**Gučetići** (*Gozze*) su stara i velika obitelj dubrovačkih plemića od 12. - 20. stoljeća (po nepotvrđenoj predaji od 8. stoljeća), koja je u gospodarstvu i kulturi Dubrovačke republike dala cijeli niz čelnika, diplomata, biskupa, književnika, umjetnika, vrtlara, pomoraca i drugih dubrovačkih uglednika. Kao obrazovani intelektualci su posjedovali jednu od najvećih obiteljskih knjižnica u Dubrovniku, koja se kroz naraštaje obogaćivala i oporučno prenosila na potomke Gučetića, a to je ujedno bila i najveća zbirka dubrovačkih djela na srednjovjekoj jekavskoj čakavici starog Dubrovnika. Gučetići su također bili osnivači i stoljetni vlasnici prve dendrološke zbirke u Hrvatskoj, tj. našega najstarijeg *Arboretuma Trsteno* kod Dubrovnika.

### Rodoslovna povijest Gučetića

Po srednjovjekoj dubrovačkoj predaji, Gučetići su se negdje u 12. st. doselili u Dubrovnik iz Livna u Bosni, a po toj tradiciji im je najraniji dubrovački patronim (nadimak) bio *Pecorarius* (tj. hr. Ovčarić), jer da su ranije bili stočari sa stadima ovaca. Kasnije su stoljećima sve do Jugoslavije imali svoje posjede oko Stona i Tebinja u Popovu Polju, gdje su im potom oduzeti. U ranijim natuknicama im prezime ima oblike *Gozze, Gozzo, Gocko, Kotse* i konačno u klasičnom Dubrovniku kao Gučetić. Njihov obiteljski rod je prvi puta u Dubrovniku jasno zapisan od god. 1253, a potom je poznat niz uglednih članova obiteljske loze Gučetića, od kojih se tu navode tridesetak najvažnijih: 

Emblem obitelji Gučetić
* *Klement* Gučetić, prvi imenom zapisan: kao dubrovački knez uveo carinske propise za stranu robu 1385.
* *Rafo* Gučetić, kapetan: dubrovačkim brodom dovezao ugarskog kralja Žigmunda 1396.
* *Đuro* Gučetić, kapetan: dovezao je iz Palestine danskog kralja Erika IX. 1424.
* *Žuko* Gučetić 1430. i *Nikola* Gučetić 1442: kao dubrovački diplomati u Carigradu, dobivaju od sultana Murata II. fermane (povelje) o razgraničenju Dubrovačke Republike i Turskog Carstva.
* *Lujo* Gučetić, diplomat: kao dubrovački poslanik u Bosni oko godine 1451.
* *Ivan Marin* Gučetić: na posjedu Gučetića uređuje *Arboretum Trsteno* kod Dubrovnika od 1494.
* *Ivan Stijepo* Gučetić (1451-1502): dubrovački pjesnik i pisac *Dervišijade*.
* *Dživoje* Gučetić: dubrovački govornik i pjesnik početkom 16. stoljeća.
* *Serafim* Gučetić (Saro Gozze): kao dubrovački poslanik u Francuskoj, rješava pomorske sporove dubrovačkih brodova na Atlantiku 1530.
* *Vito Klement* Gučetić: stonski knez 1507-1554, član dubrovačkog vijeća, umro 1564.
* *Bernardo* Gučetić, franjevac i sitnoslikar: oslikao i napisao martirologij u Franjevačkoj knjižnici Dubrovnik 1541.
* *Dr. Petar* Gučetić, učeni sorbonski teolog: biskup stonski od 1551.- 1564.
* *Franjo* Gučetić: ugledni dubrovački glazbenik, umro je godine 1558.
* *Đuro* Gučetić: kao dubrovački poslanik u Francuskoj, rješava plovidbu dubrovačkih brodova na Levantu 1574.
* *Nikola Vitko Gučetić* (Vito Gozze), doktor filozofije i teologije (1549-1610): napisao niz radova o državi, obitelji, estetici, Aristotelu itd.
* *Vlaho Klement* Gučetić: član Velikog vijeća u Dubrovniku oko 1562, umro godine 1618.
* *Ambroz Marin* Gučetić: biskup stonski i član Dubrovačkog vijeća 1559-1570, umro 1632.
* *Savko* Gučetić (Savino Gozze): književnik i prevoditelj talijanskih djela, umro 1603.
* *Ambroz* Gučetić (Ambrosio Gozze): dubrovački književnik, umro je god. 1632.
* *Dživo* Gučetić (Ivan Gozze): isusovac, pjesnik i književnik, umro je god. 1667.
* *Vladoje* Gučetić, diplomat: zastupnik Dubrovačke republike na Bečkom dvoru 1684.
* *Ivan Marin* Gučetić: ugledni dubrovački dobrotvor i sponzor "opera pia", oko 1738.
* *Pavao Frane* Gučetić: bio je ugledan dubrovački slikar u 18. stoljeću.
* *Rafo Ivan* Gučetić: spominje se kao ugledni dubrovački patricij, u Beču 1817.
* *Melkior* Gučetić: navodi se kao ugledni dubrovački plemić i patricij, u Beču 1836.
* *Nikša* Gučetić: oženjen u Dubrovniku 1937, sa četvero djece (bez muških unuka).
* *Vito* Gučetić: zadnji domaći potomak obitelji u samom Dubrovniku i vlasnik Arboretuma Trsteno, kao 98-godišnji starac umro u Dubrovniku 1950.

