recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Grb Grofovije Empúries.
Položaj Grofovije Empúries
Hug IV, grof od Empúriesa,i Pero Maça, gospodar Sangarréna za vrijeme protiv Maura na Mallorci oko 1229.
**Grofovija Empúries** (katalonski: ; latinski: ) je bila srednjovjekovna grofovija sa sjedištem u katalonskom gradu Empúries a koja je obuhvaćala oblast Peralada. Odgovara historijskoj *comarci* Empordà. 

Nakon što su ih Franci osvojili 785. godine, Empúries i Peralada su došli pod vlast Grofovije Girona. Oko 813. godine je Empúries sa Peraladom postala vlastita grofovija pod Ermengarom. On i drugi rani grofovi su najvjerojatnije bili vizigotskog porijekla. Godine 817. je Empúries ujedinjen sa Grofovijom pod kojom je ostao do 989. Od 835. do 844. Sunyer I je vladao Empúriesom i Peraladom dok je Alaric I vladao Roussillonom i Vallespirom. 

Nakon smrti Gausfreda I 989. godine, Roussillon i Empúries su se razdvohili. Gausfredov stariji sin Hug I je preuzeo Empúries dok je Giselbert I preuzeo Roussillon. Grofovska dinastija se održala do 1322. godine. Posljednji grof Hug VI ju je prodao Petru I od Riberagoze za baroniju Pego i gradove Xaló i Laguar (u Kraljevini Valenciji). Petar ih je kasnije zamijenio sa Rejmondom Berengarom I za grofoviju Prades 1341. Otada je Empúries bio apanaža Krune Aragona.

Popis grofova
-------------

* Ermengar 813-817
* Gaucelm 817-832 (ujedinjen s Roussillonom)
* Berengar Mudri 832-835
* Sunyer I 835-841 (ujedinjen s Roussillonom)
* Sunyer I 844-848, opet
* Vilim 848-850 (ujedinjen s Roussillonom)
* Isembart 850-852 (ujedinjen s Roussillonom)
* Odalric 852-858 (ujedinjen s Roussillonom)
* Unifred 858-862 (ujedinjen s Roussillonom)
* Sunyer II 862-915 (ujedinjen s Roussillonom)
* Dela 862-894, pridružen
* Gausbert 915-931 (ujedinjen s Roussillonom i Pereladom u jednu grofoviju)
* Bencion 915-916, pridružen
* Gausfred I 931-989, opet
* Hug I 989/91-1040
* Ponç I 1040-1078 (predao Pereladu, kao vikonstvo, svom sinu Berengaru)
* Hug II 1078-1116
* Ponç II 1116-1154, također kao Ponç Hug I
* Hug III 1154-1173
* Ponç III 1173-1200
* Ponç Hug II 1173-1175, pridružen, također poznat kao Ponç Hug d'Entença
* Hug IV 1200-1230
* Ponç IV 1230-1269, također kao Ponç Hug III
* Hug V 1269-1277
* Ponç V 1277-1313, također Ponç Hug IV (također vikont od Basa)
* Ponç VI 1313-1322, također kao Ponç Hug V *Malgauli* (također vikont od Basa)
* Marquesa 1322-1327
* Hug VI 1322-1325

Eksterni linkovi
----------------

***Grofovija Empúries*** na Wikimedijinoj ostavi

* Grofovi Empúriesa: Popis na katalonskom.
***Venera u krznu*** (njemački: ) je kratki roman austrijskog pisca Leopolda von Sacher-Masocha originalno objavljen 1870. godine. Zamišljen je kao drugi u nikada dovršenom ciklusu *Nasljedstvo Kaina*, a također je djelomično i autobiografskog karaktera, odnosno inspiriran autorovim ljubavnim odnosom sa barunicom Fanny Pistor. Protagonist je aristokrat po imenu Severin von Kusiemski postaje toliko općinjen sa ženom po imenu Wanda von Dunajew da je zamoli da ga drži kao roba. Radnja prikazuje kako se njihov odnos razvija dok ga ona vodi na putovanje Evropom davši mu lažni identitet sluge po imenu "Gregor".

*Venera u krznu* je postala najpoznatije djelo von Sacher-Masocha. Godine 1886. je austrijski psihijatar Richard von Krafft-Ebing upravo zahvaljujući njemu za parafiliju karakterističnu za protagonista počeo koristiti izraz mazohizam.

*Venera u krznu* je kasnije postala predmetom brojnih filmskih ekranizacija, a 1967. godine i pjesmu *Venus in Furs* američke rock-grupe *The Velvet Underground*.

Vanjske veze
------------

***Venera u krznu*** na Wikimedijinoj ostavi

* Besplatna e-knjiga: *Venus in Furs* na Projektu Gutenberg
* Leopold von Sacher-Masoch. *Venus im Pelz* (`de`)
Venecijanski prozor prema Robertu Adamu
Inačica Palladijeva prozora koju je razvio Lord Burlington, Claydon House, Engleska, 1757.
**Venecijanski prozor** (ponekad zvan i *palladijevski prozor*) je naziv za trodijelni prozor, kod kojeg je središnji dio najširi, te na vrhu zaključen lučno, dok su uži bočni dijelovi zaključeni ravnom gredom.

Lord Burlington: Venecijanski prozor Vile Chiswick, 1729.
Unatoč imenu, nije karakterističan samo za Veneciju i Veneto.

Premda se doimlje da proizlazi iz Palladijevog motiva, zapravo su ga, kao uostalom i Palladijev motiv, koristili već ranije Rafael i Bramante.

Kasnije ga osobito koristi Vincenzo Scamozzi, a preuzima Inigo Jones, te je vrlo čest u engleskoj arhitekturi 18.vijeka.

Javlja se i u verziji u kojoj ga reljefno obrubljuje veći vanjski luk. Tu je verziju razvio Lord Burlington iz crteža Andree Palladija, koristeći je u više svojih arhitektonskih ostvarenja, a nakon njega i mnogi drugi engleski arhitekti, do duboko u 19. vijek.

Bilješke
--------

1. ↑  Summerson 1991.
2. ↑  Summerson 1991.
3. ↑  Summerson 1991.

Literatura
----------

* Summerson 1991. – Summerson, John: The Classical Language of Architecture, London, 1991. str. 134. (s. v. Venetian window)

Vidi tekođer
------------

* Palladijev motiv
**Djebel Chambi** (čita se *Džebel Šambi*) je planina na zapadu Tunisa visoka 1544 metara.

Geografija
----------

Djebel Chambi je najviša planina u Tunisu, produžetak planinskog masiva Tel Atlasa. Planina leži u istoimenom nacionalnom parku koji se proteže od grada Kasserine do alžirske granice. Iako u parku nema stalnih vodotoka, on je dobro pošumljen u višim djelovima crnikom i alepskim borom, a u nižim žbunjem, ružmarinima, klekom i espartom. Područje je jedno od posljednjih staništa planinske gazele. U parku živi oko 8000 ljudi (podatak iz 1999) koji se bave stočarstvom, ratarstvom, pčelarstvom i šumarstvo. Park je ugrožen naročito u svojim nižim djelovima prekomjernom ispašom i deforestacijom (zbog ogrjeva). 
U sklopu parka djeluje i ekološki muzej. Administrativno podpada pod vilajet Kasserine, a najbliži grad je Kasserine.

