recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ovo je članak o filmskom žanru.  Za istoimeni film iz 1976. godine, v. Telefoni bianchi (film, 1976.).  
Assia Norris u sceni filma *La casa del peccato* iz 1938. godine, u kojoj njen lik u ruci drži slušalicu bijelog telefona, rekvizit po kome su filmovi tog žanra dobili ime.
**Kinematografija bijelih telefona** (ital. *cinema dei telefoni bianchi*), **filmovi bijelih telefona** ili, jednostavnije, **bijeli telefoni** (ital. *telefoni bianchi*) je naziv za specifični filmski žanr, odnosno vrstu filmova koja se snimala u fašističkoj Italiji u drugoj polovici 1930-ih i početkom 1940-ih, odnosno, u širem smislu za period u historiji italijanske kinematografije. Po svom žanrovskom određenju su predstavljali podvrstu romantičnih komedija, ali ih je odlikovalo to što su svojom radnjom i likovima u pravilu bili smještani u milje više ili, u najboljem slučaju, srednje klase te prikazivali svakodnevni život okružen luksuzom koji većina publike u tadašnjoj Italiji nije mogla priuštiti; to se, između ostalog ogledalo u telefonskim aparatima koji su bijele boje, umjesto tzv. "narodnih" telefona od bakelita koji su u pravilu bili crni. Po njima je žanr, također, dobio ime.

Specifičnost žanra je bila u i tome što se maksimalno nastojalo imitirati hollywoodske uzore, ali i što se inzistiralo na Art deco scenografiji, zbog čega se takvi filmovi ponekad nazivaju i **cinema déco**.
Kao čest predložak su se koristili i teatarski komadi mađarskih autora, te je zbog toga za takve filmove korišten i naziv **commedia all'ungherese** (sh. *komedija na mađarski način*). Kako bi izbjegli neusklađenost nekih od motiva radnje sa tadašnjim italijanskim moralnim shvaćanjima i zakonima (razvod, koji nije bio dozvoljen, i preljub koji se kažnjavao kao kazneno djelo), scenaristi su često radnju smještali u fiktivne srednjoevropske ili istočnoevropske zemlje.

Fašistički režim Benita Mussolinija je podržavao snimanje takvih filmova, dijelom zato što se smatralo da se njima stvara komercijalna baza sa "ozbiljne" propagandne filmove, a dijelom zato što su oni uživali veliki popularnost kod publike, pružajući im eskapistički otklon od svakodnevnice kojom su dominirali nepravladane posljedice ekonomske krze, a potom i Drugi svjetski rat. Među samim italijanskim filmašima, uključujući i one koji su, poput Vittorija De Sice, zahvaljujući takvim filmovima stekli slavu i postali zvijezde, filmovi bijelih telefona su bili manje popularni te se smatralo kako njihovo inzistiranje na formuli guši njihovu kreativnu energiju; tako je još za vrijeme fašističke vladavine napravljeno nekoliko filmova koji su predstavljali svojevrsnu antitezu bijelih telefona i koji se smatraju začetkom pokreta koji će nakon rata postati poznat kao italijanski neorealizam.

1976. je Dino Risi filmovima bijelih telefona odao svojevrsni komični homage kroz film pod naslovom *Telefoni bianchi.*

Vanjske veze
------------

* Arhivirano 2009-09-23 na Wayback Machine-u Scheda storica dal sito della RAI: *Momenti del Cinema Italiano*, 1.6.
* Pagina riccamente documentata sugli attori del Cinema italiano degli anni '30 e '40.
Vitelije.
**Vitelije**(rođen septembra 15. godine, poginuo decembra 69. godine) bio je rimski car od 17.4. 69. do svoje smrti. Vitelije je bio jedan od careva u Godini četiri cara.

Slika o Viteliju u istorijskim izvorima
---------------------------------------

Po sačuvanim istorijskim izvorima, a to se naročito odnosi na Svetonija, slika o Viteliju je nepovoljna. Jedan od razloga je mogao biti to što je Svetonijev otac bio oficir u vojsci koja se borila na strani Otona protiv Vitelija.

Uspon, vladavina, smrt
----------------------

Vitelije je bio sin Lucija Vitelija koji je bio konzul i upravnik Sirije pod carem Tiberijem. Vitelijev istoimeni sin postao je konzul 48. godine, a nešto kasnije bio je upravnik Afrike. Krajem 68. godine, Galba mu je dodelio komandu nad Donjom Germanijom, i Vitelije je naročitu popularnost stekao među vojnicima zahvaljujući svojoj darežljivosti.

Vitelije nije bio naročito ambiciozan, već lenji oportunista; uživao je u jelu i piću. Svoj uspon na presto dugovao je dvojici komadanata legija na Rajni koji su stajali na čelu pobunjenih legija i koji su u njemu našli idealnog pretedenta na carsku funkciju. Tako je Vitelije u Kelnu izvikan za cara.
U stvarnosti, Vitelije nikada nije prihvaćen za cara u čitavom rimskom svetu, iako je Senat u Rimu prihvatio njegov izbor. Kada je Vitelije stigao sa vojskom u Italiju i Rim, prestonica je postala poprište krvoprolića i masakra. Ubrzo je postalo poznato da su vojske iz Dalmacije i Ilirika proglasile za cara Vespazijana.
Očekujući dolazak Vespazijanove vojske, Vitelije je pokušao da se sporazume sa novim pretedentom, ali mu to nisu dozvolili pretorijanci. Ubrzo je Vitelije bio ubijen u nemirima.

Spoljašnje veze
---------------

* Život Vitelijev (po Svetoniju, na latinskom i u engleskom prevodu.)

***Vitelije*** na Wikimedijinoj ostavi
**Viti Levu** (izgovor: ) je najveći otok u sklopu arhipelaške države Fidži. Na Viti Levuu se nalazi glavni grad Fidžija, Suva, kao i oko 70% ukupne populacije Fidžija. 

Fidži se nalazi u tektonski vrlo kompleksnom području između australske i pacifičke ploče. Fidžijska platforma nalazi se na seizmički vrlo aktivnom području, čije su linije poznate kao fidžijska zona frakture (*Fiji Fracture Zone*, FFZ). U središtu te platforme nalazi se Viti Levu, čije najstarije stijene datiraju iz eocena i ranog miocena. U središtu otoka nalazi se planinsko područje u sklopu kojeg se ističe Mount Tomanivi, najviši vrh na Fidžiju (1,324 m), dok su obalna područja niže nadmorske visine. Istočni dio otoka ima priličnu količinu padalina, dok je zapadni dio prosječno suši. Od specifičnosti flore i faune, na Viti Levuu obitava jedan od najvećih insekata na svijetu - velika fidžijska strizibuba (*Xixuthrus heros*).

