recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Opsada Slavjanska*** ili **bitka za Slavjansk** odnosi se na okršaj i bitku za Slavjansk, grad na istoku Ukrajine kojeg su preuzeli proruski separatisti i proglasili dijelom samoproglašene separatističke "Donjecke narodne republike", u sklopu rata na istoku Ukrajine. Opsada je otpočela 12.4. 2014. te trajala dva mjeseca, dok je grad pretprio velike štete i razaranja.

Pobunjenici su zauzeli grad 12.4. Dočekala ih je gradonačelnica, Nelja Štepa, koja je rekla da se "ne može protiviti njima". Izjavila je da su zgrade preuzeli "dobrovoljci" i "aktivisti". "Ne mogu im se buniti, jer Slavjansk smatra da je Rusija njegov stariji brat i neće se boriti sa Rusijom." Među gomilom, ispred zgrade, našao se velik broj ljudi koji su pozdravili militante. Rekli su ukrajinskim novinarima da se "vrate natrag u Kijev". Ipak, Štepa je usprkos tome kasnije privedena te zamijenjena samoproglašenim "narodnim gradonačelnikom", Vječeslavom Ponomarevom. Separatisti su preuzeli i policijsku stanicu iz koje su pokupili oružje. Ukrajinski protunapad započeo je idućeg dana.

Slavjansk je postao snažno separatističko uporište u istočnoj Ukrajini i baza Girkova, samoproglašenog ministra obrane samoproglašene narodne republike Donjeck. Borbe su trajale sve do 5.7. između ukrajinskih i proruskih snaga, kada je Slavjansk pao. Prema procjenama, oko 15-20.000 mještana je raseljeno zbog bitke. Ukrajinski ministar unutarnjih poslova rekao je kako je veliki broj proruskih separatista pobjegao iz grada nakon velikog artiljerijskih napada ukrajinskih snaga. Pobunjenici pokušali napasti Vladine snage, ali su odbijeni minobacačkom vatrom.

Ukrajinske snage na kraju su vratile Slavjansk pod svoju vlast dok su se proruski pobunjenici povukli.

Izvori
------

1. 1 2 3  Rachkevych, Mark (12.4. 2014). „*Armed pro-Russian extremists launch coordinated attacks in Donetsk Oblast, seize buildings and set up checkpoints*". *Kyiv Post*.
2. ↑  (VICE News) Sloviansk's *People’s Mayor Rumored to Be Detained By Own Forces in Ukraine*
3. ↑  Alec Luhn (12.6. 2014). „*Ukraine's humanitarian crisis worsens as tens of thousands flee combat in east*". Guardian.
4. ↑  „*Ukrajina: Pobunjenici napustili Slavjansk*". Al Jazeera. 5.7. 2014.
**Opsada Sarda (547. pne.)** bila je zadnja i odlučujuća bitka između lidijskog kralja Kreza i perzijskog vladara Kira Velikog. Nakon što je zaustavio lidijsku invaziju u bitci kod Pterije, Kir Veliki odlučio je iznenada napasti Lidiju i time ukloniti opasnost sa zapada. Vojska Perzijske Monarhije pobijedila je Lidijce i njihove saveznike u bitci kod Timbre poslije čega su svi lidijski teritoriji pripali pod perzijsku vlast, dok su se kralj Krez i ostaci njegove vojske povukli u glavni grad Sard. Opsada grada trajala je svega dva tjedna, nakon čega je Lidijska Monarhija i službeno anektirana od strane Perzijanaca. Prema Kteziju, prilikom opsade grada perzijski general Oebar je savjetovao Kira Velikog da perzijski vojnici hodaju na motkama tako da izgledaju kao gigantski ratnici, što je navodno prestrašilo građane Sarda i dovelo do samog pada grada. Nakon opsade Sarda Jonjani i drugi maloazijski Grci pobunili su se protiv Kira, no njihov ustanak je 542. pne. ugušio Harpag, jedan od najboljih zapovjednika u perzijskoj vojsci.

Veze
----

* Bitka kod Pterije
* Bitka kod Timbre
* Lidija
* Krez
* Perzijska Monarhija
* Kir Veliki

Izvori
------

1. ↑  Herodot, I. 76.
2. ↑  Pierre Briant, str. 36.
3. ↑  „Oebar (*Oebares*), AncientLibrary.com". Arhivirano iz originala na datum 2012-10-19. Pristupljeno 2013-06-18.
4. ↑  „Harpag (Livius.org, Jona Lendering)". Arhivirano iz originala na datum 2005-11-03. Pristupljeno 2013-06-18.

Vanjske veze
------------

* Pierre Briant: *From Cyrus to Alexander: A History of the Persian Empire*, preveo Peter Daniels, Indiana: Eisenbrauns, 2002. str. 34.-36.
* M. A. Dandamaev: *A Political History of the Achaemenid Empire*, Leiden, 1989. str. 25.
**Bitka za Suiyang** (睢陽之戰) ili **Opsada Suiyanga** se odigrala u Kini godine 757. za vrijeme An Shi ustanka i predstavljala je pokušaj pobunjeničke Yan vojske da zauzme Suiyang, glavno uporište lojalista dinastije Tang, čijim bi se padom pobunjenicima otvorio put za bogatu i ratom nepogođenu južnu Kinu. Usprkos brojčane nadmoći neprijatelja, carske snage pod Zhang Xunom su nekoliko mjeseci pružale žestok i uporan otpor sve do jula 757. kada su ostale bez posljednjih zaliha hrane i namirnica. Zhang Xun je tada naredio da se postepeno pobiju svi civili u gradu i njihovo meso koristi za ishranu trupa. Kanibalizam je lojalistima omogućio da se održe do oktobra kada su konačno, potpuno iscrpljeni položili oružje; pobunjenici su ušli u grad, ali su i sami bili previše iscrpljeni da bi je iskoristili, a na kraju ih je dolazak novih carskih snaga natjerao na povlačenje.

Eksterni linkovi
----------------

* Arhivirano 2007-09-01 na Wayback Machine-u (kineski)
* Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u (kineski)
* Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u (kineski)

Koordinate: 34°22′59″N 115°37′8″E﻿ / ﻿34.38306°N 115.61889°E﻿ / 34.38306; 115.61889
**Opsada Valenciennesa** se odigrala za vrijeme Rata Prve koalicije od 25. maja do 27. jula 1793. godine, kada su savezničke britansko-austrijske trupe pod princom od Yorka nastojale zauzeti grad Valenciennes na sjeveru Francuske, koji je branio republikanski garnizon pod generalom Jeanom Becaysom Ferrandom. Do nje je došlo za vrijeme savezničkog pohoda na Francuske, odnosno nakon bitke kod Famarsa u kojoj su saveznici 23. maja porazili francusku Sjevernu armiju i natjerali je na povlačenje iz utvrđenog logora u Famarsu, nedaleko od grada. Dio francuskih snaga se, pak, sklonio u sam grad, koji su saveznici opkolili dva dana kasnije. Ozbiljniji pokušaji zauzimanja grada su otpočeli tek 13. juna, najviše zbog nedostatka opsadne artiljerije, odnosno razmirica između Yorka i austrijskog zapovjednika, generala Josepha de Ferrarisa. Branitelji su pružali otpor sve dok Britanci nisu započeli juriš, koji je do 27. jula uspio rezultirati osvajanjem dijela fortifikacija. Nakon toga je postignut sporazum o kapitulaciji, kojim je Ferrandu i njegovim ljudima dozvoljeno da bez oružja napuste grad. Prema britanskim navodima, građani, neskloni Revoluciji, su Yorka dočekali "kao spasitelja" i čak mu ponudili francusku krunu.

