**Ajvan** ili **ejvan** (perz. ایوان) je portal u obliku nadsvođene prostorije čiji je jedan zid potpuno otvoren. Jedan je od glavnih obilježja iranske arhitekture od starovjekovnih prijemnih dvorana carskih palača do kasnijih islamskih džamija, a u kombinaciji s dvama minaretima često obilježava portal odnosno posebno naglašen ulaz. Bogato je ukrašen kaligrafskim natpisima u trakama, pocaklenim pločicama i geometrijskim ornamentima. Ajavni su čest arhitektonski element i kod medresa, bazara, karavan-saraja, mauzoleja i obiteljskih kuća.

Etimologija i terminologija
---------------------------

Perzepolis (6. v. pne.)
Etimološko podrijetlo *ajvana* je perzijsko, kasnije je usvojeno u arapskom kao *īvān* ili *līvān*, a tijekom srednjeg i novog vijeka proširilo se i među ostalim jezicima svijeta. U srednjovjekovnim perzijskim i arapskim tekstovima *ajvan* uglavnom podrazumijeva palaču ili njen glavni dio. Prošireno značenje *ajvana* također podrazumijeva najvažniji ili službeni dio bilo kakve vrste zgrade. Uvriježeno je da riječ izravno potječe od *apadane* (nezaštićena; otvorena; neutvrđena), prijemnog trijema karakterističnog za velebne ahemenidske palače iz sredine 1. milenijuma pne. poput Perzepolisa. U oblikovnom smislu, ahemenidsku apadanu za razliku od stereotomskog partskog ili sasanidskog ajvana karakterizira tektonska struktura bez svoda, no određeni ajvani s ravnim krovovima i stupovima ponovo će se pojaviti tijekom safavidskog (npr. Čehel Sotun) i kadžarskog razdoblja (npr. Golestanska palača). Poistovjećivanje ajvana s jednostrano otvorenom nasvođenom prostorijom uglavnom proizlazi zahvaljujući Ajvan-e Kesri, sasanidskoj palači u Ktezifontu. Međutim, uz *ajvan* se za ovu građevinu koristi i sinonim *tak* koji se više odnosi na oblik nego na funkciju. Daljnja upotreba naziva *ajvan* vrlo se rijetko odnosi na oblik; npr. ajvanom se tijekom abasidskog razdoblja (8. − 13. v.) nazivalo prijemnu dvoranu, a za vrijeme vladavine Muzafarida (14. v.) označavao je i određene četverokatnice. Također, u Firdusijevoj *Šahnami* iz oko 1000. godine ajvan se kao naziv gotovo isključivo koristi za palače ili prijemne dvorane. Natpis u istočnoj dvorani isfahanske Saborne džamije iz 1360-ih godina spominje „visoki ajvan", ali s obzirom na kontekst nije moguće utvrditi radi li se o svodu ili čitavoj građevini. Osim toga, ovu je građevinu opisao književnik Ali-Šir Navai spomenuvši „ajvane s brojnim stupovima" što jasno isključuje nadsvođenu dvoranu. Samo pročelje ajvana inače se naziva *pištak*, što je perzijski izraz za otvor na zidu građevine. Ipak, bez obzira na historijski razvoj konstrukcije i terminologije, u arhitektonskoj nomenklaturi *ajvan* označava svaku nadsvođenu prostoriju s jednim otvorenim zidom.

Stari vijek
-----------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Ajvan Ardaširove palače u Firuzabadu (3. v.) |  | Ajvan Ardaširove palače u Firuzabadu (3. v.) |
| Ajvan Ardaširove palače u Firuzabadu (3. v.) |  | Hozrojev ajvan (*Tak-e Kesra*) u Ktezifontu (6. v.) |

