recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hélène Boucher kao pilot.
**Hélène Boucher** (Pariz, 23. maj 1908 - Guyancourt kraj Versaillesa, 30. novembar 1934) bila je francuska avijatičarka, poznata kao jedna od prvih žena-pilota u historiji francuske avijacije, ali i kao postavljač rekorda u brzini aviona.

Odrasla je u porodici pariškog arhitekta, a za avijaciju se počela zanimati kao dijete čitajući priče o francuskim pilotima u Prvom svjetskom ratu. Godine 1930. se priključila pariškom aero-klubu i napravila svoj prvi let. Sljedećih nekoliko godina je radila kao komercijalni, ali i akrobatski pilot, te je sudjelovala u avio-relijima. Godine 1934. postavila nekoliko rekorda u brzini, te postala jedna od najslavnijih ličnosti Francuske svog vremena; između ostalog je reklamirala Renaultove automobile.

30. novembra 1934. je prilikom leta njen avion udario u drveće, pri čemu je Helene Boucher teško ozlijeđena i umrla na putu za bolnicu. Kao prva žena je sahranjena u Domu invalida i posthumno odlikovana Ordenom legije časti.

Godine 1953. je o njoj snimljen biografski film *Horizons sans fin* gdje je njen lik tumačila Gisèle Pascal.

Vanjske veze
------------

***Hélène Boucher*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hélène Boucher Site Arhivirano 2010-08-09 na Wayback Machine-u (`fr`)
**Cortina d'Ampezzo** je italijanski grad od 5423 stanovnika u Venetu.

Geografija
----------

Smješten je u Dolomitima, na visini od 1210 m, te predstavlja popularno odmaralište zaljubljenika u zimske sportove. Blizu Cortine d'Ampezzo se nalazi San Vito di Cadore.

Historija
---------

Cortina d'Ampezzo je bila domaćin Zimske olimpijade 1956. Taj grad je prije toga trebao biti domaćinom Zimske olimpijade 1944, neodržane zbog drugog svjetskog rata.

Kultura
-------

Kao jedno od najeksluzivnijih odmarališta u Evropi, Cortina je također poznata po svojim vrhunskim hotelima i bogato opskrbljenim trgovinama. Za vrijeme zimskih i ljetnih praznika lokalno stanovništvo se voli šetati na glavnom gradskom korzu Coros Italia, gdje turisti obavljaju šoping. Okolica Cortine je poslužila za filmove kao što su *Cliffhanger* sa Sylvesterom Stalloneom u glavnoj ulozi te *Pink Panther* sa Davidom Nivenom i Peterom Sellersom.

Vanjske veze
------------

***Cortina d'Ampezzo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Comune Cortina d'Ampezzo (`it`)
* Cortina d'Ampezzo (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 125505521
* GND: 4085339-1
* NKC: ge482028

 |
Srebrna tetradrahma kušanskog kralja **Heraiosa** (1-30. n.e.) u grčko-baktrijskom stilu.  
**Pismo:** Bista Heraiosa, s grčkom kraljevskom dijademom.  
**Glava:** Kralj na konju, okrunjen vijencem od grčke boginje pobjede Nike. Grčki natpis: ΤΥΡΑΝΝΟΥΟΤΟΣ ΗΛΟΥ - ΣΑΝΑΒ - ΚΟϷϷΑΝΟΥ "Tiranin Heraios, Sanav (nepoznato značenje), od Kušana".
Prikaz Heraiosa na jednom od njegovih kovanica.
**Heraios** (za koga se ponekad imena Heraus, Heraos i Miaos) bio je kušanski vladar koji je vladao Baktrijom između 1. i 30. n.e. kao poglavar jednog od pet Yuezhi klanova. Poznat je prije svega po kovanicama, gdje njegov lik sugerira umjetnu deformaciju lubanje koje su prakticirali kušanski vladari u 1. vijeku.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:*U Baktriji,**Yuezhi vladar:***Sapadbizes** | **Kušanski vladar** (1-30. n.e.) | Slijedi:**Kudžula Kadfiz** |

Izvori
------

Eksterni linkovi
----------------

* A Comparison of Images of Kushans from Coins and Sculpture
* Kushan Empire coins
* Coins of Heraios
* Catalogue of Heraios coins
**Hogarth Press** je britanska bila izdavačka kuća koja je samostalno djelovala od 1917. do 1946. godine. Osnovali ju je bračni par Leonard i Virginia Woolf, ispočetka kao hobi; ime je dobila po ladanjskoj kući gdje su knjige štampali ručno. Nakon nekoliko godina su odlučili svoju aktivnost komercijalizirati i profesionalizirati, te je Hogarth Press postala jedan od najvažnijih britanskih izdavača u međuratnom periodu, ne samo zbog objavljivanja književnih djela tzv. Bloomsbury Group nego i knjiga kojima se popularizirala psihoanaliza. Hogarth je 1946. priključena izdavačkoj kompaniji Chatto & Windus, a danas postoji kako brend u okviru izdavačke kuće Random House.

Vanjske veze
------------

* "Virginia Woolf, the Hogarth Press, and the detective novel" (PDF), essay by Diane F. Gillespie in the *South Carolina Review*, volume 35.2 (Spring 2003).
* A detailed account of the Hogarth Press at the Yale Modernism Lab Arhivirano 2009-12-15 na Wayback Machine-u
* The Bloomsbury Group and Hogarth Press Collection at the Victoria University Library at the University of Toronto Arhivirano 2011-06-11 na Wayback Machine-u
Cho Oyu (8201 m.)
**Hrvatska ženska ekspedicija na Cho Oyu 2007.** bila je prva ženska himalajska ekspedicija uopšte. Organizovana je u periodu septembar - oktobar 2007. god, sa ciljem prvog uspona hrvatskih alpinistkinja na Cho Oyu (8201 m.), šesti po visini svjetski vrh, odnosno, postizanje hrvatskog ženskog visinskog rekorda. Cho Oyu, što na tibetskome znači *Tirkizna božica*, nalazi se na granici Tibeta, odnosno Kine, i Nepala, na oko 35 kilometara udaljenosti od Mount Everesta prema zapadu. Planina je dobila ovaj naziv po tamno plavoj boji koja se pojavljuje kod zalaska sunca.

Ekspediciju su činili: Darko Berljak, vođa ekspedicije, Ana Marija Bojko (voditeljica uspona), Jana Mijailović, Iris Bostjančić, Darija Bostjančić, Pavla Kovač, Tihana Boban, Marija Maćešić, Ena Vrbek, Dubravka Županić, Iris Prebeg, Renata Randić, Jelena Dabić, Karolina Vranješ, Jasminka Vincenski, Milena Šijan, Irena Gayatri Horvat, Josipa Levar, Anita Carević i Vedrana Simičević.

Pripreme ekipe trajale su godinu dana ispunjene brdskim rutama sa po dvadesetak kilograma opreme na leđima, često u uslovima velike hladnoće na visini od oko 4.000 metara, alpinističke uspone po stijenama visokim više stotina metara i gotovo svakodnevnim trčanjem. Imale su podršku Vlade Republike Hrvatske i hrvatskog predsjednika Stjepana Mesića, Hrvatskog olimpijskog odbora, brojnih gradova, kao i županijskih vlasti iz kojih članice ekspedicije dolaze.