Glavno naselje na otoku je Suva, ujedno i glavni grad Republike Fidži. Međutim, na otoku se nalaze i druga važna naselja - Ba, Lautoka, Nadi, Nausori i Sigatoka - mahom smještena uz obale otoka. Otok je i važno turističko središte, ali ima i velik historijski značaj, s obzirom da se vjeruje kako je nastanjen prije sjevernog otoka, Vanua Levua. Selo Viseisei na otoku je, prema mišljenju nekih historičara, najstarije naselje na Fidžiju, međutim ne postoji univerzalni konsenzus oko toga.

Vanjske veze
------------

***Viti Levu*** na Wikimedijinoj ostavi

* Viti Levu - informacije za putnike na projektu Wikivoyage

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 234645343
* LCCN: sh85144016
* GND: 4191766-2

 |
Teutrant pronalazi Augu na obali; sa "Telefovog friza" na Pergamskom žrtveniku, Antikensammlung, Pergamonmuseum, Berlin
**Teutrant** (starogrčki: ) bio je, u grčkoj mitologiji, kralj Mizije u Maloj Aziji i eponim tamošnje oblasti Teutranije.

Mitologija
----------

Teutrant je u mitu povezan s pričom o Augi, majci Telefovoj i kćerki Alejevoj. Alej, kralj Tegeje, zatvorio je i svoju kćer i unuka u jedan kovčeg i bacio ih u more. Talasi su ih odneli u maloazijsku Miziju, odnosno do ušća Kajka, gde ih je pronašao Teutrant, koji se oženio Augom, a Telefa je usvojio. Prema drugoj verziji, Augu je Teutrant usvojio kao ćerku. Kasnije se u Miziji pojavio i Telef, već odrastao, i to po nalogu proročišta u Delfima, koje ga je tamo poslalo da pronađe majku. U to je vreme Ida vodio rat protiv Teutrantu želeći ovoga zbaciti s prestola. Ida je pomogao Teutrantu u toj borbi i Ida je bio poražen. U znak zahvalnosti za pruženu pomoć, Teutrant je hteo dati Telefu za ženu svoju usvojenu ćerku Augu, ali, kad je ovo dvoje trebalo da stupe u seksualni odnos, začuo se snažan grom, koji ih je sprečio u tome; njih dvoje su se zatim prepoznali kao majka i sin na osnovu prstena koji je Augi dao Herakle, a koji je ona predala malom Telefu. Teutrant je tada oženio Telefa svojom kćerkom Argiopom i odredio ga za naslednika mizijskog prestola. Neki su čak govorili da je Teutrant bio pravi otac Telefa, koga mu je rodila Auga.

Drugi mit govori o tome kako je Teutrant u lovu na planini išao za jednim divljim veprom, koji se onda sklonio u svetilište Artemide Ortosije i ljudskim glasom zamolio za milost. Teutrant je ipak ubio životinju, pa ga je Artemida kaznila ludilom i nekom vrstom lepre. Njegova majka Lisipa zamolila je za pomoć proroka Poliida, koji joj je savetovao da žrtvuje Artemidi goveče. Nakon prinesene žrtve boginja je oprostila Teutrantu i on je ozdravio, a u znak zahvalnosti podigao joj je žrtvenik i postavio zlatni kip vepra; planinu na kojoj je lovio nazvao je svojim imenom.

Druge ličnosti
--------------

**Teutrant** se može odnositi i na ove ličnosti:

* Teutrant iz Magnezije, koji se borio u trojanskom ratu; ubili su ga Hektor i Ares.

* Teutrant iz Atine, osnivač i eponimni Teutrone u Lakoniji.

* Teutrant, brat Tiretov i jedan od Enejinih pratilaca.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867), Smith, William, ur. *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.
Koordinate: 55° 10′ 60" SGŠ, 30° 10′ 00" IGD

**Vitepsk** ili **Vicjepsk** (rus. *Витебск*, bel. *Віцебск*) je glavni grad istoimene oblasti na severoistoku Belorusije. Nalazi se na reci Zapadna Dvina i njenim pritokama Viteba i Lučosa. Po podacima iz 2007. grad ima oko 378 700 stanovnika.

Istorija
--------

Lokacija Vitepska je bila naseljena za vreme skandinavskih Varangijaca u 6. veku. Grad je osnovala knjeginja Olga od Kijeva 947. Od 1320. je u sastavu Velike kneževine Litvanije. Status grada ima od 1597. Sredinom 16. veka grad je uništio Ivan Grozni, Ruska carevina je zavladala Vitepskom 1791. Grad je 1920ih imao oko 100.000 stanovnika, od čega 45% Jevreja, 30% Belorusa i 20% Rusa. Nacisti su u Vitepsku od jula do oktobra 1941. streljali i između 6.800 i 15.000 Jevreja, grad je bio potpuno uništen. Crvena armija je oslobodila Vitepsk 26. juna 1944. Od 170.000 ljudi preratne populacije u Vitepsku je preživelo samo 118 ljudi. 

Vitepsk je znamenit kao rodno mesto slikara Marka Šagala.

Spoljašnje veze
---------------

***Vitebsk*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanična internet prezentacija[*mrtav link*]
Računalno generirana slika pramjere ili etalona u odnosu na koji je definiran kilogram (prakilogram).
Prametar koji se koristio od 1889. do 1960. šipka načinjena od slitine iridija i platine.
**Pramjera** ili **etalon** (franc. *étalon* < franački *stalo*: uzorak) je mjera, mjerilo, usporedbena tvar ili mjerni sustav koji su dogovorom, normom ili zakonom utvrđeni kao utjelovljenje neke mjerne jedinice (njezina dijela ili višekratnika) ili određene vrijednosti neke fizikalne veličine. Postoje međunarodne i državne pramjere te primarne, sekundarne, usporedbene, radne i posredničke pramjere. Nekada je metar bio određen međunarodnim prametrom, a kilogram je još danas određen međunarodnim prakilogramom; oba su pohranjena u Međunarodnom uredu za utege i mjere u Sèvresu kraj Pariza.

Prakilogram
-----------

*Glavni članak: Kilogram*
**Kilogram** (oznaka **kg**) je mjerna jedinica mase, osnovna je jedinica SI; određena međunarodnom pramjerom (takozvanim prakilogramom), koja se čuva u Međunarodnom uredu za utege i mjere u Sèvresu kraj Pariza. Kopije prakilograma u svojim mjeriteljskim uredima čuvaju zemlje potpisnice *Dogovora o metru*, pa tako i Hrvatska. Od kilograma (kojega je naziv povijesno nastao kao decimalna jedinica od grama) ne tvore se decimalne jedinice, nego se one tvore od grama.

