recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nekropola Žugića Bare** nalazi se u opštini Žabljak, Crna Gora. Nekropola je na listi 28 srednjovjekovnih nekropola stećaka koje su 2016. godine proglašene Svjetskom baštinom UNESCO-a. Na listi su 22 nekropole u Bosni i Hercegovini, po 3 u Srbiji i Crnoj Gori, a 2 u Hrvatskoj. Iz UNESKA su prepoznali vrijednost stećaka kao jedinstvenog, za to vrijeme novog, kulturnog fenomena koji nije vezan za naše granice, već za 4 države sa ovih prostora.

Ovi monolitni kameni nadgrobni spomenici (stećci) nastali su u periodu od druge polovine 12. do 16. vijeka, iako su se najintenzivnije izrađivali tokom 14. i 15. stoljeća. Stećci su izuzetno svjedočanstvo o duhovnim, umjetničkim i historijskim aspektima srednjovjekovnih kultura jugoistočne Evrope, područja u kojem su se tradicije i uticaji evropskog zapada, istoka i juga ispreplitali sa ranijim tradicijama. Ističu se po svojoj međukonfesionalnosti, a ispod njih su sahranjivani pripadnici sve tri srednjovjekovne kršćanske zajednice, uključujući pravoslavnu crkvu, katoličku crkvu i bosansku

Lokacija
--------

Nekropola se nalazi unutar područja Nacionalnog parka Durmitor (1952), sliva rijeke Tare kao Svjetskog rezervata biosfere (UNESCO, 1977). Nalazi se u zaseoku Novakovići, oko 2.230 metara sjeveroistočno od nekropole Grčko groblje. Sa južne strane je lokalni put Novakovići – Njegovođa, a preko puta je crkva sa mjesnim grobljem. Nekropola je formirana na blago uzdignutom terenu. Ovo područje su u prošlosti nastanjivali pripadnici plemena Drobnjaka. S obzirom da se ove dvije nekropole nalaze na istom području planine Durmitor, njihov kulturno-istorijski razvoj bio je identičan.

Opis
----

Nekropola stećaka Žugića Bare predstavlja lokalitet - arheološko nalazište i jedinstven primjer srednjovjekovne umjetnosti i stvaralaštva Durmitorskog prostora od sredine XIV i tokom XV vijeka. Formirana je na neravnini blagog uzvišenja.

Sadrži 300 stećaka od kojih je 240 ploča, 50 sanduka i 10 sljemenjaka. Finije obrađeni stećci se nalaze u sjevernom i središnjem dijelu nekropole, dok se većina tanjih ploča nalazi u južnom i jugoistočnom dijelu nekropole. Stećci su uglavnom postavljeni u nizovima, pravcem istok-zapad. Nejednake su veličine, nivoa obrade, ukrašenosti i stanja očuvanosti. Ukrašen je mali broj stećaka (23) od ukupnog broja na nekropoli.

Najčešći motivi na stećcima su vrpce, okviri ili bordure, obične i tordirane vrpce, obični i stilizovani krstovi i lukovi sa strijelama. U manjem broju su zastupljene arkade, povijene lozice sa trolistovima, vrpcom spojena tri koncentrična kruga, rozete, polumjeseci, mač i štit. Javljaju se i horizontalni ukrasi sa cik-cak linijama, biljna stilizacija, jabuka i dr.

Nekropola Žugića Bare ima vidna oštećenja zbog pozicije i uticaja faktora i slijeganja terena. Stećci su pomjereni sa svog prvobitnog ležišta (prevrnuti). Pojedini su izvaljeni na stranu zbog svoje težine i proporcija, a istovremeno su i utonuli u tlo. Na svim stećcima ima većih ili manjih pukotina, koje će u daljem procesu lomiti stećak na manje djelove. Površine svih stećaka prekrivene su lišajevima raznih vrsta kao i mahovinama u manjem obimu.
**No** ili **Buhejrat No** je jezero na sjeveru Južnog Sudana, koje se nalazi sjeverozapadno od grada Džube (oko 630 km) kod naselja Fakvir, u močvarnom području zvanom Sad, na mjestu gdje se spajaju rijeke Bar al-džabal ("brdska rijeka" ili "brdski Nil") i Bar al-gazal ("gazelina rijeka"). Tek od istjeka iz jezera No nadalje se rijeka Bar al Jabal zove Bijeli Nil (Bar al-Abjad) i tek od tu po nekim geografima, nastaje Bijeli Nil. No ima površinu od 100 km².

Hidrografija
------------

Jezero No nalazi se oko 1156 km nizvodno od Albertovog jezera u Ugandi, na mjestu gdje Bijeli Nil ulazi u područje velikih sudanskih močvara Sad. Tu se spaja sa rijekom Bar al-gazal i stvara veliku močvarnu lagunu koja ovisno o sezoni ima brojna jezera i močvare, među kojima je jezero No najveće. Za vrijeme velikih ljetnih kiša, rijeka Sobat (pritoka Bijelog Nila) tek 115 km nizvodno donosi toliko voda da ih Bijeli Nil nije u stanju primiti, već ih odbacuje daleko natrag u jezero No i rijeku Bar al-gazal. Dužina jezera No stoga jako varira, kao i nivo voda u jezeru. Obale jezera No obrasle su papirusom i stanište su brojnih divljih životinja. U kraju oko jezera No živi sudanski narod Nuer. Od jezera No, Bijeli Nil naglo zaokreće na istok i na 115 km nizvodno se spaja rijekom Sobat kod kordinata 9°22′N 31°33′E﻿ / ﻿9.367°N 31.550°E﻿ / 9.367; 31.550.

Izvori
------

1. ↑  The Potential of the Nile River Basin, And The Economic Development of Sudan by Marcia Merry Baker, *The American Almanac*, 1997
2. ↑  Orville Boyd Jenkins: The Nuer of Sudan and Ethiopia (mart 1997)

Eksterni linkovi
----------------

* Satelitska snimka jezera No sa potala satelliteviews.net
**Nekropole stećaka u Čajniču**, nalaze se u opštini Čajniče, Bosna i Hercegovina.

### Nekropola sa stećcima na lokalitetu Mramorje u naselju Hrid u Međurječju

Na nekropoli nekad su izbrojana 62 stećka, od toga 19 ploča, 27 sanduka i 16 sljemenjaka. Spomenici su osrednje obrađeni, slabo očuvani, mnogi primjerci okrnjeni, prevaljeni ili pomaknuti. Orijetisani su u pravcu zapad-istok. Danas je teren toliko zarašten da se na maloj površini može vidjeti oko 15 stećaka. Teško ih je opisati. Nekropola je nacionalni spomenik BiH.  Srednjovjekovna istorija naselja u Međurječju vezana je za utvrđenje Samobor, udaljeno oko 4-5 km od Međurječja.

### Nekropola sa stećcima na lokalitetu Omeđak u naselju Sudići

Sudići je naselje udaljeno od Čajniča oko 15 km u pravcu sjevera. Nekropola je nacionalni spomenik BiH.  Nacionalni spomenik čini nekropola sa 6 stećaka.

