recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Masakr u Mičivodama** jest masovno ubistvo 42 bošnjačka civila, među kojima i nekoliko maloljetnih osoba, 20. septembra 1992. godine. Ovaj čin izvršili su pripadnici Vojske Republike Srpske (VRS) u selu Mičivode, koje se nalazi u opštini Sokolac u Bosni i Hercegovini.

Do masakra je došlo pošto su jedinice VRS-a počele granatirati bošnjačke kuće duž puta Sokolac – Han Pijesak. Poslije prvog granatiranja srpski vojnici su ušli u selo Mičivode, nakon čega je započet masakr. Selo se sastojalo od nenaoružanih civila, bez sredstava za odbranu. Merdan Murtić, jedan od preživjelih, izbjegao je masakr bježanjem u obližnju šumu. Pošto se nekoliko dana probijao kroz šumu, stigao je do sigurnog područja.

Uprkos proteku vremena, nema odgovornosti za ovaj masakr. Porodice žrtava pružile su informacije i dokaze nadležnim vlastima, pozivajući ih da pokrenu krivičnu istragu o ratnim zločinima počinjenim nad civilnim stanovništvom. Zaključno sa septembrom 2023. godine, preživjeli i njihove porodice odbijaju odustati dok se protiv odgovornih osoba ne pokrene krivična istraga.

Povezano
--------

* Masakr u Novoseocima
**Melis sa Samosa** (grč. Μέλισσος ὁ Σάμιος, rođen oko 470. god. st. e.) bio je samoski državnik i pomorski vojni zapovednik, koji se takođe bavio filozofijom kao pripadnik elejske škole, te izvršio određeni uticaj na atomističku filozofiju Leukipa i Demokrita.

Melis je zapovedao samoskom flotom koja je porazila Atinjane 440. godine st. e. tokom ustanka Samosa protiv Atine u okviru Delskog pomorskog saveza.

Melis je bio učenik Parmenida, čije je filozofske postavke dopunio. Melisova dela, čiji su fragmenti sačuvani kod Simplikija i koje pominje Aristotel, bila su posvećena odbrani Parmenidovog učenja. Prema njemu, bitak nema početak jer nije moguće da je nastao iz ničega (εἴη γὰρ ἂν οὔτω καὶ οὐ γένοιτο; *ex nihilo nihil fit*). Isto tako, on je nepropadljiv, jer bitak ne može preći u nebitak, a ako biće prelazi u drugo biće, tu nikakvog propadanja ni nema.

Parmenid je tvrdio da bitak ili Jedno jeste prostorno konačno, ali Melis tu postavku nije prihvatio. Ako je bitak konačan, onda izvan njega mora postojati ništa, čime bitak mora biti okružen ili ograničen. Međutim, ako je bitak ograničen ničim, onda bitak mora biti beskonačan a ne konačan. Ne može postojati praznina izvan bitka, "jer praznina je ništa, a ništa zaista ne bi moglo da bude" (fr. 7). 

Prema Aristotelu (*Metaph*. 986b 18–21), Melis je Jedno shvatao kao materijalno. Međutim, Simplikije navodi jedan fragment kojim dokazuje da Melis nije Jedno smatrao kao telesno, nego kao bestelesno: "Zaista, ako bi uopšte bilo, moralo bi biti jedno; a pošto je jedno, ono ne sme imati nikakvo telo; jer ako bi imalo debljinu, imalo bi i delove i više ne bi bilo jedno" (fr. 9; Simplic. *Phys*. 109, 34). Međutim, izgleda da Melis ovde zapravo govori o jednom hipotetičkom slučaju, odnosno o slučaju da su u pravu zastupnici pitagorejske teze o postojanju mnoštva jediničnih priroda (monada): Melis tu zapravo pokušava da opovrgne postojanje pitagorejskih krajnjih jedinica, a da uopšte ne govori o parmenidskom Jednom.

Vidi također
------------

* Antička filozofija
* Presokratovci
* Pitagora
* Ksenofan iz Kolofona
* Zenon iz Eleje

  

**Presokratska filozofija** > Sokratska filozofija > Helenističko-rimska filozofija

|  |
| --- |
| **Miletska škola** :
Tales ·
Anaksimandar ·
Anaksimen
**Pitagorejci** :
Pitagora ·
Alkmeon ·
Filolaj ·
Arhita ·
Timaj
**Efeška škola** :
Heraklit — 
**Elejska škola** :
Ksenofan iz Kolofona ·
Parmenid ·
Zenon iz Eleje ·
Melis sa Samosa
**Pluralistička škola** :
Anaksagora ·
Empedokle —
**Atomisti** :
Leukip ·
Demokrit
**Sofisti** :
Protagora ·
Prodik ·
Gorgija ·
Hipija ·
Kritija
Diogen iz Apolonije ·
Ferekid sa Sirosa |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 305863212
* LCCN: n82103038
* ISNI: 0000 0003 9661 5036
* GND: 118732854
* SUDOC: 027687058
* BNF: cb122156852 (podaci)
* BIBSYS: 95003447

 |
Doba kalifa   Ekspanzija pod Muhamedom, 622–632/A.H. 1-11   Ekspanzija pod Rašidunskim Kalifatom, 632–661/A.H. 11-40   Ekspanzija pod Omajadskim Kalifatom, 661–750/A.H. 40-129
**Muslimanska osvajanja** (arapski: الغزوات‎, **al-Ġazawāt** or الفتوحات الإسلامية, **al-Fatūḥāt al-Islāmiyya**) također poznata i kao **Islamska osvajanja** ili **Arapska osvajanja**, je naziv koji u svom tradicionalnom smislu podrazumijevaju niz oružanih sukoba, odnosno osvajačkih pohoda koje je arapska muslimanska država, kasnije poznata kao Kalifat, poduzela od svog nastanka 620-ih do oko 750. godine, a koji su rezultirali osvajanjem cijelog Bliskog Istoka, Sjeverne Afrike, te dijelova Centralne i južne Azije, odnosno Kavkaza i južne Evrope. Muslimanska osvajanja su za posljedicu imala naglo širenje islama i njegovo pretvaranje u jednu od najvećih svjetskih religija, odnosno širenje arapskog jezika, pisma i kulture te stvaranje jednog od najvećih carstava u historiji svijeta, od koga je stvoren današnji islamski svijet. Muslimanska osvajanja se obično dijele na ona za života proroka Muhameda (do 632), koja su uključivala Arabijski poluotok; ona za vrijeme prva četiri kalifa, odnosno Rašidunskog Kalifata (632 - 661) kada su osvojeni Levant, Perzija, Egipat, Armenija i Cipar; te osvajanja za vrijeme Umajadskog Kalifata kada su osvojene Sjeverna Afrika, najveći dio Iberijskog poluotoka, današnjeg Afganistana i Pakistana, te dijelovi Kavkaza i Centralne Azije.

Carstvo stvoreno muslimanskim osvajanjima se raspalo kada je zbačena dinastija Omajada, i na mjesto kalifa došla Abasida, čiju su vlast, pak preživjeli Umajadi uspješno osporili osnovavši suparničku državu poznatu kao Kordovski Kalifat. Tada su prestala muslimanska osvajanja u užem/tradicionalnom smislu riječi, iako su kasnije stvorene muslimanske države nastavile u sljedećim vijekovima pripajati teritorije ne-muslimanskih država i tako širiti islam, pri čemu se posebno istaklo Osmansko Carstvo na zapadu i Mogulsko Carstvo na istoku.