Prametar
--------

*Glavni članak: Metar*
**Metar** (prema grč. *μέτρον*: mjera) je mjerna jedinica duljine (oznaka **m**), osnovna jedinica SI. Prvotno je određen 1795. kao temeljna jedinica francuskog mjernog sustava, i to tako da je, u nastojanju da se osloni na prirodnu mjeru, bio određen kao 40-milijunti dio duljine meridijana. Prve su dvije pramjere metra (takozvani prametri) načinjene 1799. i pohranjene zajedno s pramjerama kilograma (takozvani prakilogrami), jedan par u Arhivu Francuske Republike, a drugi u Nacionalnom institutu. Francuski se mjerni sustav tijekom 19. stoljeća proširio u druge zemlje, pa je 1875. prva skupina zemalja prihvatila *Dogovor o metru*, na temelju kojega je izrađen međunarodni prametar, koji je 1889. pohranjen u Međunarodnom uredu za utege i mjere u Sèvresu kraj Pariza. Od 1960. metar je bio određen valnom duljinom određenoga elektromagnetskoga zračenja, a od 1983. određen je brzinom svjetlosti, kao jednom od temeljnih prirodnih konstanti (*c0* = 299 792 458 m/s). Zbog toga je metar određen kao duljina puta koju svjetlost prijeđe u zrakopraznom prostoru za vrijeme 299 792 458-og dijela sekunde. Na metru i kilogramu osnivao se Metarski sustav jedinica, iz kojega se razvio današnji Međunarodni sustav mjernih jedinica.

Izvori
------

1. ↑   **pramjera ili etalon**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
2. ↑   **kilogram**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
3. ↑   **metar**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
Pod **pesticidima** podrazumevamo proizvode hemijskog ili biološkog porekla koji su namenjeni zaštiti ekonomski značajnih biljaka i životinja od korova, bolesti, štetnih insekata, grinja i drugih štetnih organizama. Pod štetnošću se podrazumeva ekonomska šteta ljudskoj poljoprivredi i industriji - smanjenje prinosa ili količine/kvaliteta dobijene hrane. Štetnost nije biološka, niti ekološka osobina organizama. Svako korišćenje pesticida sa sobom nosi negativne posledice na ekosistem u kome se primenjuje i okolne ekosisteme. Smanjenje upotrebe pesticida je jedan od temelja održive poljoprivrede i ideja održivog razvoja.

Podela prema nameni
-------------------

1. Akaricidi – sredstva za suzbijanje štetnih grinja
2. Fungicidi – sredstva za suzbijanje gljiva
3. Herbicidi – sredstva za suzbijanje korova
4. Insekticidi – sredstva za suzbijanje štetnih insekata
5. Limacidi – sredstva za suzbijanje puževa
6. Nematocidi – sredstva za suzbijanje štetnih nematoda
7. Rodenticidi – sredstva za suzbijanje štetnih glodara
8. Repelenti – sredstava za odbijanje divljači
9. Regulatori rasta – sredstva za regulaciju rasta biljaka
10. Okvašivači – sredstva za poboljšanje kvašljivosti i lepljivosti

Rukovanje pesticidima
---------------------

Imajući u vidu da su pesticidi sredstva čijom nepravilnom primenom lako dolazi do štetnih posledica po čoveka i po njegovu okolinu potrebno je znati kako se njima pravilno rukuje. Pre

svake upotrebe potrebno je je biti pravilno zaštićen, odnosno nositi zaštitno odelo, zaštitne rukavice, zaštitnu masku/polumasku i zaštitne naočare. Sredstva pripremati u za to posebno namenjenoj prostoriji, zaštićenoj od vetra naročito kada su u pitanju praškasti preparati. Ukoliko je potrebno mešati sredstvo upotrebljavamo posude koje se koriste samo za pesticide. Isto se odnosi i na menzure ili druge merne posude. Nakon upotrebe svu aparaturu / prskalice i posude / treba dobro isprati.

Mere opreza
-----------

Tokom tretiranja ne sme se jesti, piti i pušiti. Ne vršiti tretiranje po izuzetno toplom i vetrovitom vremenu, paziti na zanošenje na susedne kulture, vrtove i parkove (u urbanim sredinama), itd. Po završenom tretiranju prskalicu oprati mlakom vodom, skinuti zaštitno odelo i ostalu zaštitnu opremu te se umiti mlakom vodom.

Skladištenje sredstava
----------------------

Sredstva se čuvaju u originalnoj i dobro zatvoreoj ambalaži, u dobro zaključanoj, suvoj i provetrenoj prostoriji, udaljeno od izvora vatre, izvan dohvata dece i neupućenih osoba, odvojeno od hrane, pića i stočne hrane.
Praznu ambalažu uništiti na način propisan „Pravilnikon o vrstama ambalaže za pesticide i đubriva i o uništavanju pesticida i đubriva" objavljenom u Službenom glasniku SRJ br. 35/99. Prazna ambalaža se ispere najmanje tri puta i ta tečnost se doda tečnosti za prskanje, a zatim se izbuši kako bi se učinila neupotrebljivom. Takva ambalaža se skuplja na određeno i osigurano mesto u posebne kontejnere.

***Pesticidi*** na Wikimedijinoj ostavi
**Prelazni filamenti** ili **intermedijerni filamenti** su grupa proteinskih niti (filamenata) koja čini deo citoskeleta. Ovo je grupa proteinskih niti koje su sličnih ultrastrukturnih svojstava, ali su izgrađene od različitih vrsta proteina. Imaju ulogu u pružanju potpore i zaštiti od istezanja ćelije, a ne učestvuju u pokretima ćelije. Naziv prelazini (intermedijerni) filamenti su dobili zbog toga što im je prečnik veći od mikrofilamenata, a manji od prečnika mikrotubula. NJihov prečnik se kreće od 8 do 10 nm. NJihovo prisustvo je utvrđeno samo u životinjskim ćelijama, ali kod njih su pronađeni i u citoplazmi i u jedru. Ova grupa filamenata pokazuje značajnu razliku u vrsti proteina koji je izgrađuju, a takođe i tkivnu posebnost. Uglavnom prožimaju citosol u vidu mreže ili snopova. Prelazni filamenti su najstabilniji deo ćelijskog skeleta pošto se njihove proteinske podjedinice ne polimerizuju niti depolimerizuju. 

Poznato je pet osnovnih klasa prelaznih filamenata:

1. keratinski filamenti
2. dezminski
3. vimentinski
4. neurofilamenti
5. glijalni filamenti

Prelazni filamenti se mogu međusobno povezivati putem proteina kao što su npr. sinemin, filagrin i plektin. Sinemin pomaže u stvaranju mreža od dezminskih filamenata, plektrin stvaranju mreža od vimentinskih filamenata, dok filagrin pomaže u stvaranju snopova od keratinskih filamenata.

Građa
-----

Građa prelaznih filamenata (veća slika)
Sem toga što su približno iste debljine prelazni filamenti imaju istu opštu građu. Podjedinice prelaznih filamenata se sastoje iz tri „dela": centralnog jezgra koje sačinjava α spirala, i dva bočna dela (-C i N-). Centralni deo se sastoji od 4 α spirale koje su odvojene sa 3 nespiralizovana segmenta.