### Nekropola sa stećcima na lokalitetu Stijene u Vihnićima

Nacionalni spomenik čine grobovi i nekropola sa 48 stećaka (34 ploče, 10 sanduka, 4 sljemenjaka), koja je nacionalni spomenik BiH.  Ukrašena su samo dva sanduka. Na jednom je evidentirana urezana linija, što predstavlja dvojni grob, a na drugom su evidentirani motivi polumjeseca i sunca.

### Nekropola sa stećcima na lokalitetu Suhodanj u Milatkovićima

Nekropola sa stećcima se nalazi na livadi nazvanoj Prostranice, u predjelu koji nosi naziv Suhodanj u selu Milatkovići.
Proglašena je za nacionalni spomenik BiH.  
Nacionalni spomenik čini nekropola sa 4 stećka. ovdje postoji predaja o zatrpanim „zasutim" crkvama na području opštine Čajniče -„hiže – bosanske crkve". Za potvrđivanje teze o postojanju „hiže – bosanske crkve", planirana su svobuhvatna detaljna arheološka istraživanja.

### „Mramorovi" – Nekropola sa stećcima Dubac u Batovu

Nekropola sa stećcima Dubac se nalazi u istoimenom selu, smještena na brežuljku, u čijoj neposrednoj blizini je put ka selu Dubac. Na lokalitetu su evidentirana tri stećka u formi sanduka. Proglašena je za nacionalni spomenik BiH.

Literatura
----------

* Šefik Bešlagić, Sarajevo: "Veselin Masleša", 1982. STEĆCI – KULTURA I UMJETNOST

Vanjske veze
------------
Originalni relaksirani tau φ,ψ regioni Ramašandrana
Diedralni uglovi φ i ψ (i ω) proteinske osnove
Ramačandranov grafikon generisan za ljudski PCNA, protein trimerne DNK stege koji sadrži β-ravan i α-heliks (1AXC). Crveno, smeđe i žuto obojeni regioni predstavljaju favorizovane, dozvoljene i „generalno dozvoljene" regione po ProCheck definiciji
**Ramačandranov dijagram** (*Ramačandranov grafikon*, *[φ,ψ] grafikon*), koji su originalno (1963.) razvili G. N. Ramačandran, C. Ramakrišnan, and V. Sasisekharan, je način vizuelizacije diedralnih uglova ψ naspram φ aminokiselinskih ostataka proteinske strukture. Slika levo ilustruje definiciju φ i ψ diedralnih uglova osnove lanca (φ i φ' po Ramačandranu). Ugao ω peptidne veze je normano 180°, pošto parcijalni karakter dvostruke veze drži peptid u ravni. Slika gore desno prikazuje dozvoljene φ,ψ konformacione regione osnove lanca po Ramačandranu et al. iz 1963. i 1968, koristeći proračune trvdih sfera: pun radijus je prikazan punim linijama, redukovani radijus isprekidanim, i relaksirani tau (N-Calfa-C) ugao tačkastim linijama. Pošto su vrednosti diedralnih uglova cirkularne i 0° je isto što i 360°, ivice Ramačandranovog dijagrama se „obmotavaju", leva strana sa desnom, i dno sa vrhom. Na primer, mala traka dozvoljenih vrednosti duž donjeg levog ugla grafikona je nastavak velikog regiona gore levo.

Literatura
----------

* Richardson, J.S. (1981). „Anatomy and Taxonomy of Protein Structures". *Advances in Protein Chemistry* **34**: 167–339. DOI:10.1016/S0065-3233(08)60520-3. PMID 7020376. , available on-line at Anatax[*mrtav link*]
* Branden, C.-I.; Tooze, J. (1991), *Introduction to Protein Structure*, Garland Publishing, NY, ISBN 0-8153-0344-0

Spoljašnje veze
---------------

* DynoPlot in PyMOL wiki
* Link to Ramachandran Plot Map of alpha-helix and beta-sheet locations
* Link to Ramachandran plot calculated from protein structures determined by X-ray crystallography compared to the original Ramachan.
* *Proteopedia* Ramachandran Plot
Nuklearno naoružanje u svijetu
Raspadom Sovjetskog Saveza 1991. godine, neovisna Ukrajina je posjedovala treći po snazi nuklearni arsenal na svijetu. Ukrajinski nuklearni arsenal tada je bio veći od arsenala Velike Britanije, Francuske i Kine zajedno. U ožujku 1994. Ukrajina je zbog vlastite i međunarodne sigurnosti donijela odluku da sama do 1996. postane ne-nuklearna sila, što je ujedno bio poticaj svim ostalim bivšim sovjetskim republikama (izuzev Rusije) da se odreknu nuklearnog naoružanja.

Posljednjih 1900 ukrajinskih nuklearnih bojevih glava poslano je 1996. u Rusiju na reciklažu, a Ukrajina je zauvrat međunarodnim sporazumom dobila jamstvo Rusije, SAD-a i ostalih nuklearnih sila o poštivanju njezinog suvereniteta i teritorijalnog integriteta. Navedenim postupcima i potpisivanjem Sporazuma o neširenju nuklearnog naoružanja iz 1994. godine, Ukrajina je postala država koja se prva dobrovoljno odrekla vlastitog nuklearnog naoružanja i danas aktivno potiče napuštanje proizvodnje nuklearnog naoružanja među svim nuklearnim silama.

Summit o nuklearnoj sigurnosti 2010.
------------------------------------

U Washingtonu je 2010. održan međunarodni summit 50 zemalja svijeta o nuklearnoj sigurnosti i razoružanju. Prvi konkretan uspjeh postignut je s političkim vodstvom Ukrajine na čelu s predsjednikom Viktorom Janukovičem, koje je najavilo da će se u duhu razvoja uspješnih međunarodnih odnosa, jačanja međunarodne stabilnosti i sigurnosti, najkasnije do 2012. godine riješiti svojih zaliha obogaćenog urana.

Američka delegacija predvođena predsjednikom Barackom Obamom, pozdravila je ukrajinsku odluku o reciklaži preostalih zaliha obogaćenog urana, a glasnogovornik Bijele kuće Robert Gibbs je podsjetio kako su SAD godinama pokušavale nagovoriti Ukrajinu da odustane od svojeg novog nuklearnog programa. Iako nije precizirano o kojim se količinama obogaćenog urana radi, nuklearni stručnjaci tvrde kako se radi o materijalu dovoljnom za izradu više nuklearnih bojevih glava.

