recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Theodor Storm**
**Theodor Storm** (Husum, 14. rujna 1817. - Hademarschen, 4. srpnja 1888.), njemački književnik

Za vrijeme studija prava u Kielu sprijateljio se s braćom Tychom i Theodorom Mommsen s kojima objavljuje svoje prve pjesme: "***Pjesmarica trojice prijatelja***". Njegove lirske i prozne radove odlikuje neposredan izraz, nostalgičnost i naglašena emocionalnost. Izbjegavajući refleksivnu poeziju, on u turobnim ugođajima i slutnji vidi srž lirike. Pjesme i novele s temama iz života prirode ili grada prožima centralni motiv, u početku u elegičnom, a kasnije u tragičnom tonu.

Značajnija djela
----------------

* *Immensee*
* *Pjesme*
* *Aquis submersu* (Utopljenik),
* *Jahač na bjelcu*

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 41854816
* LCCN: n79140912
* ISNI: 0000 0001 2129 6929
* GND: 118618725
* SELIBR: 227189
* SUDOC: 028453026
* BNF: cb12028529w (podaci)
* MusicBrainz: c811a125-8d60-41dd-9643-cf903c1aa3a5
* NLA: 35527337
* NDL: 00457854
* NKC: jn19990008293
* BNE: XX1723220
* CiNii: DA00356494
* CONOR.SI: 8640611

 |
**"I wish"** je pjesma Ai Maede (potpisane kao AiM) koja se koristila tokom prve odjavne špice animea *Digimon Adventure*. Skraćena verzija pjesme (TV Size) premijerno je emitirana 7. ožujka 1999. dok je singl izdan 23. travnja 1999. uz kasnije reizdanje 1. listopada 2004. godine. Oba izdanja singla sadržavala su i pjesmu "Itsudemo Aeru Kara" (koju također izvodi AiM), kao i karaoke verzije obje pjesme. Tekst pjesme napisao je Yoshiko Miura, dok glazbu i aranžman potpisuju Yoshihisa Shirakawa i Katsumi Horii.

Pjesma je bila središnji problem epizode "Princezin karaoke", kada je Mimi (kojoj glas posuđuje Ai Maeda) dovedena na dvor ShogunGekomona. Naime, ShogunGekomon je prije mnogo godina izgubio natjecanje u pjevanju te je upao u vječni san iz kojeg ga je moglo probuditi samo predivno pjevanje. Kada su se Mimi i Palmon našli na dvoru, Gekomoni i Otamamoni su ju zamolili da pjeva, na što je ShogunGekomon reagirao. Ipak, Mimi je prekinula pjevanje i ubrzo počela iskorištavati Gekomone i Otamamone, koji su ju tretirali kao princezu. Kada su se pojavili Tai i Joey, uspjeli su nagoviriti Mimi da otpjeva svoju pjesmu kako bi otišli i našli ostalu djecu.

### "Mimi's Song"

**"Mimi's Song"** je njemačka verzija pjesme "I wish" izdana u sklopu *Digimon* soundtracka koji je popratio njemačku sinkronizaciju animea. Koristeći izvornu glazbu, njemačku verziju izvodila je Pat Moreno (ona nije, doduše, posudila glas Mimi u sinkronizaciji), a sve na prijevod Andyja Knotea. "Mimi's Song" koristi kraću verziju originalne pjesme koja traje 1:36 minuta, odnosno TV Size verziju pjesme. Kao i u izvornom animeu, pjesma je korištena tokom prve verzije odjavne špice i kao centralni problem epizode "Princezin karaoke".
**Carrión de Calatrava** je općina od 3,082 stanovnikau Španjolskoj provinciji Ciudad Real.

Općina je poznata po *Arheološkom parku - Alarcos*, u kom se nalaze dva lokaliteta; Iberijski oppidum iz brončanog doba i srednjovjekovni zamak u kom je nastao Viteški red Calatrava.

Geografske karakteristike
-------------------------

Carrión de Calatrava se nalazi u dolini rijeke Guadiane, desetak km istočno od Ciudad Reala.

Historija
---------

Carrión je nastao u 9. vijeku kao maursko naselje Qal’at-Rabat.

Historija današnjeg Carrióna počela je nakon što je Alfonso VII 1147. preoteo Maurima taj kraj, i nakon što je u nedalekom zamku osnovan viteški red Calatrava, koji je bitno utjecao na ponovno naseljevanje toga kraja.

Selidba Viteškog reda Calatrava 1217. u novi zamak Calatrava la Nueva (Nova Calatrava) utjecala je na *Carrión* jer su mu se stanovnici počeli osipati. 
Stanje se stabiliziralo krajem 15 i početkom 16. vijeka kad je izgrađena parohijska crkva, pa je u 16. vijeku Carrión imao oko 2000 stanovnika, a osnovan je i franjevački samostan.

Nastavio je rasti sve do polovice 20. vijeka, kad mu se stanovništvo počelo osipati odlaskom u velike gradove.
Danas je mjesto brojnih vinarija jer je okružen vinogradima.

Povezano
--------

* Calatrava la Vieja

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Spain: Ciudad Real Province*" (engleski). City population. Pristupljeno 25.12. 2020.
2. 1 2 3 4  „*Historia Local*" (španjolski). Ayuntamiento de Carrión de Calatrava. Arhivirano iz originala na datum 2021-05-07. Pristupljeno 26.12. 2020.

Vanjske veze
------------

***Carrión de Calatrava*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ayuntamiento de Carrión de Calatrava* (službene stranice ()
**Theophil Hansen** (\* Kopenhagen, 13. jul, 1813. † Beč, 17. februar, 1891.), bio je jedan od najznačanijih bečkih i atenskih arhitekata historicizma.

*Hansen* je svjetski poznat po Palači austrijskog parlamenta koju je podignuo na bečkoj Ringstrasse.

Biografija
----------

*Theophil Hansen* je kao Danac studirao arhitekturu u Berlinu na Bauakademie, gdje je bio pod snažnim uticajem Karla Friedricha Schinkela i u Beču.

Nova Atenska akademija
Palača austrijskog parlamenta
Od 1837. živi u Ateni, gdje proučava bizantsku arhitekturu i umjetnost.
Njegov prvi atenski projekt bila je zgrada Opservatorija (1842.), nakon tog podigao je do 1859. tri reprezentativne građevine, koje su danas poznate kao *Hansenova atenska trilogija*; Palaču Akademije , Nacionalnu biblioteku i Palaču Nacionalnog Kapodistrianskog univerziteta (zajedno sa bratom Christianom Hansenom). Georgios Sinas bogati bečki bankar grčkog porijekla, koji je financirao izgradnju Opservatorija, pozvao ga je u Beč. u koji se *Hansen* preselio - 1846. Ispočetka je radio u birou Ludwiga Förstera, kasnije samostalno, tad je postao jedan od glavnih zagovornika kasnog romantizma. Ispočetka je pod atenskim utjecajem preferirao neki hibrid u bizantskom stilu, kakav mu je bio projekt iz 1856. za Vojni muzej u Bečkom Arsenalu, ali se negdje oko 1859. uspio osloboditi tih utjecaja i uspio iznjedriti takozvani *Bečki stil* (Wiener stil).

