recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Isoroku Yamamoto** (jap. ***山本五十六***, Nagaoka, Nigata, 4. travnja 1884. - Bougainville, 18. travnja 1943.) je bio japanski admiral i vrhovni zapovjednik Japanske carske mornarice u Drugom svjetskom ratu.

Životopis
---------

Rođen u Nagaoki kao 6 sin školskog službenika, Isoroku je usvojen od strane obitelji Jamamoto. Studirao je na japanskoj mornaričkoj akademiji i ozlijeđen je tijekom Rusko-japanskog rata. Kasnije je studirao na Harvardu a za vrijeme 1926. i 1927. služio je kao mornarički ataše u japanskom veleposlanstvu u Washingtonu. Doministar japanske mornarice postao je 1936. a 1941. postao je vrhovni zapovjednik japanskih mornaričkih sila.

Jamamoto se protivio ratu sa SAD-om (jedan od rijetkih) i predvidio je poraz Japana ako bi sukob trajao više od godinu dana. Točnije, Jamamoto je prognozirao rapidan japanski uspjeh u prvoj godini, ali je naglasio kako će to "probuditi uspavanog diva" (njegova slavna sintagma kojom je opisao SAD) i kako će Japan doživjeti težak poraz. No unatoč svojim uvjerenjima, Jamamoto je isplanirao prvi japanski napad na američke baze na Pacifiku. Njegov vješto isplanirani iznenadni napad na SAD totalno je onesposobio luku Pearl Harbor i sve brodove što se se nalazili u njoj, no promašio je svoj glavni cilj - američke nosače zrakoplova koji su u tom trenutku bili na moru.

Tražeći izravnu borbu sa američkim nosačima, Jamamoto je poražen u bici kod Midwaya 1942. a i njegova kampanja na Slomonima nije prošla najbolje.

Yamamoto je ubijen 18. travnja 1943. u mjestu Bougainville na Solomonima dok je bio na putu u inspekciji trupa. Eskadrila američkih lovačkih zrakoplova P-38 Lightning je presrela Yamamotov zrakoplov te oborila i njega i kompletnu pratnju .

Eksterni linkovi
----------------

***Isoroku Yamamoto*** na Wikimedijinoj ostavi

* Yamamoto biography From Spartacus Educational
* World War II Database: Isoroku Yamamoto biography Arhivirano 2006-03-23 na Wayback Machine-u
* World War II Database: Death of Yamamoto Arhivirano 2005-04-05 na Wayback Machine-u
* Admiral Isoroku Yamamoto, Japanese Navy Arhivirano 2005-03-01 na Wayback Machine-u US Naval Historical Center
* Pacific Wrecks. Place where Yamamoto Type 1 bomber crash
* The Great Pacific War Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
* The Assassination of Yamamoto in 1943
|  |
| --- |
|  |

**Sultanat Donji Avlaki** (arapski: سلطنة العوالق السفلى = *Saltanat al-Avalak al-Sufla*, engleski: *Lower Aulaqi Sultanate*) bio je vazalna feudalna država Britanskog Carstva koja je postojala od 1888 do 1967 godine na jugu Arapskog poluotoka istočno od luke Aden. Danas je teritorij ovog bivšeg šeikata dio jemenske Muhafaze Šabva.

Prijestolnica ovog sultanata bilo je grad Ahvar.

Historija
---------

*Sultanat Donji Avlaki* odvojio se od Šeikata Gornji Avlaki i Sultanata Gornji Avlaki još u 18. stoljeću. Nakon što je Britanija zauzela luku Aden 1839 godine, ona im je postala odskočna daska za širenje britanskog utjecaja na Južnu Arabiju i Rog Afrike. To se naročito odrazilo na neposredno zaleđe luke Aden, pa tako i na Sultanat Donji Avlaki. Tako da je on bio jedan od izvornih *Devet kantona*, koji je među prvima potpisao ugovor o zaštiti s Britanijom 1888 godine i postao dio Protektorata Aden. Novi ugovor o zaštiti sklopio je 1944 sultan
*`Ajdarus ibn Ali al-Avlaki*, koji je ubrzo nakon toga ubijen 1948 godine. Sultani *Donjeg Avlakija* pokušali su malo modernizirati svoj vrlo zabačeni i anakroni sultanat, zbog toga su izgradili telegrafsku stanicu i manji aerodrom u glavnom gradu Ahwaru, kao i dvije osnovne javne škole i jednu srednju.

*Sultanat Donji Avlaki* se 1960 godine pridružio novoj britanskoj kolonijalnoj tvorevini Federaciji Arapskih Emirata Juga, te zatim 1962 i Južnoarapskoj Federaciji.
Posljednji sultan ove feudalne države bio je: *Nasir ibn Ajdarus al-Avlaki*, koji je razvlašćen 29. novembar 1967 i uhapšen. Tad je ukinut *Sultanat Donji Avlaki*, te osnovana Narodna Republika Južni Jemen, koja se ujedinila s Sjevernim Jemenom 22. maja 1990 u današnju državu Republiku Jemen.

Sultani Sultanata Donjeg Avlakija
---------------------------------

* Ali ibn Munasar al-Avlaki, -.... - ....
* al-Mahdi ibn Ali al-Avlaki, -.... - ....
* Ali ibn al-Mahdi al-Avlaki, -.... - ....
* Abd Allah ibn Ali al-Avlaki, -.... - ....
* Nasir ibn Abi Bakr al-Avlaki, -.... - ....
* Munasar ibn Abi Bakr al-Avlaki, -1855? - jul 1863.
* Abu Bakr ibn Abd Allah al-Avlaki, -1863. - 1892.
* Salih ibn Ali al-Avlaki, -1892. - 1900.
* Ali ibn Munassar al-Avlaki, -1900. - 5. decembar1902.
* Nasir ibn Abi Bakr al-Avlaki, - 6. decembar 1902. - 1912.
* Abu Bakr ibn Nasir al-Avlaki, -1912. - 1924.
* Munasar ibn Ali al-Avlaki, -1924. - april 1930.
* Ajdarus ibn Ali al-Avlaki, -1930. - 1947.
* Nasir ibn Ajdarus al-Avlaki, - 1947. - 29. novembar 1967.

Pogledajte i ovo
----------------

* Protektorat Aden
* Kolonija Aden
* Federacija Arapskih Emirata Juga

Bibliografija
-------------

* R.J. Gavin: *Aden Under British Rule: 1839-1967*. London: C. Hurst & Company, 1975. ()
* WorldStatesmen - Države Protektorata Aden ()

Izvori
------

1. 1 2 3 4  States of the Aden Protectorates (sa portala WorldStatesmen) pristupljeno 14. 02. 2011.

Vanjske poveznice
-----------------

* Karta Arapskog poluotoka (1905.-1923.) sa državama Adenskog Protektorata
* Zastava Sultanata Donji Avlaki
**Mile Dedaković** (rođen 4. srpnja 1951.), umirovljeni stožerni brigadir Hrvatske vojske. Također poznat po svom ratnom nadimku Jastreb, Dedaković je najpoznatiji kao zapovjednik 204. vukovarske brigade i obrane grada Vukovara tijekom bitke za Vukovar 1991 godine.

Biografija
----------

Stožerni brigadir Mile Dedaković je rođen u srijemskom selu Nijemci u istočnoj Hrvatskoj. Diplomirao je na akademiji zračnih snaga Jugoslavenske narodne armije (JNA). Početkom 1990 godine imao je čin potpukovnika u JNA.