Izvori
------

1. ↑  Ukraine Special Weapons
2. ↑  Memorandum on Security Assurances
3. ↑  „President calls on international community to give up nuclear weapons; Ukraine was the first country to voluntarily give up the world's third-largest nuclear arsenal ...". Arhivirano iz originala na datum 2012-04-26. Pristupljeno 2014-04-02.
4. ↑  „The Trilateral Process: Washington, Kyiv, Moscow and the Removal of Soviet Nuclear Weapons from Ukraine". Arhivirano iz originala na datum 2011-06-05. Pristupljeno 2014-04-02.
5. ↑  „Ukraine’s Nuclear Ambitions: Reminiscences of the Past". Arhivirano iz originala na datum 2009-02-01. Pristupljeno 2014-04-02.
6. ↑  World nuclear summit confronts 'growing' threat[*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

* Ukraine Special Weapons
* Memorandum on Security Assurances
* Ukraine’s Nuclear Ambitions: Reminiscences of the Past Arhivirano 2009-02-01 na Wayback Machine-u
**Olga Vasiljevna Morozova** (ruski: ) (Moskva, SSSR, 22. februar 1949 -) je bivša sovjetska teniserka. Vrhunac karijere joj je bio 1974. kada je došla do finala Roland Garrosa i Wimbledona, izgubivši oba puta od Chris Evert. Sa Evert je, pak, na Roland Garrosu bila u paru koji je osvojio titulu u ženskim parovima, te je tako postala prva ruska igračica koja je ikada osvojila Grand Slam naslov. Ranije je sa Aleksandrom Metrevelijem na Wimbledonu 1968. došla do finala u miješanim parovima, izgubivši od Margaret Court i Kena Fletchera. Njenu karijeru je godine 1977. okončala politika, odnosno odluka sovjetskih vlasti prema kojima sovjetski igrači više nisu smjeli igrati s igračima Južne Afrike u kojoj je u to vrijeme vladao režim apartheida. Morozova se povukla iz igre, ali je kasnije radila kao trener i televizijski komentator. Među igračima koje je trenirala su Natalija Zvereva, Elena Lihovceva i Jelena Dementjejeva.

Izvori
------

* Olga Morozova na stranici International Tennis Federation

Eksterni linkovi
----------------

* Olga Morozova profil na službenoj stranici WTA Toura
* Olga Morozova na stranici Fed Cupa
**Alen Polić** predsjednik Etno-eko udruge "Jabuka" i idejni tvorac Etno-eko festivala "Jabuka", glazbom se počeo baviti u osamnaestoj godini. Bio je dugogodišnji član riječkih "Putokaza", kao i član kulturno-umjetničkih društava koja djeluju u Primorju. Bilježi i vrlo zapažene nastupe na festivalu "Melodije Kvarnera", te "Melodije Istre i Kvarnera", na kojem je višestruko nagrađivan "Besedom", nagradom što se dodjeljuje kompoziciji koja cjelokupnim izričajem, dakle glazbom, tekstom i aranžmanom najbolje karakterizira kraj u kojem je nastala. U "Novom listu" je zabilježeno da "Alen nudi nešto novo usađeno na nečemu starom, nečemu što ne pridonosi samo očuvanju glazbene baštine Primorja, već i identitetu čitavog kraja o kojem taj samozatajni i vrlo zagonetni dječak progovara". 

Svojom je interpretacijom osvojio niz nagrada: za postignutu izvornost na festivalu "Melodije Kvarnera" za pjesmu "Rožica črljena" osvojio je nagradu "Ivan Matetić Ronjgov", skladba "Žažara" s istoimenog albuma objavljenog 2007. u izdanju "Dancing Beara" na "Melodijama Istre i Kvarnera" donijela mu je nagradu "Beseda", nakon "Bušnul san divojku" s MIK-a je otišao s nagradama "Beseda", "Roženicama" za najbolje zastupljen melos i drugom nagradom stručnog ocjenjivačkog suda. Nagrađene su i skladbe: "Črna noć" (prvo mjesto po glasovima publike na festivalu "Melodije Kvarnera"), "Kad su bili na Krešišću bali" (nagrada za aranžman), "Junak mlad" ("Beseda" i "Roženice" na MIK-u 2005.), "Čigovi" ("Beseda" i "Roženice" na MIK-u 2006.), "Mićušno moje" (nagrada za najbolji aranžman)… Dobitnik je godišnje nagrade Grada Bakra 2003. godine. Svoje glazbeno iskustvo stekao je na brojnim nastupima u Italiji, Austriji, Sloveniji i Hrvatskoj, na raznim manifestacijama kao što su "Porin", "Dora", "Vinkovačke jeseni", Etnofest "Neum" (2004. s pjesmom "Botra, Botra"). Organizator je Etno festivala "Omišalj '07".

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene stranice Udruge "Jabuka" Arhivirano 2008-07-20 na Wayback Machine-u
**Sveta Olga** (ruski i ukrajinski: Ольга), također poznata i kao **Olga Prekrasna** (Ольга Прекрасна; cca. 890 - 11. jul 969) bila je vladarica Kijevske Rusije od cca. 945 do 963. kao regent svom sinu Svjatoslavu, poznata kao prva ukrajinska vladarica koja se pokrstila, odnosno jedna od prvih istočnoslavenskih svetica.

Rodila se oko 879. ili 890. a neki joj izvori kao rodno mjesto spominju današnji Pskov. Neki izvori također spominju da joj je otac bio varjaški knez Oleg od Novgoroda. Postala je supruga kijevskog kneza Igora Rjurikoviča. Muža su joj mučki ubili Derevljani od kojih je pokušao naplatiti danak. Olga je tada postala regent Igorovom nasljedniku i svom trogodišnjem sinu. Kada joj je derevljanski knez Mal poslao bračnu ponudu, ona je prvo njegove izaslanike dala žive zakopati, a zatim je Malu poručila da pristaje, ali da prvo mora poslati svoje najveće odličnike u Kijev da se upoznaju s budućim podanicima. Mal je pristao, a Olga je ispočetko goste lijepo primila da bi ih potom na prevaru dovela u saunu, gdje su zaključani, a potom sauna zapaljena. Olga je potom pokrenula pohod na obezglavljene Derevljane, te osvojila njihovu zemlju.

Godine 945. ili 957. Olga je došla u Carigrad gdje se pokrstila, a ceremoniju je detaljno opisao Konstantin VII Porfirogenet. Na povratku se ispostavilo da njeni podanici osjećaju manje sklonosti prema kršćanstvu, uključujući sina Svjatoslava, koji je ostao poganin. Nakon što je Svjatoslav postao knez, obavljala je upravne poslove dok je Svjatoslav ratovao. Kada su Pečenjezi 969. napali i stavili pod opsadu Kijev, Olga je tada umrla.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Igor od Kijeva** | **Knjeginja Kijeva kao regent**945–960-e | Slijedi:**Svjatoslav Hrabri** |

Vanjske veze
------------

***Olga Kijevska*** na Wikimedijinoj ostavi

* Olga of Kiev - OrthodoxWiki
Antifašistički grafit postavljen u ljeto 2012. godine na mjestu događaja.
**Altonska krvava nedjelja** (nem. *Altonaer Blutsonntag*) je naziv za incident koji se dogodio u njemačkom gradu Altona (danas dio Hamburga) 17. jula 1932. godine, odnosno oružani sukob između nacističkih paravojnih formacija (SA i SS) sa jedne i lokalnih ljevičara sa druge strane. Do njega je došlo nedugo nakon što je weimarska vlada kancelara Franza von Papena, u nastojanju da osigura blagonaklonost Nacističke partije 28. juna ukinula višemjesečnu zabranu djelovanja SA i SS. Nacisti su to iskoristili kako bi organizirali marš nekoliko hiljada svojih pristaša kroz radničku četvrt u Altoni, koja je zbog sklonosti tamošnjih birača Komunističkoj partiji bila poznata kao "Mala Moskva". Marš su odobrile vlasti, koje su bile pod kontrolom pruske pokrajinske vlade kojom su upravljali socijaldemokrati. Tokom marša je došlo do provokacija i manjih sukoba prije nego što je na sudionike marša ispaljeno nekoliko metaka od kojih su poginula dva pripadnika SA. Potom je policija, prema službenim izvještajima, "zavela red", a nakon čega je ukupno poginulo 18 ljudi; kasnije se ispostavilo da su većina žrtava bili nedužni prolaznici stradali od policijskih metaka. Kriminalistička istraga usprkos toga nije pronašla počinioce. Papen je u međuvremenu iskoristio krvoproliće kao izgovor za tzv. Pruski udar, odnosno odluku kojim se pruska policija stavlja u nadležnost njegove savezne umjesto pokrajinske vlade, a što je otklonilo brojne prepreke za dolazak nacista za vlast. Nakon što su nacisti došli na vlast, organizirali su specijalni sud na koji su dovedeni lokalni komunisti na čelu sa Brunom Teschom i optuženi za krvoproliće. Proglašeni su krivim, a četvorica, uključujući Tescha, osuđeni na smrt i pogubljeni 1. augusta 1933. godine, postavši prve osobe pogubljene u Trećem rajhu. Na sudskom procesu 1992. su Tesch i njegovi drugovi službeno rehabilitirani.

