recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Operacija Trolist** (njem. *Trefoil*) je bila vojna operacija snaga NDH protiv partizana u Zagorju. Vođena je od 28. do 30. novembra 1944. godine.

Tek formirana 1. hrvatska udarna divizija pod komandom ustaškog pukovnika Ante Moškova otpočela je veliku akciju pod nazivom »Trolist« radi uništenja jedinica 32. divizije NOVJ u širem rajonu Zaistovca—Preseke. U pothvatu »Trolist«, osim dijelova 1. ustaške divizije, učestvovale su četiri bojne Poglavnikovog tjelesnog zdruga i jedna bojna ustaša iz Križevaca. Njihov zadatak je bio: razbijanje jedinica 10. korpusa NOVJ na prostoriji Vrbovec — Raven — Sveti Petar — Orehovec — Sudovec — Vinično — Sveti Ivan Zelina — Donja Zelina.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑

Vidi još
--------

* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

Vanjske veze
------------

* Operation "Trolist"

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Vilson Džoni** (24. rujna 1950.), bivši hrvatski nogometaš, obrambeni igrač. 

Bio je brz i prodoran bek, najduže igrao u redovima splitskog Hajduka. Ipak, usprkos 10 uspješnih sezona u "bilom" dresu gdje osvaja 3 naslova prvaka i legendardnih 5 uzastopnih kupova najbolja mu je sezona bila ona u glavnom Hajdukovom rivalu, Dinamu, u koji prelazi zbog neslaganja sa upravom "bilih", kada je proglašen najboljim igračem lige te jedne sezone.

Kasnije igra kratko u Schalkeu, te nakon jedne pauzirane sezone postaje jednim od boljih igrača Wattenscheida odigravši tamo 130 utakmica.

U dresu Jugoslavije je debitirao 28. rujna 1974. u Zagrebu protiv Italije (1:0), ali odigrao sveukupno tek 4 utakmice. 

Mnogi ga svrstavaju među najbolje igrače obje najjače hrvatske momčadi. Trenutno radi u omladinskom pogonu Hajduka.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 207 | 8 |
| Kup | 24 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 28 | 1 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **259** | **9**
 |
| Prijateljske | 191 | 15 |
| ***Sveukupno*** | **450** | **24** |

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
**Zapadnorusinski jezik** ili **panonskorusinski jezik** (*руски язик* / *русински язик*) je jezik koji se govori u severnoj Srbiji (Vojvodina) i istočnoj Hrvatskoj. Zapadnorusinskim jezikom govore etnički Rusini, dok u Autonomnoj Pokrajini Vojvodini ovaj jezik predstavlja jedan od šest službenih jezika. Za razliku od istočnorusinskog jezika, koji se govori u Ukrajini i koji spada u grupu istočnoslovenskih jezika, zapadnorusinski jezik spada u grupu zapadnoslovenskih jezika i najsličniji je slovačkom jeziku.

Zapadnorusinski jezik koristi ćirilično pismo prilagođeno ovom jeziku. Koristi se 31 slovo i dodatni meki znak:

**Аа Бб Вв Гг Ґґ Дд Ее Єє Жж Зз Ии Її Йй Кк Лл Мм Нн Оо Пп Рр Сс Тт Уу Фф Хх Цц Чч Шш Щщ Юю Яя ь**

Osnove gramatike rusinskog jezika je postavio Havrijil Kosteljnik (Гавриїл Костельник} još 1923. ali ih je potpuno uredio lingvista i pisac Mikola Kočiš u svom *Pravopisu* (*Правопис руского яазика*) izdatoj 1971. godine u Novom Sadu, a tri godine kasnije je izdao i prvu gramatiku rusinskog u Vojvodini (*Ґраматика руского язика*). 

Prema izveštaju Ujedinjenih nacija, zapadnorusinski jezik, odn. jezik Rusina u Vojvodini, je jedan od retkih mikrojezika, kako u Evropi, tako i u svetu, koji ima priliku da se razvija zahvaljujući tome što se pored žive upotrebe, gaji i književnost na ovom jeziku, a takođe i postoje svi stepeni obrazovanja (osnovno, srednje i visoko) na rusinskom, uz aktivnu Katedru za rusinski jezik na Filozofskom fakultetu u Novom Sadu. Pored redovnog nedeljnika *Руске слово* (*Rusinska reč*) čiji je izdavač Izvršno Veće APV, postoji i bogato izdavaštvo u rusinskim zajednicama u Vojvodini.

Vidi još
--------

* Istočnorusinski jezik
* Rusini (Panonija)

| * p
* r
* u
Slavenski jezici |
| --- |
| **Praslavenski jezik** |
| Istočnoslavenski | 
* beloruski
* istočnorusinski
* ruski
* starobjeloruski †
* staronovgorodski dijalekt †
* staroruski †
* ukrajinski

 |
| Zapadnoslavenski | 
* češki
* kašupski
* knaanski †
* lužičkosrpski (gornjolužičkosrpski · donjolužičkosrpski)
* polapski †
* poljski
* pomoranski †
* slovački
* slovinački †
* šleski
* zapadnorusinski

 |
| Južnoslavenski | 
* bugarski
* crkvenoslavenski
* makedonski
* slovenski
* srpskohrvatski (bosanski / crnogorski / hrvatski / srpski)
* staroslavenski †

 |
| Mikrojezici i dijalekti | 
* banatskobugarski
* bunjevački
* čakavski
* gradišćanskohrvatski
* kajkavski
* moliškoslavenski
* prekmurski
* rezijanski
* slavenosrpski †
* slavenski (Grčka)
* torlački

 |
| Umjetni jezici | 
* Jazičije †
* međuslavenski
* russenorsk †
* Slovio

 |
| †izumrli jezici |
**Tonći Kukoč-Petraello** je hrvatski nogometaš. Igrač je Hajduka.