S raspadom Jugoslavije, brigadir Dedaković se u ljeto 1991 stavlja na raspolaganje novoj hrvatskoj vlasti i pristupa Zboru narodne garde. Kao jedan od rijetkih tada dostupnih iskusnih časnika, brigadir Dedaković je postavljen za zapovjednika obrane Vukovara koji se uskoro našao pod napadom JNA.

Nakon što je brigadir Dedaković preuzeo zapovjedništvo, sve jedinice u obrani grada preustrojene su u 204. brigadu ZNG-a u rujnu 1991 godine. U vrijeme osnivanja, brigada je brojala 1.803 vojnika, te joj je područje djelovanja bilo općina Vukovar, koja je uključivala gradove Vukovar i Ilok, kao i brojna okolna sela. Kako su svi zapovjednici obrane dobili šifrirana imena, brigadir Dedaković je dobio ime Jastreb, a njegov zamjenik Branko Borković je dobio ime Mladi jastreb. Brigadir Dedaković je zapovijedao brigadom u prvoj fazi opsade Vukovara do početka listopada, kada je bio raspoređen u obližnje Vinkovce, a brigada prešla pod zapovjedništvo Branka Borkovića.

Sredinom listopada brigadir Dedaković je zadužen za organiziranje proboja prema Vukovaru, koji je u međuvremenu odsječen od ostatka Hrvatske. Iako u početku uspješan, hrvatski protunapad opozvao je hrvatski predsjednik Franjo Tuđman, pod pritiskom Europske zajednice. To je omogućilo JNA da ponovno zauzmu izgubljene položaje. 18. 11. 1991 Vukovar je pao.

22. 11. 1991 brigadir Dedaković i predsjednik HSP-a Dobroslav Paraga bivaju uhićeni. Tijekom boravka u zatvoru, Dedaković je bio učestalo premlaćivan. Novo-osnovana "Komisija za Vukovar" na čelu sa Josipom Manolićem tada proglašava brigadira Dedakovića i Paragu krivcima za pad Vukovara te ih optužuje da su agenti Kontraobavještajne službe JNA (KOS), te da su spremali napad na Banske dvore. Vrhovni sud Republike Hrvatske 13. 12. 1991 donosi rješenje kojim su sve optužbe protiv brigadira Dedakovića i Parage odbačene kao neosnovane. Nakon oslobađanja, brigadir Dedaković napušta Hrvatsku vojsku i pristupa HSP-u gdje je imenovan Glavnim inspektorom HOS-a. Nakon ubojstva zapovjednika HOS-a Hercegovine, general bojnika Blaža Kraljevića, u zasjedi Hrvatskog vijeća obrane, brigadir Dedaković se angažirao na smirivanju odnosa između HOS-a i HVO-a.

Nakon rata, zaboravljen je i marginaliziran od države. 2012 brigadir Dedaković je izjavio da se osjeća zapostavljenim od vlasti jer nije ni pozvan na komemoracije 18. 11. niti je dobio čin generala, niti ima ikakvu pomoć od države, te je prisiljen prodavati imanje da otplati kredite. Zbog ozbiljno narušenog zdravlja, većim djelom uzrokovano kao poslijedica premlaćivanja 1991, brigadir Dedaković se 2014 preselio u Novigrad.
**Marija Karan** je srpska glumica. Rođena je 29. aprila 1982. godine u Beogradu, Srbija, a glumom je počela da se bavi 2001. godine. Postala je poznata 2004. godine, u filmu *Jesen stiže, dunjo moja* (2004). Nastavila je s ulogama u popularnim projektima, kao što su filmovi *Kad porastem biću Kengur* i *Sedam i po* i serija *Ljubav, navika, panika* (2005), koju je napustila 2006. godine (zamenila ju je Borka Tomović). 2007. godine je glumila u jednom od najuspešnijih srpskih filmova te godine, *Četvrti čovek*, a trenutno radi na filmu *Taksista*.

Kao devojčica, volela je da ide po kraju i susedima peva i priča viceve. Tada je kod nje primećen glumački talenat, pa je još kao mala znala da će biti glumica. Studirala je zajedno sa glumcima kao što su Kalina Kovačević, Nada Macaković, Ana Marković i Nikola Rakočević. Da nije glumica, postala bi doktor. Pored glume, velika strast su joj odbojka, stoni tenis i fitnes-biciklizam.

|  |
| --- |
| **Filmografija glumca Marije Karan** |
| God. | Naziv | Uloga |
| 2000.-te |
| 2002. | Noć uz video | sekretarica |
| 2003. | Gotovo mitski | Mina |
| 2003. | Mile protiv tranzicije |  |
| 2004. | Slobodan pad |  |
| 2004. | Kad porastem biću Kengur | Iris |
| 2004. | Ulični hodač | Jana |
| 2004. | Jesen stiže, dunjo moja | Marija Stanimirović |
| 2005. | Ochet | mlada |
| 2005-2006. | Ljubav, navika, panika | Maja |
| 2006. | Sedam i po | Koviljka |
| 2006. | Ne skreći sa staze | devojka sa videa |
| 2007. | Kradljivac uspomena |  |
| 2007. | Četvrti čovek | Teodora |
| 2008. | Taksista | Dana |
| 2008. | Casualty | Mina Rabinovič |
| 2010.-te |
| 2010. | Dark Relic | Safa |
| 2011. | The Rite | Sandra |
| 2012. | Larin izbor | Kneginja Anastazija Popović |

Spoljašnje veze
---------------

* Marija Karan na sajtu IMDb
**Jerome David Kern** (27. januar 1885 – 11. novembar 1945) bio je američki kompozitor mjuzikala i zabavne muzike. Smatra se jednim od najvažnijih kompozitora muzičkog teatra na početku 20. vijeka, a tokom karijere je napisao preko 700 pjesama korištenih u više od 100 kazališnih komada, među kojima i klasike kao što su "Ol' Man River", "Can't Help Lovin' Dat Man", "A Fine Romance", "Smoke Gets in Your Eyes", "All the Things You Are", "The Way You Look Tonight", "Long Ago (and Far Away)" i "Who?". Surađivao je s nekim od najznamenitijih libretista i tekstopisaca kao što su George Grossmith Jr. Guy Bolton, P. G. Wodehouse, Otto Harbach, Oscar Hammerstein II, Dorothy Fields, Johnny Mercer, Ira Gershwin i E. Y. Harburg.

Rodom iz New Yorka, Kern je tokom četrdesetogodišnje karijere stvorio niz brodvejskih i holivudskih mjuzikala. U njima je koristio inovacije kao 4/4 plesni ritmovi i korištenje sinkope i jazz eleme3nata, uz istovremeno oslanjanje na raniju muzičku tradiciju. Melodiju je češće koristio u svrhu podržavanja radnje i stvaranja likova nego što je bio slučaj u kasnijim mjuziklima. Mnoga od njegovih mjuzikala su u svoje vrijeme bili hitovi, iako se danas prvenstveno izvodi *Show Boat*. Međutim, pjesme iz drugih predstava se danas često izvode i adaptiraju. Iako sam Kern nije volio jazz aranžmane svojih pjesama, mnogi od njih su s vremenom postali standardni dio jazz repertoara.

Vanjske veze
------------

***Jerome Kern*** na Wikimedijinoj ostavi

* Jerome Kern's biography Arhivirano 2008-04-02 na Wayback Machine-u at the "Songwriters Hall of Fame".
* Jerome Kern na Internet Broadway Database
* Jerome Kern na Internet Off-Broadway Database
* Jerome Kern na sajtu IMDb
* "Dorothy Fields on Kern" at the Dorothy Fields website; describes circumstances of the composer's sudden demise.
* Jerome Kern na Find a Grave
**Antarktička cirkumpolarna struja** ili **Struja zapadnih vjetrova** je hladna morska struja na južnoj polutki. Povezuje Atlantski, Indijski i Tihi ocean, što ju čini najvažnijim elementom globalne termohalinske cirkulacije. Struji južno od vrlo prostranih suptropskih kruženja. Nastala je kad su se prije oko 41 milijun godina razdvojili Antarktika i Južna Amerika što je otvorilo Drakeov prolaz i uzrokovalo je zaleđivanje ovog novog najjužnijeg kontinenta, koji je do tada imao umjereno hladnu klimu.

Pod utjecajem zapadnih vjetrova ova struja je jedina koja obilazi oko cijelog globusa. Zbog svog utjecaja na svjetska mora ima vrlo veliki utjecaj na vrijeme na cijeloj Zemlji. Zbog toga, ovu struju nazivaju i "kuhinjom vremena ovog svijeta". Struji ukupnom količinom vode, od morske površine pa sve do dna na više od 4000 metara dubine. Od Antarktike do toplijih oceana donosi vrlo slanu, hladnu morsku vodu. Ova struja transportira najveću količinu vode na Zemlji, oko 140 Sverdupa (1 Sv = 1 milijun m³/s). Neprekidno pokreće vodene mase u smjeru istoka, dakle u smjeru kazaljke na satu, nešto brže od Zemljine rotacije, oko čitavog kontinenta.

Između glavnog toka struje i kontinenta stvaraju se i dva vrtloga, jedan u Rossovom i drugi u Weddellovom moru

Izvori
------

1. ↑   Helen Briggs: *Fossil gives clue to big chill.*, BBC News, 11. veljače 2008.

Vanjske poveznice
-----------------

* 
* Arhivirano 2012-07-13 na Archive.is-u
* Good graphics later in article.

| * p
* r
* u
Morske struje oko Antarktika |
| --- |
| **Hladne** | 
Struja zapadnih vetrova **•** Struja istočnih vetrova **•** Vedelova struja **•** Rosova struja **•** Tasmanova struja |
**Michael Clarke Duncan** (10. decembar 1957 - 3. septembar 2012) je bio američki glumac, koji je slavu stekao ulogom zatvorenika Johna Coffeya u filmu *Zelena milja*.

Rodio se u siromašnoj čikaškoj porodici, a zbog svoje impozantne visine i krupne građe je prvo radio kao striper, a potom kao izbacivač i zaštitar. 1990-ih je radio kao tjelohranitelj poznatih repera u Los Angelesu, uključujući Notorious B.I.G.a koji je ubijen u vrijeme kada je Duncan zamijenio smjenu s kolegom. Taj je događaj Duncana potakao da napusti zaštitarski posao i stečena poznanstva u Hollywoodu pokuša iskoristiti kako bi započeo glumačku karijeru.

Osim uloge u Zelenoj milji, Duncan je imao zapažene nastupe u filmovima kao Kingpin u filmu *Daredevil* te kao Manute u filmu *Sin City*. U epizodi TV-serije *Kosti* je gostovao kao advokat Leo Knox, što je uloga koju je ponovio kao stalni član postave TV-serije *Nepogrešivi instinkt* (The Finder).

17. jula 2012. je doživio srčani udar i nekoliko mjeseci kasnije umro u bolnici.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* Michael Clarke Duncan na sajtu IMDb
* Centerstage article on Michael Clarke Duncan Arhivirano 2006-05-03 na Wayback Machine-u
* 2011 radio interview with Michael Clarke Duncan
**Bratz** je franšiza lutki za djecu i tinejdžere koju od 2001. godine proizvodi tvrtka MGA Entertainment. Lutke visoke 254mm (10 inča) karakteriziraju velike glave s velikim očima, punim usnama, malim nosevima, kratkim torzoima i cipelama koje se mogu skidati. Popularnost četiri primarne lutke - **Cloe, Sasha, Jade** i **Yasmin** - s vremenom je dovela do razvoja dodatnih prijatelja, spinoff-ova, igranog filma games Arhivirano 2007-10-27 na Wayback Machine-u i muzičkih albuma.

**Bratz** je stvorio dizajner lutaka Carter Bryant. Godine 2000. se sreio s Isaacom Larianom, generalnim direktorom Micro-Games America Entertainment (MGA Entertainment). Tamo je Bryant pokazao svoje nacrte Larianu, koji je vidio kako su konceptualne skice oduševile njegovu kći Jasmin, tada slučajno u posjetu njegovom uredu.

Izvori
------

1. ↑  "Little Hotties", The New Yorker, 4.12. 2006,.

Vanjske veze
------------

***Bratz*** na Wikimedijinoj ostavi

* Bratz.com: The official Bratz website.
* MGA Entertainment: Manufacturer of the Bratz dolls.
* Bratz Checklist: A Bratz checklist with picture links.
* Bratz Toys Arhivirano 2007-10-23 na Wayback Machine-u: Bratz pictures and reviews.
**Rudolf Diesel** (18. ožujka 1858. Pariz - 30. rujna 1913. Engleski kanal), njemački izumitelj, svjetski poznat po izumu motora s unutrašnjim izgaranjem, Diesel motora.

Život
-----

Roditelji su mu bili njemačke izbjeglice, otac je bio obrtnik kožar, a majka dadilja (guvernanta) i učiteljica stranih jezika. Za vrijeme Francusko-Pruskog rata 1870. cijela je obitelj deportirana u London, Veliku Britaniju. Kasnije se Diesel vratio u očev rodni grad Augsburg gdje je pohađao srednju školu i gdje je dobio stipendiju za Tehnički fakultet u Münchenu. Na fakultetu je bio izvanredan student, gdje ga je kao mentor podržavao Carl von Linde.

Radio je u Švicarskoj, Parizu, a laboratorijski rad na svom motoru je nastavio u Berlinu. 23. veljače 1892.g. je patentirao svoj motor.

Izum
----

Osnovna ideja patentiranog motora je visoka kompresija (sažimanje) goriva prije ubrizgavanja u cilindar motora, i na taj način je izbjegnuta upotreba automobilskih svjećica i iskre koja započinje eksploziju u motoru. Zbog visokog tlaka goriva, nije potrebna iskra za iniciranje eksplozije.

U početku je kao gorivo koristio ugljenu prašinu. Prototip je izgrađen u tvornici MAN (Maschinenfabrik Augsburg). Nakon primjene svog motora, Rudolf Diesel je postao milijunaš. Iako je Diesel kao gorivo za svoj motor preferirao ugljenu prašinu ili biljno ulje (koje se tek odnedavno počelo upotrebljavati), kao gorivo se udomaćilo tzv. Diesel gorivo koje je jeftinija frakcija nafte od benzina.

Pošto su Diesel motori robustniji od benzinskih motora, nisu bili primjenjivi za neke namjene kao što su motori za avione. Zato su se pokazali dobrim za cestovna motorna vozila, i izvrsnim za stacionarne namjene, ili za velika prometna sredstva kao što su brodovi, podmornice ili lokomotive.

Kasniji život
-------------

Kao i kod drugih briljantnih umova, i kod Diesela se manifestirala bliskost s ludilom, te je doživio nekoliko živčanih slomova, a bio je i paranoičan.

Njegov nestanak je primijećen za vrijeme noćnog prelaska Engleskog kanala u malom poštanskom brodu, na relaciji Antwerpen - Harwich. Njegovo je mrtvo tijelo pronađeno nekoliko dana poslije u moru. Njegova misteriozna smrt je kasnije ponudila dva objašnjenja: 1. samoubojstvo, 2. ubojstvo zbog njegovog protivljenja upotrebe Diesel motora u njemačkim podmornicama.

Slike
-----

Drugi prototip Dizel motora iz 1894.

***Rudolf Diesel*** na Wikimedijinoj ostavi
**Miloje "Buca" Ivanović** (Beograd, 31. avgust 1946 — Beograd, 26. april 2018) je bio srpski glumac. Karijeru je započeo na daskama Narodnog pozorišta u Mostaru da bi 1975. debitovao na dramskoj sceni Narodnog pozorišta „Toša Jovanović" u Zrenjaninu gde će provesti više od tri decenije. Od tada pa sve do odlaska u penziju, uspešno igra u čitavom nizu predstava zrenjaninskog teatra kao iskusan interpretator najraznovrsnijih likova u svim žanrovima. Ipak, posebno mesto u njegovom glumačkom putu zauzima pedagoški rad u Dramskom studiju za mlade koji je osovao sredinom devedesetih godina a vodio sve do svoje smrti. Vodio ga je delom samostalno, potom sa Svetlanom Utješanović a na kraju i sa mladom koleginicom Vesnom Varićak. S osnovnom idejom da u tri starosne kategorije, od nižeg osnovnoškolskog, preko polaznika iz viših razreda do najstarijih, srednjoškolaca, decu i mlade obuči osnovnim vrlinama scenske igre i govora i dovede ih tokom jedne godine do javnih nastupa, njihovo detinjstvo i mladost učini lepšim i što je više saglasnim sa pozorišnom umetnošću u celini, – njegov dramski studio ubrzo postaje svojevrsna pripremna škola za one, koji su histrionaki zanat odabrali za svoje životno opredelenje. Za 25 godina rada i postojanja dramskog studija Miloja Buce Ivanovića za pozorišnu akademiju stasalo je, primljeno i uspešno završilo desetak i nešto više polaznika i većina od njih uveliko žive svoj život profesionalnih glumaca na scenama u Zrenjaninu, Beogradu i Novom Sadu.

Spoljašnje veze
---------------

* Miloje Buca Ivanović na sajtu IMDb
* IN MEMORIAM: Buco, hvala ti za sve, vole te tvoja deca!
* IN MEMORIAM Miloje Buca Ivanović 1946 – 2018
**Guildford** je grad od 83,765 stanovnika na jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey.

On je administrativni centar Borougha Guildford.

Geografske karakteristike
-------------------------

Smješten je 44 km jugozapadno od Londona na mjestu antičkog gaza preko rijeke Wey na sjevernoj strani kotline koju je probila rijeka kroz vapnenački greben North Downsa.

Danas pored njega prolazi magistralna cesta A3 London - Portsmouth.

Historija
---------

Guildford je već za saksonskih vremena bio poprilično naselje i feudalni posjed, to dokazuje njegov crkveni zvonik podignut prije Normanskog osvajanja Engleske. Tokom 10. vijeka u njemu je radila Kraljevska kovnica novca.

Prvu dokumentiranu povelju o statusu grada dobio je 1257. Tad je bio grad u kom se nalazi normanski zamak i brojne historijske građevine duž glavne ulice High Street.

Danas se na brdu Stag koje dominira gradom koči monumentalna katedrala, koja je podignuta između 1936. - 1968. po projektu Edwarda Maufe. 
Guildfordska katedrala bila je drugi novi objekt te vrste koju je podignula Engleska crkva nakon reformacije. Podignuta je nakon što se Guildford - 1927. odvojio od Biskupije Winchester i postao samostalna biskupija. 

Pored katedrale nalaze se zgrade Univerziteta u Surreyu, koji je osnovan 1966.

Guildford se naročito povećao u 20. vijeku kao industrijski grad, poznat po motornim vozilima za vojsku i po lakoj industriji. On je i ugodan grad za stanovanje, malo udaljenije predgrađe Londona, iz kog mnogi stanovnici svakodnevno putuju na posao.

Okolica grada je ruralni kraj i dio Zelenog pojasa Greater Londona.

U novije doba bio je poznat po bombaškom napadu kog je oktobru 1974. izvela Provizorna Irska republikanska armija na lokalni pub, u kom je ubijeno petoro ljudi, uključujući četiri vojnika iz obližnje kasarne i ranjeno još 54 ljudi. Za taj napad su osuđeni; Patrick Armstrong, Gerard Conlon, Paul Hill i Carole Richardson, koji su kasnije bili poznati kao *Guildfordska četvorka*.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka Freiburg, Njemačka
* Uganda Mukono, Uganda

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: South East England" (engleski). City population. Pristupljeno 23. 03. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Guildford*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 23. 03. 2017.
3. ↑  „*Guildford: The Town*" (engleski). Exploring Surrey's Past. Pristupljeno 23. 03. 2017.
4. ↑  „CAIN: Chronology of the conflict October 1974". Pristupljeno 23, 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Guildford*** na Wikimedijinoj ostavi

* Guildford Tourist Information Centre ()
**Petar Andrejevič Nalič** (ruski: **Пётр Андре́евич На́лич**; Moskva, 30. travnja 1981.) ruski je pjevač i skladatelj. Član je glazbene družine koja ime nosi upravo po njemu i s kojom je predstavljao Rusiju na Eurosongu 2010. s pjesmom *Lost and Forgotten*, koju je napisao i skladao sam Nalič. Na kraju večeri skupio je 90 bodova, dobivši "dvanaesticu" od Bjelorusije, što je bilo dovoljno za 11. mjesto.

Biografija
----------

Rođen je u Moskvi, 30. travnja 1981. kao sin Andreja Naliča. Njegov djed, Zahid Nalić, operni je pjevač iz Tuzle koji je tijekom Drugog svjetskog rata pobjegao u Sovjetski Savez i tamo ostao. Nalič je u Moskvi završio arhitekturu, a glazbeno obrazovanje dobiva u studiju Orfei kojeg tada vodi Irina Mahina. Kao arhitekta je radio samo dvije godine. Ženio se dva puta; iz prvog braka ima jednog sina, a u drugom braku ima kći.

Nalič je popularnost stekao nakon što je 2007. godine, na YouTubeu, izašao njegov video pod naslovom *"Gitar"*. U videu, Nalič parodira samoga sebe pjevajući na lošem engleskom i demonstrirajući loše sposobnosti uređivanja filmova. Video je u mjesec dana pogledalo preko 70,000 ljudi, a Naliču je donio niz intervjua, članaka i globalnu popularnost.

Do 2007. godine imao je već 40 napisanih pjesama koje su dostupne na webu za besplatni download. Iste godine sa Jurijem Kostenkom, Sergejem Sokolovim, Kostom Švecovim, Dimom Simonovim i Denisom Marinkinom osniva Glazbenu družinu Petra Naliča, koja djeluje i danas, s kojom je 2010. predstavljao Rusiju na Eurosongu.

Vanjske poveznice
-----------------

***Petar Nalič*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica Arhivirano 2013-06-18 na Wayback Machine-u () ()
* www.youtube.com/user/hanurpriehal — Kanal na YouTubeu
* Download Arhivirano 2009-02-09 na Wayback Machine-u na Yandex ()
* Petar Nalič na MySpace.com
* Petar Nalič Arhivirano 2013-01-14 na Archive.is-u na Yandex.Video

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* MusicBrainz: 3f2703ca-500a-4d01-93b6-840e8ec7192c

 |
**Robert "Rob" Reiner** ( 6.3. 1947.-) je američki glumac, režiser, priducent i pisac. 
Kao glumac, Reiner je postao slavan zahvaljujući ulozi liberalnog zeta Michaela "Meathead" Stivica u humorističkoj seriji *All in the Family*, a za istu je dobio dvije nagrade Emmy 1970-ih. Kao režiser, bio je nomiran od Directors Guild of America za rad na *Stand By Me*, *When Harry Met Sally...*, i *A Few Good Men*. Školovao se na UCLA Film School.

Reiner se rodio u Bronxu, u porodici etabliranog komičara Carla Reinera i njegove kći Estelle, a djetinjstvu proveo u gradu New Rochelle. U dobi od 13 godina se s porodicom preselio u Los Angeles gdje je pohađao srednju školu na Beverly Hillsu i University of California, Los Angeles.

Reiner je postao slavan ulogom Michaela "Meatheada" Stivica, liberalnog zeta Archieja Bunkera.

Od 1971. do 1981. je bio oženjen za glumicu i režiserku Penny Marshall s kojom ima kći, glumicu Tracy Reiner. Od 1989. je oženjen za Michele Singer.

Od kasnih 1990-ih se bavio i politikom kao aktivist za zabranu i oghraničenje pušenja. Godine 1998. je u Kaliforniji uspješno progurao referendum o porezu na cigarete. Međutim, kada je imenovan na mjesto kalifornijske državne komisije Prvih pet, došao je pod udara kritike zbog vođenja kampanje za financiranje državnih vrtića. Zbog optužbi za korištenje državnog novca u kampanji je referendum propao, a Reiner bio prisiljen podnijeti ostavku.

Reiner je od politike daleko poznatiji po uspješnim filmovima 1980-ih i 1990-ih kao što su *The Princess Bride*, *Stand By Me* i *This Is Spinal Tap* (a sve je prdizucirao Norman Lear) —mnogi od njih su doživjeli kult-status. Posljednji, zamišljen kao parodija rock-dokumentaraca, smatra se jednim od najuspješnijih lažnih dokumentaraca u historiji.

Reiner je kasnije režirao komercijalno uspješne filmove koristeći svoju kompaniju Castle Rock. Među njih se ubrajaju *Misery*, *A Few Good Men*, i komercijalno najuspješniji - *When Harry Met Sally...*,koji je postao klasnik romantične komedije. Međutim, nakon katastrofalnog fijaska fiolma *North*, došlo je do krize u njegovoj karijeri koje označavaju komercijalni i od kritike odbačeni neuspjesi kao što su *Alex & Emma* i *Rumor Has It*.

Vanjski linkovi
---------------

***Rob Reiner*** na Wikimedijinoj ostavi

* Rob Reiner na sajtu IMDb
* Biografija, nagrade i dostignuća, na Hollywood.com
**Ludwik Solski** (pravo ime Ludwik Napoleon Sosnowski; 20. januar 1855 - 19. decembar 1954) bio je poljski kazališni i filmski glumac, odnosno režiser, poznat po izuzetno dugoj i plodnoj karijeri tokom koje je nastupio u preko 1000 različitih uloga, kao i izjavi da bi "najviše volio umrijeti pred svojom publikom". Solski je svoj glumački debi imao 1875. godine, a već sljedeće godine je dobio svoju prvu glavnu ulogu. Od 1915. do 1913. je bio generalni direktor Teatra Juliusz Slowacki u Krakowu, a poslije toga je nastupao i vodio kazališta širom Poljske. Godine 1938. mu je režiser Romuald Gantkowski posvetio igrano-dokumentarni film *Geniusz sceny* koji je nagrađen na venecijanskoj Mostri. Karijeru mu je nakratko prekinuo tek drugi svjetski rat, da bi je nastavio 1944. nakon oslobođenja Krakowa. Posljednju ulogu je odigrao nekoliko mjeseci pred smrt, odnosno prije svog 100. rođendana.

Bio je u braku s Irenom Solskom, koja je također poznata kao ugledna glumica.

Po njemu ime nosi Viša nacionalna škola dramskih umjetnosti Ludwik Solski (PWST) u Krakowu.

Vanjske veze
------------

* Biography Arhivirano 2008-10-21 na Wayback Machine-u ()
* Biography Arhivirano 2008-03-27 na Wayback Machine-u ()
* Ludwik Solski na sajtu IMDb
* Ludwik Solski na Find a Grave
**Operacija "S"** je bila udružena osovinska operacija Vermahta, četnika i snaga NDH protiv partizana u istočnoj Bosni. Vođena je između 24. i 28. avgusta 1942. godine.

U Šekovićima je 2. avgusta 1942. od Grupe udarnih bataljona formirana 6. istočnobosanska brigada sa zadatkom da oživi ustanak u istočnoj Bosni. Ubrzo, delovi nemačkih jedinica iz Tuzlanskog garnizona, sa 1 bataljonom 8. domobranskog puka i izvesnim brojem ustaša i četnika, 24. avgusta preduzeli napad (operacija »S«) na brigadu i Birčanski odred u rejonu Šekovića. Čim je otpočeo napad, brigada se povukla sa ugroženog područja na jug i noću 28/29 novembra zauzela ž. stanice Nevačka i Pjenovac na pruzi Han Pijesak—Zavidovići. Istovremeno je neprijatelj, posle slabog otpora Birčanskog odreda, 28. avgusta ušao u Šekoviće, ali ih je ubrzo napustio.

> U operaciji učestvuju četnici; oznaka: bijela traka oko rukava sa četničkim pečatom; trupe se imaju o ovome izvijestiti, te im se naređuje da ove četnike tretiraju kao saveznike; četnike, koji još žele da se pridruže operaciji, treba navesti na nošenje bijele trake.
> 
> – Instrukcija njemačke 718. pješadijske divizije za grupu Francetić i ostale, (22. avgust 1942. godine)

Izvori
------

1. ↑  „OSLOBODILAČKI RAT NARODA JUGOSLAVIJE - knjiga 1". Arhivirano iz originala na datum 2022-10-08. Pristupljeno 2023-06-17.
2. ↑  National Archive Washington, T315, Roll 2270, frame 415; 718.I.D. za grupu Francetić i ostale (22.8.42)

Vidi još
--------

* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

Vanjske veze
------------

* Anti-Partisan Operations in Croatia: Operation "S"

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Mali grb Ukrajine
**Grb Ukrajine** koristi iste boje koje se nalaze i na ukrajinskoj zastavi, a čini ga plavi štit na kojem se nalazi žuti trozubac, simbol starih slavenskih plemena koja su nekad živjela na području Ukrajine. Ovaj simbol kasnije su usvojili vladari Kijevske Rusije.

Povijest trozupca kao simbola na ovom je području stara više od tisuću godina. Najstariji arheološki izvori vezani su za pečate dinastije Rjurikovića. Iako nema službene interpretacije značenja trozupca, povjesničari se slažu da je to najvjerojatnije stilizirani prikaz sokola ili nekog drugog totema obitelji prvih vladara Rjurikovića.

Trozubac je kasnije upotpunjavan slikama svetaca i heraldičkim elementima Galicije i Kozaka. Prvi put se kao ukrajinski nacionalni simbol javio 1917. godine, a 1918. postao je dio zastave Narodne Republike Ukrajine.

U vjerojatno najpopularnijoj verziji grba, koja nije službeno usvojena, štit sa trozupcem drže ovjenčani lav Galicije i Kozak sa musketom. Grb je ovjenčan krunom Vladimira Velikog, što simbolizira ukrajinski suverenitet ukrašen crvenim voćem i žitom na dnu. Potrebna većina za usvajanje ovog grba u ukrajinskom parlamentu (dvije trećine) još uvijek nije postignuta, uglavnom zbog otpora ljevičarskih stranaka.

Povezano
--------

* Zastava Ukrajine
* Grb Ukrajinske SSR

| * p
* r
* u
Grbovi država i teritorija Evrope |
| --- |
| Afrika • Azija • Južna Amerika • Oceanija • Sjeverna Amerika |
| Samostalne države | 
* Albanija
* Andora
* Armenija2
* Austrija
* Azerbejdžan1
* Belgija
* Belorusija
* Bosna i Hercegovina
* Bugarska
* Crna Gora
* Češka
* Danska3
* Estonija
* Finska
* Francuska3
* Gruzija1
* Grčka
* Hrvatska
* Irska
* Island
* Italija
* Kazahstan1
* Kipar2
* Latvija
* Lihtenštajn
* Litvanija
* Luksemburg
* Mađarska
* Malta
* Moldavija
* Monako
* Nizozemska3
* Norveška3
* Njemačka
* Poljska
* Portugal3
* Rumunija
* Rusija1
* San Marino
* Severna Makedonija
* Slovačka
* Slovenija
* Srbija
* Španija3
* Švedska
* Švicarska
* Turska1
* Ujedinjeno Kraljevstvo3
	+ Engleska
	+ Sjeverna Irska
	+ Škotska
	+ Wales
* Ukrajina
* Vatikan

 |
| Nepriznate ilidjelomično priznate države | 
* Abhazija
* Južna Osetija
* Kosovo
* Pridnjestrovlje
* Republika Arcah2
* Sjeverni Kipar2

 |
| Zavisni teritoriji | 

|  |  |
| --- | --- |
| Danska | Farski otoci |
| Finska | Åland |
| Ujedinjeno Kraljevstvo | 
* Gibraltar
* Guernsey
	+ Alderney
	+ Herm
	+ Sark
* Jersey
* otok Man

 |

 |
| 1 Značajan dio teritorija se nalazi u Aziji. • 2 U potpunosti u Aziji, ali ima društvene i političke veze s Evropom. • 3 Posjeduje zavisne ili slične teritorije izvan Evrope. |

***Grb Ukrajine*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kaluđeri** je pesma Đure Jakšića napisana oko 1877. godine. U pesmi se kritikuje tadašnji kaluđerski život u manastirima Srpske pravoslavne crkve. Pesma kaluđeri krasi sve antologije novije srpske lirike.

Tekst pesme
-----------

Gled'o sam vam metanije,  

Kad varate Boga živa;  

Gled'o sam vas, gde se pije,  

Gde se jede i uživa.  

  

Sluš'o sam vas, kad kunete  

Svoje stado, svoje verne,  

I kad tajni prizovete,  

Licemerni, licemerne!  

  

Gled'o sam vas — ne da nisam,  

Kad razbludom usplamtite;  

Gled'o sam vas, ne da nisam,  

Licemerni, upamtite!

Reakcije
--------

Zbog ove pesme, Đura je postao omražen među nekim pripadnicima Srpske pravoslavne crkve. Tako je bista Đure Jakšića uklonjena iz porte Manastira Lipar kod Kragujevca, na zahtev arhimandrita Save, koji je smatrao da joj nije mesto u manastirskoj porti jer je „Đura bio razvratnik i neznabožac". Đurina bista je kasnije pronađena na gradskoj deponiji. Nakon njenog povratka u manastir, bista je kasnije ponovo uklanjana. Njegovu bistu je arhimandrit Sava više puta bacao u smeće, a policija ju je vraćala.

Izvori
------

1. ↑  Живановић Ј. 1931. Хронолошке белешке. У: *Ђура Јакшић. ЦЕЛОКУПНА ДЕЛА, КЊИГА ПРВА*. Народна просвета: Београд. стр. 308.
2. ↑  VITA MINIMA
3. ↑  Đura Jakšić na deponiji
4. ↑  Anatema na Liparu
5. ↑  Mirko Đorđević, Kišobran patrijarha Pavla
*Za ostala značenja, vidi Naga (razvrstavanje).*
Riječ je o zmijama-bogovima čiji kraljevi žive u nevjerojatno podvodnim palačama ukrašenim biserjem i dragocjenim kamenjem. Često se pojavljuju kao višeglave zmije,od kojih svaka nalikuje kobri; ponekad poprimajuu izgled čovijeka s ljudskom krunom ili su pakčovjekolike od struka na dolje. NJihove skulpture se često stavljaju ispod stabala, nakon čega se dopušta da se okolno tlo zatrese kako bi zmijama omogućilo sigurno utočište. Nage su izrazito moćne-jedino stvorenjje kojeg se boji divovska ptica Garuda. Hirovita su raspoloženja, opasne su kada ih se razbjesni, ali su velikodušne ako se čovijek prema njima odnosi prema poštovanjem.Ujedino su i gospodarice voda, a puno toga dijele sa zmajevima-nadziru kišne oblake,zaštićujući jezerca, jezera ite čuvaju blago. Mogu sklapati brakove s smrtnicima i navodno neke obitelji u Indiji vuku podrijetlo od njih.

Eksterni linkovi
----------------

***Naga*** na Wikimedijinoj ostavi

* Nagas in the Pali Canon
* Nagas
* Image of a Seven-Headed Naga
* Nagas and Serpents
* Depictions of Nagas Arhivirano 2007-06-16 na Archive.is-u in the area of Angkor Wat in Cambodia
* Snake Worship in southern India. Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Hindu mitologija |
| --- |
| Muška božanstva | Šiva • Brahma • Višnu • Rama • Krišna • Ganeša • Murukan • Hanuman • Lakshman • Indra • Surya • *još...* |  |
| Ženska božanstva | Gayatri • Sarasvati • Lakšmi • Parvati • Durga • Jagaddhatri • Shakti • Kali • Sati • Sita • Vaishno Devi • Radha • *još...* |
| Tekstovi | Vede • Upanišade • Purane • Shikshapatri • Vachanamrut • Ramayana • Mahabharata |
***Otadžbina*** je jedna od pesama Đure Jakšića iz perioda srpskog romantizma. Prvi put je objavljena u prvom broju časopisa *Otadžbina* 1875. godine. Pesnik srpski kamen smatra svedokom vremena, belegom u koji su utkane mnoge herojske priče. Pominje dedove, koji su i svoje kosti ostavili samo da bi im unuci mogli kročiti na svetu zemlju. Srpska zemlja čuva svetost i neosvojivost zahvaljujući sinovima koji kao čuvari stoje i spremni su svaki trenutak prerasti u heroje. Poruka da Srbija nije mračna, slomljena, dotučena zemlja proteže se kroz stihove. Vekovima, boreći se protiv svih onih koji htedoše uništiti srpski plam, srpski narod je postajao sve jači, da bi na kraju postao nesalomljiv. Za Jakšića njegova Srbija je ideal, prkosni trag prošlosti i neizostavan trn u oku svima u budućnosti. Kamen, nepomičan, ali i kao takav simbol obrane i prkosa, simbol je Jakšićeva stvaralaštva.

U prvoj strofi pesnik otadžbinu vidi kao neprekinuto postojanje u vremenu, kao kamen koji mimikom priča, koji otkriva svoje bore, davne tragove opstojnosti. Kamen je jednak čoveku, na čijem se licu ogledaju uspomene iz burne prošlosti. Brojnim hiperbolama kamen Srbije dobiva natprirodnu snagu i vasionske dimenzije. Druga strofa nosi sa sobom transformaciju, kamen se preobražava u piramidu kostiju čuvara srpske otadžbine. I ta piramida čuva onu čvrstoću i postojanost koju ima i kamen. Aliteracija proizvodi veliku zvučnost. U trećoj strofi kamen je čvrsti bedem i neprolazni zid. On će sprečiti sve nalete dušmana koji žele kročiti na sveto tlo, zaustaviti "nogu poganu" u rušenju svega srpskog. Kroz vekove srpski je narod postao simbol otpora, prkosa svim srpskim
**Mananara Avaratra** ili **Sjeverna Mananara** (engleski: **Nord Mananara**) je grad i općina na istočnoj obali Madagaskara, administrativno sjedište distinkta *Sjeverna Mananara* u Provinciji Toamasina u Regiji Atsinanana od 37 984 stanovnika.

Grad ima bolnicu i osnovne i srednje školu.

Geografske i klimatske karakteristike
-------------------------------------

*Mananara Avaratra* je udaljena oko 620 km sjeveroistočno od glavnog grada Madagaskara Antananarivo i 278 km sjeverno od grada Toamasina. Grad leži na ulazu u Zaljev Antongila, pored ušća rijeke *Mananara* u Indijski ocean koja tu tvori deltu. Ima malu morsku luku, i luku na rijeci Mananara koja služi kao veza sa unutrašnjošću otoka, ali preko koje nema ni jednog mosta u pravcu sjevera.
Centar mjesta ne leži na morskoj obali, već je uvučen u unutrašnjost.

Klima grada je tipična tropska sa stalnim dnevnim kišama i visokim temperaturama tokom čitave godine. Sezona uragana traje od januara do aprila.

Transport, Privreda
-------------------

Grad ima i "Aerodrom Manakara" (IATA: WVK, ICAO: FMSK), kroz njega prolazi nacionalni put broj 5 koji ide uz čitavu istočnu obalu Madagaskara.

Preko 50% stanovništva općine su poljoprivrednici. Najvažniji usjev je klinčić, dok su ostali važni proizvodi kava i vanilija. U administraciji i uslugama radi oko 40% stanovnika, a ribolovom se bavi 10% stanovništva.

Jedna od najvećih atrakcija *Mananare Avaratre* je veliki *Nacionalni park Mananara* koji se nalazi udaljen od centra grada oko 45 km u pravcu juga.

Izvori
------

1. 1 2  2005 population estimates for cities in Madagascar, mongabay.com (pristupljeno: 24. 8. 2011.)
2. ↑  ILO census data, Cornell University (2002.), pristupljeno: 24. 8. 2011.

Povezano
--------

* Madagaskar
* Popis gradova na Madagaskaru

Eksterni linkovi
----------------

* UNESCO - MAB Biosphere Reserves Directory - Mananara Nord ()
***Die Sachverständigen*** (sh. *Stručnjaci*) je zapadnonjemački igrani film snimljen 1973. godine u režiji Norberta Kückelmanna, kome je to bio režijski debi. Po žanru je drama, a velikim dijelom je inspirirana autorovim iskustvima advokata u Münchenu. Protagonist, koga tumači Mathias Eysen, je mladi pravnik koji se sticajem okolnosti, bez svoje krivnje, nađe upetljan u tučnjavu te koga prilikom suđenja šalju na psihijatrijsko promatranje. Radnja prikazuje kako mu se život pretvara u kafkijansku noćnu moru, odnosno kako ovisi o hirovima stručnjaka. *Die Sachverständigen* je prikazan na berlinskom filmskom festivalu gdje je podijelio Srebrni medvjed zajedno sa još nekoliko ostvarenja.

Uloge
-----

* Mathias Eysen ... Matthias Mainzer
* Eckhard Langmann ... Amtsarzt
* Wolfgang Ebert ... Gutachter
* Ernst Battenberg ... Anstaltsdirektor
* Gisela Fischer
* Roland Wiegenstein
* Miriam Mahler
* Hans Brenner
* Alfred Edel (kao Alo Edel)
* Anna Czaschke

Vanjske veze
------------

* *Die Sachverständigen* na sajtu IMDb
"Naikū, Svetište Ise"
**Veliko svetište Ise** (伊勢神宮, *Ise Jingū*?) je šintoističko svetište posvećeno boginji Amaterasu-ōmikami i smješteno u gradu Ise u japanskoj prefekturi Mie. Službeno poznato tek kao  (神宮, ***Jingū***?, dosl. "Hram"), Ise Jingū je u stvari kompleks sačinjen od velikog broja šintoističkih svetišta oko dva glavna svetišta  (内宮, ***Naikū***?) i  (外宮, ***Gekū***?).

Unutrašnje svetište - Naikū (također poznato kao "Kotai Jingu"), je smješteno u mjestu Uji-tachi, južno od središta grada Ise, te je posvećeno štovanju Amaterasu-ōmikami. Vanjsko svetište - Gekū (službeno poznato kao "Toyouke Daijingu") je smješteno od šest kilometara od Naikūa i posvećeno Toyouke no ōmikami, božanstvu poljoprivrede i industrije. Osim Naikūa i Gekūa, postoji još 123 šintoistička svetišta u Iseu i okolnim područjima, 91 vezana uz Naikū i 32 za Gekū.

Unutrašnje svetište Ise Jingua - Naikū - u svom posjedu ima nacionalno blago. Navodno je dom Svetog ogledala te jedno od najsvetijih i najvažnijih mjesta šintoističke religije. Pristup u oba svetišta je strogo ograničen, pa javnost obično ne može vidjeti ništa osim krovova, sakrivenih iza velikih drvenih ograda. Veliki svećenik ili svećenica svetišta Ise mora biti član ili članica japanske carske porodice, i dužnost mu je nadgledati Svetište.

Dva glavna svetišta su povezana hodočasničkim putem koji prolazi kroz drevnu četvrt za zabavu u Furuichiju. Okolica svetišta sadrži Nacionalni park Ise-Shima i brojne hiostorijske lokalitete kao 'vezane stgijene' Meoto Iwa, te Saiku (mjesto nakome je u periodu Heian bila carska rezidencija).

