Simon Magus, okružen demonima, sa bazilike u Tuluzu.
**Simon Mag** (grčki Σίμων ὁ μάγος, lat. *Simon Magus*), poznat i kao **Simon Vrač** ili **Šimun Mag**, je bio duhovni učitelj iz Samarije koji je živeo u 1. veku.

Veoma rano je primio Hristovo učenje, ali je došao u sukob sa apostolom Petrom. Smatra se začetnikom gnosticizma, «ocem svih jeretika», prema navodima ranih hrišćanskih pisaca.

Naziv **simonijani** ili **šimonijaki** se odnosi na sledbenike Simona Maga.

Život
-----

Gotovo da ne postoje istorijski podaci o njegovom životu. Zna se da je bio iz Samarije, "iz drevnog Hitona". Primio je krštenje u vreme prve propovedi u svom rodnom kraju. Eusebije prenosi da ga je u Hristovo učenje uveo Filip, jedan od onih koji su prvi postavljeni među đakone, kada je propovedao u Samariji. Filip tada "svojim rečima privuče i Simona Vračara kao i mnoge sa njim."

Harnack smatra da je Simon Mag pokušao da spoji judaističko učenje i hrišćanstvo sa elementima vavilonskog haldejskog učenja u kome su magijska znanja imala važnu ulogu. Harnak navodi da je Simon bio sveštenik samarjanskog naroda a njegov nadimak Magus potiče od haldejsko-persijske reči koja znači sveštenik. Neki navode da je sebe proglasio za Mesiju, i da je mogao da levitira po volji. U Samariji je došao u sukob sa Isusovim apostolima, pre svega sa apostolom Petrom.

Smrt Simona Maga, iz Nimberške hronike.
Po Justinu, Simon je došao u Rim za vrijeme Klaudija, što znači prije 54. godine. Justin dalje kaže: 

> ...tu je činio čudesa svojom madjioničarskom veštinom, i beše priznat za boga i postaviše statuu na obali reke Tibar, izmedju dva mosta, na njoj je bio latinski natpis: „*Simoni deo sancti*" („Simonu, bogu svetome"). Gotovo svi Samarjani, i neki iz inoplemenika, ispovedali su ga kao prvog boga i klanjali su mu se. Neku Jelenu, koja je u to vreme svuda sa njim putovala, a ranije je živela u Tiru Finikijskom u nekoj poročnoj kući, nazivaju njegovom prvom sledbenicom.
> 
> 

U Rimu se, prema hrišćanskom predanju, odigrao zaključni čin prepirke Simona i Petra. Crkveno predanje kazuje da je Simon želeo da pokaže silu svojih magijskih veština, te da se podigao u vazduh pred mnoštvom ljudi i pred samim imperatorom. Tada je apostol Petar prouzneo molitvu Gospodu da jeretik bude posramljen, te je Simon pao na zemlju i tako je poginuo.

Učenje
------

Učenje Simona Maga do nas je došlo u krajnje zamršenom i protivrečnom izlaganju. Jedno izlaganje njegovog učenja imamo u "*Filosofumenama*" Ipolita Rimskog (MPGr. t. XVI).

Simon Mag, kaže Hipolit, tvrdio je da je svako ljudsko biće stanište, »i da u njemu stanuje neograničena moć ... koren svemira«. Ali pošto ta beskrajna moć postoji u dva vida, stvarnom i potencijalnom, ona »živi u svakom u latentnom stanju«, »potencijalno, a ne stvarno«. Samoistraživanjem čovek otkriva ovu božansku moć u sebi.

Šagi-Bunić ga smatra predstavnikom stanovitog samarijanskog mesijanizma, iz kojega se poslije g. 70. razvio pokret koji treba smatrati početnim gnosticizmom.

Sledbenici
----------

*Glavni članak: Simonovci*
Još se među prvim hrišćanima pojavila skupina Simonjana. Hrišćanska tradicija među Isusovih sedamdeset apostola navodi nekolicinu koji su odstupili od Crkve postavši sledbenici Simona Maga, između ostalih:

* Nikola, jedan od sedam đakona (Dela 6,5). Posle je bio biskup Samarije, te sledbenik Simona (2 Tim 1,15).
* Figel, episkop Efesa, posle je postao sledbenik Simona Maga (2 Tim 1,15).
* Ermogen, episkop Megara u Trakiji, te sledbenik Simona Maga (2 Tim 1,15).

Simonov naslednik je bio Menandar, rodom iz Samarije, koji je živeo i naučavao u Antiohiji. Sredinom 2. veka, Justin, koji je bio rodom iz Samarije, govori o već razvijenom pokretu čiji je rodonačelnik bio Simon Mag, poznat kao «otac svih jeretika». Po Justinu, Samarijanci štuju Simona kao prvog Boga, a s njime povezuju Helenu, prvu njegovu ideju (*ennoia*). Taj prvi Bog je u suprotnosti s anđelima (arhonti) koji su stvorili ovaj svijet i nadahnuli Stari Zavjet. Prvi Bog dolazi da oslobodi čovjeka od anđela koji su loše upravljali svijetom. U vrijeme Justina je postojala u Rimu zajednica simonovaca. Oko 178. godine, grčki filozof Kelsos, koji je u Aleksandriji pisao protiv raznih hrišćanskih zajednica, pominje i sledbenike Simona, navedeći da je on imao pratilju Helenu, koja također ima svoje sledbenike:

> Mogao bih takođe pomenuti one koji se nazivaju Simonijani po Simonu, i one koji se nazivaju Helenijani po Heleni, njegovoj pratilji.
> 
> 

