recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Louis Juchault de Lamoricière** (5. septembar 1806. Nantes - 11. septembar 1865. Prouzel / Departman Somme) bio je francuski oficir i političar, koji se naročito istakao u okupaciji i kolonizaciji Francuskog Alžira.

Biografija
----------

Nakon školovanja pridružio se francuskim Inženjercima 1829. Godinu dana kasnije 1830. poslan je u Alžir kao kapetan lakog pješadijskog puka (Zuava), tamo se istakao 1833. u formiranju Arapskog biroa (*Bureaux arabes*) koji je trebao koordinirati akcije u francuskim arapskim kolonijama. 
Nakon uspješne vojne kampanje i zauzimanja Constantina strelovito je napredovao, 1837. dobio je čin pukovnika 1837. nakon tog 1840. general majora a 1843. generala divizije. Jedno kraće vrijeme u nedostatku predsjednika od 1845. vršio je dužnost generalnog guvernera Francuskog Alžira.

U međuvremenu je gradio političku karijeru i u domovini - 1846. izabran je kao poslanik Departmana Sarthe u Francuski parlament. U njemu se istakao kao predlagatelj plana leberalne a ne vojne kolonizacije Alžira, jer je bio zabrinut ratom protiv domicilnih Arapa, upozoravajući da će to dovesti do njihova istrebljenja i pretvoriti Alžir u neplodnu pustoš umjesto bogate i korisne kolonije.

Jedno kratko vrijeme 1848. bio je ministar rata, nakon tog je poslan u Carsku Rusiju gdje je bio ambasador.

Kao istaknuti protivnik Napoleona III i njegovih carskih ambicija uhapšen je 1851. nakon Državnog udara i protjeran iz zemlje. Povratak u domovinu omogućen mu je 1857. pa se 
vratio u vojsku. Uz privolu francuskih vlasti angažirao se na strani Papinske Države protiv Garibaldija i vojske Pijemont-Sardinije.

Komandirao je papinskom vojskom ali se nakon poraza 1860. kod Castelfidarda od snaga Pijemont-Sardinije vratio u zemlju, u kojoj je u anonimnosti i umro.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Christophe-Louis-Leon Juchault de Lamoricière, French general*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.2. 2020.

Vanjske veze
------------

***Louis Juchault de Lamoricière*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Christophe-Louis-Leon Juchault de Lamoricière, French general* (na portalu Encyclopaedia Britannica) (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 5712171
* LCCN: no99007135
* ISNI: 0000 0000 2218 5991
* GND: 119155419
* SUDOC: 030628032
* BNF: cb13489491b (podaci)
* The Léonore id LH//1385/48 is not valid.

 |
Louis Freeh
**Louis Joseph Freeh** (rođen 6. 1. 1950. u Jersey Cityju u saveznoj državi New Jersey) je američki biznismen, poznat kao bivši direktor FBI u doba administracije predsjednika Clintona i Busha.

Freeh je odrastao u katoličkoj familiji, a godine 1971. je diplomirao na Univerzitetu Rutgers. Godine 1975. se priključio FBI-ju i služio kao agent u njujorškom uredu. Godine 1981. je postao federalni tužitelj, a 1991. i federalni sudac. Godine 1993. Bill Clinton ga je imenovao, a Senat potvrdio na mjesto direktora FBI.

Na početku mandata FBI je bio pod žestokim kritkama američke javnosti zbog krvavih incidenata u Ruby Ridgeu i Wacou. Freeh je kao tehnokrat pokušao popraviti taj utisak, iako su se kritike nastavile, prvenstevno zbog neuspjeha da se spriječi eksplozija u Oklahoma Cityju.

Dijelom zbog kritika, a dijelom zbog plaće koja nije bila adekvatna za uzdržavanje šestoro sinova, Freeh je sredinom 2001. podnio ostavku. Danas radi kao potpredsjednik i glavni odvjetnik tvrtke MNBA.

Godine 2005. objavio je knjigu memoara u kojoj se prilično kritički odnosi prema predsjedniku Clintonu.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 255549596
* LCCN: no95023310
* ISNI: 0000 0000 4162 7337
* GND: 1191919935
* SUDOC: 103822860
* NDL: 00819702

 |
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Lujzijana**. Za druga značenja, v. članak o američkoj saveznoj državi Louisiani.* |

Početak Luizjane kroz kanjon Rječine (Banska vrata), iznad je vijadukt Riječke zaobilaznice iz 70-ih g XX. st.
**Lujzinska cesta** - **Lujzijana** - **Via Ludovicea** cesta je koja spaja Karlovac i Rijeku. Duga je 141 km, građena je pod Napoleonovom vlašću od 1803. do 1811. a nazvana je po Napoleonovoj supruzi Mariji Lujzi, kćerke cara Franza I.

Opis
----

Povezivala je Rijeku s Karlovcem preko Grobničkog polja, Kamenjaka, Gornjeg Jelenja, Lokava, Delnica, Skrada, Stubice, Severina na Kupi, Netretića i Stativa. Duljina Lujzijane iznosila je 18 austrijskih milja (1 milja = 7,585 km). Bila je široka oko 6 m.

Nakon izgradnje Lujzijane počinje razvoj gradova u Gorskom kotaru koje je cesta povezivala. 

To je bila najkraća prometnica između Rijeke i Karlovca, te jedna od najmodernijih u cijeloj monarhiji. Izgradnjom Lujzijane, Karolinska cesta je izgubila na značaju.

Galerija
--------

* miljokaz kod Nadvučnika miljokaz kod Nadvučnika
* miljokaz u obliku kamenog obeliska uz serpentinu na Cirkulu podno Kamenjaka miljokaz u obliku kamenog obeliska uz serpentinu na Cirkulu podno Kamenjaka
* izvor pitke vode uz Lujzijanu izvor pitke vode uz Lujzijanu
* početak uspona Lujzijane (desno) uz rječinski kanjon početak uspona Lujzijane (*desno*) uz rječinski kanjon
* prikaz odsječka Lujzijane na karti s kraja 19. stoljeća prikaz odsječka Lujzijane na karti s kraja 19. stoljeća

Povezano
--------

* Jozefina
* Karolina

Izvori
------

Literatura
----------

* Rudolf Strohal: "Uz Lujzinsku cestu", 1935. novo izdanje 1993. pretisak 2005.

***Lujzijana*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 2425147553261653800000

 |
Koordinate: 40°37′59.97″N 22°57′10.61″E﻿ / ﻿40.6333250°N 22.9529472°E﻿ / 40.6333250; 22.9529472

Rekonstrukcija slavoluka i hrama u njihovom originalnom obliku
**Luk Galerija** (grčki: αψίδα του Γαλερίου, također poznat i kao **Kamara**, grčki:καμάρα) te **Grobnica Galerija** ("Rotunda", grčki: ροτόντα) je naziv za kompleks koji se sastoji od dva spomenika sagrađena početkom 4. vijeka u Solunu. Sastoji se od slavoluka koji je rimski car Galerije podigao na Via Egnaciji kako bi proslavio pobjedu nad Perzijancima u bitci kod Satale, te 125 m udaljena cirkularna građevina za koju se vjeruje da ju je Galerije podigao kao vlastiti mauzolej. Galerije je nakon smrti pokopan u današnjem Zaječaru, a njegov "mauzolej" je naredbom cara Konstantina prenamijenjen u crkvu ukrašenu mozaicima, danas poznatu i kao **Crkva sv. Georgija**. Godine 1590. su je Turci pretvorili u džamiju i dogradili minaret. Nakon prvog balkanskog rata 1912. je ponovno posvećena kao crkva. Trenutno se nalazi pod upravom grčkog Ministarstva kulture.