Cijelo vrijeme trajanja ekspedicije vladalo je nevrijeme, i mnoge ekipe su odustale. Hrvatska ekipa je imala stalnu vezu sa meteorološkim zavodom u Zagrebu i dobivala izvještaj. Iskoristile su trenutak u smirivanju vremena i ispenjale vrh. Uspon je ostvarilo pet penjačica: sestre Darija i Iris Bostjančić (Rijeka) i Vedrana Simičević (Rijeka) 02.10.2007, Marija Maćešić (Zagreb) i Jane Mijailović (Zadar) 04.10.2007.
**Hallein** je grad i općina na zapadu Austrije od 20,607 stanovnika.

Hallein je administrativni centar Okruga Hallein i drugi po veličini grad u Saveznoj zemlji Salzburg, nakon Salzburga.

Geografske karakteristike
-------------------------

Hallein leži u kotlini rijeke Salzach iznad koje se steru planine masiva Untersberg.

Hallein je udaljen 15 km južno od centra Salzburga, a nedaleko je i bavarska granica.

Historija
---------

Još su Kelti u 7. vijeku pne. počeli iskapati sol kod Dürrnberga i trgovati njime.

Od kad je taj kraj 15. pne. postao rimska Provincija Noricum smanjila se eksploatacija soli u Dürrenbergu, najvjerovatnije zbog uvoza morske soli.

Za srednjeg vijeka naselje je prvi put dokumentirano 1198. kao slanište, u 13. vijeku mjesto se zove **Salina** iz kog se vremenom ustalio naziv Hallein (od keltske riječi *hall* za sol).

Proizvodnja soli nastavljena je pod patronatom salzburgških biskupa i trajala je čitav milenij. Visoka cijena i monopol u tom dijelu Alpa osiguravali su biskupima vijekovima više od polovice njihova ukupnog prihoda. Sol je bila temelj njihova bogatstva sa kojim su podizali raskošne rezidencije po Salzburgu.

Hallein je u 16. vijeku izrastao u najveće trgovište solju, pa se nešto od tog bogatsva osjetilo i u životu njegovih stanovnika i rudara.

Gubitak češkog tržišta, a nakon tog i bavarskog nakon izgubljenog rata oko soli sa Bavarskim vojvodstvom doveo je do osiromašenja grada i njegovih rudara. Nakon tog je između 1731 - 1732 uslijedio progon protestanata pa je 780 rudara sa svojim porodicama napustilo grad i zemlju.

Nadbiskupija Salzburg izgubila je samostalnost u vrijeme napoleonskih ratova, pa je kraj - 1816. konačno podpao pod
Austrijsko Carstvo, kojemu je trgovina solju bila u drugom planu.

Preokret se dogodio između 1854. - 1862. kad je na otoku Perner u Salzachu podignuta nova solana. U drugoj polovici 19. vijeka podignute su tvornice cementa, cigareta i papira u pokušaju da se preokrene zavisnost o jednoj robi.

Između 1954. - 1955. izvršena je modernizacija solane, ali joj to nije puno pomoglo jer je 1989. zatvorena.

Danas se napušteni pogoni solane koriste kao pozornica Salzburgškog festivala, Međunarodne ljetne akademije i Halleinskog foruma kulture.

Poznati sugrađani
-----------------

* Franz Xaver Gruber (1787. - 1863.) kompozitor autor božićne pjesme pjesme Stille Nacht, heilige Nacht, koji je dobar dio života proveo i umro u Halleinu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Salzburg" (engleski). City population. Pristupljeno 08. 01. 2016.
2. ↑  „*Die Stadt Hallein*" (njemački). Stadtgemeinde Hallein. Pristupljeno 08. 01. 2016.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Geschichte*" (njemački). Stadtgemeinde Hallein. Pristupljeno 08. 01. 2016.

Vanjske veze
------------

***Hallein*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Halleina* (`de`)
**Hévíz** (njemački: *Heuwies*) je grad na zapadu Mađarske od 4,634 stanovnika

Hévíz administrativno podpada pod Županiju Zala i poznat je kao 
termalno lječilište zbog svog istoimenog jezera koje je veliki termalni izvor.

Geografske karakteristike
-------------------------

Hévíz leži udaljen 37 km jugoistočno od Zalaegerszega, i svega 8 km sjeverozapadno od Keszthelya i 
Jezera Balaton.

Historija
---------

Hévíz je nastao 1946. udruživanjem naselja Hévízszentandrás i Egregy, a status grada dobio je 
1992.

Arheološkim istraživanjima provedenim početkom 1980-ih pronađeno je puno rimskih
kovanica i drugih artefakata, pa se pretpostavlja da su još Rimljani koristili ljekovite vode njegova jezera.

Ime Hévíz je prvi put dokumentirano u povelji iz 28. marta 1328. u kojoj Veszprémski kapitul proglašava Pála Magyara od Gimesa, upraviteljem svog feuda - *Szentandrás-páh*. U opisu granica feuda navodi se mjesto koje se zove *hévíz* i to na latinskom - *ad locum vulgariter heuvyz dictum*. Pod tim se mislilo na jezero.

Lingvisti pretpostavljaju da je *hévíz* mađarska riječ, i da je značila *izvor, odnosno termalni izvor*, jer je 
u tom smislu često korištena tokom srednjeg vijeka.

Hévíz je postao poznat zbog svog jezera krajem 18. vijeka, nakon što ga je posjetio Mátyás Bel, jedan od najvećih mađarskih polimata svoga vremena - 1731. i dao relativno detaljan prikaz njegovih ljekovitih karakteristika. 
Nakon njega je ljekar Ferenc Szláby proveo je i objavio 1769. - naučnu analizu njegovih voda.

Sve to je rezultiralo izgradnjom termalnog lječilišta za reumu - Szent András Reumakórház.

U izgradnji Hévíza najviše se angažirao krajem 18. vijeka grof Juraj Feštetić (mađarski: György Festetic).

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka, Herbstein
* Njemačka, Pfungstadt

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Zala" (engleski). City population. Pristupljeno 8. 06. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*History of Heviz*" (engleski). Heviz. Pristupljeno 08. 06. 2016.

Vanjske veze
------------

***Hévíz*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Hévíza* (`hu`)
Ikona Jovana Hrizostoma, crkva u Etterbeeku u Belgiji
**Hrastov sinod** je naziv za regionalni crkveni sinod održan u Konstantinopolu u julu 403. Povod je bio sukob aleksandrijskog patrijarha Teofila sa pustinjskim redovnicima u Palestini, koje je on optužio da su origenistički heretici. Godine 402. ih je protjerao iz Palestine; našavši utočište u Konstantinopolu, požalili su se na taj postupak Jovan Hrizostomu, arhiepiskopu Konstantinopola. Čuvši za to, Teofil je poslao pismo u kome od Epifanija Salaminskog traži da nagovori Jovana da i on osudi redovnike kao heretike. Epifanije ga je poslušao, ali pri dolasku u Konstantinopol se predomislio i vratio na Cipar gdje je umro.