Altonska krvava nedjelja je potakla njemačkog antifašističkog pisca Arnolda Zweiga da o njoj napiše roman *Das Beil von Wandsbeck*.
**Akashi Kaikyo** zvan i *Biserni most* je momentalno najduži viseći most na svijetu, koji se nalazi u Japanu. 

Most premošćuje Zaljev Akashi i povezuje grad Kobe na otoku Honshu sa otokom Awaji.

Karakteristike
--------------

Čelični most Akashi Kaikyo je ukupno dug 3 911 metara, sa centralnim rasponom od 1991 metara i dva periferna od 960 metara. 
Taj automobilski most ima 6 prometnih traka i 4 servisne.

Građen je od 1988. i otvoren za promet 5. aprila 1998.

Historija
---------

Veliki potres koji je zatresao južni Japan 17. januara 1995. imao je epicentar točno između dva pilona u dubini zaljeva. On ih je pomakao za 1 metar. Glavni raspon mosta je po projektu trebao biti dug 1990 metara, ali kako se greda još nije počela graditi ta promjena se lako uklopila u konačnu izvedbu pa most sad ima glavni raspon dug 1991 metara.

Piloni mosta visoki 282.8 metara, nisu se srušili zbog tog jer su građeni sa masivnim amortizerima, koji ublažavaju vibracije kod potresa i tajfuna.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Akashi Kaikyo Bridge*" (engleski). Structurae. Pristupljeno 19. 02. 2017.

Vanjske veze
------------

***Akashi Kaikyo*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Akashi Kaikyo Bridge* (`en`)
|  |
| --- |
| **Rimsko-perzijski ratovi** |
| **Rimsko-partski ratovi**  Kara – Kilikijska vrata – Amanski prijevoj – Planina Gindar – Pohodi Marka Antonija – Armenski rat 58–63 – Trajanov pohod na Partiju – Pohodi Lucija Vera – 2. Ktesifon – Nisibis  **Rimsko–sasanidski ratovi**  Resena – Misiče – Barbalis – Edesa – Singara – Amida – 3. Ktesifon – Samara  **Bizantsko-sasanidski ratovi**  Rat 421–422 – Anastazijev rat – Iberijski rat – Lazijski rat – Rat 572–591 – Rat 602–628 |

**Partski pohodi** ili **Rimsko-partski rat Lucija Vera** se vodio od 161. do 166. između Rimskog Carstva na jednoj, i Partske Monarhije na drugoj strani. Ime je dobio po Luciju Veru, rimskom ko-caru koji je komandirao rimskim trupama. Povod za rat je bio upad partskog kralja Vologasa IV u Armeniju, rimsku klijentsku državu sa čijom je vladajućom kućom Aršakuni bio u srodstvu; nakon što je Vologas Aršakune svrgnuo i na prijestolje imenovao svog sina, Rimljani su to shvatili kao objavu rata. Rimsko Carstvo, koje je u tom trenutku bilo na vrhuncu moći, uspjelo je poraziti Parte, a rimske trupe pod Avidije Kasijem su 165. zauzele i opljačkale partsku prijestolnicu Ktesifon. Na kraju je sklopljen mirovni sporazum kojim su se na armensko prijestolje vratili Aršakuni, a Rimljani od Parta preuzeli dijelove gornje Mezopotamije. Iako je rat u vojničkom i političkom smislu završio velikim uspjehom, za Rimljane je imao teške posljedice, s obzirom da su se za vrijeme pohoda rimski vojnici zarazili bolešću koja će kasnije biti poznata kao Antoninska kuga i čije će posljedice značajno oslabiti Rimsko Carstvo, postavši katalizator procesa koji će kroz nekoliko vijekova dovesti njegove propasti.
Snimak ekrana iz igre S.T.A.L.K.E.R.: Call of Pripyat
**Pucačina iz prvog lica** (engl. ) je vrsta računarske igre u kojoj je izvođenje, kako samo ime kaže, "iz prvog lica". Najčešće ispred sebe, na računarskom ekranu, vidite pušku i ruku koja je drži, krstić nišana, skalu energije, količinu municije itd. zavisno od igre. Najveći broj igara vas stavlja u ulogu nekog vojnika ili avanturiste koji puca u sve što mu se nađe na putu.

Prvom FPS igrom smatra se *Wolfestein 3D* (*Vulfenštajn 3D*) za računar, ali kao početak revolucije pucačina u prvom licu smatra se igra *Doom*, koja je doživjela i dva nastavka. Danas postoji na hiljade ovakvih igara, a najčuvenije su *Medal Of Honor*, *Call of Duty* , *Quake*, *Half-Life*, *Counter Strike* itd. u izdanjima na svim postojećim konzolama i računarima.

Nezaobilazni dio igračkog pribora koji se koristi u FPS igrama su miš i tastatura. naravno, može se igrati i na džojstiku (na konzolama isključivo), ali džojstikom je mnogo teže upravljati i 99% igarača više voli miš i tastaturu.

***Pucačina iz prvog lica*** na Wikimedijinoj ostavi
**Jalaluddin Muhammad Akbar**, poznatiji kao **Akbar Veliki** (1542. - 1605.) je mogulski vladar koji se smatra jednim od najvećih vladara u historiji Indije. Nakon dolaska na prijestolje 1556. godine započeo je seriju uspješnih osvajačkih pohoda koje su Mogulsko carstvo proširile na veći dio Indije. Iako nepismen, bio je poznat po poticanju nauke i umjetnosti, a posebno je nastojao ustanoviti vjersku toleranciju među svojim podanicima.
Rođen je u Iranu kao izbjeglica, a na prijestolje dolazi kao zakoniti nasljednik svoga oca Humayuna s trinaest godina. To je jedini slučaj u povijesti mogulskih dinastija da je vladar došao na prijestolje bez rata ili krvoprolića.

Njegov stariji brat Muhammed Hakim nije se protivio imenovanju mlađeg brata za vladara. On je jedini od mogulskih vlastodržaca koji je bio potpuno nepismen ali je imao veliku žeđ za znanjem i volju za učenjem. Iako je bio nepismen, "pročitao" je stotine svitaka svetih i učenih tekstova tako što su mu ih čitali njegovi dvorjani.