Eksterni linkovi
----------------

***Luk i grobnica Galerija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hellenic Ministry of Culture Arhivirano 2007-08-20 na Wayback Machine-u
**Luciano Pavarotti** [luˈtʃaːno pavaˈrɔtti] (Modena, 12. oktobra 1935. – Modena, 6. septembra 2007.), talijanski tenor. Pored José Carreras i Plácido Domingo pripadao čuvenoj pjevačkoj trojci: *"tri tenora"*.

Biografija
----------

Potiče iz muzičarske porodice. Prije nego što se počeo baviti muzikom, bavio se pedagogijom i želio je biti učitelj. To je i radio pune dvije godine na *Scuola delle Magistrale*. 1956. odlučuje postati pjevač i počinje uzimati časove pjevanja kod Arrigo Pola u Modeni a kasnije i kod Ettore Campogalliani u Mantaui.

Debitovao je 1961. u Reggio nell'Emilia i pobjeđuje na internacionalnim muzičkim takmičenjima. Prvi javni nastup van Italije je imao u Beogradu. Na to slijede pozivi različitih talijanskih, holandskih (Amsterdam) kao i drugih operskih kuća (Beč, Cirih).

1965. je radio u SAD i Australiji sa Joan Sutherland. Godinu poslije - debituje i u milanskoj skali. Slijede angažmani u Barceloni, Parizu, Londonu i New Yorku.

1981. osniva u Filadelfiji takmičenje mladih pjevača i od tada počinje da reducira broj svojih nastupa na bini. To nije važilo i za televizijske nastupe - čak naprotiv, broj koncerata na televiziji se povećao. U toku svjetskog fudbalskog prvensta 1990. sa José Carreras i Plácido Domingo formira pjevački trio tri tenora.

Lucianove pjevačke partnerke su osim Joan Sutherland bile i Montserrat Caballé, Ileana Cotrubas, Kiri Te Kanawa, Maria Chiara i Mirella Freni.

Debi kao režiser Pavarotti je imao 1988. u venecijanskoj operi (*La Favorite* od Gaetano Donizetti).

Luciano Pavarotti je 21. maja 2005. godine održao koncert u Beogradu.

Vanjske veze
------------

***Luciano Pavarotti*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica Arhivirano 1999-10-02 na Wayback Machine-u ((en))
* Luciano Pavarotti Arhivirano 2005-11-04 na Wayback Machine-u ((en))

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 64091790
* LCCN: n81012217
* ISNI: 0000 0001 1658 5187
* GND: 118592270
* SELIBR: 280358
* SUDOC: 03314530X
* BNF: cb12404177z (podaci)
* BIBSYS: 15927
* MusicBrainz: 705076ef-a0c5-472f-bebd-3e72174fcaf4
* NLA: 36268558
* NDL: 00539045
* NKC: jn20000701382
* BNE: XX852699
* CiNii: DA04026196
* RKD: 254835
* CONOR.SI: 11350883
* NSK: 000045070

 |
Pripadnici otmjenog društva okupljeni na utakmici pola u St. Moritzu
**Otmjeno društvo** je izraz koji se koristi za pripadnike više klase koji se ističu aktivnim društvenim životom i uz to vezanim životnim stilom - učestalo posjećivanje javnih događaja, svečanosti, zabava i sl. - zbog koga privlače pažnju javnosti uključujući medije.

Izraz otmjeno društvo se često vezuje uz izraz celebrity, koji se opisuje relativno noviji fenomen, i ima nešto drukčije značenje. Za razliku od celebrityja otmjeno društvo označava osobe koje su u njega ušle prije svega zahvaljujući porijeklu i rodbinskim vezama s pripadnicima društvene elite kao što su plemstvo, direktori velikih korporacija, vodeći političari i sl. Celebrityjima se, pak, mogu smatrati i osobe koje porijeklom ili svojim životnim stilom ne pripadaju otmjenom društvu.

Za ličnosti koje pripadaju otmjenom društvu se u engleskom koristi izraz *socialite* koji je posljednjih godina prodro u neke druge jezike, ali još uvijek ne i na srpskohrvatsko govorno područje.

Literatura
----------

***Otmjeno društvo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Spens, Christiana. *The Socialite Manifesto*. London: Burning House, 2009. ISBN 978-1-905636-40-2. The cover subtitle: "One Day in the Life of Ivana Denisovich". A short novel.
**Otkazivanje** (engl. ) je izraz kojim se u televizijskom žargonu označava odluka producenata neke televizijske serije da se trajno obustavi njeno snimanje. Izraz potiče iz SAD te se u pravilu koristi za TV-serije originalno prikazivane na komercijalnim, odnosno privatnim TV stanicama ili TV mrežama. One se u pravilu financiraju preko prodaje televizijskih reklama emitiranih prije ili u pauzama epizoda TV-serije, a cijena tih reklama ovisi prije svega o gledanosti koje procjenjuju specijalizirane agencije (od kojih je u SAD najpoznatijiji Nielsen). Ukoliko padne gledanost, pada i cijena reklama, a sa njom i mogućnost da televizijska kuća ostvari profit. U tom slučaju, ovisno o prethodno sklopljenom ugovoru sa producentima, TV-kuća može otkazati dalje snimanje ili prikazivanje, te tako omogućiti da se termin prikazivanja koristi za neki drugi, potencijalno profitabilniji sadržaj. 

U rijetkim slučajevima otkazivanje može biti motivirano i ne-komercijalnim razlozima kao što su iznenadna smrt ili nedostupnost glavnog glumca, odnosno političke i druge kontroverze.

Vijesti o otkazivanju u nekim slučajevima mogu izazvati burne reakcije u dijelu publike, prije svega među najfanatičnijim poklonicima neke serije, a što uključuje kampanje za "spašavanje" otkazane serije. Jedan od poznatijih slučajeva se zbio 1968. godine kada su fanovi originalne TV-serije *Zvjezdane staze* uspjeli serijom pisama vodstvu TV-mreže NBC isposlovati snimanje treće sezone. U nekim slučajevima "otkazane" TV-serije mogu dobiti nastavak u obliku kino ili televizijskih filmova, a još rjeđim slučajevima ih otkupi neka druga TV-stanica ili mreža. Jedan od novijih slučajeva se zbio 2018. kada je dvanaest dana nakon otkazivanja od strane TV-kanala SyFy TV-seriju *The Expanse* otkupio internetski TV-kanal Amazon Prime.

