recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lucije Licinije Murena** (*Lucius Licinius Murena*, prva polovica 1. vijeka pne.) bio je rimski vojskovođa i političar iz doba kasne Republike.

Murena je karijeru počeo kao oficir u Sulinoj vojsci za vrijeme prvog mitridatskog rata. Nakon završetka rata, a prije nego što se vratio u Italiju kako bi vodio građanski rat, Sula mu je ostavio dvije legije s kojima je trebao čuvati Aziju. Odatle je, godine 83. pne. pokrenuo pohod na Pont tvrdeći da Mitridat Veliki priprema vojsku za novi rat. Drugi mitridatski rat je završio rimskim porazom, ali bez trajnih posljedica, uključujući i one po samog Murenu. Murena se kasnije iskupio kao Lukulov legat u trećem mitridatskom ratu.

Godine 65. pne. je izabran za pretora te je stekao popularnost raskošnim igrama. Poslije je postavljen za guvernera Transalpinske Galije gdje se istakao čestitošću.

Godine 62. pne. je izabran za konzula, porazivši Servija Sulpicija. Gubitnik ga je potom optužio da je izbore dobio podmićivanjem, a na njegovu stranu su stali Katon Mlađi i Servije Sulpicije Ruf. U Mureninu obranu su, pak, stali Marko Licinije Kras, Kvint Hortenzije i Ciceron. Proces je završio oslobađajućom presudom, iako historičari vjeruju da su optužbe imale osnova.

Izvori
------

* Cicero, *The correspondence of M. Tullius Cicero*, Volume 1, Edition 2 1885 (Google Books)


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Gaius Antonius Hybrida i Marcus Tullius Cicero**  |  **Konzul Rimske Republike zajedno sa Decimom Junijem Silanom** 62. pne. | Slijedi: **Marcus Valerius Messalla Niger i Marcus Pupius Piso Frugi Calpurnianus**  |
**Kosače** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Goražde koja pripada entitetu Federacija Bosne i Hercegovine. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 173 stanovnika.

Geografija
----------

Naselje Kosače je smješteno na uzvišenju, iznad lijeve obale rijeke Osanice, lijeve pritoke Drine.

Istorija
--------

Oblast Drina (Gornje Podrinje) spominje se kod popa Dukljanina sredinom 12. stoljeća. Od tog vremena može se pratiti njezin izuzetan značaj, bilo da se nalazi u sastavu srpske ili bosanske države. Godine 1373. ova je oblast pripala Bosni, kada je Tvrtko I Kotromanić, u sporazumu sa knezom Lazarom, savladao i podijelio posjed srpskog velikaša župana Nikole Altomanovića.

Goražde je bilo poznato srednjovjekovno trgovište u vlasti obitelji Hranića-Kosača. U pisanim izvorima prvi put se spominje 1376. godine. Oblast Drina obuhvatala je župe: Bistricu, Govzu, Osanicu, Goražde, Pribud i Pivu. Župi Osanica pripadalo je i selo Kosače, u kojem neki znanstvenici traže postojbinu ove moćne feudalne obitelji. Uspon obitelji Kosača započeo je još za vrijeme Vlatka Vukovića, vojskovođe kralja Tvrtka, a nastavlja se sa njegovim nasljednikom Sandaljem Hranićem (1392.-1435.). Oblast Sandalja Hranića se prostirala od ušća rijeke Neretve do Lima i od doline Rame do Kotora. Boravio je na svome dvoru Samoboru kod Goražda, na desnoj obali Drine. Nakon njegove smrti 1435. godine, vlast preuzima Stjepan Vukčić Kosača, koji od 1437. godine neovisno gospodari ovim krajevima do svoje smrti 1466. godine. Godine 1448. dobio je titulu "herzog" - herceg, po čemu je kasnije čitava oblast, uključujući i Hum i Primorje, dobila naziv Hercegovina.

U naselju je nekropola sa stećcima, proglašena za nacionalni spomenik BiH. Podijeljena je u četiri skupine, sa ukupno dvadeset i šest stećaka.

Stanovništvo
------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Nacionalnost** | **1991.** |
| Muslimani | 173 |
| Srbi | 0 |
| Hrvati | 0 |
| Jugosloveni | 0 |
| ostali | 0 |
| Ukupno | 173 |

Privreda
--------

Šablon:Privreda sela Kosače je minimalna, odnosno i ne postoji zbog nadmorske visine, polozaja, te zemljista na kojem se ovo selo nalazi

Vanjske veze
------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |

* Sajt opštine Goražde
**Kitamat** (Kitamaat), pleme Bella Bella Indijanaca sa Douglas Channela na kanadskom toku Vancouver. Kitamati pripadaju užoj grupi Haisla i jezično porodici Wakashan. Sami sebe Kitamati zovu Haisla, a današnje pleme nastalo je miješanjem Kitamata i Kitlope plemena. rana populacija iznosila je možda oko 1,000 i za Kitamate i za Kitlope, ali su ih uništile razne bolesti. Broj Kitamata 1918. sveden je na manje od 300. uključujući Kitlope, da bi se počeo povečavati u drugoj polovici 20. stoljeća: 1,100 (1986); 1,364 (1996). 
Socijalni sistem Kitamata i Kitlopa temelji se na matrilinearnom klanu, a poznato ih je 8: Orao (Eagle), Dabar (Beaver), Gavran (Raven), Vrana (Crow), Kit-ubojica (Killer Whale), Losos (Salmon), Vuk (Wolf) i Žaba (Frog). Svaki se sastoji od većeg ili manjeg broja obitelji koje žive u jednoj ili više komunalnih kuća do 30 pojedinaca. Dva od ovih klanova su nestali to su Žaba i Vuk.

Rezervati
---------

Kitamati danas žive na 19 malenih rezervi, to su: 

* Bees Indian Reserve 6
* Crab River (Crab Harbour) Indian Reserve 18
* Gander Island Indian Reserve 14
* Giltoyees Indian Reserve 13
* Henderson's Ranch Indian Reserve 11
* Ja We Yah's Indian Reserve 99
* Jugwees (Minette Bay) Indian Reserve 5
* Kemano 1Indian Reserve 7
* Kildala River (Thala) Indian Reserve 10
* Kitamaat Indian Reserve 1
* Kitamaat Indian Reserve 2
* Kitasa Indian Reserve 7
* Kitlope Indian Reserve 16
* Kuaste (Mud Bay) (Kildala Arm) Indian Reserve 8
* Misgatlee Indian Reserve 14
* Tahla (Kildala) Indian Reserve 4
* Tosehka (Eagle Bay) Indian Reserve 12
* Walth Indian Reserve 3
* Wekellals 15

Vanjske poveznice
-----------------

* Kitamaat Arhivirano 2006-05-05 na Wayback Machine-u
* Slike Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u
**Kontinentalna blokada** (francuski: *Blocus continental*, engleski: *Continental system*) bila je blokada evropskog kontinenta za britanske trgovačke brodove, koju je osmislio Napoleon Bonaparte sa ciljem da slomi britansku 
privredu, bojkotom trgovine britanskom robom.

