recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Munika** (*Pinus heldreichii*) je tercijarni relikt, očuvan tokom glacijacije na srednjem i zapadnom dijelu Balkanskog poluostrva i južnom dijelu Apeninskog poluostrva. To je i endemska vrsta drveća ograničenog, isprekidanog i malog prirodnog areala. Time se opšte rasprostranjenje munike uklapa u submediteransko područje, gdje šumske zajednice te vrste drveća zauzimaju pretežno više predjele (uglavnom između 1.000 i 1.900 pa i preko 2.200 m).

Njeno stanište je na strmim i suhim padinama, na krečnjačkoj i dolomitnoj podlozi, čineći vrlo često i gornju granicu šumske vegetacije. Raste sporo u sastojinama, na supstratu sa serpentinskim ili kiselim silikatnim supstratima. U prvom slučaju zauzima izrazito ekstremna staništa sa uskim grebenima, strmim padinama s izraženim liticama i točilima. U takvim uslovima, na plitkim i kamenitim tlima, sastojine munike se održavaju kao trajni stadij vegetacije. Na taj način munici ne konkuriraju druge vrste šumskoga drveća, te je stoga za takve terene, koji su uz ostalo redovito i bezvodni, praktično postala jedina vrsta koja dolazi u obzir za pošumljavanje. 

Zajednice bora munike na Orjenu (300ha), Lovćenu (300ha) i Rumiji (100ha) proglašene su za zaštićeno područje kategorije III - spomenik prirode.

Funkcija ove vrste je višestruka u zaštiti biodiverziteta: ekološka i socijalna jer štiti biljne vrste, zemljište ali i vode ispod. Na području Parka prirode Orjen munika je 2008. i 2017. godine pretrpjela veliku štetu u požarima. Opožarene jedinke ni nakon više od 10 godina nisu uspjele da se revitalizuju te je neophodna sanitarna sječa, inspekcijski nadzor i stalno pošumljavanje.
**Jean Nicolas Houchard** (24. januar 1739 - 17. novembar 1793) bio je francuski vojskovođa, poznat po zapovijedanju republikanskim armijama na početku Rata Prve koalicije, ali i kao jedna od najistaknutijih žrtava revolucionarnog terora.

Houchard je karijeru započeo u kraljevskoj vojsci, kojoj se priključio 1755. godine. Kao konjički oficir je godine 1769. sudjelovao u francuskoj invaziji na Korziku te je 9. maja 1769. teško ranjen sabljom u bitci kod Ponte-Nova uslijed čega će mu do kraja života biti deformirano lice.

Nakon izbijanja Rata Prve koalicije je služio u Rajnskoj armiji pod generalom Custineom, sa kojim je sudjelovao u uspješnoj opsadi Mainza 1792. godine. 11. jula 1793. je imenovan zapovjednikom Sjeverne armije, koja je dobila zadatak zaustaviti saveznički prodor na područje sjeverozapadne Francuske. Houchard je 8. septembra 1793. u kritičnom trenutku za republikanske snage uspio u bitci kod Hondschootea poraziti anglo-hanoveranske snage i razbiti opsada Dunkerquea čime je prekinuta serija neuspjeha republikanske vojske i počeo jenjavati defetizam u njenim redovima. Houchard, na čije su operacije nastojali utjecati politički komesari iz Pariza, međutim, po njihovom mišljenju nije uspio dovoljno energično goniti i poraziti protivnika. Samo nekoliko dana kasnije su Houchardove snage u bitci kod Courtraia doživjele neuspjeh prilikom pokušaja deblokade Le Quesnoya. Iako su doživjele relativno male gubitke, prisiljene su na defenzivu, a što je bilo dovoljno da Houcahrd padne u potpunu nemilost.

24. septembra je uhapšen i doveden u Pariz gdje mu se 15. novembra pred revolucioanrnim sudom sudilo zbog izdaje. Houchard je prkosno odbijao optužbe, a kada je prozvan kukavicom je u bijesu rascijepao svoju uniformu i pokazao brojen rane. Usprkos toga je proglašen krivim i dva dana kasnije pogubljen na giljotini.

Izvori
------

* *Dictionnaire biographique des généraux & amiraux français de la Révolution et de l'Empire (1792-1814)*. str. 576-577.
***Washington: Behind Closed Doors*** je američka televizijska mini-serija snimljena 1977. godine u režiji Gary Nelsona i originalno emitirana na programu ABC iste godine. Temeljena je na romanu *The Company* Johna Ehrlichmana, bivšeg savjetnika predsjednika Richarda Nixona koji je u vrijeme snimanja sjedio u zatvoru zbog sudjelovanja u aferi Watergate.

Ehrlichlman je svoju knjigu zamislio kao *roman a clef* posvećen prvenstveno Watergateu, ali je serija pokrivala cijelo doba Nixonove administracije. Radnja serije se bavi Richardom Moncktonom (Jason Robards), beskrupuloznim političarom koji izbornom prevarom i mračnim dogovorima s FBI i CIA-om dolazi u Bijelu kuću te pokušava nastaviti voditi sve nepopularniji rat u Jugoistočnoj Aziji. Nastojeći skršiti otpor svojoj politici, počinje se koristiti sve prljavijim sredstvima sve dok ga ne razotkriju novinari.

Serija je u mnogo čemu bila odraz svog vremena, odnosno dubokog razočaranja američke javnosti u federalnu vladu izazvanu Watergateom i porazom u vijetnamskom ratu, kao i tada široko uvriježenog stava da je Richard Nixon najveći monstrum u američkoj historiji. Za standarde 1970-ih raskošna produkcija je imala dojmljivu glumačku ekipu koju su, osim Robardsa, sačinjavali ugledni glumci kao Cliff Robertson, Stefanie Powers, Andy Griffith, te Robert Vaughn koji je za ulogu lika temeljenu na Nixonovom pomoćniku H. R. Haldemanu dobio Emmy.

Seriju je nekoliko godina kasnije u okviru programa JRT emitirala tadašnja Televizija Sarajevo pod nazivom *Washington iza zatvorenih vrata*.

