recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zorko Čanadi** (Orahovica, Našice, 25. jul 1925 — Beograd, 24. avgust 2003), učesnik NOR-a i general-pukovnik JNA. U periodu od 1985. do 1987. godine obavljao je funkciju načelnika Generalštaba Jugoslovenske narodne armije.

Biografija
----------

Rođen je 25. jula 1925. godine u Orahovici. Posle završene osnovne škole, postao je trgovački pomoćnik. Član Savez komunista Jugoslavije postao je krajem 1943. godine. Iste godine stupio je u Narodnooslobodilačku borbu i to u Osamnaestu brigadu NOVJ gde je bio vodni delegat i komesar čete. Od marta 1944. bio je politički komesar baterije, diviziona i bataljona.

Od 1945. do 1948. i od 1950. do 1953. bio je na školovanju u Oficirskoj školi, Vojnom učilištu protivavionske artiljerije i Vojnoj akademiji. Ratnu školu JNA završio je 1964. godine. U čin general-majora unapređen je 1972, general-potpukovnika vanredno 1976. i general-pukovnika prevremeno 1982. godine.

U svojoj karijeri obavljao je više štabnih dužnosti i to: načelnik Operativnog odeljenja Operativne uprave Кomande RV i PVO, načelnik PVO komande Pete armije i dr. Više odgovornih dužnosti obavljao je i u vojnim školama: bio je nastavnik, načelnik katedre, načelnik Školskog centra PVO i dr. Generalštabne dužnosti obavljao je u Upravi artiljerije i Upravi PVO Generalštaba JNA, a bio je i načelnik uprave PVO i načelnik Prve uprave, ujedno zamenik načelnika generalštaba JNA. Načelnik štaba i ujedno zamenik komandanta Prve armije bio je od 1974. do 1978. godine, a komandant Pete armije od 1980. do 1985. godine.

U periodu od 1. septembara 1985. do 15. septembara 1987. obavljao je funkciju načelnika Generalštaba Jugoslovenske narodne armije.

Aktivna vojna služba prestala mu je 31. decembra 1987. godine. Umro je 24. avgusta 2003. godine u Beogradu.

Literatura
----------

* *Vojni leksikon*. „Vojnoizdavački zavod" Beograd, 1981. godina.
* Ivetić, Velimir (2000). *Načelnici generalštaba 1876—2000*. Beograd: Novinsko-informativni centar VOJSКA.
**Ponhea Yat** (kmerski: ពញាយ៉ាត; tajlandski: พญาญาติ *Phaya Yat*; Yaśodharapura, 1396. – Chaktomuk, 1466.), znan i kao **Barom Reachea II** (kmerski: បរមរាជាទី២; tajlandski: บรมราชาที่ ๒ *Borommaracha Thi Song*), bio je kambodžanski vladar poznat kao posljednji vladar Kmerskog Carstva i prvi vladar u tzv. Mračnom dobu.

Na tronu je naslijedio Thomu Saoka, preuzevši vlast 1405. godine. S obzirom na generalnu opskurnost izvora za to doba kambodžanske historije, o vladavini Ponheje Yata se ne zna previše. Poznato je da je pri početku svoje vladavine poslao izaslanika u Kinu te da se u dva navrata (1408. i 1414.) žalio kineskom caru Yongleu zbog upada vojske Kraljevine Champa, koju je tada vodio Jaya Simhavarman V.

Kada je 1431. godine došlo do sijamske invazije, Ponhea Yat je napustio prijestolnicu Yaśodharapuru, što se smatra službenim krahom Kmerskog Carstva i početkom Mračnog doba. Ponhea Yat je inicijalno preselio sjedište u Basan (danas Srey Santhor), a onda ubrzo i u Chaktomuk, koji će ostati prijestolnica do kraja njegove vladavine. Nakon preseljenja u Chaktomuk, kralj je naredio velike građevinske radove s ciljem zaštita grada od poplava te izgradnju nove kraljevske palače. Za njegove vladavine je izgrađeno i šest budističkih manastira u okolici grada.

Umro je 1466. godine, a pokopan je u stupi u sklopu hrama Wat Phnom. Naslijedio ga je njegov najstariji sin, Narayana Reachea, koji je vladao do 1469. kada je tron preuzeo njegov drugi sin, Srey Reachea.
**Tvrtko Radivojević Kotromanić** (oko 1450. - sultanov tabor kod Jajca 5. juni 1463.) je bio princ iz porodice Kotromanića, te sin Radivoja i Margarite i unuk Stjepana Ostoje. Bio je jedan od nekoliko Kotromanića pogubljenih 5. juna 1463. godine.

Porijeklo i porodica
--------------------

Tvrtko je rođen 1450. najvjerovatnije u Vranduku kao najstariji sin Radivoja Ostojića I Katarine. Pored Tvrtka, Radivoj i Katarina su imali još dva sina : 

  

* Đurađa, pomenut 1455. godine .
* Matija , „kralj Bosne"

### Život

Tvrtko je od rođenja živio sa ocem, majkom i braćom u Vranduku. Godinu 1459. Tvrtko provodi u Smederevu, tu je prisustvao vjenčanju svog rođaka Stjepana i njegove zaručnice Jelene. Preživio je tursku opsadu Smedereva krajem juna 1459. godine. Kasnije negdje u julu 1459. stigao je u Bobovac. Sljedeće osobe su prisustvale putovanju Smederevo-Bobovac :

* Radivoj Ostojić
* Katarina od Velike
* Matija Radivojević
* Stjepan Tomašević
* Jelena Branković (Mara)
* Đurađ Radivojević Kotromanić ?
* Jelena Paleolog ?

Tvrtko je vrijeme provodio u Bobovcu. Dana 10. jula 1461. godine umire Tvrtkov amidža Stjepan Tomaš , a naslijeđuje ga sin Stjepan Posljedni. Tvrtkov otac Radivoj ponovno dobiva Vranduk na upravu , u Vranduku Tvrtko će provesti do početka maja 1463 .

U aprilu 1462. Stjepan odbija platiti danak sultanu .Ovaj događaj izaziva napad na Bosnu. Početkom 1463. godine dvojica bosanska delegacija došla su pregovarati s Sultanom u Carigradu .Dogovor je bio petnaestogodišnji mir .Dogovor je postignut. Samo tri dana kasnije odluka je donesena o unštenju Bosne. Već u martu osmanska vojska se okupila u Jedernima i krenula u osvjački pohod .Početkom maja vojska je stigla na granicu Bosne. Već 21. maja 1463. biva osvojen Bobovac.U tom trenu Tvrtko se nalazio u Ključu .S kraljem , roditeljima i rođacima. Osamnlije su opsjedale Ključ .Kralj ih je zamolio da puste njega i njegove sljedbenike na miran izlaz iz grada , baš kao na opsadi Smedereva 1459 .To su osamanlije ispunile i kralj im je otvorio vrata Ključa. U poslajednim danima maja Tvrtko zajedno s ocem i Stjepanom je otputovao u Jajce pred sultana Mehmeda. Ali nisu bili pošteđeni Tvrtko je zajedno s sjedećim osobama pogubljen u jutro 5. juna 1463 :

  