Kada se dve podjedinice udruže nastaje **dimer**. On nastaje tako što se dve podjedinice uvijaju jedna oko druge. Podjedinice u dimeru mogu biti postavljene paralelno (-C deo jedne podjedinice ide naspram -C dela druge podjedinice) ili antiparalelno (-C deo jedne podjedinice ide naspram N- dela druge podjedinice). Ukoliko se posmatra pod elektronskim mikroskopom dimer izgleda kao štapićast molekul sa loptastim (globularnim) domenima na krajevima.

Dimeri se bočno udružuju i nastaje **tetramer**. Kod tetramera su dimeri antiparalelno orijentisani. Potom se tetrameri spajaju krajevima te nastaje **protofilament**. Par protofilamenata se bočno udružuje i nastaje **protofibril**. Konačno, povezivanjem četiri protofibrila nastaje **prelazni filament**.

Literatura
----------

* Citologija - Animalni deo II; Dr. Radmila Glišić
**Violončelo** (*violoncello, cello,* čelo) je gudački instrument, mnogo veći od violine i viole.

Pri sviranju se drži među koljenima. Na kraju trupa ima šiljasti klin (nogu) kojim ga svirač oslanja o pod. Note za violončelo najčešće se pišu u F-ključu, ali se upotrebljavaju još dva ključa, G i C (tenor ključevi).

Najsavršenije gudačke instrumente izrađivali su u 17. vijeku talijanski majstori Antonio Stradivari, Guarneri i Amati. Gudački instrumenti mogu sačinjavati i manje (komorne) sastave, kao što su *gudački trio*, *gudački kvartet* i *komorni gudački orkestar*.

Kompozitori
-----------

Najznačajniji kompozitori za violončelo su bili: Johann Sebastian Bach, Antonio Vivaldi, Luigi Boccherini, Joseph Haydn, Antonin Dvorak, Robert Schumann, J.- B. Breval.

Muzičari
--------

Među najvećim violončelistima svakako su Pablo Casals, Mstislav Rostropovič, Antonio Janigro, Pierre Fournier, Grigorij Pjatigorski, Paul Tortelier, Enrico Mainardi, Jaquline du Pre, Mischa Maisky, Yo-Yo Ma.

Gudalo
------

Gudalo ima strune napravljene od dlake iz konjskog repa. Da bi mogle proizvoditi zvuk strune se mažu kalafonijem. Kalafonij je stvrdnuti prah.

Žice
----

Čelo ima četiri žice : C, G, D, A. *C* je najdublja, a *A* najviša. Na čelu postoje čivije, (one su na vrhu violončela i izgledaju kao vijci) pomoću kojih zatežemo žice. Tim zatezanjem štimamo čelo i žicu tako da bi imali odgovarajući zvuk. Kada gudalo stavimo na žicu, i povučemo žica proizvodi vibracije, a zvuk izlazi kroz otvore na čelu koji liče malom slovu *f*.

Hvataljka i kobilica
--------------------

***Violončelo*** na Wikimedijinoj ostavi

Hvataljka je mjesto iznad kojeg stoje žice. Kada se prst stavi na žicu i pritisne, žica dobije obostrani pritisak i proizvodi odgovarajući zvuk. *Kobilica* je jedan od dijelova čela koji kad se pomakne malo više, čelo se raspada. Malo ispod nje se nalaze i druga četiri vijka koji služe za štimanje.
**Petak** je peti dan sedmice, koji se nalazi između četvrtka i subote.

U većini zemalja sa petodnevnom radnom nedeljom, petak je poslednji radni dan pre vikenda i samim tim se gleda kao razlog za proslavu i rasterećenje, što je u SAD-u dovelo do izraza *TGIF* (skraćenice za *Thank God It's Friday*) - Hvala Bogu, petak je. Petak je i inspiracija za istoimeni lanac restorana.
U nekim kancelarijama, radnicima je dopušteno da nose manje formalnu odeću petkom, što je poznato kao *Casual Friday* ("Opušteni petak").

* U romanu *Robinson Kruso*, Petko je ime američkog urođenika kanibala koga je spasao protagonista na petak i koji je njemu postao sluga.
* *Petak* je knjiga od Roberta A. Hajnlajna.
* *Petak* je takođe film sa reperom Ajs Kjubom kao glavnim glumcem.

U Islamu, petak je dan javnog obožavanja u džamijama. U nekim islamskim zemljama, sedmica počinje nedeljom, a završava se subotom, baš kao i jevrejska i hrišćanska nedelja. U ostalim zemljama, kao što su Iran i Avganistan, sedmica počinje subotom a završava se petkom.

Jevrejski sabat počinje zalaskom sunca u petak i traje do zalaska sunca u subotu.

U Hrišćanstvu, petak pre Vaskrsa se slavi kao Veliki petak da označi Isusovo raspeće. Neki Hrišćani se uzdržavaju da jedu meso petkom, i često jedu ribu.

U nekim kulturama, petak se smatra nesrećnim, pogotovo ako je petak trinaesti, gde je 13 nesrećni broj. Nekoliko istorijskih nepogoda koje su se dogodile na petak su poznate kao Crni petak.

Spoljašnje poveznice
--------------------

* Gde je petak dobio svoje ime

| **Stranica Šablon:Hlist/styles.css nema sadržaj.*** p
* r
* u
Dani u sedmici |
| --- |
| 
ponedjeljak **·**
utorak **·**
srijeda **·**
četvrtak **·**
petak **·**
subota **·**
nedjelja
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Friday** |
|  | Potražite izraz ***petak*** u W(j)ečniku, slobodnom rječniku. |
**Šljivoševci** su naselje u Hrvatskoj, regiji Slavoniji u Osječko-baranjskoj županiji i pripada općini Magadenovac.

Zemljopisni položaj
-------------------

Šljivoševci se nalaze na 96 metara nadmorske visine u nizini istočnohrvatske ravnice. Selo se nalazi na raskrižju županijske ceste ŽC 4031 Koška D2 - Magadenovac D53 i županijske ceste ŽC 4049 Marijanci- Šljivoševci. Susjedna naselja: zapadno općinsko središte Magadenovac, jugoistočno Beničanci, južno Lacići, te istočno Brezovica i sjeveroistočno Čamagajevci naselja u sastave Općine Marijanci. Sjeverno se nalaze Radikovci i sjeverozapadno Miholjački Poreč naselja u sastavu grada Donjeg Miholjca. Pripadajući poštanski broj je 31542 Magadenovac, telefonski pozivni 031 i registarska pločica vozila NA (Našice). Površina katastarske jedinice naselja Šljivoševci je 10,81 km2.

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***  

  

U 1981. smanjeno izdvajanjem dijela područja naselja u novoformirano naselje Magadenovac, za koje sadrži dio podataka do 1971.

Crkva
-----

U selu se nalazi rimokatolička crkva Sv. Grgura Velikog Pape koja je i sjedište istoimene župe, a pripada donjomiholjačkom dekanatu Đakovačko-osječke nadbiskupije. Crkveni god (proštenje) ili kirvaj slavi se 12. ožujka.