Na početku svoje vladavine, do punoljetnosti državne poslove u njegovo ime vodio je Bahram Khan. Potpuno odan i iznimno učen i inteligentan čovjek. Kad je Akbar navršio 18 godina, Bahram Khan se povlači iz javnog i političkog života, a mjesto njega glavni utjecaj na vladara ima njegova dadilja, Maham Anga. Poslije 1562. Akbar vlada potpuno samostalno.

Učvrstio je vlast mogulske dinastije, ujedinio Indiju i uspješnim ratovanjem proširio granice države, te skršio moć lokalnih velikaša. Mnogim reformama učvrstio je središnju vlast, podupirao je znanstvenike i umjetnike. Iako sam musliman, dopustio je slobodno ispovijedanje vjere svim državljanima i odupirao se vjerskom fanatizmu muslimana. U nastojanju da pomiri hindue i muslimane pokušao je stvoriti sinkretičku vjeru (dīn-i-ilāhī) u kojoj je on bio vrhovni poglavar. Mauzolej mu je sagrađen 1612.-13. u Sikanderu kraj Agre.

Vanjske veze
------------

***Akbar Veliki*** na Wikimedijinoj ostavi

* Akbar. Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u
* Akbarova vladavina.
* Mogulski car Akbar: Svijet biografija. Arhivirano 2009-06-30 na Wayback Machine-u
* Fotografije Akbarovog mauzoleja. Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
Riblji mjehur
**Riblji mjehur** ili vazdušni mjehur je neparan organ koji ima većina košljoriba i koji predstavlja evaginaciju crijeva ispunjenu vazduhom. Homolog je plućima kopnenih kičmenjaka. Može biti izdjeljen na na dva ili tri dijela koji su međusobno u kontaktu, kao što je npr. kod porodice šarana podjeljen na dva dijela. Sastav vazduha u njemu se može mijenjati, a time se mijenja specifična težina tijela što uslovljava održavanje tijela na različitim dubinama u vodi. Kod riba plućašica ili dvodihalica u uslovima suše funkcioniše kao pluća i omogućava ovim ribama korištenje atmosferskog vazduha.

Veliki broj košljoriba posjeduje specijalni kanal, pneumatični kanal (ductus pneumaticus), preko koga je riblji mjehur povezan sa jednjakom. Prema tome da li ovaj kanal postoji ili ne postoji sve ribe sa ribljim mjehurom se dijele na dvije grupe:

* fizostomi (Physostomi), koji imaju pneumatični kanal
* fizoklisti (Physoclysti) koji su bez njega.

***Riblji mjehur*** na Wikimedijinoj ostavi
**NK Trešnjevka** je nogometni klub iz grada Zagreba.

Povijest
--------

NK Trešnjevka je osnovan 1926. godine.   

Tijekom dugogodišnjeg djelovanja u popularnoj trešnjevačkoj „Grabi" ostvareni su mnogobrojni zapaženi rezultati, svoj su nogometni put i karijeru započela i izgradila mnoga zagrebačka nogometna imena.
Rijetki znaju da je, kao prvi Hrvat i najskuplji igrač u FC Bayern, 1965. godine igrao bivši centarfor zagrebačke Trešnjevke Ante Vučkov (r. 1938. godine), čovjek koji nikada nije igrao za reprezentaciju, ni Dinamo i Hajduk, a ipak ga pamte u Bundesligi. Nažalost odigrao je nepune dvije utakmice, jer su mu u drugoj slomili nogu nasilnije nego Eduardu da Silvi početkom 2008. godine.  

Danas u N.K. „Trešnjevka" djeluje i aktivno sudjeluje u natjecanju sa preko 200 igrača (starosne dobi već od 6,5 godina ) razvrstanih u 12 dobnih kategorija. Selekcije Zagića, Limaća, Mlađih pionira i Starijih pionira natječu u najvišem rangu natjecanja. Kadeti i Juniori natječu se u 2. HNL, a prva momčad u 4. HNL. Tu je i veteranska momčad N.K. „Trešnjevka" koja se natječe u 1. ligi ZNS-a.

Uspjesi
-------

Klub je tri sezone bio član 1. savezne lige FSJ:   

1963./64. - **11. mjesto**   

1964./65. - **14. mjesto**   

1965./66. - **16. mjesto**

Europska natjecanja
-------------------

NK Trešnjevka je u sezoni 1963/64. nastupila u Kupu velesajamskih gradova gdje je u prvom kolu ispala od Belenensesa iz Lisabona.

| Sezona | Natjecanje | Kolo | Država | Klub | Rezultat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1963./64. | Kup velesajamskih gradova | R1 |  POR | CF OS Belenenses Lisabon | 0-2, 1-2 |
|

Nastupi u završnicama kupa
--------------------------

### Kup maršala Tita

**1958./59.**

* šesnaestina završnice: NK Trešnjevka - FK Vojvodina Novi Sad 2:3

**1959./60.**

* šesnaestina završnice: NK Trešnjevka - FK Sloboda Tuzla 2:1
* osmina završnice: NK Dinamo Zagreb - NK Trešnjevka 3:2 (prod.)

**1960./61.**

* šesnaestina završnice: NK Borovo - NK Trešnjevka 2:0

**1961./62.**

* šesnaestina završnice: FK Spartak Subotica - NK Trešnjevka 2:1

**1962./63.**

* šesnaestina završnice: FK Novi Sad - NK Trešnjevka 1:0

**1964./65.**

* osmina završnice: NK Trešnjevka - FK Sloboda Tuzla 3:0 (prod.)
* četvrtina završnice: NK Dinamo Zagreb - NK Trešnjevka 6:0

### Hrvatski nogometni kup

Izvori
------

1. ↑  NK Trešnjevka Seniorska momčad
2. ↑  NK Trešnjevka

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene stranice Arhivirano 2021-02-12 na Wayback Machine-u
* Sportal Arhivirano 2021-02-12 na Wayback Machine-u Ante Vučkov bio je skuplji i od Gerda Müllera
**Zamjenski rat**, **surogat rat** ili **rat preko posrednika** je izraz koji se koristi za oružani sukob koga njegovi neposredni sudionici, odnosno zaraćene strane vode za račun, odnosno uz logističku, propagandnu, obavještajnu ili drugu pomoć trećih strana, odnosno država koje u njemu neposredno ne sudjeluju. 

Ratovi preko posrednika su fenomen koji datira još od Starog vijeka, a čija je karakteristika obično bila ta da su velike države, odnosno carstva koje bi došle u sukob oko nekog područja ili ekonomskih interesa, a iz ekonomskih ili političkih razloga nastojali izbjeći otvorena neprijateljstva, kao svoje "posrednike" koristili vazalne, tributarne države i klijentske države, odnosno međusobno suprotstavljene frakcije, klanove, dinastije ili političke stranke unutar jedne države. Taj je fenomen postao posebno vidljiv u vrijeme Hladnog rata u Trećem svijetu kada su SAD i SSSR, najčešće na ideološkoj bazi, ali nekada i na osnovu raznih "pragmatičnih" kriterija oružjem, opremom, vojnim savjetnicima i na druge načine pomagale međusobno suprostatvljene države, odnosno zaraćene strane u građanskim ratovima.