Izvori
------

1. 1 2  „*Jebel Chambi, Tunisia*" (engleski). Peakbagger. Pristupljeno 11. 11. 2019.
2. 1 2 3 4  „*Biosphere Reserve Information*" (engleski). Unesco. Pristupljeno 11. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

***Djebel Chambi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Djebel Chamb* (na portalu Peakery) (`en`)
**Gromačnik** je mjesto u Brodsko-posavskoj županiji. Nalazi se u sastavu općine Sibinj. Prema popisu stanovnika iz 2001. godine ima 610 stanovnika.

Crkva u Gromačniku.

Zemljopis
---------

Gromačnik se nalazi istočno od Sibinja na južnim obroncima Dilj gore na cesti prema Slavonskome Brodu, susjedna naselja su Slobodnica i Bartolovci na zapadu te Brodski Varoš na istoku.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Gromačnik je imao 556 stanovnika, dok je 2001. godine imao 610 stanovnika, od čega 601 Hrvata. 

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑  Popis stanovništva Republike Hrvatske 2011. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Gromačnik** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Sibinj |
| --- |
| Bartolovci • Brčino • Čelikovići • Gornji Andrijevci • Grgurevići • Grižići • Gromačnik • Jakačina Mala • Ravan • Sibinj • Slobodnica • Završje |
Friedrich Leo (1851‒1914)
**Friedrich Leo** (10. jul 1851. – 15. januar 1914) bio je nemački klasični filolog. Rodio se u Regenwaldeu, u tadašnjoj provinciji Pomeraniji (današnji Resko u Poljskoj).

Akademska karijera
------------------

Od 1868. studirao je na Univerzitetu u Göttingenu, a nakon što je odslužio vojsku tokom francusko-pruskog rata, nastavio je studije na Univerzitetu u Bonnu, gde su mu predavali, između ostalih, Franz Bücheler i Hermann Usener. U to su vreme u Bonnu kao studenti boravili i Georg Kaibel, Friedrich von Duhn, Georg Dehio i Hans Delbrück. Diplomirao je 1873. i zatim krenuo u dugo putovanje po mediteranskim zemljama.

Godine 1881. postao je vanredni profesor na Univerzitetu u Kielu, a zatim je predavao na univerzitetima u Rostocku (1883), Strasbourgu (1888) i Göttingenu (1889). Na Univerzitetu u Göttingenu obavljao je dužnost rektora 1903/1904. godine, a jedan od kolega u toj akademskoj instituciji bio mu je Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff. Godine 1889. postao je član  Göttingenske akademije nauka.

Dela
----

Leo se u početku uglavnom bavio proučavanjem Senekinih tragedija i dela Venancija Fortunata. Kasnije je uglavnom proučavao Plautove komedije i, uopšte, najstariju rimsku književnost. Među njegovim poznatijim publikacijama su ove:

* *Die griechisch-römische Biographie nach ihrer literarischen Form*, 1901
* *Plautinische Forschungen* (= "Istraživanja o Plautu"), 1912
* *Geschichte der römischen Literatur* (= "Historija rimske književnosti"), 1913

Porodica
--------

Leo se 1883. oženio Cécileom Hensel (1858‒1928), kćerkom zemljoposednika i preduzetnika Sebastiana Hensela i praunukom kompozitorke Fanny Mendelssohn i slikara Wilhelma Hensela, koja je poticala od preduzetnika i filozofa Mosesa Mendelssohna i bila sestra filozofa Paula Hensela i matematičara Kurta Hensela. Leo i njegova supruga imali su troje dece: Eriku Brecht (1887-1949), pisca Ulricha Lea (1890–1964) i teologa Paula Lea (1893–1958).
**Grofovija Roussillon** (katalonski: , latinski: ) je bila jedna od katalonskih grofovija u Marci Hispanici ("Španska marka") za vrijeme srednjeg vijeka. Vladari grofovije su nosili titulu grofovi Roussillona, te imali vlast i posjede i sjeverno i južno od Pirineja.

Grofovija korijene vuče od vizigotske grofovije koju je oko 571. osnovao kralj Liuva I oko grada Ruscino, a čije je područje odgovaralo teritoriji biskupije Elna. Na tom području se primjena *Liber iudiciorum (*Gotskog zakonika) održala sve do 11. vijeka. 

Stara grofovija je prestala postojati kada su je godine 721. nakon invazije zauzeli Arapi. Najvjerojatnije oko godine 760. a najkasnije u doba Karla Velikog su je zauzeli Franci. U to doba je grofovija bila gotovo posve opustošena zahvaljujući arapskim pljačkaškim pohodima i franačkim kaznenim ekspedicijama. Prvi zapisi o franačkoj grofoviji datiraju od oko 780. kada je Karlo Veliki izdavao povelje o darovanju zemlje u području Narbonnea i Roussilona. 

Historijski izvori o franačkoj vlasti u 8. i 9. vijeku su relativno oskudni. Oko 817. se formalno ujedinila sa Grofovijom Empuries. Sa vremenom su tamošnji grofovi sticali sve više nezavisnosti u odnosu na svoje franačke, a kasnije i francuske sizerene. Krajem 10. vijeka je došlo do odvajanja Empuriesa, formaliziranog 1014. U Roussilonu se nedugo potom razvio pokret poznat kao Mir i primirje Božje, koji će se kasnije proširiti po Evropi. Godine 1172. ju je formalno preuzeo kralj Alfonso II od Aragona.

Fusnote
-------

V. također
----------

* Grofovi Roussillona
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Uhta**. Za druga značenja, v. Uhta (razvrstavanje).* |

**Uhta** (ruski: *Ухта*) je važni grad u Republici Komi u sjeverozapadnoj Rusiji. Nalazi se na rijeci Uhti, na 63° 33' sjever i 53° 38' istok, 325 km od Syktyvkara.

Naselje je osnovano kao "logorno mjesto" (ruski: "лагерный пункт") Čibju (ruski: *Чибью*) 1929. (prema nevelikoj rječici, koja se ulijeva u rijeku Uhtu). 1939. je preimenovano u selo Uhtu. Dobilo je gradski status 20. studenog 1943. kada je povezano sa Pečorskom prugom.

Broj stanovnika: 96.000 (2001.)

Uhta se nalazi u porječju rijeke Pečore, inače vrlo važnog naftno/plino- nosnog područja. Nešto od Uhtine nafte se lokalno rafinira; veći dio se odvodi cjevovodima u naftne rafinerije u Petrograd i u Moskvu.

Grad se proširio 40-ih i 50-ih godina 20. stolječa uporabom prisilne radne snage, koju su činili politički zatvorenici Staljinova režima.

