recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Položaj Cvelferije u Vukovarsko-srijemskoj županiji
**Cvelferija** je područje koje obuhvaća ovih 9 sela županjskog kraja: Vrbanja, Soljani, Strošinci, Drenovci, Đurići, Račinovci, Gunja, Rajevo Selo i Posavski Podgajci.

Naziv Cvelferija potječe iz vojnoga jezika. U doba kada je Hrvatska bila podijeljena na pukovnije, a one na niže jedinice satnije, područje ovih sela činilo je dvanaestu satniju. Od njemačkog *zwölf* što znači dvanaest ovaj kraj prozvan je Cvelferijom.
To su bila sela koja su se nalazila na granici s Turcima, pa su ovdašnji ljudi prozvani *Graničari*. 
  
Cvelferija i danas ima graničarsku ulogu, doduše ne kao tada, jer se nalazi na granici s Bosnom i Hercegovinom i Srbijom.

Termin se rabi i dan-danas. Svake godine se u jednom od tih sela održava kulturna manifestacija "Raspjevana Cvelferija" na kojoj sudjeluju KUD-ovi iz Cvelferije i njihovi gosti.

  


|  |
| --- |
| **Naselja Cvelferije** |
| Vrbanja |
Soljani |
Strošinci |
Gunja |
Drenovci |
Račinovci |
Rajevo Selo |
Posavski Podgajci |
Đurići

---

**Vukovarsko-srijemska županija** |
***The Sisterhood of the Traveling Pants*** ili ***Sestre po farmerkama*** je serija omladinskih romana američke književnice En Brašers. Prvi roman iz serija je objavljen 2001. godine. Priča prati četri prijateljice - **Karmen**, **Lenu**, **Bridžit** i **Tibi** - i njihove doživljaje prvog leta koje provode odvojeno.

Priča
-----

Lena, Karmen, Tibi i Bridžit najbolje su drugarice, a žive u Vašingtonu DC. Njihove majke su zajedno pohađale časove aerobika za trudnice. One su bile septembarska grupa i počele su da druže. To je bila neobična družina: Lenina majka, ambiciozna Grkinja, koja sama sebi plaća školu za socijalne radnike; Tibina majka, mlada radikalka; Bridžitina majka, bogatašica-skorojevićka iz Alabame; i Karmenina majka, Portorikanka u klimavom braku. Prvo se rodila Lena, zatim Bridžit, pa Tibi, pa Karmen. I posle porođaja, njihove majke su nastavile da se druže. Ali, kada je Bridžitina majka umrla od depresije, ostale tri su prekinule svoje druženje, kao da među njima postoji neka tajna. Ipak, devojčice nisu prekidale svoje prijateljstvo.

Karmen i Lena išle su u običnu državnu školu, Bridžit u privatnu školu, a Tibi u otkačenu školu *Zagrljaj*, gde deca, umesto na stolicama, sede na punjenim džakovima, i gde nema nikakvog ocenjivanja. Ipak, devojke su po svaki dan uspevale da provedu nekoliko sati zajedno, a vikendima se nisu razdvajale. I one su bile prilično neobična ekipica: lepotica Lena, atleta Bridžit, buntovnica Tibi, i Karmen, koja za sebe kaže da je prznica i ona koja najviše brine da one ostanu na okupu.

Devojke je trebalo da provedu svoje prvo leto razdvojene. Lena i njena mlađa sestra Efi išle su kod babe i dede u Grčku, Karmen kod svog oca u Južnu Karolinu, Bridžit u fudbalski kamp *Baja Kalifornija*, a Tibi je ostajala kod kuće. Poslednjeg popodneva koje su provodile zajedno, Tibi je primetila jedne Karmenine farmerke i rekla da ih želi. Nakon što su sve probale farmerke i videle da svima savršeno stoje, osnovale su Sestrinstvo. Od te večeri, one su **Sestre po Farmerkama**. Glavna pravila su da svaka nosi Farmerke dve nedelje, a onda ih pošalje sledećoj. Prvo ih je uzela Lena, pa Tibi, pa Karmen, pa Bridžit, a onda obrnuto.

Film (2005)
-----------

### Uloge

* Amber Tamblin kao Tibi
* Amerika Ferera kao Karmen
* Blejk Lajvli kao Bridžet
* Aleksis Bledel kao Lina
**Фрустрација** или **осујећеност** је стање лишености, осујећености човека да задовољи неки, у довољној мери активан мотив који је било по субјективној, било по објективној оцени за једну личност веома важан.

Људи на различите начине реагују када не могу да задовоље своје мотиве што све зависи од њихове фрустрационе толеранције. Што је човек фрустрационо толерантнији он лакше подноси неуспехе у задовољавању својих мотива, а ако је мање фрустрационо толерантан он се тешко мири и са најмањим неуспехом. Уколико наступи стање фрустрираности човек може реаговати реалистички, тако што ће да тражи рационално решење проблема или променом понашања или променом циља и нереалистички када проблем решава пребацујући узроке немоћи на друге људе или агресивним понашањем.

Дуготрајно стање фрустрираности има за последицу дезорганизовано понашање и најчешће, анксиозност тј. осећање неспокојства, несигурности, тескобе и неодређеног страха. На тај начин се угрожава човеково ментално здравље.
Pogled na Guantánamo iz zraka.
**Zaljev Guantánamo** (španjolski: *Bahía de Guantánamo*) je zaljev koji se nalazi u provinciji Guantánamo na jugoističnom dijelu Kube. U zaljevu se nalazi najveća luka na južnoj strani otoka, a okružena je brdovitim područjem te je time odsječena od svog neposrednog zaleđa. 

Temeljem Kubansko-američkog sporazuma iz 1903. godine, Sjedinjene Države su preuzele teritorijalnu kontrolu nad jugom otoka. Sjedinjene Države uživaju potpunu kontrolu i jurisdikciju nad ovim dijelom otoka, ipak priznajući da Kuba ultimativno ima suverenitet nad njim. Aktualne kubanske vlasti smatraju kako je američka prisutnost na otoku protuzakonita te kako je Kubansko-američki sporazum sklopljen pod prijetnjom uporabe sile te je, stoga, nevažeći prema pravilima međunarodnog prava. Neki pravnici smatraju kako bi ugovor doista mogao biti ništetan. Na tom se dijelu otoka nalazi i američki vojni zatvor.

***Zaljev Guantánamo*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 246956580
* LCCN: sh91001449
* GND: 4545747-5

 |
New Scotland Yard, London
**New Scotland Yard**, poznat i kao **Sotland Yard** i **The Yard**, je glavno središte Metropolitanske Policije zaslužno za policajstvo u Greater Londonu (iako ne u Cityu). New Scotland Yard zauzima 20-o katnu zgradu na uglu Victoria Streeta i Broadwaya u Westminsteru. oko 500 jardova od Kuće Parlamenta. Poznati znak koje je često viđen an filmu i televiziji nalazi se na glavnom ulazu u Broadwayu. 