Kukoč, inače rođak bivšeg NBA košarkaša Tonija Kukoča, odradio je juniorski staž u Hajduku. Radi se o lijevonogom veznom igraču podjednako dobrom u napadačkom i obrambenom dijelu igre. Odlikuju ga iznimna fizička snaga i brzina, te, što je posebno važno za krilnog igrača, moć ponavljanja. U dobi od 18 godina, prošao je probu u moskovskom Saturnu, no nije mogao preći u rusku premijer ligu budući da je još uvijek imao stipendijski ugovor sa Hajdukom.. Nakon što je potpisao novi četverogodišnji ugovor sa splitskim klubom, od srpnja 2009. igra na posudbi u Istri 1961, u kojoj je imao svoj debitantski nastup u Prvoj HNL Početkom 2010. vraća se u Hajduk koji ga potom šalje na posudbu u drugoligaš Mosor. Za momčad iz Žrnovnice debitirao je 27. veljače. 25. srpnja 2009.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 22 | 2 |
| Kup | 5 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 2 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **29** | **2**
 |
| Prijateljske | 29 | 6 |
| ***Sveukupno*** | **58** | **8** |

Izvori
------

1. ↑  „Sportal.hr". Arhivirano iz originala na datum 2021-03-09. Pristupljeno 2014-07-26.
2. ↑  Tonći Kukoč ne može u Rusiju
3. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk

Vanjske poveznice
-----------------

* HNL statistika
Položaj sedam glavnih čakri u ljudskom tijelu od prve donje Muladhara do zadnje gornje Sahasrara 
Riječ ***Čakra*** dolazi iz sanskrtskog jezika i znači **kotač**. Postoji puno objašnjenja i tumačenja čakri, sa znanstvenog, i duhovno religijskog stajališta. Smatra se da je čakra energetski vrtlog, smješten u ljudskoj auri. Opisuje se kao posredni organ koji prima energiju izvana i usmjerava je dalje u organizam. Smještaj sedam glavnih čakri odgovara glavnim živčanim spletovima. Glavne čakre se nalaze na mjestima u auri gdje se nepomične zrake svjetla sijeku dvadeset i jedan put. Dvadeset i jedna sporedna čakra se nalazi na mjestima gdje se energetske zrake sijeku četrnaest puta. Ove čakre smještene su u dlanovima, stopalima, koljenima, gonadama, dojkama, u jetri, u želucu, po dvije u slezeni, jedna u timusu; jedna u svakom oku, po jedna u oba uha, jedna na mjestu spajanja ključnih kostiju, te jedna u blizini solarnog pleksusa. Još manji centri snaga vjerojatno odgovaraju akupunkturnim točkama kineske medicine.

Čakra je aktivni centar koji prima, usvaja i oslobađa životnu energiju (Prana, Chi, Qi, Bioenergija).Sama riječ *čakra* doslovce se prevodi kao *kotač* ili *disk* ili *vrtnja*. Nazivaju se i *lotosovi cvjetovi*. Odnose se na vrteći konus bioenergije, koja izbija iz glavnog živca ganglia i iz kralješnice. Takvih je sedam čakri poredanih u nizu od temelja kralješnice do vrha glave. Prostiru se ispred i iza tijela. Najdonja i najgornja čakra nalaze se ispod i iznad tijela.

Prema nekim istočnim shvaćanjima, čakre su stupnjevi svijesti, i stanje duše. U metafizičkom konceptu to su energetska središta profinjene duhovne snage, koje djeluju na fizičkom, emocionalnom, misaonom i duhovnom planu.

### Povijest

Pojam i ideja o čakrama izvorno je nastala u Indiji, prije više od 4000 godina. Čakre se spominju u Vedama i kasnije u Upanišadi, Jogi Sutras Patanjali, i najviše u 16. stoljeću u tekstu *Sat-Chakra-Nirupana* indijskog jogija. 1920-tih godina, Sir John Woodroffe (pseudonim: Arthur Avalon) je upoznao zapad sa čakrama u svojoj knjizi *The Serpent Power* (Kundalini joga). Na zapadu čakre su poznate i iz priopćenja nekih europskih mistika i vidovnjaka.

Izvori
------

1. ↑   *Iscjeliteljske ruke*, Barbara Ann Brennan Zagreb 2002.
2. ↑   *Radionics and the Subtle Bodies of Man*, David Tansely Devon, England 1972
3. ↑  *Eastern Body Western Mind: Psychology And The Chakra System As A Path To The Self*, 

Anodea Judith 
Berkeley, California, USA 1996.

Vanjske poveznice
-----------------

* Čula Astralnog tela Arhivirano 2011-09-20 na Wayback Machine-u
**Pane Đukić Limar** (Kapljuh, Bosanski Petrovac, 8. avgust 1922 — Veliko Trnjane, Leskovac, 1. jul 1952), učesnik Narodnooslobodilačke borbe, potpukovnik UDBE i narodni heroj Jugoslavije.

Biografija
----------

Iz rodnog sela Kapljuva, kod Bosanskog Petrovca, otišao je odmah po završenoj osnovnoj školi. Limarski zanat je učio u Beogradu i Kruševcu. Pripadao je naprednoj radničkoj omladini.
U Kruševcu ga je zatekao rat i okupacija zemlje. Pane je tada već bio poznat u redovima napredne radničke omladine kao jedan od najaktivnijih omladinaca skojevaca. Uskoro zatim stupio je u NOB 1941. jer je napustio Kruševac i otišao u Rasinski partizanski odred. Član KPJ od 1941.

U odredu je prvo bio puškomitraljezac, zatim se nalazio na svim dužnostima od desetara do komandanta odreda. Već u prvim borbama istakao se kao jedan od najhrabrijih i najodanijih partizanskih boraca. Bio je vanredno snalažljiv u najtežim situacijama. Zahvaljujući tim osobinama bio je veoma popularan i omiljen ne samo među rasinskim partizanima, već i u narodu ovog dijela Srbije u kome je i vojevao.

Godine 1943. Pane Đukić je postavljen za komandanta Rasinskog udarnog bataljona, zatim za zamenika komandanta Treće južnomoravske brigade, a u aprilu 1944. godine postao je komandant Šesnaeste srpske brigade. Na svim tim dužnostima bio je primer borca i rukovodioca.

Posle oslobođenja zemlje, na izborima za Ustavotvornu skupštinu DFJ kao jedan od najpopularnijih partizanskih rukovodilaca (u ovom dijelu Srbije) bio je izabran za saveznog narodnog poslanika Rasinskog sreza. Narod toga kraja birao ga je za svog poslanika i na drugim izborima 1950. godine.

U godinama neposredno poslije oslobođenja bio je jedan od istaknutijih oficira Uprave državne bezbjednosti (UDBA), uvijek budan, neumoran i nepomirljiv u borbi protiv neprijatelja naroda.