Obrazovanje i školstvo
----------------------

U selu se nalazi škola do četvrtog razreda koja radi u sklopu Osnovne škole Matija Gubec u Magadenovcu.

Kultura
-------

Kulturno umjetničko društvo "Seljačka sloga" Šljivoševci.

Šport
-----

Nogometni klub Graničar Šljivoševci natječe se u sklopu 2.ŽNL NS Valpovo- Donji Miholjac. Klub je osnovan 1928.

Ostalo
------

U selu djeluje Dobrovoljno vatrogasno društvo Šljivoševci, osnovano 1928.

Izvori
------

1. ↑  Stanovništvo prema spolu i starosti, po naseljima, Popis 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema članova, po naseljima, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Vanjska poveznica
-----------------

* 
* Arhivirano 2014-02-01 na Wayback Machine-u
* 

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Šljivoševci** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Magadenovac |
| --- |
| Beničanci • Kućanci • Lacići • Magadenovac • Malinovac • Šljivoševci |
**Stoneleigh** je danas samo kvart od 4,809 stanovnikagrada Ewella na jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey, kojiadministrativno podpada pod Distrikt Epsom and Ewell.

Geografske karakteristike
-------------------------

Stoneleigh je praktički spojen sa londonskim Boroughom Sutton, a i sa naseljima svog Distrikta Epsom and Ewell, pa je jedno od brojnih predgrađa glavnog grada, udaljen 18 km južno od centra Londona.

Historija
---------

Stoneleigh je iznikao kao stambeno naselje 1920-ih i 30-ih.

Prije tog taj kraj nije se zvao Stoneleigh. To je bio ruralni kraj sa dvije farme podijeljene željezničkom prugom; - Sparrow na istoku i Coldharbour na zapadu.

Izvori
------

1. 1 2  „Stoneleigh (Ward)" (engleski). Office for National Statistics. Pristupljeno 22. 03. 2017. [*mrtav link*]
2. 1 2  „History of Stoneleigh" (engleski). Exploring Surrey's Past. Pristupljeno 22. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Stoneleigh, Surrey*** na Wikimedijinoj ostavi

* Stoneleigh and Auriol Residents’ Association (`en`)
**Šlesko-krakovsko gorje** ili *Šlesko-krakovska visoravan* (poljski: **Wyżyna Śląsko-Krakowska**) je niski planinski masiv i regija na jugu Poljske.

Karakteristike
--------------

Prostire se između centralnopoljske nizine na sjeveru i planina Beskida na jugu.

Proteže se od sjeverozapada prema jugoistoku, brda masiva prosječno su visoka od 200 do 500 metara (najviši vrh ima 516 m).

Jezgra Šlesko-krakovskog gorja izgrađena je od paleozoičnih stijena, prekrivenih na sjeveroistoku trijasnim i jurskim stijenama. 
Mezozojski pokrov stvara nekoliko denudacijskih pragova (kvesta). 
U masivu postoje brojni vapnenački otoci, čitava se geološka struktura naginje prema sjeveru i postepeno pokriva centralnopoljsku glacijaciju (morenska brda).

Ispod kvartarnih formacija na jugozapadnom dijelu masiva leže velike naslage kamenog ugljena.
Zapadni i jugozapadni dio Šlesko-krakovskog gorja vrlo je urbaniziran i industrijaliziran, za razliku od tog centralni, istočni i jugoistočni dio je još uvjek kraj očuvane prirode, pa je popularan među planinarima i izletnicima (Nacionalni park Ojców).

Šlesko-krakovsko gorje se dijeli na tri podregije; Šlesku visoravan, Krakovsko-čenstohovske Jure i Vozničko-vjelunjsku visoravan.

Vanjske veze
------------

* *Śląsko-Krakowska, Wyżyna*

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   „Śląsko-Krakowska, Wyżyna" (poljski). Encyclopedia PWN. Pristupljeno 25.07. 2021.
rezervati Spokane i Colville
**Spokan** (Spokane; Lartielo, kod Lewisa i Clarka) /ima Spokane znači "*children of the sun*,"/ pleme američkih Indijanaca porodice Salishan koje u ranom 19. stoljeću, prema Lewisu i Clarku, živi u blizini rijeke Spokane i Little Spokane u sjeveroistočnom Washingtonu. Pleme je tada brojalo oko 600 duša. 

Ostali nazivi za Spokane su Lêcle'cuks (Wasco); Lar-ti-e-lo, kod Lewis & Clarka (1806); S<small>E</small>noxami'na<small>E</small>x, kod Okanagona; Sinkoman kod Kutenaja.

Među sobom Spokane su podijeljeni na 3 lokalne grupe: a) Lower Spokan ili Chekisschee sa rijeke Spokane, uključujući i današnji rezervat Spokane; b) Upper Spokan ili Little Spokan ili Sineeguomenah u dolini rijeke Little Spokane i svu zemlju istočno od donje Spokane pa do Idaha. ; c) South ili Middle Spokan ili Sintootoo sa donjeg Hangmans Creeka, i na jug do zemlje plemena Skitswish.

O Spokanima se čuje tek dolaskom ekspedicije Lewisa i Clarka sredinom prvih godina 19. stoljeća ,a njihovu populciju Mooney procjenjuje na 1,400 (1780), dok je prema Teitu iznosila oko 2.700. Lower i Middle Spokani i dio Upper Spokana smješteno je na agenciju Colville, a ostatak na rezervat Flathead. Godine 1905. popisano je 277 Lower Spokana i 177 Middle i Upper Spokana na agenciji Colville i 135 na rezervatu Flathead. U današnje vrijeme ima ih oko 600 u Montani i 2.100 u Washingtonu na rezervatima Spokane i Colville

Jezik
-----

Jezik pripada porodici Salishan, a srodan je sa Kalispel.

Vanjske poveznice
-----------------

* Spokane Indian Tribe
* The Spokane Nation
***Terminus post quem*** (latinski za "granica nakon koje") i ***terminus ante quem*** ("granica pre koje") jesu izrazi kojim se označuju poznate vremenske granice za datiranje nekog događaja. *Terminus post quem* označava najraniji, a *terminus ante quem* najkasniji mogući trenutak u kojem se određeni događaj mogao desiti, prosuđujući na temelju trenutno postojećih informacija. Moguće je da su za neki događaj određeni i *terminus post quem* i *terminus ante quem*, odnosno ceo vremenski raspon u kojem se on mogao dogoditi, ali za mnoge događaje utvrđena je samo jedna od te dve vremenske granice.

Slično tome, ***terminus ad quem*** ("granica do koje") izraz je kojim se označava najkasnija moguća vremenska granica neke pojave u dužem trajanju (kao što je period, era itd.), dok ***terminus a quo*** ("granica od koje") označava najraniju takvu vremensku granicu. I *terminus post quem* i *terminus ante quem* relativne su metode datiranja, tj. služe za vremensko određivanje jednog događaja u odnosu na neki drugi događaj ili pojavu, i ne mogu pružiti apsolutni datum tog događaja.