11. srpnja 2005. eksplozija plina je ubila 16 ljudi u prodavaonici. Prema policijskim izvorima, izvor eksplozije je bio plinska boca.

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena Uhta Arhivirano 2009-04-12 na Wayback Machine-u
* Uhta - gradske stranice Arhivirano 2006-04-05 na Wayback Machine-u
* Info o gradu Arhivirano 2010-04-23 na Wayback Machine-u
* Biser ruskog sjevera - Uhta Arhivirano 2006-12-30 na Wayback Machine-u

***Uhta*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovo je članak o pljački iz 1950. godine.  Za pljačku iz 1981. godine, v. Pljačka Brink'sa (1981).  
**Velika pljačka Brink'sa** (engl. ) bila je oružana pljačka izvedena 17. januara 1950. u Bostonu u sjedištu tamošnje filijale Brink'sa, tvrtke za prijevoz novca. Izvela ju je grupa od jedanaest profesionalnih kriminalaca na čelu sa Josephom "Big Joe" McGuinessom, koja je nakon pažljivih priprema prodrla na drugi kat zgrade i na prepad zarobila petoricu zaposlenika koji su prebrojavali novac. Tokom akcije, koja je trajala pola sata, otuđeno je 1,218.211,29 US$ u gotovini i 1,557.183,38 US$ u vrijednosnim papirima, a što je predstavljalo dotadašnji rekord, i zbog čega je događaj proglašen "pljačkom stoljeća". Iako je Brink's raspisao nagradu od 100.000 US$ za informacije i iako se u istragu uključio FBI, istraga ispočetka nije dala rezultata, dijelom i zbog toga što su se počinitelji dogovorili da šest godina neće koristiti novac, a nakon čega bi trebala nastupiti zastara od krivičnog progona. Nekoliko članova bande je, međutim, u junu 1950. uhapšeno u Pensilvaniji i osuđeno na višegodišnje kazne zatvora zbog provale. Jedan od njih je bio Joseph "Specs" O'Keefe, koji se tokom suđenja posvađao s McGuinessom, te je postao metom plaćenog ubice; nakon što je preživio pokušaj ubistva, pristao je svjedočiti za FBI, zahvaljujući čemu su preostali članovi bande uhvaćeni i na kraju (osim O'Keefea, koji je dobio 4 godine) osuđeni na doživotni zatvor (iz koga su uvjetno pušteni) 1971. godine, s izuzetkom McGuinessa koji je umro u zatvoru).

Pljačka Brink'sa je kasnije postala predmetom nekoliko igranih filmova, uključujući *The Brink's Job* iz 1978. godine u režiji Williama Friedkina.

Vanjske veze
------------

* Article on the Great Brink's Robbery
* FBI - The Brinks Robbery
* Historical Photos: Boston's Great Brinks Robbery
Huli sa licem tradicionalno obojenim žutom bojom gline-ambwa. Kožu je premazao uljem mbagwa dobivenim iz jedne vrste drveta
**Huli**, jedno od transnovogvinejskih plemena u planinskim šumama provincije Southern Highlands (oko Tarija) i provincije Enga, Papua Nova Gvineja.

Huli su lovci i obrađivači tla koji su nastanjeni na visinama od oko 1.500 metara iznad mora. Muškarci i žene žive odvojeno, a organizirani su po klanovima (hamigini) i podklanovima (hamigini emene).

Odjeća je oskudna. Sastoji se od pregače-dambale, za muškarca, uz koju se nosi i torbica od vlakana (zvana nu) u kojoj obično drže duhan i bambusovu lulu-mundu be, ogledalce i češalj. Ženska nošnja sastoji se od travnate suknjice-hurwa. I muškarci i žene svoja lica boje tradicionalnom žutom glinom koju nazivaju ambwa.

Populacija im oznosi 65,000 (Kloss & McConnel 1981) ; 70,000 (1991 UBS).

Jezik Hulija je srodan jezicima skupina angal-kewa i enga .

Izvori
------

1. ↑  „The Huli People of Papua New Guinea". Arhivirano iz originala na datum 2010-09-18. Pristupljeno 2018-11-23.
2. ↑  Trans-New Guinea, Main Section, Central and Western, East New Guinea Highlands, West-Central

Eksterni linkovi
----------------

 Arhivirano 2005-10-25 na Wayback Machine-u Huli People of New Guinea (engleski)
**Cuilapa** nekad znana kao **Cuajiniguilapa** je općina od 47,448 i grad od 41,359na jugu Gvatemale u Departmanu Santa Rosa u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grad se prostire u meandru rijeke Los Esclavos, na trasi Panameričkog autoputa, udaljen 65 km jugoistočno od glavnog grada Ciudad Guatemale i isto toliko od granice sa Salvadorom.

Historija
---------

Za Pretkolumbovskih vremena u tom kraju živjelo je pleme Xinca, kad su španjolski konkvistadori zauzeli taj kraj - 1530. osnovali su današnji grad i nazvali ga *Nuestra Señora de los Dolores* i *Calendaría de los Esclavos*. On je prvi put dokumentiran u augustu1599. pod imenom - *Cuajiniquilapa*.

Kako se Cuajiniquilapa nalazila na važnom putu iz Salvadora do tadašnje prijestolnice Antigue Guatemale, - 1592. podignut je kameni most *Escalovos*, od 11 lukova dug 117, širok 16 m.

Do 1770. Cuilapa je izrasla u naselje od 117 porodica (800 stanovnika) i trgovište na važnom putu kojim je transportiran duhan iz Salvadora i Hondurasa.
Most je čuvao garnizon veličine jedne čete.

Kad je maju 1852. osnovan Departman Santa Rosa - Cuilapa je izabrana za prijestolnicu, taj je položaj nakratko izgubila nakon potresa 1913. kad je administracija preseljena u Barberenu.

To je potrajalo do 1920. kad je grad obnovljen.

Privreda
--------

Današnja Cuilapa je administrativno-trgovački centar i grad prehrambene industrije koja prerađuje šećernu trsku i kavu sa 
plantaža u okolici.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Cuilapa Municipality in Guatemala*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.3.2023.
2. 1 2 3 4 5  „*Cuilapa Guatemala*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 14.3.2023.
3. 1 2  „*Cuilapa in Santa Rosa*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.3.2023.
4. 1 2 3  „*Municipio de Cuilapa, Santa Rosa*" (španjolski). Aprende Guatemala. Pristupljeno 14.3.2023.
5. ↑  „*Río Los Esclavos*" (španjolski). Rios del Planeta. Pristupljeno 15.3. 2023.

Vanjske veze
------------

***Cuilapa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Cuilapa* (službene stranice) (`es`)
„Grimsby" preusmjerava ovdje. Za za grad u Kanadi, v. Grimsby (Ontario).