Nedugo potom je Jovan održao veliku propovijed protiv žena koje žive u raskoši, a što je javnost shvatila kao indirektni napad na bizantsku caricu Eliju Eudoksiju. Uvrijeđena carica je smjesta sklopila savez sa Teofilom i pozvala ga da organizira sinod čija je jedina svrha bila Jovanovo svrgavanje. Teofil je u Konstantinopol došao u junu 403. praćen brojnim episkopima, svojim pristašama; carica ga je ugostila u svojoj palači te mu na raspolaganju dala carsku riznicu da iz nje potkupljuje neodlučne episkope. Teofil je potom pozvao Jovana da se pojavi pred sinodom, kome je predsjedao episkop Severijan od Gabale, Jovanov dugogodišnji neprijatelj, te odgovara na optužbe o zloupotrebi položaja. Jovan je sinod smatrao montiranim i odbio se pojaviti sve dok ga tri dana kasnije nisu prisilno doveli caričini vojnici. Hrizostom je potom proglašen krivim, svrgnut sa mjesta arhiepiskopa i prognan.

Vijest o svrgavanju je, međutim, izazvala bijes među narodom gdje je Hrizostom uživao popularnost. Plašeći se ustanka, carica je otpravila Teofila i njegove pristaše iz prijestolnice te potom opozvala ukaz o progonstvu. Jovan je, međutim, na mjestu arhiepiskopa ostao tek godinu dana. 24. juna 404. je ponovno prognan.

Eksterni linkovi
----------------

* Episcopal Conspirators chapter from *Gathering Clouds: A Tale of the Days of St. Chrysostom* by Frederic William Farrar
Chimu
**Chimú**.- ime starog peruanskog naroda, kulture, carstva i jezika. Potomci su ranije populacije Mochica (zvane i Proto-Chimu). Carstvo Čimua prethodilo je Inkama, javlja se oko 1000. (ili 1200.- najkasnije do 1470.) u obalnom pojasu Perua, od Piure na sjeveru do Paramonga na jugu. Ovaj pojas bio je širok od 50 do 160 kilometara. Srce ove zemlje bila je plodna dolina Chicama. Glavno središte bio je grad Chan-Chan (ili Chanchan), 480 kilometara (300 milja) sjeverno od Lime. Ruševine grada, u dolini Moche, prostiru se na području od 36 kvadratnih kilometara (14 kvadratnih milja). Kraj je beskišan, ali zato navodnjavan kanalima i akveduktima. U Chan-Chanu su postojali veliki gradski vrtovi i zeleni parkovi. Grad je mogao imati oko 50,000 stanovnika.

Područje Chimu kulture. Narodi su su živjeli u ovim područjima dijelili su u više skupina i govorili su, po nekim lingvistima 5 jezika. među ostalima spominju su Tallánes Indijanci u dolinama Piura i Tumbes; grupa Mochica ili Muchik u Motupe i Chicama, od arheologa nazivana i Proto-Chimu; Quingnam u dolinama Moche i Chao, te uz obalu kod Trujilla, čiji jezik neki lingvisti poistovječuju sa jezikom Chimua a drugi sa Mochica; Olmos. Narod Čimu poznat je po zlatarstvu, znali su taliti legure, proizvodili su lijepu tkaninu i kvalitetnu keramiku. Imali su dvostruke pa i peterostruke vrčeve, neke od tih posuda prilikom točenja mogle su puštati posebne zvukove, obično one životinje čiji su oblik imale. –Kod njih kao i kod nekih drugih tamošnjih naroda bio je učestao običaj deformacije lubanje tubularnog (cjevastog) oblika. Vršio se nad još malenom djecom.

Čimuanci su bili urbano stanovništvo, bili su vješti ratnici i imali dobro organiziran socijalni sistem. Ekonomija im je počivala na poljoprivredi. Njihovo carstvo palo je pod naletom vojske Inka, predvodio ih je Pachacuti Inca Yupanqui sa svojim sinom Topa Inca Yupanqui-jem. Ovo osvajanje odigravalo se između 1465-1470. Narod Chimu apsorbiran je od Inka. Znatan dio tamošnjih Quechua zasigurno je njihovog porijekla. 

Jezik Chimua klasificira se u porodicu Yuncan zajedno s jezicima Chincha i Mochica.

Vanjske poveznice
-----------------

* Chimu
* Chimu
* Chan-Chan Arhivirano 2006-06-22 na Wayback Machine-u
* The Chimu
**Hrvatska stranka** nastala je 1905. u Dalmaciji, spajanjem Narodne (hrvatske) stranke i Stranke prava, što je bila posljedica ujedinjenja Stranke prava i Neovisne narodne stranke u Banskoj Hrvatskoj, 1903. godine, čime je tamo nastala Hrvatska stranka prava.

Prvaci su bili Pero Čingrija, Ante Trumbić i Frano Supilo. Glavni cilj Stranke bilo je zalaganje za politiku novoga kursa,a u programu je stajalo: "Hrvati i Srbi su jedan narod po krvi i jeziku, spojeni nerazdruživo zemljištem, na kojem stanuju..." Time je Hrvatska stranka otvoreno stala na jugoslavensko stajalište, a dr. Ante Trumbić i Fran Supilo odbacili su svaku svezu s izvornim pravaštvom. Poslije se je zalagala za trijalizam i ujedinjenje hrvatskih i slovenskih prostora unutar Monarhije, uz oslon na bečki dvor, što je bila politika Čiste stranke prava u Banskoj Hrvatskoj, dok se je Hrvatska stranka prava više oslanjala na ugarsku vladu, protiv Beča. Pojava austrofilstva je bila posljedica priljeva i primanja članstva Narodne hrvatske stranke u Hrvatsku stranku, što je rezultiralo odvajanjem jedne skupine. To je bilo 28. rujna 1908. kad se od većine bivših pristaša Hrvatske stranke iz iz dubrovačkog i korčulanskog kotara odvojilo i formiralo u Dubrovniku Samostalnu organizacije Hrvatske stranke; Pero Čingrija je bio predsjednikom, Roko Arneri potpredsjednikom, a tajnikom Milorad Medini. Odvajanje ove skupine je bio jednim od razloga sloma politike novog kursa u Dalmaciji.

No za razliku od Čiste stranke prava, političari Hrvatske stranke su ujedno zdušno radili i na mogućemu općem južnoslavenskom ujedinjenju, zajedno sa Srbijom i Crnom Gorom, što se je i ostvarilo. To su također činili i prvaci Hrvatske stranke prava.

Medijsko pokriće te stranke su 1908. godine bile Trumbićeve dnevne novine Velebit, prvi dnevni list na hrvatskom u Splitu uopće.

Literatura
----------

* Dr. Ivo Perić: *Hrvatska i svijet u XX. stoljeću*, Zagreb, 1995.

