recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gradski vrt** je stadion u Osijeku i na njegovu prostoru utakmice igraju NK Osijek i Fortuna VNO Osijek.

Povijest
--------

Stadion je izgrađen 1980. godine. Nikad nije bio do kraja završen, iako su se tijekom godina spominjali projekti dovršetka stadiona.

1982. srušen je rekord posjećenosti stadiona. Igrala se utakmica između Osijeka i Dinama. Okupilo se oko 40.000 gledatelja, a utakmica je završila rezlutatom 2:2.

1998. na stadion su postavljeni reflektori i sjedalice.

2005. stadion je prošao kroz sažetu obnovu. Ispod zapadne tribine su postavljene VIP prostorije, loža je uređena čime je dodano oko 1.000 novih mjesta. Također, obnovljena je i atletska staza, koja je prebojana iz crvene u plavu boju. Ovom obnovom, stadion je počeo ispunjavati UEFA-ine kriterije o stadionima, iako je potrebna potpuna obnova i dovršetak stadiona. Iste godine, Hrvatska i Mađarska su podnijele zajedničku kandidaturu za organizaciju Europskog nogometnog prvenstva 2012. Među 4 hrvatska i 4 mađarska grada bio je i Osijek. Predstavljeni su projekti obnove stadiona Gradski vrt. Ipak, kako Hrvatska i Mađarska nisu dobile organizaciju prvenstva 2012. odustalo se i od dovršetka stadiona.

2010. stadion je ponovno uređen. Povod je bila prijateljska utakmica između Hrvatske i Walesa, koja je održana 23. svibnja te godine. Tada je travnjak obnovljen, ograde prebojane, a i sjedalice su numerirane. Iste godine, počelo je i planiranje natkrivanja istočne tribine stadiona.

U rujnu 2012. najavljena je potpuna obnova stadiona, u sklopu izgradnje nogometnog kampa. Obnova bi trebala početi krajem 2013. i nakon nje stadion će primati oko 15.000 gledatelja.

Kapacitet
---------

Stadion je kapaciteta 22.050 gledatelja. 19.350 mjesta je sjedećih, a 2.700 je za stajanje.

Galerija
--------

* Pogled na zapadnu tribinu (prije obnove atletske staze)Pogled na zapadnu tribinu (prije obnove atletske staze)
* Pogled na istočnu tribinu (poslije obnove atletske staze)Pogled na istočnu tribinu (poslije obnove atletske staze)
* Pogled na istočnu tribinu (poslije obnove atletske staze)Pogled na istočnu tribinu (poslije obnove atletske staze)

Izvori
------

1. ↑

***Stadion Gradski vrt*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
NK Osijek |
| --- |
| Informacije | klub • ligaški pregled • kupovi • međunarodna natjecanja • navijači • treneri • igrači |
| Stadion | igralište Kraj Drave • Gradski vrt |
| Sezone | 2012./13. • **2013./14.** |
| Derbiji | Slavonski derbi |
| Vidi još | Kategorija |
Poli Genova na predstavljanju pjesme *Ako je ljubav zločin*. 
Poli Genova noči nastupa na 56. Pjesmi Eurovizije u njemačkom Düsseldorfu.
**Poli Genova** (Sofija, 10. veljače 1987.) je bugarska pjevačica.

Počela je pjevati s četiri godine. Tijekom 2005. i 2006. sudjelovala je na bugarskom izboru za Pjesmu Eurovizije kao dio ženske grupe *Melody*. U to vrijeme je i diplomirala klarinet na Nacionalnoj glazbenoj školi u Sofiji.

Godine 2011. pobijedila je na bugarskom natjecanju za Pjesmu Eurovizije s pjesmom *Na iInat*, tako da je mogla predstavljati Bugarsku na 56. Eurosongu u Düsseldorfu, u Njemačkoj. Međutim, u poluzavršnici nije dobila dovoljno bodova za plasman u samu završnicu natjecanja.

Bila je voditeljica na Dječjoj Pjesmi Eurovizije, održanoj 21. studenog 2015. u Areni Armeec u Sofiji u Bugarskoj. Nekoliko mjeseci kasnije, izabrana je da predstavlja Bugarsku na natjecanju za Pjesmu Eurovizije 2016. ovaj put s pjesmom *Ako je ljubav zločin*. Pjesma je bila četvrta s 307 bodova, ostvarivši dotad najuspješniji nastup Bugarske na Pjesmi Eurovizije.

