recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Buck Rogers** je fiktivni lik, najpoznatiji kao protagonist istoimenog popularnog i uticajnog science fiction strip serijala koji se originalno objavljivao od 1929. do 1967. godine. Prvi put se pojavio 1928. pod imenom Anthony Rogers u pripovjetci Armageddon 2419 A.D. Philipa Francisa Nowlana objavljenoj u časopisu *Amazing Stories*, koja je, zajedno s njenim nastavkom *The Airlords of Han*, sljedeće godine adaptirana u strip Dicka Calkinsa, koji se smatra prvim u historiji science fiction žanra. Buck Rogers je tokom sljedećeg desetljeća stekao izuzetno popularnost, koja se odrazila kroz radio seriju te serijal kratkih igranih filmova gdje je naslovni lik tumačio Buster Crabbe; sama riječ "Buck Rogers" je zbog u popularnom žargonu postajala svojevrsni sinonim za science fiction. Kasnijim generacijama je Buck Rogers poznat i po TV-seriji *Buck Rogers in the 25th Century* gdje je naslovni lik tumačio Gil Gerard i koja se emitirala od 1979. do 1981.

U manje-više svim inkarnacijama Bucka Rogersa je prikazan kao čovjek iz sadašnjosti, koji sticajem okolnosti zapadne u stanje hibernacije te se budi nekoliko vijekova u budućnosti (najčešće u 25. vijeku) gdje se sreće sa impresivnom futurističkom tehnologijom, ali i raznim negativcima koje pobjeđuje uz pomoć svog arhaičnog ali "zdravoseljačkog" pogleda na svijet i raznih u modernom svijetu zaboravljenih vještina. Usprkos toga, postoji široko rasporstranjeno mišljenje da je upravo *Buck Rogers* među masama popularizirao nauku, a posebno dotada relativno rijetko korišteni koncept svemirskog istraživanja.

Povezano
--------

* Brick Bradford
* Dan Dare
* Flash Gordon
* Tom Strong

Vanjske veze
------------

***Buck Rogers*** na Wikimedijinoj ostavi

* Rolandanderson.se
* Buck-rogers.com Arhivirano 2005-02-04 na Wayback Machine-u
* Strickler, Dave. *Syndicated Comic Strips and Artists, 1924–1995: The Complete Index.* Cambria, CA: Comics Access, 1995. ISBN 0-9700077-0-1.
* Buck Rogers na Projektu Open Directory

Audio/video
* Public domain *Buck Rogers* radio serials

| * p
* r
* u
Buck Rogers |
| --- |
| Romani | 
* *Armageddon 2419 A.D.* (1928)
* *Buck Rogers: A Life in the Future* (1995)

 |
| Filmske i TV-serije | 
* *Buck Rogers* (1939)
* *Buck Rogers in the 25th Century* (film)
* *Buck Rogers in the 25th Century* (1979-81)

 |
| Društvene igre | 
* *Buck Rogers XXVC*

 |
| Video igre | 
* *Buck Rogers: Countdown to Doomsday* (1990)
* *Buck Rogers: Matrix Cubed* (1992)

 |
| Ostalo | 
* Stripovi
* Wilma Deering

 |
**Zlokobna dekada** (španski: ) je izraz kojim se u historiji Španije tradicionalno označava period od 1823. godine do 1833. godine koji korespondira sa posljednjih deset godina vladavine kralja Fernanda VII, a koji je karakterizirao kraljev apsolutizam i reakcionarna unutrašnja politika.

Fernando je vlast preuzeo 1823. godine nakon francuske invazije kojom je, pod pokroviteljstvom Svete alijanse, zbačen dotadašnji liberalni režim (Trienio Liberal). Fernando je ukino Ustav iz 1812. godine i počeo vladati apsolutistički, provodeći brutalnu represiju nad liberalima, koji su bili prisiljeni ići u emigraciju. Režim je postao omrznut, velikim dijelom zahvaljujući i porazima u južnoameričkim ratovima za nezavisnost zbog kojih je Španija ostala bez najvećeg dijela svog dotadašnjeg kolonijalnog imperija. 

Fernando je posljednjih godina života bio ozbiljno bolestan, te je vlast de facto preuzela njegova supruga Maria Christina od Dviju Sicilija; tada se postavilo i pitanje nasljedstva. Fernando je 1830. godine, temeljeći se na tajnoj pragmatičkoj sankciji koju je 1879. godine bio donio Carlo IV, kao nasljednicu odredio svoju maloljetnu kćer Isabellu; većina španskih reakcionara je odbila prihvatiti pragmatičku sankciju smatrajući da Španijom mora vladati isključivo muškarac, odnosno Fernandov brat Don Carlos. Maria Christina se, u nastojanju da kćeri osigura prijestolje, počela približavati liberalima koji će formalno preuzeti vlast nakon Fernandove smrti.

Vanjske veze
------------

* History page about the Ominous Decade (`es`)
**Dijalog** (od starog Grčkog **"Dialogos"** što znači razgovor) predstavlja vođenje pismenog ili usmenog razgovora i protiv razgovora između dve ili više osoba. Njegova suprotnost je monolog, razgovor jedne osobe sa ili protiv sebe samog (pre svega kod drame).

Istorija
--------

Svesna upotreaba **dijaloga** počinje kod **Sofista**, koji im služi za saznavanje, ili raspravljanje problema u smislu klasične **Dijalektike** (Teze i Antiteze). Literalno se može naći u Sokratovim dijalozima koje je objavio Platon, jedan od prvih vrhunaca dijalektike. U humanizmu dijalog doživljava svoj razvitak tek kod Erazma Roterdamskog i kod Urliha od Hutena

Literatura
----------

Kao literalno sredstvo o karakterisanju jedne figure i kod razvijanja radnje, dijalog određuje dramu, u lirici nalazi upotrebu kod forme prepričavanja, kao kod balade.

Jedna posebna forma epike je dijalog u romanu koji se kod Diderota, Vilanda, ili kod Fontane sastoji isključivo iz razgovora.
Kao literalna vrsta, dijalog je jedan tekst sa ulogama podeljen na više govornika. Kod Platona je to kao forma filozofske diskusije, Diskusija sa namerom dubokog uvida u jedno pitanje dospeti, uputiti. U dijalogu se susreću različiti pogledi jedan za drugim. Učesnici pokušavaju svoje namere drugima da nanesu, s tim što bi došli do uvida koji je jednoj pojedinačnoj osobi uskraćen.

Kao tekst forma služi dijalog naročito jednom živahnom prikazivanju, može li jedna tema bolje nego jedan jedinstveni tekst od različitih strana razjasniti i u datom momentu služiti, da lično mišljenje autora sakrije, možda kod lične zaštite i kod izbegavanja cenzure, (tako kod Davida Hume u njegovom dijalogu "o prirodnoj religiji") ili iz principijelnog nepoverenja protiv jedinstvene forme pisanih tekstova. (tako, po nekim interpretetima, Platon)
**TV4R** ili **Televizija 4 rijeke** jedna je od novijih lokalnih televizija u Hrvatskoj. Sjedište joj je u Karlovcu. Nastala je 2005. g. a emitira svoj program kao lokalna televizija za područje grada Zagreba, Samobora, Zaprešića, Velike Gorica, Karlovca, Ogulina.