Izvori
------

1. 1 2  Anali Dubrovnik 36 (1998.) Pero Depolo: Političke struje u Dubrovniku i aneksija Bosne i Hercegovine (I. dio)
2. ↑  100 godina Sveučilišne knjižnice u Splitu Arhivirano 2011-09-23 na Wayback Machine-u Zbornik, str. 131
| Književnost |
| --- |
|  |
| 
Osnovni oblici |
| * Roman
* Pjesma
* Drama
* Kratka priča
* Pripovijetka
 |
| 
Osnovni žanr |
| * Epika
* Lirika
* Drama
* Romansa
* Satira
* Tragedija
* Komedija
* Tragikomedija
* Autobiografija
* Memoari
* Dnevnik
 |
| 
Mediji |
| * Performans (predstava)
* Knjiga
 |
| 
Tehnike |
| * Proza
* Stih
 |
| Historija |
| * Drevna (grčka, rimska)
* Srednjovjekovna (bizantska, latinska)
* Renesansna
* Barokna
* Moderna (18.
* 19.
* 20.
* 21.)
 |
| 
Književnost po jezicima i porijeklu |
| * albanska
* arapska
* armenska
* bjeloruska
* bosanskohercegovačka
* bugarska
* crnogorska
* češka
* danska
* engleska (američka)
* francuska
* hebrejska
* grčka
* hrvatska
* indijska
* irska
* italijanska
* japanska
* kineska
* mađarska
* makedonska
* njemačka
* perzijska
* poljska
* portugalska
* ruska
* slovenska
* surinamska
* srpska
* španska
* švedska
* turska
* ukrajinska
* vietnamska
 |
| 
Rasprave |
| * Kritika
* Teorija
* Časopisi
 |
| * p
* r
* u
 |

**Esej** je kraća prozna vrsta u kojoj se obrađuje različita tematika, bilo iz života ili iz znanosti, na način koji uključuje razmišljanje i zaključivanje, ali također ima i sposobnost umjetničkog oblikovanja. Naziv "esej" dolazi od francuske riječi *essai*, što znači ogled. U eseju do izražaja dolazi osobni stav pisca, njegov izbor problema o kojima piše i njegov vlastiti način izlaganja i zaključivanja, ali moraju biti prisutne i vrijednosti koje pripisujemo znanosti i filozofiji: određena dosljednost u zaključivanju, uviđanje važnosti nekih tema i sklonost prema misaonoj razradi problematike. Esej je često posvećen upravo književnosti, pa se njemu na umjetnički vrijedan način obrađuju teme kojima se bavi znanost o književnosti.
Začetnik esejističke proze je Michel de Montaigne, koji u svojem djelu Eseji obrađuje najrazličitije teme na način svojstven esejističkom pristupu.
**Hati** (latinski: ) su bili germansko pleme čija je prapostojbina početkom 1. milenijuma bila dolina gornjeg Wesera. Područje gdje su živjeli je odgovaralo današnjem centralnom i sjevernom Hessenu, odnosno Donjoj Saksoniji, oko rijeka Weser, Eder i Fulda. Prema Tacitu, među Hatima su se nalazili preci Batavaca, koje su unutarplemenske svađe natjerale da se presele na zapad u današnju Nizozemsku.

Hati se u rimskim izvorima prvi put spominju 1. vijeku, a posebno dobar opis je ostavio Tacit; prema njemu su bili jedno od rijetkih germanskih plemena koje je preferiralo pješadijsku od konjičke borbe, odnosno imalo logističku infrastrukturu za dugotrajne kampanje. Hati su sudjelovali u bitci u Teutoburškoj šumi, te nakon toga žestoko branili svoju nezavisnost od Rimljana. Oko godine 50. je spriječen njihov upad u Donju Germaniju. Aktivnost Hata i njima srodnih plemena su postale jedan od razloga za izgradnju rimskog limesa.

Vjeruje se da su se Hati s vremenom stopili s većim, odnosno kasnijim germanskim narodima, među kojima se kao najbolji kandidat spominju Franci.

Također se vjeruje da naziv Hessen dolazi upravo od njihovog imena.
**Götzis** (čita se *Gecis*) je trgovište na krajnjem zapadu Austrije od 
11,041 stanovnika, koje administrativno podpada 
pod Okrug Feldkirch.

Geografske karakteristike
-------------------------

Götzis leži na zapadu Vorarlberga, u dolini rijeke Rajne.

Udaljen je svega 7 km sjeverno od Rankweila, 10 km južno od Dornbirna i Lustenaua i 12 km od administrativnog centra Feldkircha, tako da zajedno sa njima formira konurbaciju koja se proteže duž švicarske granice sve do Bodenskog jezera i Bregenza.

Historija
---------

Götzis je prvi put dokumentiran oko 830. Između 1311. - 1319. postao je feud Grofova od Monforta koji su u njemu izgradili zamak. 
U to vrijeme 1340. izgrađena je i parohijska crkva u gotičkom stilu.
Grofovi od Monforta su 1375. prodali Götzis zajedno sa Feldkirchom Habsburgzima, pa je on odtad njihovo vlasništvo.
Mjesto je 1694. dobilo status trgovišta.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost mjesta je stara gotička parohijska crkva iz 1340. koja je proširena 1590. Od nekadašnnjeg zamka
Grofova od Monforta - Novi Montfort, koji je dograđivan tokom 15 - 16 i 17. vijeka ostale su ruševine, jedino su dvorište i dio bedema ostali sačuvani.

Nova parohijska crkva podignuta je između 1862. - 1865. u neoromaničkom stilu.

Privreda
--------

Götzis je 1991. imao 3,816 zaposlenih, od kojih je 56% radilo u industriji i to tekstilnoj i drvnoj, i u građevinarstvu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Vorarlberg" (engleski). City population. Pristupljeno 05. 03. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Götzis*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 05. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Götzis*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Götzisa* (`de`)
**Conflent** (latinski: *Confluensis*) je ime srednjovjekovne katalonske grofovije (comarce *Comtat de Conflent*) koja je danas dio Francuskog departmana Pyrénées-Orientales.

Geografske karakteristike
-------------------------

Conflent ima površinu od 882 km², na kojoj je 2009. živjelo 20,870 stanovnika. 
To je teritorij koji se poklapa sa dolinom rijeke Tet u Pirinejima.
Administrativni centar je grad Prades.

Historija
---------

Taj kraj bio je još od rimskih vremena posebna administrativna jedinica.

Krajem 9. vijeka francuski kralj Charles II Ćelavi dao je Conflent Miró el Vellu i to se smatra početkom samostalnog života te grofovije.

Početkom 11. vijeka Guifré II od Cerdanyje izgradio je palaču u Corneilli-de-Conflentu, koju su često koristili grofovi Cerdanyje za svoju rezidenciju. Negdje oko 1088/1090. Guillem I od Cerdanyje preselio je prijestolnicu u Villefranche-de-Conflent.

Nakon sklapanja Pirinejskog mira Kraljevina Francuska je 1659 anektirala Conflent, i u toj novoj pograničnoj zemlji 1681 podigla važnu vaubanovu utvrdu u mjestu Villefranche-de-Conflent.

Sve do Francuske revolucije Villefranche je bio provincijski administrativni centar, a tad je preseljen u nedaleki Prades

Izvori
------

1. 1 2  „*El Conflent*" (engleski). Enciclopèdia Catalana. Pristupljeno 22.5. 2019.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*el Conflent, Catalunya del Nord*" (katalonski). Enciclopèdia Catalana. Pristupljeno 22.5. 2019.