O svojoj eurovizijskoj uspješnici Genova je rekla:

 
> Pjesma je mooćna i nosi poruku ljubavi. Onu ljubav koju otkrivamo svuda, koju nosimo u sebi i koja nam daje energiju i snagu. Svi koji smo radili na projektu znamo da nas ljubav čini nepobjedivima. I ljubav je univerzalni jezik. Pjesma je na engleskom pa se i ekipa i ja nadamo da ćemo doprijeti do svakoga.
> 
>

Izvori
------

1. ↑   esctoday.com, Alexandru Busa, "Poli Genova predstavljat će Bugarsku na 56. Eurosongu u Düsseldorfu!", objavljeno 24. veljače 2011. pristupljeno 24. veljače 2011. ()
2. ↑   www.junioreurovision.tv, Luke Fischer, "Upoznajte svoju voditeljicu... Poli Genovu!", objavljeno 21. listopada 2015. pristupljeno 21. listopada 2015. ()
3. ↑   metro.co.uk, Benny Royston, "Bugrarska ostvarila svoj najbolji rezultat ikad na Euroviziji!", objavljeno 13. svibnja 2016. pristupljeno 23. listopada 2016. ()
4. ↑   www.evropesma.org, Denis Ranđelović, "*Ako je ljubav zločin* poručuje Poli iz Bugarske!", objavljeno 21. ožujka 2015. pristupljeno 13. svibnja 2016. Šablon:Srp oznaka

Vanjske poveznice
-----------------

***Poli Genova*** na Wikimedijinoj ostavi

* Poli Genova - službena Facebook stranica ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 327163706789729421546
* ISNI: 0000 0004 0749 7646
* MusicBrainz: cb587545-5da7-44c1-a7b4-3fc3fca2e5b9

 |
**Канарево брдо** је насеље у општини Раковица, у Београду.

Кратак историјат и природа
--------------------------

Пре Другог светског рата цело брдо је било у приватном власништву. Последњи власник пре национализације, била је извесна Ружа Канар, удовица човека по коме је касније и цео крај назван. Урбанизација је почела 1946. године, али прве контуре градског насеља су почеле да се назиру тек крајем 60-их година 20. века, кад је изграђено 5 солитера уздуж улице Ивана Мичурина. Убрзо је у саобраћај пуштена и "главна кичма", Борска улица, па и прва аутобуска линија, 47. Највиша зграда је постала сива петнаестоспратница у центру насеља 70-их година. У новијем делу насеља, ближем Кошутњаку, налази се улица Српских Ударних Бригада, у којој је испостава Дома Здравља Раковица. Међу најинтересантнијим зградама је она, коју је данас закупила компанија "", која је изграђена 80-их, а при том променила неколико намена. 

Канаревим Брдом протиче и један поток, међутим како је насеље грађено, он је измештен испод земље, бетона и асфалта, мада се његови делови и даље могу видети у дворишту ОШ "Иво Андрић". Више потока и поточића са Канаревог, Бањице, Миљаковца, спроведени су цевима до оближње Топчидерске реке.

Практични подаци
----------------

### Превоз

Ово насеље је повезано са центром града линијама аутобуса 47 (у другом смеру до Ресника), 48 (у другом смеру до Миљаковца 3) и 59 (у другом смеру до Петловог Брда), Са Вождовцем са једне и Бановим Брдом са друге стране вози се линијом 50, а са Новим Београдом релативно новијом линијом 94. Такође, могуће је отићи и директно у Макиш линијом 54, а недавно је покренута и линија минибуса Е5, која води до Звездаре.

### Школе

На Канаревом Брду се налазе две основне школе: "Иво Андрић" и "Ђура Јакшић", као и Средња Занатска Школа "Петар Лековић".

### Терени и паркови

Готово свака зграда је окружена одређеном парковском површином, а такође постоји неколико терена за кошарку и мали фудбал. Велики број деце и младих одлази и на терен око Миљаковачког извора, као и у дворишта основних и средње школе.

### Снабдевање

Снабдевање становника насеља се углавном врши из супермаркета из ланца "Макси", али и са мање зелене пијаце, као и мноштва мањих радњи. Становници неретко набављају намирнице и са пијаца из суседних насеља, као што је Бањица.

Спољашње везе
-------------

* Мапа Канаревог брда
* Интернет презентација ОШ „Иво Андрић"

### Референце

1. ↑  Мапа Дома здравља на Канаревом Брду
**Franca Raimondi** ( 8. jul 1932. - 28. avgust 1988. ) je italijanska pjevačica.