Hronologija
-----------

ubrzo po smrti proroka Muhameda 632. godine, arapska armija hitro osvaja Egipat, kao i veliki deo ostatka Rimskog carstva na istoku Afrike. Hrišćani su ih ispočetka prihvatili, verujući da će njihova vladavina biti bolja od carigradske.

|  |
| --- |
|  |

Izvori
------

1. ↑  Martin Sicker (2000), *The Islamic World in Ascendancy: From the Arab Conquests to the Siege of* Vienna*, 'Praeger.*
2. ↑  Kembridžova ilustrovana istorija religije (str. 240-241), Stylos, Novi Sad, 2006. ISBN 86-7473-281-X

Povezano
--------

* Džihad

Eksterni linkovi
----------------

* Does the Quran Really Sanction Violence Against 'Unbelievers'? by Shaikh Kabir Helminski, *The Huffington Post*
* Historical Interaction between the Islamic and Buddhist Cultures Arhivirano 2013-07-28 na Wayback Machine-u
**Napad balističkim projektilima na Grozni 1999. godine** je predstavljao val balističkih projektila zemlja-zemlja koje su 21. oktobra 1999. godine, tokom Drugog čečenskog rata izvele ruske oružane snage na Grozni, prijestolnicu samoproglašene separatističke Čečenske Republike Ičkerije. Napad se zbio popodne i tada je ispaljeno do deset projektila koji su pali na različite dijelove grada, ali i tada dupkom ispunjenu gradsku tržnicu, uslijed čega je došlo do ogromnog broja žrtava među civilnim stanovništvom. Osim nje su pogođeni i gradska džamija i jedino rodilište koje je radilo u gradu. Najmanje 137 civila je poginulo, a između 260 i 400 osoba je ranjeno. Među mrtvima je bilo i 13 majki i 15 beba u bolnici, te 41 osoba koje se okupilo na molitvi. Jedna žena je izgubila nogu i ruku kada ju je pogodio šrapnel u autobusu. Među žrtvama je bilo i pripadnika ruske manjine u Čečeniji. Masovno stradanje civilnog stanovništva je izazvalo negativne reakcije u svjetskoj javnosti, kao i kod vodećih funkcionara EU i američke vlade koji su od ruske vlade tražile da prekinu zračnu kampanju, odnosno rat protiv Čečenije. Prilikom stizanja vijesti o ovom napadu, ruska vlasti su kontradiktorno reagirale: isprva su izjavila da su "čečenski borci sami uzrokovali eksploziju na tržnici" a zatim su potvrdili da su oni napali pijacu, ali da se tamo "prodavalo oružje i eksplozivi, te da su isti uništeni u specijalnoj operaciji". Ruski premijer Vladimir Putin je kasnije izričito opovrgao bilo kakvo učešće ruskih redovnih snaga u napadu. Organizacije za ljudska prava na temelju televizijskih snimaka ruska objašnjenja drže malo vjerojatnim, te se smatra kako je, ukoliko su ruske snage uistinu izvele napad, riječ o ratnom zločinu.

Vidi također
------------

* Masakr u Katir-Jurtu
* Masakr u Katir-Jurtu
* Bombardiranje Elistanža

Izvori
------

1. ↑  BBC News & 22.10. 1999 sfn error: no target: CITEREFBBC\_News22.10.\_1999 (help)
2. ↑  Gentlemen & 23.10. 1999 sfn error: no target: CITEREFGentlemen23.10.\_1999 (help)
3. ↑  Amnesty International, *1.9. 1999.*, str. 7
4. ↑  Amnesty International, *1.9. 1999.*, str. 8
Ovo je abecedni popis književnika koji su pisali u žanru SF-a (naučne fantastike / znanstvene fantastike).



|  |
| --- |
| **Indeks:** 0-9 A B C Č Ć D Dž Đ E F G H I J K L Lj M N Nj O P Q R S Š T U V W X Y Z Ž |

A
-

Adams, Douglas Noël (1952. - 12001.) www.douglasadams.com
Alargić, Danilo (1925-1995)
Asimov, Isaac (1920. – 1992.)

B
-

Banks, Iain M. (\* 1954.) www.iainbanks.net

Baxter, Stephen (\* 1957.) en:Stephen Baxter
Bear, Greg (\* 1951.) www.gregbear.com
Belan, Branko (1912. - 1986.)
Benford, Gregory (\* 1941.) www.gregorybenford.com Arhivirano 2022-04-11 na Wayback Machine-u
Bradbury, Ray (\* 1920.) www.raybradbury.com
Bujold, Lois McMaster (\* 1949.) en:Lois McMaster Bujold, www.dendarii.com

C
-

Card, Orson Scott (\* 1951.) www.hatrack.com
Carroll, Lewis (1832. - 1898.)
Clarke, Arthur Charles (\* 1917.) www.clarkefoundation.org

Č
-

Čapek, Karel (1890. - 1938.)

Ć
-

D
-

Devlić, Radovan (1950. - 2000.)
Dick, Philip K. (1928. - 1982.) www.philipkdick.com

Dž
--

Đ
-

E
-

F
-

G
-

Gavran, Ivan (\* 1953.)
Gibson, William (\* 1948.) www.williamgibsonbooks.com
Gorše, Vesna (\* 1961.)

H
-

Heinlein, Robert Anson (1907. - 1988.) www.heinleinsociety.org
Herbert, Frank (1920. - 1986.) en:Frank Herbert

Huxley, Aldous (1884. - 1963.)

I
-

J
-

K
-

L
-

Lem, Stanisław (1921. - 2006.) www.lem.pl
Le Guin, Ursula K. (\* 1929.) www.ursulakleguin.com

Lj
--

M
-

Macan, Darko (\* 1966.) darkomacan.com
Miller, Walter M. (1923. - 1996.)

N
-

Niven, Larry (\* 1938.) www.larryniven.org

Nj
--

O
-

Orvell, George (1903. - 1950.)

P
-

Perković, Dalibor (\* 1974.)
Pratchett, Terry (\* 1948.)
Pihač, Branko (\* 1956.)

Q
-

R
-

Raos, Predrag (\* 1951.)
Reynolds, Alastair (\* 1966.) www.alastairreynolds.com
Robinson, Kim Stanley (\* 1952.)

S
-

Sagan, Carl (1934. - 1996.)
Shelley, Mary (1797. - 1851.)
Spirin, Vanja (\* 1963.) free-zg.htnet.hr/VanjaSpirin Arhivirano 2007-11-12 na Wayback Machine-u
Stephenson, Neal (\* 1959.) www.nealstephenson.com
Sterling, Bruce (\* 1954.) blog.wired.com/sterling
Strugacki, Arkadij i Boris (Струга́цкий, Арка́дий: 1925. – 1991.; Бори́с: \* 1933.)

Š
-

Šufflay, Milan (1879. - 1931.)

T
-

U
-

V
-

Verne, Jules (1828. – 1905.)
Vinge, Vernor (\* 1944.)

W
-

Wells, Herbert George (1866. - 1946.)

X
-

Y
-

Z
-

Zamjatin, Jevgenij (Евгений Иванович Замятин, 1884. - 1937.)
Zelazny, Roger (1937. - 1995.)

Ž
-

Žiljak, Aleksandar (\* 1963.)
Živković, Zoran (\*1948.)