Literatura
----------

* Brown, Robert (1795), *An impartial Journal of a Detachment from the Brigade of Foot Guards, commencing 25 February, 1793, and ending 9 May, 1795*, London .
* Burne, Alfred (1949), *The Noble Duke of York: The Military Life of Frederick Duke of York and Albany*, London: Staples Press .
* Fortescue, Sir John (1918), *British Campaigns in Flanders 1690-1794 (extracts from Volume 4 of A History of the British Army)*, London: Macmillan .
* Nafziger, George (2007). „French Forces, Siege of Valenciennes, March 1793". Fort Leavenworth, Kan.: United States Army Combined Arms Center. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-04. Pristupljeno 2 October 2015.
* Officer of the Guards, An (1796), *An Accurate and Impartial Narrative of the War, by an Officer of the Guards*, London .
* Thiers, M (1845), *A History of the French Revolution*, London .

Koordinate: 50°21′29″N 3°31′24″E﻿ / ﻿50.3581°N 3.5233°E﻿ / 50.3581; 3.5233
Plemena Italijanskog poluotoka početkom Željeznog doba:
  Liguri
  Veneti
  Etrurci
  Piceni
  Umbrijci
  Latini
  Osci
  Mesapijci
  Grci
**Oski** (latinski: ) ili **Oskanci** (također pooznati kao Opici, Opsci, Obsci, Oscans ili Opicans) su bili italsko pleme u Južnoj Italiji koje je nastanjivalo sjevernu Kampaniju prije nego što se trajno naselilo u oblasti na granici Lacijuma i Kampanije. Tada su se za vlast nad Kampanijom borili s Etrurcima.

Antih, koji se smatra glavnim Tukididovim izvorom za historiju zapadnih područja, kasnije je to pleme identificirao kao Ausonce (Aurunci) koje su osvojili i širom Kampanije i drugdje raselili Samniti. Oskansko je ime preživjelo zbog jezika kojim su govorili i koji se nazivao oskanski.

Sukob i pokoravanje
-------------------

Na početku 5. vijeka pne. Oski su se borili s Rimljanima za Ager Pomptinus, područje u Lacijumu između Albanskih brda iu obale Tirenskog mora. Oski su bili zemljoradnici, pa je to područje - s plodnim tlom - bilo od izuzetne važnosti za Oske. Oni su u tom sukobu, međutim, poraženi od Rimljana. Kasnije su ih pokorili Samniti, ratnički narod koji je također govorio oskanski jezik..

Za vrijeme prvog samnitskog rata (343-341. pne.), Rim je osvojio Sjevernu Kampaniju. Prema Liviju su Oski bili urocima tog rata. On je započeo nakon što su Samniti bez povoda napali Sidicine (oskanski kanton u Sjkevernoj Kampaniji), na što su Sidicini pobjegli u druge dijelove Kampanije, gdje su ih Saminiti gonili, pa se na kraju Kampanija obratila Rimljanima za pomoć, koji su rat iskoristili kao priliku da ih stave pod svoju vlast.

Izvori
------

1. ↑  od boginje plodnosti Ops

* Cancik, Hubert, and Helmuth Schneider, ur. (2003). „Oscans". *Brill's New Pauly Encyclopedia of the Ancient World*. **II**. Leiden: Brill Academic Publisher. ISBN 90-0412259-1.
* Caspari, M.O.B. (1911), *The Etruscans and the Sicilian Expedition of 414-413 B.C.*, pp. 113–115 .
* Hornblower, Simon; Spawforth, Anthony, ur. (2003), *Oxford Classical Dictionary (Revised)* (3rd izd.), Oxford: Oxford University Press, ISBN 0-19-866172-X .
* Livy (1990), „History of Rome",  Lewis, Naphtali; Reinhold, Meyer, *Roman Civilization: The Republic and the Augustan Age*, **I** (3rd izd.), New York: Columbia University Press, pp. 81–85, ISBN 0-231-07131-0
**Oskar Potiorek** (Bleiberg, 20. studenog 1853. - Klagenfurt, 17. prosinca 1933.), austrijski general koji je služio kao austro-ugarski guverner BiH od 1911. do 1914. godine.

Potiorek, kao Vojni Zapovijednik Bosne i Hercegovine, bio je prisutan u automobilu u kojem su ubijeni nadvojvoda Franjo Ferdinand i njegova supruga vojvotkinja Sofija Chotek 28. lipnja 1914 godine u Sarajevu. U Prvom svjetskom ratu je sudjelovao kao glavni zapovjednik u ratnom pohodu na Srbiju. Predvodio je austrougarsku vojsku u Cerskoj i Kolubarskoj bici gdje je pretrpio poraze. Poslije ovih poraza smijenjen je s položaja.

***Oskar Potiorek*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 25404096
* LCCN: n92070827
* ISNI: 0000 0000 5537 510X
* GND: 119044749
* BNF: cb12293780s (podaci)
* NKC: jn20000701436
* CONOR.SI: 274105187

 |
**Oslobodilački rat** ili **rat za oslobođenje** je izraz kojim se opisuje rat u kome jedna od strana ima proklamirani cilj iz određene države ili teritorije ukloniti vlast koja se smatra neligitimnom, tiranskom ili ugnjetačkom, te tako "osloboditi" njene stanovnike. Izraz se koristi prije svega u propagandne svrhe, pri čemu se kao objekt oslobođenja obično navodi određena nacija, etnička ili, rjeđe, vjerska grupa koja se nalazi pod vlašću kojom dominira druga nacija ili vjerska grupa, odnosno klijentska ili kvislinška vlast u službi tuđih interesa. Kao najčešći primjer oslobodilačkog rata se spominju aktivnosti oružanih pokreta za dekolonizaciju u zemljama Trećeg svijeta nakon drugog svjetskog rata ili pokreta otpora protiv osovinskih snaga u okupiranim zemljama.

Neki od primjera kroz historiju
-------------------------------

* Veliki turski rat (1683 - 1699), odnosno rat za oslobođenje kršćanskih podanika Jugoistočne Evrope od vlasti muslimanskog Osmanskog Carstva;
* Rat Šeste koalicije (1812 - 1814), odnosno borba za oslobođenje njemačkih država od vlasti Napoleonovog Francuskog Carstva i njegovih satelita
* Kineski građanski rat (1927 - 1950), za koga se u NR Kini koristi službeni naziv Rat za oslobođenje;
* Narodnooslobodilački rat (1941 - 1945), odnosno borba za oslobođenje naroda i narodnosti Jugoslavije od "okupatora (Sile Osovine) i domaćih izdajnika (kvislinzi)";
* Izraelsko-arapski rat 1948, u Izraelu također poznat kao Rat za oslobođenje;
* Bangladeški oslobodilački rat (1971)

V. također
----------

* Rat za nezavisnost
* Građanski rat
Položaj okruga u Košičkom kraju
**Okrug Košice-okolina** (slov. *Okres Košice-okolie*) je okrug u Košičkom kraju, u Republici Slovačkoj. Administrativno središte okruga je grad Košice.

