recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Osobni podaci |
| --- |
| IME | Herihor |
| ALTERNATIVNA IMENA | {{{Alt}}} |
| KRATAK OPIS |  |
| DATUM ROĐENJA | {{{Datum rođenja}}} |
| MJESTO ROĐENJA | Drevni Egipat |
| VRIJEME SMRTI |  |
| MJESTO SMRTI | Drevni Egipat |

**Herihor** je bio egipatski vojni oficir i Visoki svećenik Amuna u Tebi (1080. pne. do 1074. pne.) za vrijeme vladavine faraona Ramzesa XI. Dok mu je porijeklo nepoznato, pretpostavlja se da su mu roditelji bili Libijci.[1] Posljednje studije Karl Jansen-Winkelna u ZAS 119 (1992) sugeriraju da je Piankh--za koga se smatralo da je Herihorov nasljednik--u stvari bio Herihorov tast i prethodnik.[2]

Herihor je napredovao kroz vojsku za vrijeme vladavine Ramzesa XI i bio ključna ličnost u uspostavljanju reda nakon što je Pinehesy, potkralj Nubije, izbačen iz Tebe. Njegova supruga Nodjmet je mogla biti kći Ramzesa XI. Nakon toga je preuzeo sve više i više titula, od visokog svećenika do vezira, da bi na kraju otvoreno preuzeo kraljevsko prijestolje u Tebi iako je još uvijek nominalno kao suverena priznavao Ramzesa XI, tadašnjeg egipatskog kralja. Herihor zapravo nije imao previše vlasti izvan okolice Tebe, a Ramzes XI ga je nadživio za dvije godine. Dok su Herihor i Nodjmet dobili kraljevske kartuše na natpisima svoje grobne opreme, ime Ramzesa XI se nastavljalo spominjati u službenim dokumentima u ostatku zemlje.[3] Dva vladara su se prešutno sporazumjela o novom političkom ustrojstvu u kome će Visoki svećenik biti jednako važan kao i faraon. Iz njegovog perioda potječe i znameniti Wenamunov izvještaj, koji je napravljen u 5. godini Herihorove vladavine. 

De facto podjela vlasti između Ramzesa XI i njegovih nasljednika iz 21. dinastije s jedne, te Visokih svećenika Amuna u Tebi (koja se u drevnim egipatskim izvorima spominje pod nazivom Wehem Mesut) dovela do je političke podjele Egipta na Gornji i Donji Egipat, pri čemu su tzv. taniski kraljevi vladali iz Tanisa. U stvarnosti je ta podjela bila pomalo umjetna, s obzirom da su vladari i jednog i drugog dijela Egipta bili rodbinski povezani - tako je Herihorov praunuk okrunjen kao Psusennes I u Tanisu.

Izvori
------

1. ↑  Ian Shaw & Paul Nicholson, The Dictionary of Ancient Egypt, British Museum Press, 1995. p.124
2. ↑  Karl Jansen-Winkeln, Das Ende des Neuen Reiches, ZAS 119 (1992), pp.22-37
3. ↑  Shaw & Nicholson, op. cit. p.125


***Herihor*** na Wikimedijinoj ostavi
**Messier 9** (M9 ili NGC 6333) je Kuglasti skup u Zmijonoscu, pripada u originalna otkrića Charlesa Messiera.
Otkrio ga je 28. svibnja 1764. i opisao kao maglicu bez zvijezda s promjerom od 3'.
U zvijezde ga je prvi razlučio William Herschel oko 20 godina kasnije.

Svojstva
--------

**Messier 9** se nalazi 26,000 ly od Zemlje i samo 5,500 ly od središta naše galaksije. Njegov prividni promjer je 12' što znači da njegov stvarni promjer iznosi 90 ly. Sjeverni i zapadni rubovi su zaklonjeni oblakom prašine koji se nalazi u doglednici.

**Messier 9** udaljava se od nas velikom brzinom od 224km/s. Siromašan je promjenjivim zvijezdama, tek 13 ih je otkriveno.

Amaterska promatranja
---------------------

**Messier 9** se može vidjeti u dvogledu kao mala mutna zvijezda. Zbog velike udaljenosti i međuzvijezdane prašine, najsjajnije zvijezde u skupu imaju prividan sjaj od +13.5 magnituda. Većina zvijezda ima još slabiji sjaja, +16.2. Teleskop s objektivom od 100 mm u stanju je pokazati središnje dijelove skupa, za razlučivanje zvijezda potreban je barem 150 mm objektiv. Veći teleskopi, s zrcalima od 250 mm i više, u stanju su razlučiti i jezgru skupa.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 9*** na Wikimedijinoj ostavi

* Skica M9

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
„M86" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. M86 (razvrstavanje).

**Messier 86** (M86 ili NGC 4406) je lećasta galaksija u zviježđu Djevica. Otkrio ju je Charles Messier 17. ožujka 1781. nakon dojave Pierre Méchaina o otkriću M85.

Svojstva
--------

M86 je sjajna galaksija, ima prividni sjaj od + 8.9 magnituda. Ne zna se u koji morfološki tip pripada ova galaksija, E3 ili S0. Galaksija se nalazi na udaljenosti od 52 ± 3 milijuna ly i prilazi nam brzinom od 244 km/s. Razlog prilaženja je vjerojatno propadanje kroz galaktike kroz skup Virgo. Prividne dimenzije galaktike su 8.9' x 5.8' što odgovara stvarnim dimenzijama od 134,500 x 88,000 ly.
M86 zajedno s M84 čini početak Markarianovog lanca galaksija.

Amaterska promatranja
---------------------

M86 je sjajnija i nešto lakše uočljiva od susjede, M84. U teleskopu izgleda kao sjajna elipsasta mrlja s sjajnim središtem. Korištenjem manjeg povećanja moguće ju je smjestiti u isto vidno polje kao s M84. Galaksija zajedno s M84 služi kao polazna točka pri promatranju Markarianova lanca.

Eksterni linkovi
----------------

Skica M86

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu** |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 86*** na Wikimedijinoj ostavi
**Messier 96** (M96 ili NGC 3368) je spiralna galaksija u zviježđu Lav, blizu M95. Otkrio ju je Pierre Méchain 20. ožujka 1781. godine, zajedno s M95. Charles Messier dodao ju je u katalog 4 dana kasnije.

Svojstva
--------

M96 je dominantna članica grupe galaktika Leo I. Grupa se sastoji od 8 do 24 galaktike na udaljenosti od 33 milijuna ly i podskup je veliko skupa Virgo, tj lokalnog Superskupa. 