Palača bečkog Musikvereina
U biti to je bio historicizam ali ovaj put u stilu neorenesanse, i to pomalo asketski sa klasičnim formama, što je pridonijelo monumentalnosti njegovih građevina, takva je bila palača Musikvereina koju je podigao pored bečke Ringstrasse - 1870. I sva njegova ostala ostvarenja uz Ringstrasse, naročito Palača parlamenta, koju je podigao između 1874. - 1883. (kuriozum je da je htio da bude polikromna kao grčki hramovi) ali i ostale palače svojom su discipliniranom monumentalnošću simbolizirale vrhunac asketskog stila bečkog historicizma. One su i podsjetnik na vodeću ulogu koju je Austro-Ugarska u tom vremenu imala na planu arhitekture.

*Hansen* je preferirao raditi s umjetnicima koji su prilagođavali njegovim direktivama, kao što su to bili Carl Heinrich Rahl i Vincenz Pilz.

Od 1863. postao je Austro-Ugarski građanin, a od 1868. profesor na Bečkoj umjetničkoj akademiji u kojoj se zalagao da se njegovi studenti - budući arhitekti, specijaliziraju za neki od historijskih stilova. Odgojio je veliki broj studenata, od kojih su mnogi postali njegovi suradnici, poput; Hansa Wilhelma Auera, Ernsta Zillera, Georga Niemanna, čak je i Otto Wagner jedno vrijeme radio u njegovom birou.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Hansen, Theophil Freiherr von*" (engleski). Encyclopedia of Austria. Pristupljeno 18. 03. 2013.

Vanjske veze
------------

***Theophil Hansen*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hansen, Theophil Freiherr von ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 60518382
* LCCN: n85154839
* ISNI: 0000 0000 6678 0557
* GND: 118545760
* SUDOC: 161028713
* BNF: cb11955777m (podaci)
* BIBSYS: 6012013
* ULAN: 500008153
* NKC: jn20000720096
* KulturNav: id
* RKD: 35896
* CONOR.SI: 18120035

 |
*Za ostala značenja, vidi The Wild One (razvrstavanje).*

***Divljak*** (eng. *The Wild One*) je odmetnički film ceste iz 1953. s Marlonom Brandom u nezaboravnoj ulozi Johnnyja Stablera, vođe bande i mladog delikventa, odjevenog u kožnu jaknu na motoru Triumph Thunderbird 6T iz 1950. U filmu se pojavljuje i Lee Marvin, kao vođa suparničke bande. U ovom niskobudžetnom filmu Brando se pojavio kao "buntovnik bez razloga" dvije godine prije Jamesa Deana u filmu *Buntovnik bez razloga* (1955.).

*Divljak* je temeljen na kratkoj priči, "The Cyclists Raid" Franka Rooneyja, koja je objavljena u siječnju 1951. u izdanju časopisa *Harper's Magazine*. Priča je poslije objavljena u formi knjige kao jedna iz serije u knjizi *The Best American Short Stories* 1952. Kao isnpiracija za priču su, pak, poslužili stvarni događaji poznati kao Hollisterski neredi 1947. godine.

Iako Johnny u jednom trenutku zaprijeti Kathy kako bi mogao uništiti njihov kafić tako brzo da ne bi ni shvatili što im se dogodilo ako ga ne prestanu "bockati", bikeri su obično samo u potrazi za zabavom, te ne prijete drugima, iako je to viđeno u kasnijim filmovima o Hells Angelsima. Zanimljivo, Sonny Barger, osnivač Oakland Hells Angelsa, izjavio je kasnije kako se identificirao s Chinom te da je Johnnyja smatrao nasilnikom. Barger je kasnije na aukciji kupio majicu koju je Marvin nosio u filmu.

Zabranjen u Velikoj Britaniji
-----------------------------

Kako su ga smatrali skandaloznim i opasnim, Britanski odbor za filmsku cenzuru zabranio je prikazivanje filma u Velikoj Britaniji četrnaest godina. Prvo prikazivanje filma, pred uglavnom rockerskom publikom, održano je u tada slavnom klubu 59 Club u Paddingtonu, London.

Rock grupa Black Rebel Motorcycle Club dobila je ime po Brandovoj bandi, iako jedan od bikera zove bandu "Black Rebels Motorcycle Club".

Glumačka postava
----------------

* Marlon Brando - Johnny Stabler i pripovjedač
* Mary Murphy - Kathy Bleeker
* Robert Keith - šerif Harry Bleeker
* Lee Marvin - Chino
* Jay C. Flippen - šerif Stew Singer
* Peggy Maley - Mildred
* Hugh Sanders - Charlie Thomas
* Ray Teal - ujak Frank Bleeker

Izvori
------

Vanjske poveznice
-----------------

***The Wild One*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Wild One* na sajtu IMDb
* *The Wild One* na AllMovie-u ()
* *The Wild One* na filmskoj bazi podataka TCM
* *The Wild One* na Rotten Tomatoes-u ()
* Tim Dirks reviews *The Wild One*
* The Wild One Banned in UK

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao László Benedek |
| --- |
| 
* Song of Russia
* The Kissing Bandit
* Port of New York
* Death of a Salesman
* The Wild One
* Bengal Brigade
* Children, Mother, and the General
* Affair in Havana
* Recours en grâce
* Moment of Danger
* Namu, the Killer Whale
* Daring Game
* The Night Visitor
* Assault on Agathon

 |
**Bahar Dallari** je turska dramska TV-serija snimljena 2009 godine u produkciji državne televizije TRT.

U Srbiji se prikazuje na TV Pink pod naslovom ***Miris proleća***.

Sinopis
-------

Radnja prati vlasnicu malog hotela u Istanbulu koja pod nerazjašnjenim okolnostima ostaje bez svoje miljenice – ćerke jedinice. Ona nema vremena da razreši misteriju njene smrti već mora da brzo donese presudnu odluku. Odlučuje da organe svoje mezimice daruje za četvoro mladih ljudi kojima život visi o koncu. Nakon transplatacije neobično se vezuje za svo četvoro prateći njihove živote nastavlja da sluša otkucaje srca ćerke koju nikada neće prežaliti.

Uloge
-----

| Glumci | Likovi |
| --- | --- |
| Sumru Yavrucuk | Güzide |
| Altan Erkekli | Ekber |
| Özlem Conker | Ece |
| Gözde Kansu | Emine |
| Tarık Ündüz | Özkan |
| Burak Önal | Sadri |
| Gülden Dudarık | Sırma |
| Yıldız Çağrı Atiksoy | Bahar |
| Nurcan Eren | Bilge |
| Başak Daşman | Seda |

Vanjske veze
------------

* Bahar Dallari na web-stranici Sinematurk Arhivirano 2012-01-15 na Wayback Machine-u ()
**Tihomir Tunuković** (Zagreb, 30. lipnja 1967. – bojište kod Travnika 1. studenoga 1992. hrvatski novinar, televizijski i filmski snimatelj.