* Radivoj Ostojić
* Stjepan Tomašević
* oko 200. bosanskih plemića

  


| * p
* r
* u
Kotromanići |
| --- |
| Banovi(1254–1377) | Prijezda I • Prijezda II • Stjepan I • Stjepan II • Tvrtko I • Stjepan Vuk Kotromanić |
| Banice | Elizabeta Nemanjić  • Elizabeta Pjast  • Doroteja Šišman |
| Kraljevi/kraljice(1377–1463) | Stjepan Tvrtko I  • Stjepan Dabiša • Jelena Gruba  •Stjepan Ostoja • Stjepan Ostojić • Stjepan Tvrtko II • Stjepan Tomaš  • Stjepan Tomašević |
| Kraljice (supruge) | Doroteja Bdinska  • Jelena Gruba  • Vitača • Kujava Radenović • Jelena Nelipčić • Doroteja Gorjanska  • Vojača  • Katarina Kosača  • Jelena Branković (Mara) |
| Ostali značajni Kotromanići | Vladislav Kotromanić  • Jelena Šubić  • Marija, helfenštajnska grofica  • Elizabeta, kraljica Ugarske i Poljske • Katarina, celjska grofica • Jelena, opavska vojvotkinja • Radivoj Ostojić  • Žigmund Kotromanić (Ishak-beg Kraljević)  • Katarina Kotromanić |
**Aisin-Gioro Puyi** (kineski: 愛新覺羅·溥儀), poznatiji kao **Henry Pu Yi** (kineski: 溥儀; Peking, 7. veljače 1906. – Peking, 17. listopada 1967.) je bio posljednji kineski car i dvanaesti te posljednji vladar dinastije Qing. Pu Yi, znan i kao **car Xuantong**, na tron dolazi 1908. godine, sa samo dvije godine te, preko svojih regenta, vlada do 12. veljače 1912. godine, kada abdicira i na taj način dokida carstvo u Kini. U periodu od 1. do 12. srpnja 1917. general Zhang Xun ga je nakratko imenovao nominalnim carem obnovljenog carstva, no taj je pokušaj brzo propao. Godine 1932. nakon što je Japan formirao marionetsku tvorevinu Mandžukuo, Pu Yi je postavljen na čelo tvorevine pod imenom **Datong** (**Ta-tung**). Dvije godine kasnije, Japan ga je proglasio **carem Kangdeom** od Mandžukuoa, kojim je vladao sve do 1945. godine. 

Nakon uspostave Narodne Republike Kine 1949. godine, Pu Yi je deset godina proveo u zatvoru kao ratni zločinac, gdje je napisao voje memoare. Do kraja života je bio pod stalnim nadzorom, no nije doživio i javno sramoćenje kao neki njegovi suvremenici. Preminuo je u Pekingu od komplikacija uzrokovanih karcinomom bubrega i srčanom manom, 17. listopada 1967. godine.
**Åre** čita se **Ore**, je gradić na sjeverozapadu Švedske od 1,417 stanovnika u užem centru, dok kao općina ima 10,274 stanovnika.

Geografija
----------

Åre leži u Grofoviji Jämtland u Skandinavskom masivu, na obali Jezera Åresjön, na željezničkoj pruzi Östersund - Trondheim.

To je oko 350 km ispod Arktičkog kruga, 80 km istočno od Östersunda i njegovog aerodroma.

Pogled na skijalište Areskutan

Historija
---------

Stara crkva Årea, podignuta je u 12. vijeku. Tokom 18. i 19. vijek, Åre je bio maleno rudarsko naselje u kom se kopao bakar na lokalitetu Fröå.

Turizam se počeo razvijati u vrijeme gradnje željezničke pruge Östersund - Trondheim u Norveškoj. Prvi veliki hotel Grand podignut je 1896. Od tad je Åre postajao sve više ladanjsko mjesto, osobito popularan među sve brojnijim skijašima.

Privreda
--------

Današnji Åre je turističko mjesto i svjetski poznato skijalište, u njemu su održana dva svjetska prvenstva u alpskom skijanju: 1954. i 2007. a biće i domaćin budućeg koje će se održati 2019.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Sweden: Jämtland" (engleski). City population. Pristupljeno 05. 05. 2015.
2. ↑  „*Key Facts about Åre, Sweden*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 05. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Åre*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice naselja i skijališta ()
**Štrajk muzičara** (engleski: ), **Zabrana snimanja** (engleski: ) ili **Bojkot snimanja** (engleski: ) je naziv za veliki štrajk američkih zabavnih muzičara koji je trajao od augusta 1942. do novembra 1944. godine, a tokom koga su muzičari, organizirani u sindikat Američke federacije muzičara (AFM) odbijali snimati nove gramofonske ploče, nastojeći od vodećih diskografskih kuća ishoditi veće tantijeme, odnosno isplatu naknade za izvođenje pjesama i kompozicija u radio-programu. Predsjednik sindikata James Petrillo štrajk najavio 18. decembra 1941. godine, usprkos toga što su SAD ušle u drugi svjetski rat i što je veliki dio javnosti štrajkanje u takvim okolnostima smatrao neprimjerenim; usprkos pritisaka, štrajk je započeo. Diskografske kuće i radio-stanice su se štrajku nastojale suprotstaviti koristeći arhivske snimke, a od 1943. godine koristeći prateće vokale umjesto orkestara kao pratnju svojih najpopularnijih pjevača; usprkos toga se ispostavilo kako se fond starih ploča potrošio. Dio diskografskih kuća je na kraju kapitulirao i pristao na Petrillove zahtjeve. Petrillo je sa štrajkom nastavio čak i kada je arbitraža Rooseveltove administracije presudila u korist diskografskih kompanija. Na kraju su 11. novembra 1944. RCA Victor i Columbia Records potpisale sporazum sa AFM kojim je štrajk okončan. AFM će četiri godine pokrenuti sličan štrajk kada su spornima postale izvedbe pjesma i kompozicija na novom mediju televizije.

Muzičarski štrajk je, iako je završio pobjedom sindikata, za posljedicu imao sumrak tzv. big bandova (velikih orkestara), s obzirom da su se diskografske kuće orijentirale na pojedinačne pjevače i vokalne sastave, a što će imati značajne posljedice za razvoj zabavne muzike 1950-ih i 1960-ih.

Eksterni linkovi
----------------

* Reproduction of Down Beat magazine article on the start of strike Arhivirano 2003-08-09 na Wayback Machine-u
* Billboard, July 26, 1947-Wither Disk Biz, Petrillo? Article discusses second AFM strike which would take place in 1948.
* Time, December 27, 1948-One for Harry Arhivirano 2011-02-01 na Wayback Machine-u Time Magazine's account of the settlement of the second AFM strike in 1948.
**Rachel Donelson Robards Jackson**, rođena kao **Rachel Donelson**, (15. jun 1767 – 22. decembar 1828) bila je supruga američkog vojskovođe, državnika i predsjednika Andrewa Jacksona. Iako se ponekad navodi kao Prva dama SAD, umrla je nekoliko mjeseci prije muževog preuzimanja dužnosti, te je Prva dama *de facto* postala njena nećaka Emily Donelson.