Na primer, ako se uzme da neki arheološki pogrebni nalaz sadrži novčiće iz 1588. i 1595. godine te druge koji se mogu samo okvirno datirati u razdoblje od 1590. i 1620. godine, to znači da je *terminus post quem* za sam ukop najkasniji pouzdano utvrđeni datum, odnosno, u ovom slučaju, 1595. godina. Pouzdano datiranje novijeg novčića u neki kasniji period značilo bi i da se *terminus post quem* mora pomaknuti.

Arheološki primer za *terminus ante quem* bili bi nalazi iz perioda pre ili ispod nekog događaja čije je historijsko vreme već utvrđeno, npr. temelji građevine koja je delimično uništena da bi se izgradili bedemi za koje se zna da su podignuti 650. godine. Građevina je, dakle, mogla biti porušena 650. ili 649. godine ili u neko ranije vreme; sve što se na temelju dostupnih podataka može reći jeste to da je ona uništena pre podizanja bedema 650. godine.

Drugi primeri događaja koji mogu poslužiti kao *terminus* jesu utvrđeni datumi smrti ili putovanja relevantnih osoba, određeni heraldički elementi, aluzije na vladajuće monarhe ili visoke dužnosnike, kao i referiranje na neke druge događaje čiji su vremenski okviri pouzdano utvrđeni.

Izraz *terminus ante quem non* ("granica pre koje nije") označava da se određeni događaj nije nužno desio. "Događaj D desio se nakon vremena V" podrazumeva da se događaj D desio, dok "događaj D nije se desio pre vremena V" ostavlja otvorenom mogućnost da se događaj D uopšte nije ni desio.

Vidi još
--------

* Hronologija
**Šljiva** (*Prunus domestica*) je voćka iz porodice šljiva (*prunoidae*) koja naraste do 8 m, a čiji plod predstavlja voće. Plodovi se jedu svježi, ili se prerađuju u pekmez i rakiju (šljivovica).

Sistematika šljiva
------------------

Filogenetski posmatrano, šljiva pripada istom rodu (*Prunus*) u koji spadaju i badem, breskva, kajsija, višnja, trešnja, lovorvišnja i džanarika, a koji kao plod imaju koštunicu. Rod *Prunus* sadrži nekoliko podrodova, među kojima je i podrod *Prunus*, koji se dalje deli na tri sekcije: *Prunus* (šljive Starog Sveta), *Prunocerasus* (šljive Novog Sveta) i *Armeniaca* (kajsije). 

* **Genus *Prunus***
	+ Subgenus *Prunus*
		- Sect. *Prunus*
		- Sect. *Prunocerasus*
		- Sect. *Armeniaca*

Podrod *Prunus* se od ostalih podrodova razlikuje po tome što ima usamljene terminalne i lateralne pupoljke, kao i glatku košticu. Ovakvo čisto morfološko razlikovanje podrodova ima praktični značaj, ali se u novijim filogenetskim istraživanjima pokazala mala taksonomska vrednost takvih karaktera u rodu *Prunus*. Iz sekcije *Prunus* na prostorima Balkana široko su rasprostranjene šljiva (*P. domestica* L.), domaća šljiva (*P. domestica subsp. domestica*), džanarika (*P. cerasifera* Ehrh.*) i trnjina (*P. spinosa *L.*).

Galerija - plodovi i cvetovi šljiva
-----------------------------------

* domaća šljiva
* 
* 

* trnjina
* 
* 

* dženarika
* 
*

Informacije o hranljivosti plodova šljive
-----------------------------------------

|  |
| --- |
| U 100g šljiva nalazi se: |
| kcal | kJ | vode | masti | kalijuma | kalcijuma | magnezijuma | vitamina C |
| 47-48 | 197-206 | 84-86 g | 0,2 g | 221 mg | 14 mg | 10 mg | 5 mg |

Izvor: EU Nährwertkennzeichnungsrichtlinie (EU NWKRL 90/496/EWG) & REWE Nährwerttabelle

|  |
| --- |
|  % dnevnih potreba koji se unese sa 100g šljiva |
| kalijuma | kalcijuma | magnezijuma | vitamina C |
| 11% | 2% | 3% | 7% |

Izvor: EU Nährwertkennzeichnungsrichtlinie (EU NWKRL 90/496/EWG)

VIdi još
--------

* Domaća šljiva

Vanjski linkovi
---------------

* Plum nutrition information
* Prune nutrition information
* Deutschlands Obstsorten  Arhivirano 2011-05-19 na Wayback Machine-u, ein etwa 100 Jahre altes antiquarisches Fachbuch, in dem mehr als 300 Äpfel-, Birnen-, Pflaumen-, Erdbeeren-, Aprikosen- und Weinsorten mit Abbildungen beschrieben werden

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Prunus (subgenus)** |
|  | Potražite izraz ***šljiva*** u W(j)ečniku, slobodnom rječniku. |
*Za ostale osobe s ovim imenom v. Pigmalion (razvrstavanje).*

**Pigmalion** (**Pygmalion**, također poznat kao **Pumayyaton**) bio je kralj Tuira od 820. do 774. pne. te sin kralja Mattana I (829-821. pne.).

Za vrijeme Pigmalionove vladavine, Tir je fokus svoje trgovačke aktivnosti premjestio s Bliskog Istoka na Mediteran, a što se tumači osnivanjem novih kolonija kao što je Kition na Cipru i, po predaji, Kartage. Za priču o stvaranju Kartage, v. Didona.

U Vergilijevom epu *Eneida*, Pigmalion je prikazan kao okrutni brat Didone koji zbog svoje pohlepe tajno ubija njenog supruga Siheja.

U Danteovoj Božanstvenoj komediji, Purgatorio, Canto XX, st. 103-105, Dante koristi Vergilijevu verziju Pigmaliona kako bi prikazao pohlepu.

Bilješke
--------

1. ↑  Tradicionalni popis tirskih kraljeva je izveden od Josephusovog *Protiv Apiona* i. 18, 21, i *Židovskih starina* viii. 5.3; 13.2. Njegov popis se temelji na Menanderu iz Efeza, koji je podatke crpio iz tirskih kronika. (*Jewish Encyclopedia*: "Phenicia").
2. ↑  "...živio je pedeset šest godina, i vladao i četrdeset sedam godina. U sedmoj godini njegove vladavine, sestra je od njega izbjegla i sagradila grad Kartagu u Libiji." (Menander iz Efeza, citat u Josephusovom *Protiv Apiona, i.18.).*
3. ↑  „Stearns, Peter N. et al. *The Encyclopedia of World History.* II.B.6. Pheonicia, 2001". Arhivirano iz originala na datum 2008-09-06. Pristupljeno 2008-03-03.