Vidi također
------------

Popis književnih SF-djela
**Skrnavljenje** ili **oskvrnuće** je fizički čin kojim se nešto nastoji lišiti svetih ili posvećenih osobina, ili svaki čin koji za cilj ili za posljedicu ima uništitenje, oštećivanje, ili nedopustivu uvredu neke osobe ili objekt prema kojima druge osobe osjećaju posebno poštovanje. Koncept skrnavljenja se u pravilu vezuje za religiju, te se kao predmet skrnavljenja najčešće pojavljuju crkve, džamije, hramovi ili drugi vjerski objekti koji su predmet vandalizma ili djela kao što su ubistva, silovanja i sl. koja bi im trebala oduzeti "posvećeni" karakter.

Motivi za skrnavljenje mogu biti različiti - od zadovoljavanja pojedinačnih destruktivnih potreba, vjerske mržnje ili provođenja državne ideologije u antiklerikalističkim režimima kao što su, na primjer, bili Prva Francuska Republika i Sovjetski Savez.

Koncept skrnavljenja se, međutim, može koristiti i u sekularnoj sferi, pa tako krivična zakonodavstva nekih država, uključujući nasljednice bivše Jugoslavije poznaju krivična djela kao što su skrnavljenje grobova i leševa.

Povezano
--------

* Svetogrđe
* Blasfemija
**Svealand** je centralna i najmanja od tri švedske regije, sastoji se od pokrajina; Dalarna, Närke, Södermanland, Uppland, Värmland i Västmanland. Administrativno je podjeljena na 96 općina (2010.)

Karakteristike i historija
--------------------------

Svealand se prostire od Botnijskog zaljeva i Baltičkog mora na istoku do norveške granice na zapadu. To je kraj prostranih šuma, brojnih jezera i 
plodnih oranica.

Pokrajine u sastavu Svealanda
Regija je bila dom **Svera** (latinski; *Suiones*) germanskog plemena po kome je Švedska (*Sverige*) dobila ime, jer *Svea Rike* na švedskom znači Kraljevstvo Svea. Svealand je bio nukleus iz kog je nastala današnja Švedska.

Svealand ima površinu od 91 098km². Broj stanovnika koji živi u toj regiji iznosi 3 697 823 osoba (decembar 2009).
Svealand kao i druge dvije regije Götaland i Norrland nema administrativno značenje ali se i pored toga ovi nazivi koriste svakodnevno, npr. za vremensku prognozu.

Jedno vrijeme je Gästrikland računat kao dio Svealanda. Åland je pripadao Svealandu sve do Mira u Fredrikshamnu 1809. kada je dodijeljen Rusiji.
Värmland se do 1815. godine smatrao kao dio Götalanda ali od tada postaje dio Svealanda.

Privreda
--------

Svealand ima dobro razvijenu poljoprivredu, industriju i rudarstvo.

Vidi također
------------

* Švedske pokrajine
* Norrland
* Götaland

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Svealand*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30. 04. 2015.
2. ↑  Vidi članak u Nacionalnoj enciklopediji o *Värmlandu* (kratka verzija Arhivirano 2014-04-14 na Wayback Machine-u), 23.07.2010.

Vanjske veze
------------

***Svealand*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Svealand* na portalu Encyclopædia Britannica ()
Plakat Kršćansko-demokratske unije iz 1994. godine sa sloganom *Es Gibt Keine Alternative* ("Nema alternative")
"**There is no alternative"** (**TINA**) (*hr.* "Nema alternative") je slogan koji je često koristila konzervativna britanska premijerka Margaret Thatcher.

Izraz je upotrijebljen da označi tvrdnju Margaret Thatcher da je tržišno gospodarstvo jedini sustav koji djeluje i da je rasprava o tome gotova. Jedan je kritičar značenje slogana okarakterizirao kao: "Globalizirani kapitalizam, takozvano slobodno tržište i slobodna trgovina bili su najbolji načini za izgradnju bogatstva, distribuciju usluga i rast ekonomije društva. Deregulacija je dobra, ako ne i Bog." Suprotno tome, Thatcher je svoju potporu tržištima opisala kao da proizlazi iz temeljnijeg moralnog argumenta; konkretno, tvrdila je da tržišno načelo izbora proizlazi iz moralnog načela da ljudsko ponašanje mora biti sloboda izbora ljudi.

Povijesno gledano, fraza seže u 19. stoljeće, kada ju je intenzivno počeo koristiti klasični liberalni mislilac 19. stoljeća Herbert Spencer u svojoj *Socijalnoj statici*.  Protivnici načela koristili su ga podrugljivo. Na primjer, ministar vlade Norman St John-Stevas, je koristio nadimak Thatcher "Tina", prema skraćenici TINA.  Kritičar globalizacije Susan George skovala je 2001. godine kontra slogan "Drugačiji svijet je moguć".

Upotreba izraza

Angele Merkel (doslovno "bez alternative") glede njezinih odgovora na europsku krizu državnog duga 2010. dovela je do toga da je taj izraz postao *neprikladna riječ godine*.

Pozivajući se na štednju u Ujedinjenom Kraljevstvu, premijer David Cameron je 2013. uskrsnuo tu frazu, rekavši "Da postoji drugi način ja bi ga prihvatio, ali nema alternative."

Vidi također
------------

* Thatcherism (Tačerizam)

Izvori
------

1. 1 2  Berlinski (8 November 2011). *There Is No Alternative: Why Margaret Thatcher Matters*, 2nd (na English), Basic Books. ISBN 978-0465031214
2. ↑  Flanders, Laura (12 April 2013). „At Thatcher's Funeral, Bury TINA, Too". *The Nation*. Pristupljeno 8 February 2016.
3. ↑  Spencer, Herbert. *Social Statics*,  str. 42, 307, John Chapman.
4. ↑  „Another World Is Possible". *Dissent Magazine*. Pristupljeno 28 October 2020.
5. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2020-09-22. Pristupljeno 2021-04-05.
6. ↑  Schlosser, Horst Dieter (18.01.2011.). „"Zum 20. Mal "Unwort des Jahres" gewählt"". *Sprachkritische Aktion Unwort des Jahres*. Arhivirano iz originala na datum 2018-01-27. Pristupljeno 2021-04-05.
7. ↑  Robinson, Nick (7 March 2013). „Economy: TINA is back". *BBC News*. Pristupljeno 11 September 2020.

Vanjske poveznice
-----------------

* Speeches, etc. Search Results. Margaret Thatcher Foundation. Preuzeto 30 July 2008. "There is no alternative"
* The Stock Market and the 'Tina' Factor. Wall Street Journal. Preuzeto 2 April 2013.
* Strategas Research Partners. Strategas Research Partners.
*Za drugu upotrebu, v. Populacija (biologija).*

Distribucija ljudske populacije u 1994.
**Populacija** (((lat.)): narod) je osnovna biološka jedinica grupne promjenljivosti – prirodni oblik postojanja praktično svih vrsta živih bića i osnovna cjelina evolucijskih procêsâ. Zanemarujući rijetke izuzetke, populacija se, u biološkom smislu, definiše kao prostorno i vremenski ograničena grupa istovrsnih organizama koji su primarno povezani sistemom reprodukcijskim odnosa. Potrebno je, međutim, istaknuti da u primjeni na izvjesne posebne primjere ova opća definicija nailazi na određene poteškoće.