**Grimsby** (izgovor: [Grimsbi]) je lučki grad od 88,337 stanovnika na sjeveroistoku Engleske.

On je i administrativni centar unitarne jedinice North East Lincolnshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grimsby leži u Grofoviji Lincolnshire, na južnoj obali estuarija - Humber, udaljen 10 km od Sjevernog mora.

Historija
---------

Iako je za srednjeg vijeka bio važno trgovište, smješten nedaleko od lučice na Humberu, Grimsby je kasnije stagnirao jer mu je luka zbog stalnog zasipavanja postala preplitka. Početkom 19. vijeka skrenut je tok riječice Freshney sjevernije od grada, i tako je riješen problem zasipavanja luke, pa je nakon tog Grimsby izrastao u najveću britansku ribarsku luku. Dolazak željeznice sredinom 19. vijeka potaknuo je proširenje luke i rast grada.

Grimsby je i danas velika ribarska luka, iako ne više toliko značajna, jer je ribarstvo zapalo u krizu. U međuvremenu je izrastao u vodeći centar prehrambene industrije. Pored tog ima i snažnu kemijsku industriju i brojne druge tvornicekoje leže duž ušća Humber. Grimsby je također administrativni, servisni, trgovački i obrazovni i za većinu sjevernog Lincolnshira.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Norveška Tromsø, Norveška
* Njemačka Bremerhaven, Njemačka
* Gambija Banjul, Gambija
* Francuska Dieppe, Francuska
* Island Akureyri, Island

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Yorkshire and the Humber" (engleski). City population. Pristupljeno 20. 12. 2016.
2. 1 2 3 4  „*Grimsby*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 19. 12. 2016.

Vanjske veze
------------

***Grimsby*** na Wikimedijinoj ostavi

* Visit Grimsby (`en`)
Terry Larkin
***Terry Larkin*** (**Frank S. Larkin**) (? - *Brooklyn*, 16.9. 1894.) bio je američki profesionalni igrač bejzbola iz 19. vijeka. Igrao je na položaju pitchera, ali i povremeno udarao

Larkin, je debitirao 1876. za New York Mutualse. Godine 1877 je bacao za Hartford Dark Blues, a potom prešao u *Chicago White Stockings* za koje je igrao 1878. i 1879. Međutim, usred sezone 1879. mu je oslabila ruka, a nakon što je igrao za *Troy Trojans* 1880, Larkin je napustio bejzbol.

Larkin je na sebe privukao 24.4. 1883 kada je revolverom ranio suprugu i policajca, a potom pokušao izvršiti samoubistvo. To je ponovno pokušao sljedeći dan. Larkinova supruga je međutim odustala od krivične prijave, te je pušten od strane policije.

Larkin je 18.2. 1884. bio uhapšen od strane policije nakon što je revolverom prijetio ocu. Ponovno je pušten, a potom je postao članom *Richmond Virginians*, bejzbol kluba koji se u okviru American Association natjecao kao zamjena za raspušteni *Washington Nationals*. To mu je bio posljednji nastup u MLB.

Larkin je potom pokušao svog bivšeg poslodavca izazvati na dvoboj pištoljima, zbog čega je smješten u duševnu bolnicu. Tamo je 16.9. 1894 izvršio samoubistvo prerezavši britvom svoj grkljan.

Vanjski linkovi
---------------

* Baseball-Reference.com - statistike i analiza karijere
* The Daily Star article referencing Larkin Arhivirano 2006-05-23 na Wayback Machine-u
* Deadballera.com list of player suicides
* Charlton's Baseball Chronology at BaseballLibrary.com Arhivirano 2006-12-08 na Wayback Machine-u
**Grímsey** je najsjeverniji islandski naseljeni otok koji leži u Grenlandskom moru, udaljen oko 80 km sjeverno od grada Akureyrija.

Geografija
----------

Grímsey je mali brdoviti otok (najviša točka 105 m) nepristupačnih obala, dug 5 km, ukupne površine od 5,3 km², na kom živi 103 ljudi. Stanovništvo se najviše bavi ribarstvom. Otok leži unutar Arktičkog kruga, udaljen nekih 40 km od obala Islanda, a jedino naselje Sandvík nalazi se na južnom kraju otoka, smješteno oko male luke koja je jedini pristupačni dio obale jer su svuda okolo klifovi. Sjevernije od Grímseya leži nenaseljeni otočić Kolbeinsey, a tridesetak kilometara južnije otočić Flateyej. Ribari iz Grimseya plove svojim malim brodovima i puno dalje na sjever u Arktički ocean, koji se često pretvara u olujni pakao s valovima visokim do 15 metara.

Otok je poznat po hiljadama ptica koje se gnijezde na njegovim stijenovitim klifovima u ljeto kad dan traje 24 sata. Tokom zime kad je dnevna svjetlost vrlo kratka, većina morskih ptica odleti s otoka na otvoreno more. Otok ima crkvu, školu mali aerodrom i dva pansiona. S kopnom je povezan trajektom koji plovi tri puta tjedno.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Grímsey*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 2. 3. 2014.
2. 1 2 3 4  „*Grimsey Island*" (engleski). Geislagata 9, 600 Akureyri. Pristupljeno 2. 3. 2014.

Vanjske veze
------------

***Grímsey*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Grimsey Island* (`en`)}

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 4998152139990911100004

 |
**Gorja Krušica** je ribarsko naselje u Hrvatskoj, nalazi se na otoku Šolti Komiža u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Prema popisu stanovništva iz 2011. naselje nije imalo stanovnika. Naselje se nalazi na sjevernoj stani otoka Šolte na dnu uvale koja je otvorena prema istoku.

Prema Urbanističkom planu otoka Šolte, područje naselja Gornje Krušice definirano je na slijedeći način: izgrađeni dijelovi područja, neizgrađeni dijelovi područja, zaštitne zelene površine, područja športsko-rekreacijske namjene i kupalište. (2) U akvatoriju obalnog naselja Gornja Krušica planirana su privezišta u okviru daljnjeg turističkog razvoja i odvijanja pomorskog prometa. Gornja Krušica pripada Gornjem Selu.

Povijest
--------

Gornja Krušica je ribarsko mjesto sa starim kamenim kućama i novoizgrađenim kućama u kojima se nudi privatni smještaj. S obližnjom Stomorskom povezana je cestom.

Gospodarstvo
------------

Ribarstvo i turizam. U naselju je mala lučica u kojoj su brodovi lokalnih mještana. U naselju nema ugostiteljskih objekata ni trgovine.

Vidi još
--------

* Popis napuštenih naselja u Hrvatskoj
* Abecedni popis naselja u Republici Hrvatskoj

Izvori
------

* Krušica Arhivirano 2014-02-22 na Wayback Machine-u
* Službeni glasnik Općine Šolta 5/2011
* RD u suradnji s TZ općine Šolta predstavlja Šoltu!  Arhivirano 2014-02-21 na Wayback Machine-u

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Gornja Krušica (Šolta)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Uru-Chipaya**, ime dano porodici indijanskih jezika u područjima Bolivije, čija je moguća srodnost sa starim populacijama Arawaka, kojima se još u andskim predjelima pripisuje Indijance Chango i Puquina. Porodica Uru-Chipaya, povezuje se i sa porodicom Mayan, u veliku porodicu Macro-Mayan, a obuhvaća istoimena plemena po kojima je dobila ime. 

