brat Liu Yin ubijen u Jin Zhunovom puču. Titulu je zadržao kada je 323. otkriveno da je Liu Yin preživio. Braća su bila u dobrim odnosima, a nakon očeve smrti u sukobu sa državom Kasniji Zhao 329. su neko vrijeme nastavili pružati otpor i pokušali osloboditi prijestolnicu Chang'an. U tome nisu uspjeli te su i sami poginuli; njihovom smrću je loza ugašena i tako nestala država Han Zhao.

Izvori
------

* *Knjiga Jin*, vol. 103.
* *Anali Proljeća i jeseni Šesnaet kraljevstava*, vol. 1.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 91, 92, 94.


|  |
| --- |
| Krunski princ (Han) Zhaoa**Kuća Liu** **Umro/la:** 329 |
| Kineska carska porodica |
| Prethodi:**Liu Yao** | **Krunski princ Han Zhaoa**329 | **izumrla** |
| Pretendirane titule |
| Prethodi:**Liu Yao** | **— TITULARNI —*****car Kine*****Pretendent na carsko porijeklo**329Razlog za neuspjeh sukcesije:Zamijenio ga Kasniji Zhao | Slijedi:**Shi Le** |
Ovo je članak o caru države Han Zhao.  Za gospodaru rata iz doba dinastije Han, v. Liu Yao (gospodar rata).  
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Liu (劉)*.*

| **(Han)/(Qian) Zhao Houzhu** ((漢)/(前)趙後主) |
| --- |
| Porodično ime: | Liu (劉; líu) |
| Osobno ime: | Yao (曜, yào) |
| Posthumno ime: | Nema |
|

**Liu Yao** (劉曜) (? -329), kurtoazno ime **Yongming** (永明) bio je posljednji car kineske/Xiongnu države Han Zhao. Na prijestolje je došao nedugo nakon što su 318. članovi carskog klana Liu, kome je i sam pripadao, masakrirani u puču koga je organizirao Jin Zhun. Liu Yao je uspio zbaciti Jin Zhuna, osvetiti svoju rodbinu i ponovno uspostaviti dinastiju; međutim, država je bila toliko oslabljena da je Jie vojskovođa Shi Le iskoristio priliku da u istočnim dijelovima proglasi nezavisnost i tako osnuje državu Kasniji Zhao. Godine 329. je došlo do odlučujuće bitke u kojoj je Shi porazio, zarobio a potom pogubio Liu Yao. Njegovi sinovi, krunski princ Liu Xi i Liu Yin, princ od Nanyanga, su neko vrijeme nastavili pružati otpor, ali su iste godine likvidirani, čime je prestala postojati država Han Zhao.

Izvori
------

* *Knjiga Jina*, vol. 103.
* *Anali Proljeća i jeseni Šesnaest kraljevstava*, vol. 1.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94.



|  |
| --- |
| Gospodar Hou od (Han) Zhaoa**Kuća Liu** **Umro/la:** 329 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Liu Can** | **Car Han Zhaoa**318–329 | Slijedi:**Liu Xi** |
| Pretendirane titule |
| Prethodi:**Liu Can** | **— TITULARNI —*****car Kine*****Tvrdnje o potomstvu od kraljeva**318–329Razlog za neuspjeh sukcesije:Šesnaest kraljevstava | Slijedi:**Liu Xi** |
**Grofovija Norrbotten** je jedna od 21 grofovije (švedski: *Norrbottens län*) na koji je Švedska administrativno podjeljena, koja se prostire na sjeveru zemlje.

Geografske karakteristike
-------------------------

Norrbotten je svojom površinom od 98,249 km² najveća švedska grofovija, i najsjevernija, koja se proteže iznad Arktičkog kruga.

Grofovija Norrbotten prostire se najvećim dijelom po teritoriju historijske pokrajine Norrbotten (istok), ali i po 
nekadašnjem Lapplandu (zapad) u njoj živi 248,609 stanovnika.

Grofovija Norrbotten prostire se duž Botnijskog zaljeva, sa istoka
graniči sa Finskom, sa zapada sa Norveškom, a sa juga sa grofovijom
Västerbotten.

Norrbotten se uzdiže od obalne ravnice do golih planina na granici sa Norveškom, tu se nalazi najviši vrh Švedske - Kebnekaise visok 2111 metara.

Privreda
--------

Kako vrlo malo usjeva može dozrijeti za kratkog ljeta - poljoprivreda je vrlo slaba, a i drvoprerađivačka industrija, jer su drva niska i sporo rastu. Zato je Norrbotten vrlo bogat željeznom rudom koja se iskapa kod Kirune, Gällivare i Malmbergeta. Ta se ruda tali u željezari u administrativnom centru - 
Luleå.

Izvori
------

1. 1 2  „Sweden: Norrbotten" (engleski). City population. Pristupljeno 09. 04. 2015.
2. 1 2 3 4  „*Norrbotten*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 9. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

* Službene stranice Grofovije Norrbotten (`sv`)
* *Norrbotten* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

 p • r • u  **Švedske grofovije** 

Zastava ŠvedskeZastava Švedske
Blekinge • Dalarna • Gävleborg • Gotland • 
Halland • Jämtland • Jönköping • Kalmar • Kronoberg • 
Norrbotten • Örebro • Östergötland • Skåne • 
Södermanland • Stockholm • Uppsala • Värmland • 
Västerbotten • Västernorrland • Västmanland • 
Västra Götaland
Ovo je članak o službeniku dinastije Tang i starijem bratu osnivača države Južni Han.  Za ostala značenja, v. Liu Yin.
**Liu Yin** (劉隱) (874–4. april 911), formalno **Princ Xiang od Nanhaija** (南海襄王), kasnije posthumno nazvan **Car Xiang** (襄皇帝) sa hramskim imenom **Liezong** (烈宗) strane mlađeg brata Liu Yana, bio je kineski gospodar rata, formalno u službi dinastije Tang, a potom njene nasljednice Kasniji Liang. Pod njima je kao vojni guverner (*Jiedushi*) vladao Okružjem Qinghai (清海, sjedište u današnjem gradu Guangzhou u provinciji Guangdong). Ta je vlast kasnije poslužila podloga njegovom bratu Liu Yanu, da osnuje državu Južni Han, jedno od Deset kraljevstava.

Izvori
------

1. ↑  *Nova historija Pet dinastija*, vol. 65.
2. ↑  *Zizhi Tongjian*, vol. 268.
3. ↑  Academia Sinica Chinese-Western Calendar Converter.

* *Historija Pet dinastija*, vol. 135.
* *Nova historija Pet dinastija*, vol. 65.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 259, 260, 261, 262, 263, 265, 266, 267, 268.
* *Anali Proljeća i Jeseni Deset kraljevstava* (十國春秋), vol. 58.