M96 se nalazi na udaljenosti od 31 milijun godina svjetlosti. Njene prividne dimenzije su 7.8' x 5.2', a stvarne su 70,000 x 47,000 ly. Svojim dimenzijama je za trećinu manja od naše Mliječne staze. Na fotografijama duže ekspozicije moguće je pratiti izdanke spiralnih krakova do udaljenosti od 9' što znači da galaktika doseže 80,000 ly u dimenzijama. Prividni sjaj galaktike je + 9.3 magnitude, a stvarni sjaj - 21 magnitudu. Sjaj M96 je za oko 10% veći od sjaja naše galaksije.

Supernova SN 1998bu otkrivena je 1998. godine u ovoj galaksiji. Na vrhuncu supernova je dosegla prividni sjaj od + 11.8 magnituda ili 1/10 sjaja galaksije.

M96 je jedna od prvih galaktika kod kojih je otkrivena spiralna struktura. Strukturu galaktike je otkrio Lord Rosse 1850. godine koristeći svoj 180 cm teleskop.

Amaterska promatranja
---------------------

Za razliku od susjedne M95, M96 ne otkriva lagano svoju strukturu. U 200 mm pod tamnim nebom moguće je vidjeti umjereno sjajnu maglicu s izraženom jezgrom. Vizualni promjer galaktike u 200 mm teleskopu je 2'.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |


***Messier 96*** na Wikimedijinoj ostavi
**Magnetomotorna sila** je sila koja proizvodi magnetsko polje kod elektromagneta.

Simbol je obično **Fm** a jedinica je amper-zavoj (amper-zavojak, amper-navoj ili amper-navojak), ustanovljena na bazi jačine struje u jednom zavoju žice. Pošto amper-zavoj nije SI definisana jedinica, često se jednostavno koristi Amper/metar.

Sljedeća formula iskazuje jačinu magnetomotorne sile:

{\displaystyle \mathbf {F\_{m}} =\mathbf {N} \mathbf {I} }
gdje je

* {\displaystyle \mathbf {F\_{m}} } magnetomotorna sila u Amper-zavojima,
* **N** broj zavoja, i
* **I** struja u amperima.

Jačina magnetskog toka kroz neki materijal zavisi o jačini magnetomotorne sile i reluktansi materijala. To se može iskazati sljedećom jednačinom:

{\displaystyle \mathbf {\Phi } ={\frac {F\_{m}}{\mathcal {R}}}}

Primjeri
--------

Treba naći magnetomotornu silu elektromagneta sa N=5 navoja žice kroz koje prolazi struja od I=2 A.

{\displaystyle \mathbf {F\_{m}} =\mathbf {N} \mathbf {I} } = 5 zavoja • 2 A = 10 Amper-zavoja.

Ako pretpostavimo da je reluktansa magnetnog kola {\displaystyle {\mathcal {R}}} = 40 000 Amper-zavoja/Wb, magnetski tok (fluks) kroz magnetsko kolo jest:

{\displaystyle \mathbf {\Phi } ={\frac {F\_{m}}{\mathcal {R}}}} = {\displaystyle {\frac {10}{40000}}} = 250 μWb.

Vidi još
--------

* Magnetski tok
* Gustina magnetskog toka
* Magnetsko polje
* Električno polje
* Maksvelove jednačine
* Gausovi zakoni

Literatura
----------

* Principles of Electric Circuits, 7th edition, Thomas I. Floyd, Prentice Hall. ISBN 978-0-13-098576-7. pp. 386-387.

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Fizika***  |

* O magnetskom polju Arhivirano 2011-06-03 na Wayback Machine-u
**Lovro Klemenčič** (1891 — 1928) je bio slovenski komunista, učesnik Oktobarske revolucije i aktivista KPJ.

Biografija
----------

Lovro Klemenčič rođen je 9. avgusta 1891. godine u Šentvidu kod Stične. Kao student medicine u Beču, 1912. godine postao je jedan od vodećih članova nacionalno-revolucionarne organizacije „Preporod" i saradnik njenog istoimenog lista. 1913. godine otputovao je u Rusiju gde se zbližio s eserima. Na početku Prvog svetskog rata predao se Rusima. Kasnije je kao dobrovoljac bio u Srbiji, na Krfu i u Solunu, odakle je 1917. godine otputovao u Rusiju da bi publicistički delovao za demokratsko ujedinjenje Južnih Slovena.

Pod uticajem Oktobarske revolucije pridružio se boljševicima i vratio se u domovinu 1919. godine da bi se posvetio organizovanju levog krila u slovenačkoj socijaldemokratiji. Posle otcepljenja levice osnovao je zajedno sa Vladislavom Fabijančičem u maju 1920. godine slovenački organ Komunističke partije Jugoslavije (KPJ), „Rdeči prapor". Posle Vukovarskog kongresa bio je prvi sekretar Pokrajinskog komiteta kpj za Sloveniju. U Ustavotvornu skupštinu izabran je na listi KPJ u Makedoniji. Posle donošenja Obznane i Zakona o zaštiti države osnovao je 1921. godine legalni organ KPJ „Delavske novice".

Zbog široke lokalne, odnosno pokrajinske, primene taktike jedinstvenog fronta prvo sa socijalistima i hršćanskim socijalistima na izborima marta 1923. godine, kao i zbog negativnog odnosa prema Nezavisnoj radničkoj partiji Jugoslavije koja je u to vreme osnovana, bio je u aprilu 1923. uklonjen s položaja pokrajinskog sekretara i isključen iz KPJ. Godine 1925. se priključio Bernotovoj socijalističkoj frakciji, uticao na njenu radikalizaciju i na zajedničko istupanje sa KPJ na parlamentarnim izborima 1927. godine.

Umro je 28. jula 1928. godine u Podbrezju.

Literatura
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal RRPJ***  |

* *Enciklopedija Jugoslavije* (knjiga peta). „Jugoslavenski leksikografski zavod", Zagreb, 1962. godina.
Reprodukcija slavnog praškog golema.
**Golem** (heb. גולם) je, u židovskom folkloru, živo antropomorfno stvorenje stvoreno isključivo od nežive materije (uglavnom gline ili blata). 

Najpoznatija priča o golemu je ona koja uključuje Judu Loewa ben Bezalela, praškog rabina iz XVI. vijeka, s tim da su priče o genezi i načinu kontrole golema brojne i često različite.

Istorija
--------

Etimologija
-----------

Reč "**golem**" se spominje jednom u Bibliji u Pslamu 139:16, u reči "?" (heb. גלמי – "?") označavajući bezformu materiju, ljudsko biće koje koje nije u potpunosti završeno. U savremenom hebrejskom jeziku reč "golem" se uporebljava u značenju "bezuman" ili "bespomoćan".