Za starohrvatsko jezikoslovlje i dubrovačku književnost su nadasve značajni pisci Gučetići, koji su, slično kao i Džore Držić, Šiško Menčetić i Nikola Nalješković, od 15. - 17. stoljeća još pisali svoja djela i pjesme srednjovjekom ***jekavskom čakavicom*** (kako danas govore Lastovo i Janjina na Pelješcu). U njihovo doba je taj arhajski južnojadranski dialekt stare Hrvatske još uvijek bio glavni pučki govor Dubrovačke Republike i samoga grada Dubrovnika prije provale Turaka i doselidbe iz zaleđa brojnih štokavskih izbjeglica, koji su tek oblikovali noviju dubrovačku štokavštinu. Tim predvukovskim izvornim govorom srednjovjekog Dubrovnika prije balkanske štokavizacije, pisali su od Gučetića npr. *Dživoje Gučetić, Petar Gučetić, Ivan Stijepo Gučetić, Vitko Gučetić, Savko Gučetić i Ambroz Gučetić*, a od tih su idućoj četvorici djela dosad bolje očuvana ter književno i jezično proučena. Pisci Gučetići za javnu, kulturnu i književnu afirmaciju srednjovjeke jekavske čakavice u starom Dubrovniku, imaju sličnu ključnu važnost, kakovu su istodobno imali banovi Zrinski i Frankopani za javnu promociju starohrvatskog standarda kajkavska ikavica u ostaloj Hrvatskoj od Istre do Međimurja (pa zato jedne i druge jugoslavenski vukovci idejno prešućuju i skrivaju zbog štokavskog unitarizma).

### Ivan Stijepo Gučetić

**Ivan Stijepo** Gučetić (1454. - 1502.), pjesnik, književnik i izvrstan govornik, vrlo cijenjen u ranoj poeziji 15. stoljeća, pa su zato i neki drugi pisci u svojim zbirkama pretiskali više njegovih pjesama, npr. Jakov Bunić i Angelo Polliciano (1454. - 1494.). Kao vrhunski intelektualac, posjedovao je jednu od najbogatijih obiteljskih knjižnica u tadanjem Dubrovniku. Umro je u Dubrovniku 11. ožujka 1502.

### Nikola Vitko Gučetić

Nikola Vitko Gučetić
**Dr. Vitko Gučetić** *(Vito Gozze*, nadimak Vitković) iz Dubrovnika, živio je u 16. stoljeću. Studirao je u Italiji gdje je postigao titule magistra i doktora filozofije i teologije, pa je to bio jedan od najučenijih ranih intelektualaca iz loze Gučetića. Napisao je cijeli niz radova na latinskom, talijanskom i jekavskoj čakavici: filozofske rasprave o Platonu i Aristotelu, o substanciji i prauzrocima svijeta, o ljepoti i ljubavi (*Dialogo della belezza*), o građanstvu i uređivanju države, o ustroju obitelji, o duši i kajanju, itd. Svoje glavno djelo o ustroju obitelji dr. Vitko je posvetio svom rođaku *Niki Luju* Gučetić za Novu godinu 1589.

### Savko Gučetić

*Glavni članak: Savko Gučetić*
**Savko Gučetić** *(Savino Gozze*, nadimkom Bendišević) bio je dubrovački pjesnik i književnik, rođen sredinom 16. stoljeća i umro u Dubrovniku početkom 17. st. Na staroj jekavskoj čakavici[*nedostaje referenca*] je napisao najveću dramu dubrovačke književnosti pod naslovom  *Dalide* s oko 4.000 dvanajsteraca, ali to monumentalno djelo zbog nepodobnoga predštokavskog jezika vukovski jugoslavisti većinom prikrivaju i prešućuju. Ova je drama tematski i koncepcijom dosta slična tragediji Williama Shakespearea (Romeo i Julija), a za njezina prva 4 čina je unio slobodni poluprijevod "Arijadne" Ludovica Grotta i za peti čin kao podlogu je uzeo Grottovu "Dalide" koju je dalje razradio.

### Dživoje Gučetić

**Dživo Gučetić** (*Ivan Gozze*, 1624.-1667.), bio je isusovac, pjesnik i prevoditelj u 17. stoljeću, a umro je u Dubrovniku 11. srpnja 1667. Isprva je u Italiji studirao za isusovca, a po povratku u Dubrovnik je napustio redovništvo i oženio se dubrovačkom plemkinjom Marijom Đamanić. Od predaka je također naslijedio bogatu obiteljsku knjižnjicu Gučetića, koju je oporučno ostavio potomcima. Napisao je više djela: 

* Drama *"Io":* to je dramatizacija jedne epizode iz Ovidijevih Metamorfoza, o Jupiterovoj ljubavnici Io koju je za kaznu Junona pretvorila u kravu, a potom ju je Jupiter uzdigao na nebo kao božicu Izidu. Prvo je tu dramu 1652. objavio na talijanskom, a potom ju je 1653. sam preveo na dubrovačku jekavsku čakavicu i posvetio opatu Stjepanu Gradiću.
* *Leon filozof:* s latinskoga je na domaću jekavsku čakavicu također preveo 1651. isusovačku školsku dramu "Leon filozof", kojoj je prvi autor bio njegov rimski profesor teologije G.B. Giattini.