Glavne uloge
------------

* Cliff Robertson ... William Martin
* Jason Robards ... Predsjednik Richard Monkton
* Stefanie Powers ... Sally Whalen
* Robert Vaughn ... Frank Flaherty
* Lois Nettleton ... Linda Martin
* Barry Nelson ... Boy Bailey
* Harold Gould ... Carl Tessler
* Tony Bill ... Adam Gardiner
* Andy Griffith ... Esker Scott Anderson
* John Houseman ... Myron Dunn
* David Selby ... Roger Castle
* Meg Foster ... Jenny Jamison
* Peter Coffield ... Eli McGinn
* Frances Lee McCain ... Paula Stoner Gardiner
* Barry Primus ... Joe Wisnovsky
* Diana Ewing ... Kathy Ferris
* Lara Parker ... Wanda Elliott
* John Lehne ... Tucker Tallford
* Alan Oppenheimer ... Simon Cappell
* Nicholas Pryor ... Hank Ferris
* Frank Marth ... Lawrence Allison

Vanjski linkovi
---------------

* Washington: Behind Closed Doors na IMDb
* Članak djelomično posvećen seriji ((en))
Zastava Angole. Omjer 2:3
Prijedlog nove zastave
**Zastava Angole** usvojena je 11. studenog 1975. godine. Sastoji se od boja crvene i crne. Prva teorija o simbolici jest da crvena predstavlja socijalizam, a crna Afriku. Druga je da crveno predstavlja krv prolivenu za neovisnost, a crno afrički kontinent. Simbol u sredini predstavlja industriju i seljake, a rađen je po uzoru na sovjetski simbol komunizma. Godine 2003. predložena je nova zastava koja neće podsjećati na krvavu prošlost, već ulijevati nadu za bolju budućnost.

***Zastava Angole*** na Wikimedijinoj ostavi

Zastave država u Africi

Položaj AfrikePoložaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike
**Kaštel Kambelovac** je jedno od sedam *Kaštela*, koje čine grad Kaštela. Naselje je smješteno uz obalu Kaštelanskog zaljeva, između Kaštel Lukšića i Kaštel Gomilice. Nalazi se u podnožju brda Kozjak.

Prema popisu iz 2001. godine, Kaštel Kambelovac ima 4.505 stanovnika.

Kultura
-------

U mjestu djeluje **Krnjevalska udruga Polantana**.

Povijest
--------

Toranj iz 16. stoljeća
Iznad Kaštel Kambelovca na padinama Kozjaka,bila su smještena sela Kruševik i Lažani. Lažani se prvi put spominju u darovnici hrvatskog kneza Trpimira od 4.ožujka.852.godine ,a crkva sv.Mihovila od Lažana prvi put se spominje 1104.godine. Zbog prodora Turaka stanovništvo je napustilo stara sela. Izbjeglice su se naselili uz more. Dolaskom u Kambelovac prenašaju dozvolom juspatrona kult sv.Mihovila i sv.Martina, izgradili su 1577.godine župnu crkvu na zemljištu obitelji Cambio. Za razliku od drugih Kaštela, Kaštel Kambelovac nije imao jedinstveni trg oko kojeg bi se širilo mjesto. Tijekom 15. i 16. stoljeća na podrućju Kaštel Kambelovca izgrađeno je više kaštela s pripadajućim naseljima: kaštel Frane Cambio (Kambi), kaštel Jerolima i Antona Cambio (Kambi) s naseljem Staro selo, kaštel Lippeo s naseljem Tikvarin, kaštel Piškera (Velika i Mala Piškera). Zbog blizine navedenih naselja i izgradnjom Novih sela, krajem 16.stoljeća, te nasipanjem terena u moru stvoren je današnji trg.
Na području K.Kambelovca spominju se kašteli Arneri i Grisgono za koje se nezna gdje su se nalazili.

  


| * p
* r
* u
7 Kaštela |
| --- |
| Kaštel Štafilić | Kaštel Novi | Kaštel Stari | Kaštel Lukšić | Kaštel Kambelovac | Kaštel Gomilica | Kaštel Sućurac |

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Kaštel Kambelovac** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
Zastava načelnika Vrhovne komande Vermahta (1941—1945)
Zastava načelnika Vrhovne komande Vermahta (1938—1941)
**Vrhovna komanda Vermahta** (njem. *Oberkommando der Wehrmacht, OKW*) je bila organ centralne vojne uprave u Trećem rajhu. Postojala je u periodu 1938—1945. godine, a zamijenila je Ministarstvo rata (njem. *Reichskriegsministerium*).

Osnivanje
---------

Vrhovna komanda Vermahta je formirana 4. februara 1938. godine nakon ukidanja Ministarstva rata (njem. *Reichskriegsministerium*). Ova reforma je izvršena jer je firer i kancelar Adolf Hitler želio da lično komanduje cjelokupnom oružanom silom i tako je zapravo formirao svoj sopstveni štab.

Umjesto Opšteg odjeljenja (njem. *Wehrmachtamtes*) pri Ministarstvu rata uspostavljena je Vrhovna komanda Vermahta, a njen načelnik je dobio položaj ravan ministrima Trećeg rajha. Istovremeno, Vrhovna komanda Vermahta preuzela je i nadležnosti cjelokupnog Ministarstva rata. Načelnik je sve dužnosti vršio u ime kancelara Adolfa Hitlera i po njegovim uputstvima.

Načelnik Vrhovne komande je bio general-feldmaršal Vilhelm Kajtel, koji je uprkos brojnim neslaganjima s Hitlerom, na tom položaju ostao sve do kraja postojanja Vrhovne komande (do maja 1945).

Sastav
------

Vrhovna komanda je formalno rukovodila i ostvarivala koordinaciju između vrhovnih komandi vidova Vermahta:

Vrhovna komanda Kopnene vojske (njem. *Oberkommando des Heeres*)
Vrhovna komanda Luftvafe (njem. *Oberkommando der Luftwaffe*)
Vrhovna komanda Mornarice (njem. *Oberkommando der Marine*)
Vrhovna komanda je faktički imala ograničeni uticaj na vrhovne komande vidova Vermahta, što je očigledno postalo decembra 1941. godine kada je nakon neuspjelog napada na Moskvu general Valter fon Brauhič smijenjen s dužnosti načelnika Vrhovne komande kopnene vojske, a tu dužnost je lično preuzeo Adolf Hitler, firer i vrhovni glavnokomandujući oružanih snaga Trećeg rajha.

U sastavu Vrhovne komande Vermahta su se nalazile četiri uprave:

* Operativni štab (njem. *Wehrmacht-Führungsamt*) — Alfred Jodl
* Obavještajna i kontraobavještajna služba (njem. *Amt Ausland/Abwehr*) — Vilhelm Kanaris
* Služba odbrambene ekonomije i naoružanja (njem. *Wirtschafts und Rüstungsamt*)
* Služba opštih poslova (njem. *Amtsgruppe Allgemeine Wehrmachtangelegenheiten*)

Osude
-----

Nakon završetka Drugog svjetskog rata Vrhovna komanda Vermahta i njeni rukovodioci su postali predmet postupanja u Nirnberškom procesu. Nakon završetka procesa, načelnik Vrhovne komande Vilhelm Kajtel i načelnik Operativnog štaba Vrhovne komande Alfred Jodl bili su proglašeni za ratne zločince i osuđeni na smrt vješanjem.