Ime dolazi od prve lokacije središta na Great Scotland Yardu, ulici Whitehalla. Točni izvor imena je nepoznat, no omiljena teza je ona da je to bila rezidencija Škotskih kraljeva (dok su bili u Britaniji), njihovih ambasadora, priornih Uniji Engleske i Škotske. Do XVII. stoljeća u ulici su bile mnoge vladine zgrade, sa arhitektima Indigom Jonesom i Christopherom Wrenom koji su tu živjeli. Pjesnik John Milton je tu živio za vrijeme Commonwealtha Engleske pod vladavinom Olivera Cromwella od 1649 do 1651.

Scotland Yard je zajedno sa Metropolitanskom Policijom osnovan od strane Sir Roberta Peela i Eugenea Françoisa Vidocqa. Otvoren je kao glavno središte Policije 29. rujna 1829. koje je ujedno bilo dom dvama osnivačima i njhovim pomoćnicima. Nikad nije bila policijska postaja u svom pravom smislu, sa svakom policijskom dvizijom koja radi u svojim lokalnim postajama. 

Glavni ulaz u zgradu bio je na broju 4 Whitehallu, no javni ured ugrađen je na stražnjoj strani zgrade Great Scotland Yarda i tako dao zgradi ime. Osoblje Scotnald Yarda odgovorno je za unutarnju sigurnost, javne afere, novačenje, korespondaciju i ostale administrativne probleme. Njihovi su poslovi rasli što se Metropolitan povečevao. 

Scotland Yard se 1890. preselio na novo mjesto, Victoria Embankment, koje je bilo iznad Temze južno od današnjeg Ministarstva obrane. U to vrijeme Metropolitan se poširio na 1,000 inicijalnih na 13,000 policajaca tako povećavajući broj glavnih središta. Iduće veče proširenje bilo je od 1907 do 1940. 

Kriminološka baza podataka Scotland Yard zve se *Home Office Large Major Enquiry System*, ili skraćeno HOLMES. Također se program za trening zove "Elementarnost", sve posvećeno slavnom fiktivnom detektivu Sherlocku Holmesu.

Vanjske veze
------------

***Scotland Yard*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Metropolitan Police Substantial history section of the official Met site
* "*Knowledge of London website looks at the history of Scotland Yard*"
**Fontana Trevi** je ime monumentalne fontane u centru Rima, u rionu Trevi.

Karakteristike i historija
--------------------------

Fontana Trevi jedan je od najpoznatiji primjer kasnobarokne umjetnosti, u kom se spretno kombinira velika snaga prirode s genijalnom teatarskom scenografijom, tako da masivni kameni blokovi te konstrukcije gotovo nestaju u dinamičnoj interakciji sa vodom koja se kaskadno slijeva do bazena fontane. U centru fontane nalazi se kočija u obliku školjke koju vuku tritoni i konji (morski konjići). Na vrhu kočije u centralnoj niši koči se autoritativna i svečana skulptura boga Okeana, a u bočnim nišama stoje skulpture boginja zdravlja i obilja.

Fontanu posvećenu moru podigao je Nicolo Salvi krajem 18. vijeka, ispred centralne fasade Palače Poli za pontifikata pape Klementa XII. Trg na kojem je izgrađena bio je od velikog značaja za Rima jer voda sve dok nije August podigao akvadukt Aqua Virgo bila od krucijalne važnosti za Trevi. O tome svjedoče arheološke iskopine vile iz neronovskih vremena sa velikom cisternom.

Fontana di Trevi danas je globalno slavna jer je bila scenografija brojnih poznatih filmova, od kojih je vjerojatno najpoznatiji *La dolce vita* od Federica Fellinija, sa scenom kad se sisata Anita Ekberg okupa u fontani. Fontana je poznata i po hodočasničkom običaju bacanja novčića preko ramena u bazen, kao njihov zalog za sreću da će se jednog dana vratiti u Rim. Svojevremeno su te kovanice skupljali rimski derani, uz silnu galamu i nepodopštine, a danas humanitarne organizacije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Trevi Fountain*" (engleski). Visit Lazio. Pristupljeno 14. 4. 2018. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Fontana di Trevi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Trevi Fountain*[*mrtav link*] (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 225020240
* LCCN: sh85050180
* GND: 4217965-8

 |
**Cottica** (sranantongo: *Kotika-liba* je rijeka u Surinamu duga nekih 210 km, desna pritoka rijeke Commewijne.

Hidrologija i historija
-----------------------

Cottica izvire nekih pedesetak km jugozapadno od Moenga u brdima Gvajanskog štita. Od tamo teče prema sjeveroistoku do Moenga, zatim teče prema sjeveru do ušća sa rijekom Coermotibo, koja je bifurkacijom povezana sa Rijekom Maroni. Od tamo zavija prema 
sjeverozapadu do ušća u Commewijne.

Porječje rijeke prostire se po površini od 2,900 km² po distriktima Marowijne i Commewijne.

Historija
---------

Jedna od najvažnijih epizoda borbe između odbjeglih robova i kolonijalne vlade dogodila se u drugoj polovici 18. vijeka na području između rijeke i Atlantskog oceana, gdje se grupa odbjeglih robova predvođenih Bokilifa Bonijem uspjela dugo opirati kolonijalnoj vojsci.

Izvori
------

1. 1 2  „*Cottica definities*" (nizozemski). Encyclopedia. Pristupljeno 14.11.2022.

Vanjske veze
------------

***Cottica*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Boven Cottica Rivier* (na portalu Mapcarta) (`en`)
Nacistički ratni zločinac Karl Strasser pred vješanje 2. januara 1946.
**Vješanje** u svom tradicionalnom i uobičajenom smislu označava davljenje pri kome se koristi težina same sebe, uz pomoć predmeta (omča) koji je toj osobi omotan oko vrata, izazivajući pritisak na dišne puteve i vratne arterije. Vješanje u pravilu za cilj ima izazvati smrt obješene osobe, te je kroz historiju bilo jedan od najčešćih i najpopularnijih metoda pogubljenja, a u današnjem svijetu predstavlja najčešći oblik samoubistva. U rijetkim slučajevima može biti posljedica nesretnog slučaja, a kao jedan od primjera se često navodi autoerotska asfiksija.

Eksterni linkovi
----------------

***Vješanje*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hanging injuries and strangulation
* A Case Of Strangulation Fabricated As Hanging Arhivirano 2007-07-13 na Wayback Machine-u
* Obliquity vs. Discontinuity of ligature mark in diagnosis of hanging - a comparative study Arhivirano 2007-07-13 na Wayback Machine-u
* Homicidal Hanging - Case Report (Bias In Premise Of Hanging) Arhivirano 2009-06-20 na Wayback Machine-u
* Post-mortem Lividity on Soles: A Case of Partial Hanging Arhivirano 2009-01-23 na Wayback Machine-u
* Suicide among teenagers and young adults in the Transkei. Case reports Arhivirano 2009-01-24 na Wayback Machine-u
**Tierp** je grad od 5,587 stanovnika na istoku Švedske, on je i administrativni centar istoimene
Općine Tierp od 20,125 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tierp leži u Grofoviji Uppsala, između Uppsale i Gävlea na autoputu E4 udaljen oko 50 km od Uppsale i oko 20 km od Botnijskog zaljeva.