Pokrivenost signalom
--------------------

Signalom sa odašiljača Tusti vrh na Medvednici podno Sljemena u lokalnom multipleksu D (MUX D) na 57 kanalu UHF-a Televizija 4 rijeke se može pratiti u tri objedinjene digitalne lokalne podregije koje obuhvačaju:

**d44** - Grad Zagreb, Velika Gorica, Sveta Nedelja, Stupnik i dio općine Samobor

**d45** - Jastrebarsko, Klinča Sela, Krašić i Pisarovina

**d46** - Karlovac, Lasinja, Ozalj, Žakanje, Draganić, Netretić, Duga Resa, Generalski Stol, Barilovići, Krnjak, dio općine Vojnić i Bosiljevo

| * p
* r
* u
Zemaljska televizija u Hrvatskoj |
| --- |
| Nacionalni | 

|  |  |
| --- | --- |
| Javni programi | HRT 1 • HRT 2 • HRT 3 • HRT 4 |
| Privatni programi | RTL • Nova TV • RTL 2 • Doma TV • Sportska televizija • RTL Kockica • Croatian Music Channel |

 |
| Regionalni | 

|  |  |
| --- | --- |
| D01 | Plava Vinkovačka • Televizija Slavonije i Baranje • Osječka televizija |
| D02 | Slavonskobrodska televizija • Plava TV |
| D03 | Varaždinska Televizija |
| D04 | Jabuka TV • Mreža TV-Zagreb • Z1 |
| D05 | Kanal Ri • TV Nova |
| D07 | Diadora TV |
| D08 | TV Jadran • Mreža TV-Split |
| D09 | Dubrovačka televizija • Libertas TV |

 |
| Lokalni | 

|  |  |
| --- | --- |
| d044-d045-d046 | Trend TV • Laudato TV |
| d072 | Televizija Šibenik |
| L-ZA | Televizija Zapad |

 |
Sulfinilna grupa
**Sulfoksid** je hemijsko jedinjenje koje sadrži *sulfinilnu* funkcionalnu grupu vezanu za dva atoma ugljenika. Primer prirodnog sulfoksida je aliin.

Priroda veze
------------

Sulfoksidi imaju strukturnu formulu R–S(=O)–R', gde su R i R' organske grupe. Veza između atoma sumpora i kiseonika se razlikuje od konvencionalne dvostruke veze između ugljenika i kiseonika, na primer u ketonima. S–O interakcija ima elektrostatički aspekat, posledica koga je znatan dipolni karakter, sa negativnim naelektrisanjem na kiseonikom. Vezivanje je slično tercijarim fosfinskim oksidima, R3P=O.

Sulfoksidna grupaSulfoksidna grupa
Slobodni par elektrona daje sumporu tetraedarsku molekulsku geometriju, poput sp³ ugljenika. Kad su dva organska ostatka različita, sumpor je hiralni center, na primer, metilfenilsulfoksid.

Energija potrebna za invertovanje stereocentara je dovoljno visoka da su sulfoksidi optički stabilni. Drugim rečima, brzina racemizacije je spora na sobnoj temperaturi. Hiralni sulfoksidi nalaze primenu u pojedinim lekovima kao što su ezomeprazol i armodafinil. Oni se isto tako koriste hiralni pomoćnici. Mnogi hiralni sulfoksidi se pripremaju asimetričnom katalitičkom oksidacijom ahiralnih sulfida sa prelaznim metalom i hiralnim ligandom.

Literatura
----------

  


| * p
* r
* u
Funkcionalne grupe |
| --- |
| 
Alkohol • Aldehid • Alkan • Alken • Alkin • Amid • Amidin • Amin • Azo jedinjenje • Derivat benzena • Karboksil • Cijanat • Disulfid • Estar • Etar • Haloalkan • Hidrazon • Imid • Imin • Izocijanid • Izocijanat • Izonitril • Izotiocijanat • Karbamat • Keton • Organofosfor • Oksim • Nitril • Nitro • Nitrozo • Peroksid • Fosfonit • Fosfonat • Derivat piridina • Sulfon • Sulfonska kiselina • Sulfoksid • Tiocijanat • Tioestar • Tioetar • Tiol
 |
| Vidi isto Hemijska klasifikacija |
Za američko-kanadski remake, v. Stranger in the House (1997 film).

***Stranger In The House*** (sh. *Stranac u kući*) je britanski igrani film snimljen 1967. godine u režiji Pierrea Rouvea. Predstavlja adaptaciju romana *Les Inconnus dans la maison* belgijskog pisca Georgesa Simenona, odnsno remake istoimenog crno-bijelog francuskog filma iz 1942. godine. Protagonist, koga tumači James Mason, je nekoć briljantni advokat koga je razorila sklonost piću i koji živi u prostranoj ladanjskoj kući sa tinejdžerskom kćeri (čiji lik tumači Geraldine Chaplin), koja ga prezire. Radnja prikazuje kako kuća postaje poprište ubistva, te kako preuzima obranu kćerinog momka (čiji lik tumači Bobby Darin) koji je za njega optužen.

Film je dobio loše kritike, prije svega zbog lošeg castinga, odnosno toga da su Darin i Chaplin bili prestari da bi uvjerljivo mogli glumiti tinejdžere. Dio je, pak, smatrao da su producenti pretjerali u nastojanju da film prodaju tadašnjim mladim generacijama, pa su tako likovi prikazani kao fanatični sljedbenici modovske supkulture, a film u soundtracku dobio i pjesmu grupe *The Animals*; drugi su mu zamjerali inzistiranje na bizarnom kadriranju i montažnim trikovima koje mu je trebalo dati modernost, ali i pretjerivanje u prikazivanju tada aktualnog generacijskog jaza.

Uloge
-----

* James Mason ... John Sawyer
* Geraldine Chaplin ... Angela Sawyer
* Bobby Darin ... Barney Teale
* Paul Bertoya ... Jo Christoforides
* Ian Ogilvy ... Desmond Flower
* Bryan Stanyon ... Peter Hawkins
* Pippa Steel ... Sue Phillips
* Clive Morton ... Colonel Flower
* Moira Lister ... Mrs. Flower
* James Hayter ... Harry Hawkins
* Megs Jenkins ... Mrs. Christoforides
* Lisa Daniely ... Diana Sawyer
* Ivor Dean ... Inspektor Colder
* Yootha Joyce ... Djevojka na streljani

Izvori
------

1. 1 2  "ABC's 5 Years of Film Production Profits & Losses", *Variety*, 31 May 1973 p 3

Vanjskke veze
-------------

* *Stranger in the House* na IMDb-u (`en`)
* *Stranger in the house* na AllMovie-u (`en`)
Koordinate: 43° 53′ 60" SGŠ, 15° 41′ 60" IGD

**Stankovci** su naselje i sjedište istoimene općine u Hrvatskoj, smještene u unutrašnjosti Sjeverne Dalmacije. Administrativno pripadaju Zadarskoj županiji.

Zemljopis
---------

Stankovci se nalaze na državnoj cesti Šibenik-Benkovac i u neposrednoj blizini autoceste Zagreb-Split. Općina jednim svojim dijelom izlazi na Vransko jezero.