Vidi još
--------

* Finale serije
* Finale sezone

Vanjske veze
------------

* Cancelled Series Database Arhivirano 2013-07-22 na Wayback Machine-u: An online website keeping track of cancelled TV series
* Brilliant but Cancelled[*mrtav link*]: Website dedicated to cancelled television programs
**Organisation armée secrète** ili **Organisation de l'armée secrète** (sh. *Organizacija tajne vojske*; skr. OAS) je bila francuska radikalno desna tajna paravojna formacija koja je djelovala 1960-ih nastojeći svrgnuti režim tadašnjeg predsjednika Charlesa De Gaullea. Njene pristaše su uglavnom bili pripadnici vojske te "Pieds-noirs", francuski kolonisti u Alžiru i njihovi potomci koji su se protivili De Gaulleovoj politici kojom se alžirski rat za nezavisnost trebao okončati davanjem nezavisnosti Alžira. OAS je osnovan pred kraj sukoba, pri čemu su dio ljudstva dali i pripadnici raznih vigilantističkih grupa i eskadrona smrti koji su bili izvodili terorističke akcije protiv alžirskog domorodačkog stanovništva u znak odmazde zbog sličnih aktivnosti alžirskog FLN-a. OAS je formalno osnovan 1961. godine u Madridu u Španiji kojom je tada vladao OAS-u ideološki blizak Francov režim. OAS je uglavnom djelovao izvodeći terorističke akcije i atentate kako bi kompromitirao De Gaulleove napore za mirno rješenje sukoba, kako na prostoru Alžira, tako i u metropolitanskoj Francuskoj, pri čemu su njegove žrtve često bili istaknuti političari i intelektualci koji su podržavali De Gaulleovu politiku. Vrhunac aktivnosti OAS-a je bio 1962. godine, neposredno nakon sporazuma iz Eviana a pred proglašenje alžirske nezavisnosti. Računa se da je u OAS-ovim akcijama smrtno stradalo između 1000 i 2000 ljudi. Njene aktivnosti su, ugušene efikasnom akcijom sigurnosnih službi, te je, usprkos spektakularnog ali neuspjelog atentata na De Gaullea u ljeto 1962. godine, te je gotovo do 1963. godine gotovo cjelokupno članstvo bilo zatvoreno ili prisiljeno na emigraciju, te je OAS praktički prestao postojati.

Vidi još
--------

* Alžirski puč 1961
* Opsada Bab el Oueda

Vanjske veze
------------

* Histoire de l'OAS Arhivirano 2011-07-26 na Wayback Machine-u
* L'OAS
**Paleozoik** predstavlja jednu od najvažnijih sekcija geološke kronologije, odnosno jednu od četiri geološke ere. Podjela vremena na ere, najveće podjele geološkog vremena, datira od Giovannija Arduina u 18. vijeku, iako je ispočetka ime za eru koju danas zovemo paleozoikom bilo "Primitivna" (v. Tercijar). Riječ paleozoik dolazi od grčkih riječi *paleo* (star) i *zoo* (životinje) i znači "drevni život."

Paleozoik se sastoji od šest geoloških perioda; od najstarijeg do najmlađeg to su -- kambrij, ordovicij, silurij, devon, karbonifer (misisipij i pensilvanij u Sjevernoj Americi) i permij. Raspon mu je otprilike od prije 542 MYA do prije 251 MYA (ICS, 2004). Slijedi prakambrijsku eru i nakon njega dolazi mezozojska era.

Palezoik pokriva vrijeme od prve pojave rasporstranjenih, tvrdoljušturnih fosila do vremena kada su kontinentima počeli dominirati veliki i relativno sofisticirani reptili i relativno moderne biljke. Donja (najstarija) međa se u klasično doba smještala u doba prve pojave stvorenja znanih poznatih kao trilobiti i arheocijatide. Gornja (najmlađa) međa je smještena u doba masovnog izumiranja 300 miliona godina kasnije, poznatog kao Permijsko izumiranje. Moderna praksa gornju među danas smješta u doba prve pojave posebnih fosilnih tragova zvanih *Phycodes pedum*.

U geološkom smislu je paleozoik započeo ubrzo nakon raspada superkontinenta zvanog Rodinija na kraju globalnog ledenog doba. (V. Varangrsklu glacijaciju i Snježna gruda Zemlja). Kroz rani paleozoik, kopnena masa Zemlje je bila razbijena u veliki broj manjih kontinenata. Pred kraj ere, kontinenti su se ponovno okupili u superkontinent zvan Pangea, koji je sadržavao većinu Zemljinog kopna.

Na početku era, živi svijet se svodio na bakterije, alge, spužve i niz danas malo poznatih stvorenja kojima je zajednički naziv ediakaranska fauna. Veliki broj različitih anatomskih oblika se gotovo istovremeno pojavio na početku ere -- fenomen koji se danas zove Kambrijska eksplozija. Postoje dokazi da su jednostavni oblici života mogli doći na kopno na početku paleozoika, ali složenije biljke i životinje se na kopnu nisu pojavile do silurija niti su se razvile do devonija. Iako se zna za primitivne kralježnjake na početku paleozoika, životinjskim oblicima su dominirali beskralježnjaci sve do sredine paleozoika. Populacija riba je eksplodirala u devoniju. Tokom kasnog paleozoika, velike šume stvorene od primitivnih biljaka su pokrivale kopno stvorivši kasnije velike naslage ugljena u Evropi i istočnom dijelu Sjeverne Amerike. Pred kraj ere su se razvili prvi veliki i sofisticirani reptili te prve prve moderne biljke(crnogorica).

Literatura
----------

* *British Palaeozoic Fossils*, 1975, The Natural History Museum, London.
* „International Commission on Stratigraphy (ICS)". *Home Page*. 19. 9. 2005..

| Fanerozoički eon |
| --- |
| Paleozoička era | Mezozoička era | Kenozoička era |


| Paleozoička era |
| --- |
| Kambrij | Ordovicij | Silur | Devon | Karbon | Perm |


***Paleozoik*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh2006003749
* GND: 4130860-8
* BNF: cb119459111 (podaci)
* NDL: 00566690
* NKC: ph117278

 |
**Parveni** (franc. *parvenu*; mn. *parveniji*) izraz je koji dolazi od francuskog glagola *parvenir* ("doći", "stići"), a označava pojedince koji su tek nedavno stekli bogatstvo ili na drugi način postali članovi neke, u pravilu hijerarhijski više društvene klase.

Parveniji u pravilu nisu prihvaćeni od članova svoje klase jer se drže nedostojnim zbog svog porijekla, stupnja kulture, obrazovanja i sl. te trpe klasnu diskriminaciju.

Uz pojam "parveni" je vezan i pojam "nuvoriš" (nouveau riche, *skorojević*).

Pojam parvenija može se odnositi čak i na pojedince koji se nalaze na samom vrhu društvene hijerarhije u svojoj državi, pa i šire. Tako se francuski car Napoleon III smatrao ne samo najmoćnijim čovjekom u svojoj državi, nego i na evropskom kontinentu, ali je za druge evropske kraljevske kuće - s obzirom na porijeklo od skromne korzikanske porodice Bonaparte - bio parveni te mu je zapriječena ženidba s njihovim princezama. 