Rodila se kao kćer pukovnika Johna Donelsona, koga je u dobi u 12 godina pratila zajedno sa grupom prvih bijelih doseljenika na području današnje države Tennessee. Njen otac je bio jedan od osnivača današnjeg grada Nashville. Rachel Donelson, koja je, prema svjedočanstvima, svojom ljepotom privlačila brojne prosce, se 1787. udala za zemljoposjednika i špekulanta Lewisa Robardsa, ali je brak bio nesretan i brzo se raspao. Andrewa Jacksona je upoznala oko 1790. godine, kada je on bio stanoprimac njene majke Rachel Stockley Donelson. Za njega se sljedeće godine udala, ali razvod sa Robardsom nije bio formalno dovršen, te je zajedno sa Jacksonom sljedeće tri godine živjela u stanju bigamije, prije nego što se konačno razvela; brak sa Jacksonom je bio formalno poništen te se za njega ponovno udala 1794. godine. 

Jackson i Donelson nisu imali djece. Na predsjedničkim izborima 1828. godine je bigamijska prošlost supružnika u kampanji bez uspjeha korištena od tadašnjeg predsjednika i Jacksonovog suparnika Johna Quincyja Adamsa. Jackson je, kao popularni heroj bitke kod New Orleansa glatko pobijedio. Rachel Jackson je iznenada preminula mjesec dana kasnije; historičari, na temelju simptoma koje je opisao sam Jacskon, vjeruju da je u pitanju bio srčani udar. Prema svjedočenju suvremenika, Jacksona je smrt izuzetno teško pogodila. 

Njen život je književnik Irving Stone opisao u historijskom romanu *The President's Lady* iz 1950. godine.

Vanjske veze
------------

***Rachel Jackson*** na Wikimedijinoj ostavi

* Rachel Jackson na Find a Grave
* The Jackson Marriage
* Rachel Jackson at C-SPAN's *First Ladies: Influence & Image*

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 75327821
* LCCN: n86022542
* ISNI: 0000 0001 1673 8999
* GND: 143643622
* SUDOC: 078634644
* NKC: xx0082662

 |
**Željko Čajkovski** (Zagreb, 5. svibnja 1925. – München, 11. studenoga 2016.), jugoslavenski nogometaš i nogometni trener. Osvajač je srebrne medalje na Olimpijskim igrama u Londonu 1948. godine. Mlađi je brat hrvatskoga nogometaša Zlatka Čajkovskoga. Diplomirani ekonomist.

Klupska karijera
----------------

Igrao je za hrvatske klubove HAŠK (1942.–45.) i Dinamo Zagreb (1945.–56.) te za njemačke Werder Bremen (1956.–58.) i 1. FC Lichtenfels. Sa zagrebačkim Dinamom osvojio je 2 prvenstva Jugoslavije (1948. i 1954.) i jedan kup (1951.).

Reprezentativna karijera
------------------------

Za nogometnu reprezentaciju Jugoslavije odigrao je 19 utakmica i postigao 12 pogodaka. Prvi put za Jugoslaviju nastupio je 1947. godine protiv Čehoslovačke (1:3) u Pragu, a posljednji put 1951. godine protiv Švicarske (7:3) u Beogradu.

Javnost ga pamti kao strijelca jednog od najznačajnijih pogodaka u povijesti jugoslavenskoga nogometa. U kvalifikacijama za nastup na Svjetskom nogometnom prvenstvu 1950. godine u Brazilu, tadašnja Jugoslavija odigrala je dvije kvalifikacijske utakmice s Francuskom. Obje su završile rezultatom od 1:1. Zbog toga je odigrana majstorica na neutralnom terenu, u Firenci, 11. prosinca 1949. godine. Nakon regularnog tijeka utakmice rezultat je bio 2:2. Potom u produžetku, u 114. minuti, Željko Čajkovski postigao je pogodak kojim je Jugoslaviji omogućio odlazak na Svjetsko prvenstvo u Brazil.

Trenerska karijera
------------------

Počeo je kao igrač/trener u 1. FC Lichtenfelsu. Poslije je od 1964. do 1966. godine trenirao Spvgg Fürth te Borussiju Neunkirchen, od 1967. do 1969. godine, u drugom njemačkom razredu te jednu sezonu Borussiju Neunkirchen u Bundesligi a koju je sezonu prije toga i uveo u najviši razred njemačkoga nogometa. Od 1971. do 1974. godine trenirao je SSV Ulm 1846 u trećem razredu osvojivši prvenstvo dva puta, no nije postigao promociju s tim klubom. U prvome dijelu sezone 1974./75. trenirao je VFR Heilbronn, a u drugome dijelu, Wacker 04 Berlin oba dva u drugom njemačkom razredu.

Priznanja
---------

### Individualna

* Dobitnik je Srebrene plakete NSJ.

### Klupska

**Dinamo Zagreb**

* Prvenstvo Jugoslavije u nogometu **(2)**: 1947./48. 1953./54.
* Kup maršala Tita **(1)**: 1951.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  Nogometni leksikon: Čajkovski, Željko Arhivirano 2016-11-12 na Wayback Machine-u, preuzeto 8. srpnja 2013.
2. ↑  Robert Bajruši, *Najvještiji trgovac među nogometašima. U Dinamu sam zarađivao švercajući najlonke* Arhivirano 2012-05-23 na Wayback Machine-u, *Nacional*, br. 420, 3. prosinca 2003. preuzeto 8. srpnja 2013.

| * p
* r
* u
Sastav SFR Jugoslavije   na  FIFA Svjetskom prvenstvu 1950. |
| --- |
| 
* GK Beara
* GK Mrkušić
* DF Broketa
* DF Z. Čajkovski
* DF Čolić
* DF Horvat
* DF Stanković
* MF Atanacković
* MF Đajić
* MF Jovanović
* MF Katnić
* MF Palfi
* MF Radovniković
* MF Zlatković
* FW Bobek
* FW Ž. Čajkovski
* FW Firm
* FW Mihajlović
* FW Mitić
* FW Ognjanov
* FW Tomašević
* FW Vukas
* Izbornik: Arsenijević

 | Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija |
**Ralph Plahi** (engleski: ; ? - 1057), također poznat i kao **Ralph od Mantesa** bio je engleski plemić i velikodostojnik, koji je kao earl od Hereforda vladao od 1051. do 1055. ili 1057. Rodio se u Francuskoj kao sin vexinskog grofa Dreuxa (Drogo) i princeze Gode, kćeri engleskog kralja Ethelreda II Nespremnog i Emme od Normandije. Kada se njegov ujak i budući kralj Edward Ispovjednik vratio 1041. u Englesku, pratio ga je Ralph. Prvi put se kao earl spominje u nekoliko povelja 1050. Godine 1051. je sa vojskom i flotom pokušao spriječiti povratak prognanog earla Godwina iz izgnanstva u Englesku, ali bez uspjeha. Nakon što je 1052. preminuo Godwinov sin Sweyn dobio je njegovo mjesto earla Hereforda.

Godine 1055. se Aelfgar, earl Istočne Anglije, pobunio protiv kralja i sklopio savez sa velškim vladarom Gruffydd ap Llywelynom. Ralph im se suprotstavio u bitci 24. oktobra 1055. Tada je njegova vojska razbijena, a kroničari tvrde da je bijeg započeo upravo Ralph sa svojim vitezovima, zbog čega je i dobio nadimak "Plahi". Umro je dvije godine kasnije. Historičari se spore oko toga je li zbog poraza izgubio mjesto earla ili je na njemu ostao do smrti.

Njegov sin Harold je bio ostavljen na brigu kraljice Edith od Wessexa, a nakon normanskog osvajanja je dobio dio očevih zemalja. Njegovi potomci čine porodicu Sudeley koja živi u selu Toddington u grofoviji Gloucestershire.

Literatura
----------

* *Anglo-Saxon Chronicle*. Arhivirano iz originala na datum 2006-04-21. Pristupljeno 2012-11-21.
* Hynde, Thomas (ed.) (1995). *The Domesday Book: England's History Then and Now.*.
* DeVries, Kelly (1999). *The Norwegian Invasion of England in 1066*. Boydell Press. str. 108–114. ISBN 1-84383-027-2.
* O'Brien, Harriet (2005). *Queen Emma and the Vikings*. London: Bloomsbury. str. 223–224.
* Barlow, Frank (2002). *The Godwins*. Pearson Longman.
* Stafford, Pauline (2001). *Queen Emma & Queen Edith: Queenship and Women's Power in Eleventh-Century England*. Blackwell.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Sweyn Godwinson**  |  **earl Herefordshirea** 1052–1057 | Slijedi: **spajanje sa Wessexom**  |
Logotip Kluba Močvara
**Močvara** je klub neprofitne udruge građana Udruženje za razvoj kulture "URK", a otvoren je 1999. godine u Runjaninovoj ulici u Zagrebu. Od 2000. do danas djeluje u bivšoj tvornici Jedinstvo u kvartu Trnje uz obalu rijeke Save. Program Močvare sastoji se od koncerata, glazbenih slušaonica, izložbi, kazališnih predstava, filmskih i književnih programa te radionica.

Povijest prostora
-----------------

Godine 1966. u ovom prostoru je otvoren *Institut za procesnu tehniku* kao podružnica *Omladinske tvornice Jedinstvo*. Nakon raspada Sovjetskog Saveza početkom 1990-ih i smanjenja narudžbi te drugih otegotnih uvjeta poslovanja (carinskih ograničenja, otežane naplate isporučenih dobara te razdvajanja od čakovečkog Metalca sredinom 1990.) *Jedinstvo* je poslovalo sa sve više poteškoća. Pretvorbu u dioničko društvo (1992. godine) i privatizaciju vlasništva (od 1998. do 2000. godine) pratio je smanjeni opseg posla i drastično smanjenje broja zaposlenika. Krajem 90-ih godina 20. stoljeća prostor koji je bio tada pod upravom zagrebačkog *Gradskog ureda za kulturu* inicijalno se otvara gradskim kazalištima za skladištenje scenografija i ostalih materijala. Godine 1998. kazališna skupina Kufer postaje prvi dugotrajni korisnik s idejom da se u velikoj dvorani otvori kazalište namijenjeno mladim autorima i njihovim projektima. U prostoru djeluje i Pogon – Zagrebački centar za nezavisnu kulturu i mlade. To je ustanova u kulturi koju su krajem 2008. zajednički osnovali i kojom zajedno upravljaju Operacija grad i Grad Zagreb.

Povijest kluba
--------------

Prije useljavanja u sadašnji prostor uz Trnjanski nasip, udruga je svoje programe organizirala u drugim gradskim prostorima - KSET-u, Rupi - klubu na Filozofskom fakultetu ili pak na livadama - kao što je bio festival na Ponikvama. Kao posebno važan navodi se prvi URK-ov klupski koncert u KSET-u 29. studenoga 1996. na kojem su svirali Šumski, Mance i poljski bend Ewa Braun, a plakat je napravio Igor Hofbauer, strip-autor čiji su plakati i programske knjižice vizualno najprepoznatljiviji dio Močvarina umjetničkog habitusa.

### Glazbeni izvođači

U Močvari su nastupili razni poznati glazbeni sastavi kao što su Sick of It All, Dillinger Escape Plan itd.

Zanimljivosti
-------------

* U prostoru bivše tvornice *Jedinstvo* djeluje i kazališni umjetnik Damir Bartol Indoš.
* U blizini kluba nalazi se i Aleja skulptura na savskom nasipu koja je pokrenuta na inicijativu akademskog kipara Ratka Petrića.

Izvori
------

1. ↑  Klub Močvara. Archived from the original on 2022-06-26. Preuzeto 2022-07-05.
2. ↑  Jedinstvo.
3. ↑  Jutarnji list - KLUB NEVIDLJIVE ZAGREBAČKE KULTURE Priča o Močvari priča je o tome kako smo preživjeli devedesete (hr-hr) (2018-04-21).

Vanjske poveznice
-----------------

* Mrežna stranica *Kluba Močvara*
* Tvornica Jedinstvo Zagreb
**René Cresté** (5. decembar 1881 - 30. novembar 1922) bio je francuski glumac, najpoznatiji po ulozi maskiranog borca za pravdu Judexa u istoimenoj nijemoj filmskoj seriji.

Karijeru je započeo početkom 20. vijeka na kazalištu, da bi ga 1908. angažirala filmska kompanija Gaumont za niz, uglavnom kratkih ostvarenja od kojih je većina danas izgubljena. Na početku prvog svjetskog rata se 1914. prijavio u francusku vojsku te sudjelovao u borbama u kojima je ranjen. Demobiliziran je 1915. te se ponovno priključio Gaumontu. Godine 1916. mu je režiser Louis Feuillade povjerio ulogu Judexa, koja ga je učinila najpopularnijim francuskim glumcem svog doba. Popularnost serijala je dovela do snimanja sličnog serijala pod naslovom *Tih Minh* 1918. a godine 1919. je snimljen i Judexov nastavak pod nazivom *La Nouvelle Mission de Judex*. Ti su ga uspjesi potaknuli da 1921. pokrene vlastiti filmski studio Films René-Cresté, ali su njegova ostvarenja doživjela neuspjeh. Karijeru je na kraju morao prekinuti zbog tuberkuloze, od koje je i preminuo.

Literatura
----------

* Jacques Champreux et Alain Carou, *Louis Feuillade 1895*, édition AFRHC.

Vanjske veze
------------

* René Cresté na sajtu IMDb
**Antički teatar u Ohridu** je drevni grčki teatar iz helenističkog razdoblja, koji se nalazi u Ohridu, Republika Makedonija.

To je jedini helenistički tatar u Republici Makedoniji (ostala tri u Scupiu, Stobiu i Heraclei Lyncestis) su iz rimskih vremena. Ostalo je nejasno koliki je bio kapacitet tog teatra (broj sjedala), jer danas sačuvan samo donji dio teatra.

Historija
---------

Teatar je izgrađen oko 200. pne. Taj teatar na otvorenom ima savršen položaj, između dva brežuljka koja ga okružuju i drže zaštićenim od vjetrova, koji bi mogli ometati akustiku tokom predstave.
Sa njega se pruža prekrasan pogled na Ohridsko jezero i Planinu Galičicu. Nakon rimskog osvajanja grada, teatar je pretvoren u arenu za borbe gladijatora. Daljnja sudbina nije nam poznata, vjerojatno je napušten nakon zabrane gladijatorskih igara za cara Konstantina Velikog 325 godine.

Prve pretpostavke o postojanju antičkog teatra iznio je ruski historičar umjetnosti *Kondakov* 1900 godine. On je te smjele teze iznio na osnovu bogate kiparske dekoracije koja je bila pronađena na mnogim lokacijama po gradu (dijelovi sjedala, arhitravi). Još kada je vidio dva reljefa Dioniza i muza, u inventaru ohridske crkve *sv. Bogorodice Bolničke*, a koji su uvijek išli uz teatarske predstave, bio je potpuno uvjeren da su bili dijelovi antičkog teatra.

Antički teatar u Ohridu
Ali kazalište je zapravo otkriveno gotovo slučajno, 1935 godine od strane srpskog arheologa *Nikole Vulića* u središnjem dijelu Ohrida - Varoš.

Pogled na pozornicu i jezero u pozadini
Daljnja arheološka istraživanja i iskapanja tokom 1959-1960 pod vodstvom ohridskog arheologa *Vasila Lahtova*, iznijela su na svijetlo dana dijelove helenističkog teatra. No antički teatar, ispod Samuilove tvrđave i blizu Gornje porte ohridskog Starog grada, konačno je „izronio na svijelo dana" za vrijeme arheoloških iskapanja 1999 - 2001 godine.

Jedno od značajnijih novijih otkrića u ovom teatru su imena posjetioca, urezana u sjedišta – vjerojatno onih gostiju koji su imali pretplatu za predstave u teatru. 

* Danas taj prostor služi za razne namjene, ali najviše za predstave *Ohridskog ljeta*, tradicionalne međunarodne kulturne manifestacije.

Izvori
------

1. ↑  „Ohrid Things to Do, Ohrid Attractions, Anticki teatar, virtualtourist.com". Arhivirano iz originala na datum 2009-07-15. Pristupljeno 2011-01-04.

Vanjske veze
------------

***Antički teatar u Ohridu*** na Wikimedijinoj ostavi

* Spomenici na kulturata od Praistorijata i Antichkiot period, Ohrid niz Istorijata ()
**Slet** (od ruskog: *слёт*, staroslavenski: *letěti* = letjeti, let) je velika priredba sa zajedničkim vježbama gimnastičara i sličnih sportaša, kao što su bili sokolski sletovi.

Historija
---------

Slet u Pyongyangu 1998. u čast Kim Il-sunga
Sletovi su nastali u Evropi za industrijske revolucije početkom 19. vijeka, istovremeno sa jačanjem nacionalizma i ksenofobije, na bazi ideja Friedricha Ludwiga Jahna oca moderne gimnastike.

Prva masovna priredba, preteča sletova bio je - **Turnfest**, u bavarskom Coburgu 1860. na kojoj su sudjelovali njemački gimnastičari članovi Turnvereina.

To je utjecalo na Sokolski pokret u Češkoj koji je svoj prvi slet u Pragu organizirao 1882. a nakon tog još desetak.
Sokolski pokret organizirao je i sletove u Zagrebu 1906. 1911. i 1925.

Od 1930-ih masovni sletovi postali su zaštitni znak totalitarnih režima kako desnih tako i lijevih. 
Scene mase mladih, snažnih i spretnih tijela koja se kreću savršeno sinkronizirano, služile su autoritarnim vođama kao su Hitler, Musolini, Staljin, Mao kao projekcija njihove apsolutne moći i kontrole.

Sletovi pod imenom *Lingiaden* održavani su i u Švedskoj, i u Sovjetskom Savezu za Spartakijada.

Nakon Drugog svjetskog rata gotovo sve zemlje Istočnog bloka održavale su sletove, što u čast 
Međunarodnog praznika rada ili nekog drugog datuma važnog za nacionalnu historiju.

U SFR Jugoslaviji sletovi su organizirani pod različitim nazivima: *Smotra fizičke kulture*, *Slet Bratstva-jedinstva*, *Slet Sportskog društva Partizan*. Najznačajniji se održavao za Dan Mladosti na Stadionu JNA u Beogradu, kao završni dio nošenja štafete i predaje Josipu Brozu Titu.

Danas se sletovi održavaju još jedino u Sjevernoj Koreji na ogromnom Prvomajskom stadionu u Pyongyangu, na kojima zna nastupati i do 100 000 sudionika, što na terenu kao vježbači, što u gledalištu kao lutkari koji prikazuju žive slike precizno vrteći obojane kartone.

Vanjske veze
------------

***Slet*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Vaulting gymnastics* ()

1. ↑  „Slet" (hrvatski). Jezikoslovac. Pristupljeno 25.01.2022.
2. 1 2 3  Rudiger Frank. „The Arirang Mass Games of North Korea" (engleski). University of Vienna. Pristupljeno 25.01.2022.
3. ↑  „History of gymnastics" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 25.01.2022.
4. 1 2 3  „Slet" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija LZMK. Pristupljeno 25.01.2022.
5. ↑  „Jugoslavija na današnji dan slavila Dan mladosti" (srpski). Danas. Pristupljeno 25.01.2022.
**Robert Harron** (12. april 1893 - 5. septembar 1920) bio je američki glumac najpoznatiji po ulogama u filmovima *Birth of a Nation* i *Netrpeljivost*. Odrastao u siromašnoj irskoameričkoj porodici, kao adolescent je zajedno sa bratom Johnom dobio posao kurira u filmskoj kompaniji Biograph Film. Tamo je braću zapazio D. W. Griffith i počeo ih angažirati u svojim filmovima. Iako je Harron uglavnom tumačio skromne i sramežljive mladiće, njegov izgled mu je donio popularnost među ženskom publikom i učinio zvijezdom. Često je nastupao kao partner Lilian Gish, iako je u stvarnosti održavao ljubavnu vezu sa njenom sestrom Dorothy. 1. septembra 1920. je ranjen kada je slučajno opalio revolver koga je držao u kuferu; pet dana kasnije je umro od rana. Njegova smrt se ponekad pokušala tumačiti kao pokušaj samoubistva, ali je većina biografa i filmskih historičara prema tome skeptična.

Vanjske veze
------------

* Robert Harron na sajtu IMDb
* Robert Harron at Silents Are Golden
* Robert Harron na Find a Grave
„Bašča" preusmjerava ovdje. Za naselje u opštini Rožaje, v. Bašča (Rožaje).
**Bašta** ili **bašča** potiče od turske reči *bahçe* i znači "**vrt**" ili "**gradina**".

Podrazumeva lepo uređeno i obično ograđeno zemljište sa biljkama. Razlikujemo baštu sa povrćem i ukrasnu baštu sa cvećem i drugim ukrasnim biljkama. Pored toga postoje posebne bašte takozvane botaničke bašte ili i arborete, kao posebni parkovi sa mnogobrojnim vrstama retkih biljaka (cveće, drveće ...). Posebne vrste bašti su zoološki vrtovi. Bašte odnosno vrtovi mogu biti kombinovani sa alejama- drvoredima ili sa parkovima pa i šumicama.

Ljudi kojima je zanimanje da uređuju: parkove, vrtove i bašte, nazivaju se baštovani ili vrtlari.

Japanski vrt
Rozarijum
Povrtarska bašta

Vrste- bašta odnosno vrtova
---------------------------

* poljoprivredna bašta – opredeljena za gajenje biljnih vrsta za ishranu
* prirodna bašta – koristi se znanjem odgajanja i prirodnie lepote predela
* građena bašta (arhitektonizovana ) – prenosi raznim gradnjama prirodne i estetske principe arhitekture

Vrtovi po tipu ili stilu
------------------------

### Vrtovi po tipu biljki ili cveća

* Biljna bašta
* Kaktusova bašta

* Cvetna bašta
* Voćna bašta
* Rozarijum
* Povrtarska bašta

### Bašte po stilu

* Engleski vrt
* Francuski vrt
* Japanski vrt
* Kineski vrt
* Ukrasni vrt
* Tropski vrt
* Seoski vrt

### Dalji

* Geometrijski vrt
* Vodeni vrt
* Zimski vrt

Vidi još
--------

* Baštovan
* Botanička bašta
* Park
* Baštovanstvo

Spoljašnje veze
---------------

* Moj cvijet Arhivirano 2010-03-25 na Wayback Machine-u
* Garden Limit
* Flower Garden
* Garden World Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Gardens** |
|  | Potražite izraz ***vrt*** u W(j)ečniku, slobodnom rječniku. |
**Rudolf od Rheinfeldena** (njemački: ) (c. 1025 – 15. oktobar 1080), također poznat i kao **Rudolf od Švapske** bio je njemački srednjovjekovni velikaš, koji je od 1057. do 1079. bio vojvoda Švapske, a od 1077. do smrti pobunjenički vođa, odnosno njemački protivkralj tokom građanskog rata koji je izbio za vrijeme Borbe za investituru. Rođen kao sin grofa Kuna od Rheinfeldena, relativno rano je pokazao sklonost beskrupuloznim potezima u svrhu sticanja vlasti, pa je iskoristio malodobnost kralja Heinricha IV kako bi oteo njegovu sestru Matildu i 1059. ishodio ne samo njenu ruku, nego mjesto švapskog vojvode i carskog upravitelja nad Burgundijom. Sljedeće godine je Matilda umrla, pa se Rudolf oženio za Adelhaide, kćer grofa Otta od Savoje. Kada je 1073. godine izbio ustanak Saksonaca, stao je na stranu Heinricha IV i s njim se borio protiv pobunjenika u prvoj bitci kod Langensalze. Međutim, kada je 1076. izbio spor između Heinricha IV i pape Grgura VII, Rudolf se priključio velikašima koji su stali na stranu pape, odnosno nastojali steći vlast i teritorije na račun ekskomuniciranog monarha. Oni su ga u martu 1077. na skupštini u Forcheimu izabrali za novog njemačkog kralja. To je izazvalo novi građanski rat. Sljedeće tri godine su vodile borbe s neodlučnim ishodom; pri tome je Rudolf ostao bez svojih uporišta u Švapskoj, koju je preuzeo od Heinricha postavljeni vojvoda Friedrich I, prvi Hohenstaufen. Situacija se na Rudolfovu stranu počela okretati 1080. kada je zabilježio neke vojne uspjehe, odnosno dobio podršku od Grgura VII koji je ponovno ekskomunicirao Heinricha. U oktobru iste godine se suprotstavio Heinrichovoj vojsci kod Hohenmölsena. U bitci je Heinrichova vojska razbijena, ali je u borbi Rudolf ostao bez ruke. Sljedeći dan je umro od rana u Merseburgu. Njegova je smrt Heinrichov poraz pretvorila u pobjedu, jer se pobunjenici više nisu imali oko koga okupiti.

Njegova kćer Adelaide od Rheinfeldena se udala za mađarskog kralja Ladislava I.

Vanjske veze
------------

* Rudolf von Rheinfelden (c1025-1080) na Familypedia,  eksterni wiki

|  |
| --- |
| Rudolf od Rheinfeldena **Rheinfeld****Rođen/a:** c. 1025  **Umro/la:** 15. oktobar 1080 |
| Prethodi: **Otto III**  |  **vojvoda Švapske** 1057–1079 | Slijedi: **Friedrich I**  |
**Samjuel Sem Hjuston** (engl. ; plantaža Timber Ridž, 2. mart 1739 — Hantsvil, 26. jul 1863) je bio američki državnik, političar i vojnik. Najpoznatiji je po svojoj ulozi u pripajanju Teksasa Sjedinjenim Državama.

Hjuston je rođen na plantaži Timber Ridž u okrugu Rokbridž u Virdžiniji, u mešovito škotsko-irskoj porodici. U mladosti se preselio iz Virdžinije u Tenesi, proveo je neko vreme sa Čeroki Indijancima (u koje je kasnije primljen i iz tog plemena mu je poticala supruga), služio u Ratu iz 1812. i uspešno se bavio politikom u Tenesiju. Hjuston je 1827. izabran za guvernera Tenesija kao džeksonovac. Hjuston je 1829. podneo ostavku na mesto guvernera i preselio se na teritoriju Arkanzas. Umešao se 1832. u spor sa jednim američkim kongresmenom, koji je pratilo veliko suđenje, na kom je Hjuston osuđen i tek blago kažnjen.

Nakon toga se preselio u Koavilu i Tehas, tada meksičkoj državi, i postao vođa Teksaške revolucije. Sem Hjuston je podržavao američku aneksiju. Hjuston je postao ključna osoba u istoriji Teksasa i bio je izabran za prvog i trećeg predsednika Republike Teksas, senatora iz Teksasa nakon što je Teksas pripojen SAD i konačno guverner ove države. Postavši guverner 1859. godine, Hjuston je postao jedina osoba koja je bila guverner dve američke savezne države izabran direktnim glasanjem, kao i jedini guverner države koji je bio predsednik strane države. Odbio je da se zakune na vernost Konfederaciji kada se Teksas otcepio od Unije 1861. sa početkom Američkog građanskog rata i bio je smenjen sa dužnosti. Da bi sprečio krvoproliće, odbio je ponudu vojske Unije da uguši pobunu konfederalista. Umesto toga se povukao u Hantsvil, gde je i umro pre završetka građanskog rata.

Po Hjustonu je nazvan grad koji je od 1980ih postao četvrti najveći grad u SAD. Po njemu su nazvani i jedan memorijalni muzej, četiri američka ratna broda, jedna baza američke vojske, nacionalna šuma, istorijski park, i univerzitet.
**Sava** (*Savatije Kaluđerović*; preminuo 1697) bio je crnogorski mitropolit.

Na položaj crnogorskog mitropolite/vladike umesto mitropolita Visariona III Borilovića, došao je Sava Kaluđerović (1692—1697). Sava je bio iz mesta Očinići, nadomak Cetinja. na tom položaju zadržao se do 1697. godine, kada ga zamenjuje novoizabrani mitropolit Danilo Šćepčević, rodonačelnik vladičanske kuće Petrović-Njegoši.

  


p • r • uPoglavari Srpske pravoslavne crkve

**Žičko-pećki arhiepiskopi (1219-1337):**  
Sveti Sava • Arsenije I Sremac • Sveti Sava II • Danilo I • Joanikije I • Jevstatije I • Jakov • Jevstatije II • Sveti Sava III • Nikodim • Danilo II • Joanikije II
  
**Pećki patrijarsi (1346-1463):**  
Joanikije II • Sava IV • Jefrem • Spiridon • Danilo III • Sava V • Danilo IV • Kirilo • Nikon • Teofan • Nikodim II • Arsenije II
  
**Pećki patrijarsi (1557-1766):**  
Makarije Sokolović • Antonije Sokolović • Gerasim Sokolović • Savatije Sokolović • Jerotej Sokolović • Filip Sokolović • Jovan • Pajsije Janjevac • Gavrilo I Rajić • Maksim Skopljanac • Arsenije III Crnojević • Kalinik I • Atanasije I • Mojsije Rajović • Arsenije IV Jovanović • Joanikije III Karadža • Atanasije II Gavrilović • Gavrilo II Sarajevac • Gavrilo III • Vikentije Stefanović • Pajsije II Grk • Gavrilo IV Grk • Kirilo II • Vasilije Jovanović-Brkić • Kalinik II Grk
  
**Karlovački mitropoliti i patrijarsi (1690-1920):**  
Arsenije III Crnojević • Isaija Đaković • Sofronije Podgoričanin • Vikentije Popović • Mojsije Petrović • Vićentije Jovanović • Arsenije IV Jovanović • Isaija Antonović • Pavle Nenadović • Jovan Đorđević • Vićentije Jovanović Vidak • Mojsije Putnik • Stefan Stratimirović • Stefan Stanković • Josif Rajačić • Samuilo Maširević • Prokopije Ivačković • German Anđelić • Georgije Branković • Lukijan Bogdanović
  
**Beogradski mitropoliti (1831-1920):**  
Melentije Pavlović • Petar Jovanović • Mihailo Jovanović • Teodosije Mraović • Inokentije Pavlović • Dimitrije Pavlović
  
**Patrijarsi Srpske pravoslavne crkve (1920- ):**
  
Dimitrije • Varnava • Gavrilo (V) • Vikentije (II) • German • Pavle • Irinej
**Straßburg** je grad na jugu Austrije od 2,137 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Sankt Veit an der Glan.

Geografske karakteristike
-------------------------

Straßburg leži na jugu Koruške leži u dolini rijeke Gurk.

Historija
---------

Straßburg je prvi put dokumentran - 864, a status grada potvrđen mu je 1402. Sve do 1786. bio je sjedište biskupa od Gurka.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost Straßburga je nekadašnja biskupska rezidencija - romanički zamak iz 1147, proširen 1179.), jedna od najvažnijih fortifikacija u Austriji. On je dograđivan uglavnom između 14 do 17. vijeka, a uništen je od udara groma 1856. pa je odtad je ostao zapušten. Restauriran je između 1956. - 1990. danas se u njemu nalazi muzej lovstva.

Pored zamka, značajna je i gotička parohijska crkva (prvi put dokumentirana 1169. dograđivana između 1432.-1460. i ponovno između 1630.-1643.

Privreda
--------

Privreda grada bazira se na drvnoj industriji i građevinarstvu.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka, Strasburg
* Italija, Treppo Grande

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Kärnten" (engleski). City population. Pristupljeno 26. 02. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Straßburg*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 26. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Straßburg (Austrija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Straßburga* ()
Prem**Prem** (slov. i njem.) - **Primano** (tal.) je naselje na Krasu u slovenskoj Općini Ilirskoj Bistrici. Prem se nalazi u pokrajini Notranjskoj i statističkoj regiji Notranjsko-kraškoj. Mjesto je dobilo ime po rimskom castrumu ***Castra Prima***.

Geografija
----------

Prem je kraško naselje na vrhu brežuljka Birkini iznad rječice Reke-Timave smješteno 7 km sjeverno od Ilirske Bistrice na cesti Rijeka-Ljubljana. Od Prema vodi 12 km lokalne ceste prema jugu do Obrova koji se nalazi na cesti Rijeka-Trst. Okolna brda su: *Reber*, 505 m; *Vintarjev vrh*, 509 m; *Buben*, 407 m.

Spomenici i znamenitosti
------------------------

Crkva sv.Helena se nalazi u blizini kaštela (*Grad Prem*) iz XIII. st.

Pri kraju XIV. st. kaštel Prema je u vlasništvu feudalaca iz Devina (Duino), neko vrijeme vazala Akvilejske patrijaršije (Patriarcato di Aquileia; 1395. se ugasila loza Devinskih grofova s Hugom di Duino (prvi austrijski kapetan Trsta) i prelazi u vlasništvo Habsburgovaca.

Od 1840. kaštel je sjedište suda i administrativnog distrikta. Njegov posljednji vlasnik bio je od 1927. tršćanski liječnik Bruno Zucculin.

Kaštel Prem
Nakon rata je nacionaliziran i od 1970. su se vodili restauratorski radovi pa je pristupačan posjetiocima.

Bliža povijest
--------------

Za vrijeme habsburške vladavine Prem je bio samostalna općina.

Prem je pripadao Kranjskoj (Carniola) i kao općina je pripadao distriktu Ilrske Bistrice. Nakon pada AU prema Londonskom ugovoru iz 1915. Prem, kao i čitava Julijska pokrajina, dolazi pod Kraljevinu Italiju kada je općina priključena okrugu Volosko-Opatija provincije Istre. Od 1924. kada je po Rimskom ugovoru Slobodna Država Rijeka ukinuta i anektirana Italiji i formirana provincija Rijeka naselja *Gornja Bitnja*, *Dolnja Bitnja* kao i općine *Janeževo Brdo*), *Čelje*), *Kilovče*, *Ratečevo Brdo*) i *Smrje* ulaze u sastav općine Villa del Nevoso.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2002. godine naselje je imalo 184 stanovnika.
Za grad u Njemačkoj, vidite članak Kremmen.
Šljunčana plaža koju tvore zrnca kremena erodirana od obližnjih stijena krede, Rt Arkona, Rügen
**Kremen** je tvrda, sedimentna kriptokristalna silikatna stijena staklenog izgleda. Stijena je obično tamnosive, plave, crne ili tamnosmeđe boje. Najčešće se pronalazi kao zrnca i masa u kredi i vapnencu.

Kao vrsta rožnjaka, ovaj materijal je bio jedna od najčešćih materijala za izradu kamenog oruđa za vrijeme kamenog doba, zato jer se razbija u tanke, oštre komade kada ga udari neki drugi tvrdi objekt (poput kamenog čekića). Bio je ključan mineralni resurs za izadu vatre, kao i kremenih upaljača u ranom vatrenom oružju, sve do kraja 18. vijeka. Također se često koristio od 13. vijeka kao materijal za gradnju kamenih zidova, pogotovo u Engleskoj. 

U Evropi, neka od najboljih kremenih oruđa su došla Belgije (Obourg, rudbika kremena u Spiennesu), stijena na obalama La Manchea, Pariškog bazena, Senonijanskih depozita na Rügenu i Jurskih depozita u Krakowskoj oblasti Poljske. Prvi tragovi iskopavanja kremena se mogu datirati u Paleolitu, ali je ono postalo raširenije u Neolitu (Michelsbergska kultura, Funnelbeaker kultura).

V. također
----------

* Rožnjak
* Obsidijan
* Spisak minerala
* Kremenjače

Eksterni linkovi
----------------

***Kremen*** na Wikimedijinoj ostavi

* Flint vs Chert Authentic Artefacts Collectors Assn. Arhivirano 2004-08-17 na Wayback Machine-u
* General quartz & silica ref.
* Flintsource.net European Artefacts - detailed site
**Kamešnica** je planina na granici između Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Veći deo planine se nalazi u Bosni, u Livanjskoj opštini. Kamešnica se nalazi između Livanjskog i Senjskog polja. Najviši vrh Konj se nalazi na 1849 metara nadmorske visine. Drugi vrh po veličini je Kamešnica (1810 metara).

Kamešnica je nastavak Dinare. Na planini se nalaze brojne vrtače, pećine, uvale i zaravni.

Kada je vreme lepo sa planine se mogu videti i ostrva u Jadranskom moru.

Flora i fauna
-------------

Na Kamešnici se mogu naći retke i lekovite biljne vrste kao što su gorska metvica, gorski pelin, alpski lišaj, majčina dušica, kadulja, encian, čemerika i druge. Životinjski svet nije mnogo brojan jer je planina po vrhovima ogolela. Zbog toga na planini od životinja se javljaju uglavnom gmizavci, postoji nekoliko vrsta guštera, planinski zelembać, poskok. Sa severne strane planine, i u pošumljenim delovima mogu se naći vukovi, lisice, dilje svinje, risevi i medvedi.

Literatura
----------

* *Mala Enciklopedija Prosveta - Opšta Enciklopedija (A-Lj). Izdavačko preduzeće „Prosveta", Beograd 1959.*

Izvori
------

1. ↑  Ovu brojku navodi Mala Enciklopedija Prosveta iz 1959. godine, sem nje postoje i neki izvori koji tvrde da je planina visoka 1854 metara

Vanjske veze
------------

***Kamešnica*** na Wikimedijinoj ostavi

* Galerija slika Arhivirano 2006-12-30 na Wayback Machine-u

Koordinate: 43°45′N, 16°48′E
Mapa Podunavske oblasti
**Podunavska oblast** je bila administrativna jedinica u sastavu Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca. Postojala je od 1922. do 1929. godine. Njen administrativni centar je bilo Smederevo.

Istorija
--------

Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca je bila prvobitno podeljena na pokrajine, koje su se dalje delile na okruge i županije. 1922. su, umesto prethodnih administrativnih jedinica, formirane 33 oblasti u sastavu Kraljevine SHS. Pre formiranja Podunavske oblasti, njena teritorija se nalazila u sastavu Smederevskog okruga, Beogradskog okruga i Torontalsko-tamiške županije. Administrativni centar Podunavske oblasti je bilo Smederevo. 1929. godine, formirane su banovine, koje su zamenile dotadašnju podelu zemlje na oblasti, a područje Podunavske oblasti je pripalo Dunavskoj banovini.

Geografija
----------

U sastav Podunavske oblasti ušli su severni delovi Šumadije i jugoistočni delovi (jugoslovenskog) Banata. Podunavska oblast se graničila sa Beogradskom oblašću na zapadu, Valjevskom oblašću na jugozapadu, Šumadijskom oblašću na jugu, Moravskom i Požarevačkom oblašću na jugoistoku i Rumunijom na severoistoku. U njenom južnom delu se nalazio grad Smederevo.

Demografija
-----------

Prema popisu iz 1921. godine, govornici srpskohrvatskog bili su dominantni u svim srezovima Podunavske oblasti južno od reke Dunav, kao i u srezovima Kovin, Bela Crkva i Alibunar, severno od Dunava. Govornici rumunskog su preovlađivali u srezu Vršac, a govornici nemačkog u srezovima Itebej i Zičifalva, kao i u gradovima Vršac i Bela Crkva.

Prema popisu iz 1921, u većini srezova i gradova oblasti preovlađivalo je pravoslavlje, dok je u srezovima Itebej i Zičifalva preovlađivao katolicizam.

Administrativna podela
----------------------

Oblast je uključivala sledeće srezove južno od reke Dunav:

* Veliko Orašje
* Grocka
* Lazarevac
* Palanka
* Smederevo
* Sopot

Severno od Dunava uključivala je sledeće srezove:

* Alibunar
* Bela Crkva
* Vršac
* Zičifalva
* Itebej
* Kovin

Pored ovih srezova, sledeći gradovi u oblasti su imali poseban administrativni status: 

* Bela Crkva
* Vršac

Literatura
----------

* Istorijski atlas, Geokarta, Beograd, 1999.
* Istorijski atlas, Intersistem kartografija, Beograd, 2010.

Vidi još
--------

* Podunavlje
* Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca

Spoljašnje veze
---------------

* Mapa oblasti
* Mapa oblasti Arhivirano 2014-07-14 na Wayback Machine-u
* Mapa oblasti Arhivirano 2017-04-09 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Oblasti Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca |
| --- |
| Vrbaska • Beogradska • Bitoljska • Bihaćka • Valjevska • Vranjska • Sremska • Dubrovačka • Zagrebačka • Timočka • Primorsko-krajiška • Šumadijska • Kruševačka • Ljubljanska • Mariborska • Mostarska • Niška • Bačka • Osiječka • Požarevačka • Kosovska • Sarajevska • Skopska • Podunavska • Splitska • Travnička • Tuzlanska • Moravska • Užička • Zetska • Raška • Podrinjska • Bregalnička |  |
**Siniša Kisić** (Brčko, 1954 – Brčko, 6. svibnja 2020.), bosanskohercegovački odbojkaš i političar srpskog podrijetla, prvi po redu gradonačelnik Brčko distrikta BiH.

Životopis
---------

Siniša Kisić je rođen 1954. godine u Brčkom. Diplomirani je ekonomista. Kao odbojkaš, u reprezentaciji SFR Jugoslavije nastupao je 49 puta, u seniorskoj je imao 96 nastupa. Za matični odbojkaški klub "Jedinstvo" Brčko odigrao je 500 utakmica. Bio je juniorski prvak SFR Jugoslavije u sezonama: 1971; 1973 i 1974. godine, a 1974. godine – najbolji igrač turnira. Bio je dugogodišnji član prve odbojkaške lige SFR Jugoslavije. Kao odbojkaški reprezentativac SFR Jugoslavije bio je osvajač medalje sa Mediteranskih igara u Alžiru 1975. godine.

Od 1986. do 1990. godine radio je kao komercijalni ravnatelj radne organizacije "Velma" Brčko. U skupštini općine Brčko bio je odbornik od 1990.do 1997. godine. Od 1997. do 1999. bio je tajnik za gospodarstvo u izvršnom odboru Skupštine općine Brčko. Nakon toga postao je gradonačelnik općine Brčko od 1999. do 2000. godine. Uspostavljanjem distrikta postao je prvi gradonačelnik Brčko distrikta BiH od 2000. do 2003. godine. 

Prestankom gradonačelničkog mandata, izabran je za poslanika u Skupštini Brčko distrikta BiH od 2004. do 2006. godine. Na poziciji koordinatora Ureda Brčko distrikta BiH u Vijeću ministara Bosne i Hercegovine bio je od 2006. do 2018. godine, kada ga je zamijenio također bivši gradonačelnik Brčko distikta BiH Miroslav Gavrić. Bio je prvi predsjednik objedinjenog Odbojkaškog saveza Bosne i Hercegovine od 2005. do 2007. godine, te predsjednik Olimpijskog komiteta Bosne i Hercegovine u dva navrata od 2008. do 2009. i od 2018. do 2020. godine.

Umro je u Brčkom, 7. svibnja 2020. godine.

Izvori
------

1. ↑  „Preminuo Siniša Kisić, član Predsjedništva Olimpijskog komiteta BiH". balkans.aljazeera.net. 5 August 2017. Pristupljeno 2016-05-07.
2. ↑  „Preminuo Siniša Kisić". radiobrcko.ba. 5 August 2017. Pristupljeno 2016-05-07.
3. ↑  „Preminuo Siniša Kisić". ba.n1.info.com. 5 August 2017. Pristupljeno 2016-05-07.

Vanjske poveznice
-----------------

* Preminuo Siniša Kisić, član Predsjedništva Olimpijskog komiteta BiH na Al-Jazeera Balkans