Poginuo je vršeći predano svoju dužnost, jula 1952. godine, kod sela Trnjane, blizu Leskovca, na sektoru bugarsko-jugoslovenske granice. Bilo je to u vrijeme poremećenih odnosa Sovjetskog Saveza i istočnoevropskih zemalja sa Jugoslavijom. U Jugoslaviju su tada često iz tih zemalja ubacivani diverzanti i špijuni. Jedne večeri na Pana su naišla dva naoružana bandita. Đukić je otvorio vatru. Ranio je jednog, ali je u tom sukobu i sam poginuo. U vrijeme pogibije imao je čin potpukovnika Jugoslovenske narodne armije.

Literatura
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal NOB***  |

* „Narodni heroji Jugoslavije". Beograd: Mladost. 1975.
**Dimije** (od turskog: *dimi* = vrsta platna, fustian, barket, a to je u turski ušlo od grčkog *dimitos*) ili **turske hlače**, ponekad zvane i **šalvare**, su tradicionalne vrlo široke hlače koje su se nosile po Osmanskom Carstvu, koje su vremenom postale sinonim za oblačenje *ala turca*, kako žena, tako i muškaraca.

Opis
----

Dimije su bile vrlo široke, i jako jednostavno krojene hlače duge do gležnjeva, koje su se na dnu vezivale trakama, da se ne spotakne na njih. Kroj dimija bio je vrlo jednostavan, imale su istu prednjicu i zadnjicu, bez ikakvog načina raskopčavanja sa prednje ili bočne strane, ili šlica za muškarce. O pojasu su se zatezale trakom ili pojasem. Kad su postale popularne, negdje istovremeno kao i hlače u ostalim evropskim zemljama tokom 16. vijeka nosili su ih podjednako i muškarci i žene.

Turkinja iz Bugarske u dimijama
Tradicionalna turska muška odjeća (slična je bila i ženska) sastojala se od košulje (turski: *gömlek*), dimija, pojasa (*kuşak*), jeleka (*yelek*) i čizama (*çizme*). Za hladnog vremena, preko svega se nabacivao kaftan (jedna vrsta ogrtača). Jedina razlika između odjeće prosječnog stanovnika Osmanskog Carstva i onih iz više društvene klase, bila je u bojama i kvaliteti tkanina od kojih je njihova odjeća bila izrađena, i nešto dužeg kaftana, koji bi bio raskošno 
izvezen i ukrašen.

### Porijeklo i raširenost

Dimije su zapravo samo jedna modifikacija azijskih šalvara koje su se raširile po Perziji i Indiji za vrijeme uspona Mogulskog carstva u 16. vijeku. Negdje oko sredine 19. vijeka dimije su postale odjevni predmet koji su nosili gotovo svi pripadnici Osmanskog Carstva, kako muslimani tako i kršćani i židovi.

Jedino što su za nemuslimane bile ograničene boje, to je mogla biti samo crna. Tako je bilo odjeveno gradsko stanovništvo u Bosni i Hercegovini, Ugarskoj, Slavoniji, Srbiji, Crnoj Gori, Kosovu i Makedoniji. Seosko stanovništvo se pretežno nastavilo odjevati u svoje tradicionalne nošnje, iako je i kod nje bio vidljiv uticaj osmanske mode. Kako se širila industrijska roba iz Zapadne Evrope, tako su se postepeno dimije povlačile iz upotrebe, ali su ih muslimanke nastavile nositi sve do današnjih dana.

### Dimije kao evropski modni hit

Prvi koji su se oduševili dimijama bili su Francuzi preko čuvenog Ruskog baleta Sergeja Dijagiljeva početkom 20. vijeka. Odtada do danas bilo je više valova popularnosti dimija u modnoj industriji.

Izvori
------

1. ↑  „*dimi*" (engleski). Turkish Dictionary Net. Pristupljeno 28. 10. 2012.
2. ↑  „*The Ottoman Empire*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 28. 10. 2012.
3. ↑  „*Narodnje nošnje*" (hrvatskosrpski). BosnaFolk. Pristupljeno 28. 10. 2012.

Vanjske veze
------------

* *The Ottoman Empire* na portalu Encyclopædia Britannica ()
* *Narodnje nošnje* ()
Датум рођења	2. август 1921. Место рођења	Буковача, код Босанског Петровца  Краљевина СХС Датум смрти	1943. (21/22 год.) Место смрти	Планина Деветак Независна Држава Хрватска НД Хрватска Члан КПЈ од	1941. Учешће у ратовима	Народноослободилачка борба Служба	НОВ и ПО Југославије 1941 – 1943. Народни херој од	27. новембра 1953.**Pero Kecman Mukonja**
**Pero Kecman Mukonja** (Bukovača, Bosanski Petrovac, 1921 — Devetak, 1943), učesnik Narodnooslobodilačke borbe, komandant bataljona 7. krajiške brigade i Narodni heroj Jugoslavije.

Biografija
----------

Poslije okupacije Jugoslavije u aprilu 1941. godine, vratio se u Bukovaču, kao podoficir bivše jugoslovenske vojske. U ustanku, jula 1941. godine, ističe se kao jedan među naj­boljim borcima. U prvom i drugom napadu na Bosanski Pet­rovac kao puškomitraljezac, svojom hrabrošću i smjelim podvizima privlači na sebe pažnju ustanika. U drugom napadu na Petrovac, koji je uslijedio ubr­zo poslije prvog, smjelim prodorom uspio je da se do­mogne žandarmerijske kasarne. A kada je vidio da mu se drugovi povlače pred snažnim otporom neprijatelja, štitio je njihovo povlačenje, da bi se potom, pod veoma teškim okolnostima, jedva izvukao obasipan nepreciznom vatrom zbunjenog neprijatelja.

Učestvovao je u borbama za odbranu slobodne teritorije na Oštrelju i Drvaru. Pero je zajedno sa mlađim bratom, koji mu je bio pomoćnik na puškomitraljezu, pokazao naročitu hrabrost i snalažljivost, koristeći se smjelim protivnapadima u toku bor­be.