Geografija
----------

Nalazi se u centralnom dijelu Košičkog kraja. Okrug Košice-okolina čini prsten oko grada Košica u kojem se nalazi četiri okruga, okrug Košice I, II, III i IV.

Graniči:

* na sjeveru je Prešovski kraj,
* istočno Okrug Trebišov,
* zapadno Okrug Geljnica i Okrug Rožnjava,
* južno Mađarska.

Klima je umjereno kontinentalna.

Stanovništvo
------------

Prema podacima o broju stanovnika iz 2011. godine okrug je imao 119.973 stanovnika. Slovaci čine 74,05% stanovništva.

| Etnički sastav (2011) |
| --- |
|  |  |  |  |  |
| Slovaci |    | 74.05 |
| Mađari |    | 9.93 |
| Romi |    | 6.46 |
| ostali, nepoznato |    | 9.56 |
|  |

Naselja
-------

U okrugu se nalazi dva grada i 112 naseljenih mjesta. Gradovi su Medzev i Moldava nad Bodvu.

Vidi još
--------

* Okruzi Slovačke

Spoljašnje veze
---------------
| Kraljevi Izraela |
| --- |
| * + **Saul/Šaul**
	+ Išbošet/Isvostej
* + **David**
	+ **Solomon**
* + Jeroboam I
	+ Nadab
* + Baaša/Vasa
	+ Elah/Ela/Ila
* + Zimri/Zimrije
* + Omri
	+ Ahab
	+ Ahazija
	+ Joram/Jehoram
* + Jehu
	+ Jehoahaz
	+ Joaš/Jehoaš
	+ Jeroboam II
	+ Zaharija
* + Šalum
* + Menahem
	+ Pekahija
* + Pekah
* + Hosea/Hošea/Osija

---

Ova kutijica: pogledaj • razgovor • uredi |

*V. također Hosea, koji ima isto ime na biblijskom hebrejskom.*

**Hosea**, **Hošea** ili **Osija** ("spasenje") bio je posljednji kralj Izraela i sin Elaha. William F. Albright mu je vladavinu datirao u period 732. pne.-721. pne. dok E. R. Thiele navodi period 732. pne.-722. pne.

Hosea se prema biblijskim izvještajima urotio protiv izraelskog kralja Pekaha te ga ubio, da bi potom Izrael napali Asirci pod Šalmanasarom V i prisilili Hoseu da plaća danak.

Hosea je s vremenom odlučio prestati plaćati danak, te se uzdao da će mu pomoći "So, kralj Egipta" (za kojeg neki egiptolozi vjeruju da je to bio faraon Tefnakht, odnosno Osorkon IV. Pomoć, međutim, nije došla te je Šalmanasar pozvao Hoseu kod sebe da mu objasni zašto nema danka, te ga potom zarobio. Potom je asirska vojska došla u Samariju i osvojila je nakon opsade od tri godine. Kada je Šalmanasar umro, vojska se povukla da bi osigurala nasljedstvo Sargona II. Samarija se ponovno pobunila, pa su se Asirci vratili i ovaj put raselili Izraelce iza Eufrata, a na njihova imanja doveli koloniste iz Babilona. Što se tada dogodilo s Hoseom, nije poznato.

|
|  |
| Kralj Hosea **Kuća Elahova** |
| Prethodi:**Pekah** | **Kralj Izraela**732. pne. – 722. pbne. | **Osvajanje odŠalmanasara Vod Asirije** |

***Kralj Hosea*** na Wikimedijinoj ostavi
Logo izdanja na internetu (2021)
***Oslobođenje*** su bosanskohercegovačke dnevne novine koje se štampaju u Sarajevu.

Opis
----

*Oslobođenje* su novine s najdužom tradicijom u Jugoslaviji. Novine su za vrijeme Drugog svjetskog rata pokrenuli partizani NOVJ-a, a prvi put su štampane 30. avgusta 1943. godine u Donjoj Trnovi kod Ugljevika. Za vrijeme rata su izlazile dva puta mjesečno, a od 7. oktobra do 9. aprila 1945. izdavale su se u Jajcu. Od 12. aprila su se počele izdavati u Sarajevu. Prvo su izlazile kao nedjeljnik, a od 1. januara 1947. kao dnevni list.

Sve do 1970-ih, *Oslobođenje* je bilo najtiražniji list SR Bosne i Hercegovine. Izdavalo se naizmjenice na latinici i ćirilici.

List je bio poznat i po svom sjedištu u istoimenom neboderu.
Zbog nastojanja da održi publicizam, kao i da očuva multietnički sastav redakcije i njenu uređivačku politiku nezavisnog novinarstva, *Oslobođenje* je steklo primijećen ugled u međunarodnoj javnosti i osvojilo brojne nagrade.

Od 2006. vlasnici novina su Fabrika duhana Sarajevo i Sarajevska pivara.

Od oktobra 2008. godine glavna i odgovorna urednica je Vildana Selimbegović.

Eksterni linkovi
----------------

* Zvanični veb-sajt‍ Uredi na Wikidati

Izvori
------

1. ↑   „Danas u rukama čitalaca 25.000. izdanje Oslobođenja". 30. 06. 2016. Pristupljeno 03. 02. 2023.

| * p
* r
* u
Novine i časopisi u Bosni i Hercegovini |
| --- |
| Dnevne novine | 
* *Dnevni avaz* (Sarajevo)
* *Dnevni list* (Mostar)
* *Glas Srpske* (Banja Luka)
* *Nezavisne novine* (Banja Luka)
* *Oslobođenje* (Sarajevo)

 |
| Strane dnevne novine distribuisane u BiH | 
* *Blic* (Beograd)
* *Jutarnji list* (Zagreb)
* *Večernje novosti* (Beograd)
* *Večernji list* (Zagreb)

 |
| Sedmični\* politički časopisi | 
* *Dani*
* *Express*
* *Hrvatski glasnik*
* *Novi reporter*
* *Novo vrijeme*
* *Slobodna Bosna*\*

 |
| Lajfstajl časopisi | 
* *Azra*
* *Gloria*\*\*

 |
| Religijske novine | 
* *Preporod* (islamske)

 |
| Bivše publikacije | 
* *Ljiljan*

 |
| \* *Slobodna Bosna* nema štampano izdanje od decembra 2015, nastavili su samo sa onlajn izdanjem. • \*\* *Gloria* je iz Hrvatske. |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* NKC: unn2017966059

 |
**Monitoring** je sistematska, stalna i neprekidna procena napretka projekta tokom određenog vremenskog perioda u odnosu na njegova planirana ulaganja, aktivnosti i ishode. Participatorni monitoring je onaj koji, pored osoblja projekta, uključuje i korisnike. Monitoring podrazumeva procenu napretka u odnosu na ishod koji se očekuje od ciljne grupe.

Medicinski monitoring
---------------------

Medicinski monitoring je povremeno ili stalno praćenje i procena određenih parametara u medicini. 