Ajvan u Hatri (2. v.)
Najstariji poznati ajvani datiraju se u partsko razdoblje (247. pne. − 226.) i pronađeni su u Mezopotamiji. Samostalni ajvani u Hatri iz 2. vijeka smatrani su revolucionarnim arhitektonskim primjercima, no arheološka istraživanja E. J. Kealla pokazala su da je i tijekom 1. vijeka postojao niz hramova, palača i kuća sa sličnim manjim konstrukcijama. Ajvani su se kod njih pojavljivali na tri različita načina: kao samostalne strukture, kao dvostruki simetrični odnosno nasuprotni, te kao četiri elementa položena oko pravokutnog dvorišta. Određeni povjesničari umjetnosti pokušali su pronaći neiransko podrijetlo ajvana povezujući ga sa starijim mezopotamskim lukovima ili pripisujući mu helenističke utjecaje, ali takve se hipoteze danas ne smatraju vjerodostojnima. Usprkos tome što se pouzdano zna da se najstarije nadsvođene konstrukcije ovog tipa pojavljuju u partskom razdoblju, zbog oskudnosti arheoloških nalazišta i dalje nije moguće sa sigurnošću utvrditi jesu li prvotno građene u Mezopotamiji ili na Iranskoj visoravni. Naime, jedini ajvan iz 1. vijeka pronađen istočnije jest Kuh-e Hadže u Sistanu, dok u partskoj Nisi na sjeveroistoku unatoč veličanstvenim kupolama ajvani nisu pronađeni. Od sredine 3. vijeka nadalje, ajvani su postali arhitektonskim simbolima Sasanidske Monarhije. Ogledni primjeri iz ovog razdoblja su ajvani Ardaširove palače u Firuzabadu iz 3. vijeka odnosno golemi Hozrojev ajvan (*Tak-e Kesra*) u Ktezifontu iz 6. vijeka. Potonji je imao svod visine 37 m, dužine 50 m, te raspona 26 m i najveća je takva konstrukcija starog vijeka. Drevni iranski ajvani imali su funkciju ceremonijalne dvorane palače odnosno bili su mjestom službenih carskih pojavljivanja, sastanaka i krunidbi. Prilikom takvih događaja otvor ajvana početno bi bio zaklonjen velebnim zastorom, a njegovo micanje odnosno otkrivanje prijestolja pred okupljenim masama označilo bi početak carske svečanosti.

Islamsko razdoblje
------------------

Ajvani su se nastavili koristiti i graditi tijekom islamskog razdoblja, a koncept starovjekovne carske palače s nadsvođenom dvoranom i nadovezanom kupolom prenio se na džamije. Funkcija islamskog ajvana ovisila je o okolnostima i arhitektonskom razvoju same konstrukcije. Primjerice, veliki ajvan Tak-e Kesra u Ktezifontu prenamjenjen je u islamsku molitvenu dvoranu, dok su se podno ajvana u Bagdadu i Mervu odvijale kalifske ceremonije nalik onim sasanidskim. Daljnji razvoj ajvana kao sastavnog dijela arhitektonske cjeline rezultirao je pojavom četiriju individualnih žarišta raspoređenih na osima tradicionalnog perzijskog vrta (npr. Nakš-e Džahan). Koncept četiri ajvana u unutrašnjem dvorištu javlja se i kod obiteljskih kuća, osobito u Horasanu i Sistanu. Funkcija ovog koncepta s četiri ajvana teško je objašnjiva i dan danas odnosno tumači se isključivo estetskim razlozima. Bakranov mauzolej kraj Isfahana i džamija u farskom Nejrizu neki su od rijetkih primjera gdje se ajvan pojavljuje samostalno. Alternativno, ajvan se pojavljuje i kao pročelje monumentalnog carskog prijestolja. Tijekom islamskog razdoblja ajvani su se iz Irana proširili i prema Siriji, Egiptu i Anatoliji, iako nisu postali uobičajenim elementom arapske ili osmanlijske arhitekture. S druge strane, ajvani su uvelike korišteni na istoku odnosno u indijskoj Mogulskoj Monarhiji (npr. Humajunova grobnica ili Tadž Mahal).