U drugoj polovini januara 1942. godine, kada je u krajiškim jedinicama vršen izbor boraca i starješina za popunu novoformiranog 1. krajiškog proleterskog bata­ljona, Pero je među prvima, kao dobrovoljac, otišao u Grmečku proletersku četu. Na Motajici je u toku jedne borbe sam, na veoma smion i drzak način, upao među grupu ustaša, zarobio ih i od­veo u Štab. Kada se bataljon našao u okruženju na Motajici, koje su trajale cio dan, krčio put jednom dijelu bataljona za sve vrijeme dok se probijao kroz obruč.

Izvanrednu hrabrost ispoljio je i prilikom prebaciva­nja bataljona noću 13/14. juna 1942. godine preko rijeke Save i željezničke pruge Zagreb—Beograd u Slavoniju. Pero je prvi izbio na nasip željezničke pruge, likvidirao ustašku stražu i omogućio bataljonu da neometano pređe preko željezničke pruge i nastavi marš prema Babinoj Gredi.

Kasnije, u borbama koje je 1. krajiški proleterski ba­taljon vodio zajedno sa banijskim, slavonskim i moslavačkim partizanskim jedinicama na frontu Slavonije i Moslavine, Pero se više puta istakao kao heroj u borbi. U borbi na Radulovici, privukavši se ustaškom bunkeru, uhvatio je puščanu cijev koja je virila kroz puškarnicu i istrgnuo pu­šku iz ruku neopreznog ustaše, istjerao posadu i osvojio bunker.

Po povratku desetkovanog bataljona u Krajinu, stupio u 7.krajišku brigadu kao komandant bataljona. Poslije proboja 5. ne­prijateljske ofanzive herojski je pao u Istočnoj Bosni na planini Devetaku.

Za narodnog heroja proglašen 27. novembra 1953

Literatura
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal NOB***  |

* „Narodni heroji Jugoslavije". Beograd: Mladost. 1975.
* BOSANSKI PETROVAC U NOB, knjiga 6 - Opštinski odbor SUBNOR-a, 1974
**Ziridska dinastija** ili **Ziridi** (arapski: زيريون‎ *Zīryūn*) bili su berberska dinastija, rodom iz plemena Sanhaja, koja je vladala dijelovima Sjeverne Afrike od 973. do 1152. Ime su dobili po Ziriju ibn Manadu, berberskom vojskovođi koji se borio u službi ismailitskih (šijitskih) kalifa iz dinastije Fatimida, a koji je kao svoju rezidenciju izgradio Ašir, preteču današnjeg grada Alžira. Nakon što su Fatimidi osvojili Egipat i tamo premjestili svoju prijestolnicu, Zirijevog sina Buluggin ibn Zirija su 973. proglasili svojim namjesnikom, odnosno pot-kraljem Ifrikije, sa područjem koje je otprilike odgovaralo današnjem Tunisu, Alžiru i Siciliji. Odnosi Zirida sa svojim nominalnim fatimidskim sizerenima su se od početka 11. vijeka počeli kvariti, da bi na kraju 1049. došlo do potpunog raskola kada su Ziridi prihvatili sunitski islam i proglasili bagdadske Abaside svojim kalifima. Fatimidi su na to reagirali šaljući arapska plemena Banu Hilal i Banu Sulaym u Ifirkiju. Pod njihovim pritiskom, kao i pritiskom normanskih pljačkaša sa sjevera, Ziridski Emirat se sveo na usko područje oko Mahdije u Tunisu, koje su konačno 1152. zauzeli Almohadi.

Oko godine 1006. su Ziridi osvojili Granadu na jugu al-Andalusa (današnja Španija) i tamo osnovali lokalnu dinastiju koja će se održati do 1090.

U dijelu Alžira je postojao i odmenuti ogranak dinastije poznat kao Hamamidi, a koji je također uništen od Almohada 1152.

Vladari
-------

* Abul-Futuh Sayf ad-Dawla Bologhine Ibn Ziri (973-983)
* Abul-Fat'h al-Mansur ibn Buluggin (983-995)
* Abu Qatada Nasir ad-Dawla Badis ibn Mansur (995-1016)
* Sharaf ad-Dawla al-Muizz ibn Badis (1016–1062) proglasio nezavisnost od Fatimida 1048, premjestio glavni grad u Mahdiju 1057 nakon što su Kairouan zauzeli Banu Hilal.
* Abu Tahir Tamim ibn al-Muizz (1062–1108); promijenio hutbu na način da se iskazuje štovanje abasidskim kalifima 1087, označivši konačni raskid sa Fatimidima.
* Yahya ibn Tamim (1108–1131)
* Ali ibn Yahya (1115–1121)
* Abul-Hasan al-Hasan ibn Ali (1121–1152)

Literatura
----------

* Zirid Dynasty *Encyclopædia Britannica*
* Historical map showing location of Zirid Kingdom c. 1000
**Disonsonanca** (lat. *dissonantia*, fr. i engl. , što znači *razdor, nesloga, nesaglasje, zvučni nesklad*) je sazvučje koje nastaje kada istovremeno zvuče dva ili više tona (intervala) i kod slušaoca izazivaju utisak neprijatnosti, nesklada i nemira i *traže razrešenje*, tj. *smirenje*.

Neki primeri *disonanci* na tonu *ce1*.

 

|  |
| --- |
| Zvučni primer *disonanci* na tonu *ce1*. |
|  |
|  |

Disonantni intervali su:

1. ***sve sekunde***
2. ***sve septime***
3. ***svi umanjeni intervali***
4. ***svi prekomerni intervali***

Uho današnjeg čoveka je do te mere postalo imuno na zvučne nesklade i oštrine, da nekadašnje teoretske disonance današnjem čoveku više nisu grube i neprijatne.

Suprotno *disonanci* je *konsonanca*, koja se doživljava kao prijatno, smireno i ugodno zvučanje za ljudsko uho i *ne traži razrešenje*.

Izvori
------

1. ↑  Vlastimir Peričić, *Višejezični rečnik muzičkih termina*
2. ↑  Vlastimir Peričić, *Harmonija prvi deo*, Beograd, Zajednica muzičkih i baletskih škola Srbije, 2004.
3. ↑  Radivoj Lazić - Vlastimir Peričić, *Osnovi teorije muzike*
**Krojcfeld-Jakobova bolest** (*Creutzfeldt-Jakobova bolest*) je rijetka, degenarativna bolest mozga. Pretpostavlja se da je izazvana proteinskim infektivnim partikulima zvanim prioni. Prioni su čestice sitnije od virusa, a izgrađeni od vrlo otpornih bjelančevina.