Vanjske veze
------------

***Conflent*** na Wikimedijinoj ostavi

* *El Conflent* (`en`)
**Göttingen** (na lokalnom donjonjemačkom: *Chöttingen*) je grad od 122.883 stanovnika u njemačkoj pokrajini Donjoj Saksoniji. Poznat je po svom Univerzitetu Georg-August.

Geografija
----------

Göttingen leži na rijeci Leine, udaljen oko 100 km južno od Hanovera i oko 55 km sjeverno od Kassela.

Historija
---------

Göttingen se prvi put spominje 953. pod imenom Gutingi, a status grada dobio je negdje oko 1211. godine. U 14. vijeku Göttingen je bio jedan od moćnijih gradova Hanzetske lige. Nakon što je 1531. prihvatio protestantizam grad je trpio zbog vjerskih ratova kroz period od 16. do 17. vijeka. Engleski kralj George II, koji je tad istovremeno bio i elektor (vladar) Saksonije, osnovao je 1737. Univerzitet Georg-August. On je uskoro poznao toliko poznat da je Göttingen po drugi put doživio prosperitet. Ipak, to nije trajalo predugo, samo do 1837. kada je nakon političkih razmimoilaženja isključeno 7 profesora poznatih kao Göttinger Sieben. Nakon tog kvalitet univerziteta se srozao, pa je i grad upao u krizu. Univerzitet se oporavio tek krajem 19. vijeka i to zahvaljujući svojim fakultetima matematike i fizike koji su tada zahvaljujući svom radu bili među vodećim u svijetu.

Znamenitosti
------------

Göttingen je jedan od rijetkih njemačkih gradova koji nije pretrpio nikakve štete za vrijeme Drugog svjetskog rata tako da ima potpuno očuvanu historijsku jezgru sa puno kuća građenih sa drvenom konstrukcijom (kanatna konstrukcija) kakva je i gradska vijećnica iz 14. vijeka, uz to ima i nekoliko gotičkih crkava. Grad je poznat i po svom botaničkom vrtu.

Privreda
--------

Pored Univerziteta Georg-August koji je danas jedan od najpoznatijih u Njemačkoj (univerzitetska biblioteka je jedna od najbogatijih), Göttingen je i snažni industrijski centar. U gradu se proizvode optički i visokoprecizni instrumenti, te mikroelektronika. Snažna je i kemijska, štamparska i industrija plastičnih materijala.

Vanjske veze
------------

***Göttingen*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada (`de`)
* *Göttingen* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 233669754
* LCCN: n79065961
* GND: 4021477-1
* SUDOC: 027527190
* BNF: cb11954851z (podaci)
* HDS: 006589
* NDL: 00628482
* NKC: ge163800

 |
**Eleanor od Normandije** (1011/13 – iza 1071) bila je normanska plemkinja. Rodila se kao kćer normandijskog vojvode Richarda II i njegove supruge Judith od Bretanje. Imala je tri sestre i dva brata, uključujući budućeg vojvodu Roberta I. Majka joj je umra 1017, dok je Eleanor bila još dijete. Otac joj se potom oženio za Poppu od Envermua, sa kome je imoa dva sina.

Godine 1031. se oženila za grofa Balduina IV od Flandrije, kome je to bio drugi brakj i koji je od nje bio stariji 30 godina. Iz prvog braka, sa Ogivom od Luksemburga, je imao sina Balduina. Nakon braka je dobila titulu grofica Flandrije, a potom s Balduinom imala jednu kćer. Ta kći, koja se zvala Judith (1033 – 5. mart 1094), se udala prvo za Tostiga Godwinsona, earla od Northumbrije, a potom za bavarskog vojvodu Welfa I.

Muž joj je umro 1035. godine, dvije godine nakon rođenja jedinog djeteta. Eleanor je ostala u Flandriji, i umrla iza 1071. Nije izvjesno da je Eleanor bilo njeno pravo ime. Eleanor od Akvitanije, koja je živjela vijek kasnije (i udala se za Henryja II Engleskog, pra-pra-unuka Eleanorinog brata Roberta), je prva osoba u historiji čije je ime zabilježeno kao Eleanor.

Izvori
------

1. ↑  Charles Cawley, *Medieval Lands, Flanders*, pristup 6. III 2010
2. ↑  „Medieval Lands Project: NORMANDY,DUKES". Foundation for Medieval Genealogy. »ELEONORE de Normandie. The Genealogica Comitum Flandriæ Bertiniana refers to "filiam secundi Ricardi ducis Normannorum" as wife of "Balduinum Barbatum" after the death of Ogiva[214]. The Annalista Saxo states that the mother of Judith was "cognatione beati Ethmundi regis", without naming her or giving a more precise origin[215]. Guillaume de Jumièges records that Duke Richard and Judith had three daughters, of whom the second (unnamed) married "Baudouin de Flandre"[216]. The primary source which confirms her name has not yet been identified.«

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Ogiva od Luksemburga**  |  **grofica Flandrije** 1030–1035 | Slijedi: **Adela Francuska, grofica Flandrije**  |
**Eldin Huseinbegović** je bosanskohercegovački pjevač i tekstopisac. Snimio je duete sa Dinom Merlinom i Hari Mata Harijem.

Eldin Huseinbegović

Biografija
----------

Eldin Huseinbegović je rođen u Sarajevu 1978. godine. Svoj prvi javni nastup imao je na Festivalu "Mali šlager" 1987. U Sarajevu je 1992. godine završio Nižu muzičku školu. Od 1992.-1996. godine bavio se izvođenjem duhovne muzike.1997. godine proglašen je za pobjednika Festivala "Studentsko ljeto". U Maglaju 1998. godine osvaja drugo mjesto stručnog žirija i nagradu za najbolju muziku na Festivalu "Tamo gdje ljubav počinje". 1997. godine učestvuje kao autor na izboru za pjesmu Eurovizije, a 1999. godine na istoj manifestaciji učestvuje kao pjevač.

2000. godine učestvuje na festivalu zabavne muzike u Bihaću "Bihać 2000." Od 2002. godine radi kao tenor u operi Narodnog pozorišta u Sarajevu i učestvuje u izvođenju velikog broja opernih predstava i koncerata (Traviata, Figarov pri, Nabuko, Hasanaginica, Ero s'onog svijeta, Mozartov i Verdijev rekvijem, Tosca, Šišmiš, Ljubavni napitak, Zrinjski...).

Godine 2007. i 2008. učestvuje na "BiH radijsko-televizijskom festivalu" i oba puta osvaja nagradu za najbolju interpretaciju i drugu nagradu stručnog žirija. 2009. godine dobija nagradu "Isa beg-Ishaković" za doprinos kulturnoj i muzičkoj baštini BiH.

2010. godine dobija nagradu "Etno-pop pjevač godine u BiH".

Od 2007. godine intenzivno surađuje sa največim muzičkim imenima u regionu (Dino Merlin, Hari Mata Hari, Marija Šerifović, Elvira Rahić, Enes Begović, Osman Hadžić, Dženan Lončarević, Jelena Tomašević...).

Od 1999. godine je vlasnik muzičkog studija "Dzan" u kojem se bavi autorskim i producentskim radom. Od 30.01.2010. godine član je "Balkanske muzičke akademije", sastavljene od najboljih autora i producenata sa prostora Balkana. Do sada je autor preko 100 pjesama.