  



|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   | Socijalna stratifikacija : Društvena klasa |  p • r • u  |

 |  |
| Buržoazija | Viša klasa | Vladajuća klasa | Plemstvo | Bijeli okovratnik |
| Malograđanstvo | Viša srednja klasa | Kreativna klasa | Džentrija | Plavi okovratnik |
| Proletarijat | Srednja klasa | Radnička klasa | Nouveau riche/Parvenu/Skorojevići | Ružičasti ovratnik |
| Lumpenproletarijat | Niža srednja klasa | Niža klasa | Klasa starog novca | Zlatni okovratnik |
| Seljak/Kmet | Robovska klasa | Potlačena klasa |  | Besklasnost |
**Natisone** (latinski: *Natiso*, slovenski: *Nadiža*, furlanski: *Nadison*) je rijeka u Sjevernoj Italiji i Sloveniji duga 60 km.

Hidrografija
------------

Natisone se formira sutokom potoka Bianco (Beli) i Nero (Črni) kod zaseoka Prossenicco u Julijskim Alpama u podnožju planine Monte Maggiore nedaleko od talijansko-slovenske granice. Od tamo teče uz granicu prema jugoistoku, zatim skreće na sjever i ulazi u Sloveniju i obilazi planinu Prisojnik, zatim skreće na jug i ponovno ulazi u Italiju kod Stupizze (provincija Udine). Protiče preko grada Cividale del Friuli, a nakon tog kod Trivignana ima ušće u rijeku Torre, pritoku Soče.

Sliv rijeke velik je 294 km² i proteže se u regiji Furlanija-Julijska krajina.

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Natisóne*" (talijanski). Sapere. Pristupljeno 3. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

***Natisone*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Natisóne* (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315144530

 |
**Nancy Hughes McClosky** bila je izmišljeni lik, odnosno jedna od protagonistica američke televizijske sapunici *As the World Turns*, gdje ju je tumačila glumica Helen Wagner. Pojavila se u prvoj sceni prve epizode 2. aprila 1956. godine, gdje je prikazana kao domaćica i supruga advokata Christophera Hughesa, sa kojim je imala četvero djece. Nancy Hughes je tvorac serija Irna Philips zamislila kao svojevrsni "grčki zbor", odnosno ličnost preko koje će se komentirati i suditi aktivnosti drugih likova. Sa vremenom je stekla popularnost kao matrijarh porodice Hughes, a kasnije i fiktivnog grada Oakdale gdje se odvija radnja. Hughes se u kontinuitetu pojavljivala kao lik decenijama, pa ju je 2006. godine, na 50. obljetnicu emitiranja, Guinessova knjiga rekorda službeno proglasila najdugovječnijim likom koga je tumačio jedan te isti glumac na televiziji. Kada je 2009. godine mreža CBS odlučila obustaviti snimanje, bilo je predviđeno da se Hughes pojavi u posljednjoj sceni posljednje epizodi koja se trebala emitirati u septembru 2010. godine. Te je, planove, međutim, zaustavila smrt Helen Wagner od raka 1. maja 2010. godine. Tvorci serije su umjesto toga smrti njenog fiktivnog lika posvetili epizode emitirane 30. i 31. augusta.
|  |
| --- |
| **Neferure  na hijeroglifima** |
|  |

**Neferure** ("Ljepota Re") bila je drevna egipatska princeza iz perioda 18. dinastije. Bila je jedino dijete faraona Thutmosea II i kraljice Hatshepsut.

Neferure, rođena za vrijeme vladavine Thutmosea II, bila je jedino dijete Hatshepsut za koje se danas zna. Njen polubrat, koji je kasnije zavladao kao Thutmose III, rođen je od druge supruge ili konkubine njihovog oca. Thutmose II je umro nakon 13-godišnje vladavine te je Neferureina majka Hatshepsut postala slijedeći vladar – prvo kao ko-regentica Thutmosea III, a zatim kao okrunjena faraonka .

Nakon majčinog dolaska na vlast Neferure je imala važnu ulogu na dvoru, a neki historičari špekuliraju da se obrazovala da postane sljedeći faraon. S druge strane je gotovo sigurno da se obučavala da postane Velika kraljevska supruga Thutmosea III. Među Neferureinim tutorima su bili najvjerniji savjetnici Hatshepsut kao što je Ahmose Pen-Nekhebet, veteran koji je služio mnogim ranijim faraonima i uživao ogroman ugled, zatim Senenmut, a slijedio ga je Senimen.

Izvori
------

1. ↑  Aidan Dodson & Dyan Hilton: The Complete Royal Families of Ancient Egypt. Thames & Hudson, 2004, ISBN 0-500-05128-3, p.140
2. ↑  Dodson–Hilton, op.cit. p.131
3. ↑  Joyce A. Tyldesley: Hatchepsut: The Female Pharaoh
4. ↑  Tyldesley, op.cit. pp.101-102
5. ↑  Ian Shaw (ed.): The Oxford History of Ancient Egypt, p.253

Eksterni linkovi
----------------

* Statue of Senenmut and Neferure
**Nefropidi** (od latinskog: *Nephropidae* je porodica morskih rakova iz reda desetonožaca (*Decapoda*), glavni rodovi su hlapovi (*Homarus*) i škampi (*Nephrops*).

Karakteristike
--------------

Imaju po 10 nogu, od kojih na prva tri para imaju kliješta (latinski: chelae), naročito velika i snažna na prvom paru. Glava i prsni koš su im spojeni i prekriveni hitinskim oklopom. Ticala su im duža od tijela

Američki hlap (*Homarus americanus*) i škamp (*Nephrops norvegicus*) također poznat i kao *norveški rak*, su financijski najvrednije vrste, ljudi rado jedu njihov jako mišićav abdomen i kliješta.

Tamnozelenkasti evropski hlap (*Homarus gammarus*), živi na stjenovitom dnu duž evropske atlanske obale i Mediterana. *Homarus capensis*, koji živi u vodama oko Južne Afrike, naraste do svega 10 - 13 cm pa ima malu tržišnu vrijednost.

Rasprostranjenost
-----------------

Nefropidi žive po svim oceanima svijeta osim polarnih mora i ekstremnih dubina.

Većina nefropida živi na dubinama od 9 do 3,500 metara, a najekstremnije vrste od 1,792 do 5,477 m.<ref name=obi> Podnose vrlo različite temperature vode od 0.368 - 28.604 °C.<ref name=obi>
Vrste koje žive na velikim dubinama su potpuno slijepe ili imaju vrlo atrofirane oči.

Način života
------------

Većina Nefropida su noćne životinje, hrane se strvinama ali i algama, živom ribom, malim školjkašima i drugim beskralježnacima koje nađu na dnu.

Pojedine vrste Nefropida su simbiotičke (parazitske) žive u škrgama ili ustima većih riba.

Nefropidi su beskralježnjaci sa jakim zaštitnim egzoskeletom, pa se kao i drugi zglavkari i oni moraju mitariti (promijeniti oklop), tokom tog procesa su vrlo ranjivi.