Historija
---------

Napoleon je objavio blokadu dekretima u Berlinu (21. novembar 1806.) i Milanu (17. januar 1807.), nakon tog ni neutralni a ni francuski saveznici nisu smjeli trgovati sa britanskim trgovcima.

Kontinentalna blokada naštetila je engleskim manufakturama i potaknula Luditski pokret protiv velike nezaposlenosti koja je zavladala u Engleskoj. S druge strane pomogla je razvoju manufakturne proizvodnje u nekim dijelovima Francuske, ali je naštetila nekim granama koje su zavisile o uvoznoj
kolonijalnoj robi. Nedostatak roba iz kolonija naročito šećerne trske pomogao je da se razvije proizvodna šećera iz šećerne repe.
Kako je Velika Britanija imala ogromnu premoć na moru, provođenje te blokade pokazalo se katastrofalnim za Napoleona. 
Njegovi napori da spriječi kršenje blokade i šverc previše su rastegli francuske snage i na kraju ga doveli do katastrofe, kad je odlučio kazniti Rusko Carstvo zbog kršenja blokade - Inazijom na Rusiju 1812.
Ruski car Konstantin je pristupio blokadi 1807. ali je zbog pritiska veletrgovaca ipak dozvolio da se ona krši.

Velika Britanija je na Kontinentalnu blokadu odgovorila kontrablokadom svih brodova Francuske i njenih saveznica. 
Paradoksalno je da je ta mjera bila jedan od glavnih uzroka Anglo-američkog rata 1812.

Kontinentalna blokada je formalno ukinuta u aprilu 1814. nakon Napoleonovog poraza i Burbonske restauracije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „Continental System" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 4.2. 2022.
2. ↑  „*How Sugar is Made - the History*" (engleski). World of Sugar Technology. Pristupljeno 4.2. 2022.
3. 1 2   „Kontinenalna blokada" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija LZMK. Pristupljeno 4.2. 2022.

Vanjske veze
------------

* *Continental System* (`en`)
* *Kontinenalna blokada* (`sh`)
**Lucije Valerije Flak** (*Lucius Valerius Flaccus*, ? - 85. pne.) bio je rimski političar i vojskovođa iz doba kasne Republike, najpoznatiji po ulozi koju je igrao u Sulinim građanskim ratovima.

Lucije je poticao iz ugledne porodice Valerijevaca. Njegov stariji brat Gaj je služio kao konzul godine 93. pne. a istoimeni rođak kao konzul 100. pne. Političku karijeru je započeo godine 100. pne. kao vojni tribun, a oko 99. pne. je bio kurulski edil. Godine 92. pne. je služio kao pretor, a sljedeće godine kao propretor u rimskoj Aziji.

U političkim previranjima koja su tada pogodila Rim, Lucije se, kao i većina njegove porodice, svrstao na stranu Marijevih populara. Godine 87. pne. je omogućio prognanom Mariju da zauzme Ostiju, a potom zauzme Rim. Kada je početkom godine 86. pne. Marije umro na mjestu konzula, Lucije je izabran za njegovu zamjenu (*suffect*). Na tom je mjestu donio *Lex Valeria de aere alieno*, radikalnu financijsku reformu kojom se koliko stablizirana ekonomska situacija Republike iscrpljene nizom ratova.

Sljedeće godine je na čelu vojske poslan u Grčku s ciljem da eliminira Sulu koji je tada vodio rat protiv Mitridata. Njegov je pohod bio pogođen nizom problema kao što su napadi Mitridatove mornarice, loša logistika i prebjegavanje trupa Suli. Na kraju je ubijen u pobuni koju je vodio fanatični marijevski oficir Gaj Flavije Fimbrija. Motivi pobune nikada nisu razjašnjeni - prema nekim historičarima je Fimbrija bolesno ambiciozan, a prema drugima se sumnjalo da će i Lucije prebjeći Suli. U svakom slučaju Lucijeva smrt je nagnala njegovog brata Gaja, tadašnjeg guvernera Transalpinske Galije, da se prebaci na stranu Sulinih optimata.

Literatura
----------

* Brennan, T. Corey. *The Praetorship in the Roman Republic*. Oxford University Press, 2000.
* Broughton, T.R.S. *The Magistrates of the Roman Republic*, vol. 2, 99 B.C.–31 B.C. New York: American Philological Association, 1952.
* *The Cambridge Ancient History* (Cambridge University Press, 2nd edition 1994), vol. 9.
* Lovano, Michael. *The Age of Cinna: Crucible of Late Republican Rome*. Franz Steiner Verlag, 2002.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Cn. Octavius i L. Cornelius Cinna**  |  **Konzul (*suff.*) Rimske Republike** *zajedno s L. Kornelijem Cinom* 86. pne. | Slijedi: **L. Cornelius Cinna i Cn. Papirius Carbo**  |
**Kitanemuk** (Gidanemuk, Gitanemuk, Gikidanum ), pleme američkih Indijanaca iz skupine Sjeverni Takic s gornjeg toka rijeke Tejon i Paso Creeka u južnoj Kaliforniji te u plninama Tehachapi. Kitanemuki su po jeziku srodni pelmenima Serrano, Vanyume i Alliklik. Pretpostavlja se da su u ovaj kraj došli zajedno s ostalim Takic plemenima, ali u vrijeme dolaska Garcésa (1769.) oni su u ratu s plemenom Alliklik. Njihova rana populacija (1700.) procjenjuje se na 750, ali im se broj višestruko smanjuje nakon epidemije boginja 1840. Nešto ih je preostalo 1917. na Tejon Ranchu i rezervatu Tule River. 2000. ima ih oko 50.

Po kulturi pripadaju kalifornijskim plemenima, 'žeteoci žira' i sakupljači piñona. Sela su im stalna, koja preko zime imaju 50 do 80 stanovnika. Kad dođe toplije vrijeme rasprše se u manje skupine koje odlaze u potragu za različitim izvorima hrane. Sela Kitanemuka bila su Nakwalki-ve, *Chivutpa-ve*, *Honewimats*, *Mavin* i *Wuwopraha-ve*.

Izvori
------

1. ↑  San Gabriel

Vanjske poveznice
-----------------

* Kitanemuk
* Swanton
**Kornelija Metela** (*Cornelia Metella*, cca. 73. pne. - ?) je bila rimska plemkinja iz doba kasne Republike. Odrasla je u uglednoj porodici Kornelijevaca kao kćer Metela Scipiona i Emilije Lepide. Plutarh je opisuje kao ženu koju je je krasila ljepota i talent za sviranje lire, ali isto tako obrazovanje. Publije Licinije Kras, sin trijumvira Krasa, oženio je nedugo nakon povratka iz galskih ratova. Njihov brak nije potrajao, jer je Publije zajedno s ocem godine 53. pne. poginuo u kod Kare.