Poreklo
-------

Najranije priče o Golemu se pojavljuju u judaizmu. Prema Talmudu Adam je stvoren kako golem, u prvim satima njegove egzistencije. Adam je tu živ, ali nije potpuno završen, nije do kraja ispunjen životom i svešću.Tek kasnije tokom srednjeg veka reč "golem" biva povezana s magijskom tradicijom, vezanom za mogućnost stvaranja ljudskog oblika putem formula, božijih imena i permutacija i kombinacija jevrejskog alfabeta. Kao i Adam i svi golemi su napravljeni od gline i blata, i oživljeni putem Jevrejske magije, čudesnim imenima Boga. Golem je biće bez duše, bez sposobnosti izražavanja, ali napravljeno tako da razume naredbe. Golem je dobijao naredbe koje su bile ispisane na list papira i stavljane mu u usta. Koristio se kao sluga u kućnim poslovima ili kao sredstvo da ispuni mračne namere svoga tvorca i nekome nanese zlo.

Rabin Juda Lev ben Bezabel i Golem, 1899.‎

Praški Golem
------------

Prema priči Praški rabin Juda Lev ben Bezabel "hasidim" što znači "jevrejski mudrac" je krajem 16 veka konstruisao golema da zaštiti Praški geto od progona. Mimo priče od Praškom golemu praški jevreji su bili progonjeni ili ubijani za vreme vladavine Rudolf II, car Svetog rimskog carstva. U nameri da zaštiti jevrejsku zajednicu rabin je konstruisao golema od gline i blata na obali reke Vltave, oživljavajući ga kroz određene rituale. Kako je golem rastao postao je sve agresiviniji šireći strah i teror.

Rudolf II, car Svetog rimskog carstva je preklinjao rabina da uništi golema, obećavajući da će zaustaviti progon Jevreja.
Rabin je uništio golema tako što je sa čela isbrisao prvo slovo reči "emet" (heb. אמת – "istina") gde je ostala reč "met" (heb. מת – "smrt"). Istog trenutka telo golema se raspada i pretvara i ogromu masu gline i blata, u ono od čega je stvoren.

Izvori
------

* J. Simpson, E. Weiner (eds), ur. (1989). „golem". *Oxford English Dictionary* (2nd edition izd.). Oxford: Clarendon Press. ISBN 0-19-861186-2.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 30151776728918010259
* LCCN: sh85055800
* NKC: jo2016908845

 |
Mlada Meritaten, kći kralja Akhenatena i kraljice Nefertiti, kasnije kraljice, a možda čak i faraon Neferneferuaten - iz zbirke u pariškom Louvreu
**Meritaten** također navođena kao *Merytaten* ili *Meryetaten* (14. vijek pne.) bila je drevna egipatska kraljica iz Osamnaeste dinastije, koja je držala položaj Velike kraljevske supruge faraona Smenkhkarea. Neki egiptolozi drže da je Meritaten i sama bila faraon pod imenom *Neferneferuaten*.

Meritaten je bila prva od šest kćeri faraona Akhenatena i njegove Velike kraljevske supruge Nefertiti. Njeno ime znači "Ona koju voli Aten"—Aten koju je njen otac obožavao—uvevši monoteizam u Egipat. Rođena je u ranom periodu očeve vladavine, prije nego što se porodica preselila u novu prijestolnicu. Zajedno s majkom se pojavljuje na reljefu urezanom u *Hut-Benben,* hram posvećen Nefertiti. Također se pojavljuje—zajedno s roditeljima i mlađom sestrom Meketaten—na steli međašu koja pokazuje granice nove prijestolnice. Imala je kćer koja je po njoj dobila ime Meritaten Tasherit ("Meritaten Mlađa").

Za vrijeme Akhenatenove vladavine bila je najčešće spominjana i prikazivana od šestoro lćeri. Ime joj se spominje u hramovima, grobovima i privatnim kapelama. Također se spominje u diplomatskiim pismima kao *Mayati*.

|  |
| --- |
| **Meritaten  na hijeroglifima** |
|  |

Meritatenine titule uključuju naziv *Velika kraljevska supruga,* što označava ili brak za Akhenatenovog suvladara Smenkhkarea, za kojeg mnogi vjeruju da je bio njen stric ili polubrat, iako neki egiptolozi vjeruju da je Meritaten nakon Akhenatenove smrti Meritetan jednostavno preuzela titulu "Velike kraljevske supruge"—dok je sama Nefertiti postala faraon pod nazivom Smenkhkare.

Izvori
------

* Joyce Tyldesley: *Nefertiti – Egypt's Sun Queen*
* Aidan Dodson & Dyan Hilton, The Complete Royal Families of Ancient Egypt, Thames & Hudson (2004) ISBN 0-500-05128-3

Eksterni linkovi
----------------

* "Head Case", King Tut Photo Gallery, National Geographic Magazine online Arhivirano 2007-12-04 na Wayback Machine-u
Grb Kazačke SSR
**Grb Kazačke SSR** je usvojen 26. ožujka 1937. od strane vlade Kazačke SSR. Grb se temelji na grbu SSSR-a. Prikazuje simbole poljoprivrede, dva struka pšenice koji se nalaze sa strane. U sredini grba se nalazi srp i čekić i crvena zvijezda, simboli komunizma, a u pozadini izlazeće sunce. U sklopu grba se nalazi i moto SSSR-a "Proleteri svih zemalja, ujedinite se!" napisan na kazačkom i ruskom jeziku. U dnu grba se nalaze kazačka i ruska skraćenica za "Kazačku Sovjetsku Socijalističku Republiku".

Grb je bio na snazi do 26. prosinca 1991. kada je zamjenjen današnjim grbom Kazahstana.

Povezano
--------

* Grb Kazahstana
* Zastava Kazačke SSR

***Grb Kazaške Sovjetske Socijalističke Republike*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Grbovi saveznih republika Sovjetskog Saveza |
| --- |
| **Grb Sovjetskog Saveza** |
| Glavne | 
* Armenska SSR
* Azerbejdžanska SSR
* Beloruska SSR
* Estonska SSR
* Gruzijska SSR
* Kazaška SSR
* Kirgiska SSR
* Latvijska SSR
* Litvanska SSR
* Moldavska SSR
* Ruska SFSR
* Tadžička SSR
* Turkmenska SSR
* Ukrajinska SSR
* Uzbečka SSR

 |
| Kratkotrajne | 
* Karelo-Finska SSR (1940–1956)
* Zakavkaska SFSR (1922–1936)

 |
| Nesavezne republike | 
* SSR Abhazija (1921–1931)
* Buharska NSR (1920–1925)
* Horezmanska NSR (1920–1925)
* Nahičevska ASSR (1920–1923)
* Pridnjestrovska Moldavska SSR (1990–1991)

 |
Koordinate: 41° 28′ 36" SGŠ, 20° 32′ 40" IGD

**Golem Papradnik** (mak. *Голем Папрадник*) je naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u zapadnom delu države. Golem Papradnik pripada opštini Centar Župa.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Golem Papradnik je smešteno u krajnjem zapadnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Albanijom (4 km zapadno). Od najbližeg većeg grada, Debra, naselje je udaljeno 16 km južno.