Ukoliko se javi kod goveda zove se bovina spongiformna encefalopatija ili **bolest kravljeg ludila**, a ukoliko kod čovjeka onda se zove Creutzfeldt–Jakobova bolest. Obje vrste bolesti mogu se prenijeti s jedne vrste na drugu: sa životinje na životinju, sa životinje na čovjeka ili s čovjeka na čovjeka i to kroz hormon rasta, presađivanjem rožnice i sl.

Krojcfeld-Jakobova bolest je vrsta spongioformne encefalopatije (jedne od varijanti tzv. prionskih bolesti). Ovo je veoma teško neurodegenerativno oboljenje koje se uvek završava smrtnim ishodom, a javlja se najčešće kod ljudi starijih od 60 godina.

Etiologija
----------

Za prenos spongioformnih encefalopatija odgovorni su prioni. To su proteini bez nukleinske kiseline, a inače su uobičajeni sastojci ćelijskih membrana. U oko 85% slučajeva nije poznato kako nastaje bolest, u manjem broju slučajeva se radi o mutaciji gena za prione, eventualno se može preneti prilikom transplantacije sa zaraženog na zdravog čoveka ili tokom nekih terapijskih i dijagnostičkih procedura. Prion se nagomilava u mozgu, dovodeći do oštećenja i propadanja nervnih ćelija, glioze (formiranja ožiljnog tkiva na mozgu) i izražene vakuolizacije koja mozgu daje sunđerast izgled.

Bolest se završava letalno, a traje u proseku oko 4-5 meseci.

Klinička slika
--------------

Početni simptomi su: nesanica, depresija, smetenost, promene ponašanja, problemi sa pamćenjem, vidom i ravnotežom. Sa napredovanjem bolesti, sve je izraženija demencija i javljaju se mioklonusi (nagle, kratke, neritmične, neusklađene i brze kontrakcije delova ili čitavih mišića i mišićnih grupa). Kasnije manifestacije mogu uključivati nevoljne pokrete, halucinacije, gubitak koordinacije, izmenjeno stanje svesti, komu i sl.

Dijagnoza i lečenje
-------------------

Dijagnoza se postavlja na osnovu anamneze, kliničke slike, kliničkog pregleda, elektroencefalografije, nuklearne magnetne rezonance, komjuterizovane tomografije i biopsije.

Ne postoji poseban vid lečenja, odnosno terapija je samo simptomatska.

Izvori
------

* Stetoskop.info, Krojcfeld-Jakobova bolest, Pristupljeno 26. 8. 2010.

Spoljašnje veze
---------------

* Kemal Dizdarević: *Krojcfeld-Jakobova bolest* Arhivirano 2010-09-22 na Wayback Machine-u
* Creutzfeldt–Jakob Disease Foundation ()
* The National Creutzfeldt–Jakob Disease Surveillance Unit (NCJDSU) in UK ()
* What is Creutzfeldt–Jakob disease (CJD)? Arhivirano 2010-02-23 na Wayback Machine-u ()
Zastava Togoa
**Zastava Togoa** je usvojena 27. aprila 1960. Sastoji se od pet horizontalnih pruga zelene i žute boje. U cervenom kvadratu gornjeg ugla zastave nalazi se bijela zvijezda petokraka. 

Na zastavi se nalaze panafričke boje ali po dizajnu podsjeća na zastavu Liberije koja je osmišljena tako da podsjeća na zastavu SAD-a.

Bivše zastave Togoa
-------------------

* 1957–1958
* 1958–1960

***Zastava Toga*** na Wikimedijinoj ostavi

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike
Zastava je u omjeru 1:2
**Zastava Svete Helene** usvojena je 4. oktobra 1984.

Sveta Helena je jedna od britanskih kolonija. Zastava je plave pozadine i zasnovana je na zastavi Ujedinjenog Kraljevstva koja nalazi se u gornjoj-lijevoj četvrtini zastave. U sredini desnog dijela zastave nalazi se Grb Svete Helene. 

***Zastava Svete Helene*** na Wikimedijinoj ostavi

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike
**Diba al-Fudžaira** (arap. ) je drugi po veličini grad od 22.973 stanovnika u Emiratu Fudžairi (Ujedinjeni Arapski Emirati).

Geografija
----------

Diba al-Fudžaira leži u oazi Dibi u velikoj uvali Omanskog zaljeva na sjeveroistočnoj strani poluotoka Musandam. Odmah do nje nešto sjevernije leži Diba al-Hisn (enklava Emirata Šardže, a odmah nakon tog preko puta omanske granice Diba al-Baja koja pripada omanskoj enklavi Musandam.

Između tri Dibe nema nikakvih graničnih kontrole pa stanovnici rade i trguju gdje ih je volja.

Historija
---------

Pogled na veliku džamiju
Oaza Diba bila je važan trgovački punkt još iz predislamskih vremena, a jedno vrijeme bila je i prijestolnica Omana. Svojevremeno je bila poznata kao luka za izvoz bakra u unutrašnjost Omana.

U Dibi je 632. izbila pobuna, kad su njeni stanovnici odbili plaćati zekat (porez namjenjen u dobrotvorne svrhe). Taj čin ortodoksni muslimani shvatili su kao *ridu* (otpadništvo) pa su nakon tog organizirali pohod na Dibu. On je kulminirao bitkom 633. u kojoj je muslimanska vojska pobjedila pobunjenike. Dva vijeka kasnije, u doba vladavine abasidskog kalifa Al-Mutadid (870. – 892.), odigrala se još jedna velika bitka kod Dibe, kao etapa u osvajanju Omana, koje je poduzeo tadašnji abasidski guverner Iraka i Bahreina.

Između 1624. i 1648. Dibom su vladali Portugalci, oni su najvjerojatnije izgradili prvu tvrđavu u tom kraju.

Od 19. vijeka južnim dijelom Oaze Diba vladaju šeici iz dinastije al-Kasimi. Zbog tog su njihovi potomci tvrdili da imaju pravo na Dibu, kao nezavisni šeikat. Na osnovu tog su Britanci nakon svog povlačenja iz Perzijskog zaljeva 1971. dodjelili Dibu al-Fudžairu Emiratu Fudžairi.