Otac je tu situaciju iskoristio kako bi razbio Prvi trijumvirat, te mladu udovicu dao udati za Pompeja, koji je i sam postao udovac nakon smrti voljene Julije, Cezarove kćeri. Brak je označio konačno stavljanje Pompeja na stranu optimata i početak sukoba sa Cezarom koji će godine 49. pne. eskalirati u građanski rat. Kornelija je u tim burnim događajima vjerno pratila supruga - prvo prilikom bijega iz Italije u Grčku, pa nakon poraza kod kod Farsala na otok Lezbos, te konačno u Egipat gdje se Pompej pokušao skloniti kod Ptolemejida. Pompej je neposredno nakon iskrcavanja na prevaru ubijen od strane Egipćana, a Kornelija je to promatrala s palube broda.

Nakon što se Cezar iskrcao u Egiptu i pobijedio u aleksandrijskom ratu, dao je kazniti odgovorne za Pompejevo ubistvo, a udovici predao Pompejev pepeo i prsten. Po završetku građanskog rata Korneliji su predana i Pompejeva imanja.

Izvori
------
**Lucije Tarkvinije Oholi** (*Lucius Tarquinius Superbus*) je bio posljednji rimski kralj, vladao je u periodu od 534. pne. - 509. pne. Nastavio je s osvajanjima i započeo s osnivanjem kolonija čime je udario temelj kasnije rimske prevlasti nad cijelim Sredozemljem. Opteretio je narod nametima pa nije bio omiljen. Silovanje Lukrecije, kćeri jednog bogatog Rimljanina, od strane Tarkvinijeva sina Seksta iskorišteno je protiv kralja te je on prognan od strane skupine imućnih Rimljana. Time je završeno rimsko kraljevstvo i proglašena republika. Vođe pobune Lucije Junije Brut i Tarkvinije Kolatin su izabrani za prve rimske konzule.

Vladavina
---------

Rimska tradicija govori kako je Tarkvinije bio sin ili potomak nekadašnjeg kralja Tarkvinija Priska, te ljut zbog toga što je kraljem umjesto njega samog postao Servije Tulije. Kraljeva kći se udala za Tarkvinija, i na kraju je bila glavni pokretač zavjere koja je dovela do Tulijevog ubistva. Tarkvinije se tada pred Rimljanima proglasio novim kraljem.

Njegovu vladavinu su obilježila ubistva Tulijevih pristaša u Senatu te opozivanje svih Tulijevih reformi u korist plebsa. Tarkvinije je tako plebejcima oduzeo pravo da sudjeluju u ratu, i umjesto toga ih koristio kao radnu snagu prilikom izgradnje Cloace Maxime. U ratovima s Etrurcima i Latinima Tarkvinije je nedostatak vojske kompenzirao s najamnicima.

Tarkvinije je također poravnao vrh Tarpejske stijene i uklonio tamošnja sabinjanska svetišta. Dovršio je izgradnju Jupiterovog hrama na Kapitolu, a vjenčanje jednog od sinova za princezu iz Tusculuma je Rimu donijelo važnog saveznika. Tradicija navodi kako je Tarkvinije otkupio znamenite Sibilske knjige proročanstava.

Pad
---

Godine 510. pne. Tarkvinijev nasilni sin Seksto je silovao plemkinju Lukreciju, zbog čega je ona izvršila samoubistvo, prethodo o svemu obavijestivši rodbinu. Njen brat Lucije Junije Brut, kao i suprug Tarkvinije su pokazali njeno mrtvo tijelo narodu i pozvali ga da oružjem osveti taj zločin. Rezultat je bio ustanak zbog kojeg su se Tarkvinije, njegova porodica i pristaše morali otići u izgnanstvo kod Tarkvinijevih etrurskih rođaka.

Jedan od tih rođaka bio je Lars Porsena, kralj Kluzija. Njegova vojska je opsjela Rim s ciljem da vrati Tarkvinija na prijestolje, ali je Porsena, duboko impresioniran rimskom hrabrošću, odlučio od toga odustati. Godine 496. pne. Tarkvinije je ponovno sudjelovao u napadu na Rim, ovaj put kao dio latini|latinske vojske, ali je u bitci kod Regilskog jezera ranjen, a njegov sin Sekst poginuo. Tarkvinije je iste godine umro u izgnanstvu u Kumi.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Rimski kralj** | Nasljednik: |
| **Servije Tulije(578. pne. - 534. pne.)** | **-(republika)** |

***Lucije Tarkvinije Oholi*** na Wikimedijinoj ostavi
Kornelije Gal
**Gaj Kornelije Gal** (*Gaius Cornelius Gallus*; Forum Livii, danas Forlì, cca. 70. pne. – 26. pne.) bio je rimski pjesnik, orator i političar iz doba prijelaza Republike u Carstvo, poznat kao prvi rimski guverner Egipta.

Gal je uživao veliki ugled kod svojih suvremenika kao što su Vergilije i Ovidije, i to prije svega po elegijama koje je pisao u spomen svoje preminule ljubavnice po imenu Likorida. Nijedna od njegovih pjesama nije sačuvana, osim u fragmentima.

Gal je bio pristaša Oktavijana, koji ga je 30. pne. imenovao guvernerom Egipta. Za vrijeme mandata je ugušio pobunu u Tebi, koju je obilježio spomenicima. Galov način vladanja Egiptom se, međutim, nije svidio Oktavijanu, koji ga dao smijeniti. Gal je ubrzo nakon toga osramoćen počinio samoubistvo.

Izvori
------



|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 79139886
* LCCN: n85379942
* ISNI: 0000 0001 1678 2148
* GND: 118716247
* SELIBR: 187895
* SUDOC: 03083841X
* BNF: cb131693349 (podaci)
* BIBSYS: 7028981
* NLA: 35780256
* NKC: ola2010577420
* BNE: XX5343978

 |
**Korneuburg** je grad na sjeveru Austrije od 12,548 stanovnika.

Korneuburg je administrativni centar istoimenog Okruga Korneuburg.

Geografske karakteristike
-------------------------

Korneuburg leži na sjevernoj obali rijeke Dunav, udaljen 12 km sjeverozapadno od Beča.

Historija
---------

Za srednjeg vijeka Korneuburg je bio važan prelaz preko Dunava i trgovište solju, vinom i žitom. Negdje oko 1220. odvojio se od Klosterneuburga i postao samostalan.

Za Drugog svjetskog rata grad je teško razoran od Saveznika.

Korneuburg je nekad imao veliko brodogradilište, u kom je za Drugog svjetskog rata radilo puno logoraša, ono je zatvoreno 1993.

Znamenitosti
------------

Znamenitost Korneuburga su kasnogotička parohijska crkva, sa neogotičkim svodom izvedenim na brodu - 1846. i južnim zvonikom podignutim 1900. - 02. nekadašnji augustinski samostan sa crkvom, rekontruiranom 1773. neogotička vijećnica iz 1894. - 95. i ostatci najstarije sinagoge na austrijskom tlu sa početka 14. vijeka.

Privreda
--------

Korneuburg je 1991. imao 5,396 zaposlenih, najveći pogon je termoelektrana, od 4 bloka, građenih od kraja 50-ih do 70-ih, od kojih dva najstarija nerade, ali blok 2 iz 1975 snage 277 MW i blok B iz 1961 snage 125 MW 

Od ostalih industrijskih pogona Korneuburg ima tvornice papira, kože, farmaceutskih i kozmetičkih, metalnih i plastičnih proizvoda i strojeva 
(žičare).

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Niederösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 25. 01. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Korneuburg*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 28. 01. 2016.

Vanjske veze
------------

***Korneuburg*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Korneuburga* (`de`)
**Komolac** je jedan od dva gradska kotara grada Dubrovnika koji se nalazi u području Rijeke dubrovačke, a obuhvaća naseljena mjesta Komolac, Rožat i Prijevor.

Geografija
----------

Komolac se nalazi na Jadranskoj turističkoj cesti, 5 kilometara sjeverozapadno od Dubrovnika u pravcu Splita.

Povijest
--------

Na komolačkom groblju, u čijem je sastavu i srednjovjekovna crkva Sv. Duha, i danas postoji više nadgrobnih ploča koje datiraju još iz 15. i 16. stoljeća.

U prošlosti su, na izvoru rijeke Omble, stari Dubrovčani sagradili branu i mlinove, čiji je graditelj bio Paskoje Miličević. Isti graditelj je krajem 15. stoljeća tu sagradio kapelicu i rafineriju bakra.

Tijekom rata u Hrvatskoj Komolac su gotovo u potpunosti spalile, uništile i popljačkale četničke horde.

Gospodarstvo
------------

U Komolcu se nalazi ACI Marina Dubrovnik u čijem sastavu je dvorac Sorkočević, otvoreni bazen, betonski gatovi sa vezovima za jahte, caffe bar, restoran, trgovački centar i servis za jahte. 

U Komolcu se također nalazi i jedina trafostanica iz koje se Dubrovnik napaja električnom energijom, pa je tako Dubrovnik jedan od rijetkih svjetskih gradova koji se napajaju električnom energijom iz samo jedne trafostanice.

Glavne grane privrede u Komolcu su nautički turizam, turizam, trgovina i mali obrt.

Stanovništvo
------------

U Komolcu prema popisu stanovništva iz 2011. godine živi 320 stanovnika, uglavnom Hrvata katoličke vjeroispovjesti.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***  

**Napomena**: U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Dubrovnik. Od 1857. do 1931. iskazivano kao naselje. U 1981. i 1991. podaci su sadržani u naselju Dubrovnik.

Znamenitosti
------------

Komolac je poznat i po izvoru najkraće svjetske rijeke, Omble sa kojega se grad Dubrovnik opskrbljuje pitkom vodom još od vremena Dubrovačke republike. Ombla je od svog izvora do ušća, koji se nalazi odmah podno slapa od izvora duga svega tridesetak metara.

Obilježje Komlca su svakako i brojni ljetnikovci dubrovačke vlastele koji su građeni u vrijeme Dubrovačke Republike. Jedan od njih je i dvorac Sorkočević koji je danas djelomično devastiran tijekom Domovinskog rata, a nalazi se u prostoru ACI Marine Dubrovnik smještene u Komolcu.
U samom naselju sačuvan je barokni ljetnikovac obitelji Bizzaro.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

| * p
* r
* u
Gradski kotari Dubrovnika |
| --- |
| 
* Ploče-Iza Grada
* Stari Grad
* Pile-Kono
* Lapad
* Montovjerna
* Gruž
* Komolac
* Mokošica

 |
**Kayaköy** (grčki: , *Levissi* ili grčki: , *Karmylissos*) je selo 8 km južno od grada Fethiye u jugozapadnoj Turskoj, gde su Anatolijski Grci živeli sve do 1923. godine. Danas poznat kao Grad duhova, Kayaköy je selo bez stanovnika, sa napuštenim kućama i pravoslavnim crkvama. Danas ga u sve većem broju posećuju turisti.

Selo je izgrađeno na mestu antičkog grada Carmylessus-a u 18. veku. Nakon grčko-turskog rata (1919-1922), Kayaköy je napušten nakon razmene stanovništva između Grčke i Turske, što je dogovoreno od strane turske i grčke vlade 1923.godine.

Stanovništvo je 1900. godine brojilo oko 2.000, gotovo svi su bili grci, pravoslavne vere.

Danas selo Kayaköy selo predstavlja muzej i spomenik kulture. Oko 500 urušenih kuća je stavljeno pod zaštitu turske vlade, uključujući i dve grčke pravoslavne crkve, koje ostaju najvažnije znamenitosti Grada duhova.

Izvori
------

***Kayaköy*** na Wikimedijinoj ostavi

Koordinate: 36°34′29.94″N 29°5′27.94″E﻿ / ﻿36.5749833°N 29.0910944°E﻿ / 36.5749833; 29.0910944
**Lud** je potpuno kanalizirana rijeka na istoku Engleske u Grofoviji Lincolnshire duga 18 km, pritoka Estuarija Humber.

Karakteristike
--------------

Lud se formira na zapadnoj periferiji grada Loutha u Lincolnshire Woldsu u Grofoviji Lincolnshire od nekoliko vodotoka.
Od tamo teče prema sjeveru do sela Tetney, gdje nekoliko kilometara sjevernije ima ušće u Estuarij Humber.

Nakon izglasavanja zakona u britanskom parlamentu 1763. rijeka je kanalizirana do 1770. pod nadzorom inženjera Johna Grundyja i Jamesa Hogarda nakon njega. Za premošćivanje razlike u visini izgrađeno je osam brodskih prevodnica.

Kako zakon nije osigurao uobičajene klauzule o financiranju, rad kanala je od samih početaka bio popraćen teškoćama. Kad je početkom 20. vijeka radikalno opao promet i prihod - kanal je zatvoren 1924.

Od 1986 egzistira udruženje koje želi obnoviti kanal u rekreativne svrhe.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Louth Navigation" (engleski). Sussle. Pristupljeno 11. 05. 2017. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Lud (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Louth Navigation*[*mrtav link*] (`en`)
**Oblici vladavine**  
Serija članaka iz političkih nauka

|  |  |
| --- | --- |
|  | Spisak društvenih uređenja* anarhija
* aristokracija
* autoritarizam
* autokracija
* demokracija

direktna demokracija
predstavnička demokracija* despotizam
* diktatura
* jednopartijska država
* kleptokracija
* komunistička država
* kritarhija
* kritokracija
* meritokracija
* monarhija

apsolutna monarhija
ustavna monarhija* oligarhija
* ohlokracija
* plutokracija
* republika

kapitalistička republika
mješovita vlada
parlamentarna republika
socijalistička republika
ustavna republika* pleme
* teokracija
* timokracija
* tiranija
* totalitarizam
* fašizam
* feudalizam
 |


**Kleptokracija** ili **kleptokratija** (grč. ϰλεπτοϰρατία, od ϰλέπτεıν: krasti + κρατείν: vladati), izraz, u pravilu pežorativni, koji se koristi za opisivanje zemalja i režima u kojima je korupcija na najvišim razinama vlasti dosegla takve razmjere da se smatra institucijom poretka, odnosno da se prakticira s malo ili bez ikakvog skrivanja ili izgovora; vladavina lopova.