Historija
---------

Historija Tierpa usko je vezana uz željezaru *Tierps Järnbruk* koju je 1894. osnovao čovjek po imenu - Stenborg, koji je nešto prije vodio kovačnicu. Željezara se isprva proslavila poljoprivrednim alatkama. 

Kasnije od 1920. od kad je 1907. sagrađena ljevaonica, tvornica se preorjentirala na proizvodnju urbanog.inventara 
(šahtovi).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „Sweden: Uppsala" (engleski). City population. Pristupljeno 03. 08. 2015.
2. 1 2  „Tierps Järnbruk är idag Sveriges" (švedski). Tierps Järnbruk AB. Pristupljeno 03. 08. 2015.

Vanjske veze
------------

***Tierp*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Tierp* (`sv`)
Francesco Crispi
**Francesco Crispi** (Ribera, 4. listopada 1819. — Napulj, 12. kolovoza 1901.), bio je talijanski političar, jedan od vođa borbe za ujedinjenje Italije sredinom 19. stoljeća, a kasnije premijer Italije.

Životopis
---------

Crispi je rođen i odrastao na Siciliji, gdje je studirao pravo. Kasnije se preselio u Napulj, gdje se počinje baviti politikom nezadovoljan društvenim i političkim prilikama u Kraljevini Dviju Sicilija. Zagovarao je republikansko uređenje države. Sudjelovao je u ustanku na Siciliji 1848. godine. Nakon suzbijanja revolucije 1849. pronašao je utočište u Pijemontu, a četiri godine kasnije bio je prisiljen na bijeg, osumnjičen za sudjelovanje u neredima u Milanu. 

Nakon 1853. Crispi obitava u Londonu, te se povezuje s Giuseppeom Mazzinijem. Priprema "marš tisuće", koji rezultira Garibaldijevim osvajanjem Sicilije 1860. godine a Crispi je imenovan ministrom unutarnjih poslova u revolucionarnoj vladi. Zbog sukoba s Cavourom, premijerom Pijemonta, podnio je ostavku iste godine, a Sicilija je pripojena Pijemontu.

Crispi je 1861. izabran za člana parlamenta ujedinjene Italije a predsjednik parlamenta postaje 1876. godine. Kratko je bio ministar unutarnjih poslova. 1879. godine 

U kolovozu 1887. obnašao je dužnost premijera, ministra unutarnjih i vanjskih poslova. Provodi liberalnu reformu, ali njegovi napori nisu se mogli nositi s krizom i proračunskim deficitom u zemlji. Njegova vanjska politika bila je pro-njemački orijentirana - obnovio je savez s Njemačkom i Austro-Ugarskom, a 1889. godine Italija prekida trgovinske odnose s Francuskom. Njegova vlada pada nakon neuspješnog pokušaja provođenja porezne reforme. 

Krajem 1893. Crispi ponovno postao premijer. Njegov drugi mandat okarakteriziran je unutarnjim represijama i pokušajem stvaranja kolonijalnog imperija u Africi, što završava 1896. s katastrofalnim porazom u Etiopiji 1896. godine. 

Umro je u Napulju 1901. godine.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  Encyclopaedia Britannica Online: Francesco Crispi. Pristupljeno 14. veljače 2017.

| * p
* r
* u
Premijeri Italije |
| --- |
| Kraljevina Italija | 
* Cavour
* Ricasoli
* Rattazzi
* Farini
* Minghetti
* La Marmora
* Ricasoli
* Rattazzi
* Menabrea
* Lanza
* Minghetti
* Depretis
* Cairoli
* Depretis
* Cairoli
* Depretis
* Crispi
* Starabba
* Giolitti
* Crispi
* Starabba
* Pelloux
* Saracco
* Zanardelli
* Giolitti
* Tittoni
* Fortis
* Sonnino
* Giolitti
* Sonnino
* Luzzatti
* Giolitti
* Salandra
* Boselli
* Orlando
* Nitti
* Giolitti
* Bonomi
* Facta
* Mussolini
* Badoglio
* Bonomi
* Parri
* De Gasperi
 |
| Republika Italija | 

* De Gasperi
* Pella
* Fanfani
* Scelba
* Segni
* Zoli
* Fanfani
* Segni
* Tambroni
* Fanfani
* Leone
* Moro
* Leone
* Rumor
* Colombo
* Andreotti
* Rumor
* Moro
* Andreotti
* Cossiga
* Forlani
* Spadolini
* Fanfani
* Craxi
* Fanfani
* Goria
* De Mita
* Andreotti
* Amato
* Ciampi
* Berlusconi
* Dini
* Prodi
* D'Alema
* Amato
* Berlusconi
* Prodi
* Berlusconi
* Monti
* Letta
* Renzi
* Gentiloni
* Conte
* Draghi

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **književnosti** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

  

**Mustafâ Darîr** (Erzurum, floruit 1377. – 1400.) je osmanski pisac iz 14. stoljeća.

Život
-----

Rođen je u Erzurumu, u istočnoj Anadoliji. Sve ono što je poznato o njemu je ograničeno na ono što on govori u predgovorima svojih djela. Njegovo ime potječe od činjenice da je od rođenja bio slijep. Ponekad se spominje i kao »Gözsüz« (slijep).

Kao i drugi anatolijski pjesnici istog razdoblja, posjetio je mamelučki grad Kairo 1377. godine, nakon prvog putovanja u Karaman. Poznat je kao autor *Život Poslanika* (*Siyar-i Nabi*, 1377–1388) na turskom jeziku, napisanog na zahtjev sultana Alâeddin Alije. Njegovi prijevodi pokazuju da je vrlo dobro poznavao arapski i perzijski. Preveo je i zbirku hadisa na turski jezik.

Djela
-----

* *Yûsuf u Züleyhâ* (oko 1367.), priča o Jusufu u Kur'anu;
* *Siyar-i Nabi* ili *Sîretü'n-nabî*, život proroka Muhameda;
* *Fütûhu’ş-Şâm Tercümesi*, prijevod arapskog djela *Fütûḥu'ş-Şâm* autora Al-Waqidija;
* *Yüz Hadis ve Yüz Hikâye* (Sto hadisa i stotinu priča).

Vanjske veze
------------

Fusnote
-------

Izvori
------

Bibliografija
-------------

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 71505636
* LCCN: nr97006571
* ISNI: 0000 0000 5711 4077
* GND: 103663320
* SUDOC: 115634495
* BNF: cb125478528 (podaci)

 |
**Tomisaku Kawasaki** (japanski: 川崎 富作; Tokijo, 7. veljače 1925.), japanski pedijatar, poznat po tome što je prvi opisao bolest koja je, u njegovu čast, nazvana Kawasakijeva bolest. 

Rođen je 7. veljače 1925. u Tokiju, kao najmlađe od sedmero djece. Tokom mladosti je razvio izuzetno zanimanje za biljke te je, u konačnici, ispunio želju svoje majke i odlučio postati liječnik. Studij medicine pri Sveučilištu u Chibi upisao je netom nakon Drugog svjetskog rata. Tokom studija, odlučio je specijalizirati pedijatriju. Zbog financijskih poteškoća svoje obitelji, morao se raspitivati za pomoć te je, u konačnici, dobio mjesto u bolnici Crvenog križa u Tokiju. U toj će bolnici raditi sljedećih 40 godina. 