Vidi još
--------

* Vermaht
Službeni logo Vrhovnog suda
**Vrhovni sud Češke Republike** (češki *Nejvyšší soud České republiky*) je najviši sud za gotovo sve pravne slučajeve u Češkoj Republici. Kao što je to definirano Ustavom Češke, iznimke su slučajevi o ustavnosti, upravom pravu i političkoj nadležnosti koji se slušaju predu drugim sudovima u Češkoj.

Uz Vrhovni administrativni sud Češke i Ustavni sud, Vrhovni sud tvori trijumvirat sudova na zasjedanju češkog zakonodavstva. Sjedište mu je u Burešovoj ulici 20, Brno.

Vrhovni sud je uspostavljen 1993. te se sastoji od predsjedavajućeg i dva suca ili zasjeda u velikom senatu odjela. Odjeli analiziraju i procjenjuju pravno učinkovite presude i odluke nižih sudova. 

*Kriminalni odjel* () se sastoji od suca Vrhovnog suda, koji primijenjuju provedbeni kriminalni zakonik.

*Građanski i komercijalni odjel* () je odgovoran za uniformnost i zakonitost odluka suda. Čini to putem žalbenog postupka protiv neke odluke suda.

*Veliko vijeće odjela* () odlučuje o slučajevima koje dobiva od drugih odjela.

*Plenum* () raspravlja o proceduri pravila Vrhovnog suda i usvaja stajalište pri odluci sudova.
Zgrada Vrhovnog suda u Wellingtonu.
**Vrhovni sud Novog Zelanda** (engleski: *Supreme Court of New Zealand*; maorski: *Te Kōti Mana Nui*) je najviši sud i sud posljednje instance na Novom Zelandu, formalno osnovan 1. siječnja 2004. godine. Prvo zasjedanje suda održalo se 1. srpnja 2004. godine. Vrhovni sud je zamijenio Sudski odbor Kraljevskog vijeća u Londonu kao najviša žalbena instanca. Nastao je izglasavanjem Zakona o Vrhovnom sudu 2003. godine; stvaranje Vrhovnog suda i ukidanje prava žalbe Sudskom odboru u Londonu su svojedobno smatrane vrlo kontroverznim ustavnim promjenama na Novom Zelandu. 

Vrhovni sud Novog Zelanda ne smije se poistovjetiti sa "starim" Vrhovnim sudom, višim sudom koji je uspostavljen 1841. godine, a od 1980. djeluje kao Visoki sud Novog Zelanda. Promjena imena ovog suda uslijedila je kao anticipacija uspostave vrhovnog, žalbenog suda koji bi nosio ime Vrhovni sud. 

Sud zasjeda u zgradu u Wellingtonu, a sastavljen je od pet sudaca, koji se biraju na trajni mandat koji, najkasnije, završava umirovljenjem u 70. godini života. Trenutna predsjednica suda, od 2004. godine, je Dame Sian Elias.
Kometa je početkom godine 1997. pružala spektakularan prizor
**Kometa Hale-Bopp** (formalno označena kao **C/1995 O1** je najvjerojatnije bila najpromatranija kometa dvadesetog vijeka, i jedna od najsjajnijih viđenih u posljednjih nekoliko decenija. Mogla se vidjeti golim okom rekordnih 18 mjeseca, dvaput duže od ranije rekorderke, Velike komete 1811. godine.

Hale-Bopp je otkrivena 23.7. 1995. na vrlo velikoj udaljenosti od Sunca, što je izazvalo velika očekivanja o njenom sjaju kada bude prišla blizu Sunca. Iako je sjaj kometa prilično teško prognozirati s nekom točnošću, Hale-Bopp je ispunila i nadmašila očekivanja u vezi svog sjaja kada je prošla perihel 1.4. 1997. Kometu su nazvalai **Velika kometa godine 1997**.

Prolaz Hale-Boppa je izazvao paniku vezanu uz komete kakva se nije bila vidjela decenijama. Glasine o tome da je kometu pratio vanzemaljski svemirski brod su stekle priličnu uvjerljivost te inspirirale masovno samoubojstvo pripadnika kulta Nebeska vrata.

Eksterni linkovi
----------------

***Kometa Hale-Bopp*** na Wikimedijinoj ostavi

* Cometography.com: Comet Hale-Bopp
* NASA Hale-Bopp page Arhivirano 2011-08-21 na Wayback Machine-u
* JPL Orbit Simulation (Accessed 2/7/06)
* Shadow and Substance.com: Static orbital diagramArhivirano 2011-08-27 na Wayback Machine-u
* Comet Nucleus Animation Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
Kralj **Yeongnyu od Goguryeoa** (? - 642) (vl. 618 - 642) bio je 27. po redu i pretposljednji vladar države Goguryeo, najsjevernijeg od Tri kraljevstva Koreje. 

Yeongnyu je bio polubrat prethodnog kralja Yeong-yanga koga je naslijedio 618. Njegov dolazak na prijestolje je koincidirao sa dolaskom na vlast dinastije Tang u susjednoj Kini, čiji su vladari, nastojeći konsolidirati svoju vlast, ispočetka zauzeli pomirljivu politiku prema Goguryeou. Godine 622. su tako razmijenjeni zarobljenici iz prethodnih ratova, a 624. su u Goguryeo iz Kine poslani misionari koji su u tu državu donijeli taoizam. Godine 631. su kineske trupe prilikom nakratko upale u Goguryeo i uništile spomenik korejskoj pobjedi u prethodnom ratu. Nastojeći se osigurati od mogućeg novog rata, Yeongnyu je dao izgraditi liniju tvrđava na zapadnoj granici, preteču mnogo kasnije Cheolli Jangseong. Za taj pothvat je zadužen general Yeon Gaesomun.

Yeongnyu je, međutim, ubrzo postao sumnjičav prema svom generalu te počeo planirati njegovo uklanjanje. Čuvši za to, Yeon Gaesomun je priredio gozbu na koju su pozvani vodeći kraljevi pristaše, te ih potom sve mučki pobio. Poslije je sa svojim trupama umarširao u prijestolnicu, te svrgnuo i ubio Yeongnyua. Za novog kralja je postavio njegovog nećaka Bojanga.