Uru Indijanci sebe nazivaju Kot'suñ (na uru jeziku "gente del lago"; jezerski narod) i nastanjeni su na plovećim otocima na jezeru Titicaca i na rijeci Desaguadero, i sebe smatraju najstarijim narodom naa bolivijskom altiplanu. Pleme Chipaya živi u područjku slane pustinje (slanjača) Salar de Coipasa, a njihov ogranak Morato kod jezera Lago Poopó. 

Neki autori tvrde da Uru Indijanci svoj jezik nazivaju pukina ili bukina (Métraux, 1935b: 89) kako bi ga razlikovali od ajmarskog. Uruquilla kako se još naziva jezik uru, da nije isto što i pukina (puquina) i uru, govore stari dokumenti iz ranog 16. stoljeća. Do zbrke sa imenima koji su izavali raspravu u jezičnim krugovima,izazvao je proces pukinizacije nekih Urukilla Indijanaca, koji su kasnije ajmarizirani. Naziv Urukilla nekad je označavao posebnu etničku skupinu koja se spominje uz Indijance Uru, Aymara i Sevaroyo (Espinoza Soriano, 1575-1577, gdje se kaže da su uru među njima najmalobrojniji. 

Jedini izdanak pukina jezika danas je callahuaya, kojim govore Indijanci Callahuaya sjeveroistočno od jezera Titicaca, a na glasu su kao iscjeljitelji. Uru Indijanci sve više preuzimaju kastiljski i quechua jezik i polako se tope u druge populacije.

Izvori
------

1. ↑  Uchumataqu: the lost language of the Urus of Bolivia
2. ↑   Uru - Chipaya
3. ↑  Uchumataqu: the lost language of the Urus of Bolivia

Vanjske poveznice
-----------------

* Uru-Chipaya
* Language Family Trees: Uru-Chipaya
* Tree for Uru-Chipaya Arhivirano 2010-11-16 na Wayback Machine-u
Područje Plodnog polumjeseca, oko 7500 pne, sa glavnim nalazištima.

**Göbekli Tepe** je arheološko nalazište, oblika malog uzvišenja, visina 15 m i prečnika oko 300 m, u turskoj pokrajini Anadolija. Prvi put je registrovan 1963. god. prilikom probnih ispitivanja, a sistematski je istražen 1993. god, pod rukovodstvom Klaus Schmidta iz Njemačkog arheološkog instituta.

Nalazi potiču iz dva perioda. U prvom, koje se datira u Predkeramički neolit A, oko 10000 - 8000. pne, nalazište je služilo vjerovatno u društvene odnosno ritualne svrhe. Više od 200 T- kamenih stubova, najstarijih svjetskih megalitskih struktura, podignuto je u oko 20 krugova. Svaki stub je visok oko 6 m. i težak do 10 tona. Procjenjuje se da je bilo potrebno oko 500 osoba da ga premjeste sa udaljenosti 100–500 m. Zabodeni su u stjenovito tlo, bez mogućnosti rušenja ili vađenja. 
[[File:|mini|desno|Stub iz stratuma III sa reljefom životinja: goveče, lisica, i labud]]
U drugom periodu, koji pripada Predkeramičkom neolitu B, stubovi su manjih dimenzija i stoje u pravougaonim prostorijama sa podom od polirane mineralne (kalcijum) podloge. Mnogi detalji megalitskih struktura su još nejasni. Od 2018. god nalazi se na UNESCO-ovoj Listi svjetske baštine.

Tumačenja
---------

I ako nalazište formalno pripada dobu ranog neolita, tragovi domesticiranih biljaka i životinja nisu pronađeni. Stanovnici su vjerovatno bili lovci i skupljači koji su tokom godine živjeli u okolnim naseljima.

Prema arheologu Klausu Šmitu Göbekli Tepe je najstarije svetilište, otkriveno bilo gdje u svijetu. Bio je hodočašće, katedrala na brdu, za stanovništvo u krugu od 150 km. U tom radijusu nađena su mala uzvišenja, takođe sa T-stubovima manjih dimenzija. Bila su to društveno - ritualna mjesta lokalnog karaktera. Ostaci dijelova divljih životinjskih vrsta, pronađeni u bliskoj okolini, potvrda su žrtvovanja životinja u obredne svrhe. Hram je bio kultni centar smrti, a isklesane životinje na stubovima su bile zaštita. Moguće da je podizan, između ostalog, u čast prvih domesticiranih vrsta pšenice.

Pronađene su i brojne čovjekolike figure. Početkom 8. og milenijuma, pojavom agrikulture i domaćih životinja kompleks je izgubio važnost.

O važnosti ovog otkrića, zbog činjenice da su ga izgradili lovci-skupljači prije neolitske revolucije govore dvije izjave. Istraživač lokaliteta Klaus Schmidt izjavio je: *Najprije dolazi hram, a onda grad*. Ian Hodder sa Stanford Univerziteta rekao je: *Göbekli Tepe mijenja sve*.

Vanjski linkovi
---------------

* Zvanična stranica Arhivirano 2019-10-03 na Wayback Machine-u
* 3D model

***Göbekli Tepe*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovo je članak o njemačkom muzičaru.  Za "plemenitog" i pristojnog muškarca, v. Džentlmen.  
Gentleman (2013)
**Tilman Oto** (nem. *Tilmann Otto* ) (19. april, 1975, Osnabrik, Nemačka) poznatiji kao **Džentlman** (engl. ) je nemački rege muzičar. Važi za jednog od najpopularnijih rege muzičara van Jamajke.

Živi u Kelnu, ali ponekad navodi Jamajku kao svoju drugu kuću.

Već sa 17 godina je posetio Jamajku i od tada mu kolevka reggae muzike predstavlja drugi dom. Veliki uticaj na Džentlman su imali čuveni muzičari poput Denisa Brauna, Gregorija Ajzaksa, Boba Marlija.

Za sebe kaže da je ljubitelj svake muzike koja dolazi iz srca, ali da rege muzika, posebno roots reggae sadrži mnogo istine i mudrosti u svojim tekstovima. 

Vreme koje redovno provodi u Kingstonu, muzika koju stvara i tekstovi koje pise ucinilo je da Gentleman i u reggae postojbini postane popularan i cenjen. Prva tri studijska albuma "Trodin On", "Journey To Jah" i "Confidence", te pesme poput "Dem Gone", "Superior" i "Send A Prayer" vec danas su klasici reggae žanra. 

Danas, Džentlman sa The Far East Bandom promovise svoj četvrti album "Another Intensity".