* *Srčani monitoring,* je praćenje rada srca pomoću elektronskih uređaja koji registruju, mere i grafički prikazuju srčane otkucaje.
* *Kiseonički monitoring,* je praćenje uz pomoć elektronskih aparata količine kiseonika u krvi
* *Medicinski monitoring ,* praćenje kliničkog stanja jednog ili više bolesnika istovremeno, uz pomoć višenamenskog automatizovanog aparata koji registruje, prikazuje a prema potrebi arhivira veći broj vitalnih parametara.

Literatura
----------

* 

Ovaj članak, ili jedan njegov segment, izvorno je preuzet iz knjige Ivan Vidanović "*Rečnik socijalnog rada*" uz odobrenje autora.

Spoljašnje veze
---------------

* Biomonitoringinfo.org
* Centar za monitoring, Crna Gora Arhivirano 2010-05-28 na Wayback Machine-u
Bista Julije Flavije
**Flavija Julija Titi** (*Flavia Julia Titi*, 13. septembar 64 - 91) bila je rimska plemkinja iz Flavijevske dinastije, poznata kao kćer-jedinica cara Tita, odnosno ljubavnica njegovog brata i svog strica Domicijana. Rodila se u Rimu kao dijete Tita i njegove druge supruge Marcije Furnile. Majčina porodica joj je nakon propasti Pizonovske zavjere godine 65. pala u nemilost cara Nerona, pa se Tit razveo, ali je Juliju doveo da živi s njim. Najveći dio djetinjstva je provela u Rimu, dok je Tit ratovao na Istoku, pa je tako Jeruzalem osvojen na njen šesti rođendan. Kada je odrasla, Tit ju je htio ponuditi za ženu svom bratu Domicijanu, ali je on to odbio, jer je u to vrijeme bio zaljubljen u Domiciju Longinu. Julija se umjesto toga udala za svog rođaka Tita Flavija Sabina. Domicijan je tek tada s njom započeo ljubavnu vezu. Umrla je iznenada, a glasine u Rimu su tu smrt pripisale nasilno izvedenom abortusu, a u što većina historičara sumnja.

Literatura
----------

* Suetonius, *Dvanaest Cezara* – Titus & Domitian 17, 22.
* Dio Cassius, lxvii. 3.
* Plinije, *Ep.* iv. 11. § 6.
* Philostratus, *Vit. Apoll. Tyan.* vii. 3.
* Medijski sadržaji Julia Titi na Wikicommonsu.
**Oberwart** (mađarski: *Felsőőr*, hrvatski: *Gornja Borta*) je grad na jugu Austrije od 3,713 stanovnika.

Oberwart je administrativni centar Okruga Oberwart.

Geografske karakteristike
-------------------------

Oberwart leži u Gradišću nedaleko mađarske granice u dolini rijeke
Pinka.

Još i danas Mađari formiraju oko 25 % stanovnika Oberwarta, a čak 37 % stanovnika su protestanti, većina njih su bili porijeklom Mađari, koji su asimilirani (oni su do sredine 20. vijeka bili većina). 

U Oberwartu i okolici postoji i značajna grupa Gradišćanskih Hrvata, tako da je u njemu 1992. otvorena jedina dvojezična gimnazija u cijelom Gadišću.U predgrađu Oberwarta postoji i jedno romsko naselje.

Historija
---------

Oberwart je osnovan kao ugarska pogranična utvrda, koja je prvi put dokumentirana 1327.
Status grada dobio je tek 1939.

Znamenitosti
------------

Znamenitosti Oberwarta su nekadašnja katolička parohijska crkva sa romaničkom jezgrom i dvije protestantske parohijske crkve; luteranska (1812.-1815.) i kalvinistička 
(1771.-1773.)

Privreda
--------

Oberwart je poznat po svom Gradišćanskom sajmu (Burgenland messe), koji ima 6 priredbi godišnje.

Oberwart je centar poljoprivrednog kraja, poznat po aukcijama krava Simentalki, od industrije ima građevinsku, tekstilnu i metalnu.

Od 5,452 zaposlenih koliko ih je bilo 1991. oko 71% radilo je u uslužnom sektoru i administraciji.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Burgenland" (engleski). City population. Pristupljeno 31. 01. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Oberwart*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 01. 02. 2016.
3. ↑  „*20 ljet Dvojezična savezna gimnazija u južnogradišćanskoj Borti*" (engleski). Hrvatsko štamparsko društvo. Pristupljeno 01. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Oberwart*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada Oberwarta* (`de`)
**NK Mosor** je nogometni klub iz Žrnovnice.

Povijest kluba
--------------

Nogometni klub "Mosor" osnovan je u proljeće 1928. godine u ilegalnosti, da se kroz klub djeluje u društveno-političkom životu u mjestu. Klub je dobio naziv po planini Mosor. Klub do rata nije bio registriran, ali je odigrao veliki broj utakmica s klubovima iz bliže okolice. Godine 1964. ponovno se budi usnuli "Mosor", sada kao sekcija športskog društva "Mosor" uz ostale športove. Klub se registrira i natječe se u nižem razredu Splitskog saveza. Sedamdesetih godina nastupaju u trećoj ligi.

Klupski uspjesi
---------------

U sezoni 1971./72. Mosor osvaja prvo mjesto u Nogometnom savezu općine Split, a zatim u kvalifikacijama sa Zadarskim i Šibenskim savezom osvaja prvo mjesto i ulazi u Zapadnu dalmatinsku zonu, tj. u Treću ligu tadašnje Jugoslavije. U samostalnoj Hrvatskoj najveći uspjeh su imali igrajući u 1.B ligi. Trenutno nastupaju u Drugoj ligi i nalaze se u sredini tablice.

Igralište
---------

Svoje utakmice Mosor igra na igralištu u Pricviću. Sve do 1972. godine utakmice kao domaćin odigrava na igralištima NK Primorac iz Stobreča i NK Jedinstva iz Srinjina. Te godine dolazi do nezaboravnog razdoblja povijesti kluba. Voditelji kluba, uz pomoć tadašnje mjesne zajednice i općine Split, radnih organizacija s područja Splitskog bazena, uz masovan odaziv mještana, izgrađuju jedno od najljepših nogometnih igrališta i klupskih prostorija.

Zanimljivosti
-------------

Nije utvrđeno tko je bio prvi predsjednik kluba. Po jednima je to bio Ivan Aljinović Coto Peralov, po drugima Andrija Barbarić, po trećima Frane Markovina, a pretpostavlja se da je prvu funkciju vršio Marin Amižić Kiso, tadašnji glavar sela. Dugogodišnji blagajnik bio je Ante Domljanović Antić, koji je zbog baluna zatvarao svoj dućan po nekoliko sati na dan, ne hajući što kupci boguju i ronjaju. Prvi balun "mantel buvel" je donio Coto Peralov, postolar.

Prvo se igralo na bračkoj njivi ispod ćimatorja, na mjestu današnjega novog groblja, gdje su imali problema s tadašnjim župnikom don Pavom Matovcem i tadašnjim žandarima. nedugo zatim za igralište se umanjuje dio poljoprivrednog zemljišta u Pricviću do današnjeg igrališta "Mosor". Pojedini roditelji su se zbog ovoga veoma protivili, jer su im djeca zaboravljala motiku i mašklin (trnokop). U klub je bila učlanjena skoro sva tadašnja mladost. Uglavnom se živjelo od članarine i priloga tadašnjih trgovaca, obrtnika i imućnijih seljaka.

Drugi svjetski rat je razbio aktivnost "Mosora", gdje njegovi igrači i članovi uglavnom idu u rat protiv fašizma i od njih se nikada nije vratilo 44 igrača i 27 članova. U znak zahvalnost i sjećanja na njih klub im 1978. godine podiže spomen-ploču.

Prva značajnija događanja oko kluba vezuju se uz pripreme reprezentacija bivše Jugoslavije 1974. godine na igralištu Mosora za svjetsko nogometno prvenstvo u Njemačkoj, gostuje Ajax iz Nizozemske i ini poznati klubovi.
***Love Thy Neighbour*** (sh. *Ljubi bližnjega svoga*) je britanski televizijski sitkom koji se od 1972. do 1976. emitirao na programu mreže ITV. Stvorili su je Vince Powell i Harry Driver, velikim dijelom inspirirani uspjehom BBC-jevog sitkoma *Till Death Us Do Part*, koja je kroz prikaz jedne porodice prikazivala tadašnje burne promjene u britanskom društvu. U *Love Thy Neighbour* se nastojalo prikazati odnos domaćeg bijelog stanovništva prema crnim useljenicima iz bivših britanskih kolonija Zapadnoj Indiji, i to kroz dva para koji su sticajem okolnosti postali susjedi - Eddieja i Joan Booth (koje su tumačili Jack Smethurst i Kate Williams, pripadnika tradicionalne bijele radničke klase; te Billa i Barbie Reynolds (koje tumače Rudolph Walker i Nina Baden-Semper), crnog intelektualca i njegove supruge. Radnja je velikim dijelom prikazivala ideološke i druge sukobe između Eddieja i Billa, dok su Joan i Barbie, nasuprot tome, odmah postale najbolje prijateljice. Iako su autori tvrdili da su nisu rasisti, serija je bila predmetom žestokih kritika zbog korištenja uvredljivih izraza za crnce, a danas se zbog svoje "sočnosti#" često navodi kao primjer televizijskog sadržaja prije doba političke korektnosti, te se time tumači da je zbog toga rijetko na programu. Godine 1973. je snimljena istoimena filmska verzija.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Race and Sitcom*
* *Love Thy Neighbour* na IMDb-u (`en`) (TV series)
* *Love Thy Neighbour in Australia* na IMDb-u (`en`)
* *Love Thy Neighbour* na IMDb-u (`en`) (film)
* *Episode Guide with descriptions on ComedySeries.info* Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
**Pronija** (grčki: πρόνοια = njega, timar) bio je bizantski oblik feudalizma koji se bazirao na dodjeli carske zemlje i prihoda od nje - istaknutim pojedincima u zamjenu za zasluge u interesu carstva, to su najčešće bile vojne.

Taj sistem nagrađivanja pokrenut je za vrijeme vladavine bizantskog cara Konstantina IX Monomaha (1042. - 1055.)

Historija
---------

U početku se *pronija* je dodjeljivala na uživanje doživotno, ali se nije mogla prodavati, nasljeđivati niti prenositi na druge.Teritorij *pronija* kretao se od velikih područja, koja su uključivala po nekoliko sela, do vrlo malih posjeda dovoljnih za uzdržavanje jedne porodice. 

Nositelj *pronije* - **pronoiarios** bio je apsolutni gospodar nad seljacima (**paroikoi**) koji su živjeli na njegovoj zemlji, on je skupljao porez od njih i odmjeravao im pravdu.

Tokom 11. vijeka - *pronija* je postala materijalna baza vojničkog sistema carstva, jer je korisnik *pronije* bio dužan služiti vojsku, dati i opremiti vojnike u odnosu na vrijednost svoje *pronije*. Za vrijeme vladavine Dinastije Komnina (1081. -1185.), zapljenjena su monaška imanja, kako bi se mogla podijeliti kao *pronije*, da se time poveća broj zemljoposjednika i vojnika za vojsku.

Od kraja 13. vijeka - *pronija* se mogla prenijeti na nasljednike, pa je i obaveza služenja u vojsci prebačena na dobro. U vrijeme vladavine Dinastije Paleologa (1261. - 1453.), počeo se raspadati sistem *pronija*, jer je feudalno plemstvo počelo odbijati ispunjavanje svojih vojničkih obaveza prema carstvu, ali je usput zadržalo svoje dobijene *pronije*.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Pronoia: The institution*" (engleski). FOUNDATION OF THE HELLENIC WORLD. Pristupljeno 16. 09. 2013.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Pronoia system*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 09. 2013.

Vanjske veze
------------

* Pronoia: The institution (`en`)
* *Pronoia system* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
Pud Galvinova bejzbol karta iz 1887.
**James Francis "Pud" Galvin** (St. Louis, 25.12.1856 – Pittsburgh, 7.3. 1902.) je bio američki profesionalni bejzbol pitcher, poznat po tome što je bio prvi pobjednik više od 300 utakmica u historiji Major League Baseballa. Nadimak "Pudje navodno dobio zato što je protivničkih udarača "pravio puding". Uz to su mu dali i nadimak "The Little Steam Engine" (Mala parna mašina).

Galvin je bio pitcher za *St. Louis Brown Stockings* u National Associationu, a poslije i za klubove koji su nastupali u American Associationu, National League i Players League.

Zbog toga je napravio impresivne statistike od 6003 izmjena koje je bacao te 646 potpunih igara za vrijeme karijere. 

Galvin je također poznat kao prvi igrač bejzbola koji je koristio doping. Godine 1889. se tako znalo da je prije bacanja sebi davao injekcije majmunskog testosterona. 

Umro je u dobi od 45 godina u pitsburškom predgrađu Allegheny te je sahranjen na lokalnom groblju Calvary. 

Godine 1965. je ušao u Halu slavnih bejzbola.

Bilješke
--------

1. ↑   "A different kind of performance enhancer

V. također
----------

* Klub 300 pobjeda
* 100 najboljih pitchera svih vremena

Vanjski linkovi
---------------

* Baseball Hall of Fame Arhivirano 2007-04-09 na Wayback Machine-u
* Baseball-Reference.com - statistike i analiza karijere
* Career statistics from Major League Baseball web site[*mrtav link*]
* PudGalvin.com - site dedicated to the Hall of Fame pitcher

***Pud Galvin*** na Wikimedijinoj ostavi
**Prostorija** je prostor unutar građevine. Najčešće je odvojena zidom i vratima. U povijesti, prostorije su se gradile još u minojskoj kulturi. Postoji mnogo prostorija, od kojih su najvažnije dnevna soba, kuhinja, spavaća soba, kupaonica i dvorana. Mnoge kuće i stanovi imaju odvojene manje prostorije (najčešće jednokrevetne sobe i ostave).

Dnevna soba
-----------

Dnevna soba (poznata i kao dnevni boravak) je soba za goste, zabavu, gledanje televizije i druge aktivnosti. Najćešće se sastoji od kutne garniture, stola i regala s televizijom i knjigama.

Kuhinja
-------

Kuhinja je prostorija ili dio prostorije koji se koristi za kuhanje i pripremu hrane. Najćešće se sastoji od štednjaka, hladnjaka, sudopera i kuhinjskih ormara. Mnoge moderne kuhinje imaju mikrovalnu pećnicu, perilicu posuđa i druge električne aparate.

Kupaonica
---------

Kupaonica je prostorija koja ima mnogo funkcija. Najčešće se sastoji od kade ili tuša, WC-a i umivaonika. Moderne kupaonice imaju i tuš i kadu, perilicu rublja i ormarić. Najčešće se koristi za kupanje. U nekim kućama je u cilju uštede prostora WC odvojen od kupaonice.

Spavaća soba
------------

Spavaća soba je prostorija gdje ljudi najčešće spavaju ili se opuštaju. Najčešće imaju ormar i krevet. Moderne sobe najćešće imaju televizor i razne komode i regale. Moderne sobe u Sjevernoj Americi, Australiji i Europi imaju dvije spavaće sobe (najćešće dječje sobe ili sobe za goste).

Dvorana
-------

Dvorana je javna prostorija u kojoj se najčešće održavaju razni skupovi i koncerti. Dvorane su najćešće koncertne ili sportske. U prošlosti dvorane su se nalazile u sklopu dvoraca, a koristili su ih kraljevi za razne raskošne zabave. Dvorane su također prostorije na sveučilištima i fakultetima u kojima se održavaju predavanja, sastanci velikih tvrtki, prostorije u kinima, kazalištima, muzejima i školama.

Historijske prostorije
----------------------

U početku su se razlikovale spavaće sobe, kuhinje, kupaonice i recepcije. Neke sobe su bile građene na prvoj etaži, a bile su povezane stubištem. Postojali su umivaonici, kade i WC-i, a postojale su i vodovodne instalacije od keramičkih cijevi za toplu i hladnu vodu. U drevnom Rimu kuće su gradile vrlo složeno pa su prostorije bile složene. Neke kuće imale su i prve sobe za zatvoreno kupanje. Civilazacija Anasazi imala je također vrlo složenu strukturu (vjerojatno najstariju u Sjevernoj Americi), dok su u Srednjoj Americi indijanske Maje također imali vrlo složenu strukturu. U doba dinastije Han počele su se graditi prostorije za vjerske i javne svrhe.
Ilustracija 1: Mjesečeve mjene  

Ilustracija 2:Položaj Mjeseca prema Zemlji i sunčevim zrakama
Mjesečeve su mijene posljedica okretanja Mjeseca oko planeta Zemlje. Ovo kretanje se može pratiti svakim danom i pri tome se zamijetiti da Mjesec putuje od zapada ka istoku i to u približno istom pojasu kao i Sunce i svakim danom se pojavljuje i nestaje kasnije. Ovo kretanje Mjeseca mijenja i međusobni odnos položaja Sunca, Zemlje i Mjeseca.

Objašnjenje pojave
------------------

Kad se Mjesec na svojoj putanji nađe u blizini Sunca, mi ga više ne vidimo i kažemo da je tada **mladi Mjesec** ili **mlađak** i moguće ga je vidjeti idućih večeri po zalasku Sunca, kao neki tanki srp na nebu (broj 1 i broj 2 na ilustracijama). 

U slijedećih sedam dana Mjesec postupno dolazi u položaj u kojem ga u odnosu na Sunce vidimo pod pravim kutom i tada vidimo osvjetljenu desnu polovicu, jer je tom stranom okrenut prema Suncu i to je tzv. **prva četvrt** (broj 3 na ilustracijama). 

Poslije toga, njegova se osvjetljena strana povećava svakim danom dok se ne nađe na suprotnoj strani Sunca, 14.5 dana od mladog Mjeseca (broj 4 na ilustraciji 1). Tada je potpuno osvijetljena strana prema nama i tu pojavu zovemo **puni Mjesec** ili **uštap** (broj 5 na ilustracijama).

Zatim se osvijetljena strana postupno smanjuje i pri tome se Sunce nalazi s lijeve strane i kad se smanji na točno polovicu onda je to zadnja faza i to nazivamo **zadnja četvrt** (broj 6 i 7 na ilustracijama).

Mjesec se potom ponovno prividno približava Suncu, sve je manje vidljiv, gubi se u odsjaju Sunca (broj 8 na ilustracijama) te se nakon 29,5 dana ponovno vraća u položaj gdje započinje novi ciklus kao mladi Mjesec ili mlađak. Ovaj početak se često u književnosti naziva rađanje mjeseca.

Značaj u religiji, filozofiji i astrologiji
-------------------------------------------

Također za pojavu mladog Mjeseca je obično i vezan mjesec posta, Ramazan, u Islamu gdje se mlađak naziva hilal i kaže se da mjesec Ramazan počinje kad se vidi hilal..... U mnogim životnim filozofijama, kao npr. u nekim indijskim itd. ili u nekim pseudoznanostima kao što je astrologija, utjecaj i promjena položaja Mjeseca se smatra vrlo važnim. U Bibliji se pominju mladine (1.Sam.20:5,18,24, Kološanima 2:16,17). To je mjesečni praznik, mlad mjesec. Pored mjesečnik, postoje i praznici koji se slave jednom u godini i jednom sedmično - subota. U knjizi proroka Izaije, u 13. stihu 47. poglavlja piše: *Neka ustanu oni koji nebo premjeravaju, koji zvijezde gledaju, koji proriču svaki mlad mjesec i što će te snaći.*

Praktična primjena
------------------

Osim toga, pomoću mjesečevih mijena može se približno odrediti i pravac sjevera. Mjesec u prvoj četvrti izlazi oko podne, a oko 18 sati je na jugu. Pun Mjesec ili uštap je uvijek nasuprot Suncu, izlazi na istoku odmah po zalasku Sunca, oko pola noći je na jugu a ujutro na zapadu. Zadnja četvrt pojavljuje se oko ponoći na istoku a oko 6 sati ujutro je na jugu.

Eksterni linkovi
----------------

astro.fdst.hr :: Osnovno o Mjesecu Arhivirano 2005-08-19 na Wayback Machine-u

  


***Lunarni ciklus*** na Wikimedijinoj ostavi
Lotaringija prema Verdenskom sporazumu 843. i sporazumu iz Marsena 870. kada je podeljena na francuski i nemački deo
**Lotaringija** je bilo franačko kraljevstvo u zapadnoj Evropi koje je postojalo u devetom veku. Pripadalo je Lotaru II, kralju Lotaringije od 855. do 869. To područje je dobio od svog oca Lotara I. Ime dolazi od latinskog "*Lotharii Regnum*" što znači Lotarevo kraljevstvo.

Car Svetog Rimskog carstva Lotar I podelio je 855. svoje područje svojoj trojici sinova. Jedan je dobio Italiju, drugi Provansu, a Lotar II dobija Lotaringiju. Posle smrti Lotara II Lotaringiju dele Karlo Ćelavi i Ludvig Nemački Sporazumom iz Mersena 870.

Lotaringija je obuhvatala sledeće oblasti:

* Holandiju
* Belgiju
* Luksemburg
* Severna Rajna-Vestfalija
* Rajna-Palatinat
* Sarland
* Lorena
* Alzas

Kraljevstvo Lotaringija preživelo je samo u francuskoj izvedenici Lorena. Henrik I Ptičar uspeva da deo podeljene zemlje ponovo stavi pod nemačku krunu.

Njegov sin i naslednik Oto I predaje Lotaringiju svom bratu kelnskom nadbiskupu Brunu I. Bruno je 959. podelio te teritorije na dva vojvodstva: gornju i donju Lorenu. Gornja Lorena je postojala do 1776. i bila je predmet hiljadugodišnjeg spora Francuske i Nemačke. 
Donja Lorena se raspala na delove: Brabant, Limburg, Gelder i mnoge druge.
**Lothar III od Walbecka** (njemački: ; također *Liuthar*; cca. 940 - Köln, 25. januar 1003) bio je saksonski grof i markgrof njemačke Sjeverne marke (njemački: ), od 983. do smrti.

Bio je sin grofa Lothara II od Walbecka i Matilde od Arneburga. Oca je naslijedio godine 964. Imao je brata po imenu Siegfried, a preko njega bio stric znamenitog historičara Thietmara od Merseburga. Mjesto markgrofa je dobio od 983. kada je njegov prethodnika Dietrich od Haldenslebena smijenjen nakon neuspjeha da zaustavi Slavene koji su opustošili njemačka istočna područja u svom velikim ustanku. Lothar nije imao mnogo uspjeha u borbi protiv Slavena, među kojima su se isticali Ljutići, pa se teritorija njegove marke svela tek na uzak pojas prijeko rijeke Labe. Lothar se sukobio i sa njemačkim feudalcima, prije svega markgrofom Ekkehardom I od Meissena; povod je bilo Ekkehardovo protivljenje vjenčanju svoje kćeri za Lotharovog sina Wernera. 

Kada je 1002. umro njemački car i kralj Oton III, Ekkehard je pokušao dobiti njegovu krunu. Lothar je oko sebe okupio koalicija saksonskih velmoža koja je to spriječila, izabravši za kralja bavarskog vojvodu Heinricha (Heinrich II Sveti). Ubrzo nakon toga je Ekkehard ubijen. Lothar je umro u Kölnu godinu dana kasnije. Naslijedio ga je sin Werner.

Lothar je bio oženjen za Godilu od Rothenburga, s kojom je, osim Wernera, imao još tri sina (Lothar, Berthold i Dietrich).
**Lothian** (škotski: ; škotski gelski: ) tvori tradicionalnu regiju škotskih nizina (Central Lowlands), smještenu između južne obale Firth of Fortha i brda Lammermuir Hills. Regija uključuje teritorije područnih vijeća Grada Edinburgha, Zapadni Lothian, Midlothian i Istočni Lothian. Najveće naselje je škotski glavni grad Edinburgh, a pored toga veći su i Livingston, Linlithgow, Bathgate i Dunbar.

Izraz Lothian se kroz historiju koristio za današnje područje i regiju Škotskih granica. Ime je britskog porijekla i potiče od legendarnog kralja Lotha i Lota. U 7. vijeku je postalo dio anglijskog kraljevstva Northumbrija, iako je anglijska vlast oslabila nakon bitke kod Dun Nechtaina u kojoj su ih porazili Pikti. Posebnost Lothiana u odnosu na Northumbriju se odrazio i kroz britsko ime koje su koristili anglosakonski i engleski kroničari. Godine 1018. je Lothian pao pod vlast Kraljevine Škotske.

Tokom kasnije historije je Lothian podijeljen na grofovije (engleski: ) Zapadni Lothian, Midlothian (Srednji) i Istočni Lothian — zbog tog se počeo koristiti i izraz "Lotiani" engleski:. Također su se koristili i nazivi "Linlithgowshire", "Edinburghshire" i "Haddingtonshire".

Izvori
------

1. ↑  „Ancient Lothian Timeline". cyberscotia.net. Arhivirano iz originala na datum 2010-08-21. Pristupljeno 2012-10-16.

Vanjske veze
------------

* Lothian Buses
* NHS Lothian

Koordinate: 55°54′33″N 3°05′04″W﻿ / ﻿55.90917°N 3.08444°W﻿ / 55.90917; -3.08444
Obnovljena Gradska vijećnica u Sarajevu
Zgrada Gradske vijećnice u Brčkom
**Pseudomaurski arhitektonski stil** se pojavio na području Bosne i Hercegovine krajem 19. vijeka sa dolaskom austrougarske vladavine.

Austrougarski period je period intezivne gradnje, čime nova uprava zadovoljava potrebe vlasti i potrebe stanovništva. Pseudomaurska arhitektura ili kako je historičari arhitekture još zovu - **arhitektura eklektike** u Bosni i Hercegovini je interpretacija orijentalnog sloga, maurske athitektura ili pseudoorijentalni izraz. Maursko doba u Španiji (VII-X vijek) postaje izvor ideja i inspiracije austrougarskim arhitektima koji su djelovali na prostorima Bosne i Hercegovine. Među svjetski poznatim spomenicima ovog razdoblja u Španiji najdominantnije mjesto zauzima Alhambra ili Crvena tvrđava u Granadi i Velika džamija u Cordobi. 

Pseudomaurski stil je bio baziran na historicizmu kao nastavak razvoja renesansne klasične arhitekture, koja je okončana sa pojavom moderne. Formalne karakteristike ovog stila su: potkovičasti lukovi, ornamentika u štuku, lukovičaste kupole i dekoracija horizontalnih linija eksterijera u karakterističnim bojama.

Reprezentativni objekti
-----------------------

Arhitekta Josip Vancaš već 1888. godine pseudomaurski stil primijenjuje na zgradi Muhamedanske gradske čitaonice u Sarajevu. Na vakufskoj zgradi (hotel Central), koristi plitku čipkastu dekoraciju, a otvore prozora završava potkovičastim lukovima. Poznatiji objekti građeni u ovom stilu su:

* Šerijatska sudačka škola u Sarajevu, arhitekte Karla Paržika
* Gradska vijećnica Sarajevo u Sarajevu, izgrađena 1896. godine, projektanta Ćirila Ivekovića
* Vijećnica u Brčkom, projektanta Ćirila Ivekovića, sa snažno istaknutim rizalitima čime se sugerira uobičajena raščlanjenost gabarita osmansko-turske arhitekture. U istom stilu izgrađena je i zgrada hotela Posavina.
* Kuća Kočića u Brčkom
* Vijećnica u Bosanskom Novom,,
* Vijećnica u Odžaku
* Vijećnica u Gračanici
* Gimnazija u Mostaru

### Sinagoge

Pri izgradnji jevrejskih hramova krajem 19. i početkom 20. stoljeća, korišten je Pseudomaurski stil , obzirom da je u svom određenju nosio vezu sa stilskim uzorima u Španiji u doba Kalifata. Najveći broj bosanskih Jevreja Španiju je smatrao zemljom svog porijekla. 

* Sarajevska sinagoga 1902. godine po projektu Karla Paržika.
* Sinagoga u Mostaru 1904. godine.
* Zgrada nekadašnje Sinagoge u Zenici

Literatura
----------

* Nedžad Kurto: Sarajevo 1492-1992, Oko, Sarajevo.
* Ibrahim Krzović: Arhitektura secesije u Bosni i Hercegovini", Kulturno naslijeđe, Sarajevo
* Jela Božić, arhitekt Josip pl. Vancaš: Značaj i doprinos arhitekturi Sarajeva u periodu austrougarske uprave, doktorska disertacija, Sarajevo, 1989.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh2018001447

 |

***Pseudomaurski stil*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |
Psihodelična animacija
**Psihodelija** etimološki dolazi od grčkih reči "psiha" - duša i "delos" - vidljivo. Termin je prvi upotrebio američki psihijatar Hemfri Ozmond da bi objasnio uticaj halucinogenih droga na svest kroz kognitivna i estetska iskustva.

Psihodelično iskustvo odvija se u talasima i može da traje desetak časova. Tokom prve polovine "putovanja" dolazi do perceptualnih promena, sinestetičkih doživljaja, oniričkih vizija. Vrhunac je "kosmičko iskustvo", osećanje celovitosti i gubljenja osećanja sebe. U lošem "tripu" dolazi do paranoidnih i psihotičnih reakcija.

Najčešće upotrebljavane psihodelične droge među hipicima bili su LSD, meskalin, psilocibin, STP i DMT. Timoti Liri je jedan od najzaslužnijih za popularizaciju ovog termina. Liri je autor knjige Psihodelično iskustvo.

Veze
----

* Psihodelični rok
* Psihodelic trance

Spoljašnje veze
---------------

***Psihodelija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Psihodelična umetnost
* Psihodelična iskustva
* Psihodelične knjige
* Psihodelični jezik Arhivirano 2008-02-13 na Wayback Machine-u
* Woodstock i psihodelična umjetnost šezdesetih
**Orahovačko jezero** (***Orahovičko jezero, Jezero Orahovica*** ili samo ***Jezero***) umjetno je jezero u podnožju planine Papuka kod sela Duzluka u Slavoniji, udaljeno 1500 metara od centra grada Orahovice i ujedno jedna od najpoznatijih prirodnih znamenitosti Orahovice. Omeđeno je brežuljcima i pitomim listopadnim šumama, a leži u podnožju Ružice grada.

Geografske karakteristike
-------------------------

Dugo je 208 metara, širina mu varira od 48,8 do 85,2 metara, a ima površinu od 1,52 (ili 1,7) hektara uz 65.000 kubika pitke vode. Dubina mu doseže čak do 9 metara na sjevernoj strani. Obale mu je dugačka 570 metara i u potpunosti je uređena. Jezero je izgrađeno 1961. godine gradnjom umjetnog nasipa, a opskrbljuje se planinskom vodom iz vlastitog izvora.

Turističke karakteristike
-------------------------

Ljeti je veoma posjećeno budući da je jedino kupalište u okolici. Na jezeru se održavaju razne manifestacije, kao što su Prvosvibanjski susreti, biciklijada, Ljeto u Orahovici… Uz jezero su uređeni prostori za kampiranje i roštiljanje, kao i sportski tereni (odbojka na pijesku, nogomet).

Fotogalerija
------------

* 
* 
* 
*

Izvori
------

* Turistička zajednica Grada Orahovice
* Grad Orahovica
* Mirovna grupa Oaza Arhivirano 2010-09-14 na Wayback Machine-u

***Orahovačko jezero*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostala značenja, v. Otmica Sabinjanki (razvrstavanje).*
Otmica Sabinjanki
**Otmica Sabinjanki** je epizoda iz rane historije Rima koju navode Tit Livije i Plutarh.

Nakon što je godine 753. pne. utemeljio Rim, Romul je pružio utočište bjeguncima kako bi se u gradu povećao broj stanovnika. Međutim, u gradu nije bilo dovoljno žena te se nije mogla osigurati njegova budućnost. Romul je htio nevjeste potražiti tako što je pregovarao sa susjednim Sabinjanima. Međutim, oni su odbili dati svoje kćeri došljacima, pa je Romul odlučio da ih uzme na prevaru.

Zato je Romul godine pozvao okolna plemena, među kojima su najistaknutiji bili Sabinjani, na veliku godišnju svetkovinu u čast boga Neptuna. Na svečanosti su Rimljani, na dati znak, skočili i oteli djevojke, a ostali Sabinjani ljutiti pobjegli. Romul je potom djevojkama obećao da će biti poštivane od svojih muževa i imati sva građanska prava te rađati slobodne sinove.

Sabinjanke su zato prihvatile svoje muževe. Nakon otmice, kralj Sabinjana Tit Tacije, uz pomoć Tarpeje, Rimljanke koja je bila kćer komandanta rimske utvrde, na prijevaru uđe u Rim. Kad je započela borba Sabinjana i Rimljana, Sabinjanke su se bacile između dvije vojske moleći svoje očeve i braću da se prestanu boriti protiv njihovih muževa. Nakon toga su Rimljani i Sabinjani sklopili mir i ujedinili se pod jednu vlast s Rimom kao sjedištem. Tit Tacije i Romul su postali suvladari, ali je Tit kasnije poginuo u Laviniju, a Romul tako postao jedini kralj.

Mit otmice Sabinjanki je kasnije bio čest motiv u umjetnosti, a poslužio je i kao inspiracija za popularni mjuzikl *Sedam nevjesta za sedmoro braće*.

Eksterni linkovi
----------------

***Otmica Sabinjanki*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kamp** (engleski: *campsite*, njemački: *campingplatz*, od latinskog *campus* = polje, ravnica) je prostor namjenjen za kampiranje, u kom posjetioci mogu postaviti svoje šatore, automobile, kamp prikolice ili mobilnekuće.

Istorija
--------

*Glavni članak: kampiranje*
Historija modernih kampova usko je vezana uz kampiranje i masovnu automobilizaciju nakon Drugog svjetskog rata. 

Prve kampove osnivala su turistička društva, naselja, gradovi, nacionalni parkovi i rezervati prirode. Oni su nudili svojim prvim gostima, smještaj gotovo zabadava. Ti prvi kampovi bili su vrlo skromni, gostima su nudili prostor za postavu šatora, sanitarni čvor, koji je često puta bio - čista improvizacija najobičnija septička jama sa nešto vode (u ograničenim količinama). Električna struja, nije bila uvjet, i mnogi je kampovi uopće nisu imali. Kako je rastao standard i opća urbanizacija od 1960-ih naovamo rastao je i standard koji su kampovi počeli nuditi svojim gostima, ali i cijene kampiranja. Vremenom su oni postali unosan posao, pa su ih osnivali i gradili raznorazni investitori, ipak najčešće hotelsko-turistička naselja i ugostitelji. Kako je rastao standard koji su oni nudili svojim posjetiteljima, rasla je i njihova gradacija - ona danas najčešće ima pet stupnjeva (slično kao i kod hotela) koja ovisi o njihovoj opremljenosti. 

Oni najluksuzniji kampovi sa pet zvijezdica, imaju restorane, bazene, sportske terene, igraonice za djecu, noćne barove i još sijaset sitnica koje pružaju svojim posjetiocima. Dok s druge strane oni najednostavniji od jedne zvijezdice, imaju samo sanitarne čvorove, vodu, struju i recepciju.

Izvori
------

1. 1 2   „*Camp*" (engleski). Merriam-Webster. Pristupljeno 23. 11. 2013.

Vanjske veze
------------

***Kamp*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Croatia´s Best Campsites* na portalu Croatian Camping Union (`en`)