Stanovništvo
------------

Općina Stankovci je po popisu iz 2001. imala 2.088 stanovnika. Najveće naselje su Stankovci sa 740 stanovnika. Prema etničkom sastavu bilo je 98.6 % Hrvata i 0.7 % Srba. Stanovništvo je i prije rata u Hrvatskoj bilo pretežno hrvatsko, osim sela Morpolača u kojem su živjeli Srbi.

Uprava
------

Općini pripadaju naselja Banjevci, Bila Vlaka, Budak, Crljenik, Morpolača, Stankovci i Velim.

Povijest
--------

Stankovci su nastali u dolini podno utvrde Velim, poprišta teških borbi između Mlečana i Turaka u 16. i 17. stoljeću. Nakon konačnog protjerivanja Turaka, na teško stradalo područje se pod vodstvom franjevaca naseljava novo stanovništvo. 1747. godine u Stankovcima je uspostavljena katolička župa u sklopu Skradinske biskupije. Nakon ukidanja te crkvene jedinice, od 1828. stankovačko područje pripada Šibenskoj biskupiji. 
Posebna stankovačka općina postojala je sve do 1962. godine kada je ukinuta i priključena općini Benkovac. Obnovljena je 1993. godine u nešto manjem teritorijalnom opsegu.

Gospodarstvo
------------

* Gospodarska zona u začetku ( otvorena 2005.)
* Kamenolom kod Bile Vlake

Slavni ljudi
------------

* Sveti Nikola Tavelić; prvi hrvatski svetac - kao moguće mjesto rođenja spominje se Velim

Spomenici i znamenitosti
------------------------

* Ostaci kaštela Budak (kula)
* Srednjovjekovna crkva Svetog Ivana sa zvonikom - kulom u Banjevcima
* Starohrvatska crkva Svetog Petra u Morpolači
* Župna crkva Uznesenja Marijina u Stankovcima (1885. neoromanički stil )

Obrazovanje
-----------

* Osnovna škola "Petar Zoranić" u Stankovcima s područnom školom u Banjevcima

Kultura
-------

* Glazbeno društvo "Stankovci" ( osnovano 1935.)
* KUD Vinac

Sport
-----

Nogometni Klub "Croatia"
Moto Klub "Stankovci"

Turniri
-------

* Turnir u Stankovcima
* Turnir u Budaku
* Jednodnevni turnir u Biloj Vlaci
Originalni ZX Spectrum iz 1982.
Sinclair **ZX Spectrum** ime je računala koje je razvila engleska tvrtka Sinclair Research LTD u vlasništvu karizmatičnog izumitelja Clivea Sinclaira, i koje se pojavilo na tržištu Velike Britanije 1982. ZX Spectrumov mikroprocesor bio je Zilog Z80 koji je imao takt od 3.50 MHz, i bio dostupan u dvjema inačicama, sa 16Kb ili 48Kb radne memorije (RAM). Ovaj stroj imao je, za razliku od svojih predhodnika ZX 80 i ZX 81, grafiku u boji, dok je tipkovnica bila izrađena od gumene membrane, koja je bila nezgodna kod tipkanja i često se kvarila. ZX Spectrum se spajao na televizor, kao i većina tadašnjih primitivnih igraćih konzola, što je također pridonijelo njegovoj popularnosti, s obzirom da je većina kućanstava televizor već imala.

Spectrumov računalni program je bio Sinclair BASIC, inačica tada najpopularnijeg (i najjednostavnijeg) računalnog programa BASIC-a.

ZX Spectrum je učitavao i snimao programe s pomoću kazetofona.

Uz Commodore 64, ZX Spectrum se smatra za najznačajnije kućno računalo u prvoj polovici osamdesetih godina dvadesetog stoljeća. Velika popularnost ova dva računala uvelike je pogodovala brzom razvitku industrije računalnih igara.

Vanjske veze
------------

***ZX Spectrum*** na Wikimedijinoj ostavi

* Relaxate Spectrum Arhivirano 2012-03-08 na Wayback Machine-u
|  |
| --- |
|  |

**Terra Mariana** (*Marijina zemlja* prevedeno sa latinskog) bio je je službeni naziv za **srednjovjekovnu Livoniju**, ili **Staru Livoniju** (donjonjemački: *Oolt-Livland*, estonski: *Vana-Liivimaa*, latvijski: *Livonija*) koja je egzistirala od 1207. do 
1561.

Historija
---------

*Terra Mariana* je formirana nakon Livonskog križarskog rata na teritorijima koji obuhvaćaju današnju Estoniju i Latviju, 2. februara 1207. 
kao kneževina Svetog Rimskog Carstva, ali je taj status izgubila 1215. kad ju je papa Inocent III anektirao u Svetu Stolicu.

Papinski legat Vilim iz Modene podijelio je Terra Marianu na feudalne kneževine: Vojvodstvo Estonija (1219–1346) (kao domenu danskog kralja); Rišku nadbiskupiju; Kurlandsku biskupiju; Dorpatsku biskupiju; Biskupiju Ösel-Wiek i krajeve pod vojnom upravom Livonskog bratstva mača. Od tad ona funkcionira kao konfederacija.

Nakon Bitke kod Saule 1236. preživjeli članovi Bratstva mača spojili su se 1237. sa Teutonskim viteškim redom i postali poznati kao - Livonski red.

Danski kralj prodao je 1346. Vojvodstvo Estonija Livonskom redu. 
Svo vrijeme postojanja srednjovjekovne Livonije vodila se stalna borba oko prevlasti, između zemalja kojima je vladala Crkva, Livonski red, svjetovno njemačko plemstvo i građana hanzeatskih gradova Rige i Tallinna (Revala).

Tokom 14. vijeka postojale su značajne razlike između velikih feudalaca (uglavnom između Livonskog reda i biskupa), što je dovodilo i do oružanih sukoba.

Stanje se smirilo nakon 1419. kada su se različiti politički elementi udružili kako bi formirali zajedničku zakonodavnu dijetu - Landtag.
U njemu su se rješavala pitanja koja se odnose na cijelu zemlju - politička, ekonomska i crkvena. U radu Landtaga sudjelovali su predstavnici cehova, trgovaca, velikih gradova, Livonskog reda, biskupi i drugi pripadnici višeg klera i vogti.

Nakon poraza u Bitci kod Grunwalda 1410. opala je moć Teutonskog viteškog reda i njihove Redovničke države, ali se Livonski red uspio održati i nastavio samostalno egzistirati.

Livonska konfederacija uspjela je održavati stabilne odnose sa Ruskim Carstvom sve do sredine 16. vijeka.

Terra Mariana prestala je postojati - 1561. za vrijeme Livonskog rata. 
Njeni sjeverni dijelovi ustupljeni su Kraljevini Švedskoj i organizirani kao Vojvodstvo Estonija (1561–1721), a njezini južni teritoriji postali su dio Velike kneževine Litvanije - a time i Poljsko-Litvanske Unije - kao Vojvodstvo Livonija i Kneževina Kurlanija i Semigalija, dok je otok Saaremaa postao dio Kraljevine Danske.