Tokom rada u bolnici, 1961. godine, dr. Kawasaki je, kod tada četverogodišnjeg dječaka, otkrio simptome koje nije mogao pripisati nijednog dotad poznatoj bolesti. Slučaj je predstavio na jednoj internoj, bolničkoj konferenciji. Iako su njegovi kolege smatrali kako se radi o slučauju šarlaha, odlučili su se, za početak, dijagnozi označiti nepoznatom. Tokom sljedećih 6 godina, Kawasaki je dobivao pacijente s istim simptomima. Godine 1967. odlučio je u jednom japanskom stručnom časopisu objaviti podatke o bolesti, što je 1974. prevedeno i na engleski jezik. Članak je izazvao brojne reakcije u cijelom Japanu. Godine 1970. japanska je vlada osnovala komisiju za istraživanje bolesti koju je vodio upravo Kawasaki. Istraživanje diljem Japana utvrdilo je da se, doista, radi o samostalnoj, dotad neopisanoj bolesti. To otkriće donijelo je Kawasakiju, 1989. godine, nagradu Asahi.

Bolest, koja je nazvana po Kawasakiju, karakteristična je upravo za djecu do pete godine života. Radi se o autoimunoj bolesti kod koje dolazi do upale svih srednje velikih krvnih žila u tijelu. 

Od 1990. godine, Kawasaki je bio voditelj Centra za istraživanje Kawasakijeve bolesti, gostujući profesor na sveučilištu u Kurumeu, a držao je i predavanja po Sjedinjenim Državama.
**Emir Imamović - Pirke** (Tuzla, 3. maja 1973.), bosanskohercegovački novinar i književnik.

Osnovnu i srednju školu završio je u Tuzli. Novinarstvom se bavi od 1992. Bio je glavni i odgovorni urednik magazina *Dani*. Trenutno je izvrši urednik magazina *Gracija*. Živi i radi u Sarajevu.

Njegov prvi roman, *Jel neko vidio djevojčice, kurve, ratne zločince*, izašao je 2006. u izdanju izdavačke kuće AGM Zagreb. Knjiga se temelji na istinitom događaju otmice četiri djevojčice 2001. na regionalnom putu Novi Šeher–Prnjavor, u Marinu Hanu u općini Tešanj.

Djela
-----

* *Jel neko vidio djevojčice, kurve, ratne zločince*. Zagreb 2006. Beograd 2007.
* *Tajna doline piramida : u potrazi za dokazima da su u Bosni i Hercegovini živjela inteligentna bića*. Beograd 2008. Sarajevo 2008.
* *Treće poluvrijeme*. Beograd 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 107259811
* LCCN: nb2006025572
* ISNI: 0000 0001 1002 3845
* GND: 140579125
* NKC: js2010525125

 |
**Mitropolija (Vladikin dvor ili Episkopska palata ) u Mostaru** je objekat Srpske pravoslavne crkve u Mostaru, Bosna i Hercegovina. Komisije za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 4. do 10. maja 2004. godine donijela je odluku da se objekat mitropolije proglasi za Nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u slijedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući), Ljiljana Ševo i Tina Wik.Nacionalni spomenik čini: objekat Mitropolije, dvorište i objekat stana za sveštenika.

Historija
---------

U XVIII stoljeću pravoslavna zajednica u Mostaru se osjetno razvila. Ona je, u tom periodu, predstavljala najveću gradsku općinu u Hercegovini. U ovom periodu i mitropolit Aksentije Palikuća (1751-1763. godine) preselio je 1767 god. mitropolitsku stolicu u Mostar i napustio manastir Duži. U XIX stoljeću podignuti su: u pravoslavna crkva u Bjelušinama (temeljito je obnovljena 1833. godine), srpska škola (1856. godine), te saborna crkva svetog Trojstva u Mostaru (sagradio ju je majstor Andrija Damjanov 1873. godine).

Opis
----

Izgradnja Mitropolitove palate je završena 1910. godine. Projekat za izgradnju zgrade mitropolije uradio je Karlo Paržik. Objekat predstavlja primjer neobarokne arhitekture, na kojem se posebno ističu bogatstvo teksture i sofisticiranost dekoracije u enterijeru i na fasadama. Ulazna fasada kulminira naglašenom atikom sa statuama svetaca u nišama, motivima školjki i urni tako da objekat podsjeća na barokne crkve u Evropi.

Centralno rješenje objekta sa zenitalnim osvjetljenjem i osvjetljenjem preko otvora na stepeništu, umjesto plana koridorskog rasporeda prostorija, je glavna osobina ovog objekta. Arhitekta je razvio spomenutu kompoziciju uzimajući u obzir gotovo tropske vrućine koje vladaju u Mostaru za vrijeme ljeta.

Volumen glavnog objekta Mitropolije predstavlja jednospratnu građevinu, geometrijski gotovo čistog oblika kvadera sa istakom za terasu. Visina objekta: glavni dio građevine visine oko 14,00 m; visina građevine sa atikom oko 16,00 m; visina dijela sa terasom oko 10,00 m od kote pristupa vanjskog stepeništa. Objekat je gabaritnih dimenzija: glavni objekat 18,50 x 20,35 m; a istak sa terasom dimenzija 6,00 x 13,00 m. Čitav objekat je «podignut» na rustični postament sa završnom obradom od maltera u vidu horizontalnih traka koje se protežu duž čitavog objekta.

### Sadašnje stanje

Usljed ratnih oštećenja u periodu 1992-1995. godine došlo je do potpunog urušavanja krovne i podne konstrukcije objekta Mitropolije. Nalazi se na listi 21 prioriteta za rehabilitaciju uspostavljenoj od strane gradskih vlasti u Mostaru. Projektna dokumentacija za rehabilitaciju je urađena u toku 2004. godine.
**Culli** (Culle, Kulyi, Kúlli), predhispansko pleme Indijanaca iz Huylasa sa Anda, u Peruu. Culli su naseljavali područje uz rijeke río Chicama, río Santa, i río Marañón u departmanu La Libertad i Ancash, odnosno u starim kraljevstvima Cajamarca i Huamachuco. Po Rivetu i Loukotki njihov jezik čini istoimenu porodicu Cullian, dok se danas klasificiraju Velikoj porodici Macro-Paezan ili u Sec-Catacao. Jezik culli koji se govorio doskora u 20. stoljeću, ipak je gotovo potpuno nepoznat. Ostao je zabilježen tek maleni popis riječi, imena nekih mjesta i životinja .