Taksonomija
-----------

U ovoj porodici poznato je 17 rodova

* *Acanthacaris*
* *Dinochelus*
* *Eunephrops*
* *Homarinus*
* *Homarus*
* *Metanephrops*
* *Neophoberus*
* *Nephropides*
* *Nephrops*
* *Nephropsis*
* *Phoberus*
* *Thaumastocheles*
* *Thaumastochelopsis*
* *Thymopides*
* *Thymops*
* *Thymopsis*
* *Wongastacia*

Povezano
--------

* Rakovi

Izvori
------

1. ↑  „*Kako ispravno pisati znanstvene nazive životinja?*" (hrvatski). Zavod za istraživanje mora, Institut »Ruđer Bošković«. Pristupljeno 11. 12. 2017.
2. 1 2  „*Nefropidi*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 11. 12. 2017.
3. 1 2 3 4 5   „*Lobster'"* (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 11. 12. 2017.
4. ↑  „Nephropidae" (engleski). OBIS Ocean Biogeographic Information System. Pristupljeno 11. 12. 2017.

Vanjske veze
------------

***Nefropidi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Nefropidi* (`it`)
* *Lobster* (`en`)
**Neven Mimica** (Split, 12. listopada 1953.), hrvatski političar, trenutni povjerenik Europske unije za zaštitu potrošača.

Diplomirao je i magistrirao na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu, a radi na doktoratu iz područja ekonomskih znanosti.

Zastupnik u Hrvatskom saboru je od 2003. Od 2000. do 2003. bio je ministar za europske integracije u Račanovoj koalicijskoj vladi, a od 2000. do 2001. glavni pregovarač Republike Hrvatske za pregovore o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju s Europskom unijom. Prije toga bio je zamjenik ministra gospodarstva te pomoćnik ministra gospodarstva u Upravi međunarodnih gospodarskih odnosa.

U šestom sazivu Hrvatskog sabora izabran je za potpredsjednika Hrvatskog sabora iz redova oporbe. U vladi Zorana Milanovića vršio dužnost potpredsjednika vlade za unutarnju, vanjsku i europsku politiku, do 1. srpnja 2013. kad je izabran za povjerenika EU za zaštitu potrošača.

Član je užeg vodstva SDP-a.

Vanjske poveznice
-----------------

***Neven Mimica*** na Wikimedijinoj ostavi

* Vlada RH - Neven Mimica Arhivirano 2011-12-28 na Wayback Machine-u
Termin **neprofitne organizacije** (NFPO - non-for-profit organizations) koristi se kao široki termin koji obuhvata sve organizacije koje su poznate kao dobrotvorna društva, neprofitne, nevladine organizacije (NGOs), privatne volonterske organizacije (PVOs), građanske društvene (CSOs), udruženja građana itd. Termin "ne-za profit" (Not-for-profit) preferira se umesto "ne-profit" da bi se istakao definirajući kriterijum, odnosno namera organizacije da ne pravi profit za privatni dobitak. 

Moguće je da takva organizacija ustvari pravi profit s vremena na vreme, ali osnovna svrha nije da bilo koji deo bilo kog profita ide za privatnu dobit. Glavna razlikujuća karakteristika između neprofitnih i profitnih organizacija je u tome da su prve vođene principom ne-distribucije dohotka, odnosno profita.

Povezano
--------

* Nevladine organizacije

Literatura
----------

* Prof. dr Milan Tomić, Beograd, *Neprofitni sektor i neprofitne organizacije*.

Eksterni linkovi
----------------

***Neprofitna organizacija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zakon o udrugama Republike Hrvatske
**Newmarket** (čita se *Njumarket*) je grad od 20,845 na istoku Engleske u Grofoviji Suffolk.

Geografske karakteristike
-------------------------

Newmarket se nalazi na krajnjem zapadu Suffolka u regiji Istočna Engleska, u nekoj vrsti enklave, okružen sa tri strane teritorijem Grofovije Cambridgeshire

On leži 110 km sjeverno od Londona, to je grad konjičkog sporta, još od vremena Jamesa I. (vladao 1603.-25), danas je u njemu sjedište Udruženja džokeja (Jockey Club).

Historija
---------

Newmarket je prvi put dokumentiran početkom 13. vijeka pod latinskim imenom *Novum Forum*, iz tog je kasnije izvedeno njegovo današnje ime - Newmarket (Novo trgovište). 
Sve do 17. vijeka bio je beznačajno mjesto, tad je James I. podigao svoj ljetnikovac sa imanjem.

Kralj Charles I pokrenuo je 1634. prvu konjičku utrku za kup. 
I danas se dvije od pet engleskih klasičnih konjičkih utrka održavaju u Newmarketu, to su; Dvije hiljade gvineja (Two Thousand Guineas) i Hiljadu gvineja (One Thousand Guineas), koje se održavaju u proljeće. Tokom jeseni održavaju se dvije najpopularnije hendikep utrke, Cesarewitch i Cambridgeshire. 

Grad je mjesto velike godišnje prodaje čistokrvnih konja i istraživačkog centra za konje, kog je 1967. otvorila je kraljica Elizabeta II.

Newmarket ima dva hipodroma, koja leže jugozapadno od grada kod Newmarket Heatha, to su Rowley Mile, koji se koristi u proljeće i jesen i July, koji se koristi u ljeto.

Znamenitosti
------------

Kod Rowley Mila se nalazi zemljani nasip za kog se pretostavlja da su ga u 6. vijeku podigli Istočni Angli, radi odbrane od Kraljevstva Mercija.

Okolica grada je kraj krečnjačkih brežuljka specifične flore i faune.
Sjeverozapadno od Newmarketa u Cambridgeshiru leži tresetište - Wicken Fen, koje je danas rezervat prirode, to je posljednji ostatak nekadašnje velike močvare Fens koja je danas iskušena.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska, Maisons-Laffitte

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: East of England" (engleski). City population. Pristupljeno 06. 11. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Newmarket*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 06. 11. 2016.

Vanjske veze
------------

***Newmarket (Suffolk)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Explore Newmarket in Suffolk (`en`)
Nika s krilima
**Nika** (grč. **Νίκη**) u grčkoj mitologiji božica je trijumfa i pobjede. Kći je Titana Palanta i personificirane božice Stiks. Njezin je pandan u rimskoj mitologiji Viktorija.

Karakteristike
--------------

Nikin efeški reljef
Kao božica ratne pobjede, prikazivana je uz Zeusa, Atenu i Aresa, a kao božica pobjede u natjecanju, prikazana je kako ovjenčava pobjednika glazbenog ili atletskog natjecanja. Bila je na Zeusovoj strani u Titanomahiji, zajedno sa svojim ocem Palantom i djedom Okeanom, a također je podržavala Zeusa kad je svrgnuo svoga oca Krona. Kad je Zevs zatim postao najviši bog, primio je Niku na Olimp i uzvisio je na položaj svoje nerazdvojne pratilje. Nika nije pružala pomoć samo Zevsu nego i drugim bogovima, a uz njih i ljidima, donosila im pobedu u borbi oružjem, u umetničkim i sportskim takmičenjima.

I ona je sama mogla vrlo brzo trčati i letjeti, zato je prikazivana s krilima. Prikazivana je kao prekrasna djevojka, a glavu joj je često ukrašavao pobjednički vijenac ili palmino lišće. Spartanci su je prikazivali u lancima tako da ih ne bi nikad, kao personifikacija pobjede, napustila.

Nika sa Samotrake

Kult
----

Nika je obično štovana uz božicu Atenu s kojom je povezivana nakon grčke pobjede nad Perzijancima u Maratonskoj bitki. Katkad je i sama Atena prikazivana s Nikinim atributima. Prema Pauzaniju, kip božice Atene Nike koji prikazuje Niku bez krila (*Nika Apteros*) bio je takav da božica nikad ne napusti grad Atenu. Poznat je i kip božice koja popravlja sandalu (*Nika Slancio*).