Privreda i transport
--------------------

Najveći privredni pogon u gradu je tvornica cementa u kojoj rade i ostali radnici iz Oazi Diba. Pored toga za ekonomiju grada važna je luka, trgovina i poljoprivreda (povrće), a u novije doba i turizam.

Diba al-Fudžaira je cestom povezana s prijestolnicom Fudžairom i susjednim gradovima u oazi.

Izvori
------

1. ↑  „*United Arab Emirates*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 14. 09. 2014.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Enclaves of the Emirate of Sharjah*" (engleski). Ozoutback. Pristupljeno 14. 09. 2012.
3. 1 2 3  „*Dibā*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 09. 2012.

Vanjske veze
------------

***Diba al-Fudžaira*** na Wikimedijinoj ostavi

* Diba na portalu Encyclopædia Britannica ()
Zastava Tunisa
**Zastava Tunisa** usvojena je 1831. te se održala, uz manje izmjene, do danas.

Nije korištena za francuske kolonizacije.

Ponovno je usvojena 1. lipnja 1959. a 1999. izmijenjene su dimenzije.

Sastoji se od bijelog polumjeseca i zvijezde na crvenoj podlozi. Povezana je s Osmanskim Carstvom i simbol je islama koji navodno donosi sreću.

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Tunisa*** na Wikimedijinoj ostavi
**Prva istarska narodnooslobodilačka brigada „Vladimir Gortan"** formirana je 10. aprila 1944. naredbom Operativnog štaba za Istru, a postrojena na Učki još 1. aprila 1944. godine. U sastavu brigade nalazila su se tri bataljona. U trenutku osnivanja, imala je 683 borca. U sastav brigade ušao je i italijanski bataljon „Pino Budicin". Od 29. avgusta 1944. godine, ušla je u sastav novoformirane 43. istarske divizije NOVJ.

Prva brigada pod tim imenom bila je prvi put formirana 24. septembra 1943. godine, nakon kapitulacije Italije i privremenog oslobođenja Istre od strane NOVJ. Ova brigada razbijena je i rasformirana tokom nemačke nemačke oktobarke ofanzive.

Komandant brigade bio je Vitomir Širola, a politički komesar Dragomir Benčić, obojica narodni heroji.

Borbeni put brigade
-------------------

Smotra talijanskog bataljona Pino Budicin kod Vrbovskog u Gorskom Kotaru, pred borbu kod Ogulina 1944.
Brigada je vršila akcije na području cele Istre. Tokom juna 1944. godine, izvršila je napade na neprijateljske garnizone u Lupoglavu, Pićnu i Gračišću, Šumberu i Sv. Nedjelji, a dejstvovanjem u Labinštini, proširila je oslobođenu teritoriju.

Na temelju odluke o izvlačenju partizanskih jedinica iz Istre, noću 23/24. avgusta 1944, brigada je prešla prugu Rijeka–Trst i, formiranjem 43. istarske divizije, ušla u njen sastav.

Dejstvovala je na području Gorskog kotara, Istre, Slovenačkog primorja i Korduna. U završnim operacijama za oslobođenje Jugoslavije, vodila je borbe u pozadini na komunikaciji Senj–Ogulin–Generalski Stol, te u području Bosiljevo–Gomirje.

Početkom aprila 1945. godine, izbila je na komunikaciju Delnice–Lokve, a prema Istri je krenula 25. aprila iz Čabarske Police preko Ilirske Bistrice i Podgrada. U noći 29/30. aprila, uništila je nemački garnizon u Mrakovščini, a 6. maja predao joj se garnizon u Pazinu. Njezine jedinice su 8. maja 1945. svečano ušle u Pulu.

Odlikovanja
-----------

Spomen-ploča posvećena Prvoj istarskoj brigadi u Žminju
Prva istarska brigada je odlikovana Ordenom narodnog oslobodođenja i Ordenom narodnog oslobodođenja, a njezin italijanski bataljon „Pino Budicin" Ordenom bratstva i jedinstva.

Literatura
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Partizanska spomenica 1941. | Portal NOBSegment isključivo posvećen **Narodnooslobodilačkoj borbi.** |

* Kolar, Vladimir (1968). *ISTARSKA SVITANJA (PRVA ISTARSKA NARODNOOSLOBODILAČKA BRIGADA »VLADIMIR GORTAN«)*. Beograd: Narodna armija.
* **Vojna enciklopedija** (knjiga sedma). Beograd 1974. godina.
* Istarska enciklopedija, pristupljeno 19. februara 2012.
**Bogdan Kragić** (Split 1934.) bivši Hajdukov nogometaš, sin je Stipe Kragića, jednog od suosnivača Anarha, današnji RNK Split. Bogdan Kragić odigrao je za Hajduk 151 utakmicu i postigao 23 pogotka, od toga 4 u 32 prvenstvene utakmice i 19 u 112 prijateljskih. odigrao je i 5 utakmica za Kup i dvije europske.

Prvi službeni nastup, kao devetnaestogodišnjak, imao je uzvratnu utakmicu protiv beogradskog BSK-a u Splitu 8. ožujka 1953 (0:2). Sezone 1952/53 odigrao je svega 3 utakmice bez zgoditaka a Hajduk je završio na 2. mjestu (iza Crvene Zvezde. Sljedeće 1953/54 sezone imao je samo 1 natup isto bez zgoditaka (Hajduk je 4.). Tek je sezone 1954/55 zabio 3 zgoditka (Hajduk osvaja prvenstvo) u 3 nastupa, i to 2 osječkom Proleteru u Splitu 12. rujna 1954. (5:3) i treći Vardaru u Skoplju 19. rujna 1954 (1:2 u korist Hajduka). Sezone 1955/56 nema nijednog nastupa, a svoj posljednji prvenstveni gol zabio je tek sezone 1957/58 i to opet Vardaru, ovaj puta u Splitu 23. ožujka 1958. (4:0), ali Hajduk je tu sezonu završio na niskom 9 mjestu.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 32 | 4 |
| Kup | 5 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 2 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **39** | **4**
 |
| Prijateljske | 112 | 19 |
| ***Sveukupno*** | **151** | **23** |

Vanjske poveznice
-----------------

* Bogdan Kragić kod Mosora: Volili smo Hajduka, pismu i lipe ženske!

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
Zastava Tanzanije
**Zastava Tanzanije** je usvojena 30. juna 1964. godine. Nastala je kombinovanjem zastava Tanganjike i Zanzibara.