Životopis
---------

### Počeci

Studij snimanja na Akademiji dramske umjetnosti u Zagrebu započeo je 1989.

### Novinarski i snimateljski rad

U novinarstvu od 1991. kao ratni reporter. Tada je, dok je još bio student treće godine, počeo raditi kao slobodni snimatelj za svjetske agencije, izvješćujući s bojištâ u Hrvatskoj. Iste godine je utemeljio tvrtku *Tuna film*. Snimio je i glazbene spotove *Suza*, *U gori raste zelen bor* i *Na rijeci* u režiji Lukasa Nole s glumicom Anjom Šovagović-Despot.
U produkciji Akademije dramske umjetnosti, *Tuna filma* i *Gama studija* snimio je 1992. kratki igrani film *Enya* u režiji Nikše Sviličića). 
Kod Osijeka je 1992. ranjen u ruku. Te je godine za BBC snimao rat u Hrvatskoj te u Bosni i Hercegovini.

### Smrt

Ubijen je u blizini Travnika 1. studenoga 1992. projektilom iz srpskoga protuzrakoplovnog topa dok je bio u vozilu s britanskom registracijom i vidljivom oznakom *Press*, u koloni izbjeglica.

### Obitelj

Otac mu je zagrebački novinar Zdravko Tunuković.

Filmografija
------------

* *Enya* (1960. r. Nikša Sviličić)

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2011-09-07. Pristupljeno 2014-07-27.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Tihomir Tunuković** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Allschwil** je općina i grad od 21,570 stanovnika na sjeveru Švicarske u Kantonu Basel-Landschaft.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tramvaj za Basel
Allschwil se nalazi na švicarsko-francusko-njemačkoj tromeđi, jugozapadno od Basela, do kog ima manje od 4 km i vozi 
tramvaj.

Nekad znan kao alzaško ruralno naselje, danas je izrasao u urbano predgrađe Basela.
Pored tog je što okružen šumaa (27%) idealno mjesto za život, on je nudi i mjesta za rad, oko 4,000 ljudi zaposleno je u lokalnim firmama.
Prometno je odlično povezan autoputevima i željeznicom a do Aerodroma Basel-Mulhouse-Freiburg u francuskom Saint-Louisu ima svega 10 minuta vožnje.

Historija
---------

Brojni pronađeni rimski artefaktti ukazuju na to da se tu nalazilo galo-rimsko naselje, kog pojedini historičari povezuju sa castellumom - *Arialbinum*.

Prvi put je dokumentiran - 1033. kao *Almswilre*, pretpostavlja se da je to izvedeno od *Alamannes-vîlare*, što se može prevesti kao *alemanski zaselak*.

Izbijanje Francuske revolucije označilo je kraj biskupske vladavine u Allschwilu. Na samom startu 1792. postao je dio kratkotrajne Raurakijske Republike, a nakon tog je od 1793. dio novoformiranog departmana Prve Francuske Republike Mont-Terrible, a od 1800. pripada Departmanu Haut-Rhin.

Nakon Napoleonova sloma, odlukom Bečkog kongresa - Allschwil je 1815. dodijeljen Baselu 1815. godine na Bečkom kongresu.

Od 1833. i perioda separatističkih previranja i razdavanja kantona dio je Kantona Basel-Landschaft.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka Pfullendorf, Njemačka od 1984.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Allschwil in Bezirk Arlesheim (Basel-Landschaft)*" (engleski). City population. Pristupljeno 21.09.2022.
2. 1 2  „*Wirtschaftsstandort Allschwil*" (njemački). Gemeinde Allschwil. Pristupljeno 15.10.2022.
3. 1 2 3 4 5  „*A brief historical review*" (engleski). Gemeinde Allschwil. Pristupljeno 15.10.2022.
4. ↑  „*Partnerstadt Pfullendorf*" (njemački). Gemeinde Allschwil. Pristupljeno 15.10.2022.

Vanjske veze
------------

***Allschwil*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gemeinde Allschwil* ()



  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Tito Strozzi**. Za hrvatsku kazališnu nagradu, v. Nagrada Tito Strozzi.* |

**Tito Strozzi** (Zagreb, 14. listopada 1892. - Zagreb, 23. ožujka 1970.), hrvatski glumac, redatelj, pisac i prevoditelj.

Filozofski fakultet i Akademiju za glumačku umjetnost i pjevanje studirao je u Beču. Od 1919. godine član je HNK, a glumio je u drami, komediji i opereti. Njegove briljantne kreacije Krležinm junaka, klasičnih heroja i salonskih umjetnika drže se antologijskima, a režije obuhvaćaju najširi repertoar hrvatskih i stranih autora. 

Bavio se i filmom improvizirajući klavirsku pratnju za nijeme filmove, a osniva i filmska poduzeća (Jugoslavija film d.d. Strozzi film), te glumi u više filmova ("Brišem i sudim", "U lavljem kavezu", "Karolina riječka", "Pod sumnjom", "Tri Ane"). Autor je niza proznih djela, eseja, osvrta u dnevnom tisku i kazališnih komada ("Alenka", "Ecce homo", "Zrinski", "Gaj", "Kameleoni", "Tomislav", "Umorstvo na pozornici"), a poznati su i njegovi prijevodi klasičnih djela svjetske dramske i druge literature (npr. Goetheov "Faust"). 

Istaknuo se pedagoškim radom i pokretanjem dječjih emisija na zagrebačkoj radiopostaji, a pokretao je i časopise (*Rampa*) i dramsku biblioteku (*Scena*).

1993. je utemeljena kazališna nagrada koja nosi njegovo ime, a dodjeljuje ju se za najbolje pojedinačno ostvarenje u zagrebačkom HNK-u u protekloj sezoni.

U popularnoj kulturi
--------------------

Tito Strozzi se pojavljuje kao lik u biografskom filmu *Lea i Darija*, gdje ga tumači Dražen Čuček.

Vanjske poveznice
-----------------

* Tito Strozzi na sajtu IMDb
* Večernji list[*mrtav link*] Alma Prica ovogodišnja dobitnica nagrade Tito Strozzi
James Cagney izvodi *The Yankee Doodle Boy* u filmskom mjuziklu *Yankee Doodle Dandy*
***The Yankee Doodle Boy***, također poznatija i kao ***(I'm a) Yankee Doodle Dandy*** je američka patriotska pjesma koju je godine 1904. napisao George M. Cohan, a koja je premijerno izvedena kao dio njegovog mjuzikla *Little Johnny Jones*. U njoj naslovni junak, spominjući niz referenci na američku historiju i kulturu, sebe opisuje kao "punokrvnog" Amerikanca. Pjesma je doživjela brojne obrade i izvedbe, od kojih je vjerojatno najpoznatija ona koju je James Cagney izveo godine 1942. za potrebe znamenitog biografskog filma *The Yankee Doodle Dandy*.

Stihovi pjesme, su, između ostalog, vijetnamskog veteranu Ron Kovic|Ronu Kovicu poslužile kao inspiracija za ironični naslov njegove autobiografske knjige *Born on the Fourth of July*.