Nika sa Samotrake
-----------------

Ranom helenizmu pripada i figura Nike sa Samotrake koja se čuva u Louvreu. Iako joj nedostaju ruke i glava, figura je zadržala svoj očaravajuć doživljaj. Otkrivena je 1863. godine, a autor nije poznat. Možda je bio učenik Praksitelove ili Lizipove škole, moguće da je to bio Eutihid. U samom je kipu ostvarena snaga izraza, ljepota oblika i čistoća ideje odražavajući vrhunac antičke umjetnosti i utjelovljenje estetike.

Nikin hram
----------

Hram Atine Nike na atinskoj Akropolji potiče iz 427—424 godine pre n.e. Sagrađen je pod rukovodstvom arhitekte Kalikrata, od pantelskog mermera, u jonskom stilu. Godine 1686. srušili su ga Turci, da bi na tom mestu postavili bastion za topove. U godinama 1835. do 1837. hram je ponovo sagrađen od originalnih kamenih blokova koji (na sreću) nisu bili uklonjeni s toga mesta. Uprkos svojim skromnim dimenzijama hram se ubraja među najatraktivnije građevine klasične Grčke.

Literatura
----------

* Vojtech Zamarovský: Junaci antičkih mitova, Leksikon grčke i rimske mitologije. Školska knjiga — Zagreb 1985.

Eksterni linkovi
----------------

***Nika*** na Wikimedijinoj ostavi

* Nika u klasičnoj literaturi i umjetnosti
* Nika u grčkoj mitologiji
**Legio VIII Augusta** (doslovno: *VIII uzvišena legija*) bila je rimska legija osnovana od strane Pompeja godine 65. pne. a koja je rimskoj državi služila sljedeća četiri vijeka.

Bila je jedna od četiri legije s kojom je Cezar godine 58. pne. započeo svoj pohod na Galiju. Istakla se u svim najvažnijim Cezarovim bitkama građanskog rata sve dok je nakon pobjede kod Bitka kod Tapsa|Tapsa godine 46. pne. Cezar nije službeno rasformirao. Samo dvije godine kasnije ju je, nakon Cezarovog ubistva, ponovno formirao njegov nećak i nasljednik Oktavijan, pa je kasnije po njemu dobila ime *Augusta*. Kasnije je sudjelovala u rimskoj invaziji Britanije, a u Godini četiri careva se stavila na stranu Vespazijana.

Eksterni linkovi
----------------

***Legio VIII Augusta*** na Wikimedijinoj ostavi

* livius.org account Arhivirano 2015-05-04 na Wayback Machine-u
* (`de`) VEX LEG VIII AVG, German re-enactment society
* (`fr`) LEGION VIII AUGUSTA, French re-enactment society
* LEGIO VIII AUGUSTA, US re-enactment society
* LEGIO VIII AVGVSTA MGV, British re-enactment society
* Octaviani in *Notitia Dignitatum*
Rock of Cashel snimljena u ljeto 1986.
**Rock of Cashel** (irski: , na engleskom "Cashelska stijena"), isto tako poznat kao **Cashel of the Kings** oi **St. Patrick's Rock** (Stijena Svetog Patrika), je lokalitet u irskoj provinciji Munster, smješten kraj Cashela u Južnom Tipperaryju, poznat po brojnim historijskim spomenicima.

Prema predaji, Cashel je mjesto na kome je Sv. Patrick pokrstio kralja Munstera u 5. vijeku. Rock of Cashel je nekoliko vijekova bilo tradicionalno sjedište kraljeva Munstera prije normanske invazije. Međutim, malo je artefakata iz tog perioda; najviše zgrada datira iz 12. i 13. vijeka. Usprkos toga, smatra se jednim od najživopisnijih lokaliteta koji pružaju uvid u keltsku umjetnost i srednjovjekovnu arhitekturu.

Prema lokalnoj mitologiji, Rock of Cashel je nastao od Devil's Bita, planine udaljene 30 km sjeverno od Cashela gdje je sv. Patrik otjerao Satanu iz pećine, a zbog čega se stijena (Rock) spustila u Cashel.

Eksterni linkovi
----------------

***Rock of Cashel*** na Wikimedijinoj ostavi

* Rock of Cashel on Heritage Ireland site
* Site about Tipperary with information and images of Cashel Arhivirano 2003-04-06 na Wayback Machine-u
* Photo gallery from Rock of Cashel Arhivirano 2007-12-20 na Wayback Machine-u

Koordinate: 52°31′12″N 7°53′24″W﻿ / ﻿52.52000°N 7.89000°W﻿ / 52.52000; -7.89000
Mohavk (Mohawk)- najistočnije pleme iz saveza Irokeza nastanjeno zapadno od Šenektadjja u Njujorku. Ime Mohavk dolazi iz narragansett jezika Mohowaùuck – *they eat (animate) things* dakle "man-eaters" ili "eater of living things," što bi potvrđivalo teoriju da je među plemenima saveza *Duge kuće* bio raširen kanibalizam, odnosno da su jeli meso ubijenih neprijatelja. Sami sebe Mohavci nazivaju Kanienkehaka ili Kaniengehaga, ili "People of the Flint" ("people of the place of the flint."). 
Jezik mohawk član je porodice iroquoian i njime se koristi 3000 ljudi (1977) od 10,000 etničkih Mohavka u Kanadi i SAD.
Istorija Mohavka čini važan i znatan deo istorije Irokeza. Godine 1535. pet irokeških plemena se prvi put sreću sa bretonskim pomorcem Žakom Kartijeom (Jacques Cartier), a na jednom njegovom drugom putovanju, dolazi i do sukoba. Mohavci bi morali biti pleme koje je oko 1570. prognalo sa Adirondak planina i gornjeg Sen Lorensa Indijance poznate kao Adirondak. Ovi Adirondaci su bili Algonkini, koje su Mohavci nazivali "ha-de-ron-dah" ili "bark-eater," što se tumači time da su u kriznim vremenima upotrebljavali koru neke vrste drveta za ishranu kako bi preživeli. Naziv Adirondak dobili su po planinama Adirondaks, na kojima su živeli. 
Kroz čitav XVII vek, istorija Mohavka je puna beskrajnih ratova tokom kojih su zavladali krajem sve od reke Konektikat pa do sadašnjeg grada Njujorka. Dobivši vatreno oružje od holandskih trgovaca oni terorišu susedna plemena. Godine 1628. proterali su Mohikance iz doline reke Hadson, a već sledeće 1629. početkom Dabarskih ratova, napadaju na Abenake i Penakuke. Iste godine Ser Dejvid Kirk zauzima Kvibek, u kome su Mohavci razorili selo Montanjaisa na reci Troa, a onda nastavljaju sa progonima Montanjaisa i Algonkuina. U XVIII veku podržavaju Ser Vilijama Džonsona u bici za Fort Nijagaru 1759. godine, u jednoj od poslednjih u Francuskim i Indijanskim ratovima (1754-1763). Za vreme Američke revolucije (1775-1783) podržavaju britansku stranu, predvođeni Džosefom Brantom (Joseph Brant), poznatim i kao Tajendanega (Thayendanegea), koji se posle poraza Engleza povukao u Kanadu, gde je i umro 1807. godine, a njegovi potomci i danas žive u Bej of Kvintu i Rezervatu Šest Naroda u Brentfordu, u Ontariju.