Izvori
------

1. ↑  Willem F. H. Adelaar, Pieter Muysken, The Languages of the Andes (str. 401)[*mrtav link*]

Literatura
----------

* **Martínez Compañón, Baltazar Jaime** 1920-1921. Trujillo del Perú en el siglo XVIII, vol. I-II. Madrid: Ediciones Cultura Hispánica.
* Waldemar Espinoza Soriano - Rogger Ravines 1986. Historia de Cajamarca II: Etnohistoria y lingüística. Cajamarca: Instituto Nacional de Cultura.
* **Solís Fonseca, Gustavo** 1986. La lengua culli revisitada. Ponencia al Séptimo Congreso Peruano del Hombre y la Cultura Andina. Huaraz: Universidad Santiago Antúnez de Mayolo.
**Sveti red** ili latinski: *sacramentum ordinis*) je ime jednog od sakramenata Katoličke crkve, obreda kojim se dodjeljuje svećenička služba (položaj).

Karakteristike i historija
--------------------------

Vanjski ritualni znak tog sakramenta je polaganje biskupovih ruku na glavu kandidata koji se zaređuje. 
Danas postoje samo tri stupnja svetoga reda, to su; 

* đakon
* prezbiter (svećenik) i
* biskup

Za razliku od tog tokom historije postojalo ih je puno više (kao i svećeničkih zanimanja) , u niži kler su spadali; vratari, lektori, egzorcisti, akoliti a u viši subđakoni, đakoni prezbiteri. Taj sakrament se može primiti - samo jednom (u istom stupnju), dodjeljuje se samo članovima klera nakon relativno duge pripreme za takav život.

### Pravoslavna crkva

*Glavni članak: Sveštenstvo*
U Pravoslavnim crkvama se ta sveta tajna (sakrament) zove **rukopolaganje**, **rukopoloženje** grčki; χειροθεσία hirotonija glasanje podizanjem ruke ≃ hiro + tonija  jer obred zaređenja kulminira kad svećenik pololoži ruku na glavu ređenika.

U pravoslavlju postoje slijedeće stupnjevi (činovi) rukopoloženja; đakon, prezbiter (svećenik) i episkop (vladika).

### Protestantske crkve

Kod Protestanata se ređenje ne smatra sakramentom, ali se kod njih zarediti mogu i žene, dok kod pravoslavaca i katolika taj sakrament mogu primiti jedino kršteni muškarci.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Sveti red*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 19.3. 2018.
2. ↑  „*Hirotonija*" (hrvatski). Hrvatski jezični portal. Pristupljeno 19.3. 2018.
3. 1 2  „*Hirotonija*" (hrvatski). Proleksis. Pristupljeno 19.3. 2018.

Vanjske veze
------------

***Zaređenje*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sveti red* (`sh`)
**Sava** (svetovno *Sava Jurić*; Čikago, 27. februar 1942) je episkop Srpske pravoslavne crkve.

Život
-----

Episkop Sava (svetovno *Sava Jurić*) rođen je 27. februara 1942. godine u Čikagu, SAD.

Monaški postrig je primio 15. februara 1964. godine, a dan kasnije đakonski čin. U čin prezvitera je rukopoložen 23. februara 1964. godine. Trideset godina poslije izabran je za episkopa Australijsko-novozelandskog Mitropolije Novogračaničke i rukopoložen 17. juna 1994. godine.

Na tronu Episkopa slavonskog, kao 21. episkop ove mučeničke Eparhije, vladika Sava je od 14. maja 1999. godine. Na lični zahtjev Sveti Arhijerejski Sabor Srpske Pravoslavne Crkve penzionisao ga je 1. novembra 2013. godine.

Izvori
------

* Eparhija slavonska -Episkop Arhivirano 2013-08-22 na Wayback Machine-u

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica Eparhije slavonske Arhivirano 2013-08-11 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Vasilije (Veinović)** | **Episkop novogračanički za Australiju i Novi Zeland1993—1999.** | Nasljednik:**-** |
Zgrada Prvog zasjedanja AVNOJ-a
**Zgrada Klostera i zgrada I. zasjedanja AVNOJ-a** nalazi se u užem središtu grada Bihaću, Bosna i Hercegovina. Proglašene su za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.

Historija
---------

Zgrada Klostera (samostan i škola časnih sestara Klanjateljica Krvi Kristove) sagrađena je 1894. godine i nazvana „kutovnica" jer se sastoji od dva krila koja su međusobno povezana pod uglom od 130 stepeni. Izvorna namjena ovog objekta bila je samostan i škola časnih sestara. Škola je imala osam odjeljenja četverogodišnje škole, a 1930. u školi je bilo 326 učenika. Kasnije je otvorena i viša djevojačka škola. Za manju djecu sestre su organizirale vrtić. Osim obveznih školskih predmeta, časne sestre su držale časove za učenje na muzičkim insturmentima, zatim časove stranih jezika i izrade ručnih radova.

Narodnooslobodilačka vojska Jugoslavije, u periodu od 02. do 04. novembra 1942. godine izvršila je oslobađanje Bihaća i njegove okoline. Bihać je postao glavni grad oslobođenoga teritorija koji je obuhvaćao skoro jednu petinu teritorija predratne Jugoslavije. Ovaj slobodni teritorij nazvan je Bihaćka republika i trajao je 86 dana. Prvo zasjedanje AVNOJ-a održano je u zgradi koja je bila depadans zgrade Kloster, a izgrađena je neposredno pred Drugi svjetski rat, 08. januara 1939. Deset godina nakon Prvog zasjedanja AVNOJ-a, 25.11.1952. godine, u zgradi je otvoren Spomen-muzej i postavljena prva izložba. Zgrada je objekat javnog karaktera i služi za održavanje različitih kulturnih manifestacija i muzejskih izložbi. Bila je djelimično oštećena tokom rata u Bosni i Hercegovini.

Opis
----

Zgrada Klostera predstavlja primjer secesijske arhitekture iz perioda austrougarske uprave. Vanjske dimenzije istočnog krila iznose 23,55X15,05 m, a dimenzije sjevernog krila iznose 28,30X12,50 m. Ima sljedeće etaže: podrum, prizemlje, kat i potkrovlje.

Zgrada I. zasjedanja AVNOJ-a, sa tlocrtom u obliku trapeza, građena je u stilu moderne sa jasno izraženim volumenima koji proizilaze iz pojedinih funkcionalnih sadržaja, bez upotrebe arhitektonske plastike ili bilo kakvih drugih dekoracija na fasadi. Projektant ovog objekta je hrvatski arhitekta Stjepan Podhorski (1875 - 1945.).

Literatura
----------

* Radoslav Lopašić - Zagreb: Tisak "Tipografija" d. d. 1943. -Bihać i Bihaćka Krajina, mjestopisne i poviestne crtice
* Ibrahim Krzović - Arhitektura secesije u Bosni i Hercegovini, Kulturno naslijeđe, Sarajevo

Vanjski linkovi
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |
„Saseks" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Saseks (razvrstavanje).

|  **Saseks*Sussex*** |
| --- |
|  |
| Položaj | Jugoistočna Engleska |
| Središte okruga | Čičester (Zapadni Saseks)  Luis (Istočni Saseks) |
| Površina | 3 783 km² |
| Stanovništvo (1991) | 1 392 737 |
| Gustina naseljenosti | 368/km² |

**Saseks** (engl. ) je istorijski okrug u jugoistočnoj Engleskoj čija površina i položaj približno odgovaraju nekadašnjem Kraljevstvu Saseksa. Na severu se graniči sa Sarijem, na istoku sa Kentom, na jugu se nalazi Lamanš, a na zapadu Hempšir. Deli se na Istočni Saseks, Zapadni Saseks i Grad Brajton i Houv. Gradovi Brajton i Houv su spojeni u jedinstvenu administrativnu jedinicu 1997. godine, a status grada je dodeljen 2000. godine. Pre toga je Čičester bio jedino naselje sa statusom grada u Saseksu.