Nakon završetka Hladnog rata, odnosno u današnjem svijetu, najvažnijim primjerima rata preko posrednika se smatraju Građanski rat u Siriji gdje sirijske pobunjenike podržava blok koji čine SAD, EU, Turska, Saudijska Arabija i Katar, dok režim predsjednika Bašara al-Asada podržavaju Rusija i Iran. Ratom preko posrednika se također smatra i rat u Istočnoj Ukrajini gdje pro-zapadnu i pro-evropsku vladu podržavaju SAD i EU, dok pro-ruske separatiste u Donbasu podržava Rusija.

V. također
----------

* Velika igra
* Nova velika igra

Izvori
------
**Andrijevac** je naselje u Osječko-baranjskoj županiji. Upravnom organizacijom pripada općini Koški.

Zemljopisni položaj
-------------------

**Andrijevac** se na 97 metara nadmorske visine. Susjedna naselja: istočno Branimirovac, sjeverno Ordanja i Koška, zapadno Ledenik te južno Bijela Loza koja je naselje u općini Podgorač. Pripadajući poštanski broj je 31224 Koška, telefonski pozivni 031 a registarska pločica vozila NA (Našice).

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

Do 1991. iskazivano pod imenom Ličani. Iskazuje se kao dio naselja od 1869. do 1921. a kao naselje od 1931. U 1869. podaci su sadržani u naselju Podgorač, općina Podgorač. Prema prvim rezultatima Popisa stanovništva iz 2011. u Andrijevcu je živjelo 158 stanovnika u 50 kućanstava.

Izvori
------

1. ↑  DZS popis stanovništva 2001. godine
2. ↑
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
4. ↑

Vanjske poveznice
-----------------

* 

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Andrijevac** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Koška |
| --- |
| Andrijevac • Branimirovac • Breznica Našička • Koška • Ledenik • Lug Subotički • Niza • Normanci • Ordanja • Topoline |
**Plan vojnih operacija** je naziv za formalni dokument, odnosno plan koji određuje točan način na koji će oružane snage neke države, vojne organizacije ili pojedine jedinice izvoditi svoje zadatke u slučaju oružanog sukoba ili sličnog događaja. Prije 20. vijeka, a i danas, se za takve planove koristi izraz **ratni plan**. 

Iako planiranje ratova postoji od samih početaka civilizacije, ratni planovi su svoju modernu formu dobili tek u 19. vijeku kada se, pod uticajem industrijske revolucije i tehnološkog razvoja, počelo smatrati da uspjeh u oružanim sukobima manje ovisi o pojedinačnim kvalitetama zapovjednika ili općoj kvaliteti ljudstva, a više od koherentnosti oružanih snaga kao sistema, pri čemu su važnu ulogu igrale logistika kao i transportna infrastruktura. Takvo se shvaćanje najprije razvilo u Pruskoj, odnosno carskoj Njemačkoj i pronašlo svoj odraz u znamenitom Schlieffenovom planu kojim se nastojalo budući Prvi svjetski rat dobiti "u jednom potezu".

Vanjske veze
------------

* Operation Plans (OPLAN) - from GlobalSecurity.org
*Za vladara drevnog Tauromenija na Siciliji, v. Andromah (vladar Tauromenija)*
**Andromah** (na grčkom **Aνδρoμαχoς**; 3. vijek pne.) bio je seleukidski plemić i vojskovođa. Bio je sin Aheja, odnosno unuk Seleuka I Nikatora, osnivača carstva. Sin mu je bio vojskovođa Ahej, a sestra Laodika, supruga kralja Seleuka II Kalinika. Nedugo nakon Seleukove smrti, mladi kralj Seleuk III je pokrenuo pohod na Pergam, prilikom koga je Andromah zarobljen, a potom predan egipatskom kralju Ptolemeju Eurgetu, glavnom suparniku Seleukida. Andromah je ostao u egipatskom zatočeništvu i nakon Ptolemejeve smrti 221. pne. a što se tumači namjerom Sosibija, glavnog ministra na dvoru mladog kralja Ptolemeja IV da ucijeni mladog Aheja, odnosno tako ga nagna da digne pobunu protiv mladog kralja Antioha III. Kada se Ahej uistinu pobunio, Sosibije je odbio predati njegovog oca. To je učinio tek na nagovor bogatog Rodosa, koji su savezništvo s Ahejem i njegovom samoproglašenom državom u Maloj Aziji smatrali protutežom njihovom suparniku Bizantiju. Andromah se tako sastao sa svojim sinom, ali što se poslije s njim dogodilo nije poznato historičarima.
**Ratno profiterstvo** je izraz koji opisuje aktivnosti kojima je korištenje rata, odnosno ratom stvorenih političkih i ekonomskih okolnosti, kako bi se steklo bogatstvo i materijalna korist, i to u pravilu na način suprotan zakonu, običajima, osnovnim etičkim normama i/li na račun žrtava rata i širokih slojeva stanovništva kojih su uslijed njih izloženi siromaštvu i drugim oblicima stradanja.

Kroz historiju su postojali razni oblici ratnog profiterstva, a materijalna korist nastala ratom se često navodi kao jedan od glavnih motiva za pokretanje, odnosno poduzimanje rata. Pod time se, međutim, najčešće ne podrazumijeva pljačka neposredno vezana uz ratne operacije; izraz "ratno profiterstvo" umjesto najčešće podrazumijeva aktivnosti u "pozadini", odnosno aktivnosti pojedinaca i institucija koje koriste ratne okolnoste kako bi se brzo obogatili kroz aktivnosti koje na prvi pogled izgledaju "legitimnim". Kao klasičan primjer ratnih profitera se navode trgovci hranom i drugim nužnim namirnicama, koje ratne okolnosti koriste kao izgovor za enormno povećanje cijena u maloprodaji. Okvirno se pod ratnim profiterima mogu također podrazumijevati pojedinci i poduzeća koji ratne okolnosti koriste kako bi ishodile lukrativne ugovore o javnoj nabavi, odnosno nametnule monopol na određenom tržištu. 

Izraz "ratni profiter" je u pravilu pežorativan, te se koristi u političko-propagandne svrhe, odnosno za omalovažavanje političkih i/li poslovnih suparnika, odnosno kao jedna od omiljenih populističkih slogana. Jedan od najpoznatijih primjera jest stav prema kome je prvi svjetski rat glavni uzrok imao u nastojanju proizvođača oružja i municije da sebi kroz trošenje svoje "robe" stvore trajni izvor prihoda; taj je stav bio široko rasprostranjen u javnosti međuratne Evrope i ostatku svijeta.

Razna zakonodavstva ratno profiterstvo tretiraju kao kazneno djelo. Među njima je i Hrvatska, koja je 2010. ustavnim promjenama izrijekom ukinula odredbe o zastari za ta djela koja se odnose na Domovinski rat, a temeljem kojih je 2012. nepravomoćno osuđen bivši premijer Ivo Sanader.

V. također
----------

* Crna burza
* Vojno-industrijski kompleks

Vanjske veze
------------

* War is a Racket
**Puertollano** je grad i općina od 47,881 stanovnika na jugu Španjolske u Autonomnoj pokrajini Kastilja-La Mancha (Provincija Ciudad Real).

Geografske karakteristike
-------------------------

Puertollano se nalazi na jugozapadu Provincije Ciudad Real u dolini rijeke Alcudia, udaljen četrdesetak km jugozapadno od svog administrativnog centra Ciudad Reala.