Izraz "kleptokracija" se tradicionalno vezuje uz zemlje Trećeg svijeta, a u posljednje dvije decenije i za postkomunističke zemlje istočne Evrope. Za kleptokracije je karakteristično da vlastodršci tih zemalja sa javnom, odnosno državnom imovinom raspolažu kao sa svojim privatnim vlasništvom - bilo tako da ta sredstva troše na vlastiti luksuz, bilo da ih prebacuju na račune na stranim bankama (kako bi u slučaju gubitka vlasti mogli nastaviti lagodan život u egzilu). Kleptokratska praksa se može javiti u raznim oblicima, te uključivati namještanje javnih natječaja za poduzeća u vlasništvu vlastodršca ili članova njihove porodice; iznuđivanje novca od poslovnih ljudi koji se uplaćuje u "crne fondove" vladajuće stranke i sl.

Vidi još
--------

* Drugarski kapitalizam
* Sukob interesa
* Banana republika
* Organizirani kriminal
* Propala država
* Međunarodna akademija za borbu protiv korupcije
* Transparency International

Izvori
------
Fabrika Šukhovovog procesa krekovanja, Baku, SSSR, 1934.
**Krekovanje** (engl.  - cepanje) je razlaganje molekula na više molekula sa manjim brojem atoma ugljenika u molekulu. Pri reakciji krekovanja dobijaju se zasićeni i nezasićeni ugljovodonici. Frakcije nafte koje imaju višu temperaturu ključanja se podrvrgavaju krekovanju, da bi se povećao prinos benzina.

Metodi
------

Krekovanjem se razlažu veliki molekuli u manje putem termičkog ili katalitičkog metoda.

Proces termičkog krekovanja sledi homolitički mehanizam u kome se hemijske veze simetrično raskidaju i formiraju se slobodni radikali.

Proces katalitičkog krekovanja se odvija u prisustvu kiselih katalizatora (obično čvrstih kiselina kao što su silika-alumina i zeoliti) koji promovišu heterolitičko (asimetrično) razlaganje veza proizvodeći parove jona suprotnog naelektrisanja, obično karbokatjon i veoma nestabilni hidridni anijon. Slobodni radikali i katjoni su veoma nestabilni i podležu procesu preuređenja lanca, kao i intra- i intermolekulskom transferu vodonika, ili hibridnom transferu. Kod oba tipa procesa, odgovarajući reaktivni intermedijari (radikali, joni) se permanentno regenerišu, i proces teče putem samo-propagirajućeg lančanog mehanizma. Lančana reakcija se konačno završava rekombinacijom radikala ili jona.

Spoljašnje veze
---------------

* Krekovanje u preradi nafte
* Krekovanje ugljovodonika Arhivirano 2007-04-27 na Wayback Machine-u
**Kremansko proročanstvo** je zbornik proročanstava takozvane vidovite zlatiborske porodice Tarabića. Dobilo je ime po Kremnima, selu na sjeveru Zlatibora u kome živi porodica Tarabić.

O kremanskom proročanstvu je, između ostalih, pisao i Voja Antonić, u knjizi „Kremansko proročanstvo: studija jedne obmane". Utvrdio je da postoji 12 izdanja knjige „Kremansko proročanstvo", koje su sve različite i menjane tokom vremena. Tokom svog istraživanja posetio je Kremna, gde su mu ponuđeni „originalni rukopisi" Mitra Tarabića, koji je bio nepismen.

U XIX vijeku pojavljuju se Tarabići za koje neki veruju da su bili proroci, a poslije njih još nekoliko „vidovitih" Kremanaca: Stanoje Mulić, Jovo Krpa, Stevan Mulić, Bude Bogosavljević, Miloje Đurđić, Milun Nešović (negdje i *Nešević*) i dr.

Takozvana proročanstva porodice Tarabića je zabeležio prota Zaharije Zaharić i prenio ih dr Radovanu Kazimiroviću, a on ih je objavio u knjizi „Tajanstvene pojave u srpskom narodu i Kremansko proročanstvo". 

Predanja kažu da Kazimirovićevo Kremansko proročanstvo ipak nije sasvim originalno, već da je prota Zaharije originalni rukopis dao svom prijatelju, proti Gavrilu Popoviću, koji ga je, zatvorenog u jednu flašu, zazidao u temelje svoje kuće iz turskog doba u Užicu

Tarabići su navodno predvidjeli pronalazak televizije, dolazak telefona i telegrafa u Srbiju, smjene na srpskom prijestolju, propast Obrenovića, a zatim njihov povratak u zemlju, kao i dolazak na čelo zemlje *crvenog cara* sa zvijezdom na čelu - aluzija na Josipa Broza.

Tarabići su uživali veliki ugled među nekim ljudima, a neki su ih se čak i plašili. Sam prota Zaharije je bio narodni poslanik od 1865-te do 1867-me godine, za vrijeme vladavine knjaza Mihaila Obrenovića. Tad mu jednom Mitar reče: „Nemoj, kume, više biti poslanik!" Prota ga je poslušao i na njegovo mjesto je došao prota Mihailo Smiljanić, koji je bio poslanik dugo godina poslije njega.

Vidi još
--------

* Kremna
* Tarabići iz Kremana
* Gatanje
* Radovan N. Kazimirović (1882-1958)- doktor pravnih nauka i bogoslovije, profesor i publicista.

Eksterni linkovi
----------------

* Kremansko proročanstvo u političkim igrama („Ilustrovana politika") Arhivirano 2010-03-13 na Wayback Machine-u
**Marinos iz Tira** (grč. *Μαρίνος ο Τύριος*, 60. - 130.) bio je grčki geograf i kartograf poreklom iz Tira, koji je živeo na Rodosu. Osim toga što je njegova dela kao izvore iskoristio Klaudije Ptolomej u svom delu *Geographia*, praktično ništa se ne zna o Marinosu. Pored Ptolomeja, Marinosa citira i arapski geograf Al-Masudi.

Marinos je bio prvi koji je koristio "Meridijan Kanarskih ostrva" kao nulti meridijan i paralelu Rodosa za merenje geografske širine. Dela koja je Ptolomej koristio uključuju Marinosovu *Geografiju*, kao i njegove "Ispravljene geografske tabele" iz 114. godine. Marinos je procenio da je paralela Rodosa dugačka 32.400 km, iz čega je obim Zemlje 39.500 km, što je 2% u okviru stvarne vrednosti.

Nekoliko Marinosovih mišljenja navodi i Ptolomej. Marinos je bio mišljenja da je "Okeanos" razdvojen na istočni i zapadni deo kontinentima (Evropom, Azijom i Afrikom). On je mislio da se nastanjeni svet prostire od Tule (moguće Islanda ili Šetlanda) do Agisimbe (Etiopije) i od Ostrva blagosiljanih (Kanarska ostrva) do Šere (Kine).

Marinos je takođe izmislio termin Antarktik, koji je bio suprotan arktičkom krugu.