**Reljef**: Golem Papradnik se nalazi u oblasti Župa, na zapadnim padinama planine Stogovo. Istočno od naselja se nalazi glavno bilo planine, dok se zapadno tlo spušta u dolinu Crnog Drima, koja je u ovo delu pregrađena, pa je tu obrazovano veštačko Debarsko jezero. Nadmorska visina naselja je približno 700 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Golem Papradnik je imao 840 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Turci (Torbeši) (95%), a u manjini su etnički Makedonci (4%).

Većinska veroispovest u naselju je islam.

Vidi još
--------

* Opština Centar Župa

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* Stranica „Moj Savetnik" - Opština Centar Župa Arhivirano 2013-09-27 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Centar Župa |
| --- |
| **Centar Župa** • 
Bajramovci •
Balanci •
Breštani •
Broštica •
Vlasići •
Golem Papradnik •
Gorenci •
Gornji Melničani •
Dolgaš •
Donji Melničani •
Evla •
Elevci •
Žitineni •
Kočišta •
Kodžadžik •
Mali Papradnik •
Novak •
Osolnica •
Odžovci •
Pareši •
Pralenik •
Crno Boci |  |
**Historijski muzej** bavi se historijskom naukom i njezinom važnošću u odnosu na sadašnjost i budućnost. Neki se bave specijaliziranim aspektima historije ili pojedinačnim lokalitetima, dok su drugi posvećeni više općem aspektu. Takvi muzeji sadrže velik raspon predmeta koji uključuje dokumente, rukotvorine svih vrsta, umjetnička djela i arheološke predmete. Arheološki muzej specijalizirani je muzej koji se bavi arheološkim pronalascima.

Česta vrsta historijskog muzeja jest historijska kuća. Historijska kuća može biti građevina posebnog arhitektonskog interesa, rodno mjesto ili dom slavne osobe ili pak kuća sa zanimljivom historijom. Historijski lokalitet također može postati muzej, posebice ako označava javne zločine kao što je slučaj s Muzejom genocida Toulom Slengom ili Otokom Robben. Druga vrsta historijskog muzeja je muzej na otvorenom. Muzej na otvorenom je mjesto gdje ljudi dočaravaju vremenski period u svojem punom opsegu, uključujući građevine, odjeću i jezik. Sličan je historijskoj rekonstrukciji.

***Historijski muzej*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* NKC: ph120719

 |
Detalj s manjeg fragmenta, pronađenog 1897. godine, danas u muzeju na Parosu, koji sadrži događaje od 335. do 298. pne.

***Parski mramor*** (lat. ***Marmor Parium***), ponekad i ***Parska hronika***, današnji je naziv za mermernu stelu, prvobitno visoku oko 200 cm i široku 69 cm, koja je bila podignuta na grčkom ostrvu Parosu i na kojoj je bio urezan natpis na grčkom jeziku. Taj natpis sadržavao je hronološki popis događaja počev od početka vladavine Kekropa, koji je po legendi bio prvi atinski kralj i za čiju prvu godinu vlade predanje uzima 1580. pne. pa sve do arhonta Diogeneta (263. pne.).

U dokumentu su zabeleženi, makar ne uvek precizno, politički, vojni, religijski, kao i književni događaji, kao što su npr. rođenja i smrti pesnika te imena pobednika u dramskim nadmetanjima.

Do nas su stigla dva fragmenta ovog važnog natpisa: jedan je iz Smirne stigao u London 1627. i danas se nalazi u muzeju Ashmolean u Oksfordu (osim gornjeg dela, koji je nestao tokom engleskog građanskog rata i danas je poznat samo iz prepisa sačinjenog 1628), a drugi fragment je otkriven 1897. na Parosu, gde se i danas nalazi. Prvi sačuvani fragment obuhvata period od 1580. do 354. pne. a drugi od 335. do 298. pne. Tekst teče kontinuirano, no obuhvata više stavki (njih 80 u prvom i 27 u drugom fragmentu) od kojih svaka sadrži jedan ili više događaja datiranih prema broju godina preostalih do 263. pne. i po imenu atinskog kralja ili arhonta eponima.
**Gwisil Boksin** (? - 663) je bio korejski vojskovođa, najpoznatiji po tome što je vodio neuspjeli ustanak sa ciljem obnove države Baekje, jednog od Tri kraljevstva Koreje.

Boskin je bio pripadnik klana Gwisil ili Kwisil (鬼室; japanski: Kishitsu), odnosno daleki rođak Uije, posljednjeg kralja Baekjea. Državu Baekje su godine 660. okupirale trupe kineske dinastije Tang zajedno sa njihovim saveznicima iz korejske države Silla. Boksin je, međutim, organizirao otpor osvajačima kraj današnjeg Yesan, a ustanicima se priključio i budistički redovnik po imenu Dochim. Ustanici su poslali izaslanstvo u Japan, gdje je na tamošnjem carskom dvoru živio Buyeo Pung, princ Baekjea. Oni su uspjeli nagovoriti cara Tenjija da im u pomoć pošalje ekspedicioni korpus na čelu sa Abe no Hirafuom kako bi obnovio državu Baekje i Buyeo Punga postavio za kralja.

Godine 663. su kineske i Silla trupe krenule u protuofenzivu te su opsjele zamak Juryu (주류성/周留城), glavno uporište ustanika. U tom trenutku je, kako sugeriraju tadašnji historijski zapisi, Boksin odlučio prebjeći neprijatelju. Ubio je Dochima i pokušao ubiti Buyeo Punga, ali ga je Buyeo Pung preduhitrio i ubio. Kinezi su, međutim, ustanike konačno porazili u bitci kod Baekganga iste godine.

Njegov sin Gwisil Jipsa je emigrirao u Japan, gdje je bio poznat kao Kishitsu Shushi.

Izvori
------

* Hong, Wontack. (1994). *Paekche of Korea and the Origin of Yamato Japan*. Seoul: Kudara International.
* 
* Arhivirano 2008-08-27 na Wayback Machine-u
* Arhivirano 2007-11-13 na Wayback Machine-u
Godovi na drvu bristolskog ZOO-vrta
**God** ili **godišnji prsten** je naziv za prirast drva u debljinu kod višegodišnjih golosjemenjača i drvenastih dvosupnica. Godovi se na poprečnom presjeku drva vide kao koncentrični prstenovi.

Godovi nastaju tako da se djelovanjem embrionalnih stanica na vršku razvija novo tkivo, iz koga procesom diferencijacije nastaju osnovno tkivo, žile i kožno tkivo mladog drveta. Žile su kod golosjemenjača i dvosupnica poredane u krugu, a između njih u radijalnom smjeru teku parenhimatske zrake srčike. 

U toku vegetacijske sezone nije rad tvornog tkiva jednako intenzivan. U rano proljeće nastaju veliki elementi (stanice). Tokom ljeta počinju se razvijati sve manji i manji elementi, da bi krajem ljeta i početkom jeseni diobe nestale. Zbog toga se na poprečnom presjeku drva vidi jasna granica između drva starijeg i drva mlađeg goda. 