Puertollano je po broju stanovnika drugi u svojoj provinciji ali je prvi po industrijskoj proizvodnji, i to zahvaljujući petrohemiji i naftnoj industriji koje djeluju u gradu od 1965.

Glavna arterija grada je bulevar San Gregorio, sagrađen u 19. vijeku, koji amblematično oslikava urbani razvoj Puertollanoa, koji se odvijao paralelno s razvojem rudarstva i industrije.

Grad se nalazi na pruzi TGV-a Madrid-Sevilla i na trasi Andaluzijskog autoputa.

Historija
---------

Puertollano je izrastao u 13. vijeku, kad je nakon rekonkviste Kastilja ponovno naseljavana.

Grad je tokom 14. vijeka prosperirao zahvaljujući poljoprivredi i stočarstvu to je prekinuto 1348. epidemijom kuge koja je pustošila Evropu i Španjolsku, i bila naročito žestoka u Puertollanu. Preživjelo je samo 13 stanovnika, koji su se za svoje spasenje molili Djevici Mariji i žrtvovali trinaest krava.

Od 1873. počinje iskapanje ugljena, što je rezultiralo snažnim porastom stanovništva. Grad je veliku ekspanziju imao između 1900. i 1960. ispočetka zbog rudarstva a kasnije petrokemije.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost je crkva Gospe od Uznesenja iz 16. vijeka, renesanog eksterijera i gotičkog enterijera, koju je skupština Kastilje-La Manche proglasila kulturnim dobrom. Nakon nje slijedi crkva Gospe od Milosti sagrađena 1489. u znak zahvalnosti nakon pošasti kuge, pa trobrodna crkva Soledad iz 14. vijeka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Castilla-La Mancha*" (engleski). City population. Pristupljeno 4. 9. 2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Puertollano (Ciudad Real)*" (španjolski). Turismo y cultura en Ciudad-Real. Pristupljeno 3. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

***Puertollano*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ajuntament de Puertollano* (`ca`)
**Antemije** je bio vizantijski državnik i pretorijanski prefekt Istoka (405—415), u doba careva Arkadija (395—408) i Teodosija II (408—450). Tokom vladavine mladog Teodosija II, bio je praktični vladar carstva, a u tom periodu je reorganizovao snabdevanje hranom Carigrada i značajno ga proširio podizanjem velikih kopnenih bedema tzv. *Dvostrukih bedema Teodosija II*.

Život
-----

Sistem Teodosijevih bedema (Šanac, Niski bedem, Paratehion, Spoljni bedem, Peribolos, Unutrašnji bedem), podignutih pod Antemijevim nadzorom
Antemije je, najverovatnije, egipatskog porekla, a pripadao je jednoj od najuglednijih plemićkih porodica tog doba.

On je 404. godine bio *magister officiorum* i verovatno je učestvovao u svrgavanju Jovana Hrizostoma (*Zlatoustog*), iste godine. Naredne godine je postao pretorijanski perfekt Istoka, da bi 406. godine rukovodio prenosom moštiju proroka Samuila u vizantijsku prestonicu. Prema ocenama njegovih savremenika, on je bio stvarni gospodar Vizantijskog carstva tokom maloletstva Teodosija II. Uspeo je da za vreme svoje vladavine, reši nagomilane probleme vizantijske prestonice, koja se značajno proširila i povećala broj stanovnika, tokom jednog veka postojanja. U celosti je reorganizovao snabdevanje hranom glavnog grada i njegove ogromne potrebe za namirnicama. Na udaljenosti od oko 2.5km od Konstantinovog bedema koji je predstavljao kraj grada, Antemije je izgradio nov sistem bedema, koji su danas poznati kao *Dvostruki bedemi Teodosija II*. Pored značajnog uvećanja korisne površine grada koji je rastao, bedemi su predstavljali savršen sistem u odbrani grada i do kraja njegovog postojanja su bili gotovo nesavladiva prepreka za njegove osvajače.

Ne zna se kako je okončana njegova vladavine i kada je umro, ali je izvesno da je 414. godine Teodosijeva sestra Pulherija preuzela vlast i postavila novog prefekta.

Povezano
--------

* Teodosije II
* Dvostruki bedemi Teodosija II

Literatura
----------

* Alexander Kazhdan (editor), „*The Oxford Dictionary of Byzantium*", Oxford, 1991. ((en))
**Lemuri** (*Lemuridae*) su porodica iz reda primata. Svrstavaju se u podred *Strepsirrhini* koji je ranije nazivan 'polumajmunima' što se više ne koristi, naziv se smatra zastarjelim. Porodica obuhvaća 13 vrsta razvrstanih u pet rodova, a uz njih je postojao još jedan rod koji je izumro. U ovu porodicu su se ranije svrstavali i patuljasti lemuri (*Cheirogaleidae*) i lepilemuri (*Lepilemuridae*) koji se danas razvrstavaju u zasebne porodice.

Rasprostranjenost
-----------------

Lemuri žive na Madagaskaru i susjednim Komorskim otocima.

Opis
----

lemuri su vitke životinje s dugim, gusto dlakavim repovima. Krzno im je meko i ponekad prošarano. Lemuri su veliki poput vjeverica ili kao mačke. Tijelo im je dugo 26 do 45 cm a rep od 28 do 60 cm. Mogu biti teški do pet kilograma. Ženke i mužjace su jednako veliki. Prednji ekstremiteti su im kraći od stražnjih. Većina lemura su noćne životinje koje koje žive na drveću. Oči su im velike i okrenute prema naprijed, a na mrežnici imaju sloj koji reflektira svjetlo što poboljšava vid životina (slično kao kod mačaka).

Način života
------------

Lemuri uglavnom žive na stablima i lako skaču s krošnje na krošnju. Pored lemura koji žive samo na drveću, postoje i vrste (kao kata) koje često silaze na tlo. U odnosu na razdoblja mirovanja i glavne aktivnosti tijekom dana, ne postoje točni podaci, jer oni mogu biti aktivni i danju i noću. Lemuri uglavnom žive u manjim do srednje velikim grupama.

Prehrana
--------

Lemuri su pretežno biljožderi koji se hrane cvjetovima, voćem i lišćem. Omiljeno jelo im je sjemenje tamarinde, a ponekad pojedu i nekog kukca ili ptičje jaje.

Razmnožavanje
-------------

Nakon skotnosti između 90 i 150 dana (što ovisi o vrsti) između kolovoza i listopada rađaju se jedno ili dva mladunca. Nakon pet mjeseci prestaju sisati, a nakon dvije do tri godine su spolno zreli. Očekivano trajanje života im je do 20 godina.

Ugroženost
----------

Sječa kišnih šuma Madagaskara (između ostalog radi dobijanja drvenog ugljena) i s tim povezanim gubitkom životnog prostora su najveća opasnost za opstanak lemura. Najmanje 8 vrsta su prilično ugrožene, a jedna (*Prolemur simus*) je **jako** ugrožena. 1987. je osnovan rezervat Beza-Mahafaly na Madagaskaru, kako bi se osigurao opstanak lemura.