Početkom 20. vijeka ime Terra Mariana (estonski: *Maarjamaa*) koristi se kao poetsko ime za Estoniju. 
Jedno od najviših državnih odlikovanja Estonije - Orden križa Terra Mariane počelo se dodjeljivati od 1995. u čast nezavisnosti zemlje.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*About: Terra Mariana*" (engleski). DBpedia. Pristupljeno 26.11.2021.
2. ↑  „*Livonia historical region, Europe*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 25.11.2021.
3. 1 2  „*Estonia as Part of The Livonian Confederation – Terra Mariana*" (engleski). About History. Pristupljeno 25.11.2021.

Vanjske veze
------------

* *About: Terra Mariana* (`de`)
| **Han Chongdi** (漢沖帝) |
| --- |
| Porodično ime: | Liu (劉; liú) |
| Osobno ime: | Bing (炳, bǐng) |
| Posthumno ime:(full) | Xiaochong (孝沖, xiào chōng)doslovno: "sinovski i mlad vladar" |
| Posthumno ime:(short) | Chong (沖, chōng)"mlad vladar" |
|

**Car Chong od Hana**, kin. **漢冲帝**, py. **hàn chōng dì**, wg. **Han Ch'ung-ti**, (143-145) bio je kineski Kine iz dinastije Han, odnosno osmi car Istočnog Hana.

Chong je bio sin-jedinac prethodnog cara cara Shuna. Na prijestolje je došao kao jednogodišnje dijete, pa su svu vlast držali regentica carica majka Liang i njen brat Liang Ji. Taj su period obilježili seljački ustanci. Chong nije doživio da preuzme vlast, jer je 145. umro u dobi od tri godine. Liang Ji je ispočetka želio zatajiti njegovu smrt kako bi zadržao vlast, ali ga je sestra nagovorila da je objavi; Liang Jiu je, pak, izašla u susret, pristavši da novi car bude 7-godišnji princ Zuan (budući car Zhi) umjesto odraslog Liu Suana koji se smatrao prikladnijim nasljednikom.

Osobne informacije
------------------

* Otac
	+ Car Shun od Hana
* Majka
	+ Supruga Yu

|  |
| --- |
| Car Chong od Hana**Kuća Liu****Rođen/a:** 143  **Umro/la:** 145 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Car Shun od Hana** | **Car Kine**144 – 145*Carica majka Liang*  *(144 – 145)* | Slijedi:**Car Zhi od Hana** |
**Sundski oblačasti leopard** (lat. *Neofelis diardi*) na jedna je od dvije vrste roda *Neofelis* iz porodice velikih mačaka. Nastanjuje otoke Borneo i Sumatru.

Izgled
------

Ilustracija objavljena 1834. u "Prirodoslovlju mačaka" (*"The Natural History of The Feline"*), Williama Jardinea
Sundski oblačasti leopard najveća je mačka otoka Bornea.
Izgledom poprilično sliči oblačastom leopardu te je smatran njegovom podvrstom do 2006. godine. Teži 12-25 kilograma, a u dužina tijela im iznosi oko 80-100 cm, dok je rep gotovo iste dužine kao i tijelo. Ženke su u prosjeku manje od mužjaka.

Krzno sundskog oblačastog leoparda je žućkasto-smeđe boje s nepravilnim crnim krugovima - *"oblacima"* - koji na vratu prelaze u crte.
Pojava melanizma je rijetka.

Rasprostranjenost i stanište
----------------------------

Sundski oblačasti leopard nastanjuje indonezijske otoke Borneo i Sumatru, a postoji i mogućnost opstanka male populacije na otoku Batu.

Stanište sundskog oblačastog leoparda su tropske kišne šume. Pretežno obitava u planinama, iako se na Borneu spušta u nizine. Neki od razloga za povlačenje u više krajeve su krčenje nizinskih šuma i tigrovi na Sumatri.

Postoje dvije podvrste sundskog oblačastog leoparda:

* *Neofelis diardi borneensis* (na Borneu)
* *Neofelis diardi diardi* (na Sumatri)

Način života
------------

Životne navike sundskog oblačastog leoparda su većinom nepoznate jer se radi o tajnovitoj i slabo proučavanoj životinji, ali može se pretpostaviti da je način života sličan onome oblačastog leoparda.

Ugroženost i zaštita
--------------------

Brojno stanje vrste je oko 1500-3200 jedinki na području Sabaha (malezijski dio sjevernog Bornea) te nepoznat, ali zasigurno manji, broj jedinki na ostatku Bornea i na Sumatri.
Prosječna gustoća populacije sundskih oblačastih leoparda iznosi od 6.4 jedinki po 100 km² do 9/100 km² na Borneu, dok je na Sumatri znatno manja - tek 1.29/100 km².

Najveće prijetnje opstanku sundskog oblačastog leoparda su krčenje šuma radi sađenja uljne palme za proizvodnju biodizela, lov zbog skupocjenog krzna i slučajno upadanje u zamke postavljene za lov na druge životinje.

Iako je sundski oblačasti leopard zakonom zaštićen u Indoneziji, Maleziji i Bruneju, brojnost ukupne populacije pada te je IUCN vrstu proglasio *"osjetljivom"*.

Drugi nazivi
------------

Sundski oblačasti leopard naziva se *"Macan Dahan"* na indonezijskom i *"Harimau Dahan"* na malajskom jeziku.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Vanjske poveznice
-----------------

* About the Clouded Leopard Arhivirano 2013-07-03 na Wayback Machine-u **(eng.)**
Divlje naselje u Najrobiju, Kenija.
**Divlje naselje** je kolokvijalni izraz za svako naselje koje se sastoji od kuća i srodnih građevinskih objekata koji su podignuti na protupravni način - bilo protupravnim zauzimanjem tuđeg zemljišta na kome se ti objekti grade, bilo izgradnjom objekata bez potrebnih upravnih dozvola. Za ovo potonje se ponekad koristi izraz divlja gradnja.

Stanovnici divljih naselja su u pravilu pripadnici najsiromašnijih slojeva nekog društva, koji nemaju financijska sredstva da sebi osiguraju redovni smještaj. Kuće i drugi objekti u divljim naselja se stoga često grade od najjeftinijeg materijala - karton, plastika, platno - te nisu priključeni na vodovod, kanalizaciju, elektroenergetsku i telefonsku mrežu. Takva se naselja grade bez ikakvog urbanističkog plana, odnosno brige o sigurnosti.

Uvjeti života u takvim naseljima su teški - nedostatak higijene njihove stanovnike čini sklonim infekcijama, a međusobna blizina kuća i materijal od kojih su sagrađeni ih čini izuzetno ranjivim na požare, olujne vjetrove, poplave, potrese i druge prirodne katastrofe.

Divlja naselja su također poznata po izuzetno visokim stopama kriminala, narkomanije i drugih oblika društvene patologije.

Divlja naselja su u današnjem svijetu karakteristična za zemlje Trećeg svijeta, a mnoga su nastala u uvjetima nagle urbanizacije kada su mase siromašnog seoskog stanovništva migrirale u gradove, koji ih nisu mogli apsorbirati kroz redovni smještaj. 

Svaka od država ima svoja karakteristična divlja naselja, od kojih su možda najpoznatije favele u Brazilu.

Eksterni linkovi
----------------

***Divlje naselje*** na Wikimedijinoj ostavi

* Slate article about an economist proposing New Orleans to be reconstructed with shanties
* Website for a large movement of shanty town residents in South Africa
* Extreme Rich-Poor divides on Deputy-dog.com[*mrtav link*]
* Cities Alliance
**Bribir** je naselje u Hrvatskoj. Nalazi se između Novog Vinodolskog i Bakra, u Vinodolskoj općini. Put do Bribira od smjera mora vodi takozvana "Rajska dolina". Bribir je nekadašnje sjedište krčkih knezova - Frankopana, sagrađen je na brijegu gdje je služio kao utvrda.

Općenito
--------

Crkva sv. Petra i Pavla
Ostaci starih zidina i gradska kula podsjećaju na vrijeme knezova Frankopana čija je četiri stoljetna vladavina ostavila duboke duhovne i materijalne tragove u Vinodolu. Svoj najveći procvat Bribir doživljava u vrijeme kneza Bernardina Frankopana koji učvršćuje kaštel i gradske zidine. Kada je 1848. godine ukinuto bribirsko vlastelinstvo općinska vlast je porušila Vela i Mala vrata i kaštel, a na njegovu je mjestu sagrađena škola. Tako je u ruševinama završila duga i slavna povijest bribirske utvrde. Jedini ostatak bribirske utvrde je četverokutna kula iz 1302. godine i dio zidina. Sa brežuljka na kojem je smješten stari grad puca pogled na dolinu i Novi Vinodolski. Umjetnička renesansna djela u crkvi sv. Petra i Pavla svjedoče o visokoj razini kulturnih i civilizacijskih dosega srednjovjekovnog Bribira i jakim vezama sa Europom.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. Bribir ima 1783 stanovika.

Poznate osobe
-------------

* Martin Davorin Krmpotić, hrvatski svećenik, preporoditelj, misionar, esejist, službovao je kao kapelan u Bribiru
* Anton Tus, jugoslavenski i hrvatski general rođen u Bribiru.

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Bribir (Vinodol)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
„Vepar" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Vepar (razvrstavanje).

**Divlja svinja** (la. *Sus scrofa*) je bliski rođak domaće svinje, živi u čoporima uglavnom oko vlažnih šuma. To je krupna divlja životinja koja se dosta lovi jer je u nekim zemljama (npr. Srbiji) jako brojna. Za tu brojnost je zaslužan veći broj mladih i vrlo malo prirodnih neprijatelja. Izuzetno brzo trči, ali dobar je i plivač. Odrasli primjerci mogu biti visoki od 90-100 cm, a dugački od 120-160 cm.

Opis
----

Masa im varira ovisno koje je godišnje doba i može prijeći 300 kg kod mužjaka vepra, dok ženke mogu biti teže od 150 kg. Ženke postaju spolno zrele sa 10 mjeseci, a mužjaci nekoliko mjeseci kasnije. Međutim, ne pare se prije navršenih 18 mjeseci, osim ako nije došlo do poremećaja prirodne ravnoteže. Zubi, očnjaci, su tako postavljeni u vilici da se donji, sjekutići, uvijek preklapaju sa gornjim zubima.Dugi su 28cm,nazivaju se brusači i sjekači,a kod ženke klice. Na taj način zubi se oštre. Očnjaci mužjaka najjsnažniji su u petoj godini. Divlja svinja ima boju krzna smeđe boje, tako da se uklapa u okolinu. Mladi, kada se tek rode, imaju karakteristične uzdužne pruge koje im ostaju do drugog mjeseca.

Period parenja divlje svinje se odvija od polovine studenog do početka veljače. U tom periodu može doći do borbi između mužjaka, jer glavna ženka obilježi teritorij na više mjesta i to je znak da će sve ženke iz čopora biti u parenju za dvije nedjelje. Poslije borbi sa drugim mužjacima, najjači mužjak ostaje sa čoporom oko mjesec dana i za to vrijeme upari sve ženke iz čopora. Poslije tog perioda se vraća usamljeničkom životu.

Često žive u šumama u blizini vodopada. Vole kaljuže i često se u njima valjaju. Na taj način se osvježavaju i rješavaju se kožnih parazita. Za odmor koriste brlog, ali prije nego što legnu u njega prvo neko vrijeme sjede. Način pridizanja je takav da prvo sjednu promatrajući okolinu, pa tek zatim ustaju. Za veprove je karakteristično da žive usamljeničkim životom, a čoporu se priključuju samo u vrijeme parenja. Mladi veprovi se često nalaze u blizini čopora, ali nikada kao njegov dio. Kada se promatra kretanje krda, uoči se da se na čelu kreće najstarija ženka. Po načinu ishrane spada u svejede, što znači da će pored hrane biljnog porijekla pojesti životinje koje može savladati,pa će čak jesti i strvine.

U mitologiji
------------

U grčkoj mitologiji poznate su dvije divlje svinje: Erymathianova divlja svinja koju je ubio Heraklo u jednom od dvanaest Heraklovih zadataka i Kaldonijska divlja svinja koju je ubio neki od ostalih grčkih heroja.

***Divlja svinja*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ruth Brown Snyder** (27. mart 1895 - 12. januar 1928) bila je američka domaćica, najpoznatija kao prva žena pogubljena električnom stolicom u zatvoru Sing Sing, odnosno kao prva ličnost čiji je trenutak pogubljenja zabilježen fotografskom kamerom.

Rodila se kao Ruth Brown i udala za Alberta Snydera, sa kojim je živjela u njujorškom naselju Queens Village i imala kćer Lorraine. Godine 1925. je započela vanbračnu vezu sa Henryjem Juddom Grayom, trgovcem korzetima koji je i sam bio oženjen. Snyder je nakon toga ugovorila policu životnog osiguranja za muža na iznos od 48.000 US$, uz klauzulu o isplati dvostruke svote u slučaju nasilne smrti. Prema riječima samog Judda, on i njegova ljubavnica su sedam puta pokušali ubiti Alberta, prije nego što su ga 20. marta zadavili u vlastitoj kući, te potom poprište zločina "namjestili" tako da izgleda da je riječ o provali.

Policijski istražitelji su, međutim, u samoj kući otkrili neke od predmeta za koje je Snyder tvrdila da su opljačkani, a Juddu je propao alibi koji mu je prethodno trebao urediti prijatelj izvan grada. Dvoje ljubavnika su uhapšeni, a potom na suđenju, koje je izazvalo veliku pažnju javnosti, okrenuli jedno protiv drugog, optužujući se za podstrekavanje zločine. Oboje su proglašeni krivim i osuđeni na smrtnu kaznu.

Snyder je početkom 1928. pogubljena, pri čemu je sam trenutak pogubljena Tom Howard, fotoreporter *Chicago Tribunea*, snimio uz pomoć minijaturne kamere skrivene u hlačama. Njena kći Lorraine je udomljena, a nakon višegodišnjeg sudskog spora su police osiguranja poništene.

Slučaj Ruth Snyder se odrazio na američku popularnu kulturu. Iste godine je poslužio kao inspiracija za dramu *Machinal* Sophie Treadwell, a pisac kriminalističkih romana James M. Cain ga je iskoristio kao zaplet čak dva svoja poznata romana - *The Postman Always Rings Twice* i *Double Indemnity*.

Vanjske veze
------------

* www.trivia-library.com Snyder/Gray murder case details
* Ruth Snyder na Find a Grave
**Divovska sabljasta antilopa** (*Hippotragus niger variani*), znana i kao *palanca-negra-gigante* na portugalskom, velika je i rijetka vrsta sabljaste antilope, endemska području oko rijeka Cuango i Luando u Angoli. 

Tokom godina je postojao veliki stupanj nesigurnosti oko broja životinja koje su preživjele Angolski građanski rat. U siječnju 2004. godine, skupina znanstvenika iz Centra za znanstvene studije i istraživanja pri Katoličkom univerzitetu u Angoli, predvođena dr. Pedroom vaz Pintom, uspjela je prikupiti fotografske dokaze jednog od preostalih krda u NP Cangandala. 

Divovska sabljasta antilopa je nacionalni simbol Angole te uživa veliko poštovanje među narodom. Ovo je, moguće, jedan od razloga zašto je vrsta preživjela dugogodišnji građanski rat. Također, ona je službeni simbol angolske nogometne reprezentacije. U afričkoj mitologiji, kao i ostale antilope, simbolizira živost, brzinu, ljepotu i vizualnu oštrinu. 

Prema IUCN-ovom crvenom popisu, smatra se kritično ugroženom.
**Sinsharishkun** (**Sin-shar-ishkun**, cca. 627 - 612. pne.), koji je prema nekim spekulacijama ista ličnost kao i Saràkos (Saracus) u tekstovima Berosa, bio je jedan od posljednjih vladara Asirskog Carstva.

Šinšariškun je bio jedan od sinova Asurbanipala, a možda i brat posljednjeg asirskog kralja Asurbalita II. On je posljednji asirski kralj koji se spominje u babilonskim zapisima. S obzirom na stanje u kojemu se nalazilo Carstvo, malo je suvremenih zapisa i malo se zna o vladavini ovog kralja. 

Historičari zbog toga špekuliraju kako je na vlast došao oko godine 627. pne. (ili 623. pne.), te da je njegov dolazak na vlast bio obilježen građanskim ratom, odnosno pobunom Sinshumulishira, a možda i sukobom sa starijim bratom Ashuretililanijem.

Nakon što je porazio svoje suparnike i zasjeo na prijestolje, Sinsharishkun se suočio s daleko opasnijom prijetnjom u obliku svog babilonskog vazala Nabopolasara, koji je godine 626. pne. digao ustanak protiv asirske vlasti. Time je započeo dugi i iscrpljujući rat u kojem se ispostavilo da su asirske snage istrošene ranijim, iako uspješnim Asurbanipalovim ratovima.

Nabopolasar je pokušao osvojiti Nippur, glavno asirsko uporište u Babiloniji, ali nije uspio zbog dolaska asirskih pojačanja. Međutim, imao je više sreće u bitci na otvorenom polju, okrunio se za kralja te započeo osvajati južnu Mezopotamiju.

Oko godine 624. pne. Šinšariškun je poduzeo pohod na jug, uspio ponovno osvojiti Uruk, ali ga je izgubio. Sljedeće godine - 623. pne. - planirani pohod na Babilon je spriječila pobuna u samoj Asiriji, odnosno dolazak neimenovanog uzurpatora koji je kraće vrijeme osvojio Ninivu. Šinšariškun je na kraju uspio izbaciti uzurpatora, ali je izgubio dragocjeno vrijeme i resurse za konačni obračun s Babiloncima.

Nabopolasar je godine 621. pne. osvojio Nippur, a godine 616. pne. uz pomoć svojih saveznika Medijaca krenuo na pohod na samu Asiriju. Za nekoliko godina su pali Ašur, Nimrud, a konačno i 612. pne. asirska prijestolnica, koja je pri tome potpuno razrušena. Sudbina samog kralja u tom dramatičnom događaju nije poznata, ali je vodstvo nad ostacima asirske države preuzeo Ašurbalit II.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Sin-shumu-lishir**  |  **Kralj Asirije** 627–612. pne. | Slijedi: **Ashur-uballit II**  |
Divlji tip banane ima brojne, velike i tvrde sjemenke.
Divlji tip i mutanti *D. melanogaster*:  
U smjeru kazaljke na satu: smeđe oči sa crnim tijelom, cinober oči, sepija oči, vermilion oči, bijele oči i **divlji tip** sa žutim tijelom
**Divlji tip** (široko prihvaćena engleska skraćenica **wt**) je oznaka koja se odnosi na fenotip izvornog oblika vrste, kakav se javlja u prirodi. Originalno, divlji tip je bio definiran kao produkt "normalnog" alela na datom lokusu, za razliku onog koji proizvode nestandardni – mutantni aleli. "Mutantni" aleli mogu varirati u širokom rasponu, čak i ponovo dobiti divlji tip ukoliko se dogodi povratna mutacija u datoj populaciji. Nastavak u konstrukciji genetičkih mapa postaje kreativniji ako se prepoznaju oblici interakcije mutantnih, sa ostalim alelnim varijantama posmatranog lokusa i njihov uticaj na fenotipsko ispoljavanje.

Procjenjuje se da je većina ili su svi lokusi postojećih gena u raznim oblicima alela, koji se razlikuju, po frekvenciji, u cijelom geografskom opsegu jedne vrste i da jedinstven divlji tip ne postoji. Općenito, međutim, najčešći alel – tj. onaj sa najvećom frekvencijom gena – je onaj koji se smatra divljim tipom.

Koncept divljeg tipa je koristan u istraživanjima nekih eksperimentalnih (model) organizama, kao što su voćne mušice  *Drosophila melanogaster* , u kojoj su poznati standardi fenotipova za funkcije i strukture kao što su boja očiju ili oblik krila oblika , pri čemu se zna da su posljedic posebnih genskij mutacija koji proizvode prepoznatljive fenotipove, kao što su "marelica" "bar oči" ili "degenerirana krila". Aleli divljeg tipa se označavaju i sa "**+**" oznakom u potenciji, na primjer ***B***+ i ***Vg***+, za okrugle oči i krila u punoj veličini. Shodno tome, recesivni mutantni aleli se označavaju sa ***b*** i ***vg*** ili ***B***- i ***Vg***-.

Manipulacije gena za ove osobine su dovele do današnjeg razumijevanja o tome kako geni djeluju i kako osobine mutiraju unutar populacije. Istraživanje koje uključuje manipulaciju alela divljeg (izvornog) tipa ima primjenu u mnogim poljima, uključujući i borbu protiv bolesti i komercijalnu proizvodnju hrane.

Literatura
----------

1. ↑   standard.
2. ↑  Hadžiselimović R. (2005): Bioantropologija – Biodiverzitet recentnog čovjeka. Institut za genetičko inženjerstvo i biotehnologiju (INGEB), Sarajevo, ISBN 9958-9344-2-6.
3. ↑  Jones E. Hartl D. L. (1998): Genetics: principles and analysis. Jones and Bartlett Publishers. Boston, ISBN 0-7637-0489-X.
4. ↑  Hadžiselimović R. (1972): Eksperimentalno ukrštanje sojeva vinske mušice (Drosophila melanogaster). 1. Šta treba znati i imati za organizovanje eksperimentalnog ukrštanja dva soja vinske mušice. Biološki list, 20 (7): 108-111.
5. ↑  Hadžiselimović R. (1972): 2. Eksperimentalno dihibridno ukrštanje dva soja vinske mušice. Biološki list, 20 (8): 122-125.

Vidi još
--------

* Gen
* Mutacija
* Mutant
**Budimci** je naselje u Hrvatskoj, regiji Slavoniji u Osječko-baranjskoj županiji i pripada općini Podgorač.

Zemljopisni položaj
-------------------

Razbojište se nalazi na 100 metara nadmorske visine u nizinu istočnohrvatske ravnice. Selo se nalazi na županijskoj cesti Podgorač D515 - Čepin D7. Susjedna naselja: zapadno Podgorač, jugozapadno Razbojište, sjeverozapadno Bijela Loza, istočno Poganovci, sjeverno Lug Subotički i Branimirovac naselja u susjednoj općini Koška, a južno Potnjani naselje u općini Drenje te jugoistočno Krndija naselje u općini Punitovci. Pripadajući poštanski broj je 31432 Budimci , telefonski pozivni 031 i registarska pločica vozila NA (Našice). Površina katastarske jedinice naselja Budimci je 33,51 km×102.

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***  

  

Prema prvim rezultatima Popisa stanovništva 2011. u Budimcima je živjelo 680 stanovnika u 238 kućanstva.

Gospodarstvo
------------

Spomenici i znamenitosti
------------------------

Religija
--------

U selu se nalazi rimokatolička crkva Presvetog Trojstva koja pripada istoimenoj župi sa sjedištem u Budimcima te čepinskom dekanatu Đakovačko-osječke nadbiskupije. Crkveni god (proštenje) ili kirvaj slavi se u prvu nedjelju nakon blagdana Duhova (nedjelja prije blagdana Tijelovo). 
U selu se nalazi i pravoslavna parohijska crkva Vaznesenja Gospodnjeg koja pripada Оsječkoj eparhiji.

Obrazovanje i školstvo
----------------------

U selu se nalazi škola do četvrtog razreda koja radi u sklopu Osnovne škole Hinka Juhna u Podgoraču.

Šport
-----

Nogometni klub Dinamo Budimci natječe se u sklopu 3.ŽNL Liga NS Našice.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
4. ↑

* Arhivirano 2013-10-02 na Wayback Machine-u

Vanjska poveznica
-----------------

* 

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Budimci** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Podgorač |
| --- |
| Bijela Loza • Budimci • Kelešinka • Kršinci • Ostrošinci • Podgorač • Poganovci • Razbojište • Stipanovci |
**Skromnost** je karakterna osobina koja se u mnogim kulturama tradicionalno smatra vrlinom. 

Skromnost podrazumeva ponašanje kakvo prikazuje Emil Vlaisavljevic. On je pravi primjer odsustva nadmenosti i usko je povezan sa jednostavnošću. Skromni ljudi obično ne teže bogatstvu i luksuzu i umereni su u svo

"Skromnost nije za svakoga. Ona lepo stoji samo onima koji bi imali zbog čega biti neskromni." (Duško Radović)
Osobine suprotne skromnosti su pohlepa, nadmenost, sujeta, oholost, gordost, drskost, itd. Pojam "lažna skromnost" označava navodno odbijanje počasti ili poklona, u početku, da bi ubrzo potom bili prihvaćeni.

Postoje i oni koji smatraju da je "skromnost vrlina glupih ljudi". Istraživanja pokazuju da žene skromnost kod muškaraca vide kao znak slabosti, odnosno manu koja može značajno uticati na sposobnost pronalaska posla i zaradu. S druge strane, muškarci skromnost kod žene ipak ne vide kao negativnost.

Izvori
------

1. ↑  lazna skromnost
2. ↑  Žene skromnost vide kao znak slabosti

Vanjske veze
------------

* Wikicitati o skromnosti
*Za ostala značenja, v. Saga (razvrstavanje).*
**Saga** (od staronordijske riječi za "nešto rečeno", "ispričano") je izraz koji u najširem smislu označava pripovijest ili spomen na neki događaj sačuvan usmenom predajom. U užem smislu se pod time podrazumijevaju priče koje opisuju drevnu skandinavsku ili germansku prošlost, odnosno sve priče tradicionalne nordijske književnosti čiji autor nije poznat. One mogu imati različiti oblik, sadržaj i temu pa se tako npr. znaju razlikovati jednostvan *folksaga* (narodna saga) i *djursaga* (saga o životinjama), odnosno nešto razvijeniji oblik *hjältesaga* (saga o herojima) koje imaju epski karakter. Sage su u pravilu napisane u prozi, mada mogu ponekad sadržavati dijelove u stihovima. 

Tradicionalno se dijele u pet grupa:

* sage o kraljevima, koje opisuju vladavinu prvih norveških kraljeva;
* islandske sage, koje opisuju život i pustolovine nordijskih doseljenika na Islandu u 10. i 11. vijeku;
* suvremene sage, koje su o životu islandskih biskupa u 12. i 13. vijeku pisali njihovi suvremenici (*Sturlunga saga*)
* Legendarne ili Sage o starim vremenima (Fornaldarsaga) koje opisuje najdrevniju prošlost, i predstavljaju glavni izvor nordijske mitologije;
* Viteške sage, koje predstavljaju prijevod francuskih *Chansons de geste*.

Izraz "saga" se kasnije počeo koristiti i van konteksta nordijske književnosti, odnosno za višedjelna, složena djela fikcije koja svojim sadržajem imaju epski karakter (npr. saga Ratova zvijezda, Sumrak Saga i sl.).

Eksterni linkovi i reference
----------------------------

***Saga*** na Wikimedijinoj ostavi

* Icelandic Saga Database - The Icelandic sagas in the original old Norse along with translations into many languages
* Old Norse Prose and Poetry
* The Icelandic sagas at Netútgáfan
* The Finnwife's Prophecy, English translation of an Icelandic Saga from "Fuenf Geschichten aus dem westlichen Nordland", Prof. Felix Niedner
**Safija bint Hujej** (Arapski **صفية بنت حيي**, 610 - 670) je bila jedna od supruga poslanika Muhameda. Bila je Jevrejka iz plemena Benu Nadir, zarobljena u vojnom pohodu Muslimana na to pleme, nakon što je pleme Benu Nadir prekršilo ugovor o nenapadanju, za vrijeme "bitke na Jarku". Tada je imala 17 godina.