Stanovnici Saseksa i dalje osećaju snažan lokalni identitet, a nezvaniča himna okruga je „Saseks pokraj mora" (*Sussex by the Sea*). Moto okruga je *We wun't be druv* i ukazuje na snažnu volju u narodu u proteklim vekovima.

***Sussex*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Tradicionalne grofovije Engleske Engleska |
| --- |
| *Grofovije stvorene prije 1889.* |
| 
Bedfordshire •
Berkshire •
Buckinghamshire •
Cambridgeshire •
Cheshire •
Cornwall •
Cumberland •
Derbyshire •
Devon •
Dorset •
Durham •
Essex •
Gloucestershire •
Hampshire •
Herefordshire •
Hertfordshire •
Huntingdonshire •
Kent •
Lancashire •
Leicestershire •
Lincolnshire •
Middlesex •
Norfolk •
Northamptonshire •
Northumberland •
Nottinghamshire •
Oxfordshire •
Rutland •
Shropshire •
Somerset •
Staffordshire •
Suffolk •
Surrey •
Sussex •
Warwickshire •
Westmorland •
Wiltshire •
Worcestershire •
Yorkshire
 |
**Sibirski kozorog** (lat. *Capra sibirica*) je azijska vrsta kozoroga. Živi na planinama i u pustinjama Srednje Azije.

Opis
----

Visok je 80-100 cm u ramenima, a težak u prosjeku 60 kg. Odrasli mužjaci imaju duge brade i duge zakrivljene rogove s izraženim grebenima (grbama) na frontalnim površinama. Dlaka je tamnosmeđa sa sivkastom leđnom prugom, koja ide od vrata do repa. Odrasli mužjaci imaju sivo-sijede mrlje na leđima. Kod ove vrste je izražen spolni dimorfizam, odnosno ženke su dosta manje s malim rogovima koji su ravni i široko razdvojeni iz korijena.

Stanište
--------

Sibirski kozorog je široko rasprostranjen od regije Hindukuš planina u Afganistanu do Sajanskih planina u Mongoliji. Sreću se najčešće na nadmorskim visinama od 3,000 do 5,300 m, ali se također znaju pojaviti i u područjima od 1,000 m, na Altajskim planinama.

Podvrste
--------

* *Capra sibirica alaiana*
* *Capra sibirica hagenbecki*
* *Capra sibirica hemalayanus*
* *Capra sibirica sakeen*
* *Capra sibirica sibirica*
Koordinate: 45°33′39″N 18°41′45″E﻿ / ﻿45.5607099840406°N 18.6959597468376°E﻿ / 45.5607099840406; 18.6959597468376

Zgrada povijesnog zapovjedništva Slavonske vojne granice
Pročelje, ulaz u današnju zgradu rektorata Sveučilišta J. J. Strossmayera
**Zgrada rektorata Sveučilišta J. J. Strossmayera**, povijesno **Zgrada glavnog vojnog zapovjedništva** (Palača Slavonske Generalkomande, Generalkomanda, Generalatshaus), kasnije vojarna (Generalatskasserne) je zgrada bivšeg sjedišta generalata za Slavonsku vojnu krajinu u Osijeku, a danas je u njoj smješten Rektorat Sveučilišta Josipa Jurja Strossmayera u Osijeku.

Smještena je na sjevernoj strani Trga sv. Trojstva u Tvrđi i jedan je od simbola grada.

Velika četverokrilna dvokatna zgrada građena je od 1724. do 1726. prema projektu za sad nepoznatog arhitekta, u sintezi renesanse i baroka, a na inicijativu kneza Eugena Savojskog. Drugi kat je nadograđen 1765. godine. Zgrada se ističe monumentalnim renesansnim pročeljem s tipično baroknim portalom u središnjoj osi s dvostrukim stupovima u dovratnicama, koji je omeđen atlantima koji pridržavaju balkon prvoga kata. U unutrašnjosti je veža podijeljena stupovima na tri broda. Dva velika stubišta vode na prvi kat zgrade. Izvorno je zgrada imala arkade prema dvorištu, koje su kasnije zazidane. Zgrada se smatra jednim od najvećih i najznačajnijih djela barokne arhitekture u Hrvatskoj.

Prikazana je na naličju novčanice od dvjesta kuna.

Izvori
------

1. ↑  Turistička zajednica grada Osijeka Arhivirano 2013-05-10 na Wayback Machine-u Osječka Tvrđa
2. ↑  Hrvatska na dlanu Troškovi i novac

Literatura
----------

***Zgrada glavnog zapovjedništva u Osijeku*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ive Mažuran, *Grad i tvrđava Osijek* Osijek 2000. ISBN 953-6711-00-1
* Petar Puhmajer, «Gradska svjetovna arhitektura baroka», *Slavonija, Baranja i Srijem – vrela europske civilizacije*, sv. 2, Zagreb 2009.
**Denis Papin** (Chitnenay kod Bloisa, 22. augusta 1647. - London, 17. juna 1712.), francuski istraživač i izumitelj. Završio Isusovački licej u Bloisu (1661.) i studij medicine u Angersu (1669.). Surađivao s C. Huygensom za njegova boravka u Parizu; 1675. otišao je u progonstvo u London za suradnika R. Boyla, kako bi kao kalvinist izbjegao progonima Luja XIV. Boravio u Italiji (od 1681. do 1684.), gdje je vodio pokuse; u Veneciji je pokušao osnovati društvo po uzoru na Kraljevsko društvo u Londonu i Kraljevsku akademiju u Parizu. Predavao je matematiku (od 1687. do 1708.) u Marburgu, potom se vratio u London, gdje posljednji trag o njemu postoji u obliku pisma datiranoga 23. siječnja 1712. Osim suradnje s drugim onodobnim fizičarima, na poticaj G. W. Leibniza izradio je prvi idejni nacrt parnoga stroja u djelu *O raznim novim strojevima* (lat. *De novis quibusdam machinis*, 1690.) te objasnio njegov rad u djelu *Novo umijeće crpljenja vode korištenjem pare* (eng. *The New Art of Pumping Water by Using Steam*, 1707.), u kojem je opisao prvi sigurnosni ventil koji je sprječavao da tlak vodene pare prijeđe kritičnu vrijednost. Ventil je našao široku primjenu kod lonca za kuhanje pod povećanim tlakom (*Papinov lonac*), koji je izumio već 1679. od kućanstava do industrijske proizvodnje konzervirane hrane. Konstruirao je veći broj uređaja, na primjer centrifugalnu sisaljku (1699.), bavio se konstrukcijom podmornice, topa na stlačeni zrak i drugo. 