Diskografija
------------

### Albumi

1. *Kaldrma* (2010.)
### Hajduk 1946. godine

Nogomtna prvenstva 1946 i 1946/47 godine

U prvenstvu 1946 i1946/47 Hajduk je odigrao 3 utakmice protiv novoosnovanog kluba Dinamo nastalog 1945 godine. Sve ove tri utakmice dobila je momčad Hajduka

#### Prva utakmica

Dinamo Zagreb: Hajduk **2:4**, 26. svibnja 1946

Sastav Hajduka: J. Matošić, Kokeza, Broketa, Batinić, I. Radovniković, Luštica, Mrčić, F. Matošić, Andrijašević, Lokošek, T. Radovniković.

Strijelci: Mrčić 2, F Matošić i T. Radovniković.

Trener je Ljubo Benčić.

Golove za Dinamo postigli su Strugar i Wölfl. Najviše golova (u svim utakmicama) protiv Hajduka postigao je Franjo Wolfl, zvan Mara -čak 20 (15 u službenim utakmicama).

#### Druga utakmica

Druga utakmica odigrala se u Splitu

Split, 3. 7. 1946. Hajduk:Dinamo **2:0**

Sastav: Stinčić, Kokeza, J. Matošić, Batinić, Broketa, Luštica, Mrčić, Viđak, F. Matošić, Andrijašević, Lokošek

Strijelci: Viđak i Andrijašević

#### Treća utakmica

Treća utakmica opet je odigrana u Zagrebu i završila je pobjedom Bilih sa **0:1**

Zagreb. Dinamo:Hajduk 0:1

Sastav: Branko Stinčić, Ljubo Kokeza, Božo Broketa, Miljenko Batinić, Slavko Luštica, Ivo Radovniković, Ivo Mrčić, Anton Lokošek, Vojko Andrijašević, Frane Matošić, Tonči Radovniković.

Strijelac: Lokošek

Sezonu 1946 godine Hajduk je prvi na tablici sa 22 boda, u 14 utakmica ostvarenio je 10 pobjeda, dvije neriješene i dvije izgubljene utakmice. Postigao je 61 zgoditak a primio 11.

Na vratima se istakao brankar Branko Stinčić koji je u Hajduk došao iz Zagreba.

Tablica je 1946 izgledala ovako

1. Hajduk 22 boda, 61/11

2. Dinamo 22 boda, 40/12

3. Lokomotiva 17 bodova, 28/14

4. Tekstilac, 15 bodova, 34/27

5. Proleter, 15 bodova, 21/28

6. Metalac13 bodova, 20/30

7. Split, 6 bodova, 14/45

8. Jedinstvo, 3 boda, 77/48

Posljednja utakmica u 1946. godini pripada sezoni 1946/47. a značajna je po tome što je to bila posljednja sezona Frani Matošiću.
**Conrad Martin** (Toronto, Ontario, Kanada, 25. listopada 1982.) kanadski je profesionalni hokejaš na ledu. Igra na poziciji braniča, a trenutačno je član hrvatskog KHL Medveščaka koji se natječe u EBEL-u.

Karijera
--------

Conrad Martin u KHL Medveščak Zagreb.
Martin je karijeru započeo 2001. godine u Wexford Raidersima (danas Toronto Jr. Canadiens) koji su se natjecali u Ontario Provincial Junior A Hockey League (OPJHL). Od 2002. do 2005. godine igrao je za hokejašku momčad koledža Mercyhurst. Profesionalni dio karijere započeo je pred sam kraj sezone 2005./06. zaigravši za San Diego Gulls koji su nastupali u ECHL. Već sljedeće sezone prelazi u Cincinnati Cyclones koji su se natjecali u istoj ligi te tamo ostaje tri sezone. U sezoni 2007./08. usporedno je i igrao za klupsku podružnicu Hamilton Bulldogs koji se natjecao u AHL-u. Usred sezone 2008./09. napušta Cyclonese i prelazi u Acroni Jesenice za koje igra u EBEL-u i Slohokej ligi. Iste sezone sa Jesenicama osvaja Slohokej ligu.

### KHL Medveščak (2009.)

Nakon Jesenica Martin karijeru nastavlja u KHL Medveščak. Na polovici sezone skupio je 6 bodova (5 golova i asistencija), ali je ujedno skupio 89 kaznenih minuta što je ujedno najviše u momčadi.

Statistika karijere
-------------------

*Bilješka: OU = odigrane utakmice, G = gol, A = asistencija, Bod = bodovi, +/- = plus/minus, KM = kaznene minute, GV = gol s igračem više, GM = gol s igračem manje, GO = gol odluke*

| Sezona | Klub | Liga |   | Regularna sezona |   | Doigravanje |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| OU | G | A | Bod | +/- | KM | GV | GM | GO | OU | G | A | Bod | +/- | KM | GV | GM | GO |
| 2009./10. | KHL Medveščak | EBEL | 27 | 5 | 1 | 6 | -3 | 89 | 3 | 0 | 0
 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

Vanjske poveznice
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Conrad Martin** |

* Profil na Eurohockey.net

| * p
* r
* u
Trenutačni sastav Medveščak Zagreba |
| --- |
| 
Robert Kristan |
Michael Ouzas |
Andrej Vasiljević |
Vjačeslav Truhno |
David Brine |
Alan Letang |
Kenneth MacAulay |
Andy Sertich |
Dario Kostović |
Ivan Šijan |
Saša Martinović |
Frank Banham |
Sasha Pokulok |
Joel Prpic |
Mislav Blagus |
Ryan Kinasewich |
Geoff Waugh |
Greg Day |
Dominik Kanaet |
Donald MacLean |
Matt Siddall |
Tom Zanoški |
Mario Sertić |
Pascal Morency |
Sašo Rajsar |
Gal Koren |
trener: Marty Raymond
 |
**Ivan Babić** (Sveti Ivan Žabno, 1904 - Torremolinos, Španjolska, 1982) bio je hrvatski i profesionalni časnik i inženjer, poznat po ulozi u neuspjelom puču Lorković-Vokić. 

Karijeru je, nakon završene gimnazije u Bjelovaru započeo u Kraljevskoj jugoslavenskoj vojsci. Istakao se kao jedan od njenih najnadarenijih oficira, te je poslan na školovanje u Pariz. Na početku travanjskog rata je služio kao major u 38. dravskoj diviziji.

Poslije uspostave NDH se priključio Hrvatskom domobranstvu. Godine 1942. je imenovan za jednog od zapovjednika 369. pojačane pješačke pukovnije koja se borila na Istočnoj fronti. Poslije je imenovan načelnik Domobranske središnje škole. 

Godine 1944. je sa zrakoplovom Roda odletio u Italiju pod kontrolom Saveznika kako bi prenio poruku o planiranom puču, odnosno pozivu za njihovo iskrcavanje na istočnu obalu Jadrana. Misija nije uspjela, a puč je suzbijen. Babić je ostao u Italiji, te je poslije rata otišao u emigraciju. Radio je u Venezueli kao inženjer, te surađivao u emigrantskom listu Hrvatska revija. 1970-ih je pomogao Bruni Bušiću da dođe u Španjolsku.

Izvori
------

1. ↑  Yugoslav Army, April 1941
2. ↑  Domobran Central School
**Commewijne** je jedan od 10 distrikta na koji je Surinam od 1985. administrativno podjeljen.

Karakteristike
--------------

Distrikt je ime dobio po rijeci Commewijne, koja ga presjeca od istoka do zapada.

Commewijne se nalazi na sjeveru zemlje, sa istoka graniči sa Distriktom Marowijne, sa juga sa Distriktom Wanica i sa zapada sa 
Distriktom i gradom Paramaribo, od kojeg ga razvaja Rijeka Surinam. 
Od 2000. povezuje ih most Jules Wijdenbosch, a ne kao dotad samo trajekt.

Površina distrikta iznosi 2,353 km², na kojoj po popisu stanovništva 2012. živjelo 31,420 stanovnika.
Više od 47% stanovnika Commewijnea su sa Otoka Jave, koji nisu dovedeni kao robovi već kao najamni radnici da rade na plantažama. Pored njih ima 
dosta Hindusa. Slično kao u Distriktu Wanica te etničke grupe žive potpuno odvojene u svojim vlastitim naseljima, to je posljedica 
politike Podijeli pa vladaj tadašnjeg guvernera Kielstra.

Commewijne je jedan od najstarijih koloniziranih krajeva u Surinamu, nekoć poznat po velikim plantažama, od kojih su ostali tragovi kolonijalistčke
historije.

Administrativni centar je grad Nieuw Amsterdam a najveći Meerzorg.

Administrativna podjela
-----------------------

Općine u Distriktu Commewijne
Commewijne je podjeljen na šest općina (nizozemski: *resort*).

| Općina | Stanovništvo (2012.) | Površina km² | Gustoća stan./km² |
| --- | --- | --- | --- |
| Alkmaar | 5,561 | 81 | 68.6 |
| Bakkie | 447 | 440 | 1.0 |
| Margaretha | 756 | 191 | 3.95 |
| Meerzorg | 12,405 | 1,0 | 11.4 |
| Nieuw Amsterdam | 5,650 | 48 | 117.7 |
| Tamanredjo | 6,601 | 512 | 12.8 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Commewijne*" (engleski). Shata. Pristupljeno 16.11.2022.
2. 1 2 3 4  „*Suriname: Districts and Communes*" (engleski). City population. Pristupljeno 16.11.2022.

Vanjske veze
------------

***Commewijne*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Commewijne* (`en`)

| * p
* r
* u
Distrikti Surinama |
| --- |
| Brokopondo • Commewijne • Coronie • Marowijne • Nickerie • Para • Paramaribo • Saramacca • Sipaliwini • Wanica |  |
Perzijska Monarhija oko 500. pne.; **Horezmija** je prikazana u pojasu uz rijeku Amu-Darja južno od Aralskog jezera
**Horezmija** ili **Horazmija** (perz. *Uvârazmiya*) je bila satrapija drevnog Perzijske Monarhije, kasnije nezavisno kraljevstvo, koje je obuhvaćalo drevnu regiju Horezm odnosno područje u današnjem Uzbekistanu uz rijeku Amu-Darja, južno od Aralskog jezera. Radi se o vrlo plodnom području, za koje se pretpostavlja kako je u starom vijeku bilo još plodnije jer je Amu-Darja nosila veće količine vode. Također, postoje indicije kako se jedan odvojak rijeke slijevao u Kaspijsko jezero. Arheološki nalazi pokazuju kako postoje ostaci drevnih sustava za navodnjavanje koji datiraju iz 5. milenijuma pne.

Postoje dvije indikacije kako su u Horezmiji postojala kraljevstva u kasnom brončanom dobu, odnosno u 13. vijeku pne. Prva je kako se u kronologiji spominje postojanje „horezmijski period" koji datira od 1292. pne. a druga su zapisi na avestičkom jeziku iz 14. ili 13. vijeka pne. koji spominju Zaratustru kao zaštitnika horezmijskog kralja Histaspa. Iz ovog perioda postoji vrlo malo povijesnih podataka, no poznato je kako je drevna Horezmija imala dva glavna grada koja su pronađena arheološkim istraživanjima; *Toprak-Kala* i *Dzanbas-Kala*.

Horezmija je prije 522. pne. postala dijelom Perzijske Monarhije, budući kako se spominje na Behistunskim natpisima kralja Darija Velikog (522. – 486. pne.) koji su uklesani 520. pne. što svjedoči kako je Darije naslijedio pokrajinu prilikom dolaska na vlast. Najizglednije je kako je Horezmiju osvojio Kir Veliki, budući kako je njegov sin i Darijev prethodnik Kambiz II. uglavnom širio monarhiju na Afriku. Na Herodotovom popisu perzijskih satrapija gdje se detaljno spominju visina njihovih poreza ili trupe iz Kserksove vojske, Horezmija je spomenuta zajedno sa važnijom satrapijom Partijom pa se smatra kako je Horezmijom upravljao partski satrap. U doba Darija III. Kodomana Horezmija je postala neovisno kraljevstvo koje je oko 327. pne. sklopilo mirovni sporazum sa Aleksandrom Velikim. Nedugo kasnije, horezmijski kraljevi počeli su kovati vlastiti novac po uzoru na seleukidske vladare, a njihove grobnice pronađene su kraj mjesta Koj-Krylgan-Kala.

Veze
----

* Horezm

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Horazmija (*Chorasmia*), Livius.org, Jona Lendering". Arhivirano iz originala na datum 2013-05-02. Pristupljeno 2013-06-12.
2. ↑  Herodot, III. 93.
3. ↑  Herodot, VII, 66.

Vanjske veze
------------

* Horezmija (*Chorasmia*), Livius.org, Jona Lendering Arhivirano 2013-05-02 na Wayback Machine-u
* Darije: Četiri carske liste, Livius.org Arhivirano 2009-06-02 na Wayback Machine-u
* Horezmija (HeritageInstitute.com)

| * p
* r
* u
Ahemenidske satrapije |
| --- |
|  | Perzija • Elam • Babilonija • Medija • Saka • Jonija • Pamfilija • Paflagonija • Kapadokija • Karija • Lidija • Likija • Frigija • Skudra • Cipar • Armenija • Asirija • Kilikija • Taksila • Egipat • Gandara • Satagidija • Gedrozija • Karmanija • Maka • Sagartija • Drangijana • Arahozija • Baktrija • Partija • Arija • Horezmija • Sogdijana • Kuš • Arabija • Hirkanija • Margijana • Dahe • Libija | Ahemenidska perzijska zastava |
**Horejšio Nelson** (engl. ), negde i nepravilno **Horacio**, je bio britanski pomorac i admiral. Rođen je 29. septembra 1758. u Bernam Torpu, a poginuo je 21. oktobra 1805. kod Trafalgara. 