Yeongnyuovo ubistvo je kineskom caru Taizongu poslužilo kao povod da pokrene Prvi Goguryeo-Tang rat.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Yeongyang** | **Kralj Goguryeoa**618 – 642 | Slijedi:**Bojang** |
Habsburške domene nakon Westfalskoga mira 1648. prikazane su žutom bojom. Od zemalja označenih žutim Nizozemska i Burgundija nisu se ubrajale među nasljedne zemlje.
**Habsburške nasljedne zemlje** (njem. *Habsburgische Erblande*), također i **Austrijske nasljedne zemlje**(njem. *Österreichische Erbländer*), naziv je za niz zemalja unutar Habsburške Monarhije kojima su Habsburgovci vladali po nasljednom pravu.

Među ove zemlje ubrajaju se:

* Gornja Austrija
* Donja Austrija
* Štajerska
* Koruška (vojvodstvo)
* Kranjska
* Istra (premda je do 1797. veći dio pripadao Mletačkoj Republici)
* Goriška (od otprilike 1500.)
* Trst
* Tirol (do 1803. bez Južnog Tirola kojim je vladao biskup Trenta i Brixena)
* Vorarlberg koji je orginalno bio niz različitih grofovija ujedinjen tek u 19. vijeku
* Prednja Austrija (Vorlande), niz područja u jugozapadnoj Njemačkoj izgubljenih 1797. (Alzas je izgubljen još 1648.)
* Salzburg, tek nakon 1805.

Od 14. do 16. vijeka Štajerska, Koruška i Kranjska zajedno su činile Unutarnju Austriju (njem. *Innerösterreich*).

Područja Burgundije koja je ženidbom zadobio car Maksimilijan I. nisu se ubrajala među nasljedne zemlje.

Od uvođenja tzv. „obnovljenog ustava" u Češkom Kraljevstvu, među nasljedne zemlje obično se računaju i Zemlje Krune sv. Vaclava među Habsburške nasljedne zemlje. To su bile:

* Češka
* Moravska
* Šleska
* Lužica (Gornja i Donja)

Lužica je prešla pod vlast Saske već 1635. a veći dio Šleske osvojila je Pruska između 1740. i 1742. te je, uz Češku i Moravsku, kao Habsburška nasljedna zemlja ostala samo Austrijska Šleska.

Ostala područja kojima se u različitim povijesnim razdobljima upravljalo izravno iz središta Monarhije nije se nazivalo nasljednim zemljama. 1849. za sve zemlje kojima se upravlja iz Beča bit će uveden naziv Krunske zemlje, nakon Austro-ugarske nagodbe i stvaranja Austro-ugarske Monarhije, taj će se naslov koristiti za sve zemlje austrijskoga dijela Carstva, to jest sve one koje nisu pripadale Kruni svetoga Stjepana.

Vidi još
--------

* Krunske zemlje
* Zemlje Češke krune
* Zemlje Krune sv. Stjepana
* Habsburška Monarhija
**Fíachu Labhrainne**, sin Smirgolla, sina Enbotha sina Tigernmasovog, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Na prijestolje je došao nakon što je u bitci kod Carmana ubio prethodnog kralja Eochaid Faebar Glasa i tako osvetio svog oca. Nadimak je dobio po rijeci Labrainn, koja je počela izvirati iz zemlje za vrijeme njegove vladavine. Vodio je pomorsku bitku protiv potomaka Éber Finna, bitku protiv Érainna kod Mag Genainna u Fermanaghu, a tokom koje je nastalo jezero Loch Erne. U još jednoj bitci je ubio Eochaidovog sina Mofebis. Na kraju ga je u bitci kod Sliab Belgataina ubio Mofebisov sin Eochu Mumu. Geoffrey Keating dodaje kako e za vrijeme njegove vladavine sin Aengus Olmucada pokorio današnju Škotsku.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Eochaid Faebar Glas**  |  **veliki kralj Irske** AFM 1473-1449. pne.FFE 1095-1071. pne. | Slijedi: **Eochu Mumu**  |

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, pp. 213-219
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.25
| Dio serije članaka na temu
Hrišćanstvo
Christian crossKršćanstvo |
| --- |
| **Isus Hristos**
Rođenje · Krštenje · Učenje
Smrt · Uskrsnuće
**Osnove**
Apostoli · Evanđelje · Crkva
**Historija**
Rano kršćanstvo · Oci · Sabori
Ikonoklazam · Šizma · Križari
Reformacija · Ekumenizam
**Tradicije**

| Istočne |
| --- |
| Pravoslavlje · Drevnoistočne crkve · Sirijsko hrišćanstvo · Asirska crkva |

| Zapadne |
| --- |
| Rimokatolici · Luterani · Reformisti · Anglikanci · Anabaptisti · Baptisti · Menoniti · Metodisti · Adventisti · Svetosti · Pentekostalci · Envagelici · Fundamentalisti · Liberali |

| Netrinitarne |
| --- |
| Jehovini svjedoci · Pokret Svetaca Posljednjih dana · Unitarijanizam · Hristadelfijanci ·  |

**Teologija**
Stvaranje · Pad · Grijeh · Sud
Spasenje · Carstvo · Hristologija
Trojstvo (Otac, Sin, Sveti duh)
**Biblija**
Stari zavjet · Novi zavjet
Knjige · Kanon · Apokrifi
Ova kutijica: pogledaj • razgovor • uredi |

**Korizma**, **Veliki ili Časni post** dio je liturgijske godine u kojem se kršćani (osobito pravoslavci i katolici) pokornički pripremaju za Uskrs.

Korizma kod katolika počinje Čistom srijedom ili Pepelnicom, a završava pred Misu večere Gospodnje na Veliki četvrtak kojom počinje Vazmeno trodnevlje.

Kod pravoslavaca Časni post počinje Čistim ponedjeljkom a završava Cvjetnom nedjeljom, dalje se nastavlja Velika ili Strasna sedmica, od Velikog ponedjeljka do Velike subote. Dakle post, prije nego što dođe Uskrs, traje 42+6=48 dana.

Kršćani se pripremaju za slavljenje Uskrsa molitvom, postom, slušanjem i čitanjem Božje riječi te dobrim djelima. Odrasli pripadnici za krštenje, katekumeni imaju u korizmi završne pripreme za svoje krštenje u uskrsnoj noći. U korizmi, kršćani pristupaju sakramentu ispovijedi, da pomireni s Bogom i ljudima radosnije mogu slaviti Uskrs.

Post, koji prethodi Uskrsu, ima 7 sedmica i svaka ima svoje ime. Prva se sedmica posta zove Čista, druga je Pačista ( = *paka čista*, što znači *opet čista*), treća Bezimena, četvrta Sredoposna, peta Gluha (Glušna, Glušnica), šesta je Cvjetna odnosno Cvjetnica, a sedma je Velika ili Strasna, to jest Nedjelja muke Gospodnje. Svaki se dan unutar svake od ovih sedmica zove prema nazivu sedmice u kojoj se nalazi. Dakle, na kraju Čiste sedmice imamo Čistu nedjelju, na kraju Cvjetne sedmice Cvjetnu nedjelju, itd. Na kraju Velike sedmice jest Veligdan odnosno Uskrs.

Veze
----

* Post

Eksterni linkovi
----------------

* www.catholicliturgy.com Crkveni dokumenti o liturgijskoj godini
**Winyaw** (Winyah, Weenee), Pleme američkih Indijanaca porodice Siouan srodno Pedee i Waccamaw Indijancima, nekad naseljeno na Winyaw Bayu, rijeci Black River i donjem toku Pee Dee u Južnoj Karolini, danas okrug Georgetown. Prvi koji ih spominju su južnokarolinski kolonisti (1670), sa kojima su bili na strani u ratovima protiv Tuscarora 1711. i Waccamawa 1720. nakon čega su uskoro, sredinom 1760.-tih nestali iz povijesti. Preživjeli ostaci su se možda udružili sa Waccamawima.
Mooney je (1928) procijenio da ih je 1600. zajedno sa plemenima Waccamaw, Hooks i drugima bilo oko 900, ali popisom iz 1715. Winyawi su imali svega jedno selo sa 36 muškaraca i populaciju od 106 duša.
O kulturi Winyawa i načinu života nije ništa poznato, ali su pripadali kulturnom području Jugoistočnih Indijanaca kao i poznata plemena Cherokee, Powhatan, Catawba, Tutelo i drugi, za koje je kao i za sve Istočne Siouance poznato da su bili dobri ratari.

Vanjske poveznice
-----------------

* South Carolina – Indians, Native Americans – Winyah
Zastava Ekvatorijalne Gvineje
**Zastava Ekvatorijalne Gvineje** je usvojena 21. augusta 1979. Sastoji se od tri jednaka horizontalna dijela zelene, bijele i crvene boje. na lijevoj strani se nalazo plavi trougao

Na ovoj zastavi zelena je simbol prirpdnih resursa i džungle; plava predstavlja more koje povezuje zemlju sa ostrvima, bijela je simbol mira, a crvena borbe za nezavnisnot. 

Na sredini zastave na bijeloj podlozi se nalazi grb Ekvatorijalne Gvineje. On se sastoji od drveta mangrovnika, šest žutih zvjezdica i mota zemlje: Unidad Paz Justicia (jedinstvo, mir i pravda)

***Zastava Ekvatorijalne Gvineje*** na Wikimedijinoj ostavi

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike
**Yeongjo** (korejski: 영조) rođen kao **Yi Geum** (1694. - 1776. bio je 21 monarh iz Dinastije Joseon koji je 
vladao Kraljevstvom Joseon (Korejom) od 1724. do 1776. 

*Yeongjo* je bio najdugovječniji monarh iz Dinastije Joseon, koji je vladao punih 52 godine.

Biografija
----------

*Yi Geum* je rođen kao drugi sin kralja Sukjonga iz njegove veze sa konkubinom Suk Bin. Na tron je stupio kad mu je umro polubrat i dotadašnji kralj Gyeongjong.

*Yeongjo*, kakvo mu je bilo hramsko i vladarsko ime, vladao je zemljom mudro. Za njegove duge vladavine zemlja se oporavila od dotadašnjih ratnih razaranja i invazija.

Ostao je upamćen i po ubojstvu vlastitog sina krunskog princa Sadoa, kad se ustanovilo da je poludio. Nakon njegova ubojstva za prijestolonasljednika je postavio njegovog sina *Yi Sana* (kasnije kralj Jeongjo).

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Chart of Joseon Kings*" (engleski). dramasROK. Pristupljeno 21. 09. 2019.
2. 1 2 3  „*Rulers of the Joseon Dynasty*" (engleski). The talking cupboard. Pristupljeno 21. 09. 2019.

Vanjske veze
------------

***Yeongjo od Joseona*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Yeongjo of Joseon* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Joseona (1724. - 1776.)** | Nasljednik: |
| **Gyeongjong** | **Jeongjo** |
Ovo je članak o premijeru dinastije Han.  Za hongkonškog glumca u filmovima borilačkih vještina, v. Hsiao Ho (glumac).  
Portret Xiao Hea u *Sancai Tuhui*
**Xiao He** (kineski: 蕭何, ? - 193. pne.) je bio drevni kineski političar i državnik, ppoznat kao ključna ličnost za Liu Bangov dolazak na vlast nakon propasti dinastije Qin. Cijelog života je bio lojalan Liu Bangu i kasnije postao njegov premijer nakon osnivanja dinastije Han. Rođen je u istom okrugu - Pei (suvremeni Xuzhou u Jiangsuu) kao i Liu Bang. Zbog njegovih dostignuća u vrijeme sukobu Chua i Hana kao i načina kojim je vladao ponovno ujedinjenim carstvom, smatra se jednim od najvećih državnika kineske historije.

He je bio ključna osoba koja je preporučila da se znameniti vojskovođa Han Xin angažira u Liuovoj službi. Kasnije je također bio ključna osoba koja je zajedno s caricom Lü Zhi orkestrirala Han Xinovu likvidaciju. To je kasnije poslužilo kao temelj za popularnu poslovicu *njegov uspjeh je bio zasluga Xiao He i njegov neuspjeh je bio zasluga Xiao Hea* (成也蕭何，敗也蕭何) a kojom Kinezi opisuju situacije u kojima nečija sudbina ovisi o jednom jedinom faktoru.

U popularnoj kulturi
--------------------

Xiao He je jedna od 32 historijske ličnosti koji se pojavljuju kao posebni likovi u Koeijevoj video-igri *Romance of the Three Kingdoms XI*.
**Vladimir Bato Kontić** (Nikšić, 26. maj 1970 – 25. april 1990) bio je crnogorski šahovski majstor koji je ostvario izuzetne rezultate u svojoj kratkoj, ali bogatoj šahovskoj karijeri. Po riječima šahovskog hroničara, Maksima Lutovca, Kontić je bio najdarovitiji igrač kojeg je Crna Gora uz Božidara Ivanovića imala.

Kontić je u svojoj šahovskoj karijeri osvojio sve značajne turnire jugoslovenskog pionirskog i omladinskog šaha, te konkurentno zakoračio na pozornicu evropske i svjetske šahovske scene. U periodu od 1986. do 1988. osvojio je četiri značajna (*Grend-slem*) turnira što nije pošlo za rukom jugoslovenskim šahovskim asovima, ni prije ni poslije toga: zaredom je osvojio titule omladinskog prvaka Crne Gore, Srbije i Jugoslavije i ubjedljivo trijumfovao na saveznom turniru majstorskih kandidata.

Osvojio je titule pionirskog prvaka Crne Gore (1984. i 1985.) i pionirskog prvaka Jugoslavije (1985.). Godine 1986. postaje omladinski prvak Crne Gore i u omladinskoj konkurenciji, dok godine 1988. postaje omladinski prvak Srbije i omladinski prvak Jugoslavije te osvaja titulu nacionalnog šahovskog majstora. 

Kontić je takođe ostvario značajne rezultate na međunarodnim takmičenjima. Na kadetskom prvenstvu Evrope u Šarlevilu (Francuska) 1986. osvojio je četvrto mjesto, dok je na kadetskom prvenstvu svijeta u Rio Galjegosu (Argentina) 1987. zauzeo šesto mjesto. Posebno se ističe njegov trijumf na brzopoteznom turniru omladinskog šampionata Evrope (1988.) u Arnhemu (Holandija) gdje je nadmašio mnoge vrhunske šahiste, uključujući i engleskog velemajstora Majkla Adamsa (kasnije, četvrtorangiranog šahistu planete). 

Vladimir Bato Kontić bio je omladinski klupski prvak Jugoslavije sa ŠK Radnički (1988.) Takođe je predvodio omladinsku reprezentaciju Jugoslavije koja je osvojila zlatnu medalju na Ekipnom omladinskom prvenstvu Balkana (Kaštel Stari, Hrvatska, 1988).

U znak poštovanja prema njegovom naslijeđu, u Nikšiću su organizovana tri velemajstorska memorijalna turnira posvećena Vladimiru Kontiću, i to 1991, 2000. i 2021. godine. ŠK Radnički je takođe 2019. organizovao memorijalni turnir u čast svog nekadašnjeg igrača. Najpoznatiji crnogorski šahovski hroničar, Maksim Lutovac, napisao je knjigu o njemu pod nazivom *Balada o Vladimiru*.

Literatura
----------

* Maksim Lutovac, *Balada o Vladimiru*, Podgorica, 2000.

Vanjske poveznice
-----------------

* Vječiti sjaj zvijezde
* Virtuoz za tablom - Vladimir Bato Kontić
* Aplauz za legende: Bato Kontić, vitez na bojnom polju
| **Donghun Hou** (東昏侯) |
| --- |
| Porodično ime: | Xiao (蕭, xiāo) |
| Osobno ime: | Baojuan (寶卷, bǎo juǎn) |
| Posthumno ime: | Nema |
|

**Xiao Baojuan** (蕭寶卷) (483–501), rođen kao **Xiao Mingxian** (蕭明賢), poznat i po posthumnoj tituli **Markiz od Donghuna** (東昏侯), kurtoazno ime **Zhizang** (智藏), bio je car Kine iz dinastije Južni Qi. Rođen je kao sin cara Minga koga je naslijedio 498. Njegova kratkotrajna vladavina je bila obilježena nasiljem, odnosno sklonošću da naređuje pogubljenja velikodostojnika bez ikakvih razloga. Zbog svega toga je izazvao cijeli niz pobuna, od kojih je posljednja, koju je vodio general Xiao Yan, rezultirala opsadom prijestolnice Jiankang u kojoj je godine 501. ubijen. Nakratko ga je, kao Xiao Yanova marioneta, naslijedio brat Xiao Baorong, čijim će formalnim svrgavanjem Xiao Yan 502. okončati dinastiju Južni Qi i uspostaviti vlastitu dinastiju Liang.

Napomene i reference
--------------------

* *Knjiga Južnog Qija*, vol. 7.
* *Historija Južnih dinastija*, vol. 5. Arhivirano 2008-02-10 na Wayback Machine-u
* *Zizhi Tongjian*, vols. 139, 140, 141, 142, 143, 144.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Car Ming od Južnog Qija**  |  **Car Južnog Qija** 498–501 | Slijedi: **Car He od Južnog Qija**  |
Zastava Etiopije
Zastava iz 1975. koja se i danas često vijori u Etiopiji
 Stara zastava, koristila se od 1987 do 1991
**Zastava Etiopije** usvojena je 6. februara 1996. godine. Na njoj su panafričke boje- crvena, zelena i žuta koje su se nalazile i na zastavi Etiopije iz 1897. godine a i pre toga na zastavi Etiopskog carstva Solomonske dinastije početkom 19. veka. 

Značenje boja tumači se na više načina. Crvena simbolizuje moć Afrike i krv prolivenu za odbranu zemlje, žuta mir i harmoniju među različitim etničkim grupama u Etiopiji a zelena plodnost zemlje. I mnoge druge afričke zemlje su usvajale ove boje kao svoje nacionalne nakon sticanja nezavisnosti pa otuda i potiče naziv panafričke boje. 

Pre 1996. a i danas u retkim slučajevima može se videti verzija zastave bez grba. Grb se često menjao. Danas se na zastavi nalazi grb sa petokrakom zvezdom i zracima. Zvezda petokraka je žute boje na plavom krugu koji prelazi na zelene i crvene pruge. Zvezda simbolizuje sjajnu etiopsku budućnost a zraci verovatno predstavljaju jednakost svih ljudi u Etiopiji. 

***Zastava Etiopije*** na Wikimedijinoj ostavi

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike
Zastava Demokratske Republike Kongo
Zastava Demokratske Republike Kongo je usvojena 20. februara 2006. 

Plava podloga zastave je dijagonoalno podeljena sa tri pruge, dve spoljnje žute, a unutrašnja crvene boje. U gornjem uglu se nalazi žuta zvezda petokraka.

Plava je simbol mira, crvena krvi prolivene u borbi za nezavisnost, a žuta bogatstva zemlje. Zvezda je simbol sjajne budućnosti zemlje.

Stare zastave
-------------

* 1997-2006 zastava1997-2006 zastava
* Zastava Zaira (1971-1997)Zastava Zaira (1971-1997)
* 1966-1971. zastava1966-1971. zastava
* 1960-1963. zastava usvojena po sticanju nezavisnosti1960-1963. zastava usvojena po sticanju nezavisnosti
* Zastava Asocijacije Internacionalnih Afrikanaca, kao i Slobodne države Kongo (1877-1908) i Belgijskog Konga (1908-1960)Zastava Asocijacije Internacionalnih Afrikanaca, kao i Slobodne države Kongo (1877-1908) i Belgijskog Konga (1908-1960)

Zastave država u Africi

Položaj AfrikePoložaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Demokratske Republike Kongo*** na Wikimedijinoj ostavi
Janjska otoka
Vrelo Plive
**Pliva i Janj sa rezervatom Janjske otoke** predstavljaju zaštićeni prirodni predio na području Bosne i Hercegovine. U ovaj dio potpada čitavo područje rijeke Janj od svog izvora u blizini sela Babići, pa do ušća u rijeku Plivu kod Šipova.

Opis dobra
----------

Rijeka Janj izvire ispod klisure visoke preko 100m, a 200m niže od izvora nalazi se vir Opačac, gdje je voda duboka preko 30m. Pristup ovom dijelu rijeke je veoma otežan zbog strmih obala. Ovo sedreno područje je sačuvano od bilo kakvih štetnih zahvata. Na udaljenosti od 500m od izvora nalazi se Vodopad kod Bukve. Na tom mjestu rijeka skreće na desnu stranu u jednu manju klisuru i pada preko kamene prečage visoke oko 12m, stvarajući vodopad. Ispod Janjske Otoke nalazi se i najinteresantniji objekat na Janju - Vodopad ispod Sokoline. Od toga mjesta do ušća Janja u Plivu korito je veoma bogato sedrom, pa pred samim ušćem sedrene naslage stvaraju čitavu deltu velikog niza manjih i većih vodenih rukavaca.
Izvor Plive sastoji se, zapravo, iz dva veoma jaka izvora, koji su udaljeni oko 300m jedan od drugog, nalaze se na istoj nadmorskoj visini, a sastaju se 1km niže ispod sela Dragnića. Desni krak izvire ispod planine Majevac u mjestu zvanom Ravni Do. Voda izbija u velikoj količini iz stijene. Oko 80m ispod izvora, sa lijeve strane, ulazi u Plivu potok Crnjična, koji za vrijeme velikih kiša pretstavlja veoma snažnu bujicu, pa je djelovanjem ovog bujičnog potoka, Pliva na ovom zavijutku skrenula nešto svoj tok na desnu stranu. Ovaj desni krak Plive prolazi kroz šumoviti predio, te obrazuje mnoge živopisne brzake i manje kaskade. Lijevi krak Plive izvire iznad sela Dragnića na tri mjesta, te se sva tri rukavca sastaju nakon 100m toka rijeke. Navodno, za vrijeme vršidbe mještani su iz Glamočkog Polja bacali u ovaj ponor pljevu, koja je docnije izlazila na svom sadašnjem izvoru, i po tome je rijeka nazvana Pljeva — Pliva.
Nakon spajanja oba kraka Pliva poprima mnogo mirniji tok, a u širim partijama terena razliva se i kod Šipova je široka preko 30 m. U koritu Plive od izvora do ušća Janja nema sedre. Od izvora Plive oko 800m daleko nalazi se malo Dragnić jezero. Jezero je dugo u pravcu sjever-jug 65m, a široko 35m; prema izvršenim ispitivanjima jezero je duboko 10m, što je i njegova najveća dubina.

Stepen zaštite
--------------

Područje se nalazi na listi dobara planiranih za uspostavljanje zaštite u planskom periodu po IUCN klasifikaciji.

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2016-03-04. Pristupljeno 2015-09-17.
2. ↑

* Ministarstvo za prostorno uređenje, građevinarstvo i ekologiju (2015):Izmjena i dopuna prostornog plana Republike Srpske do 2025. Banjaluka: Urbanistički zavod
* Rijetkosti i ljepote prirode: Manje poznate prirodne rijetkosti u Bosni i Hercegovini i potreba njihove zaštite

Literatura
----------

* *Mala enciklopedija Prosveta* (3 izd.). Beograd: Prosveta. 1985. ISBN 978-86-07-00001-2.
* Marković, Jovan Đ. (1990). *Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije*. Sarajevo: Svjetlost. ISBN 978-86-01-02651-3.
**Zdravko Tolimir** (Glamoč, 27. XI 1948. - Den Haag, 9. II 2016, Den Haag) je bivši vojni zapovjednik i pomoćnik komandanta za obavještajno bezbjednosne poslove Glavnog štaba Vojske Republike Srpske (VRS) tijekom Rata u Bosni i Hercegovini od 1992. do 1995. Bio je jedan od sedam pomoćnika komandanta koji su bili neposredno odgovorni komandantu Glavnog štaba, generalu Ratku Mladiću. Tolimir je rukovodio obavještajno-bezbjednosnim organima VRS-a i u tom svojstvu, između ostalog, nadzirao rad 10. diverzantskog odreda VRS-a i 65. motorizovanog zaštitnog puka. Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju (MKSJ) podignuo je 2005. optužnicu protiv njega, Vujadina Popovića, Ljubiše Beare, Drage Nikolića, Ljubomira Borovčanina i drugih zbog sudjelovanja u udruženom zločinačkom poduhvatu tijekom masakra u Srebrenici i napada na Žepu. 

Pošto je Tolimir bio u bijegu te je uhićen i predan Haagu tek u proljeće 2007. izdvojen je od suđenja Popoviću i drugima. Optužen je u sedam točaka za genocid, udruživanje radi počinjenja genocida, istrebljenje, ubojstva, progon, deportacije i prisilno premještanje bošnjačkog stanovništva Srebrenice. Tužiteljstvo je tijekom suđenja predstavilo 126 svjedoka, dok je Tolimir odlučio braniti se sam i pozvati samo četiri svjedoka.

12. XII 2012. MKSJ je Tolimira proglasio krivim po šest od sedam točaka optužnice te osudio na kaznu doživotnog zatvora. 2015. pravomoćna presuda potvrdila je ovu kaznu, iako je odbacila prvostupanjsku presudu da se genocid dogodio i u Žepi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Tužitelj Međunarodnog suda protiv Zdravka Tolimira - Optužnica". Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju. 4. XI. 2007. Pristupljeno 12. XII 2012.
2. ↑  Trial-Watch: Zdravko Tolimir Arhivirano 2007-06-21 na Wayback Machine-u 1. Juni 2007
3. ↑  „Uhapšen Zdravko Tolimir". Novosti. 31. III 2007. Pristupljeno 12. XII 2012.
4. ↑  „Prvi svedok Tolimirove odbrane". Sense Agency. 23. I. 2012. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-05. Pristupljeno 12. XII 2012.
5. ↑  „Zdravko Tolimir osuđen na doživotnu kaznu zatvora za zločine u Srebrenici i Žepi". Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju. 12. XII 2012. Pristupljeno 12. XII 2012.
6. ↑  „Bosnian Serb Zdravko Tolimir convicted over Srebrenica". BBC News. 12. XII 2012. Pristupljeno 12. XII 2012.
7. ↑  „Doživotna kazna za Zdravka Tolimira". E-Novine. 12. XII 2012. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-07. Pristupljeno 12. XII 2012.
8. ↑  „Potvrđena doživotna kazna zatvora Zdravku Tolimiru". Al Jazeera. 8.4. 2015.

Vanjske poveznice
-----------------

* MKSJ: Podaci o predmetu
**Zbjegovača** je naselje smješteno oko 9 km od grada Kutine pokraj rijeke Ilove podno Moslavačke gore. Ima oko 380 stanovnika. Dijeli se na tri ulice: Moslavačka, Školska i Tavani.

Moslavačka ulica je jedina smještena na glavnoj cesti dok su Školska ulica koja je najveća i Tavani smješteni u unutrašnjosti sela, Tavani su smješteni na brijegu (100 m). Preko Ilove (mosta) graniči s Banovom Jarugom, sa zapadne strane sa selom Ilova, a s krajem školske ulice s Gojlom. Rijeka Ilova pruža se uz cijelo selo (jedino ne kroz Tavane).

U Zbjegovači je rođen fra Bonifacije Pavletić.

Povijest
--------

O povijesti Zbjegovače prije rata s turcima malo se zna. Zapravo jedino se današnja kapela Sv. Duha na Gojlu spominje prije tog razdoblja i to godine 1334. i 1501. kao župska crkva Blažene Djevice Marije u naselju Goilo. Područje Zbjegovače je vjerojatno bilo sastavni dio tadašnjeg Goila.   
 Sam naziv Zbjegovača povezuje se sa zbjegom stanovništva pred najezdom turaka. Od godine 1538. Kutina i okolica poprište su žestokih turskih provala pa se stanovništvo do 1540. uglavnom razbježalo. Godine 1544. turci su prvi put osvojili utvrdu Kraljeva Velika, a drugi put 1552. godine, od kada područje sadašnje Moslavine potpada pod tursku vlast sve do 1687. godine kada su graničari ivanićke kapetanije protjerali turke do rijeke Ilove.   
 Pošto je područje Zbjegovače prije najezde turaka bilo dio feudalnog posjeda obitelji Erdody, oni su ostvarili pravo na povrat svojih feudalnih posjeda. Od 1690. počeli su naseljavati svoje podložnike ili kmetove iz sisačke Posavine. Pošto tada u Zbjegovači (kao i cijeloj Moslavini) nije bilo stanovništva, potomci tih posavaca se smatraju starosjediocima.   
 U razdoblju od 1700. do 1729. u Zbjegovaču su doselile sljedeće obitelji: Pemper, Belić (Belčić), Ludić, Grgurić, Rupčić 2 kuće, Ivanić, Marinčić, Ivančinić, Buneta 2 kuće, Dragošević, Prpić 2 kuće, Komić, Erendić, Osetina, Ivanušić, Brincek (Brencek), Kuširović 2 kuće, Gojak, Baretić (Bareta) 2 kuće, Vlatrouš, Balent, Pavletić 3 kuće.  
U razdoblju od 1730. do 1780. godine doselile su se obitelji: Tomić 3 kuće, Kragletić (Kugletić) ili Videkić 2 kuće, Majer, Golac, Šnjarić, Pavičić 3 kuće, Vukulić (Vukušić), Gradinac 2 kuće, Skender, Ilić, Domičić, Jerković.   
Iz drugog izvora navode se i prezimena: Mataja, Maras, Ferdaba, Sterinčić, Ivić, Prenzeg, Ferković i Merlić.  
U razdoblju od 1780. do 1786. godine zabilježena je obitelj Peričić.  
Zaključno sa 31.12.1736. godine selo Zbjegovača ima ukupno: Domaćinstava i kuća 28, očeva obitelji i kućedomaćina 27, oženjenih sinova 12, sinova s navršenih 15 god. 2, udovica s posjedom 1, konja 14, volova 35, krava i junadi 40, ovca i koza 161, svinja 83, oranica 47 jutara, livada 42 kosca, vinograda 29 motika.  


| * p
* r
* u
Gradska naselja Kutine |
| --- |
| Banova Jaruga • Batina • Brinjani • Čaire • Gojlo • Husain • Ilova • Jamarica • Janja Lipa • Katoličke Čaire • Kletište • Krajiška Kutinica • Kutina • Kutinica • Kutinska Slatina • Međurić • Mikleuška • Mišinka • Repušnica • Selište • Stupovača • Šartovac • Zbjegovača |
*Za ostale upotrebe, v. Zdunje (Makedonski Brod).*

  
Koordinate: 41° 47′ 39" SGŠ, 20° 52′ 32" IGD

**Zdunje** (mak. *Zdunje*) su naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u severozapadnom delu države. Zdunje pripadaju opštini Gostivar.

Geografski položaj
------------------

Naselje Zdunje je smešteno u severozapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Gostivara, naselje je udaljeno 3 km zapadno.

Zdunje se nalaze u gornjem delu istorijske oblasti Polog. Naselje je položeno na jugozapadnom obodu Pološkog polja. Severozapadno od naselja se izidže Šar-planina. Istočno od sela protiče Vardar. Nadmorska visina naselja je približno 600 metara.

Klima u naselju je umereno kontinentalna.

Istorija
--------

Početkom 20. veka Zdunje su bile naseljene pravoslavnim Slovenima (1/5) i muslimanskim Turcima (2/5) i Albancima (2/5). Tada su svi pravoslavni meštani bili vernici Srpske pravoslavne crkve.

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Zdunje su imale 2.140 stanovnika.

Selo je etnički mešovito. Prisutni su Albanci (47%), Turci (31%) etnički Makedonci (22%). 

Većinska veroispovest u naselju je islam, a manjinska pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Gostivar
* Spisak sela u republici Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Zdunje (Gostivar)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.gostivari.gov.mk Zvanična stranica opštine Gostivar Arhivirano 2008-06-12 na Wayback Machine-u (`mk`)

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Gostivar |
| --- |
| **Gostivar** • 
Balin Dol • 
Belovište • 
Brodec • 
Vrutok • 
Gornja Banjica • 
Gornja Đonovica • 
Gornje Jelovce • 
Debreše • 
Donja Banjica • 
Donja Đonovica • 
Donje Jelovce • 
Železna Reka • 
Zdunje • 
Korito • 
Kunovo • 
Lakavica • 
Lešnica • 
Malo Turčane • 
Mitrovi Krsti • 
Padalište • 
Pečkovo • 
Simnica • 
Srbinovo • 
Sušica • 
Strajane • 
Raven • 
Rečane • 
Trnovo • 
Tumčevište • 
Forino • 
Čajle • 
Čegrane |  |