***Mohawk*** na Wikimedijinoj ostavi
**Nik Titanik** (3. V. 1974), pseudonim hrvatskog karikaturista, ilustratora i dizajnera **Nikole Plečka**. Najpoznatiji je kao karikaturist hrvatskog dnevnog lista 24 sata.

Životopis
---------

Završio je Ekonomski fakultet u Zagrebu. Prvu karikaturu objavio je 1993. u studentskom listu "Puls". Bila je to portretna karikatura Davora Gopca. Slijedi suradnja s tjednicima Danas, "Panorama", NET i ostalima. Početkom 2000. postaje punopravnim članom Hrvatskog društva karikaturista (HDK) i počinje redovno slati karikature na festivale. Počinje objavljivati u Nacionalu i Vjesniku te na stranicama jednog od najposjećenijih hrvatskih web-siteova *Internet Monitor* pod pseudonimom **Nik Titanik**. Krajem te godine postaje suradnik Hrvatskog slova, gdje objavljuje portretne karikature političara.

U februaru 2001. pokreće službenu web-stranicu HDK-a, koju i danas sam uređuje. Od 2001. do 2003. vršio je funkciju tajnika Hrvatskog društva karikaturista. U istom razdoblju karikature su mu redovito objavljivane u "Nedjeljnom Vjesniku". Trenutno vrši funkciju predsjednika hrvatskog ogranka FECO-a (Evropske federacije karikaturističkih organizacija).

U martu 2005. počeo je crtati karikature za dnevni list "24 sata", za koji svakodnevno crta po dvije karikature. Također ilustrira i brojne projekte unutar lista (nagradne igre, posebne priloge i sl.). Sredinom 2005. godine preuzima dužnost glavnog urednika internog glasila HDK-a *Karika*. Krajem maja 2006. Nikola Plečko otvara vlastiti studio za dizajn i ilustraciju. Ilustrirao je udžbenik za hrvatski jezik za 5. razred osnovne škole.

U februaru 2008. godine primljen je u članstvo ULUPUH-a.

Nagrade za karikaturu
---------------------

* 1. nagrada - međunarodni festival, Blato (Hrvatska), 2000.
* priznanje - međunarodni natječaj, Goethe Institut (Njemačka), 2001.
* 2. nagrada - međunarodni festival, Varaždin (Hrvatska), 2001.
* 2. nagrada - međunarodni festival, Zagreb (Hrvatska), 2003.

Vanjske veze
------------

* *Nik Titanik Studio* Arhivirano 2016-04-05 na Wayback Machine-u
* Službena stranica
* Hrvatsko društvo karikaturista

Izvori
------

* Hrvatsko društvo karikaturista: Nikola Plečko
* Razgovor s Nikolom Plečkom u web-magazinu "Križ života" Arhivirano 2010-01-02 na Wayback Machine-u
Žena iz plemena Lummi u karakterističnoj nošnji za plemena Sjeverozapadne obale.
Plemensko područje
**Lummi** (U ranijem spelovanju i Há-lum-mi, Nuh-lum-mi, Qtlumi).- Salishan pleme sa Bellingham Baya i oko ušća Nooksack Rivera u Washingtonu, okrug Whatcom, danas na rezervatu Lummi Reseervation, gdje su smješteni ugovorom potpisanim 1855 u Point Elliottu. Rana Lummi populacija bila je oko 1,000 (1780.), Moonyjeva je procjena iz 1928. Stern (1934.) navodi 5 njihovih sela, to su: *Elek* i *Hwetlkiem* kod Bellingham Baya; *Kwakas* i *Momli* na Nooksack Riveru; i *Skalisan* sjeverno od Point Francisa, nasuprot Lummi Islanda. Pleme je posjedovalo i nekoliko ribarskih stanica {ribolov (losos) i sakupljanje školjkaša}: *Hoholos* (Orcas Island), *Hwitcosang* (na Upright Channel južno od Shaw Islanda). *Hwtcihom* ili *Bee Station*, (sjeverno od Sandy Pointa), *Skalekushan* ili *Village Point* (Lummi Island), *Skolete* (na Lopez Islandu, nasuprot Lopeza), *Tceltenem* (na Point Robertsu), i *Tlkwoloks* (na Orcas Islandu). 

Lummi govore jezikom koji pripada grupi Straits Salisha. 

Lummi u ovom kraju žive oko 12,000 godina. Obala i obližnje planine pružali su im izvore hrane. Lovio se losos, iskapali su korijenje-camasa i sakupljali bobice koje su sušili na suncu. Različiti resursi prehrane, koje je nudila priroda, morali su dovoditi do sezonskih pokreta plemena, nakon čega bi se vraćali u svoja stalna naselja sastavljenih od velikih drvenih kuća. Njihova kultura koja pripada plemenima Sjeverozapadne obale poznavala je i drvorezbarstvo (maske i razne drvene predmete), drvene kuće, potlatch i kanue. 

Sa bijelcima Lummi dolaze u kontakt 1788. (Mears), a pokrstio ih je 1850 Rev. (časni) Eugene Casimir Chirouse. Pet godina kasnije po ugovoru *Treaty of Point Elliot* odlaze na tezervat Lummi. Od njihovog broja od svega nekoliko stotina ljudi (631, 1937.), broj im se dosta umnožio, pa ih prema IHS-u, 2003 ima ih 3,519. 

Jedna njihova izumrla banda zvala se Klalakamish (George Gibbs; navodi ga Hodge)

Vanjske poveznice
-----------------

* The Lummi Indian Tribe and Life with the Salmon Arhivirano 2007-07-12 na Wayback Machine-u
* Lummi Nation Arhivirano 2007-04-19 na Wayback Machine-u
* The Lummi Indian Nation
* Lummi Indians
* Lummi Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u

***Lummi*** na Wikimedijinoj ostavi
**Muzička škola u Travniku** nalazi se u centralnom dijelu Travnika, u Lukačkoj ulici, sa južne strane rijeke Lašve, nasuprot pravoslavne Crkve Uspenja presvete Bogorodice. Na sjednici komisije za očuvanje nacionalnih spomenika održanoj 9. do 12. februara 2010. godine, škola je proglašena za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo (predsjedavajuća).

Historija
---------

Ne postoji sačuvana projektantska dokumentacija, niti je poznato ime projektanta objekta. Izgrađena je 1903. godine kao zadužbina porodice Fufić. Pod pokroviteljstvom Crkvene opštine Travnik, od izgradnje pa do početka II. svjetskog rata u u zgradi djeluje Srpska osnovna škola. Godine 1923. u zgradi je djelovao i „Srpski narodni dom", a od 1931. godine i „Ženska stručna škola".