Diskografija
------------

* **1999.** – *Trodin On*
* **2002.** – *Journey To Jah*
* **2003.** – *Gentleman & The Far East Band Live*
* **2004.** – *Confidence*
* **2007.** – *Another Intensity*
* **2010.** – *Diversity*

Egzit 2008
----------

Zajedno sa The Far East Bandom nastupao je na Egzitu (10. jula).

Spoljašnje veze
---------------

***Gentleman (muzičar)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvaničan sajt
* gentleman-music.com
**Gentile da Fabriano**, *Poklonstvo kraljeva*, 1423. tempera na drvu, 302 x 282 cm, Galerija Uffizi, Firenca.
**Gentile da Fabriano** (pravog imena **Gentile di Niccolò di Giovanni Massi**) bio je talijanski ranorenesansni slikar (*Fabriano*, oko 1370. – Rim, 1427.).

Biografija i djela
------------------

**Majka Božja s Djetetom**, 1416. ulje na platnu, 41 × 36 cm, Pisa.
U prvoj fazi slika u duhu kasne gotike bliske poetičnom slikarstvu sienskih majstora Simonea Martinija i Lucca da Monaca. 
Poslije rabi elemente ranorenesansnog likovnog izraza.

Remek-djelo **Poklonstvo kraljeva** naslikao bogatim harmonijama boja i toplu zlatnu sjaju. Narativna kompozicija prikazana je s mnogo fantazije, a brojni su detalji minuciozno izvedeni (kao odjeća kraljeva i njihove pratnje).

Od ostalih njegovih djela poznata su **Poliptih obitelji Quaratesi**; freske u Orvietu; **Majke Božje s Djetetom** u Pisi, Milanu i Berlinu i dr.

Silno utjecao na Pisanella i na začetnika venecijanskog renesansnog slikarstva – J. Bellinija.

***Gentile da Fabriano*** na Wikimedijinoj ostavi
Rimske tvrđave u WalesuRimske tvrđave u Walesu
Historija **Walesa u rimsko doba** počela je godine 48. kada je na područje današnjeg Walesa pokrenuta rimska vojna invazija od strane guvernera Britanije. Osvajanje je okončano godine 78. a rimska vlast se nakon toga održala sve dok područje Walesa nije napušteno oko godine 383. Oblast Walesa se nakon osvajanja, zajedno sa njegovim stanovništvom, smatralo dijelom rimske Britanije bez nekog vlastitog identiteta, i takav status je zadržalo sve do kraja rimske vlasti.

Za rimsku vlast u današnjem Walesu je karakteristično da je imala značajke vojne okupacije, a da su jedini izuzetak od toga predstavlja obalna područja današnjeg Južnog Walesa istočno poluotoka Gower, gdje su bili vidljivi tragovi romanizacije, kao i na nekoliko južnih arheoloških nalazišta među koje spadai Carmarthen. U južnom dijelu današnjeg Walesa se nalazi i Caerwent, jedini grad koga su podigli Rimljani. Wales je u to doba bio poznat kao izvor mineralnih sirovina, te su Rimljani intenzivno koristili inženjersku tehnologiju kako bi iskopali velike količine zlata, bakra i olova, kao i manje količine drugih metala kao što su cink i srebro.

Period rimske vlasti u Walesu je, pak, daleko poznatiji po ranim osvajačkim pohodima koje je karakterizirao žestok, ali na kraju neuspješan otpor lokalnih plemena kao što su Siluri i Ordoviki. Osim tragova gradskih naselja na jugu, rimski arheološki artefakti u Walesu se u potpunosti vezuju uz vojne puteve i fortifikaciju.

Eksterni linkovi
----------------

* Royal Commission on the Ancient and Historical Monuments of Wales
* Roman Wales on the RCAHMW website Arhivirano 2012-02-18 na Wayback Machine-u
* Clwyd-Powys Archaeological Trust info on Roman Wales Arhivirano 2016-03-03 na Wayback Machine-u
* 58 pages of artifacts and places associated with Roman Wales on Gathering the Jewels the website of Welsh cultural history
* Iron Age and Roman Coins in Wales : A study by Cardiff University
**Trstenik** je naselje na Ćićariji , u općini Lanišće, na 697 m nadmorske visine, 8 km sjeverozapadno od općinskoga središta Lanišća. Smješteno je na cesti koja od Lanišća vodi za Dane (Lanišće) I Vodice (Lanišće), u blizini raskrižja za Brest (Lanišće) i Buzet, na maloj uzvisini između dviju uzdužnih dolina. Stanovnici se tradicionalno bave stočarstvom i poljodjelstvom, a živjeli su najviše od prodaje mlijeka i drva. Prema popisima stanovništva potkraj XIX. st. Trstenik je brojio 223 stanovnika, a nakon toga stalno gubi stanovništvo, te polagano izumire.

Povijest
--------

Području Trstenika bilo je dio Rašporske gospoštije, pa je s njom pripalo i Veneciji (1394). Dobro su sačuvani struktura naselja, stambena i gospodarska arhitektura s početka XX. st. izvorna organizacija prostora, te tipična zatvorena dvorišta s visokim zidovima i širokim ulaznim vratima. Na najvišoj je koti groblje s crkvom sv. Lucije, koja ima maleni četvrtasti zvonik na pročelju pokraj ulaznih vrata.

Stanovništvo
------------

Po popisu iz 2001. , u selu su živjela samo 4 stanovnika.

Znamenitosti
------------

* Crkva sv. Lucije (prvi put se spominje 1580. godine)

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Lanišće |
| --- |
| Brest • Brgudac • Dane • Jelovice • Klenovšćak • Kropinjak • Lanišće • Podgaće • Prapoće • Račja Vas • Rašpor • Slum • Trstenik • Vodice |  |
**Zvjezdače** *(Asteroidea)* su razred pokretnih morskih životinja iz koljena bodljikaša sploštena tijela na kojemu se ističu krakovi.

Vršak kraka je uvijek savinut prema gore
Kvrgava zvjezdača ili velika križnjača *(Marthasterias glacialis)*
Narančasta križalina *(Astropecten aranciacus)*
Tvrda zvjezdača *(Hacelia attenuata)*

Građa tijela
------------

Većina zvjezdača ima pet krakova koji izlaze iz središnjeg dijela tijela (ploče). Postoje vrste i s većim brojem krakova. Kraci su najširi na mjestu gdje se sastaju s pločom, prema vrhu se sužavaju. S donje strane krakova nalaze se mnoge prionljive nožice, često u dva reda, rjeđe u 4 reda. Na kraju svakog kraka je neparna nožica koja se koristi kao pokretno vršno ticalo koje s donje strane ima osjetilo za vid. Kako su vrhovi krakova zvjezdača okrenuti prema gore oči zvjezdača su okrenute prema svjetlu. U kracima je čvrst skelet od djelića koji su međusobno zglobno spojeni kao kralješci u kralježnici. S gornje strane zvjezdače su često vrlo živih boja, usnena strana im je okrenuta prema dnu. Na koži zvjezdača se nalaze pokretne i nepokretne bodlje, štipaljke, male izbočine (papule). Kroz papule dišu i izbacuju suvišnu tvar.