*Papinov lonac* iz 18. stoljeća.

Sigurnosni ventil
-----------------

*Glavni članak: Sigurnosni ventil*
**Sigurnosni ventil** je uređaj koji osigurava da tlak u nekoj posudi, kotlu, radnom cilindru, cjevovodu i slično ne prekorači dopuštenu granicu. Otvara se kada tlak naraste iznad te granice i ispušta prekomjerni fluid (plin, vodena para, kapljevina); kada tlak ponovno padne na dopuštenu razinu, sam se zatvara. Najjednostavniji je ventil s utegom (rjeđe u uporabi), dok je ventil s oprugom složeniji, najrazličitijih izvedbi. Po načinu rada razlikuju se proporcionalni sigurnosni ventil, koji se razmjerno tlaku postupno otvara, te trenutačni sigurnosni ventil, koji je potpuno otvoren do normaliziranja tlaka, kada se trenutačno zatvara. Svojstva sigurnosnih ventila određena su propisima o posudama pod tlakom, ventili su normirani i pod stalnim nadzorom ovlaštenih institucija.

Izvori
------

1. ↑   **Papin, Denis**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
2. ↑   **sigurnosni ventil**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
**Tomislav Rolf** (Petrinja, 17. travnja 1899. – Lawamünd, Austrija, 19. svibnja 1945.), hrvatski časnik, te kasnije general u doba Nezavisne države Hrvatske.

Životopis
---------

Prije Drugog svjetskog rata bio je aktivist u Hrvatskom junaku i Hrvatskom skautu. Nakon stvaranja NDH 1941. postaje prvo domobranski časnik, pa onda ustaški pukovnik i zapovjednik bojne. Zapovjednik Ustaške vojnice na Baniji u doba velikih pokolja tamošnjeg srpskog stanovništva i početka ustanka. *(Vidi članke Franc (Franjo) Žužek i Ustaški pokolj u pravoslavnoj crkvi u Glini.)*

Nakon što je na jednom prijemu napao i vrijeđao Talijane zbog djelovanja njihove vojske na području NDH i suradnje s četnicima, Pavelić ga je 9. veljače 1942. godine lišio čina i isključio iz ustaškog pokreta. Nakon kapitulacije Italije u rujnu 1943. rehabilitiran je. U prosincu 1944. unaprijeđen je u čin generala te imenovan zapovjednikom 13. divizije Hrvatskih oružanih snaga. 

U svibnju 1945. godine bježi u Austriju, gdje ga zarobljavaju Britanci. Kada je čuo da ga namjeravaju izručiti komunističkim vlastima Demokratske federativne Jugoslavije, izvršio je samoubojstvo ispijanjem otrova. Otrov je ispila i njegova supruga, ali je u bolnici spašena.

Literatura
----------

* Jelić-Butić, Fikreta: *Ustaše i NDH*, Zagreb: Sveučilišna naklada LIber i Školska knjiga, 1977.
* *Hrvatski leksikon*
**Предпорожни** (руски: *Предпорожный*; јакутски: *Предпорожнай*) је село у Ојмјаконском рејону, на истоку Републике Јакутије у Русији. Предпорожни се налази 75 км. северно од Уст-Нере, центра рејона.

Налази се на десној обали Индигирке, која утиче у Источносибирско море.

Становништво:

* 1271 (1989.)
* 1145 (2001.)
* 200 (2007.)

Предпорожни је основан 1950. а је био укинут 2007. године због ликвидације комбината «Индигирзолото» .

Извори
------

1. 1 2  Предпорожный Arhivirano 2009-04-25 na Wayback Machine-u на страни Јакутског универзитета
2. ↑  Упразднены поселки Нелькан, Предпорожный, Эльгинский[*mrtav link*] на страни владе Јакутије
**P'arnajom** ili **P'arnajob** (gruzijski: , ფარნაჯობი) (? - 90. pne.) bio je kralj Kavkaska IberijaIberije od 109. do 90. pne. četvrti po redu iz dinastije P'arnavaziani. Poznat je isključivo po popisu sadržanom u gruzijskoj srednjovjekovnoj kronici.

Na prijestolje je došao 109. pne. naslijedivši svog oca Miriana I. Navodi se kako je novog boga Zadena dodao u dotadašnji gruzijski panteon te mu sagradio utvrđeni hram. To i drugi primjeri uvođenja stranih običaja su izazvali pobunu, koju je podržao kralj susjedne Armenije. Parnajom je poginuo u velikoj bitci, a prijestolje preuzeo njegov armenski zet Aršak/Artaksija. Parnajomov sin Mirian II je, međutim, preživio i bio sklonjen na partski dvor.

Izvori
------

* Thomson, Robert W. (1996), *Rewriting Caucasian History: The Medieval Armenian Adaptation of the Georgian Chronicles*, p. 42. Oxford University Press, ISBN 0-19-826373-2.
* Rapp, Stephen H. (2003), *Studies In Medieval Georgian Historiography: Early Texts And Eurasian Contexts*, pp. 282-284. Peeters Bvba ISBN 90-429-1318-5.
* Toumanoff, Cyril. Chronology of the Early Kings of Iberia. *Traditio* 25 (1969), pp. 10-11.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Mirian I**  |  **Kralj Iberije** 109-90. pne. | Slijedi: **Artaksija I**   |
Za političara i glumca, v. Fred Thompson.

**Frederick Clifton Thomson** (26. februar 1890 - 25. decembar 1928) bio je američki filmski glumac, koji je 1920-ih stekao popularnost nastupajući u vesternima i predstavljao najozbiljnijeg suparnika Tomu Mixu kao zvijezda tog žanra.

Thomson se rodio kao sin prezbiterijanskog svećenika te se obrazovao na Princentonskom sjemeništu, gdje se istakao kao sportaš. Godine 1913. se zaredio. Nakon što mu je prva supruga Gail Dubois Jepson 1916. umrla od tuberkuloze, priključio se 143. artiljerijskoj pukovniji američke vojske kao vojni kapelan. Nakon što se ozlijedio igrajući američki nogomet, završio je u bolnici koju je posjetila Mary Pickford zajedno sa svojom prijateljicom, scenaristicom Francis Marion. Za Marion se nešto kasnije oženio i s njom dobio dvoje djece. Zahvaljujući njoj se probio u Hollywood; ispočetka je mislio režirati, ali je otkrio kako mu više odgovara gluma, pri čemu je izvodio akcione scene bez dublera. Početkom decembra 1928. je, radeći u vlastitoj štali, nagazio na čavao te se zarazio tetanusom. Umro je nekoliko tjedana nakon što su mu ljekari dali pogrešnu dijagnozu. Iako je Thomson snimio relativno veliki broj filmova, do danas su se očuvala samo dva.

Vanjske veze
------------

***Fred Thomson*** na Wikimedijinoj ostavi

* Fred Thomson na IMDb-u (`en`)
* Fred Thomson at SilentEra
* Fred Thomson at 'Readers of The Purple Sage'
* „Fred Thomson". Find a Grave. Pristupljeno 2008-03-19.
* Fred Thomson "Vanity Fair" article at
* Fred Thomson at Virtual History
**Talijanska republikanska partija** (*Partito Repubblicano Italiano*, akronim: PR) je talijanska politička partija osnovana 1895. koja djeluje do danas.

Historijski lideri te partije bili su Giorgio La Malfa i Giovanni Spadolini.

Historija
---------

Republikanska partija je nastala na bazi ideja Giuseppe Mazzinija, sa ciljem da transformira Kraljevinu Italiju u Republiku.

Na samom početku Republikanci su bili dio ljevice, bliski radnicima, a tu poziciju su zadržali i nakon pojave i rasta popularnosti socijalističkih organizacija. Često su surađivali sa Radikalnom partijom Italije, pa i sa Talijanskom socijalističkom partijom, sa kojom su se 
1918. čak pokušali i ujediniti.

Prije Drugog svjetskog rata bili su uvjek samo opozicija, nikad u vladi, djelovali su do 1926 kad su im Fašisti kao i svim drugim partijama zabranili rad, pa su nastavili raditi u emigraciji kao dio antifašističkog fronta. 
Dio članova borio se u Španjolskom građanskom ratu na strani Republike.

Republikanci su obnovili rad u zemlji pred kraj Drugog svjetskog rata. Na izborima za Ustavotvornu skupštinu 1946. osvojili su 4,6%, pa su po prvi put ušli u De Gasperijevu vladu (podpredsjednik Randolfo Pacciardi).
Ušli su i u drugu De Gasperijevu vladu i to sa dva bivša člana Partije Akcije koji su im se pridružili Ugo La Malfa i Ferruccio Parri. 
Počevši od 1948. Republikanci su skrenuli prema desnom centu, ali su u sudjelovali centrističkim vladama samo do 1953. 
Te godine iz partije je izašla lijeva frakcija na čelu sa Parriem i Pierom Calamandreiom.

Republikanci su se vratili u vladu lijevog centra kad ih je vodio Oronzo Reale, inzistirajući da ministar financija bude njihov ekspert za ekonomiju La Malfa.
Partija je 1964. doživjela novi raskol, ovaj put ih je napustila desna frakcija, predvođena Randolfo Pacciardiem, u 
ime sve žešćeg antikomunizma.

Sedamdesetih godina Republikanska partija je i dalje imala važnu ulogu i bila je među snagama koje su se otvorile put za ulazak u vladu Komunističkoj partiji. Sekretar partije La Malfa dobio je zadatak da 1979. formira vladu,, ali operacija nije urodila plodom.

Kad je umro La Malfa, Republikance su vodili Giovanni Spadolini i Bruno Visentini, to je bilo doba kad su bili obavezni koalicioni partneri u peteročlanim vladama Italije od (1981.-90.). Sam Spadolini bio je od 1981. -1982. bio je Premijer Italije.

Iako je i Republikance, koje je tad vodio Giorgo La Malfa pogodio - *Tangetopoli* i proces Čiste ruke (ali nešto manje nego ostale), to se ipak odrazilo na osipanje partije, jer se od dotadašnjeg političkog sistema koalicija sve više počeo transformirati u bipartijski.
Kako su od 1995. Republikanci u parlamentu podržavali koalicionu vladu lijevog centra Ulivo, a nakon tog od 2001. Berlusconijevu Kuću slobode, došlo je do novog osipanja partije jer ih je napustila Luciana Sbarbati sa svojim istomišljenicima.

Od tada se Republikanska partija sve više priklanja desnom centu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  „*Partito repubblicano italiano*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 14.04.2021.

Vanjske veze
------------

* *Partito repubblicano italiano* (službene stranice) (`it`)
**Farnak II** (na grčkom **Φαρνάκης**, ? - 47. pne.) bio je kralj drevnog Ponta, najpoznatiji kao sin najvećeg pontskog kralja Mitridata VI.

O Farnakovom životu nema nikakvih podataka do 63. pne. kada se, pred kraj trećeg mitridatskog rata, pobunio protiv vlastitog oca. Mitridatova vojska je, tada, iscrpljena dugogodišnjim ratom protiv Rima, odlučila prijeći na Farnakovu stranu, a zbog čega je Mitridat izvršio samoubistvo. Poslije toga je rimskom vojskovođi Pompeju poslao Mitridatovo truplo kao i brojne darove, koji su prihvaćeni, te je sklopljen mir temeljem koga je Farnak zadržao vlast nad istočnim Pontom i Bosporskim Kraljevstvom.

Mir se održao sve do 49. pne. kada je u Rimu izbio građanski rat između pristaša Pompeja i Cezara. Farnak je to vidio kao priliku da povrati nekadašnje pontske teritorije te je napao i osvojio Kolhidu i Malu Armeniju. Kada se vladar Male Armenije za pomoć obratio Gneju Domiciju Kalvinu, Cezarovom guverneru Male Azije, godine 48. pne. došlo je do bitke kod Nikopolisa u kojoj je Farnak odnio pobjedu i povratio nekadašnje pontske teritorije.

Farnakova je pobjeda, međutim, bila kratkotrajna. Već sljedeće godine je Cezar sa svojom vojskom ušao u Malu Aziju. Farnak ga je pokušao zaustaviti pregovorima, ali je Cezar nastavio napredovanje sve do bitke kod Zele, u kojoj je pontska vojska potpuno razbijena, a Cezar je poslije ovjekovječio s rečenicom Veni, vidi, vici. Farnak je iz bitke izašao tek s manjim odredom konjice. S njim je prešao Crno more i došao u Bosporsko Kraljevstvo stvarati novu vojsku od skitskih i sarmatskih najamnika. Međutim, protiv njega se pobunio guverner Asandar te je Farnak stradao - prema jednim izvorima poginuo je u bitci, a prema drugima je nakon bitke pogubljen.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Mitridat VI**  |  **Kralj Ponta** 63. pne. – 47. pne. | Slijedi: **rimska vlast**  |
**Södertälje** čita se **Sedertelje** je kanal na istoku Švedske, koji povezuje Jezero Mälaren sa Baltičkim morem kod grada Södertälje.

Karakteristike i historija gradnje
----------------------------------

Kanal je dug svega 5.2 km, a kako je visinska razlika između jezera i mora mala (svega 0.6 metara), na njemu je izgrađena samo jedna ustava.

U vikinško doba Jezero Mälaren bilo je spojeno sa Baltičkim morem ali je kasnije zbog uzdizanja morskog dna došlo do odvajanja jezera od mora, pa brodovi više nisu mogli doploviti do njega. 

Iskapanje kanala započelo je 1806. nakon trinaest godina konačno je dovršen 1819. Kanal je proširen 1924. tada je proširena i ustava koja je i danas u upotrebi. Ona je najveća u Švedskoj, duga 135 m, široka 
19,6 m i duboka 7,8 m.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Södertälje kanal*" (švedski). Sjofartsverket.. Arhivirano iz originala na datum 2015-05-11. Pristupljeno 16. 5. 2015.

Vanjske veze
------------

***Södertälje (kanal)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Södertälje kanal* Arhivirano 2015-05-11 na Wayback Machine-u (`sv`)}