Boje zastave su određene od strane Odeljka za planiranje i privatizaciju predsedničkog kabineta Tanzanije. Zastava je crnom trakom sa žutim porubom dijagonalno podeljena na dva trougla zelene (gornji) i plave (donji) boje. Zelena boja je simbol vegetacije u zemlji, žuta rudnog bogatstva, crna domorodačkog Svahili naroda, a plava brojnih jezera, reka i Indijskog okeana.


|  |
| --- |
| **Državna zastava / Državni grb** |
| Spisak državnih zastava | Spisak državnih grbova |

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Tanzanije*** na Wikimedijinoj ostavi
**Carcass** (engleski: *Carcass Island*, španjolski: *Isla del Rosario*) je jedan od otoka malog arhipelaga otoka West Point koji leži sjeverozapadno od obale Zapadnog Falklanda.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Carcass* ima izduljeni oblik dug je 10 km, a širok 2.5 km, površine 18.9 km².
Sjeverozapadna obala Carcassa ima velike pješčane uvale sa okomitim kamenim stijenama, sjeveroistočna obala ima hridi sa strmim padinama. Najviši vrh na otoku je *Gora Byng* od 220 m. Po otoku ima nekoliko većih slatkovodnih jezerca, važnih staništa ptica, koja leže na zapadu otoka. Otok Carcass se koristi kao pašnjak za uzgoj ovaca od kraja 19. vijeka.

Pogled na Port Patterson, jedino naselje na otoku

Historija
---------

Otok je dobio ime po britanskom jedrenjaku *Carcass* koji je posjetio otok 1766. i susjedni arhipelag Jason koji je dobio ime po pratećem brodu te male flotile - *Jason*.

Jedino naselje od desetak stanovnika leži u velikoj uvali - *Port Patterson* na jugozapadnoj obali, to je zapravo skup zgrada ovčarske farme osnovane krajem 19. vijeka, uz mali lukobran i lučicu. 
Port Patterson je na Falklandima poznat po svojim zelenim okućnicama, na kojima je uspješno presađeno nešto drveća i ukrasnog grmolikog bilja.

Pogled na otok Carcass sa mora
Obale otoka stanište su brojnih kolonija pingvina, morskih lavova, delfina i ptica zbog tog je Carcass u novije vrijeme postao turistička destinacija, tako da danas u naselju radi pansion sa malom trgovinom za turiste.

Za Carcass vozi trajekt iz lučice New Haven na Istočnom Falklandu jedamput na mjesec, koji na svojoj kružnoj plovidbi oko Zapadnog Falklanda iskrca putnike i po otocima; New, West Point, Saunders, Keppel, Golding, Pebble i Weddell.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*West Point Island Group*" (engleski). Falklands Conservation. Arhivirano iz originala na datum 2011-07-10. Pristupljeno 14. 04. 2012.
2. 1 2  „*Carcass Island*" (engleski). Falkland Islands Tourist Board Stanley. Pristupljeno 16. 04. 2012.
3. ↑  „*Ferry and Boat in Falkland Islands*" (engleski). Horario de ferry. Pristupljeno 13. 04. 2012.

Vanjske veze
------------

* Carcass Island (na portalu Arnie Travels) ()
* Carcass Island (na portalu Falkland Islands Tourist Board Stanley) ()
* Detaljna karta Falklanda

***Carcass*** na Wikimedijinoj ostavi
Zastava Zimbabvea
Zastava Zimbabve-Rodezija 1979–1980
Zastava Zimbabvea je usvojena 18. aprila 1980. Zastava se sastoji od sedam jednakih horizontalnih pruga čije boje nose simbolično značenje. Na levoj strani se nalazi beli trougao sa pticom koja je simbol istorije ove države jer je njena statuica nađena u iskopinama ove zemlje. Crvena zvezda ispod nje je simbol borbe za oslobođenje i mir.

Zvanično značenje boja na zastavi je sledeće:

* Zelena: ruralni delovi zemlje i poljoprivreda
* Žuta: bogatstvo minerala u zemlji
* Crvena: krv prolivena u borbi za slobodu
* Crna: nasleđe autohtonih Afrikanaca u Zimbabveu
* Bela: mir

Ipak kritičari tvrde da su zelena-žuta-crna-crvena kombinacija pruga izvedena iz ZANU partijske zastave i tako ustvari predstavljaju simbol njihove kontrole nad zemljom.


|  |
| --- |
| **Državna zastava / Državni grb** |
| Spisak državnih zastava | Spisak državnih grbova |

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Zimbabvea*** na Wikimedijinoj ostavi
**Nebojša Popović** (Vukovar, 4. travnja 1992.) je hrvatski nogometaš. Njegov brat je bio pokojni Danijel Popović, mladi reprezentativac Hrvatske i igrač Osijeka.

Karijera
--------

Nogometom se počeo baviti u osječkom Grafičaru. Kasnije je igrao za kadete NK Dinamo Zagreb, te do lipnja 2010. za juniore sesvetske Croatije kada prelazi u HNK Sloga Uskoplje gdje je odigrao 11 utakmica i postigao 3 zgoditka. Uz seniore, povremeno je igrao i za juniore Sloge. U siječanjskom prijelaznom roku prelazi u premijerligaša NK Travnik. Za Travnik je debitirao 26. siječnja 2011. u utakmici sa Zvijezdom. U istoj utakmici zabio je i svoj prvi gol. Nakon Travnika, 2013. godine, prelazi u mostarski Zrinjski. Za Zrinjski je u službenim utakmicama debitirao na utakmici kvalifikacija za Europsku ligu protiv andorske UE Escale Santa Coloma. U debiju je postigao svoj prvi gol za novu momčad. Proljetni dio sezone proveo je na posudbi u gabeoskom GOŠK-u.

Bio je na nekoliko okupljanja mladih hrvatskih reprezentacija, ali nije imao službenih nastupa sve do 24. svibnja 2011. kada debitira za hrvatsku reprezentaciju do 19 u kvalifikacijama za europsko prvenstvo protiv Estonije u Rovinju.

Izvori
------

1. ↑  Zvijezda odnijela bod iz Travnika
2. ↑  „Hrvati prema EP-u krenuli pobjedom". Arhivirano iz originala na datum 2015-01-22. Pristupljeno 2014-07-26.