"Stepenice koje vode u glavno Svetište (Naikū)"

Eksterni linkovi
----------------

***Veliko svetište Ise*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ise Jingu Arhivirano 2014-12-30 na Archive-It-u
* Ise - informacije na stranici Wikivoyage
* Ise Shrine and a Modernist construction of Japanese tradition (The Art Bulletin, June 2001)
* New York Public Library Digital Gallery, early photograph of Ise Shrine compound

34°27′18″N 136°43′33″E﻿ / ﻿34.45500°N 136.72583°E﻿ / 34.45500; 136.72583
**Novi Guadalquivir** (španjolski: *Río Nuevo Guadalquivir*) je rijeka na jugoistoku Bolivije, duga 56 km, pritoka kratke rijeke Tarije, odnosno Bermeja.

Hidrologija
-----------

Novi Guadalquivir se formira sutokom potoka Chamata, Vermillo i Trancas koji izviru oko 50 km sjeverozapadno od grada Tarije, na istočnim padinama masiva Cordillera de Sama na nadmorskoj visini od 3,400 m.

Od tamo teče prema jugoistoku preko grada Tarije i njegove plodne doline. Tridesetak km nizvodno dolazi do ušća rijeke Camacho, zvanog *La Angostura*, od tog lokaliteta rijeka se zove Tarija.

Porječje rijeke dio je prekograničnog porječja rijeke Bermejo, odnosno sliva La Plate (Paragvaj-Paraná-La Plata) koji dijele Argentina, Bolivija, Brazil i Paragvaj.

Čitavo porječje rijeke površine 3,342 km², prostire se po Departmanu Tarija.

Vode rijeke su od vitalne važnosti za taj departman jer u njenom porječju živi otprilike 51% stanovništva, odnosno 293,752 stanovnika.

Posljednjih godina rijeka je postala jako zagađena, što zbog kanalizacije što zbog industrijskih otpadnih voda.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  Nicole Rivera Gironás, Diana Daguer Martínez i Valeria Eguez Limpias. „*Calidad Hídrica - Cuenca Guadalquivir*" (španjolski). RStudio. Pristupljeno 22.09.2023.
2. 1 2 3  „*Alta Cuenca del Río Bermejo*" (španjolski). Organización de los Estados Americanos. Pristupljeno 22.09.2023.
3. 1 2  „*Información de la Cuenca*" (španjolski). SIHITA Universidad Católica Boliviana San Pablo. Pristupljeno 22.09.2023.

Vanjske veze
------------

***Novi Guadalquivr*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Río Guadalquivir* (na portalu Mapcarta) ()
Chuck Berry, *You can't catch me*, 1956.
**Charles Edward Anderson (Chuck) Berry** [tʃɑrlz ˈɛdwərd ˈændərsən tʃʌk ˈbɛri] (St. Louis, 18. listopada 1926. – St. Charles, 18. ožujka 2017.), američki gitarist, pjevač i kantautor. Jedan od pionira rock and rolla.

Rođen je 1926. u St. Louisu. Rock and roll je zasigurno postojao i prije njega. Bilo je i gitarističkog rock and rolla prije Chucka Berrya, no on je savršeno utjelovljenje svega što rock and roll znači, bilo to dobro ili zlo. Chuck Berry se razmjerno kasno počeo profesionalno baviti glazbom. Tek je u svojoj 26. godini prvi put nastupio za honorar, a snimati je počeo tri godine kasnije. Možda je jedan od razloga za tako kasni početak njegov boravak u popravnom domu zbog krađe automobila. U 21. godini Berry se ostavio karijere sitnog kriminalca, smirio se, zaposlio kao radnik i oženio. No, nije dugo mirovao. Uskoro se proslavio na lokalnoj razini pjevajući i svirajući po klubovima. Kada je 1955. godine izašla *Maybellene*, Berryjeva karijera krenula je punim gasom. Uspjeh mu je donio slavu, bogatstvo i sve veće zanimanje zakonodavne vlasti. U 20 mjeseci uhićen je dva puta, a u optužbi se spominjalo »bijelo roblje« – njegove mnogobrojne veze sa ženama druge rase nisu prošle nezapaženo. U posljednjih dvadeset godina svojega života Berry se dostojanstveno povukao iz glazbenog biznisa.

Eksterni linkovi
----------------

***Chuck Berry*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice‍ Uredi na Wikidati
* Chuck Berry na Projektu Open Directory
* Chuck Berry - diskografija na Discogs ()
* Chuck Berry na sajtu IMDb
* Chuck Berry na Filmskoj bazi podataka TCM ()
* Chuck Berry at Last.fm
* Chuck Berry lyrics

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 87336293
* LCCN: n82228079
* ISNI: 0000 0000 8398 8253
* GND: 118831437
* SELIBR: 178119
* SUDOC: 027394832
* BNF: cb121055366 (podaci)
* BIBSYS: 90244133
* MusicBrainz: 592a3b6d-c42b-4567-99c9-ecf63bd66499
* NLA: 35671998
* NDL: 00463197
* NKC: ola2002152874
* BNE: XX842182
* CiNii: DA03602101
* CONOR.SI: 18716515
* NSK: 000067061

 |
**Mathé Altery**, rođena kao **Marie-Thérèse Altare** (Pariz, 12. rujna 1927) je francuska sopranistica, pjevačica i glumica popularna tokom 1950-ih i 1960-ih godina. 

Kao kći slavnog tenora Marija Altéryja, rano je došla u kontakt s pjevanjem. Nakon završene muzičke akadmije, dobila je angažman u zboru pariškog *Théâtre du Châtelet*, u opereti *Annie du Far-West*. Godine 1956. je sudjelovala na prvom Eurosongu sa šansonom "Le temps perdu"; njezina kolegicana prvom Eurosongu je bila Dany Dauberson.

U narednim godinama pojavili su se različiti EP i singlovi sa muzičkim, šansonskim i melodijama opereta koje je pjevala. U prosincu 2006. godine, uručen joj je Orden Legije časti. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **muzičaru** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 303906263
* LCCN: no2013073014
* ISNI: 0000 0000 8146 5280
* BNF: cb138907102 (podaci)
* MusicBrainz: c9f98944-10d1-444b-8f12-a3ac68f81d41

 |
**Boys Town** (sh. *Grad dječaka*), ranije poznat kao **Girls and Boys Town** (sh. *Grad dječaka i djevojčica*) i **Father Flanagan's Boys' Home** (sh. *Dom za dječake oca Flanagana*) je neprofitna humanitarna organizacija za brigu i preodgoj djece bez doma i roditelja, sa sjedištem u naselju Boys Town u američkoj državi Nebraska. Osnovana je godine 1917. kao sirotište od strane katoličkog svećenika Edwarda J. Flanagana. Njene pedagoške metode su s vremenom izazvale veliku pažnju i počele služiti kao model sličnim institucijama. Godine 1938. je o njenom radu snimljen hollywoodski film *Boys Town* u kome je Flanaganov lik tumačio Spencer Tracy. Boys Town danas ima podružnice na 12 lokacija širom SAD. Originalni Boys Town danas služi kao historijski muzej.

Vanjske veze
------------

* Boys Town official site
* Case studies of Boys Town, Mackinac Center for Public Policy
* William J Kozersky Stamp Company commercial site with pictures of Boys Town Christmas and Spring Seals by year.
* NEBRASKA: Boys Town Bonanza, TIME, Apr. 10, 1972
* Education: Rebuilding Boys Town, TIME, Aug. 05, 1974