Rođena je u gradu Monopoli, u oblasti Bari, Italija. Franca Raimondi studirala je operski pjev i strane jezike. 1955. našla se među pobjednicima RAI takmičenja novih glasova Italije i dobila je priliku da učestvuje na San Remo festivalu 1956. godine .Pobijedila je na njemu sa Pjesmom Aprite le finestre ( Otvori Prozore ) te je učestvovala na pjesmi Eurovizije sa istom pjesmom. Njen plasman je ostao nepoznat. Ona je postala prva pjevačica koja je predstavlja Italiju na Eurosongu.

Poslije Eurosonga postala je vodeća pjevačica orkestra Stellari ( od 1956. do 1958.). 1960. godine nastupila je na festivalu u Napulju sa pjesmom "Canzone allantica ". U kasnijim godinama manje je bila snimala ali se bazirala na nastupe uživo.

Umrla je u rodnom gradu od raka 28. avgusta 1988. Opština Monopoli je u čast France Raimondi 2004. održala prvo takmičenje u pjevanju za žene.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 3664162118004202320007
* GND: 123314393X
* MusicBrainz: 9ee6f042-2dd1-4a09-91d0-b56b4fd2a0c5

 |
**Maria Mittet** (*Maria Haukås Storeng*, rođena 3. avgusta 1979. u Finsesu, Troms, Norveška) je norveška pevačica i glumica, koja je pesmom "Hold On Be Strong" predstavljala Norvešku na Pesmi Evrovizije 2008. Završila je na petom mestu, iza Rusije, Ukrajine, Grčke i Jermenije.

Biografija
----------

Marija Hokas Storeng je rođena u Finsesu, a odrasla je u Senji, u oblasti Troms. Postala je poznata sa samo jedanaest godina, kada je glumila glavnu ulogu u mjuziklu *Eni*. Zbog ove njene uloge, Marija i njena porodica preselili su se u Oslo, ali kada je sa predstava završena, preselili su se nazad u Senju. Od tada, glumila je u nekoliko mjuzikala, što u Oslu, što u oblasti Troms.

Učestvovala je u emisiji *Idol* 2004. godine, i završila na šestom mestu. Iste godine, zajedno sa ostalim takmičerima emisije *Idol* bila je na turneji po Norveškoj, *Idol Tour 2004*. Sledeće godine, 2005, izdala je album *Breathing*, koji je postigao veliki uspeh u Norveškoj. Iste godine, ona je sama bila na norveškoj turneji, na kojoj je promovisala svoj solo album.

NJena pesma "Hold On Be Strong", napisana od strane Majre Kreg, pobedila je na nacionalnom izboru za predstavnika na Pesmi Evrovizije. "Hold On Be Strong" odmah je zauzela prvo mesto norveške top liste. 28. aprila 2008. godine, Marija je izdala album *Hold On Be Strong*.

Evrovizija 2008.
----------------

9. februara 2008. godine, Marija je izabrana da predstavlja Norvešku naPesmi Evrovizije 2008. u Beogradu, Srbija. Učestvovala je u prvom polufinalu, koje je održano 20. maja 2008. u Beogradskoj Areni. Sa 106 bodova, prošla je u finale 24. maja, a nastupala je poslednja, 25. Sa 182 poena, našla se na petom mestu, iza Rusije, Ukrajine, Grčke i Jermenije. Maksimalan broj poena, dvanaest, dobila je od Finske i Švedske.

Pozorište
---------

* 1991-1992: Eni u mjuziklu *Eni*
* 1995-1996: Doroti u mjuziklu *Čarobnjak iz Oza*
* 2002: specijalan ABBA mjuzikl *Thank You For the Music*
* 2003: Mejbel Vašington u mjuziklu *Fame*
* 2005: Ofelija u predstavi *Hamlet*
* 2006-2007: Šila Frenklin u mjuziklu *Kosa*

Diskografija
------------

### Albumi

* 2005: *Breathing*
* 2008: *Hold On Be Strong*

### Singlovi

* 2004: "Breathing"
* 2005: "Should've"
* 2006: "Nobody Knows"
* 2008: "Hold On Be Strong"

Vanjske veze
------------

***Maria Mittet*** na Wikimedijinoj ostavi

* Official site Arhivirano 2008-01-09 na Wayback Machine-u
* Maria Haukaas Storeng at IMDb[*mrtav link*]
* Maria Fan Club Arhivirano 2008-05-18 na Wayback Machine-u - fan sajt na engleskom i norveškom
* Maria Fan - norveški fan sajt

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 294132989
* ISNI: 0000 0004 1981 0556
* MusicBrainz: 5c7b2657-08b9-4b52-ad44-cca5625aada2

 |
**Choqueyapu** (španjolski: *Río Choqueyapu*, u donjem toku znana kao Río de La Paz) je rijeka na zapadu Bolivije, duga 44 km, najveći vodotok grada La Paza.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire na obroncima planine Chacaltaya u masivu Cordillera Real 35 km sjeverno od La Paza.
Protiče kroz njegov centar i po južnoj periferiji, kad izađe iz grada kod lokaliteta Aranjuez i primi najveću pritoku Irpavi, mjenja ime i zove se La Paz,

Od izvora na 5,500 metara nadmorske visine do ušća Irpavija na 3,100 metara, ima pad od 2,372 m.

Čitavo porječje rijeke površine 535 km², prostire po Departmanu La Paz u kom živi 813,811 stanovnika pretežno u gradu La Pazu, pa su njene vode neobično važne za snabdjevanje grada.

Najveći vodostaj ima u januaru, kad na Altiplanu padne prosječno 124,1 mm padavina, a najmanji u junu kad gotovo presuši, samo 6,2 mm.
Vode su joj jako zagađene kanalizacijom i svim vrstama otpadnih voda tog velikog grada.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Mariana Inés Carrasco Arandia. „*La Microcuenca del río Choqueyapu*" (španjolski). Universidad Internacional de Andalucía,. Pristupljeno 24.09.2023.
2. 1 2 3  „*La cuenca del río Choqueyapu - La Paz*" (španjolski). Arcgis. Pristupljeno 24.09.2023.

Vanjske veze
------------

***Choqueyapu*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Choqueyapu River* (na portalu Mapcarta) ()
**Riberalta** je grad od 78,754 i općina od 101,755 stanovnika na sjeveroistoku Bolivije u Departmanu Beni i Provinciji Vaca Díez u kojoj je 
administrativni centar

Karakteristike
--------------

Riberalta se prostire u amazonskoj ravnici na ušću rijeke Madre de Dios u Rijeku Beni.

Ona je drugi po veličini grad u Departmanu Ben, nakon administrativnog centra Trinidada i neformalna prijestolnica bolivijske Amazone. 
Dom je brojnih višokoškolskih institucija kao što su; Autonomni univerzitet Beni, Univerzitet bolivijske Amazone, Vojna inženjerska škola, Pedagoška akademija i Visoki Tehnološki Institut Amazone.

Historija
---------

Riberalta je službeno osnovana u februaru 1894. kad je imala oko 2,500 stanovnika pod imenom *Villa Riberalta*. Prvi kolonisti počeli su se naseljavati krajem 19. vijeka, u naselje koje se ispočetka zvalo *Barranca Colorada*, nakon tog *La Cruza* pa *Ribera-Alta*.

Gradić je brzo napredovao ekspoatacijom tropskih šuma pa je 1900. postao administrativni centar novoosnovane Provincije Vaca Díez.
Nakon Prvog svjetskog rata zapala je u krizu jer je opala potražnja za kaučukom.

Između 1950. i 1960. počeo se ekspoatirati brazilski orah koji se ispočetka izvozio u Brazil, 1970-ih su osnovane prve firme koje su se time sistematski bavile.

Danas je Riberalta velik izvoznik brazilskog oraha, koji je 2015. donio 192 miliona $.
Pored tog privreda tog grada bazira se na šumarstvu i tropskom voću.

Cestom N° 8 povezan je sa La Pazom i Brazilom, a pored tog ima i *Aerodrom Kapetan Selin Zeitun Lopez* (IATA: **RIB**, ICAO: **SLRI**). i rijeku Beni koja je plovna.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Riberalta Municipality in Bolivia*" (engleski). City population. Pristupljeno 28.09.2023.
2. 1 2 3  „*Riberalta Municipality in Bolivia*" (engleski). City population. Pristupljeno 25.09.2023.
3. 1 2 3 4 5  „*Riberalta*" (španjolski). Turismo Peru. Pristupljeno 27.09.2023.
4. ↑  „*Capitán Av. Selin Zeitun Lopez Airport*" (engleski). Skybrary. Pristupljeno 27.09.2023.

Vanjske veze
------------

***Riberalta*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobierno Autónomo Municipal de Riberalta* (na Facebooku) ()
**Eduardo Nascimento** (rođen **1944.** u Luandi, Angola) je angolski pevač, najpoznatiji po svom učešću u ime Portugalije na Evroviziji 1967. godine.