Vanjske poveznice
-----------------

* Hercegovina.info Popovića nisu zaustavile ni velike tragedije, smrt brata, majke i oca, bolest sestre (članak iz Večernjeg lista)
* Profil Arhivirano 2011-06-07 na Wayback Machine-u na transfermarkt.de
* Profil na uefa.com
Zastava Čada
**Zastava Čada** se sastoji od tri jednaka vertikalna polja plave, žute i crvene boje. Ove boje predstavljaju kombinaciju boja Francuske sa panafričkim bojama. 

Ova zastava je se čini identičnom zastavi Rumunije što je dovelo o manjih komplikacija. Rumunski predsjednik Ion Iliescu je rekao da Rumunija neće odustati od svoje zastave a Čad je pozvao UN da razjasni i riješi ovu situaciju.

Zastave su iste još od 1989. godine kada je grb komunizma sklonjen sa zastave Rumunije. Iako se zastave čine istim neki stručnjaci kažu da je nijansa plave drugačija, naime da Rumunija na svojoj zastavi ima tamniju nijansu. Ipak gosp. Iliescu kaže da Rumuni nemaju razloga za brigu jer je Čad nezavisan tek od 1960. godine.

Rumunski ministar vanjskih poslova kaže da je Rumunija započela registraciju koju vodi Svjetska Intelektualna Imovinska Organizacija (World Intellectual Property Organisation) koja registruje državne simbole, zvanične znakove zemlje i pečate. Ministarstvo tvrdi da nisu upoznati ni sa kakvim pritužbama u žalbenom periodu od 12 mjeseci. Također tvrdi da nemaju zvaničnih informacija od Republike Čad o pozivanju UN-a vezano na ovu stvar.

***Zastava Čada*** na Wikimedijinoj ostavi

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike
Koordinate: 44°28′56″N 16°19′48″E﻿ / ﻿44.48222°N 16.33000°E﻿ / 44.48222; 16.33000

Titov voz na Oštrelju
**Titov voz na Oštrelju** nalazi se na području opštine Bosanski Petrovac, Bosna i Hercegovina. Proglašen je za nacionalni spomenik BiH

Lokacija
--------

Nalazi se u blizini centra naselja Oštrelj, 25–30 m desno od magistralnog puta Bosanski Petrovac – Drvar, u blizini nekadašnjeg šumskog kolosjeka koji vodi prema Javorovoj kosi – Osječenici, uskotračne Štainbajsove željezničke pruge koja je povezivala Drvar sa Srneticom.

Historija
---------

Za vrijeme Drugog svjetskog rata prugu na području Oštrelja koristili su partizani u nekoliko navrata. U upravi željeznica NDH u Zagrebu cijelo vrijeme je bila označena crvenom bojom – ne radi. Vrhovni štab NOVJ, sa Josipom Brozom Titom, 8. oktobra 1942. godine iz pravca Mliništa dolazi na Oštrelj i smješta se u manju kompoziciju. Oštrelj je tada bio u sastavu slobodne teritorije Bihaćke republike. Obuhvat Bihaćke republike zauzimao je dužinu od 250 km i širinu oko 80 do 100 km. U tom trenutku ova lokomotiva sa kompozicijom bila je jedini voz koji je saobraćao na teritoriji Europe koja nije bila okupirana od strane Njemačke.

Opis
----

Parna lokomotiva oznake znov n. 12 Maffei 2438/1904 je proizvedena u njemačkom preduzeću Krauss-Maffei 1904. godine. Lokomotiva je imala maksimalnu brzinu 25 km/h. Oznaka osovina po njemačkoj notifikaciji bila je B´Bt-n4v(12). Vozila je isključivo na Steinbeisovim/Šipadovim prugama.

Poštanski, dvoosovinski metalni vagon Dn 5202, u kojem je bio smješten Josip Broz Tito, dug je 7,90 m. Tokom Titovog boravka na Oštrelju u oktobru 1942. godine, vagon je bio podijeljen na dva dijela. U jednom dijelu nalazila se metalna peć, nepomična klupa i polica. U drugom odjeljenju nalazila se jedna šira nepomična klupa (krevet), polica, stol i četiri stolice. Poštanska kola su izvana bila obojena zelenom bojom, a iznutra obložena celuloznim papirom sive boje proizvedenim u tvornici celuloze u Drvaru. Tokom Drugog svjetskog rata ova kola su sa namještajem izgorjela.

Prilikom restauracijskih i konzervacijskih poslova izvođenih tokom 2006. i 2007. godine, voz je dobio izgled iz ratnog perioda (ćirilični natpis *Proleterka*, zvijezde petokraka na lokomotivi, brojčane oznake – nazivi lokomotive i vagona). Voz se nalazi u blizini nekadašnjeg šumskog kolosjeka koji je vodi prema Javorovoj kosi – Osječenici.

Sadašnje stanje
---------------

Voz se nalazi u dobrom stanju

Literatura
----------

* Vladimir Dedijer, Dnevnik 1941-1945. Beograd: 1954

Vanjski linkovi
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |
**Đuro Purišić**, nekadašnji igrač Hajduka iz tridesetih godina. Za Bile je nastupio 112 puta i postigao jedan zgoditak u 60 službenih nastupa, a odigrao je i 52 prijateljske utakmice.

Prvi Đurin nastup bio je 22. travnja 1934. za kup Jugoslavije protiv Jugoslavije iz Beograda, a nastupa u prvom sastavu. Ovu utakmicu protiv beogradske Jugoslavije Hajduk je odigrao sa **2:2**, a golove su postigli Kragić i Benčić. Uz njih nastupili su i Krstulović (branka), J. Matošić, Radošević, Težoro, Dešković, Benčić, Žulj, V. Kragić, Lemešić i Rosić.

Purišić je za Bile igrao u 8 osam utakmica za kup, i u pet utakmica Splitskog podsaveza. Svoj jedini zgoditak postigao je protiv BSK-a u Splitu 7. ožujka 1937, koju je Hajduk dobio sa 4:2 (uz jedan svoj autogol), ostali strijelci bili su Blažević i Lemešić.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 47 | 1 |
| Kup | 8 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 0 | 0 |
| Splitski podsavez | 5 | 0 |
| **Ukupno** | **60** | **1**
 |
| Prijateljske | 52 | 0 |
| ***Sveukupno*** | **112** | **1** |

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk