**Nicola Pisano** (negdje u Apuliji, između 1220. / 45. - Pisa, između 1278 / 84.), bio je skulptor, prvi veliki majstor talijanskog duecenta, koji je svojim skulpturama jasno demonstrirao prelaz iz romanike u gotiku.

Njegov rad na području skulpture odigrao je sličnu ulogu, kao i kasniji Giottov u slikarstvu. Obrat je bio u prikazivanju čovjeka i realnosti njegova zemaljskog okruženja, kao tema dostojnih za umjetnost. Stav koji je za tadašnju srednjovjekovnu religioznost bila gotovo bogohulna ideja.
Nicola je zajedno sa sinom Giovannijem i drugim umjetnicima zaposlenim u njegovoj bottegi stvorio novi skulptorski stil kraja 13 i početka 14. vijeka u Italiji.

Biografija
----------

Propovjedaonica Sienske katedrale
Kupola Krstionice u Pisi
Pisanovo porijeklo je nejasno, u dva dokumenta iz maja 1266. navodi se kao *Nicola de Apulia* (ali je nejasno jel mu je to prezime ili kraj iz kog potiče), dok se u druga dva iz 1258. i 1273. navodi kao *Pisis* ili *Pisanus*.

Danas se smatra da je bio iz Apulije i da se preselio u Pisu zbog veće mogućnosti za rad.
Blisko savezništvo Pise sa Fridrikom II i Svetim Rimskim Carstvom, čak i nakon Fridrikove smrti 1250. dalo bi dobre razloge 
za Nicolino preseljenje u taj grad i za iznenadnu pojavu antičkog stila propovjedaonice koju je isklesao.

Za skulptora se vjerovatno školovao, kakva je bila srednjovjekovna praksa, u nekoj od tadašnjih bottega u Pisi, ili u Apuliji kod nekog od 
zanatlija koje je hoenštaufovovski Svetorimski car Fridrik II angažirao da mu ukrase njegove goleme građevine.
Nicola Pisano je očigledno bio upoznat i inspiriran rimskom skulpturom, naročito reljefima sa sarkofaga, kao i sa bizantskom ikonografijom, na čijim tragovima izgradio svoj stil.

I o njegovim počecima se ništa nezna, ali se zna da je izradio propovjedaonice za Krstionicu u Pisi (dovršena 1259.-60.) i Siensku katedralu (1265.-69.). U izradi te posljednje pomagali su članovi njegove bottege sin Giovanni Pisano, Arnolfo di Cambio i braća Lapo i Donato. Za nju mu je u aprilu 1259. isplaćeno šest srebrnih solda.

U to vrijeme je izradio nacrt za sarkofag sv.Domenica za dominikansku crkvu u Bologni (izveden 1261.-1267.) i za fontanu na trgu u Perugi (dovršena 1278.), koju je zajedno sa sinom Giovannijem ukrasio skulpturama i reljefima.

Šesterokutnu propovjedaonicu u Pisi, nose stupovi sa gotičkim trolisnim lukovima, podijeljeni skulpturama postavljenim na kapitelima i likovima proroka u okvirima lukova. Pet reljefa na parapetu, razdojeni snopovima stupova, prikazuju Rođenje, Poklonstvo mudraca, Prikazanje u Hramu, Raspeće i Posljednji sud.
Propovjedaonica u Pisi označava jedan od izvanrednih trenutaka u historiji zapadne umjetnosti kad se rodio novi stil.

Gotički elementi su još naglašeniji u konstrukciji osmerokutne propovjedaonice u Sieni, u kojoj ima i više reljefa.
Neugodni odnos između antike i gotike najizraženiji je na 25 kutnoj fontani iz Peruge, na čijim su reljefima izmešane priče o Romulu i Remu, Ezopove basne sa likovima njegovih suvremenika kao starozavjetnih ličnosti..

Nicola je 1273. dobio narudžbu da izradi oltar za Katedralu San Zeno u Pistoji, od kojeg danas nema traga.

Giorgio Vasari navodi da se Nicola okušao i kao arhitekt firentinske bazilike Santa Trinita, ali je ona vjerojatno sagrađena nakon njegove smrti.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Nicola Pisano*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 6.2.2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Nicola Pisano*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 6.2.2022.
3. ↑  „*Nicola Pisano*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 6.2.2022.
4. ↑  „*The Cathedral of Santa Maria Assunta*" (engleski). Opera della Metropolitana. Pristupljeno 7.2.2022.

Vanjske veze
------------

***Nicola Pisano*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Nicola Pisano* ()
* *Nicola Pisano* ()