Brojanje godova je metoda kojom se određuje starost drva. Godovi također služe za datiranje određenih godina, a ta se metoda, koju je razvio A. E. Douglass, naziva **dendrokronologija**.

Eksterni linkovi
----------------

***God*** na Wikimedijinoj ostavi

* Henri D. Grissino-Mayer's Ultimate Tree Ring Web Pages Arhivirano 2013-08-07 na Wayback Machine-u
* The Laboratory of Tree-Ring Research
* Wiener Laboratory for Aegean and Near Eastern Dendrochronology at Cornell University
* Dendrochronology on musical instruments and art objects
* University of Tennessee Dendrochronology Arhivirano 2009-09-20 na Wayback Machine-u
* Oxford Dendrochronology Laboratory
* University of Victoria Tree Ring Laboratory Arhivirano 2008-12-19 na Wayback Machine-u
* WST Online Glossary of Dendrochronology Arhivirano 2007-07-02 na Wayback Machine-u at ETH Zurich
* Mount Allison University Dendrochronology Laboratory Arhivirano 2009-02-18 na Wayback Machine-u
* Linda Brubaker, UW professor of dendrochronology, Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u shows how dendrochronological research helps us reconstruct prior climate conditions and advance our knowledge of the effects of global climate change
* Nottingham Tree-Ring Dating Laboratory
**Haseki sultanija** (osm. turk. خاصکى سلطان, Ḫāṣekī Sulṭān) je bila titula koja se koristila za glavnu suprugu osmanskog sultana.  

Riječ *haseki* (خاصکي ili također خاصگی) dolazi od arapske riječi «hāsa» (خاصه) kojoj je dodan perzijski sufiks «gi» (گی) i ide prema etimološkom smislu «nešto pripisati isključivo nekome ili nečemu», pa je stoga *haseki* «ona koja pripada isključivo sultanu». Hürrem Sultan, glavna supruga i zakonita žena Sulejmana Veličanstvenog od 1534. do 1556. bila je prva nositeljica te titule.  

Titula je izgubila svoju ekskluzivnost pod sultanom Ibrahimom *Ludom*, koji je dodijelio titulu osmoru žena u isto vrijeme. Imao je ogroman harem i bio je opsjednutost pretilim ženama.  

Titula *haseki sultan* je se koristila do 17. stoljeća a nakon toga je riječ *kadınefendi* – 
složenica od *kadın* (osm. tur. قادین) i *efendi* – postala najviša titula za ženu višeg ranga na dvoru, iako sa mnogo manjim prestižom.

Vidi još
--------

* Lista sultanija Osmanskog carstva
Mount Everest i Južni vrh; između je Hillaryjev stepenik
**Hillaryjev stepenik** ili "Tenzingova leđa", kako ga nazivaju Šerpe, je gotovo vertikalna stijena prekrivena ledom i snijegom, visoka približno 12 m, veoma blizu vrha, na 8.790 m. Smještena je na Jugoistočnom grebenu, na polovini dijela puta između Južnog vrha i vrha Mount Everesta, te predstavlja posljednji izazov za penjače prije izlaska na vrh. Penjanje je nosilo veliki rizik jer je desno provalija duboka otprilike 3.000 m, a lijevo provalija niz Jugozapadnu stranu, duboka 2.400 m.

Prvi dodir sa stijenom imali su Tom Bourdillon i Charles Evans 26. maja 1953, kao prva naveza britanske ekspedicije. Nakon uspješnog dolaska na Južni vrh visine 8.750 m, što je 100 m od vrha i najveća visina dotad, zaustavila ih je stijena, kasnije nazvana Hillaryjev stepenik. Dok su pokušavali naći rješenje za prolaz, pojavili su se problemi s bocama kisika i bili su se prisiljeni vratiti.

Dva dana kasnije do stijene su došli i Edmund Hillary i Tenzing Norgay, kao treća naveza ekspedicije. Zajedničkim snagama i međusobnim pomaganjem uspešno su prešli stepenik. U 11:30 29. maja njih dvojica, kao prvi ljudi na svijetu, stala su istovremeno na vrh Mount Everesta (8.848 m).

Kasnije su Šerpe na stijenu postavili užad i naplaćivali korištenje. Većina je to rado plaćala, u želji da se što prije popnu na vrh. Snažan zemljotres u aprilu 2015. oštetio je Hillaryjev stepenik. To je pokazao i nepalski vodič Lhakpa Rangd, koji se na Mount Everest penjao više puta poslije 2005, a kasnije se posvetio fotografiji. Napravio je izložbu s fotografijama iz perioda prije i poslije zemljotresa na kojima se vide napuknuća i nedostajući dijelovi te je rekao da je stijena dobro oštećena u zemljotresu.
*Ovo je članak o trajektu. Za članak o gramatičaru i piscu vidi Bartol Kašić.*

**M/T *Bartol Kašić***, trajekt za lokalne linije u vlasništvu hrvatskog brodara Jadrolinije izgrađen 1989. u Kraljevici. Trenutno plovi na trajektnoj liniji Zadar-Ist-Olib-Silba-Premuda-Mali Lošinj. Kapaciteta je oko 500 osoba i 54 automobila.

Historija
---------

Trajekt je izgrađen 1989. u Brodogradilištu Kraljevica, koje je tada nosilo naziv *Brodogradilište Titovo*. Izgrađen je pod nazivom *Vuk Karadžić*.

1991. se raspala Jugoslavija, što prati i promjena Jadrolinijinog znakovlja, čime i na ovom trajektu crvene petokrake (simbol socijalizma) se prvo mijenjaju u plave, a potom Jadrolinija počinje koristiti logo koji je i danas u upotrebi. U isto je vrijeme i trajekt promijenio ime, čime se više nije nazivao *Vuk Karadžić* nego *Bartol Kašić*.

15. novembra iste godine JNA je uz okolna ostrva napala i Split, pri čemu su u gradskoj trajektnoj luci pogođeni Jadrolinijini trajekti *Bartol Kašić* i *Vladimir Nazor*. Na *Bartolu Kašiću* nije bilo poginulih. Trajekt je ubrzo popravljen i osposobljen za daljnu plovidbu.

### Nezgode

U augustu 2006. godine trajektu su otkazali motori pri čemu je udario u splitsku obalu. Nekoliko osoba je bilo ozlijeđeno i nekoliko vozila u trajektu oštećeno, kao i sama obala. U julu i oktobru 2009. godine trajekt je dva puta udario u lukobran u luci Žalić na ostrvu Silbi, pri čemu nije došlo do nadiranja vode i onečišćenja mora.