Savremena nauka populacije opisuje sa dva osnovna polazišta – u biološkom i statističkom smislu. Biološki gledano, populaciju možemo shvatiti kao prostorno i vremenski relativno jasno ograničen sistem sklapanja reproduktivnih veza. Uobičajeno je da se takve grupe jedinki označavaju terminom *lokalna populacija*.

Kada je riječ o ljudskim populacijama, s obzirom na stupanj zatvorenosti lokalne populacije, odnosno zavičajne vezanosti i migracijske aktivnosti stanovništva, postoje značajne razlike između seoskih (*ruralnih*) i gradskih (*urbanih*) sredina. Tako, naprimjer, u različitim dijelovima svijeta, susrećemo gotovo apsolutno zatvorene ruralne populacije, tj. takve lokalne populacije u kojima je ogromna većina do sada registrovanih brakova sklopljena među osobama iste zavičajne pripadnosti. Takve ljudske grupe mogu biti primjer biološki tipičnih populacija. Istovremeno, u urbanom stanovništvu je veoma teško definirati granice lokalne populacije. Praktično, ona je difuzno uklopljena u sistem populacija određenih užih i širih regiona. Na taj način postoji teorijska mogućnost održavanja reproduktivnih veza među svim dijelovima svjetskog stanovništva, pa se biološki pojam populacije može odnositi i na cjelokupno čovječanstvo.

U standardnom statističkom smislu, bilo koju grupu slučajno ili selektivno posmatranih ljudi (proučavani uzorak) možemo nazvati populacijom. Rezultate takvih zapažanja i analiza treba, međutim, jasno razlučiti od odgovarajućih podataka reprezentativnog karaktera i, po mogućnosti, povezati ih sa stvarnim ili mogućim stanjem u prirodnom sistemu reproduktivnih odnosa. Kako u biološkom tako i u statističkom smislu, pod populacijom se podrazumijeva i svjetsko stanovništvo (pučanstvo) u cjelini ili u određenim područjima; (de)populacijom se, također, označavaju i procesi naseljavanja, odnosno raseljavanja posmatranih regiona i rasta sveukupnog čovječanstva ili njegovih pojedinih dijelova.

Povezano
--------

* Ekologija
* Genetika
* Evolucija
* Medicina
* Demografija
* Stanovništvo

Vanjske veze
------------

***Populacija*** na Wikimedijinoj ostavi
Mapa iz 1729. godine koja prikazuje Obalu robova.
Iako je do tog doba trgovina robljem bila formalno ukinuta, ova mapa iz cca. 1914. godine, izdana u Edinburghu, pokazuje koliko je naziv Obala robova bio ustaljen.
**Obala robova** (engleski: *Slave Coast*) je historijski naziv za priobalne dijelove Zapadne Afrike uz Beninski zaljev, koji su bili jedan od centara transatlantske trgovine robljem od ranog XVI. do XIX. vijeka. Obala robova bila je dio šireg područja u Zapadnoj Africi koje je služilo Europljanima za trgovinu robljem, a kojem su pripadale još i Zlatna obala, Obala bjelokosti i Obala papra (ili Obala žita).

Iako se ona razvijala i ranije, Europljsni su počeli formalno dokumentirati trgovinu robljem na ovom području oko 1670. godine. S vremenom je trgovina postala toliko razvijena da je tokom XVIII. i XIX. vijeka postojalo posebno trgovačko društvo koje je djelovalo na tom području. Većinu trgovine vodili su Portugalci, Nizozemci, Francuzi i Britanci, a robovi su dalje odvođeni u Novi svijet, najčešće u Brazil i Karibe. Najvažnije luke su bile Ouidah, Lagos, Aného, Grand-Popo, Agoué, Godomey, Porto-Novo i Badagry; robovi kojima se trgovalo u ovim lukama uglavnom su bili zatočeni pripadnici različitih etničkih skupina s tog područja koje bi jače države pokorile tokom svojih pohoda. Europljani su Afrikancima davali alkohol, duhan, tekstil i druga dobra.

Procjenjuje se da je između dva i tri milijuna ljudi "ukradeno" iz Afrike tokom perioda intenzivne trgovine, s tim da neke suvremene brojke govore o više od 12,000,000 prodanih robova.

Uvjeti na Obali robova bili su teški i bolesti su bile česte; zbog visoke stope smrtnosti od bolesti poput žute groznice, malarije ili toplotnog udara, kao i raznih gastroenteroloških problema, Obala robova je imala nadimak "Groblje bijelog čovjeka" (engleski: "the White man's grave").

Nakon što su europske zemlje formalno zabranile trgovinu robljem, ista je na Obali robova nastavljena još neko vrijeme s nezavisnim trgovcima, koji su zamijenili državne kompanije. Zbog velikog protoka ljudi na ovom području, došlo je do miješanja kultura koje je ostavilo traga na suvremenoj beninskoj kulturi (posebice je značajan utjecaj brazilske kulture), a česti su bili i brakovi između lokalnih žena i Europljana koji su trajno bili stacionirani na Obali robova.

Povezano
--------

* Atlantska trgovina robljem
* Triangularna trgovina
* Nizozemska Obala robova

Literatura
----------

* Law, Robin and Kristin Mann. "African and American Atlantic Worlds". *The William and Mary Quarterly*, 3rd Ser. 56:2 Apr. 1999, pp. 307–334.
* Shillington, Kevin. *History of Africa*. 2nd Edition, Macmillan Publishers Limited, NY USA, 2005.
* St Clair, William. *The Door of No Return: The History of Cape Coast Castle and the Atlantic Slave Trade*. BlueBridge.
**Premijer Republike Fidži** (engleski: *Prime Minister of the Republic of Fiji*) je predsjednik vlade na Fidžiju. Funkcija premijera na Fidžiju utemeljena je 1970. godine, kada je arhipelaška država stekla status dominiona; iako faktički nezavisna država, Fidži je u tom periodu još uvijek imao formalne veze s Ujedinjenim Kraljevstvom; prvi premijer bio je Kamisese Mara. 

Premijera formalno imenuje Predsjednik iz redova parlamentarnih zastupnika, međutim premijer mora imati podršku u Parlamentu kako bi opstao. Formalno, on je "prvi među jednakima" u kabinetu kojeg, na premijerov prijedlog, imenuje Predsjednik, međutim u praksi je premijer dominantna figura ne samo u vladi, već u cijeloj izvršnoj vlasti; unatoč ovlastima, funkcija predsjednika na Fidžiju je primarno ceremonijalna. U slučaju da nijedan premijerski kandidat ne uživa parlamentarnu podršku, Predsjednik dobiva veće ovlasti te je dužan raspustiti Parlament i sazvati nove izbore.

Aktualni premijer je Sitiveni Rabuka, koji je na funkciji od 24. prosinca 2022. godine.

Vidi i
------

* Spisak premijera Fidžija
* Predsjednik Fidžija
* Parlament Fidžija
**Spinut** ili **Špinut** je gradska četvrt u Splitu, a ujedno i jedan od kotareva grada Splita. Na području Spinuta živi gotovo 9 tisuća stanovnika. Dobio je ime po "spini" ili drači.

Četvrt se nalazi na sjeverozapadnom dijelu grada. Sa zapada je omeđen brdom Marjan, a sa sjeverozapada mu se pruža Kaštelanski zaljev, sa brojnim lučicama, sportskim objektima i klubovima. Omeđen je gradskim četvrtima Skalice, Dobri i Varoš.