Eksterni linkovi
----------------

* *The Yankee Doodle boy* performed by Billy Murray[*mrtav link*] (Cylinder Preservation and Digitization Project)
* Billy Murray's disc recording
* Cagney's rendition

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* LCCN: n2003079304

 |
***Ergens in Nederland*** (sh. *Negdje u Nizozemskoj*) je nizozemski crno-bijeli film snimljen 1940. u režiji Ludwiga Bergera. Po žanru je drama, a protagonisti koje tumače Jan de Hartog i Lily Bouwmeester, su advokat i njegova supruga. Radnja prikazuje kako je muž, koji je prije bavljenja pravom bio pomorac, nakon izbijanja drugog svjetskog rata mobiliziran u ratnu mornaricu i poslan da čisti mine koje su oko obale tada još uvijek neutralne Nizozemske postavile zaraćene države. Niti mjesec dana od premijere su Nizozemsku napali i okupirali Nijemci, a potom su film zabranile njemačke okupatorske vlasti, pa je pravu distribuciju imao tek nakon oslobođenja 1945. godine. Među nizozemskom publikom je stekao popularnost zbog nostalgičnog prikaza života u predratnom periodu, dok ga historičari danas cijene kao vrijedni dokument o nizozemskom društvu u kratkom periodu između izbijanja rata u Evropi i njemačke invazije.

Uloge
-----

* Lily Bouwmeester ... Nellie van Loon
* Jan de Hartog ... advokat Frans van Loon, Nellie's husband
* Fien de la Mar ... otmjena dama
* Cruys Voorbergh ... glumac Erik Detmar
* Matthieu van Eysden ... Beyer, vozač
* Max Croiset
* Rini Otte
* Eduard Verkade ... stari učitelj muzike
* Piet Köhler
* Aaf Bouber (kao Aaf Bouber-ten Hoope) ... zeelandski farmer
* Chris Baay
* Harry Boda

Literatura
----------

* *L.J.Jordaan - Haagse post (1940)*
* *Henk van Gelder - Hollands Hollywood, uitgeverij Luitingh-Slijthoff (1995)*.
* *Film in Nederland, Ludion, Filmmuseum*.

Vanjske veze
------------

* *Ergens in Nederland* na sajtu IMDb
**Siilinjärvi** (što prevedeno znači *Ježevo jezero*) je općina u sredini Finske od 21,668 stanovnika, u Regiji Južna Savonija.

Geografske karakteristike
-------------------------

Siilinjärvi leži na zapadnom rukavcu jezera Juurusvesi-Akonvesi, udaljen 23 km sjeverno administrativnog centra regije Kuopia i oko 415 km sjeverno od Helsinkija.

Najveća naselja u općini pored samog Siilinjärvija koji je centar su; Toivala - Vuorela, Poljä, Kuuslahti i Jälä.

U općini na poluotoku leži veliki aerodrom *Rissala* (Kuopio) na površini od 100 hektara.

Siilinjarvi zajedno sa Kuopiom formira koherentno i gusto naseljeno područje u kom živi 126 000 stanovnika.

Historija
---------

U 17. vijeku preko Siilinjärvija je išao trgovački put Savonlinna - Iisalmi.

Za vladavine švedskog kralja Gustava III 1766. izgrađena je cesta Kuopio - Oulu, koja je išla preko tog kraja, pa su uz nju nikle gostionice i svratišta.

Izgradnja željezničke pruge Kuopio - Iisalmi 1902. čija je trasa išla preko terena općine, kao i poboljšanje brodskih veza, doprinjela je porastu broja stanovnika.

Općina Siilinjärvi osnovana je 1925. ali ne kao potpuno nezavisna već pod općinom Kuopio (Kuopion maalaiskunta).

Općina Siilinjärvi svoj današnji oblik dobila je 1969. kad su joj pripojene ruralne općine Kehvon i Väänälänranta.

Industrijski razvoj općine počeo je 1950-ih. kad je Hannu Isotalo podigao tvornicu cementa 1953. Nakon tog je krajem 1960-ih podignuta je kemijska industrija Kemira.

Te dvije tvornice su i danas najveći poslodavci, uz vojsku jer dobar dio ljudi radi na vojnom aerodromu Rissala, koji je ujedno i civilni aerodrom grada Kuopia.

Pobratimske općine
------------------

* Švedska, Sunne
* Norveška, Elverum
* Mađarska, Hajdúböszörmény
* Rusija, Kamennogorsk
* Njemačka, Amberg

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: North Savonia" (engleski). City population. Pristupljeno 26. 11. 2015.
2. 1 2  „Municipal information" (engleski). Siilinjärven kunta. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-05. Pristupljeno 26. 11. 2015.
3. 1 2 3 4 5 6  „Siilinjärvi – nuori kunta, pitkä historia" (finski). Siilinjärven kunta. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-05. Pristupljeno 26. 11. 2015.
4. 1 2 3 4 5  „Twin municipalities" (engleski). Siilinjärven kunta. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-05. Pristupljeno 26. 11. 2015.

Vanjske veze
------------

***Siilinjärvi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Siilinjärvi* ()
***Barbie in the Nutcracker*** je američki animirani direct-to-video film snimljen u režiji Owena Hurleya 2001. koji pripada univerzumu lutke Barbie. Predstavlja prvi Barbie film od 1987. kada je bio snimljen *Barbie and the Rockers: Out of this World*. *Barbie in the Nutcracker* je prvi film u seriji Barbie filmova snimljenih kompjuterskom animacijom i uz glas Kelly Sheridan kao Barbie. Zaplet predstavlja okvirnu adaptaciju priče *Krcko Oraščić i kralj miševa* E. T. A. Hoffmana, a film kao muzičku podlogu koristi znameniti balet Pjotra Iljiča Čajkovskog *Krcko Oraščić*. U njemu je također korištena i tehnika hvatanja pokreta (engleski: ) što uključuje scene plesa koje izvode članovi njujorškog Gradskog baleta u koreografiji Petera Martinsa.

U Srbiji je prikazan pod naslovom ***Barbi Krcko Oraščćić***.

Opis
----

Djevojčica Klara usni da sa svojim lutkom ide u bitku protiv zlog kralja miševa i lutak se pretvori u izgubljenog princa Erika...

Vanjske veze
------------

* *Barbie in the Nutcracker* na sajtu IMDb
* *Barbie in the Nutcracker* na AllMovie-u ()
***This Sporting Life*** (sh. *Ovaj sportski život*), na prostoru bivše Jugoslavije poznatiji pod naslovom ***Sportski život***, je britanski crno-bijeli igrani film snimljen 1963. u režiji Lindsaya Andersona, a kome je predstavljao cjelovečernji debi.

Predstavlja adaptaciju istoimenog romana koga je nekoliko godina ranije napisao bivši profesionalni ragbijaš David Storey. Protagonist, koga tumači Richard Harris je Frank Machin, mladi jorkširski rudar koji postaje uspješan član ragbi tima čiji menadžer vješto koristi njegovu sklonost nasilju. Radnja prikazuje kako Franku njegova sklonost nasilju izaziva probleme, uključujući ljubavnu vezu sa udovicom (čiji lik tumači Rachel Roberts).