* Ajvan isfahanske Imamove džamije, jedan od četiri oko Nakš-e DžahanaAjvan isfahanske Imamove džamije, jedan od četiri oko Nakš-e Džahana
* Tri ajvana s pripadajućim medresama u SamarkanduTri ajvana s pripadajućim medresama u Samarkandu
* Ajvani na pročeljima Taj Mahala u AgriAjvani na pročeljima Taj Mahala u Agri
* Tektonski ajvan Golestanske palače u TeheranuTektonski ajvan Golestanske palače u Teheranu
* Ajvan Amerijske obiteljske kuće u KašanuAjvan Amerijske obiteljske kuće u Kašanu

Povezano
--------

* Iranska arhitektura

Literatura
----------

* () Godard, André (1951.). *L'origine de la madrasa, de la mosquée et du caravansérail à quatre īwāns*, Ars Islamica **XV./XVI.**. Ann Arbor: University of Michigan Press, ISSN 1939-6406, OCLC 482045151.
* () Grabar, Oleg (1978.). *Īwān*, II. izdanje, Encyclopaedia of Islam **IV**, Leiden: Brill Publishers, ISBN 9789004057456, OCLC 758278456.
* () Grabar, Oleg (15. 12. 1987.). *Ayvān*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.
* () Keall, Edward John (15. 12. 1986.). "ii. Parthian Period", *Architecture*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.
* () Keall, Edward John (15. 12. 1987.). *Ayvān-e Kesrā*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.
* () Schmitt, Rüdiger; Stronach, David (15. 12. 1986.). *Apadāna*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.
* () Yarshater, Ehsan (1983.). *The Seleucid, Parthian and Sasanian periods*, The Cambridge History of Iran **III**. Cambridge, U.K.: Cambridge University Press, DOI:10.1017/CHOL9780521200943.023, ISBN 9780521200929, OCLC 489573396.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Ajvan** |

| * p
* r
* u
Iranska arhitektura |
| --- |
| Historijski stilovi | perzijski / *parsi* (800–300 pne.) • partski / *parti* (300 pne.–700) • horasanski / *horasani* (700–1000) • rajski / *razi* (1000–1300) • azarski / *azari* (1300–1500) • isfahanski / *isfahani* (1500–1925) |
| Arhitektonski periodi | **Drevni:** elamski (3200–539 pne.) • medijski (728–550 pne.) • ahemenidski (550–330 pne.) • seleukidski (312–247 pne.) • partski (247 pne.–224) • sasanidski (224–651)**Islamski:** samanidski (819–999) • bujidski (934–1055) • gaznavidski (963–1187) • guridski (1148–1215) • seldžučki (1037–1194) • ilhanidski (1256–1335) • timuridski (1370–1507) • safavidski (1501–1736) • kadžarski (1785–1925) |
| Reprezentativni gradovi | Anšan • Amol • Ardabil • Balh • Bam • Buhara • Damgan • Derbent • Dura-Europos • Ekbatana • Firuzabad • Gazni • Gurgandž • Hatra • Hekatompil • Herat • Isfahan • Istahr • Jazd • Kašan • Kazvin • Kom • Ktezifont • Maraga • Mašhad • Merv • Nisa • Nišapur • Pasargad • Perzepolis • Raj • Šahrisabz • Samarkand • Sultanija • Širaz • Šuštar • Suza • Tabriz • Taht-e Sulejman • Teheran • Zandžan • Zarandž |
| Objekti i elementi | Ab-anbar • Andaruni • Ajvan • Bazar • Biruni • Čahar-bag • Džamija • Gonbad • Hašt-behešt • Hašti • Hovz • Imamzade • Jakčal • Kanat • Karavansaraj • Kuče • Pandždari • Sahn • Stup • Šabestan • Talar • Tekija • Vjetrohvat • Vrtovi |
| Srodne teme | Umjetnost • Urbanizam • Islamska arhitektura • Moderna arhitektura (1925–2023) |
| Popisi | Arhitekti • Gradovi (planirani • historijske prijestolnice) • Ab-anbari • Bazari • Crkve • Džamije • Imamzada • Karavansaraji • Kupole • Mauzoleji • Mostovi • Palače • Sinagoge • Stadioni • Tornjevi • Utvrde • Vrtovi |