Eksterni linkovi
----------------

* Arhivirano 2008-03-14 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 5318017
* LCCN: n2012013639
* ISNI: 0000 0003 6684 5818
* GND: 102398453

 |
**Klement** (*Clemens*, ? - 16. n.e.) je bio rimski rob, nekoć u vlasništvu i službi Agripe Postuma, unuka cara Augusta i jednog od kandidata za Augustovog nasljednika. Godine 9. Agripa je zbog zavjere protiv djeda prognan na otok Planazija gdje je nedugo nakon Augustove smrti i pogubljen. Dvije godine kasnije se, pak, Klement pojavio u Rimu i počeo tvrditi da je on Agripa Postum. Vrlo brzo je oko sebe počeo okupljati sljedbenike, koristeći nezadovoljstvo Tiberijevom vladavinom. Tiberije ga je stoga brzo dao uhapsiti, a potom pogubiti. Prema predaji je prije pogubljenja doveden pred Tiberija koji ga je upitao "na koji je način postao Agripa", a na što je Klement prkosno odgovorio "na isti način na koji si ti postao Cezar".

Robert Graves je u svom romanu *Ja, Klaudije* Klementov lik opisao kao stvarnog Agripu Postuma koji je uspio izbjeći pogubljenje, ali taj detalj nije iskorišten u istoimenoj TV-seriji.

Eksterni linkovi
----------------

* Book Entry Arhivirano 2010-10-26 na Wayback Machine-u
**George John Tenet** (5.1. 1953.-) je profesor međunarodne diplomacije na Univerzitetu Georgetown, poznatiji kao bivši direktor CIA-e. 

George Tenet, odrastao u familiji albanskih imigranata, je diplomirao međunarodne odnose na Univerzitetu Georgetown, kao i Univerzitetu Columbia u New Yorku.

Godine 1995, za vrijeme administracije predsjednika Clintona, imenovan je zamjenikom direktora CIA-e. Dvije godine kasnije Clinton je za direktora imenovao Anthonyja Lakea, ali je republikanska većina u tadašnjem Senatu odbila potvrditi to imenovanje. Umjesto toga je 11.7. 1997. na mjesto direktora došao Tenet.

Tenet je vrlo brzo pokazao da je spreman prkositi Clintonu, pa se tako njegova prijetnja ostavkom 1998. godine smatra glavnim razlogom što američki predsjednik nije pomilovao Jonathana Pollarda, bivšeg američkog obavještajca osuđenog za špijunažu u korist Izraela. Time je Tenet stekao simpatije republikanaca te postao jedan od rijetkih vodećih članova Clintonove administracije koji je zadržao položaj nakon Bushovog dolaska na vlast.

Tenet je bio jedan od rijetkih američkih funkcionara 1990-ih koji je smatrao kako će međunarodni terorizam postati glavna prijetnja po sigurnost SAD, te je u skladu s time vodio CIA-u. Međutim, CIA pod njegovim vodstvom nije predvidjela ni spriječila napade 11. septembra, što mnogi smatraju jednim od najvećih neuspjeha u historiji obavještajnih službi. Bush ga je usprkos toga ostavio na dužnosti smatrajući kako će CIA biti jedan od glavnih sudionika u Ratu protiv terorizma.

Tenet je predmetom najžešćih kritika postao nekoliko godina kasnije kada se ispostavilo da je CIA bila glavni dostavljač obavještajnih podataka temeljem kojih je zaključeno da Sadam Husein nastavlja program proizvodnje oružja za masovno uništenje. Ti podaci, koje su Bush i Tony Blair bili koristili kao povod za invaziju Iraka, su se nakon pada Sadama Huseina ispostavili lažnima, što je predstavljalo jedno od najjačih argumenata Johna Kerryja u predsjedničkoj kampanji 2004. godina. Iako je Bush javno stajao iza Teneta, on je 3.6. 2004. podnio ostavku.

Izvori
------

1. ↑  Interview: Steve Coll, *PBS Frontline*, 2006

***George Tenet*** na Wikimedijinoj ostavi
**Mac Cairthinn mac Coelboth** (? - 446 ili 530) iz klana Uí Enechglaiss je bio kralj Leinstera. Smatra se jednim od najranijih irskih vladara čije je ime i postojanje historijski potkrijepljeno. Iako se ne spominje u tradicionalnim genealogijama, Annals of Innisfallen spominju kako je poginuo 446. u bitci kod Mag Femena u kraljevstvu Brega. Taj navod je potvrđen Oghamski natpis u Slaneu u susjednoj Grofoviji Louth. Na njemu piše MAQI CAIRATINI AVI INEQUAGLASI, što se prevodi kao *[kamena] Mac Cairthinna unuka [ili potomka] Enechglassa.* To ga je činilo suvremenikom Nialla Noigallacha.

Caitriona Devane, pak, sugerira mogućnost da se bitka zapravo dogodila mnogo kasnije, odnosno 530. godine, a što je posljedica pogrešno unesenog 84-godišnjeg ciklusa koji su drevni britanski i irski kroničari koristili u svojim zapisima sve do 6. vijeka.

Literatura
----------

* Byrne, Francis John, *Irish Kings and High-Kings* Batsford, London, 1973. ISBN 0-7134-5882-8
* Charles-Edwards, T.M. *Early Christian Ireland*, pp. 453–458. ISBN 0-521-36395-0
* *Ireland, 400-800*, pp. 188, by Dáibhí Ó Cróinín *A New History of Ireland*, Vol.I, ISBN 0-19-821737-4 (edited Ó Cróinín).
* *Carbury, Co. Kildare - topographical and onomastic hypotheses*, Caitriona Devane, in *Above and beyond:Essays in memory of Leo Swan*, pp. 187–122, edited by Tom Condit and Christiaan Corlett, Wordwell, 2005. ISBN 1-869857-86-0.

Eksterni linkovi
----------------

* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork includes: Gein Branduib (original & translation), Annals of Ulster, Annals of Tigernach, Annals of Innisfallen and others.
**Kriva reka** je najveća pritoka rijeke Pčinje u Makedoniji, i najznačajnija rijeka na sjeveroistoku Makedonije duga 75 km, sa površinom sliva 1002 km².

Geografske karakteristike
-------------------------

Kriva reka izvire na sjeveroistočnim padinama Osogovskih planina ispod *Carevog vrha* (2085 m.), na nadmorskoj visini od 1932 m. a uvire u rijeku Pčinju ima kod sela Klečevce na nadmorskoj visini od 294 m. Od izvora do prve pritoke *Kiseličke reke* (oko 18 km od izvora), rijeka teče na sjeverozapad, a zatim naglo skreće na jugozapad. 

Estuarij Krive reke je kompozitni; smjenjuju se klisure (Židilovska-Palanačka, Psačka, Markova i Vakufska) sa erozivnim proširenjima (Uzemsko, Trnovečko, Sredorečko) i kotlinama (Slaviška, Kumanovska). Do sela *Opila*, korito rijeke je usječeno u kristalične stijene, a nizvodno od sela Beljakovce uglavnom prolazi kroz tercijarne vulkanske stijene. Od sela Beljakovce do uvira teče kroz eocenske sedimente (pješčanike, pločaste stijene).

Porječje Krive reke je karakterističan po vrlo slaboj pošumljenosti, naročito u svojem zapadnom (paleovulkanskom) dijelu, kao i na južnim padinama planina **German** i **Bilino**. Goli estuarij rijeke, uvjetuje značajan gubitak oborinskih voda, zbog visoke poroznosti tla i promjenjivog vodotoka u toku godine. U cilju povećanja količine vode i smanjenja erozivnosti tla, u drugoj polovini 20. vijeka vršena su djelomična pošumljavanja, ali na nedovoljno velikoj površini, i bez potrebne dinamike, zbog toga su izostali i rezultati.