*This Sporting Life* je originalno trebao režirati Joseph Losey, ali je producent Karel Reisz uspio nagovoriti studio Rank Organisation da angažiraju njegovoj prijatelja Andersona, koji je prije toga snimao isključivo dokumentarce. Njegov prvijenac se tematski oslanjao na tada u britanskoj kinematografiji popularan pokret *realizma slivnika*, ali je stilski bio blizak francuskom novom valu. Nakon premijere je doživio potpunu propast u britanskim kino-dvoranama, natjeravši Rankovog čelnika Johna Davisa da najavi kako se više neće snimati takve drame. U inozemstvu je, međutim, doživio pozitivne kritike, a Harris, kome je *This Sporting Life* predstavljao prvu glavnu ulogu u karijeru, stekao uvjete da postane velika međunarodna filmska zvijezda.

Uloge
-----

* Richard Harris ... Frank Machin
* Rachel Roberts ... Margaret Hammond
* Alan Badel ... Gerald Weaver
* William Hartnell ... 'Dad' Johnson
* Colin Blakely ... Maurice Braithwaite
* Vanda Godsell ... Mrs. Anne Weaver
* Anne Cunningham ... Judith
* Jack Watson ... Len Miller
* Arthur Lowe ... Charles Slomer
* Harry Markham ... Wade
* George Sewell ... Jeff
* Leonard Rossiter ... Phillips, sportski novinar
* Peter Duguid ... Doctor
* Wallas Eaton ... Konobar
* Anthony Woodruff ... Tom, glavni konobarf
* Tom Clegg ... Gower
* Ken Traill ... Fizioterapeut
* Frank Windsor ... Zubar
* Ian Thompson ... kapetan Batley Towna

Izvori
------

1. ↑  Alexander Walker, *Hollywood, England*, Stein and Day, 1974 p176

Vanjske veze
------------

* *This Sporting Life* na sajtu IMDb
* *This Sporting Life* na Rotten Tomatoes-u ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Lindsay Anderson |
| --- |
| 1950-e | 
* *O Dreamland* (1953)
* *Thursday's Children* (1954)
* *Every Day Except Christmas* (1957)

 |
| 1960-e | 
* *This Sporting Life* (1963)
* *The White Bus* (1967)
* *If....* (1968)

 |
| 1970-e | 
* *O Lucky Man!* (1973)
* *In Celebration* (1975)

 |
| 1980-e | 
* *Look Back in Anger* (1980)
* *Britannia Hospital* (1982)
* *The Whales of August* (1987)

 |
**Sipoo** (švedski: *Sibbo*) je ruralna općina na jugu Finske od 19,034 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Općina Sipoo leži u Regiji Uusimaa, udaljena tridesetak km sjeveroistočno od glavnog grada države 
Helsinkija.
.
Na terenu općine leži Nacionalni park Sipoonkorpi, poznat po bujnim šumama.

Najveća naselja u općini su Nikkilä i Söderkulla.

Glavni motiv općinskog grba koji potječe iz 18. vijeka je vuk, a on je tu živio po predanju za vikinških vremena.

Historija
---------

Sipoo se prvi put spominje 1352. procjenjuje se da je sredinom 17. vijeka na terenu općine živjelo oko 1700 stanovnika, a sredinom 19. vijeka oko 5000 ljudi, općina je osnovana 1868.

Prema lokalnoj legendi zamak Sibbesborg, čije se ruševine bedema nalaze na ušću rijeke Sipoonjoki, podigli su Vikinzi. Ali je puno vjerovatnije da su ga puno kasnije izgradili danski križari, čiji je vođa zvao Sibb ili Sibba, po čijem imenu je općina dobila ime.

Pobratimske općine
------------------

* Norveška, Aurskog-Høland
* Danska, Frederikssund
* Švedska, Kumla
* Estonija, Kuusalu

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: Uusimaa" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 12. 2015.
2. 1 2 3 4  „About Sipoo" (engleski). Sipoon kunta. Pristupljeno 10. 12. 2015.
3. ↑  „Historia" (finski). Sipoon kunta. Arhivirano iz originala na datum 2015-04-27. Pristupljeno 10. 12. 2015.

Vanjske veze
------------

***Sipoo*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Sipoo* ()
Tsitsi Dangarembga (2006)
**Tsitsi Dangarembga** (1959.-) je zimbabveanska spisateljica i filmašica.

Rodila se u britanskoj koloniji Rodeziji, a djetinjstvo i mladost provela u Britaniji, gdje je studirala na Cambridgeu. Nakon što je crnačko stanovništvo preuzelo vlast 1980. godine, vratila se u domovinu i studirala na Univerzitetu Zimbabvea.

Godine 1988. njen roman *Nervous Conditions* izazvao pažnju kao prvi roman koji je napisala i objavila crna Zimbabveanka.

Nakon što je studirala filmsku režiju u Berlinu, s filmom *Everyone's Child* iz 1995. je postala prva zimbabveanska filmska redateljica.

Bibliografija
-------------

* *The Letter*, 1985
* *She no longer weeps*, 1987
* *Nervous conditions*, 1988
* *The Book of Not: A Sequel to Nervous Conditions*, 2006

Filmografija
------------

* *Everyone's Child*, 1996
* *Kare Kare Zvako*, (short), 2004

Vanjske veze
------------

* 
* 
* Tsitsi Dangarembga na sajtu IMDb

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 84149102
* LCCN: nr88007632
* ISNI: 0000 0001 1680 2380
* GND: 123228050
* SUDOC: 031050352
* BNF: cb12234349j (podaci)
* NKC: jo2003170277

 |
***Three Lives*** (sh. *Tri života*) je knjiga proze koju je godine 1909. objavila američka spisateljica Gertrude Stein kao svoj književni debi. Sastoji se od tri duže priče, odnosno pripovjetke čija je radnja međusobno nepovezana s izuzetkom toga da se sve odvijaju u fiktivnom gradu Bridgeport na američkom Jugu. Protagonistica prve pripovjetke *The Good Anna* (Dobra Anna) je njemačka sluškinja koja uspijeva nametati volju drugim slugama, ali i svojim poslodavcima; druga pripovjetka *Melanchta* prati život mulatkinje koja pokušava nadići ograničenja rasne segregacije; treća pripovjetka *The Gentle Lena* (Nježna Lena) prati brak njemačke sluškinje za bezličnog sunarodnjaka. Iako inspirirana Flaubertovom knjigom *Trois contes* (Tri priče), knjiga je kasnijim kritičarima postala zanimljiva zbog neobičnog stila i lezbijskih konotacija.

Vanjske veze
------------

* Besplatna e-knjiga: *Three Lives* na Projektu Gutenberg
* *Three Lives* free ebook in PDF, PDB and LIT formats
* , blog discussing Gertrude Stein written by renowned Gertrude Stein scholar, Renate Stendhal, author of "Gertrude Stein in Words and Pictures"
**Suonenjoki**  je grad i općina na istoku Finske od 7,419 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Suonenjoki leži u Regiji Sjeverna Savonija, duž rijeke Suonenjoki, nedaleko od njenog ušća u Jezero Suontienselkä. 
Od administrativnog centra regije Kuopia udaljen je 54 km, a od Jyväskyle 90 km.