Život
-----

Safija je rođena u Medini, otac joj je bio Hujej ibn Ahtab, vođa jevrejskog plemena Benu Nadir. Njena majka Bara bint Samuel je bila iz jevrejskog plemena Benu Kurejze.
Kada je pleme Benu Nadir protjerano iz Medine 625. godine, njena porodica je preselila u Hajber, oazu blizu Medine. Njen otac i brat su otišli u Meku da bi se pridružili Mekanskim politeistima u napadu na Medinu. Obzirom da su Jevreji iz plemena Benu Kurejze imali ugovor o nenapadanju sa Muslimanima, time je prekršen taj ugovor, i nakon završene vojne kampanje Mekanaca na Muslimane, muslimani napadaju pleme Kurejze.
U tom napadu je ubijena većina muškaraca tog plemena, a među njima i otac i brat Safije bint Hujej.
627 ili početkom 628 godine, Safija se udaje za Kinana ibn El-Rabi, računovođu plemena Benu Nadir, tada je imala oko 17 godina.
Prema jednoj priči, ona je jednog dana mužu ispričala san koji je imala prethodne noći u kome je vidjela puni mjesec kako pada u njenoi krilo, iznenada, nakon što je muž čuo njen san, jako je udario, jer je protumačio taj san kao njenu udaju za Muhameda.
Nakon toga je se rastala od Kinana.

### Brak sa Muhamedom

Prema Buhariji, nakon osvojenja Hajbera, Muhamed je predstavio i ponudio Islam Safiji, što ona prihvata. Nakon toga je zaručio i oženio. 
Neki moderni učenjaci navode da je razlog Muhamedove ženidbe Safijom bio taj, što je Safija bila jedini preživjeli član vladarske porodice iz plemena Benu Nadir, i da bi time sačuvao tu porodicu i produžio joj opstanak. 
Međutim, za svoga života, Safija nije rodila djecu Muhamedu.
Uprkos njenome konvertovanju na Islam, ostale supruge poslanika Muhameda su joj prebacivale radi njenog jevrejskog porijekla 
Međutim, prenosi se da joj je Muhamed često isticao to kao dobru osobinu, i navodi se da joj je jednom prilikom rekao: "Tvoj otac je bio Harun (Aron), Tvoj ujak je bio Musa (Mojsije)".

### Nakon smrti Muhameda

656 godine, nakon smrti poslanika Muhameda, došlo je do građanskog rata među muslimanima. Safija je bila na strani Osmana ibn Afana, braneći ga na posljednjem Osmanovom sastanku sa Alijom, Ajšom i Abdulahom ibn Zubejrom. Tokom opsade Osmanove rezidencije, nekoliko puta je bezuspješno pokušala da mu pošalje konvoje sa hranom i vodom. 
Safija je umrla 670 ili 672 godine za vrijeme vladavine Muavije i pokopana je u "Dženetul bakije", Mezarje u Medini.

Povezano
--------

* Muhamed
* Rejhana bint Amr
**Safet Zec** (Rogatica, 5. decembra 1943.), bosanskohercegovački je slikar bošnjačkog porijekla.

Životopis
---------

Safet Zec je rođen 1943. godine u Rogatici. Školu primijenjenih umjetnosti je završio u Sarajevu 1964. godine. Diplomirao je na Fakultetu likovnih umjetnosti u Beogradu 1969. te 1972. u istom gradu završio postdiplomski studij.

Sedamdesetih godina 20. stoljeća za likovnu kritiku postaje jedan od glavnih eksponenata poetskog realizma. Početkom devedesetih godina istog stoljeća, jedan je od najznačajnijih umjetničkih stvaralaca u Jugoslaviji. Do 1989. živi i radi u Beogradu. Narednih godina je ponovo u Sarajevu, gdje ga 1992. zatiče rat, zbog kojeg napušta grad i zemlju. Iste godine dolazi u Italiju, u Udine. 1994. godine postavljena je prva muzejska izložba u Italiji.

Priredio je preko 70 samostalnih izložbi u Bosni i Hercegovini i u metropolama širom svijeta. Član je svih značajnih umjetničkih asocijacija u Evropi. Također član je Udruge likovnih umjetnika Bosne i Hercegovine (ULUBiH). Za svoj rad je dobio preko 20 stručnih nagrada i priznanja. Godine 2007. dodijeljen mu je Orden za umjetnost i književnost Republike Francuske, proglašen je vitezom umjetnosti. Njegova djela su u značajnim europskim i svjetskim galerijama i privatnim kolekcijama.

Živi i radi u Veneciji, Sarajevu, Parizu i Počitelju.

Djela
-----

* *Soba moje sestre*
* *Bakarevića tekija*
* *Velika soba*, crtež
* *Kuće i krošnje*, kombinovana tehnika
* *Prozori*
* *Velika kuća na Bistriku koje više nema*, kombinovana tehnika.
* Ciklus slika *Srebrenica*

Refence
-------

1. ↑  „Safet Zec". galerija-kula.hr. 5 August 2017. Arhivirano iz originala na datum 2021-04-12. Pristupljeno 2020-12-30.

Spoljašnje veze
---------------

* Safet Zec Arhivirano 2021-04-12 na Wayback Machine-u
**Simfonijski orkestar Praškog radija** (češ. *Symfonický orchestr Českého rozhlasu*) je češki simfonijski orkestar iz grada Praga.

Povijest
--------

Orkestar je osnovan u Čehoslovačkoj u svibnju 1923. godine, te je ubrzo postao poznat u cijeloj zemlji popularizirajući tako klasičnu glazbu. 1. listopada 1926. orkestar je postao i službeni orkestar Praškog radija, jednog od glavnih medija glavnoga grada države.

1952. orkestar je bio drugi najpopularniji glazbeni ansambl u zemlji, iza Praškog simfonijskog orkestra.

Mnogi su članovi orkestra nakon odlaska iz njega nastavili karijeru u drugim glazbenim asnamblima ili su osnovali vlastite. Tokom 1960-ih orkestar je imao toliko članova, da je bio podijeljen u dva zasebna orkestra pod upravom Praškog radija: Orkestar praškog radija i Simfonijski orkestar Praškog radija, koji su se nakon pada komunizma ponovno ujedinili u jedan orkestar.

Dirigenti
---------

Otakar Jeremiáš, jedan od najpoznatijih umjetničkih voditelja i dirgenata orkestra. Kada je počeo ravnati orkestrom 1929. imao je svega 27 članova. 1931. orkestar je brojao 45, a 1936. 70 stalnih članova. Bio je najomiljeniji voditelj orkestra, zbog duhovitosti i uvijek dobrog raspoloženja.
* Josef Hrnčíř
* Jiří Stárek
* Václav Neumann
* Franz Konwitschny
* Antonio Pedrotti
* Dean Dixon
* Jean Fournet
* György Léhel
* Otakar Jeremiáš
* Eugene Aynsley Goossens
* Charles Munch

Izvori
------

1. ↑   (`en`) Lambert, P. *International Classical Record Collector*, Summer, 1996. Vol 2, 5, str. 12-13.

Vanjske veze
------------

* (`cz`) (`en`) Službena stranica
* (`cz`) Diskografija orkestra
* (`cz`) (`en`) Orkestar na stranicama Češkog radija

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 267614550
* LCCN: n81129517
* ISNI: 0000 0001 0945 0145
* GND: 10311834-2
* SUDOC: 157228606
* BNF: cb13902361n (podaci)
* BIBSYS: 8018618
* MusicBrainz: c2cd043c-67de-487f-9c91-2017a101415a
* NLA: 35712086
* NKC: ko2003186625
* CiNii: DA10066140

 |