Po završetku II. svjetskog rata u zgradu zadužbine Fufić privremeno je smješten Zavičajni muzej Travnika. Godine 1956. izvršena je nacionalizacija i objekat je oduzet od Crkvene opštine Travnik, i u njega je smještena Srednja ekonomska škola. Početkom sedamdesetih godina XX. stoljeća Srednja ekonomska škola je izmještena i na njeno mjesto je smještena Osnovna škola „Braća Volić". Godine 1978. objekat je ustupljen na korištenje Školi za osnovno muzičko obrazovanje Travnik

Danas je u zgradi smještena Osnovna muzička škola - ugledna obrazovna institucija, jedina te vrste u Travniku. Nakon posljednjega rata u BiH, od 1996. godine izvršeni su radovi na fasadama objekta, kao i ponovna izmjena svih instalacija i krečenje svih prostorija. Škola se nalazi u vrlo dobrom konstruktivnom i svakom drugom stanju i primjerno je održavana.

Opis
----

Zgrada po svojoj namjeni spada u obrazovne objekte podignute na užem gradskom području Travnika tokom austrougarskog perioda, zajedno sa objektima Muške osnovne škole, Škole časnih sestara milosrdnica, Nadbiskupske velike gimnazije, Trgovačke (građanske) škole, Medrese i Ženske osnovne škole.

Po stilskom određenju građevina se može svrstati u historicističke objekte. Ima pravougaonu osnovu dimenzija 23,30 m x 14,20 m. Usmjeren je sjevernim ulaznim dijelom ka rijeci Lašvi, gdje se nalazi ograđena zelena površina približnih dimenzija 53,00 m x 39,00 m. Spratnost građevine iznosi Sut+P+1+tavan, njena visina do krovne strehe iznosi 11,00 m, a do sljemena krova iznosi 14,40 m. Vanjski i unutrašnji nosivi zidovi objekta sačinjeni su od opeke, a vodoravna konstrukcija i stubište su izvedeni od armiranog betona. Debljina vanjskih nosivih zidova iznosi 50 cm, a debljina poprečnih nosivih zidova koji odvajaju središnje postavljeni predulaz od istočnog odnosno zapadnog dijela objekta iznosi 60 cm.

Literatura
----------

* Fatima Maslić, Dragana Baner - Vodič kroz prošlost, starine i prirodno naslijeđe travničkog kraja. Travnik: Zavičajni muzej Travnik, 2006.
Nikejsko Carstvo, Epirska Despotovina, Latinsko Carstvo i Trapezuntsko Carstvo. Međudržavne granice su se brzo mijenjale.
**Nikejsko Carstvo** je bila bizantska država u Maloj Aziji. 

Kad su Mlečani i francuski feudalci zauzeli (1204.) Carigrad, taj je grad postao prijestolnicom Latinskoga carstva. Na bizantskom teritoriju nastaju mnoge državice (Solunska Kraljevina, Atensko Vojvodstvo, Ahajska Kneževina), koje su povodeći se za europskim Zapadom, bile neovisne od feudalne vlasti u Carigradu. 

Osim tih državica zapadnog tipa pojavile su se i državne tvorevine koje su nastavljale bizantske tradicije. Najvažnije su među njima Trapezuntsko Carstvo, koje se osamostalilo 1204. još prije pada Carigrada, zatim Epirska Despotovina i Nikejsko Carstvo, koje je osnovao Teodor I. Laskaris (car 1204.-1222.), zet cara Aleksija III. Angela. Odmah po zauzeću Carigrada on je okupio oko sebe bizantske stranke otpora u Maloj Aziji i počeo organizirati novu državu sa sjedištem u Nikeji. Zadržavši tradicionalne bizantske ustanove, Nikejsko Carstvo je postalo legitimnim nasljednikom Bizantskoga Carstva. Novo carstvo moralo je voditi borbe s Latinskim Carstvom i njegovim feudalnim tvorevinama, ali i s Trapezuntskim Carstvom i Epirskom Despotovinom. 

Dana 25.7. 1261. vojska Nikejskoga Carstva na prepad je zauzela Carigrad. To je kraj Nikejskoga Carstva, a Carigrad je ponovno postao prijestolnicom Bizantskoga Carstva.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| p • r • uČetvrti križarski rat |
| --- |
|  |
| Osvajanje Carigrada | Latinsko Carstvo | Solunsko Kraljevstvo | Atensko Vojvodstvo | Kneževina Ahaja |Nikejsko Carstvo| Epir| Trapezuntsko Carstvo |

 |

***Nikejsko Carstvo*** na Wikimedijinoj ostavi
**MOS Technology** je američka tvrtka koju je osnovalo osoblje koje je tijekom ranih sedamdesetih godina napustilo Motorolu .

Ideja vodilja nove tvrtke bila je dizajn i izgradnja mikroprocesora za računske strojeve (kalkulatore ili *digitrone*). MOS-ov novi mikroprocesor imena MOS 6501 imao je isti raspored nožica kao i Motorolin 6800 zbog čega ga je Motorola blokirala tužbom. Izmjenom rasporeda nožica na mikroprocesoru te promjenom pojedinih naredbi, MOS izbacuje novu jedinicu, 6502, 1975. godine. Zbog cijene te dobrih svojstava za svoje vrijeme, 6502 postaje izbor mnogih konstruktora računara i računskih strojeva. 

Ulaskom na tržište mikroračunala, tvrtka Commodore kupuje MOS 1978. godine da bi osigurala dovoljno mikroprocesora za svoje proizvode te da ne bi ovisila o drugim proizvođačima. Ovom strateškom kupnjom, započinje zlatno doba MOS-a koji, kao odvojeni odjel novog vlasnika, proizvodi procesore za sva 8-bitna računala Commodore.

Bez posebnog poslovnog cilja, MOS je pregazilo vrijeme jer se tržište poluvodiča, posebno mikroprocesora, promjenilo kao i poslovni uspjeh matične tvrtke Commodore. Bankrot Commodorea tijekom 1994. godine predstavlja i kraj tvrtke MOS. Bivši menadžeri Commodorea pokušali su spasiti ovaj odjel njegovim kupovanjem, ali ovaj pokušaj oživljavanja završava 2001. godine.

MOS procesori
-------------

* KIM-1
* MOS 4510
* MOS 6501 pin-kompaktibilan s Motorola 6800
* MOS 6502 osnova kasnijih procesora odjela MOS.
* MOS 6507 korišten u Atari 2600
* MOS 6508
* MOS 6509 korišten u Commodore CBM-II.
* MOS 6510 korišten u Commodore 64
* MOS 6520
* MOS 6522 korišten u Commodore i Apple
* MOS TPI
* MOS CIA korišten u Commodore i Amiga
* MOS SPI
* MOS RRIOT
* MOS 6532 korišten u Atari 2600
* MOS 6540
* MOS 6545
* MOS 6551 korišten u Commodore, Apple i Apple II.
* MOS VIC grafika i zvuk u Commodore VIC 20
* MOS VIC-II korišten u Commodore 64 i 128
* MOS SID zvučni čip za Commodore 64 i 128
* MOS TED korišten u Commodore/plus4 i 16
* MOS 8500 korišten u Commodore 64
* MOS 8501
* MOS 8502 korišten u Commodore 64
* MOS 8551
* MOS VDC korišten u Commodore 128
* MOS 8568 korišten u Commodore 128

***MOS Technology*** na Wikimedijinoj ostavi