Nelson se priključio mornarici na nagovor svoga ujaka Morisa Saklinga. Brzo se uspinjao u službi i postao je kapetan 1778. Isticao se ličnim kvalitetima i odličnim poznavanjem taktike. Ponekad je prolazio kroz periode bolesti i neangažovanosti, naročito posle Američkog rata za nezavisnost. Po izbijanju francuskih revolucionarnih ratova Nelson se vratio u aktivnu službu. Naročito je bio aktivan u Mediteranu. Borio se u manjim bitkama kod Tulona i bio je od velike koristi pri zauzimanju Korzike. 

U Bici kod Tenerifa 1797. teško je ranjen kada je izgubio ruku. Oporavljao se u Engleskoj. Naredne godine odneo je pobedu nad Francuzima u bici na Nilu. Godine 1801. pobedio je Dance u Bici kod Kopenhagena. Kasnije je komandovao blokadom francuske i španske flote u Tulonu, koje je zatim progonio do Kariba i nazad. Posle kratkog povratka u Englesku preduzeo je 1805. blokadu Kadiza. Dana 21. oktobra 1805. francusko-španska flota je isplovila iz luke i tako je započela Bitka kod Trafalgara. Ova bitka je bila jedna od najblistavijih pobeda britanske mornarice, ali je u njoj Nelson smrtno ranjen. Pogodio ga je hitac iz muskete sa španskog broda „Santisima Trinidad". Nelsonovo telo je vraćeno u Englesku gde je uz počasti sahranjen u Vestminsterskoj opatiji. 

Slavu jednog od najvećih stratega pomorskog ratovanja Nelson je stekao u bitkama protiv revolucionarne Francuske i Napoleona. Njegove pomorske pobede osigurale su Britaniji prvenstvo na moru za čitav jedan vek. Njegovi spomenici se nalaze širom Britanije, a najpoznatiji je onaj na trgu Trafalgar u Londonu. Unjegovu čast je nazvan grad Nelson na Novom Zelandu.

Vidi još
--------

* Bitka kod Trafalgara
**Hugues VI** (*Hugo*; o. 1039/1043 - o. 1103/1110), zvani **Vrag** (francuski: ) bio je gospodar Lusignana i grof La Marchea (kao **Hugues I**), poznat po sudjelovanju u križarskim ratovima.

Rodio se kao sin Huguesa V i Almodis de la Marche. Posjede u Lusignanu je naslijedio nakon očeve pogibije u sukobu akvitanskim vojvodom Guillaumeom 1060. Godine 1071. je naslijedio majčine posjede u La Marcheu. Godine 1086. je na poziv svog polubrata, grofa Berenguera Ramona II od Barcelone, krenuo u Španiju kako bi se borio protiv Maura; na tom pohodu je pratio i drugog polubrata Raymonda Tuluškog. Zajedno s Raymondom je sudjelovao u Prvom križarskom ratu, kao i Križarskom ratu 1101. Usprkos pobožnosti, ušao je dugotrajni i izuzetno nasilni spor sa redovnicima samostana St. Maixent, tokom koga je stekao nadimak "Vrag", i koji je riješen tek posredovanjem pape Paskala II. 

Oko 1065. se oženio za Ildégarde de Thouars, s kojom je imao sina i nasljednika Huguesa VII.

Literatura
----------

* Riley-Smith, Jonathan. *The First Crusaders, 1095–1131*. 1998.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Boso III**  |  **grof La Marchea** 1091–1110 | Slijedi: **Hugues VII**  |
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Jarčeva obratnica**. Za druga značenja, v. Jarčeva obratnica (razvrstavanje).* |

Pet najvažnijih paralela
**Jarčeva obratnica** ili **južni povratnik** je jedna od pet najvažnijih paralela koja se nalazi 23°26'22" (stupnjevi, minute, sekunde) južno od ekvatora. Ona povezuje najjužnije točke na Zemlji na kojima Sunce dolazi u zenit, odnosno, gdje Sunčevo svjetlo pada točno pod pravim kutom na Zemljinu površinu. To se događa samo jednom u godini, u podne 21. 12. a pojava se naziva zimski suncostaj (solsticij). Isto to se na sjevernoj polutci događa u ljetnom solsticiju na jednakoj udaljenosti od ekvatora, a ta se paralela na sjevernoj polutci naziva Rakova obratnica. Područje između tih dvaju obratnica ima tropsku klimu, dok se južno odnosno sjeverno od njih nalazi područje umjerene klime.

Kad dolazi do promjene kuta Zemljine osi u odnosu na Sunce, što se događa u ciklusima od 41.000 godina, mijenja se i stupanj geografske širine. Raspon geografske širine unutar kojih se obratnice kreću je između 21,5° i 24,5°. No, postoje i slabije kratkotrajne promjene koje onemogućavaju određivanje točnije geografske širine, tako da se razlika može kretati od 10 pa do 100 metara. 

Porijeklo imena Jarčeve obratnice je starogrčko, još iz vremena od prije više od 2000 godina. U to vrijeme se Sunce u zenitu nalazilo na mjestu gdje se noću nalazilo zviježđe Jarca. Drugi dio imena, *obratnica*, potiče od činjenice, da se prividno pomicanje Sunca kreće upravo između tih dvaju paralela. Kad "stigne" do zenita u jednoj, "vraća" se ponovo do zenita u drugoj obratnici (obrće se smjer prividnog kretanja). 

Jarčeva obratnica prolazi, gledano od zapada prema istoku, kroz sljedeće zemlje: Namibija, Bocvana, Južnoafrička Republika, Mozambik, Madagaskar, Australija, Tonga, Francuska Polinezija, Čile, Argentina, Paragvaj i Brazil.

Povezano
--------

* Rakova obratnica
* Ekvator
* Arktički krug
* Antarktički krug
**Hrvatska raste** je službeni naziv za savez hrvatskih političkih stranaka lijevog centra na čelu sa Socijaldemokratskom partijom Hrvatske sklopljen pred izbore za Hrvatski sabor 2015 godine. Čine je stranke koje su od 2011. činile vladu premijera Zorana Milanovića, odnosno koje su na izborima 2011. godine nastupile pod imenom **Kukuriku koalicija**; izuzetak je Istarski demokratski sabor koji je na izborima nastupio samostalno, a u međuvremenu se Kukuriku koaliciji priključila dotle oporbena stranka Hrvatski laburisti - stranka rada, te Autohtona hrvatska seljačka stranka i Zagorska stranka.

Nastala je 2011. godine pod imenom **Savez za promjene**, ali je njegovu upotrebu 7. oktobra 2011. zabranilo Državno izborno povjerenstvo. U hrvatskoj javnosti se, međutim, udomaćio izraz *Kukuriku koalicija*, koji je ime dobio po istoimenom restoranu u gradu Kastav gdje su čelnici stranaka sklopili načelni sporazum; iz istog razloga se ponekad koristi i izraz **Kastavska koalicija**. Formalni sporazum o koaliciji je potpisan 23. oktobra 2010.

Na izborima održanim 8. novembra 2015. koalicija Hrvatska raste je osvojila većinu u 5 od 10 izbornih jednica, odnosno 56 izbornih mjesta, te još 3 u posebnim jedinicama za predstavnike nacionalnih manjina. Njoj je u postizbornim pregovorima podšku obećao IDS sa 3 te Srpska demokratska samostalna stranka sa 3 mjesta.

Vanjske veze
------------

* Službeni veb-sajt