Grad je željezničkom prugom i cestama 9, 72 i 69 dobro povezan sa svijetom.

Historija
---------

Historija Suonenjokija usko je povezana sa crkvom, koja je podignuta 1785. a 1823. dozidan joj je i zvonik, koji je danas najstarija građevina u mjestu, jer je prva crkva srušena. Nova crkva podignuta je 1865. po projektu Ferdinanda Öhmana. Te iste godine osnovana je i Općina Suonenjoki.

Suonenjoki je dobio status trgovišta 1967. a 1977. i status grada.

Suonenjoki je u Finskoj poznat kao grad jagoda, jer se one uzgajaju na površini od 400 hektara, što predstavlja oko 10% svih površina u Finskoj pod tom kulturom. U Finskoj se godišnje proizvede od 12 do 17 milijuna tona, a od toga u regiji Suonenjoki 1,5 do 2,5 milijuna tona.

Pored jagoda uzgajaju se i maline, ribizle i borovnice.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: North Savonia" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 12. 2015.
2. 1 2 3 4  „Suonenjoen kaupunki" (finski). Turisti-Info. Pristupljeno 10. 12. 2015.
3. ↑  „Historiaa" (finski). Suonenjoen Seurakunta. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-05. Pristupljeno 10. 12. 2015.

Vanjske veze
------------

***Suonenjoki*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada Suonenjoki*  ()
***Il cappello a tre punte*** (sh. *Trorogi šešir*) je italijanska crno-bijela filmska komedija snimljena 1935. godine u režiji Marija Camerinija. Predstavlja prvu adaptaciju istoimenog romana španskog pisca Pedra Antonija de Alarcona. Radnja je smještena na jug Italije pod španskom vlašću u 17. vijeku, i prikazuje kako se lokalni mlinar (koga tumači Peppino De Filippo) nastoji osvetiti guverneru (koga tumači Peppinov brat Eduardo De Filippo) kada mu ovaj pokuša zavesti suprugu (koju tumači Leda Gloria). Film je nakon snimanja bio izložen cenzuri, odnosno Camerini je morao izbaciti scene u kojima se seljaci žale na visoke poreze; to se tumači nastojanjem tadašnjeg fašističkog režima da se izbjegnu asocijacije na aktualnu tešku situaciju izazvanu Velikom ekonomskom krizom. Nakon rata je Camerini snimio remake pod naslovom *La bella mugnaia* u kome su nastupili Marcello Mastroianni i Sophia Loren.

Uloge
-----

* Eduardo De Filippo ... Don Teofilo, guverner
* Peppino De Filippo ... Luca
* Leda Gloria ... Carmela
* Dina Perbellini ... Donna Dolores
* Enrico Viarisio ... Garduna
* Arturo Falconi ... il capitano della guardia
* Giuseppe Pierozzi ... Pasqualino, il mugnaio
* Cesare Zoppetti ... Salvatore
* Gorella Gori ... Concettina
* Mauro Serra ... Carlone
* Tina Pica ... Assunta
* Cesare Barbetti ... Don Teofilov sin

Vanjske veze
------------

* *Il cappello a tre punte* na sajtu IMDb
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Du (Tu)*.*

**Du Fu** ili **Tu Fu** (kin. 杜甫, pinjin: *Dù Fǔ*; Duling kod mesta Čang'an 712. - Leijang 770.) bio je jedan od najznačajnijih pesnika kineske dinastije Tang.

Njegove pesme izražavale su protest protiv politike. Opisivao je socijalnu nepravdu, glad i haos sa stanovišta običnog građanina. Vreme zbivanja u njegovim pesmama uvek je prikazano kao da je reč o par stotina godina unazad.

Mladost
-------

Du Fu je rođen u pokrajini Kungšien u Henanu. Najveći deo mladosti proveo je u Lojangu. Godine 746. odlazi u prestonicu Čangan.
Prvi pokušaji da položi ispit za službenika nisi bili uspešni. Nakon što je ipak vanredno položio ispit dobio je visoki položaj pod carom Suzongom. Kasnije je poslat u grad Huazhou kao predstavnik za znanje. Njegov politički uspeh kratko je trajao, uglavnom dok je bio živ car Suzong. Nakon smrti cara još se intenzivnije bavio pisanjem pesama.

Poezija
-------

Danas je poznato 1400 njegovih pesama. Težak život i neuspeh u činovničkoj karijeri omogućili su mu da iskusi patnje ljudi i da vidi tamnu stranu politike. Napisao je izuzetne pesme: „Balada vojničkih kola", „Balada o lepotici" i „Pesma od pet stotina reči o tuzi koju sam osećao na putu iz prestonice u Fengšjang". Kad mu je bilo 43 godine, u zemlji su izbili ratni nemiri koji su bili uzrok početka propadanja dinastije Tanga. U periodu ratne pometnje i haosa snašle su ga mnogobrojne nevolje i patnje i, videvši stradanje naroda svojim očima, napisao je: „Gledajući proleće", „Putovanje na sever", „Tri mandarina" („Mandarin u Šinanu", „Mandarin u Tunguanu" i „Mandarin u Šihau"), „Tri rastanka" („Rastanak starih", „Rastanak beskućnika" i „Rastanak mladoženje") i druge poznate pesme. Kad je rat bio okončan, Du Fu je dugo lutao sa izbeglicima. Značajne pesme iz tog perioda su: „Moju kolibu od slame razneo je jesenji vetar", „Čuvši da su carske trupe ponovo osvojile krajeve severno i južno od reke", i druge.

Du Fu je jako uticao na japanske pesnike i to uglavnom na pesnika Macua Baša.

Vanjske veze
------------

***Tu Fu*** na Wikimedijinoj ostavi
**Tuusula** (švedski: *Tusby*) je općina na jugu Finske od 41,577 stanovnika, u Regiji Uusimaa.

Geografske karakteristike
-------------------------

Općina Tuusula leži udaljena tridesetak km sjeverno od Helsinkija.

Najveća naselja u općini su Hyrylä (19,500 stanovnika), Jokela (5,300) i Kellokoski (4,300), ostala su mala sela.

Hyrylä koja je centar općine leži duž južne obale Jezera Tuusulanjärvi.
Brojne kuće od crvene cigle podsjećaju na to da je ona nekad bila grad velikog ruskog
garnizona.

Jokela leži na sjeveru općine, pored željezničke pruge, naselje je izraslo pored nekadašnje ciglane.

Kellokoski je pak izrastao duž rijeke Keravanjoki, pored željezare i bolnice.

Historija
---------

Parohija Tuusula osnovana je 1643. u stara vremena Tuusula je bila puno veća, jer su njoj bili i Korso, Järvenpää i 
Kerava. 