Rodovi
------

* *Lemur catta*, Prstenastorepi lemur je najpoznatiji rod i vrsta ove porodice.
* *Eulemur* je rod koji obuhvaća 5 vrsta.
* U rodu *Varecia* su dvije vrste.
* *Hapalemuri* su rod s četiri vrste i nazivaju ih i 'polumakiji' ili 'bambusni makiji'
* *Prolemur simus* je jedan od najugroženijih primata na Madagaskaru.
* Rod *Pachylemur* je izumro prije oko 1000 godina.

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Lemuridae** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Lemuri** |
*Ukoliko ste tražili političku partiju iz druge države, v. Naša stranka (Hrvatska).*
**Naša stranka** je bosanskohercegovačka politička stranka osnovana 2008. godine. Temelj njenog programa jest borba protiv dominacije nacionalnih stranaka. Prvi predsjednik je bio Bojan Bajić, bivši član SDPBiH-a. Neki od njenih najpoznatijih članova su nagrađivani reditelji Danis Tanović i Dino Mustafić, koji su i osnivači.

Stranka se prvi put pojavila na lokalnim izborima 2008. godine kada je kandidat NS-a dobio načelničko mjesto u Bosanskom Petrovcu. Značajan broj glasova zabilježen je u Sarajevu. NS na općim izborima 2010. godine nije doživjela značajniji uspjeh iako se se računalo na veliki broj glasova od strane građana koji nisu izlazili na izbore ili nisu podržavali stranke iz nacionalističkog bloka. Predsjednik NS-a Bojan Bajić je nakon ovog neuspjeha podnio ostavku, a na njegovo mjesto je došao Dennis Gratz. NS je predstavila novi smjer nazvan "treći put" , ali i dalje sadržavši socio-liberalizam kao ideološko opredjeljenje te multinacionalno članstvo kao temelj rada stranke. NS je i dalje jedna od rijetkih stranaka u Bosni i Hercegovini koja ima članove iz svih nacionalnih zajednica uključujući i nekonstitutivne narode.

Vanjske veze
------------

* Zvanični veb-sajt‍ Uredi na Wikidati
**Araros** ili **Ararot** (grč. Ἀραρὼς), rođen 387. pne. sin Aristofanov, bio je grčki komediograf koji je stvarao u okviru srednje atičke komedije.

Njegova braća Filip i Nikostrat takođe su pisali komedije. Aristofan ga je 388. pne. izveo na pozornicu kao glavnoga glumca u komadu Pluto, poslednjem koji je sam producirao. Aristofan je, naime, napisao još dva komada, *Kokal* (Κώκαλος) i Αἰολοσίκων, koje je na pozornicu izveo Araros, verovatno nedugo nakon produkcije komedije *Pluto*. Vlastitu komediju Araros je prvi put producirao 375. pne.

Suda kao njegove komedije pominje ove: *Adonis* (ljubavna tematika), *Kenej*, po mitskom Keneju (ljubavna tematika), *Kampylion*, što je bio i naslov jedne Eubulove komedije, *Rođenje Panovo*, *Mala devica* (možda takođe ljubavna tematika), te *Himenej*, opis svadbe.

Sve što znamo o njegovom dramskom umeću sadržano je u ovom odlomku Aleksida, koji je međutim bio njegov takmac u dramskim nadmetanjima: "Želim da uzmeš malo vode: imam unura veliki bunar s vodom hladnijom od Ararosa".
**Lenejske igre** (*Lenaia*) su bile godišnji festival koji je uključivao dramasko natjecanje, a koji je predstavljao jedan od manjih festivala u drevnoj Ateni i jonskom svijetu. U Ateni se održavao u mjesecu Gamelionu, što otprilike odgovara današnjem januaru. Festival se održavao u počast Dioniza Lenejskog. *Lenaia* vjerojatno dolazi od *lenai*, drugog imena za Menade, štovateljice Dioniza.

Mjesto održavanja u Ateni je bio Lenaion, vjerojatno teatar van grada ili u dijelu Agore. U okviru njega su se od početka 5. vijeka pne. isto kao i kod Dionizijskog festivala, održavale dramska natjecanja. Za razliku od Dionizijskog festivala, njemu su prisustvovali samo Atenjani i meteci, iako neki historičari drže da je to zbog toga što stranci nisu zbog zime mogli putovati do Atene. Od godine 440. pne. Lenejski festival službeno sadrži natjecanja u komediji. Na tom festivalu je komedija bila važnija od tragedije, te su tamo praizvedeni mnogi Aristofanovi komadi. Obično se prikazivalo pet komedija (osim u doba peloponeskog rata kada se prikazivalo samo njih tri). Nije bilo natjecanja (agon) za pjevanje ditiramba. Ne zana se kada je Lenejski festival napušten, ali natjecanja nalik na njega su se održavala još u 2. vijeku pne..

V. također
----------

* Dionizijski festival
* Antesterijski festival

Izvori
------

* Sir Arthur Pickard-Cambridge. *The Dramatic Festivals of Athens.* Oxford: Clarendon Press, 1953 (2nd ed. 1968). ISBN 0-19-814258-7
*Ukoliko ste tražili političku partiju iz druge države, v. Naša stranka (BiH).*

**Naša stranka** (kraće: **NS**) je politička partija koja zastupa interese srpske zajednice u Hrvatskoj.

Osnivanje i program stranke
---------------------------

Stranka je osnovana 10. januara 2011. godine u Borovu s cinjem očuvanja srpskog identiteta, zajedničkog života sa svim ljudima dobre volje te doprinosa društvu bez predrasuda.

Programska načela Stranke zasnivaju se sledećem: narod ispred „predstavnika", demokratska aktivnost, nacionalna aktivnost, obrazovanje, razvoj privrede, efikasno korišćenje evropskih fondova, solidarno društvo i saradnja, a ne beskrajne svađe. Osnovno programsko načelo Stranke je „Narod ispred predstavnika"

Predsednik i osnivač stranke Jovan Ajduković je do leta 2009. godine bio visokopozicionirani funkcioner Samostalne demokratske srpske stranke iz koje je isključen nakon nezavisne kandidature za zamenika vukovarsko-sremskog župana na lokalnim izborima iste godine.

Parlamentarni izbori
--------------------

Na izborima za zastupnike u Hrvatski sabor 2011. godine Stranka je koalira sa Srpskom narodnom strankom i Demokratskom partijom Srba. Koalicija nosi naziv: *Demokratska opozicija srpskih stranaka (DOSS)*. Ispred stranke na listi Koalicije u 12. izbornoj jedinici bio je predsednik Stranke Jovan Ajduković koji je osvojio 21,5 % glasova što je nedovoljno za ulazak u Sabor.

Izvori
------

1. ↑  „Osnovana naša stranka, Poslovni savjetnik". Arhivirano iz originala na datum 2011-09-07. Pristupljeno 2013-03-29.
2. ↑  „Snv - Vijesti - Isključenja U Sdss-U". Arhivirano iz originala na datum 2012-04-27. Pristupljeno 2013-03-29.
3. ↑  „Svečano obeležen dan Male Gospojine". Arhivirano iz originala na datum 2011-10-07. Pristupljeno 2013-03-29.
4. ↑
5. ↑  Greška - Glas Slavonije
6. ↑  „Izbori Za Zastupnike U Hrvatski Sabor". Arhivirano iz originala na datum 2016-03-05. Pristupljeno 2013-03-29.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična Internet stranica Arhivirano 2013-05-31 na Wayback Machine-u