Porječje Krive Reke
pripada egejskom riječnom slivu. 

Kriva reka ima razvijenu hidrografsku mrežu, koju tvore preko 600 stalnih i povremenih vodotoka ukupne dužine od oko 1400 km. Od njih je 14 duže od 10 km, a njih 11 su izravne pritoke Krive reke, a to su; Kiselička reka, *Gaberska reka*, *Raška reka*, *Rankovečka reka*, *Vetunička reka*, *Drzava* (ili Ruđinska država) i *Živuša*, kao desne pritoke i Duračka reka, *Kratovska reka*, *Povišnica* i *Vrlej*, kao lijeve pritoke.

Od ušća do izvora Kriva Reka prolazi pored slijedećih naselja; Klečevce, Dovezence, Beljakovce, Konjuh, Šopsko Rudare, Dimonce, Vakuf, Kratovo, Ketenovo, Krilatica, Opila, Psača, Konopnica, Martinica, Kriva Palanka, Krklja i Kostur.

Izvori
------

* *Kvalitet na površinskite vodi vo slivot na Kriva reka*, O. Dimitrovska, I.Milevski, Bilten za fizička geografija, Skopje, 2005.
**Koroni** (grčki: *Κορώνη*) je gradić u grčkoj Periferiji Peloponez od 1,397 stanovnika.

Koroni danas administrativno podpada pod Prefekturu Meseniju i Općinu Pylos-Nestoras. Sve do 2011. kad je provedena reforma, imao je status općine koja je 2001. imala 5,067 stanovnika, na površini od 105 km².

Geografske karakteristike
-------------------------

Koroni leži na jugozapadu Peloponeza, na vrhu Mesenijskog zaljeva, sjeverozapadno od regionalnog centra Kalamate. Grad se smjestio na duž padina brda na kom se koči impresivna mletačka utvrda.

Historija
---------

Koroni je izastao za antike, geograf Pauzanija u svojoj knjizi o Meseniji navodi da se tadašnji grad nalazio nekoliko kilometara dalje na mjestu gdje se danas nalazi Petalidi. Opisuje ga kao grad brojnih hramova, sa velikom bakrenom skulpturom Zeusa.

Nekoliko vijekova kasnije Koroni se preselio na današnju lokaciju, gdje je nekad stajao antički grad Asine. Tokom 6. i 7. vijeka Bizantinci su u gradu podigli utvrdu. Prvi put je dokumentiran kao parohija u Popisu episkopa bizantskog cara Lava Mudrog, u kojem se navodi kao sufragan dijeceze Patras.

Koroni je sve do 1499. kad su ga zauzele Osmanlije bio snažna mletačka utvrda.

Za osmanske vlasti spao je na malo ribarsko selo.

Današnji Koroni je turistički gradić koji proživljava teške dana, pada mu broj stanovnika i prihodi, tako da danas prodaje hotele.

Izvori
------

1. ↑  „United Kingdom: Countries and Major Urban Areas" (engleski). City population. Pristupljeno 25. 05. 2017.
2. 1 2  „*History*" (engleski). Koroni Messenia Greece. Pristupljeno 25. 05. 2017.
3. 1 2 3  „*History*" (engleski). Koroni Messenia Greece. Pristupljeno 25. 05. 2017.
4. ↑  „*Foundations of Venetian Naval Strategy from Pietro II Orseoto to the Battle of Zoncho, 1000-1500*" (engleski). De Re Militari. Pristupljeno 24. 05. 2017.

Vanjske poveznice
-----------------

* Welcome to Koroni.. (`en`)

***Koroni*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ovaj članak ili dio koristi rubi karakterske beleške.**  
Neki veb pregledači nisu u mogućnosti da prikazuju ovo ispravno; vi možda će te videti transkripciju u zagradama nakon karaktera, kao ovakvo: (le) umjesto na vrhu karaktera kao što je namjenjeno.
**Kineski pridevi** (tradicionalni kineski: ; pinyin: *xíngróngcí*) se razlikuju od onih u srpskohrvatskom jeziku jer se mogu koristiti kao glagoli (na primer   „nebo je postalo tamno"), i time lingvisti ponekad vole da koriste termin nepokretan glagol kako bi ih opisali. U većini rečnika  (često skraćen ) se koristi za označi ovaj dio govora.

Prije imenice
-------------

Kad se opisuje imenica sa pridevom, spajajuća rečca   se stavlja između prideva i imenice. Na primer, 高兴的孩子  „radosno dete".  se ponekad izostavi da smanji ponavljanja (npr. dva ili više  u istoj rečenici). Takođe se izostavlja u nekim osnovnim pridevskim-imeničkim parovima kako bi poboljšali protok rečenice (npr. TV serija 快乐中国). Uopšteno, ne postoje stroga pravila kad  može biti izostavljen, ali neki pridevi i pridevski-imenički parovi su češće viđeni bez spajajuće rečce prema ostalim.

Neki primeri:

* 坏(huài) 人(rén) — „loša osoba"
* 奇(qí) 怪(guài) 的(de) 人(rén) — „čudna osoba"
* 可(kě) 爱(ài) 的(de) 熊(xióng) 猫(māo) — „lepuškasta panda"

Posle imenice
-------------

### Prvi uzorak

Na primer, sledeće rečenice izražavaju povećanje stepena "ljepote":

* 她(tā) 很(hěn) 漂(piào) 亮(liang)。  
Ona je lepa.
* 她(tā) 好(hǎo) 漂(piào) 亮(liang)。  
Ona je veoma lepa.
* 她(tā) 真(zhēn) 漂(piào) 亮(liang)。  
Ona je stvarno lepa.
* 她(tā) 非(fēi) 常(cháng) 漂(piào) 亮(liang)。  
Ona je izvanredno lepa.

Komplementarnih prilog (npr.  ) može takođe odrediti stepen prideva:

* 她(tā) 漂(piào) 亮(liang) 极(jí) 了(le)。  
Ona je prekomerno lepa.

Treba biti napomenuo da  često služi kao opšti povezujući prilog i ne nosi značenje „veoma". Na primer,  često se razume i prevodi kao „ona je lepa".

### Drugi uzorak

Povezivajući glagol   (biti) se koristi sa pridevima u obrascu — imenica +  + pridev +  — da izjavi ili naglasiti činjenicu ili zapaženu činjenicu. Na primer:

* 他(tā) 是(shì) 男(nán) 的(de)。  
On je muško.
* 那(nà) 辆(liàng) 车(chē) 是(shì) 新(xīn) 的(de)。  
Kola su nova.
* 那(nà) 只(zhī) 猫(māo) 是(shì) 黑(hēi) 的(de)。  
Mačka je crna.
Koordinate: 42° 14′ 15" SGŠ, 22° 08′ 21" IGD

**Krivi Kamen** (mak. *Krivi Kamen*) je naselje u Republici Makedoniji, u severoistočnom delu države. Krivi Kamen je u okviru opštine Rankovce.

Prirodni uslovi
---------------

Krivi Kamen je smešten u severoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Kumanova, selo je udaljeno 40 kilometara istočno.

Selo Krivi Kamen se nalazi u istorijskoj oblasti Slavište. Naselje je položeno visoko, na južnim visovima planine German, na blizu 1.000 metara nadmorske visine.

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Krivi Kamen je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 23 stanovnika. Od toga ogromnu većinu čine etnički Makedonci (100%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* rankovce.gov.mk Zvanična stranica opštine Rankovce Arhivirano 2012-01-07 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Rankovce |
| --- |
| **Rankovce** • 
Baratlija • 
Vetunica • 
Vržogrnci • 
German • 
Ginovci • 
Gulinci • 
Krivi Kamen • 
Ljubinci • 
Milutince • 
Odreno • 
Opila • 
Otošnica • 
Piklište • 
Petralica • 
Psača • 
Radibuš • 
Stanča |  |
Složen sustav *letećih upornjaka* na bočnoj strani Katedrale sv. Vida u Pragu podupire poprečne sile pritiska od unutrašnjih elemenata krovišta
**Kontrafor** (kontra- fortis (sila): oprečna, suprotstavljana sila; engl. , fr. *contrefort*), **potporanj** ili **upornjak**, je element u arhitekturi, građen usuprot zidu ili uz zid, koji služi za podupiranje ili ukrutu zida i drugih arhitektonskih elemenata. Iako se najčešće povezuju sa gotičkom arhitekturom, kontrafori su uobičajena pojava u povijesti graditeljstva, najčešće kao jednostavni istaci koji podupiru bočni pritisak sila konstrukcije krovova i svodova.

Uz leteće upornjake i standardne kontrafore, zidane kontrafore možemo razvrstati prema tlorctnom izgledu. Glavni primjeri su navedeni na slikama niže:

* Kutni kontraforKutni kontrafor
* Obuhvaćajući ili uklješćujući kontraforObuhvaćajući ili uklješćujući kontrafor
* Dijagonalni ili 'francuski' kontraforDijagonalni ili 'francuski' kontrafor
* Preprečni kontraforPreprečni kontrafor

***Kontrafor*** na Wikimedijinoj ostavi
**Lumbrak** (*lat. Symphodus tinca*) je morska riba iz porodice usnača. U Hrvatskoj je još poznat kao salnjača, lepa, smokvica, zelenbać, pešnjić, pirka.

Opis
----

Sploštenog je, duguljastog i vretenastog tijela, velikih mesnatih usta. Postoje razlike između odraslih mužjaka i ženki. Mužjak je krupniji i šarenijih modrozelenih boja a ženke su sivkasto maslinastih boja. Između nedoraslih mužjaka i zrelih ženki gotovo da nema razlike u boji. Na leđima se ističe dugačka peraja koja seže gotovo do samog repa. Rep je trokutast i bez ureza.

Raste do 44 cm duljine i oko 0,75 kg težine.

Rasprostranjenost
-----------------

Čest je u Sredozemnom i Crnom moru te u istočnom Atlantiku, od Maroka do Pirinejskog poluotoka. 

Lumbrake se može naći posvuda uz obalu Jadrana, najčešće na dubinama od 5 do 10 m, mada zalazi i na dubine do 50 m. U sjevernom dijelu Jadrana je brojniji nego u južnom, a najgušće je naseljen uz zapadnu obalu Istre.

Način života i ishrana
----------------------

Lumbrak živi uz obalu na kamenitim dnima i dnima prekrivenim algama.

Poput ostalih usnača i lumbrak ima karakterističan način hranjenja. Prvo ustima zahvati komad pijeska, šljunka ili algi te nakon što tu masu zdrobi, ispljune je ali pokupi sve hranjivo. Najčešća hrana su mu crvići, rakovi i mekušci.

Razmnožavanje
-------------

Lumbrak oko sebe okuplja veći broj ženki koje će položiti jaja u njegovo gnijezdo koja će on nakon toga oploditi.

Gospodarska vrijednost
----------------------

Lumbrak je vrlo podcijenjena riba, iako ima kvalitetno bijelo i lako probavljivo meso. Cijena mu je vrlo niska.

Vanjske veze
------------

***Lumbrak*** na Wikimedijinoj ostavi

* Usnače - Riblje oko[*mrtav link*]

Linkovi
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Lumbrak** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Lumbrak** |
Osnivački kongres Demokratske stranke Koreje.
**Korejska Socijaldemokratska partija** (Skraćeno: **KSDP**) je politička stranka u Demokratskoj Narodnoj Republici Koreji, ona je u savezu sa vladajućom Radničkom partijom Koreje. U početku je bila umerena socijaldemokratska stranka, formirana je 3. novembra 1945. godine od strane srednjih i malih preduzetnika, trgovaca, akademske populacije, sitne buržoazije, seljaka i hrišćana sa ciljem da uspostavi demokratsko društvo u Koreji.

Ideološka teorija stranke drži se nacionalne socijaldemokratije koja je prilagođena nacionalnim interesima Koreje i istorijskim uslovima kao i nacionalne karakteristike njen osnovni politički moto je nezavisnost, suverenitet, demokratija, mir i odbrana ljudskih prava. 

Partijska ideologija je prilagođena tokom godina u korist saveza sa Radničkom partijom Koreje. Do januara 1981. godine, stranka se zvala *Demokratska stranka Koreje*. Ona je deo Demokratskog front za ponovno ujedinjenje otadžbine, ona čini koaliciju sa Čondističkom Čongu partijom i Radničkom partijom Koreje kojom dominira komunistička Džuče ideologija i vojna politika.

Trenutno na čelu stranke nalazi se Kim Pjong Sik, koji je predsednik Centralnog komiteta Korejske Socijaldemokratske partije  i potpredsednik kupoprodajnog ministarstva Demokratske Narodne Republike Koreje od izbora 2009. godine koji su održani u Demokratskoj Narodnoj Republici Koreji. 

Mnoge zapadne države načelu sa Sjedinjenim Američkim Državama optužuje ovu stranku da je Vlada Severne Koreje koristi kao piona ili oruđe za povezivanje sa zapadnim kapitalističkim državama kao deo Demokratskog front za ponovno ujedinjenje otadžbine na izboru državnih vođa iz Radničke partije Koreje i članova parlamenta. Ovu tvrdnju Korejska socijaldemokratska partija odbacuje, jer kako navodi ona čini vlast isključivo putem izbora.

Izvori
------

1. ↑  „Workers’ Party of Korea". Arhivirano iz originala na datum 2014-07-09. Pristupljeno 2015-04-12.
2. ↑  „North Side Committee for Implementing June 15 Joint Declaration Meets". Arhivirano iz originala na datum 2007-09-26. Pristupljeno 2015-04-12.
3. ↑  North Side Committee for Implementing June 15 Joint Declaration Meets Arhivirano 2007-09-26 na Wayback Machine-u, *KCNA*, January 30, 2007.

Spoljašnje veze
---------------

* Sajt: www.ryomyong.com, Zvanična internet prezentacija Кorejske socijaldemokratske partije