Razvoju centra općine - Hyrylänu puno je pridonjelo formiranje ruskog garnizona - 1850. 
Prvi veliki industrijski pogon u Tuusuli bila je željezara Kellokosken osnovana 1795. a nakon tog ciglane u Jokeli.
Ipak je za razvoj bilo presudno otvorenje prve željezničke pruge 1862.

Gradovi prijatelji
------------------

* Švedska, Općina Sollentuna
* Norveška, Oppegård
* Danska, Općina Hvidovre
* Njemačka, Celle
* Poljska, Augustów
* Rusija, Vidnoje
* Estonija, Okrug Vinni

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Finland: Uusimaa" (engleski). City population. Pristupljeno 05. 11. 2015.
2. 1 2 3 4  „Welcome to Tuusula" (engleski). Municipality of Tuusula. Pristupljeno 05. 11. 2015.
3. 1 2  „Tuusulan historiaa" (finski). Tuusulan kunta. Pristupljeno 05. 11. 2015.
4. ↑  „International activities" (engleski). Municipality of Tuusula. Pristupljeno 05. 11. 2015.

Vanjske veze
------------

***Tuusula*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Tuusula* ()
**Tomislav Kovačević** (Osijek, 1945.) je hrvatski književnik i skladatelj iz Crikvenice.

Rođen je u Osijeku. U Senju je proveo djetinjstvo, pohađao osnovnu i srednju školu. U Zagrebu i Münsteru je studirao jugoslavistiku i komparativnu književnost.

Objavio je zbirke pjesama:

* *Žedne ribe*
* *Zadah riječi*
* *Druga vatra u istoj ruži*
* *Nervozno more*
* *Kretnja ruke*
* *Grijači snijega*.

Rukoveti pjesama izašle su mu u *Svjetlosti ognjišta*, *Svjetlosti ognjišta 2*, *Susreti*, *Sunce* i *Susretima riječi*.

Suradnik je *Uspona*, povremenika za književnost Senjskog književnog ognjišta. Od prvog broja surađuje u *Usponima*, povremeniku za književnost *Senjskog književnog ognjišta*.

Dobio je više književnih nagrada.

Član je Senjskog književnog ognjišta, senjskog ogranka Matice hrvatske, Hrvatskog društva skladatelja, Hrvatskog književnog kruga te Društva hrvatskih književnika.

Izvori
------

* DHK ogranak u Rijeci Arhivirano 2011-03-27 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 76261835
* SUDOC: 05016399X
* NKC: js20020812317

 |
***Il dolce colpo di Deborah*** (sh. *Slatko tijelo Deborah*) je italijansko-francuski triler film snimljen 1968. godine u režiji Romola Guerrierija. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači američka glumica Carroll Baker, je bogata Amerikanka koja sa svojim francuskim mužem Marcelom (čiji lik tumači Jean Sorel) odlazi na medeni mjesec po Evropi, ali tamo bude izložena nizu prijetnji i zastrašujućih događaja. Radnja prikazuje kako se ispostavlja da ti događaji imaju veze sa samoubistvom bivše Marcelove zaručnice. *Il dolce corpo di Deborah* je poznat po tome što je koristio labavljenje dotadašnjih cenzorskih standarda kako bi u žanr trilera unio nešto eksplicitnije nasilje, elemente stvaranja napetosti dotle vezanih za horor, te to malo više erotskih elemenata, odnosno što je koristio tehnike stvaranja napetosti sličnije hororu. U Italiji je film postigao uspjeh, ali u drugim zemljama ne. Usprkos toga se ponekad navodi kao jedno od prvih važnijih ostvarenja *giallo* žanra, iako će njegove elemente još eksplicitnije koristiti kasnija ostvarenja.

Uloge
-----

* Carroll Baker ... Deborah
* Jean Sorel ... Marcel
* George Hilton ... Robert
* Evelyn Stewart ... Suzanne Boileau
* Luigi Pistilli ... Philip
* Michel Bardinet ... Inspektor
* Mirella Pamphili ... Telefonistica
***Thérèse Desqueyroux*** (francuski izgovor: []) je roman francuskog književnika Françoisa Mauriaca, objavljen 1927. godine, a koji se smatra jednim od najznačajnijih u njegovoj bibliografiji odnosno francuskoj književnosti 20. vijeka.

Naslovna protagonistica i naratorica romana je Thérèse Desqueyroux, supruga Bernarda Desqueyrouxa, bogatog zemljoposjednika u oblasti Landes na jugozapadu Francuske, kojoj se sudi za neuspješni pokušaj trovanja muža. Radnja prikazuje kako, usprkos uvjerljivih dokaza, biva oslobođena zahvaljujući porodici koja, bojeći se skandala, sve tumači kao "nesporazum", ali i kako Thérèse postaje praktički zarobljenik svog muža koji je drži na svom izoliranom imanju, u strahu da nekim novim ispadom ne ugrozi njegov društveni položaj.

Inspiraciju za roman su pružili stvarni događaji koji su se zbili u Bordeauxu 1906. godine , odnosno suđenje ženi koja je oslobođena optužbe za pokušaj ubistva muža, ali zato osuđena za falsificiranje ljekarskih recepata.

Roman je karakterizirao nedostatak jasnog objašnjenja za postupke likova, ali i korištenje internih monologa različitih likova, odnosno često miješanje perspektiva. Sam Mauriac je mnogo godina kasnije izjavio da su mu inspiraciju za tehnike pružili nijemi filmovi.

Mauriac je lik Thérèse koristio kao protagonist još nekoliko romana - *Thérèse chez le docteur* i *Thérèse à l'hôtel* 1933. godine i *La Fin de la nuit* 1935. godine.

'Thérèse Desqueyroux se smatra najpoznatijim Mauriacovim djelom, te je citirano u službenoj biografiji izdanoj povodom dodjele Nobelove nagrade za književnost. Osim toga je osvojio niz prestižnih priznanja. Jedan od rijetkih kritičara koji ga je negativno ocijenio bio je Jean-Paul Sartre, zamjerajući autoru da, "poput Boga likovima oduzima slobodnju volju".