Prehrana
--------

Hrane se životinjskom hranom. Sitniji plijen uvlače u tijelo a na krupniji plijen npr. školjkaše, rakove, ježince kroz usta izbace želudac te ga njime obuhvate i ubiju probavnim sokovima.

Razmnožavanje
-------------

Zvjezdače su uglavnom razdvojena spola, izuzetak je petokutna zvjezdača kojoj su mlade jedinke muškog spola, a starije ženke. Jaja se najčešće oplođuju u moru.

Porodice i vrste
----------------

Poznato je oko 2000 vrsta. Zvjezdače iz porodice *Brisingidae* vanjskim izgledom podsjećaju na zmijače, u Jadranskom moru živi *Brisingella coronata*. Iz porodice *Asteriidae* u Jadranskom moru žive bodljikava zvjezdača *(Coscinasterias tenuispina)* i kvrgava zvjezdača ili velika križnjača *(Marthasterias glacialis)*, iz porodice *Astropectinidae* narančasta križalina *(Astropecten aranciacus)*, *A. bispinosus*, *A. spinulosus*, *A. irregularis*, iz porodice *Asterinidae* petokutna zvjezdača *(Anseropoda placenta)*, *Asterina gibbosa*, iz porodice *Echinasteridae* crvena zvjezdača *(Echinaster sepositus)*, iz porodice *Ophiasteridae* tvrda zvjezdača *(Hacelia attenuata)* i zakonom zaštićena ljubičasta zvjezdača *(Ophidiaster ophidianus)*, iz porodice *Solasteridae* suncotračka *(Solister Papposus)* ima 8-14 krakova itd.

Izvori
------

1. ↑  Ivo Matoničkin, Ivan Habdija, Biserka Primc-Habdija, Beskralješnjaci, biologija viših avertebrata, Školska knjiga, Zagreb, 1999. ISBN 953-0-30824-8

***Zvjezdače*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostale upotrebe, v. Trstena.*

  
Koordinate: 49° 21′ 42" SGŠ, 19° 36′ 38" IGD

**Trstena** (slov. *Trstená*, mađ. *Trsztena*, nem. *B[r]ingenstadt*, polj. *Trzciana*) je grad u Slovačkoj, koji se nalazi u okviru Žilinskog kraja, gde je u sastavu okruga Tvrdošin.

Prirodni uslovi
---------------

Trstena je smeštena u krajnje severnom delu države, blizu državne granice sa Poljskom - 6 km severno od grada. Glavni grad države, Bratislava, nalazi se 280 kilometara južno od grada.

**Reljef**: Trstena se razvila u slovačkom delu planinskog bila Visokih Tatri, koji su ovde granica sa Poljskom. Naselje se nalazi u prostranoj Oravskoj kotlini, ispod planina. Područje oko grada je planinsko, na približno 610 metara nadmorske visine.

**Klima**: Klima u Trsteni je oštrija umereno kontinentalna zbog znatne nadmorske visine.

**Vode**: Trstena se razvila na reci Oravici. Blizu grada je i Oravsko jezero, najveće u državi.

Istorija
--------

Ljudska naselja na ovom prostoru vezuje se još za vreme praistorije. Naselje pod današnjim imenom prvi put se spominje u 1371. a već 1424. godine Trstena se spominje kao grad.

Krajem 1918. Trstena je postala deo novoosnovane Čehoslovačke. U vreme komunizma došlo je do nagle industrijalizacije, pa i do naglog povećanja stanovništva. Posle osamostaljenja Slovačke grad je postao njeno opštinsko središte, ali je došlo do privrednih teškoća u vreme tranzicije.

Stanovništvo
------------

Danas Trstena ima nešto preko 7.500 stanovnika i poslednjih godina broj stanovnika stagnira.

**Etnički sastav**: Po popisu iz 2001. sastav je sledeći:

* Slovaci - 98,8%,
* Poljaci - 0,4%,
* ostali.

**Verski sastav**: Po popisu iz 2001. sastav je sledeći:

* rimokatolici - 94,3%,
* ateisti - 3,3%,
* luterani - 0,8%,
* ostali.

Spoljašnje veze
---------------

***Trstena (Žilina)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.trstena.sk Zvanična stranica grada Trstene

| * p
* r
* u
Okrug Tvrdošin (2 + 13) |
| --- |
| **Gradovi** | **Tvrdošin**  • Trstena |
| **Naseljena mjesta** | Brezovica  • Vitanova  • Zabjedovo  • Zuberec  • Ljesek  • Njižna  • Oravski Bjeli Potok  • Podbjel  • Suha Hora  • Habovka  • Hladovka  • Čimhova  • Štefanov na Oravi |


| * p
* r
* u
 Gradovi u Žilinskom kraju |
| --- |
|  | **Žilina** • Bitča • Vrutki • Dolni Kubin • Kisucke Nove Mesto • Krasno nad Kisucou • Liptovski Grad • Liptovski Mikulaš • Martin • Namestovo • Rajec • Rajecke Teplice • Ružomberok • Tvrdošin • Trstena • Turzovka • Turčjanske Tjeplice • Čadca |  |
Glauk i Diomed razmenjuju darove; predstava na atičkoj pelici crvenofiguralnog stila, oko 420. pne.
**Glauk** (starogrčki: , u vezi s γλαυκός = "blistav") bio je, u grčkoj mitologiji, sin Hipoloha, unuk Belerofonta i praunuk korintskog kralja Glauka, Sizifovog sina. Sa svojim bliskim prijateljem Sarpedonom predvodio je Likijce u trojanskom ratu, u kojem se borio na strani Trojanaca.

Pod Trojom Glauk se pokazao kao izuzetno hrabar ratnik i jedan od najistaknutijih koji su se borili na strani Trojanaca; tokom rata ubio je četvoricu neprijatelja. Kad se na bojnom polju našao oči u oči s Diomedom, dvojica junaka su se prepoznali i, sećajući se prijateljstva svojih predaka (budući da su Diomedov deda Enej i Glaukov deda Belerofont bili veliki prijatelji), razmenili su darove: Diomed je Glauku poklonio svoje oružje, a Glauk je Diomedu dao svoj oklop sačinjen od zlata. Kad je bio smrtno ranjen, Sarpedon je na samrti zavetovao Glauka da osveti njegovu smrt, a kad je i njega samoga ranio Teukro, Glauk je od Apolona izmolio da mu isceli ranu, kako bi se vratio u bitku i sprečio da Sarpedonovo telo padne u neprijateljske ruke.