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **M/T Bartol Kašić** |
**Hilla Limann** (Gwolu, 12. prosinca 1934. - Accra, 23. siječnja 1998.) je bio ganski političar koji je od 24. rujna 1979. do 31. prosinca 1981. obnašao dužnost jedinog (ukupno osmog) predsjednika Treće Republike. Tokom karijere je mnogo radio na polju vanjske politike te je jedno vrijeme boravio kao diplomat u Švicarskoj. 

Limann, čije je pravo prezime **Babini**, rođen je u sjevernoganskom gradu Gwolu. Srednju školu završio je u Tamaleu, a kasnije uspijeva ostvariti briljantnu akademsku karijeru, stekavši diplome sa Sorbonne, Sveučilišta u Londonu te Sveučilišta u Parizu. Od sredine 60-ih do sredine 70-ih radio je na polju vanjske politike, boraveći jedno vrijeme u Togou i Ženevi, a 1967. bio je i član komisije koja je donijela ustav Gane 1969. godine. 

Nakon puča Jerryja Rawlingsa iz 1979. Limann, mada gotovo anonimna ličnost u ganskoj politici, izabran je za predsjednika kao kandidat PNP-a sa ukupno 62% glasova. Predsjednik je službeno postao 24. rujna 1979. a njegovu vladavinu obilježile su umjerena ekonomska politika, demokratske vrijednosti i panafrikanizam. No, već 31. prosinca 1981. sam je Limann svrgnut u puču kojega je, ponovo, predvodio Rawlings. Limann je tako bio jedini predsjednik kratkotrajne Treće Republike. 

Nakon ukidanja vojne diktature 1992. godine, Limann je ponovo bio predsjednički kandidat, ali je završio na trećem mjestu s 6.7% glasova. 

Tokom života, Limann je bolovao od kroničnih srčanih problema te je umro od posljedica dijabetesa 23. siječnja 1998. u Accri. Bio je oženjen i imao je sedmero djece.

  


| * p
* r
* u
Predsjednici Gane |
| --- |
| Pečat predsjednika Gane | 
* Kwame Nkrumah (1960–1966)
* Joseph Arthur Ankrah\* (1966–1969)
* Akwasi Afrifa\* (1969–1970)
* *Nii Amaa Ollennu*
* Edward Akufo-Addo (1970–1972)
* Ignatius Kutu Acheampong\* (1972–1978)
* Fred Akuffo\* (1979–1979)
* Jerry Rawlings\* (1979)
* Hilla Limann (1979–1981)
* Jerry Rawlings\* (1981–2001)
* John Kufuor (2001–2009)
* John Atta Mills† (2009–2012)
* John Dramani Mahama (2012–2017)
* Nana Akufo-Addo (2017–)

 | Standard predsjednika Gane |
| *Italik* označava vršitelje dužnosti predsjednika • † - umro tokom mandata • \* - vojni vođa |
**Mađarska plemena** (mađ. *magyar törzsek*) su bili osnovna politička jedinica u kojoj su živeli Mađari do dolaska na prostore Panonske nizije i osnivanja mađarske države.

Sedam plemena
-------------

Samo praporeklo i nastanak plemenske konfederacije kod Mađara nema pisanih dokaza, ali se zna da je podela na sedam plemena *(Hétmagyar)* već bila tokom druge polovine 9. veka.

Imena tih sedam plemena su bila:

* Jene *(Jenő)*
* Ker *(Kér)*
* Kesi *(Keszi)*
* Kirt-Đarmat *(Kürt-Gyarmat)*
* Međer *(Megyer)*
* Njek *(Nyék)*
* Tarjan *(Tarján)*

Vođe ovih plemena, plemenski veziri Mađara su bili:

* Almoš *(Álmos)* Veliki vezir Mađara
* Eled *(Előd)*
* Ond *(Ond)*
* Kond *(Kond)*
* Taš *(Tas)*
* Huba *(Huba)*
* Tehetem *(Töhötöm)*

Zajednica plemena, konfederacija, je bila predvođena od strane dva poglavara, duhovnog vođe-kende *(kende)* i vojnog vođe-đule *(gyula)*. Poglavar ili Veliki vezir je bio biran od strane vođa, vezira, sedam plemena ili od strane Velikog kana Hazara, pod čijim su velikim bili uticajem.

Sedam mađarskih plemena su se oko 862. godine odvojila od Hazara

Udruživanje sa Kabarima
-----------------------

Nešto pre 881. godine, tri kabarska plemena su se pobunila protiv vrhovne vlasti hazarskog Velikog kana, koji ju je ugušio. Posle poraza, tri Kabarska plemena su napustili Hazarsko carstvo i pridružili se mađarskoj konfederaciji plemena.

Pošto su Kabari bili vešti ratnici, služili su kao prethodnica i zaštitno krilo mađarima u slučaju sukoba sa nekim drugim plemenima.

Izvori
------

* *Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század)*, főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)
* Kristó, Gyula: *A Kárpát-medence és a magyarság régmúltja (1301-ig)* (Szegedi Középkortörténeti Könyvtár, Szeged, 1993)
* *Magyarország Történeti Kronológiája I. – A kezdetektől 1526-ig*, főszerkesztő: Benda Kálmán (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1981)
***Megapodius molistructor*** je izumrla vrsta ptice iz roda *Megapodius*, porodice kokošina. Njezine fosilne ostatke su našli Jean-Christophe Balouet i Storrs L. Olson u špiljama u Novoj Kaledoniji i Tongi.

Opis
----

S težinom od 3.5 kg, *Megapodius molistructor* bila je teža nego postojeće kokošine. Na Tongi, je bila najveća kopnena ptica. Fosilni materijali sastoje se od lijevog tarzometatarzusa, cijele lijeve lopatice, pola desne lopatice, gornji kraj lijeve lakatne kosti, dio desnog femur, nekoliko ungualnih falanga, prednji kraj desne lopatice, gornji kraj desne lakatne kosti, donji kraj lijeve lakatna kosti, te pola desnog femura.

Izvori
------

1. ↑  Balouet, Jean Christophe; Olson, Storrs L.: *Fossil Birds from Late Quaternary Deposits in New Caledonia* PDF, online Arhivirano 2012-02-15 na Wayback Machine-u

Vanjske poveznice
-----------------

* Steadman, David William: The biogeography and extinction of megapodes in Oceania
* Association Endemia - Megapodius molistructor Arhivirano 2016-03-03 na Wayback Machine-u
**La Asunción** je grad od 19,900 stanovnikaon je i glavni grad savezne države Nueva Esparta na sjeveroistoku Venecuele.

Geografske karakteristike
-------------------------

La Asunción se nalazi na istoku Margaritinog otoka u Karipskom moru, udaljen 19 km od kopna.

Smjestio se u plodnoj dolini u unutrašnjosti otoka.Porlamar, glavna luka i najveći urbani centar otoka, leži udaljen oko 16 km na južnije.

Historija
---------

La Asunción su naselili Španjolci 1524. podigli su ga u unutrašnjosti zbog bolje zaštite od napada pirata. O njegovom prosperitetu za kolonijalnih vremena svjedoče brojne preostale građevine, među kojima se ističu utvrda Santa Rosa i katedrala Nuestra Señora de La Asunción.

Privreda i transport
--------------------

Grad je trgovačko-proizvodni centar doline u kojoj se uzgaja pamuk, šećerna trska, manioka i kokosova palma. Zbog tog je i njegova industrija orjentirana na preradu tih sirovina, od mlinova za žitarice i šećerana, preko predionica pamuka, do destilerija alkoholnih pića.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Venezuela*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 18. 10. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6  „*La Asunción*" (engleski). Encyclopedia Britannica. Pristupljeno 18. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

***La Asunción*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La Asunción* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)
* *La Asunción* (`es`)
Zemljovid država u kojima su dostupni L'Orealovi proizvodi
**L'Oreal S.A.**, francuski je kozmetički div i najveća kozmetička tvrtka na svijetu, sa sjedištem u Parizu. Zapošljava 90.000 ljudi te posjeduje svjetski poznate kozmetičke marke bojila za kosu Garnier, šminke Maybelline, parfema Lancôme, krema Vichy i dr.

Tvrtku je 1909. osnovao francuski kemičar njemačkog podrijetla Eugène Schueller prilikom razvoja formule za bojilo za kosu nazvano *0réale*, koje je prodavao pariškim frizerima. Tvrtku je prijavio tek deset godina nakon osnivanja. Dok je 1920. L'Oreal zapošljavao trojicu kemičara, 1984. taj je broj narasao na tisuću zaposlenika. Vremenom je L'Oreal prerastao u prvoklasnu i međunarodno priznatu kozmetičku marku, s razvojnim i istraživačkim centrima u Francuskoj, New Jerseyiju, Kawasakiju, Šangaju i Indiji.

L'Oreal ima podružnice u New Yorku, Montrealu, Melbourneu, Kopenhagenu i Düsseldorfu.

Švicarski prehrambeni div Nestlé u posjedu je 23% L'Orealovih dionica.

Tvrtka se redovito nalazi na Popisu 500 najvećih tvtrki svijeta »Global 500« časopisa *Fortune*.

L'Oreal je pokretač i pokrovitelj UNESCO-ve Nagrade za žene u znanosti, kao i brojnih drugih UNESCO-vih projekata.

Među brojnim zaštitnim licima L'Orealovih kampanja našla se i američka filmska glumica Scarlett Johansson.

Bilješke
--------

1. ↑   Fortune Global 500 *CNN Money* (pristupljeno 20. siječnja 2018.)

Vanjske veze
------------

***L'Oréal*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice L'Oreala

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 140102958
* LCCN: n96043151
* ISNI: 0000 0004 0411 4689

 |
**Magon, sin Hamilkara Barke**, također poznat i kao **Magon** (243. pne. – 203. pne.), bio je kartaginski vojskovođa i pripadnik znamenite porodice Barkida, koji je imao važnu ulogu u drugom punskom ratu, boreći se u Italiji, Hispaniji i Cisalpinskoj Galiji. Bio je brat mnogo poznatijih Hanibala i Hazdrubala Barke.

O njegovom ranom životu se ne zna gotovo ništa. Na početku rata je godine 218. pne. od strane Hanibala postavljen za komandanta pješadije na njegovom pohodu u Italiju. Tamo se istakao u bitci kod Trebije i kod Kane, gdje je upornom obranom centra svom bratu omogućio jednu od najblistavijih pobjeda u historiji ratovanja. Poslije te pobjede je otišao u Kartaginu moliti tamošnji Senat za pojačanja i pokazao nekoliko stotina zlatnih prstena koje su nosili rimski odličnici ubijeni kod Kane. Senat je odobrio dizanje nove vojske, ali je ona, isto kao i Magon, umjesto toga poslana u Španiju gdje su Kartaginjanima pod Hazdrubalom 215. pne. težak poraz kod Dertose nanijeli braća Publije i Gnej Kornelije Scipion. Magon je pomogao stablizirati situaciju, te je godine 211. pne. likvidirao oba rimska konzula. Međutim, mladi Scipion je ponovno promijenio odnos snaga. Nakon kartaginskog poraza kod Ilipe Magon se povukao u Gades, odatle na Baleare. U ljeto 205. pne. se s vojskom od 15.000 ljudi iskrcao u Liguriji, ali nije ozbiljno ugrozio rimske položaje. Kada je Scipion napao Sjevernu Afriku, pozvan je da se vrati, te je za vrijeme putovanja umro na moru.

Prema predaji, grad Mahon na balearskom otoku Menorca je ime dobio upravo po Magonu.

Izvori
------

Eksterni linkovi
----------------

* Livius.org: Mago Barca Arhivirano 2013-04-10 na Wayback Machine-u
**Indeks ranog upozorenja** (akr. **MEWS**, engl. ) je vodič kojega koristi sestrinsko i  medicinsko osoblje u bolnicama i hitnim medicinskim službama, radi brzog određivanja stupnja težine pacijentovog stanja. Indeks se temelji na podacima dobivenim od četiri fiziološka pokazatelja (sistolički krvni tlak, puls, frekvencija disanja, tjelesna temperatura) te jednog promatranja (razina svijesti, AVPU). Ti se podaci uspoređuju s normalnim rasponom kako bi se dobio jedan složeni rezultat temeljen, primjerice, na sljedećem grafikonu:

| Ocjena | 3 | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sistolički tlak | <45% | 30% | 15% niži | Normalan za pacijenta | 15% up | 30% | >45% |
| Puls u min. | — | <40 | 41-50 | 51-100 | 101-110 | 111-129 | >130 |
| Frekvencija disanja | — | <9 | — | 9-14 | 15-20 | 21-29 | >30 |
| Temperatura (°C) | — | <35 | — | 35.0-38.4 | — | >38.5 | — |
| AVPU | — | — | — | A | V | P | U |

Ocjena od 5 ili više statistički je povezana s povećanom vjerojatnošću smrti ili prijemom u jedinicu intenzivnog liječenja

U bolnicama se EWS koristi kao dio sustava "prati-i-pokreni" gdje povišeni indeks pokreće eskalirani odgovor u rasponu od povećanja učestalosti praćenja pacijenta (kod nižeg indeksa) do hitnog pregleda tima za brzi odgovor (eng. *rapid response team*) ili tima hitne medicinske pomoći.

Ovo su smjernice za ponovnu procjenu MEWS-a:

| MEWS | Nova kontrola |
| --- | --- |
| 0 | Unutar 24 sata |
| 1 | Unutar 8-12 sata |
| 2 | Unutar  4-8 sata |
| 3 | Unutar 1-2 sata |
| ≥4 | Konzultirati mobilni tim za intenzivnu skrb |

Vidi još
--------

* Glasgowska skala kome

Vanjski linkovi
---------------

* Modified Early Warning Score online Arhivirano 2015-04-14 na Wayback Machine-u
* National Early Warning Score online Arhivirano 2015-04-14 na Wayback Machine-u
Joševica na karti HrvatskeJoševicaJoševicaJoševica
**Pokolj u Joševici** je bio ratni zločin kojeg su 16.12. 1991. počinile srpske postrojbe za vrijeme Rata u Hrvatskoj. Srpske su paravojne postrojbe ubile između 20 i 21 hrvatskog civila u Joševici kod Gline, a najmlađa žrtva je imala petnaest godina.. Nakon par tjedana su počinile još jedan pokolj, kada su ubile još 3 Hrvata, a ukupno su ubili 32 Joševičana od ukupno 150 koliko ih je prije rata živjelo u tom selu).

Tijek događaja
--------------

Prema Županijskom odvjetništvu u Sisku, koje je podiglo optužnicu za šestero Srba pred Županijskom sudu u Sisku, stavlja im se na teret da su kao pripadnici izviđačko-diverzantske grupe paravojne postrojbe tzv. "SAO Krajine" 16.12. 1991. upali u selo Joševica kod Gline, te usmrtili 21, a teško ranili jednu osobu. Istragom je utvrđeno da su ljude ubijali u kućama, gdje su ih zatekli, na krevetu, za stolom, na ulaznim vratima. Ubijali su oružjem malog kalibra, s prigušivačima, hicima u glavu, u pravilu u potiljak ili u čelo. Išli su u osvetničkom pohodu redom od kuće do kuće i ubijali sve koje su zatekli, žene, djecu, starce, te razarali kuću po kuću.

Prema optužnici, bila je to odmazda zbog akcije Hrvatske vojske kod Šišinca na Kupi 12. i 13.12. iste godine, kada su hrvatske postrojbe došle do ulaska u Glinu. 

O tome zločinu sačuvano je mnoštvo dokumenata, čak i od srpske strane. Dan nakon pokolja, 17. 12. 1991. godine, uviđaj u Joševici obavili su istražni sudac Nikola Sužnjević, zapisničar Nada Rožić, kriminalistički tehničar Željko Simić, inspektor SJB Glina Dragiša Rebrača, te sudski medicinski vještak dr. Branislav Anđelković.

U zapisniku stoji kako je sudski vještak Anđelković dao iskaz u kojem, između ostalog, spominje leš 65-godišnjeg muškarca ubijenog u krevetu, 70-godišnje i 91-godišnje starice ubijene strijeljanjem u glavu vatrenim oružjem iz neposredne blizine te 16-godišnjeg dječaka pogođenog u lice.

Posljedice pokolja
------------------

Nakon ovih zločina, u dolini rijeke Maje, u kojoj se nalazi pet sela, koja su većinski hrvatska (Dolnjaci, Joševica, Maja, Prijeka i Svračica) su se iselili gotovo svi Hrvati.

Izvori
------

1. ↑  „*Yugoslavia – further reports of torture (str. 8)*". Amnesty International. March 1992. Arhivirano iz originala na datum 2012-12-25. Pristupljeno 08. 08. 2010.
2. ↑  „Sisak: Optužnice za ratni zločin". B92. 12. 06. 2008.. Pristupljeno 08. 08. 2010.
3. ↑   Arhivirano 2016-03-06 na Wayback Machine-u Documenta] A press release
on the occasion of the 20th anniversary of the crime in the area of Gornje Jame
and Joševica, near Glina
4. 1 2 3 4 5  Mate Piškor (11. 06. 2008.). „Optužnica protiv šestorice državljana Srbije, ubojica iz Gline 1991.". Slobodna Dalmacija. Arhivirano iz originala na datum 2011-10-09. Pristupljeno 08. 08. 2010.
**Maturalno putovanje** ili **ekskurzija** je izraz kojim se opisuje višednevni zajednički izlet učenika završnih razreda srednje škole. Obično je na rasporedu tokom školskog raspusta, a na području bivše Jugoslavije pred kraj ljetnog raspusta, odnosno u u kolovozu ili rujnu, prije početka završne nastavne godine. Kao i kod većine školskih ekskurzija, nominalna svrha maturalnog putovanje je obrazovna, odnosno omogućavanje učenika da se upoznaju sa prirodnim i kulturnim znamenitostima; maturalno putovanje također predstavlja svojevrsni ritual zrelosti tokom koga učenici obično prvi put duže vremena provode bez nadzora roditelja, odnosno preuzimaju odgovornost koja bi trebala doći sa punoljetnošću. Za same učenike glavni motiv maturalnog putovanja je zabava, odnosno nastojanje da se steknu "nezaboravne" uspomene iz mladosti.

Organizacija, financiranje i trajanje maturalnog putovanja ovise o obrazovnom sustavu i socioekonomskim prilikama pojedine zemlje. Na području bivše Jugoslavije se ustalio običaj da maturalna putovanja financiraju obitelji učenika, odnosno da kao odredišta služe strane zemlje. Putovanja obično traju oko tjedan dana, a kao prijevozno sredstvo služi autobus, rjeđe brodovi i zrakoplovi.
**Mačkovec** (mađarski *Nyírvölgy*) je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Čakovca, Međimurska županija.

Povijest
--------

Naselje Mačkovec smješteno sjeverno od Čakovca nastalo je kao i većina naselja i trgovišta u Međimurju u 13. stoljeću, no prvi je pisani spomen Mačkovca 27. kolovoza 1376. godine. Naime, tog dana je Stjepan Lacković II. sin Stjepana Lackovića I. osnovao samostan Svete Marije i Svih svetih zajedno sa suosnivačima: Stjepanom kraljevskim konjušnikom, Dionizijem, sinom bivšeg erdeljskog vojvode Dionizija, Andrijom, sinom bivšeg erdeljskog vojvode Nikole i Ladislavom, sinom Stjepana II. na mjestu zvanom Varhel koji je bio smješten na njegovom posjedu. 

Mačkovec, odnosno Mazkuch kako je tada bilo zapisano u službenoj ispravi bio je na granici poklonjenog posjeda sa sjeverne strane. Nakon toga, 28. kolovoza 1467.godine kapetan čakovečke utvrde Friderik Lamberger iz pobožnosti prema Gospi Mariji Pavlinima poklanja i sam posjed Mačkovec sa svim pripadajućim prihodima.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 1359 stanovnika te 374 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** U 1991. povećano pripajanjem dijela područja naselja Knezovec (općina Šenkovec), u kojem je sadržan dio podataka od 1857. do 1961, a dio područja naselja (nenaseljen do 1971.) izdvojen je i pripojen naselju Šenkovec (općina Šenkovec). U 2001. smanjeno izdvajanjem naselja Slemenice. Od 1857. do 1890. te u 1981. i 1991. sadrži podatke za naselje Slemenice.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Mačkovec** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*