Roman je poslužio kao predložak za dva igrana filma - Thérèse Desqueyroux iz 1962. godine u režiji Georgea Franjua sa Emmanuelle Riva u glavnoj ulozi, te istoimeni film iz 2012. godine u kome je glavnu ulogu tumačila Audrey Tautou*.*

Vidi još
--------

* *Le Mondeovih'* 100 knjiga vijeka

Izvori
------

1. ↑  Favreau, Bertrand. „The Law Courts of Bordeaux (1846)". Pristupljeno 23. IX 2010.
2. ↑  „Thérèse Desqueyroux ou l’itinéraire d’une femme libre". etudes-litteraires. Pristupljeno 23. IX 2010. [*mrtav link*]
3. ↑  Loddegaard, Ann. „The Silence of God in the Modern Catholic Novel". Forum on Public Policy. Arhivirano iz originala na datum 2016-09-10. Pristupljeno 2008.
4. ↑  François Mauriac, The Art of Fiction No. 2, *The Paris Review*, March 1953. pristup 4. IV 2010
5. ↑  *Nobel Lectures, Literature 1901–1967*, Editor Horst Frenz, Elsevier Publishing Company, Amsterdam, 1969. Accessed 29 November 2010
6. ↑  Sartre, J.-P. "M. François Mauriac et la liberté", *Nouvelle revue Française*, February, 1939
7. ↑  Audrey Tautou sera Thérèse B. pour Claude Miller Arhivirano 2010-05-16 na Wayback Machine-u. www.cinemovies.fr, 14 May 2010. pristup 4. XII 2010
**Tomislav Zuppa** (Split, 1906. – Zagreb 1980.) – hrvatski pjesnik i tekstopisac, profesor talijanskog i engleskog jezika

  

Rođen je u siromašnoj obitelji. Imao je tri brata i sestru. Tomislav je najmlađi. Diplomirao je talijanski i engleski jezik. Otišao je iz Splita u partizane 1943. Ranjen je u Bosni 1944. te prebačen na otok Vis i u Italiju, u Bari, gdje je postao časnikom za vezu pri engleskom stožeru. Preko Leccea, prebacivao je civile u egipatski El Shatt na sigurno. 

Poslije Drugog svjetskog rata, u Beogradu je radio u ministarstvu vanjskih poslova. Imenovan je za veleposlanika u Rimu, ali je iz osobnih razloga odustao. Vratio se u Split i postao knjigovođa u Splitskom nabavnom poduzeću. Nerado je radio taj posao, pa se 1948. s obitelji preselio u Zagreb i zaposlio u Komisiji državne kontrole. 

Osnovao je „Croatia film" i prvi filmski časopis u Jugoslaviji pod nazivom „Filmski vjesnik". Zbog cenzure, otišao je i osnovao Turistički biro, u kojem je radio s nizom poznatih grafičara. Volio je pisati. Pisao je novele i objavljivao ih u Vjesniku, Borbi i drugim tadašnjim dnevnim novinama. 

Napisao je niz pjesama, koje su postale općepoznate poput: „Galeb i ja", „Romanca", „Četiri stađuna", „Pismo ćali", „Naše malo misto", „Moja jube" i dr.

Na Splitskom festivalu, nagrada za tekst nosila je ime po njemu do 1990. Supruga Tomislava Zuppe,[*pojasniti*] bila je u mladosti glumica,[*pojasniti*] a sin Vjeran Zuppa je kazališni teoretičar i kritičar te književnik.
Ovo je članak o romanu.  Za lokaciju u berlinu, vidi Alexanderplatz.  Za željezničku stanicu, vidi Berlin Alexanderplatz (stanica).  Za TV-seriju, vidi Berlin Alexanderplatz (TV serija).  

***Berlin Alexanderplatz*** je roman njemačkog književnika Alfreda Döblina objavljen 1929. godine. Protagonist je Franz Biberkopf, sitni kriminalac koji nakon puštanja iz zatvora pokušava pronaći sreću i započeti iznova život na berlinskim ulicama, ali koga okolnosti na kraju vuku prema gradskom podzemlju i tragičnom raspletu. Roman karakterizira autentičan prikaz života radničke klase u weimarskom Berlinu, ali i neobičan stil u kome se osim klasičnog pripovijedanja koriste novinski članci i reference na druga književna djela. Berlin Alexanderplatz je doživio veliki uspjeh i smatra se jednim od najvećih romana njemačke književnosti 20. vijeka.

Dva puta je ekraniziran - godine 1931. kao igrani film te 1982. u Zapadnoj Njemačkoj kao mnogo poznatija TV-serija u režiji Rainera Wernera Fassbindera.

Izvori
------

Literatura
----------

* Bernhardt, Oliver (2007) (njemački). *Alfred Döblin*. Munich: Deutscher Taschenbuch Verlag. ISBN 978-3-423-31086-4.
* Jelavich, Peter (2006). *Berlin Alexanderplatz: Radio, Film, and the Death of Weimar Culture*. Berkeley: University of California Press. ISBN 978-0-520-25997-3.
* Sander, Gabriele (2001) (njemački). *Alfred Döblin*. Stuttgart: Reclam. ISBN 3-15-017632-8.
* Schoeller, Wilfried F. (2011) (njemački). *Alfred Döblin: Eine Biographie*. Munich: Carl Hanser. ISBN 3-446-23769-0.

Vanjske veze
------------

* [ Google
***Tico-Tico no Fubá*** je *choro* muzička kompozicija koju je godine 1917. napisao brazilski kompozitor Zequinha de Abreu. Originalni naslov je bio *Tico-Tico no Farelo*, ali se 1931. godine, kada je napisan tekst, ispostavilo kako ga je već bio iskoristio Jacomino Canhoto. Sa vremenom je postala jedna od najpopularnijih i najprepoznatljivijih choro, odnosno brazilskih muzičkih kompozicija. Tome je posebno doprinio Hollywood, odnosno Disneyev film *Saludos Amigos* iz 1942. godine. Jednu od najpopularnijih, odnosno najpoznatijih verzija je snimila Carmen Miranda za film *Copacabana* 1947. godine.

Godine 1952. je poslužila kao naslov istoimenog biografskog filma posvećenog Zequinhi de Abreuu.

Vanjske veze
------------

* 61 versions of Tico Tico at WFMU's blog
* Four hands and one guitar na YouTube Cecilia Siqueira and Fernando Lima
* Paco de Lucia na YouTube
* 
* Tico tico guitar

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 184820944
* LCCN: n2002066719
* GND: 1096836505

 |
**Općina Älvkarleby** (švedski: *Älvkarleby kommun*) je jedna od 
švedskih općina od 9,103 stanovnika na istoku Švedske. 

Administrativni centar općine je grad - Skutskär od 6,075 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Općina Älvkarleby prostire se u Grofoviji Uppsala, na površini od 213.37 km²

Preko teritorija općine u pravcu jug - sjever, protiče rijeka Dalälven koja tu ima i u ušće u 
Botnijski zaljev istočno od Skutskära.

Paralelno sa Dalälvenom poteže se 500 km dug, niski masiv Uppsalaåsen, sa najvišim vrhom od svega 55 metara.

Najveća naselja u općini su;

* Gårdskär
* Marma
* Skutskär (administrativni centar)
* Älvkarleby

Slapovi ispod Älvkarlebya poznati su među ribičima po izuzetnom bogatsvu lososa.

Historija
---------

Općina Älvkarleby formirana je 1. januara 1863. kada su ukinute parohije, kuriozum je što su općinske granice ostale 
gotovo iste do danas, što je neobično za Švedsku.

Jedan od najpoznatijih stanovnika Älvkarlebya bio je književnik i novinar Stig Dagerman, koji je rođen u Älvkarlebyu 1923. u njegovu čast se od 1996. dodjeljuje nagrada, istaknutim pojedincima, borcima za slobodu govora.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Uppsala" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 07. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Kommunfakta*" (švedski). Älvkarleby kommun. Pristupljeno 14. 07. 2015.

Vanjske veze
------------

***Älvkarleby (općina)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Älvkarleby* ()