Glauk je poginuo od Ajantove ruke tokom borbi oko Ahilejevog mrtvog tela. Glaukovo je telo Apolon preneo u Likiju, gde je Glauk poštovan kao božansko biće i smatran pretkom kraljevske dinastije.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867). „Glaucus (2)". u: Smith, William. *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. **1**. Boston. str. 21.
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.

| * p
* r
* u
Trojanski ciklus |
| --- |
| Epopeje | 
* *Kiparska pesma*
* *Ilijada*
* *Etiopida*
* *Mala Ilijada*
* *Razorenje Ilija*
* *Povratak*
* *Odiseja*
* *Telegonija*

 |
| Autori | 
* Homer
* Kiklički pesnici

 |
| Lokaliteti | 
* Troja
* Sparta
* Mikena
* Ida
* Aulida
* Taurida
* Itaka

 |
| Glavne ličnosti | 

|  |  |
| --- | --- |
| Božanstva | 
* Olimpska božanstva
* Erida

 |
| Ahejci | 
* Helena
* Menelaj
* Agamemnon
* Klitemnestra
* Ifigenija
* Ahilej
* Patroklo
* Neoptolem
* Kalhant
* Nestor
* Diomed
* Ajant
* Mali Ajant
* Odisej
* Penelopa
* Telemah

 |
| Trojanci i njihovi saveznici | 
* Prijam
* Hekuba
* Paris
* Hektor
* Andromaha
* Kasandra
* Sarpedon
* Glauk (Hipolohov sin)
* Res Tračanin
* Eneja
* Memnon
* Pentesileja i Amazonke
* Laokoont

 |

 |
Koordinate: 36°32′17″N 128°31′14″E﻿ / ﻿36.53806°N 128.52056°E﻿ / 36.53806; 128.52056

**Hahoe selo u Gyeongju** (hangul: 안동하회마을; hanja: 安東河回마을) je tradicionalno selo koje potječe iz 16. stoljeća, za vladavine dinastije Joseon (1392.-1910.), a nalazi se u podnožu planine Namsan, dok ga na sjeveru graniči litica Buyongdae u općini Andong, sjeveroistočno od grada Gyeongjua, pokrajina Sjeverni Gyeongsan (Južna Koreja). Selo svojim položajem i planom predstavlja snažan utjecaj aristokratske konfucijanske kulture ranog Joseon razdoblja, te je ovaj vrijedni spomenik narodne kulture 2010. godine upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji, zajedno sa selom Yangdong.

Selo je osnovao klan Ryu iz grada Pungsana, koji je selo organizirao oko svoje vile u duhu korejske filozofije *pungsu* (geomancija), i to u u obliku cvijeta lotusa s dva zareza. U njemu su sačuvane i drvene kuće seoskih gospodara, pripadnika klana Yu, paviljoni i obrazovne konfucijanske dvorane (koji čine 6 korejskih nacionalnih blaga), ali i skupine blatnih jednokatnica sa slamnatim krovom u kojima je živio običan puk. Ovakvom organizacijom oblik sela naglašava strogu društvenu strukturu feudalnog i klanskog društva dinastije Joseon. U selu je sačuvana narodna tradicija plesa s maskama, tzv. festival *Byeonlsin-gut* u kojemu su šamani slavili seoske duhove. U hramu Yongmogak je pronađena kolekcija knjiga među kojima je bila i Chingbirok (nacionalno blago br. 132.), u kojoj je opisana japanska invazija 1592. godine (Imjin rat).

Pjesnici 17. i 18. stoljeća su opjevali ljepote ovih sela okruženih slikovitim planinskim krajolikom sa šumama i rijekama.

* Panorama HoehoaPanorama Hoehoa
* Ulica u seluUlica u selu
* Jedan obiteljski posjedJedan obiteljski posjed
* Tradicionalne korejske maske za šamanski festival Byeonlsin-gutTradicionalne korejske maske za šamanski festival *Byeonlsin-gut*
* Tradicionalna lončarija JangdokTradicionalna lončarija *Jangdok*

Vanjske veze
------------

* Službena stranica sela Hahoe (kor.)
* Svjetska baština u Koreji (pdf) (`en`)

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Hahoe** |

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Južnoj Koreji |
| --- |
|  | 
Palača Changdeokgung u Seulu  • Dolmeni Gochanga, Hwasuna i Ganghwadoa  • Historijska korejska sela: Hahoe i Yangdong  • Historijska mjesta u Gyeongju  • Utvrda Hwaseong u Suwonu  • Vulkanski otok Jeju i njegove vulkanske cijevi  • Svetište Jongmyo u Seulu  • Kraljevske grobnice dinastije Joseon  • Janggyeong Panjeon, skladište spisa *Tripitaka Koreana* u hramu Haeinsa  • Hram u stijeni Seokguram i hram Bulguksa u Gyeongju
 | Zastava Južne Koreje |
| **Nematerijalna svjetska baština Južne Koreje**
Dvorski ples Cheoyongmu  • Žetveni ritual Ganggangsullae  • Festival Gangneung Danoje  • Ritual Jeju Chilmeoridang Yeongdeunggut  • Glazbeni kraljevski ritual predaka u hramu Jongmyo, Jongmyo jerye  • Namsadang Nori, narodni klauni lutalice  • Epsko pjevanje Pansori  • Budistički ritual Yeongsanjae
 |
**Zvonimir Mršić** (Koprivnica, 9. siječnja 1966.), hrvatski menadžer, gospodarstvenik, političar, predsjednik Uprave Podravke.

Vojnu gimnaziju polazio je u Zagrebu. Diplomirao je 1990. općenarodnu obranu i društvenu samozaštitu i novinarstvo na Fakultetu političkih znanosti u Zagrebu. Od 1990. do 1998. obavlja dužnost direktora Službe za odnose s javnošću u *Podravki d.d.* Od 1997. do 1999. zamjenik je gradonačelnika Grada Koprivnice. Apsolvirao poslijediplomski studij na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu. Završio FBA - Fundamentals of Business Administration na Ekonomskom fakultetu u Zagrebu. 

U razdoblju od svibnja do listopada 2000. voditelj je službe za odnose s javnošću i protokol Grada Zagreba, a od listopada 2000. do lipnja 2001. direktor je Službe za odnose s investitorima u Podravki d.d.

Od lipnja 2001. do veljače 2012. gradonačelnik je Grada Koprivnice. Bio je član Nadzornog odbora koprivničke Podravke, a od veljače 2012. predsjednik je uprave toga poduzeća. 

Objavio je velik broj novinskih tekstova s područja dioničarstva i investiranja. Sudjelovao je u brojnim konferencijama i kongresima o investiranju i odnosima s javnošću. Urednik je nekoliko knjiga i autor prvog edukativnog filma s područja promocije.

Predsjednik je Odbora za lokalnu područnu (regionalnu= samoupravu Hrvatskog sabora. Član je SDP-a. Ponovo izabran za saborskog zastupnika 2011. godine.

Predsjednik je nacionalnog komiteta IPRA-e (*International Public Relations Association*) i *Council Member* u Londonu te član *Hrvatske udruge za odnose s javnošću* i *Strukovne udruge za odnose s javnošću*.

Vidi još
--------

* Mršić

Vanjske veze
------------

* Zvonimir Mršić @ www.sdp.hr