V. također
----------

* Popis kraljeva Tira
**Sutak** (perz. آبشار سوتک, *Abšar-e Sutak*, dosl. siringa) je vodopad u Teheranskoj pokrajini na sjeveru Irana. Smješten je na jugu naselja Ovsun oko 2,5 km sjeverno od Teherana, na nadmorskoj visini od oko 2160 m. Vodopad je visine od 35 m i vodom ga napaja rijeka Darband-Rud koja se slijeva s Točala (3964 m). Uz Sutak i pripadajuću dolinu pružaju se planinarske rute koje spajaju turističko-ugostiteljsko naselje Darband i Skijalište Točal, zbog čega je vodopad jedna od atrakcija za izletnike i planinare. Južno od vodopada smještena su odmarališta, a približno 100 m sjevernije nalazi se i Hotel Ovsun. Protok vode varira ovisno o godišnjem dobu i najveći je tokom proljeća prilikom otapanja snijega s obližnjih planinskih vrhova. Kvaliteta vode bolja je od južnog toka izloženog ugostiteljskim objektima Darbanda i teheranskim urbanim područjima − pH vrijednost iznosi 7,22, a količina otopljenog kisika 11 mg/l (mjereno kod Ibrahimove imamzade oko 700 m južnije).

Veze
----

* Točal
* Geografija Irana
* Popis iranskih vodopada

Vanjske veze
------------

* (`fa`) GSI (2005.): *بررسى و تعيين پارامترهاى شيميايى و بار آلودگى آب رودخانه دربند تهران*[*mrtav link*], Tehran: Geological Survey of Iran
* (`fa`) KCAI (11.7.2014.): *اکوتوريسم/ آبشار سوتک در شمال غربي دربند*[*mrtav link*], Mašhad: Khorasan Newspaper
* (`fa`) Šemiranat (19.8.2013.): *آبشارها*, Šemiranat: Šahrestan-e Šemiranat

| * p
* r
* u
Vodopadi u Iranu |
| --- |
| 
* Daštački vodopad
* Dogolu
* Fadamijski vodopad
* Kabudval
* Kuhmaresorhijski vodopad
* Latun
* Margunski vodopad
* Rahmatabadski vodopad
* Sanganski vodopad
* Sutak
* Širabadski vodopad

 | Margunski vodopad |
*Za istoimenu epizodu South Parka v. The Jeffersons (epizoda South Parka).*
**The Jeffersons** je američki televizijski sitcom koji se emitirao na CBS-u od 18.1. 1975. do 25.6 1985. godine, odnosno 11 sezona, pri čemu je ukupno snimljeno 253. Smatra se najdugotrajnijim američkim TV-sitcomom čijom su glumačkom postavom dominirali crnci.

Radnja je pratila život afroameričkog bračnog para više srednje klase , Georgea i Louise Jefferson. Predstavljao je drugi po redu spin-off sitcoma *All in the Family*, u kome su Jeffersonsovi predstavljali susjede Archieja i Edith Bunker.

Seriju je kreirao ugledni producent Norman Lear. Međutim, za razliku od većine njegovog opusa, nije predstavljao medij za političke i socijalne propovijedi, te su *The Jeffersons* evoluirali u tradicionalni sitcom, više temeljen na interakcijama likova nego na eksplicitno političkom dijalogu i zapletima.

*The Jeffersons* je bio prilično gledan u svojih prvih sezona. Međutim, njegov završetak je obilježen kontroverzom, s obzirom da je snimanje obustavljeno naglo, bez odgovarajućeg finala serije. Glumačka postava je za to saznala tek nakon što je 25.6. 1985. emitirana epizoda "Red Robins", a Hemsley tvrdi da je za to saznao iz novina. Glumačka postava je nešto kasnije sudjelovala u kazališnoj adaptaciji serije.

Vanjski linkovi
---------------

* *The Jeffersons* na IMDb-u (`en`)
* Jump The Shark - The Jeffersons
* *The Jeffersons* on TVLand.com
* *The Jeffersons* on TV.com Arhivirano 2007-09-30 na Wayback Machine-u
Vitice loze (*Brunnichia ovata*) namotavaju se na dodir.
**Tigmotropizam** (grč. θιγμός - *tigmos* = dodir) je sposobnost usmjeravanja zakrivljenog rasta koji se javlja kao odgovor na stimulans kontakta (dodira). Ilustrativan primjer je kod povijajućih biljkaka i vitica. Nakon prvog kontakta sa fizičkom podrškom zbog nutacija, u vitica ili puzavica pokazuje slabiji rast u regiji kontakta a snažniji na suprotnoj strani. Kao rezultat toga, savijaju se oko podrške. Kasnije, savijanje ili motanje može se javiti i u netaknutim dijelovima vitice.

Tigmotropizmi obično nastaju kada biljke rastu oko površine, kao što su zidovi, kolci ili rešetke prečki od različitog materijala. Dotičuća ćelije proizvodi auksin i predaje ga u netaknutoj ćeliji. Neke netaknute ćelije će se onda brže izduživati tako da rastuća ćelija stvara zakrivljenost oko čvršćeg objekta.

Korijen se oslanja na dodir za navigaciju rasta kroz tlo. Generalno, korijeni imaju negativan odgovor na dodir, što znači da kada se osećaju objekat, oni, po mogućnost, rastu dalje od objekta. Ovo omogućava da korijeni prolaze kroz tlo s minimalnim otporom. Zbog ovakvog ponašanja, za korijen se kaže da jenegativno tigmotropan. Tigmotropizam je u stanju da nadjača jake gravitropne odgovore čak i primarnog korijena. Charles Darwin je izvodio eksperimente gdje je utvrdio da u vertikalnom korijenu graha, kontaktni stimulans, može odvratiti korijen od vertikalnog rasta.

Povezano
--------

* Tropizam

Vanjske veze
------------

***Tigmotropizam*** na Wikimedijinoj ostavi

* Thigmotropism in Tendrils

| * p
* r
* u
Biljni pokreti |
| --- |
| Značenja | 
* Diferencijalni rast ćelija
* Promjene u turgorskom pritisku

 |
| Tropizmi (usmjereni) | 
* Hemotropizam
* Gravitropizam
* Hidrotropizam
* Heliotropizam
* Fototropizam
* Termotropizam
* Tigmotropizam

 |
| Nastijski pokreti (neusmjereni) | 
* Niktinastija
* Tigmonastija

 |
**Princeps** (množina: *principes*) je latinska riječ koja znači "prvi po redu", "glavni" ili "uzvišeni". Ona je bila dio službenog naziva za određen broj funkcionara u rimskoj državi, odnosno titula za velikodostojnike.