Etimologija
-----------

Ovaj predio Splita dobio je naziv po *spini* (drača), a to ime potječe vjerojatno još iz ranog srednjeg vijeka. Prvi put se spominje daleke 1096. godine kao "a Spinuti agrum", a dijelovi zemljišta samostana sv. Benedikta u Splitu locirani su na području "in Spinuti" u 12. stoljeću. To ime nalazimo i u gradskim kupoprodajnim ugovorima u 14. stoljeću i nadalje.

Javne ustanove
--------------

Na predjelu gradskog kotara Špinut nalaze se brojna sportska društva. Poznati su sportski klubovi *VK Mornar*, veslački klub *Gusar*, jedriličarski klub *JK Špinut*, nogometni klub *Dalmatinac*, *Ronilački klub Špinut* koji djeluju u ovom dijelu grada. Osim toga, budući da predio Poljud smješten sjeverno od Spinuta, pripada gradskom kotaru Špinut, unutar njegovih granica nalaze se i nogometni stadion na Poljudu, dom nogometnog kluba *Hajduk Split*, kao i gradski bazeni. Osim toga, i Lora, glavna luka Hrvatske ratne mornarice smještena je također unutar ovog gradskog kotara.

Unutar gradske četvrti Spinut smješten je velik broj škola i fakulteta, te je svakako uz Split 3 učeničko i studentsko središte Splita.

Bilješke
--------

1. ↑  Novak, Grga, Povijest Splita, knjiga prva, str. 560.

Literatura
----------

* *Novak, Grga, Povijest Splita, knjiga prva, Škuna, Split, 2005.* ISBN 953-97861-7-7

Vanjske veze
------------

* Grad Split - Gradski kotarevi (`sh`)
* Karta Špinuta (`sh`)

| * p
* r
* u
Splitski gradski kotarevi |
| --- |
| 
Bačvice  •
Blatine-Škrape  •
Bol  •
Brda  •
Firule  •
Grad  •
Gripe  •
Kman  •
Kocunar  •
Lokve  •
Lora  •
Lovret  •
Lučac-Manuš  •
Mejaši  •
Meje  •
Mertojak  •
Neslanovac  •
Plokite  •
Pujanke  •
Ravne njive  •
Sirobuja  •
Split 3  •
Sućidar  •
Šine  •
Špinut  •
Trstenik  •
Varoš  •
Visoka  •
Žnjan-Pazdigrad
 | Grb Grada Splita |
*Za ostale upotrebe, v. Čardak (razvrstavanje).*
Čardak iz 1771. u selu Majdan, Šumadija
**Čardak** je kuća podignuta na četiri ili na više visokih drvenih stupova. Čardak je u prizemlju mogao biti i podzidan, a u gornjem spratu sagrađen od drvene građe. U funkciji čardaka-straže mogla je poslužiti i kakva stara kula ili ruševina crkve, što je bio čest slučaj.

Reč „čardak" je turskog porekla. Osnovnu namenu čardaka najbolje iskazuje reč „straža" ili „stražbenica". Čardake su prvo počeli graditi Turci na svojoj strani granice, a potom su ih počeli podizati i krajiški granični stražari, *čardaklije*. Ta mala granična utvrđenja su trebala da zaštite granične straže koje su bdele nad sigurnošću graničnog područja i pratile kretanje neprijatelja. Čardak i njegovi stražari nisu se mogli suprotstaviti imalo ozbiljnijem neprijateljskom napadu. Njegova je strateška vrednost proizlazila iz niza takvih kontrolnih stražarskih položaja i njihove međusobne fizičke veze. Čardaci na granici su bili udaljeni jedan od drugoga toliko da im je bilo moguće međusobno komunicirati bilo svetlosnim bilo zvučnim signalima (paljenje vituljača noću, pucanjem iz mužara, zvonjavom zvona) bilo osobnim prenosom vesti konjima. Tako su objavljivali i dojavljivali svaki neprijateljski pokret na graničnom području. Vremenski je to bila razdaljina od oko pola sata hoda. Takve su se vesti mogle vrlo brzo prenesti s graničnoga područja u unutrašnjost zemlje, a bile su bitne za pravovremenu organizaciju odbrane i spašavanje naroda u otvorenim, nezaštićenim selima i zaseocima.

Čardaci su se gradili duž branjene granične crte, na posebno istaknutim položajima, uz prelaze preko reka, uz palanke i kaštele, puteve i najčešće pravce kretanja turskih uhoda i martologa. U čardacima je stražarilo od 6 do 12 vojnika, a samo na posebno važnim položajima i u većim čardacima bilo ih je više. Smenjivali su se u vršenju svoje stražarske službe sedmično ili mesečno, a svu brigu za takve straže i stražare preuzeli su područni kapetani. Na unskom pograničnom prostoru čardaci se grade već krajem 15. i u prvoj polovini 16. veka pod nadzorom vlasnika tamošnjih poseda, posebno zrinskih i blagajskih knezova. 

U 17. veku grade se veći i sve češće zidani čardaci. Nakon rata i utvrđivanja nove granice s Turskom po načelima mirovnog sporazuma iz 1699. sklopljenog u Sremskim Karlovcima grade se nizovi novih čardaka na novoj graničnoj crti. Naročito su bili gusto poslagani uzduž tzv. „suhe međe", od Petrove gore do Novoga na Uni. Tada su čardaci deo tipski određene i definisane krajiške fortifikacijske arhitekture i grade se po planovima krajiških vojnih inženjera.

Literatura
----------

* Milan Kruhek: *Krajiške utvrde hrvatskog kraljevstva tijekom 16. stoljeća*, Institut za suvremenu povijest - Biblioteka hrvatska povjesnica. Zagreb, 1995.

| * p
* r
* u
Tvrđava |
| --- |
|  Eskarpa •  Šanac •  Bedem •  Kula •  Kapija |  |
| **Vrste tvrđava**: Kastrum - Kaštel - Čardak - Palanka - Citadela |
**Edward Akufo-Addo** (Dodowa, 26. lipnja 1906. - Accra, 17. srpnja 1979.) je bio ganski političar i advokat, jedna od najutjecajnijih osoba u prvim godinama ganske nezavisnosti. Akufo-Addo je bio jedan od Velike šestorice te je tako direktno sudjelovao u borbama za nezavisnost Gane. Nakon stjecanja iste, Akufo-Addo je bio predsjednik Vrhovnog suda i predsjednik republike. 

Edward Akufo-Addo je rođen u mjestu Dodowa, 1906. godine. U istom mjestu se i školovao da bi tokom 30-ih godina dobio stipenciju u Oxfordu, gdje je studirao matematiku, politiku i filozofiju. Godine 1940. položio je pravosudni ispit u Londonu, a sljedeće se godine vratio u Ganu kako bi otvorio privatni odvjetnički ured. 

Godine 1947. Akufo-Addo je bio jedan od osnivača UGCC-ja te se, kao član Velike šestorice, snažno zalagao za gansku nezavisnost. Tokom nereda u Accri 1948. godine je i uhapšen, a kasnije je bio parlamentarni zastupnik i član ustavotvorne komisije. 

Nakon što je Gana postala nezavisna republika 1960. Akufo-Addo se aktivirao u politici te je od 1962. do 1964. bio sudac Vrhovnoga suda Gane, a od 1966. do 1970. i njegov treći predsjednik. Akufo-Addo je bio jedan od sudaca koji je sudio izdajnicima u tzv. "Bombaškom procesu", na kojemu se sudilo osobama koje su navodno bile upletene u bombaški napad na predsjednika Nkrumaha. Među optuženicima su bili i Tawia Adamafio, Nkrumahov ministar, te Ebenezer Ako-Adjei, također jedan od Velike šestorice. Nakon što je sud neke od optuženika oslobodio optužbi, Akufo-Addo je smijenjen zajedno sa svojim kolegama zbog donošenja oslobađajuće presude. Na mjesto predsjednika Vrhovnog suda vratio ga je režim Nacionalnog vijeća oslobođenja, a uz to je bio član ustavotvorne i političke komisije. 

Od 31. listopada 1970. do svrgavanja u vojnom udaru generala Acheamponga 1972. godine, Akufo-Addo je bio predsjednik Gane u periodu Druge Republike. No, za razliku od Nkrumaha, Akufo-Addo je bio samo nominalni predstavnik izvršne vlasti. Zbog Nkrumahovih autoritarnih tendencija, ustavne ovlasti predsjednika ograničene su na, *de facto*, ceremonijalne dužnosti. Prava moć ležala je u rukama premijera, dr. Kofija Busije, koji je također svrgnut u vojnom udaru. 

Edward Akufo-Addo je umro 17. srpnja 1979. godine u Accri, prirodnom smrću. Njegov sin, Nana Akufo-Addo, godine 2017. također je postao predsjednik Gane, što je bio prvi takav slučaj u historiji te zemlje.

| * p
* r
* u
Predsjednici Gane |
| --- |
| Pečat predsjednika Gane | 
* Kwame Nkrumah (1960–1966)
* Joseph Arthur Ankrah\* (1966–1969)
* Akwasi Afrifa\* (1969–1970)
* *Nii Amaa Ollennu*
* Edward Akufo-Addo (1970–1972)
* Ignatius Kutu Acheampong\* (1972–1978)
* Fred Akuffo\* (1979–1979)
* Jerry Rawlings\* (1979)
* Hilla Limann (1979–1981)
* Jerry Rawlings\* (1981–2001)
* John Kufuor (2001–2009)
* John Atta Mills† (2009–2012)
* John Dramani Mahama (2012–2017)
* Nana Akufo-Addo (2017–)

 | Standard predsjednika Gane |
| *Italik* označava vršitelje dužnosti predsjednika • † - umro tokom mandata • \* - vojni vođa |
**Cho Oyu** (ili *Qowowuyag*; u Nepalu चोयु, Tibetanski na Wylie transliteraciji: *jo bo dbu yag*; Kineski: 卓奧有山, Pinyin: *Zhuó'àoyǒu Shān*) je planina na granici Nepala i Kine. Jedna od ukupno četrnaest planina viših od 8000 metara, i s 8201 metara nadmorske visine, šesta najviša planina na svijetu.

Opis
----

Ime planine Cho Oyu, locirane oko 20 km zapadno od Mount Everesta, s tibetanskog se prevodi kao "Tirkizna boginja". Nekoliko kilometara zapadno od same planine, nalazi se Nangpa La (5716 m), zaleđeni planinski prelaz koji se koristi kao glavni trgovački put između Tibetanaca i Šerpa iz Khumbua. Radi svoje blizine prelazu i generalno blagih obronaka na standardnom putu sjeverozapadnog hrbata, smatra se najlakšom planinom za alpinističke uspone među planinama iznad 8000 metara visine, te je popularna destinacija za profesionalno vođene grupe.

Usponi
------

Gonji obronci na standardnom putu uspona.
Prvi pokušaj osvajanja zbio se 1952. kao priprema britanske ekspedicije finacirane od "Udruženog himalajskog odbora" (*Joint Himalayan Committee*) za uspon na Mount Everest iduće godine. Ekspediciju koju je predvodio Eric Shipton tada su zaustavile tehničke teškoće i ledeni klif na 6650 m. Prvi uspješan uspon 19. listopada 1954. postigli su na sjeverozapadnom hrbatu Austrijanci Herbert Tichy i Joseph Jöchler, zajedno s Sherpom Pasang Dawa Lamom. Cho Oyu bio je peti osvojeni vrhunac među planinama iznad 8000 metara, nakon Annapurne lipnja 1950. Everesta svibnja 1953. Nanga Parbata lipnja 1953. i K2 lipnja 1954. Drugi uspješan uspon obavljen je 1958. kada je kao član indijske ekspedicije Pasang Dava Lama drugi put osvojio vrh. 1978. Austrijanci Edi Koblmüller i Alois Furtner uspinju se na vrh preko izuzetno zahtjevne jugoistočne strane. 1983. u svom četvrtom pokušaju, zajedno s Hansom Kammerlanderom i Michaelom Dacherom, Cho Oyu osvaja čuveni Reinhold Messner, dok se iduće godine kao prve žene na tu planinu uspinju Dina Štěrbová i Věra Komárková. 12. veljače 1985. Maciej Berbeka i Maciej Pawlikowski postižu prvi uspon po zimi, dok je prvi samostalni uspon 1994. ostvario Japanac Yasushi Yamanoi.

Galerija
--------

* Kamp IKamp I
* Cho Oyu 2007.Cho Oyu 2007.
* Cho Oyu 2007.Cho Oyu 2007.
* Cho OyuCho Oyu

Izvori
------

1. ↑  Cho Oyu on Peakware
2. 1 2 3 4  Everest News.com. „Cho Oyu History".

Vanjske veze
------------

* Fotografije prvog uspona
* Cho Oyu - peakware.com
* Cho Oyu - 8000ers.com

| * p
* r
* u
Planine više od 8000 metara |
| --- |
| 
Everest • K2 • Kangchenjunga • Lhotse • Makalu • Cho Oyu • Dhaulagiri • Manaslu • Nanga Parbat • Annapurna • Gasherbrum I • Broad Peak • Gasherbrum II • Shishapangma
 |

***Cho Oyu*** na Wikimedijinoj ostavi
Čarape
Vunene čarape
**Čarapa** je odjevni predmet, koji se nosi na nogama. U hladnom dijelu godine, služi zadržavanju topline, a u toplom dijelu godine spriječava znojenje nogu.

Povijest
--------

Tijekom stoljeća, čarape su se mijenjale. Prve su bile načinjene od životinjske kože i zavezane oko gležnjeva. Stari Grci nosili su čarape od životinjske dlake. Rimljani su nosili kožne i vunene čarape. Oko 1000. godine, čarape su bile statusni simbol među plemstvom. Izum šivaćeg stroja 1589. omogućio je 6 puta bržu izradu čarapa. Usprkos, i dalje su se u velikoj mjeri izrađivale ručno sve do oko 1800. godine. Veliki napredak u izradi čarapa, dogodio se izumom najlona 1938. Do tada su se čarape izrađivale od vune, pamuka i svile. S vremenom su nastale i čarape od materijala poput akrilika, poliestera, polipropilena, spandeksa i dr.

Boje, veličine i stilovi
------------------------

Čarape se izrađuju u raznim bojama i uzorcima. 
Na športskim natjecanjima, športaši imaju odjeću različitih boja, u koju su uključene i čarape, kako bi se razlikovali od suparnika. U nogometu se ispod čarapa nose kostobrani, koji štite noge od udaraca kopačkama.