Hipolit (170-235) je napisao da su simonjani bili pobornici slobodne ljubavi i da su nosili slike Simona i Helene u formi Zevsa i Atene. Autor gnostičkog Svedočanstva istine (iz 3. veka), koji zagovara strogi asketizam, zamera simonjanima što se venčavaju i rađaju decu. Crkveni istoričar Epifanije navodi da su u njegovo vreme (oko 367.) još uvek postojali, te opisuje pojedine elemente njihovog učenja. U početku je Bog imao prvu misao, Enoju, koja je stvorila anđele koji su se podigli protiv nje zbog ljubomore i stvorili svet da bude njena tamnica i zatočili je u žensko telo. Zbog toga je ona reinkarnisana puno puta (na primer kao Helena Trojanska) i tokom svakog svog života doživljavala sramotu, najčešće kao prostitutka. Poslednjeg puta bila je Helena, robinja i prostitutka iz fenićanskog grada Tira. Bog se onda spustio u formi Simona Maga da spasi svoju Enoju i da raširi među ljudima znanje. U setijanskoj gnostičkoj himni Misao Noreje (nastaloj krajem II veka n.e), božanski Otac je prvobitni um, njegova prvobitna misao je iskonska duhovna Majka Enoja, a njihov sin je Logos ili Autogen.

Šagi-Bunić smatra da povezivanje s Helenom može imati vezu s kultom Helene u Samariji i sa željom helenizacije židovstva.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  Eusebije, Istorija crkve (scribd)
2. ↑  Adolf von Harnack, *Istorija dogme* (1898)
3. 1 2 3  Tomislav J. Šagi-Bunić - Povijest kršćanske literature (svezak I) (scribd)
4. ↑  Hippolytus, REF 6.9.
5. ↑  Hippolytus, REF 6.17.
6. ↑  Elejn Pejgels - Gnostička evanđelja (scribd)
7. ↑  Prvi episkopi crkve
8. ↑  Justin, Prva apol. 26
9. ↑  K. BEYSCHLAG, Zur Simon-Magus-Frage, Zeitschrift für Theol. und Kirche 68 (1971), str. 395-426.
10. ↑  Origen, *Contra Celsum*

Vidi još
--------

* Gnoza
* Gnosticizam
* Popis ličnosti proglašenih za Mesiju

Vanjske veze
------------

***Simon Mag*** na Wikimedijinoj ostavi

* Simon Magus (Catholic Encyclopedia)
* Simon Magus (Jewish Encyclopedia)

| * p
* r
* u
Likovi Novog zavjeta |
| --- |
| Isus Hristos | 
**gledišta:** hrišćansko • istorijsko • novozavetno
 |
| Evanđelja | 

|  |  |
| --- | --- |
| Pojedinci | 
Alfej • Ana Proročica • Ana • Baraba • Bartimej • Kajafa • Kleopa • Đavo • Elisaveta • Gavrilo • Joana • Jovan Krstitelj • Josif • Josif iz Arimateje • Joses • Lazar • Legion • Luka • Malh • Marko • Marta • Marija Magdalena • Marija • Marija iz Betanije • Marija Kleopova • Natanailo • Nikodim  • Saloma • Samarićanka • Simeon • Simon iz Kirene • Simon Gubavac • Suzana • Zahej • Zavedej • Zaharija
 |
| Skupine | 
Anđeli • Učenici • Evanđelisti • Herodijani • Magi • Mironosnice • Fariseji • Poreznici • Prozeliti • Sadukeji • Samarićani • Sanhedrin • Sedamdeset apostola • Pisari • Ziloti
 |

 |
| Apostoli | 
Andrija **·**  Vartolomej **·**  Jakov Alfejev **·**  Jakov Zavedejev **·**  Jovan **·**  Juda Iskariotski **·**  Juda Tadej **·**  Matej **·**  Petar **·**  Filip **·**  Simon Zilot **·**  Toma **·**  (posle Jude: Matija) |
| Dela *Petar • Pavle* | 

Agav **·**  Ananija iz Damaska **·**  Apolos **·**  Akvila **·**  Aristarh **·**  Varnava **·**  Blastus **·**  Kornelije **·**  Dionisije **·**  Gamalijel **·**  Jakov Pravedni **·**  Juda Galilejski **·**  Luka **·**  Lidija **·**  Matija **·**  Timon **·**  Pavle **·**  Filip **·**  Publije **·**  Safira **·**  Sila **·**  Simeon Jerusalimski **·**  Simon Mag **·**  Stefan **·**  Nikola **·**  Teuda **·**  Timotej **·**  Tit

 |
| **Rimljani** &***Herodijadi*** | 

|  |  |
| --- | --- |
| Evanđelja | 
Kornelije • *Herod Antipa* • *Herod Arhelaj* • *Herod Filip II* • *Herod Veliki* • *Herodijada* • "Longin" • Pontije Pilat • Pilatova žena • Kvirinije • *Saloma* • Tiberije
 |
| Dela | *Agripa I* • *Agripa II* • Feliks • Klaudije Lisije • Junije Galion • Festus • Sergije Paulus
 |

 |
| Poslanice | 
Andronik • Arhip • Areta IV • Kriskent • Epafras • Epafrodit • Erast • Junija • Filimon • Apfija  • Feba
 |
| Otkrovenje | 
Antipa • Četiri jahača • Abadon • Dva svedoka • Žena • Zver • Tri anđela • Arhangel Mihail • Kurva vavilonska
 |
| *Ceo spisak* • Isus: (učenje, izreke, parabole, čuda) • Novi zavjet (kanon) • Evanđelja (sinoptička) • Poslanice (Pavlove, saborne) |