Najpoznatiji od svih *princepsa* je bio Oktavijan, kome je godine 27. pne. Senat dao taj naziv. Iako je Rim u to doba *de facto* bio monarhija, Oktavijan je inzistirao na službenoj tituli koja je značenjem bila bliža izrazu "prvi građanin". Oktavijanovi motivi su bili nastojanje da se izbjegnu ranije titule *rex* (kralj) ili dictator (rimski diktator), koje bi mogle povrijediti još uvijek snažne republikanske sentimente, odnosno ugroziti njegov novi režim. Uvođenje te titule historičari smatraju formalnim završetkom Republike i početkom Carstva. Rani period Carstva, koga je karakterizirala ta titula, odnosno nastojanje da se očuva određeni kontinuitet s Republikom i njenim tradicijama, se po izrazu princeps naziva principat. Nije točno ne preporučujem

Ostale titule
-------------

* princeps senatus, senator koji je imao pravo prvi uzeti riječ u svakoj raspravi;
* princeps officii, načelnik kancelarije (*officium*), velikodostojnika
* princeps je bio dio činova u rimskoj vojsci:
	+ principes, pripadnici stare republikanske vojske koji su se borili u drugom redu; ukinuti marijevskim reformama;
	+ centurioni:
		- *princeps ordinarius vexillationis*, komandir manjeg odreda legije (vexillatio)
		- princeps peregrinorum, komandant pomoćnih trupa u logoru
		- princeps prior, komandir manipule principesa
		- princeps posterior, zamjenik princeps priora
		- princeps praetorii, komandir štapske jedinice

Kasnije upotrebe
----------------

Od riječi *princeps* potiče riječ princ.
**Šljuke sjemenjarke** (lat. Thinocoridae) je porodica ptica iz reda močvarica. Ove ptice žive na području Anda i Patagonije.

Sistematika
-----------

Nije jasno da li su srodstvu sa drugim močvaricama, a smatra se da su im najbliži srodnici vrsta *Pedionomus torquatus*, jakane i vrste porodice Rostratulidae. *Pedionomus torquatus* se hrani na sličan način, ali njegovo ponašanje u razmnožavanju je mnogo drugačije. Naziv šljuke sjemenjarke ne pristaje ovoj porodici, jer izgledom ne predstavljaju prave šljuke (imaju malene glave i kratke kljunove), a sjemenje ne čini glavninu njihove ishrane.

Opis
----

Šljuke sjemenjarke su porodica malenih i društvenih močvarica koje su se prilagodile ishrani biljkama. Izgledom podsjećaju na tetrijebe i prepelice, s tim što imaju duga krila. Vrste roda *Thinocorus* su manje, u veličini varirajući od veličine vrapca do veličine šljuke. Vrste roda *Attagis* su veće, veličine ptarmigana. Imaju kratke noge (ali duge nožne prste) i repove. Perje im je uglavnom prugasto išarano. Spolni dimorfizam postoji u rodu *Thinocorus*, gdje mužjaci imaju sivo lice, vrat i bradu. 

Nastanjuju razna nepogodna staništa, uključujući stepe, polusuhe pustinje i planinska staništa. *Attagis gayi* živi i na visini od 5500 m nadmorske visine.

Ženka nese 2-3 jajeta u plitku udubinu u tlu.

Rodovi i vrste
--------------

Porodica obuhvaća četiri vrste šljuka sjemenjarki u 2 roda.

* rod *Attagis*
	+ *Attagis gayi* .
	+ *Attagis malouinus*
* rod *Thinocorus* (šljuke sjemenjarke)
	+ *Thinocorus orbignyianus*
	+ *Thinocorus rumicivorus*

Izvori
------

1. ↑  Animal Diversity
2. ↑  Animal Diversity

Vanjske poveznice
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Thinocoridae** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Thinocoridae** |
**Princeza Nukata** (額田王, *Nukata no Ōkimi*?, cca. 630-690) (također poznata i kao Princeza Nukada) bila je japanska plemkinja i pjesnikinja iz Asuka perioda.

Bila je kćer princeze Kagami, a kasnije je postala omiljena supruga cara Temmua. Njemu je rodila princezu Tochi (kasniju suprugu cara Kobuna). Postoje japanske legende prema kojima je kasnije postala suprugom cara Tenjija, starijeg brata cara Temmua, ali za to ne postoje dokazi.

Poznata je kao jedna od najvećih pjesnikinja svog vremena, te je ukupno trinaest njenih pjesama ušlo u zbirku *Man'yōshū*: #7-9, 16-18, 20, 112, 113, 151, 155, 488, and 1606. (#1606 is a repeat of #488.) Dvije od tih pjesama su ušle i u kasnije zbirke *Shinchokusen Wakashū* i *Shinshūi Wakashū*. Pjesma #9 je poznata kao jedna od najtežih pjesama *Man'yōshūa* za tumačenje.

Izvori
------

1. ↑  Mamiya (2001: 1)

Literatura
----------

* Satake, Akihiro; Hideo Yamada, Rikio Kudō, Masao Ōtani, Yoshiyuki Yamazaki (2004) (Japanese). *Shin Nihon Koten Bungaku Taikei, Bekkan: Man'yōshū Sakuin*. Tōkyō: Iwanami Shoten. ISBN 4-00-240105-7.
* Mamiya, Atsushi (2001) (Japanese). *Man'yō Nankunka no Kenkyū*. Tōkyō: Hōsei Daigaku Shuppankyoku. ISBN 4-588-46007-2.
* pg 140 of *Woman poets of Japan*, 1977, Kenneth Rexroth, Ikuko Atsumi, ISBN 0-8112-0820-6; previously published as *The Burning Heart* by The Seabury Press.
* pg 103 of *Seeds in the Heart*
**Supruga Xiao**, koja je nosila čin carske supruge  ***Shufei***  (蕭淑妃, osobno ime nepoznato) (? - 655?) je bila konkubina kineskog cara Gaozonga (Li Zhi) iz dinastije Tang. Ispočetka je bila njegova miljenica te mu je rodila sina Li Sujieja i dvije kćeri - Princezu Yiyang i Princezu Gao'an. Međutim, ubrzo ju je careva supruga carica Wang počela smatrati suparnicom, te je kao protutežu na dvor dovela novu konkubinu Suprugu Wu (kasnije poznatu kao Wu Zetian). Car Gaozong se, pak, odmah zaljubio u Suprugu Wu koja je stekla ogroman politički uticaj. Nekadašnje suparnice Supruga Xiao i Carica Wang su se odlučile udružiti kako bi je uklonile sa dvora. Supruga Wu se, međutim, pokazala daleko spretnijom u dvorskim spletkama te ih je obje optužila za čaranje, a što je car Gaozongu bilo razlogom da ih obje 655. smijeni, a Suprugu Wu učini caricom. Carica Wu ih je potom dala uhapsiti, te naredila da im se odrežu ruke i noge te ih se stavi u bačve s vinom; obje su žene nakon nekoliko dana umrle u najgorim mukama.

Napomene i literatura
---------------------

1. ↑  Vrijeme smrti carice Wang i Supruge Xiao nije jasno određeno ni u *Knjizi Tanga* ni u *Novoj knjizi Tanga*. *Zizhi Tongjian* kao godinu smrti navodi 655. V. *Zizhi Tongjian*, vol. 200.

* *Knjiga Tanga*, vol. 51  Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u.
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 76  Arhivirano 2008-02-19 na Wayback Machine-u.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 199, 200.