Čarape se izrađuju u različitim veličinama. Postoje različiti načini označavanja veličina čarapa u centrimetrima, inčima i sl.
Debljina čarapa od najlona, označava se u denima.

### Vrste čarapa po dužini

Čarape se proizvode u različitim dužinama:

* stopalice – prekrivaju samo stopalo, nose se kako se ne bi vidjele izvan cipela ili športske obuće.
* čarape do gležnja
* čarape do koljena ili dokoljenice – često se nose u svakodnevnom životu ili kao dio športske odjeće, uniforme.
* čarape preko koljena ili natkoljenice – danas se smatraju ženskim odjevnim predmetom, krajem 19. i početkom 20. stoljeća, često su ih nosila djeca, kao primjer za to je Pipi Duga Čarapa.
* čarape s gaćicama – ženski odjevni predmet, obično se izrađuju od najlona pa se nazivaju i najlonke.
* samostojeće čarape – ženski odjevni predmet, dosežu do bedra, na vrhu imaju dio kojim se pričvrste za nogu, kako ne bi ispale, često imaju čipkasti završetak.
* čarape s halterima – ženski odjevni predmet, čarape sežu do bedra, pričvršćuju se halterima (držačima čarapa).
**Čaporice** su naselje u sastavu grada Trilja, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

Zemljopis
---------

Čaporice se nalaze na cesti koja vodi od Trilja prema Cisti Velikoj. Čaporice su jako blizu čvoru Bisko na A1 jer se u blizini Čaporica nalazi odvojak s ceste Trilj - Cista. Taj 4 km dugi odvojak vodi prema A1.

Stanovništvo
------------

Apsolutno većinsko i jedino autohtono stanovništvo ovog sela su Hrvati, a većina stanovništva izjasnila se kao pripadnici Rimokatoličke crkve.

***Kretanje broja stanovnika naselja Čaporice za razdoblje od 1857. do 2001. godine***

Gospodarstvo
------------

Stanovništvo se nekada bavilo poljoprivredom i uzgojem stoke. Danas se sve više napuštaju ove djelatnosti.

Poznate osobe
-------------

* Bruno Knežević, hrvatski nogometaš, izbornik i sportski djelatnik

Nogomet
-------

Iz Čaporica je nogometni klub NK Čaporice.

Vanjske poveznice
-----------------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Čaporice** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja grada Trilja |
| --- |
| Bisko • Budimir • Čačvina • Čaporice • Gardun • Grab • Jabuka• Kamensko • Košute • Krivodol • Ljut • Nova Sela • Podi • Rože • Strizirep • Strmendolac • Tijarica • Trilj • Ugljane • Vedrine • Velić • Vinine • Vojnić Sinjski • Voštane • Vrabač • Vrpolje |
**Senatus consultum ultimum** (*"Konačni ukaz Senata"* ili **Završni akt**), preciznije **senatus consultum de re publica defendenda** (*"Ukaz Senata o obrani Republike"*), je moderni izraz kojim historičari opisuju odluke rimskog Senata u doba kasne Republike, a koje su po svom sadržaju bile slične proglašenju izvanrednog stanja u modernim državama. Ti su ukazi konzulima davali široke ovlasti, uključujući suspenziju dotadašnjih zakona i ustavnih prava, a u svrhu otklanjanja opasnosti po postojanje, odnosno ustavni poredak Republike.

Taj ukaz je prvi put donesen 121. pne. kada je na osnovu njega zajedno s pristašama ubijen reformatorski tribun Gaj Grakho. Otada je primjenjivan još nekoliko puta - u svrhu gušenja Lepidove pobune godine 77. pne. slamanja Katilinine zavjere 63. pne. i, konačno, 49. pne. kada ju je Senat primijenio protiv tadašnjeg prokonzula Julija Cezara izazvavši građanski rat.

Mjera je bila karakteristična po tome što su na njoj obično inzistirali optimatski senatori, odnosno što se smatrala svojevrsnom alternativom instituciji diktature. S druge strane, takvi su ukazi u pravilu bili kratki i nedorečeni, ostavljajući prostora konzulima da proizvoljno tumače svoje ovlasti, što je u slučaju Cicerona i njegovog pogubljenja Katilininih zavjerenika izazvalo velike kontroverze.

Nakon Cezarove pobjede u građanskom ratu i uspostavljanja Principata, *senatus consultum ultimum* se više nije primjenjivao.

Povezano
--------

* Rimsko pravo
* Popis rimskih zakona

Eksterni linkovi
----------------

* The Roman Law Library, incl. *Senatus consulta*
Koordinate: 41° 26′ 34" SGŠ, 20° 31′ 58" IGD

**Džepište** (mak. *Džepište*) je naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u krajnje zapadnom delu države. Džepište pripada opštini Debar.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Džepište je smešteno u krajnjem zapadnom delu Republike Makedonije, na samoj granici sa Albanijom (1 km zapadno). Od najbližeg većeg grada, Debra, naselje je udaljeno 13 km južno.

**Reljef**: Džepište je jedno od dva sela moja se nalaze u makedonskom delu istorijskoj oblasti Golo Brdo, dok se veći deo oblasti nalazi u Albaniji. Selo je smešteno na severnim padinama planine Jablanice. Južno od naselja se nalazi glavno bilo planine, dok se istočno tlo spušta u dolinu Crnog Drima, koja je u ovo delu pregrađena, pa je tu obrazovano veštačko Debarsko jezero. Nadmorska visina naselja je približno 700 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Džepište je imalo 499 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Turci (Torbeši) (98%).

Većinska veroispovest u naselju je islam.

Vidi još
--------

* Opština Debar
* Golo Brdo

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica opštine Debar Arhivirano 2013-10-16 na Wayback Machine-u

***Džepište*** na Wikimedijinoj ostavi

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Debar |
| --- |
| **Debar** • 
Banište •
Bomovo •
Gari •
Gornji Kosovrasti •
Donji Kosovrasti •
Konjari •
Krivci •
Mogorče •
Osoj •
Otišani •
Rajčica •
Selokući •
Spas •
Tatar Elevci •
Trnanić •
Hame •
Džepište |
**Senat** (kmerski: ព្រឹទ្ធសភា *Protsaphea*; francuski: *Sénat*) je gornji dom Parlamenta Kambodže, uveden Ustavom iz 1993. godine. Senat je zakonodavno tijelo koje u svojoj suštini ima kontrolnu funkciju; njegova glavna ovlast sastoji se u kontroli prijedloga zakona poslanih od strane Narodne skupštine, s tim da su njegove ovlasti u tom smislu ograničene - Senat može prihvatiti prijedlog zakona (koji onda ide na promulgaciju), predložiti izmjene i dopune (vraćajući tako zakon na drugo čitanje u Narodnu skupštinu) ili ga odbiti, s tim da u posljednjem slučaju odbijanje ima samo suspenzivni učinak jer Narodna skupština može o istom prijedlogu zakona ponovo raspravljati nakon perioda od mjesec dana. 

Senat Kambodže je djelomično izborno, a djelomično imenovano tijelo. Ukupan broj senatora ne smije biti veći od polovice broja zastupnika Narodne skupštine; trenutno u Senati sjedi 61 senator, čiji mandati traju šest godina. Po dvojicu senatora imenuju Kralj i Narodna skupština svaki, dok ostalih 57 izabiru općinski vijećnici u 24 kambodžanske provincije. 

Senatom predsjeda predsjednik, koji je ujedno i drugi čovjek u državi te obnaša dužnost šefa države u slučaju odsustva ili nesposobnosti Kralja; aktualni predsjednik je Say Chhum iz Kambodžanske narodne stranke. Uz predsjednika, Senat ima još i dva potpredsjednika.
**Zaljevski Arapi** (*Halidži*), jedna od arapskih skupina koja živi u državama u području oko Perzijskog zaljeva. Sasmo ime dolazi od arapaskog naziva za zaljev, khalij ili Khaleej, od čega i Khaliji ili zaljevski Arapi. Glavnina ih živi u Ujedinjenim Arapskim Emiratima (774.000), ostali u Saudijskoj Arabiji (200.000), Katar (103.600; 1986), Oman (441.000; 1995), Kuvajt (500.000; 1986), Iran (200.000; 1993. plemena Hamse u pokrajini Fars), Bahrein (100.000; 1995), Irak (40.000, u i oko Zubaira i na poluotoku Fau) i par tisuća u Jemenu. Federacija plemena Hamse u iransku pokrajinu Fars dolazi u 13. vijeku, i nisu srodni svojm susjedima Kaškajcima. Zaljevski Arapi govore nekoliko dijalekata: al-hasaa u Saudijskoj Arabiji; sjeverni i južni katari u Kataru; kuvajtski hadari u Kuvajtu; al-hasâ i hamse u Iranu; i bahreinski zaljevski u Bahreinu. 

Riječ *halidži* označava i stil muzike u području Perzijskog zaljeva.

Izvori
------

1. ↑  Arabic, Gulf Spoken

Vanjske veze
------------

* Arab, Gulf of United Arab Emirates
**Secotan** je pleme ili konfederacija plemena porodice Algonquian nastanjeno u permanentnim selima u današnjoj Sjevernoj Karolini. Polja su obrađivali kolektivno, dok bi se za hladnih mjeseci razbili po manjim obiteljskim bandama i odlazili u lov. Secotani su uzgajali duhan, tikve, kukuruz i suncokret. Za kukuruz gradili su hambare. Od ukrasa nosili su bakrene naušnice. Pleme Mangoak iz Piedmonta bilo je glavno u trgovini bakrom. 

Naselja Secotana mogla bi biti:

*Aquscogoc* u okrugu Hyde, Sjeverna Karolina, na rijeci Pungo, ili jednoj njezinoj pritoci.

*Cotan* u sadašnjem okrugu Beaufort, blizu Bath Creeka. 

Pomeiock, ovo selo moglo bi biti ili od Roanoke ili Secotan Indijanaca. Selo bijaše zaštičeno palisadama, a nalazilo se između Pamlico Sounda i jezera Mattamuskeet u okrugu Hyde. Godine 1980. na njemu su sevršila iskopavanja. 

*Secotan*, njihovo moguće glavno središte, vjerojatno na Durham Creeku u okrugu Beaufort. Ime mu znači "town at the bend of the river". 

*Sectuooc* (="they who dwell at the bend of the river."), moguće njihovo selo. Prema Quinnu nalazilo se na donjoj Pamlico, White ga locira na Bay Riveru. 

Prema jednom izvještaju Neusiok Indijanci iz sadašnjeg okruga Craven ili Carter, što stanovahu u selu Neuusiooc, bijahu protiv Secotana u savezu sa Panauuaioc Indijancima iz istoimenog sela.

Plemena saveza
--------------

(prema Fred Willardu)

* Aquascogooc
* Dasemunkepeuc (Dasamonquepeuc)
* Pomeiock (Pomouik)
* Roanoke
* Tramaskecooc

Vanjske poveznice
-----------------

* THE ARCHEOLOGY OF COASTAL NORTH CAROLINA
* Indian Towns And Buildings Of Eastern North Carolina
* Indians of the Secotan Tribe
* North America
* Mapa Kolonije Virdžinija 1585.
**Severni beli nosorog** (lat. *Ceratotherium simum cottoni*) je podvrsta belog nosoroga, sisara iz reda kopitara i porodice nosoroga.

Ugroženost
----------

Ova podvrsta je krajnje ugrožena i u velikoj opasnosti od izumiranja. Poslednji mužjak severnog belog nosoroga nazvan „Sudan" uginuo je 19. marta 2018. u kenijskom rezervatu prirode Ol pejeta. U istom rezervatu preostala su još svega dva primerka (obe ženke) ove podvrste belog nosoroga.

Rasprostranjenje
----------------

Areal podvrste je obuhvatao nekoliko zemalja Istočne i Centralne Afrike. Do 1995. areal podvrste se sveo na Nacionalni park Garamba u Kongu. U kome su poslednji put 2005. primećeni živi primerci, dva mužjaka i dve ženke. Danas se veruje da je podvrsta izumrla u divljini. Jedino mesto gde 2018. severni beli nosorog još uvek postoji je kenijski rezervat prirode Ol pejeta, gde žive poslednja 2 primerka podvrste, 2 ženke.

Literatura
----------

***Severni beli nosorog*** na Wikimedijinoj ostavi

* IUCN crvena lista ugroženih vrsta, detaljniji podaci o vrsti (`en`)
Karta zaljeva Kavala
**Zaljev Kavala** (grčki: Κόλπος Καβάλας, Kolpos Kavalas) je zaljev u sjeveroistočnom Egeju u Grčkoj. Zaljev je dobio ime po najvećoj luci u zaljevu, gradu Kavali.

Geografske karakteristike
-------------------------

Zaljev Kavala se nalazi kod kordinata 40°52′N 24°30′E﻿ / ﻿40.867°N 24.500°E﻿ / 40.867; 24.500, istočno od poluotoka Halkidiki. Zaljev je izdužena oblika u smjeru istok - zapad, dug je oko 40 km, a širok oko 15 km. Sa zapada zaljev zatvara poluotok Vrasidas, kod naselja Nea Peramos (Νέα Πέραμος), a sa istoka zaljev zatvara poluotok Keramoti (Κεραμωτή) kod istoimenog turističkog gradića i otočić Tasopula udaljen oko 3 km od Keramotija. Sa jugoistoka zaljev zatvara otok Tasos, tako da je sa te strane dobro zaštićen, dok je sa jugozapada otvoren.
Oko 5 km istočno od poluotoka Keramoti rijeka Mesta (grčki: Nestos, Νέστος) tvori veliku deltu površine 440 km², koja je danas nacionalni park. Tako da je istočna obala koja je niska i pješčana, močvarna sa nekoliko povezanih laguna. Zapadne obale zaljeva su brdovite sa brežuljcima od 500 do 800 m. dok je sjeverna obala pjeskovita i niska, ali se odmah iza toga uzdižu visoke planine, poput gorja Pangeon sa vrhom Koutra 1.956 m. 

Grad Kavala smjestio se točno u sredini zaljeva na sjevernoj obali, kao i predgrađe Nea Karvali, koje se nalazi 12 km istočno od Kavale. Međunarodni aerodrom "Aleksandar" nalazi se na istočnoj obali zaljeva, udaljen oko 30 km od centra grada.
Unutar zaljeva uz zapadnu obalu nalazi se mali stjenoviti otočić Fidonisi.

Vanjske veze
------------

* Karta Zaljeva Kavala na portalu wikimapia
* Kolpos kavalas na portalu Marine World Database (`en`)