Nascimento je bio lider petoclanog benda Os Rocks, osnovanog u Luandi 1962. godine. Bend je otputovao u Portugal polovinom 1960-ih, učestvujući na festivalima pesama i puštajući dobro primljen EP, "Vish I Mai" 1966. Godine 1967. Nascimento je ušao na portugalski izbor za pjesmu za Eurosong, Festival da Canção, kao solo umetnik sa pesmom "O vento mudou".Pobedio je na ovom događaju i otišao da predstavlja Portugal na 12. takmičenju za pesmu Evrovizije, koji je održan 8. aprila u Beču, gde je "O vento mudou" završio na 12. mjestu od 17 zapisa.

Nascimento je poznat po tome što je prvi crni muški izvođač na Evroviziji, godinu dana nakon što je Milly Scott iz Holandije postala prva crna žena koja peva. Sa Os Rocksom, Nascimento je 1968. godine objavio još jedan EP, "Do not Blame Me", prije nego što se odrekao svoje muzičke karijere i vratio u Angolu 1969.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 603158369756001460007
* GND: 120564461X
* MusicBrainz: bb5c259f-d16e-4131-a351-88a6c70eee6b

 |
**Zdenjek Zeman** (češ. *Zdeněk Zeman*, rođen 12. maja 1947. u Pragu, Čehoslovačka), je češki fudbalski trener.

Biografija
----------

Od 1968. godine živi u Italiji, u koju se preselio posle invazije SSSRa na Čehoslovačku. Odredište mu je bilo Palermo, gde se nastanio uz pomoć ujaka Čestmira Vicpaleka, koji je bio igrač i trener Juventusa.

Godine 1975. je dobio italijanski pasoš, a na Siciliji je završio sportsku akademiju - odsek za medicinu u sportu, a kasnije i trenersku školu.

Trenersku karijeru je počeo sa mlađim kategorijama Palerma (1981-83).

Vodio je sledeće klubove : 

FK Likata (1983-86),
FK Fođa (1986-87),
FK Parma (1987-88),
FK Mesina (1988-89),
FK Fođa (1989-94),
FK Lacio (1994-97),
FK Roma (1997-99),
FK Fenerbahče (1999-00)
FK Napoli (2000)
FK Salernitana (2001-03),
FK Avelino (2003-04,
FK Leče (2004-05),
FK Breša (mart-maj 2006),
FK Leče (jul-decembar 2006).
FK Crvena zvezda (jul-septembar 2008).
2007. godine je radio za Sportsku asocijaciju Ćisko Roma koja se takmiči u Seriji C2.

Njegov rad značajno je uticao na karijere: Toto Skilaćija, Frančeska Bajana, Luiđija di Bjađa, Frančeska Totija, Alesandra Neste i dr. Zagovornik je formacije 4-3-3, kojoj je dao svoj pečat.

Dana 16. juna 2008. na sednici Upravnog odbora Crvene zvezde odlučeno je da Zeman postane drugi stranac trener Crvene zvezde, posle Valtera Zenge. Zeman je u Zvezdi ostao do 7. septembra 2008. kada je nakon lošeg početka Crvene zvezde u Meridijan superligi (dva poraza i remi) i eliminacije u 1. kolu Kupa UEFA od kiparskog Apoela.

Litertura
---------

* Sportski žurnal, Beograd od 16. juna 2008.

| * p
* r
* u
Treneri Crvene zvezde |
| --- |
| Glišović (1946-48) | Tomašević (1948-50) | Broćić (1951) | Mihajlović (1952-53) | Sekulić (1953) | Broćić (1953) | Ralić (1953-54) | Ćirić (1954-57) | Pavić (1957-64) | Toplak (1964-66) | Miljanić (1966-74) | Mihić (1974-75) | Ćirić (1975-76) | Zec (1976-78) | Stanković (1978-81) | Ostojić (1981-83) | Zec (1983-86) | Vasović (1986-88) | Stanković (1988-89) | Šekularac (1989-90) | Lj. Petrović (1990-91) | Popović (1991-92) | Živadinović (1992-94) | Lj. Petrović (1994-96) | V. Petrović (1996-97) | Lazarević (1997) | Kosanović (1997-98) | Lazarević (1998-99) | Ostojić (1999) | Radić (1999p) | Muslin (1999-01) | Filipović (2001-03) | Muslin (2003-04) | Lj. Petrović (2004) | Rajevacp (2004) | Dostanić (2004-05) | Zenga (2005-06) | Bajević (2006-07) | Đurovski (2007) | Kosanović (2007) | Janković (2007-08) | Zeman (2008) | Janevski (2008-09) | V. Petrović (2009-10) | Dostanić (2010) | Kristić (2010) | Prosinečki (2010-12) | Janković (2012-13) | Sá Pinto (2013) | Stojanovič (2013-14) | Lalatović (2014-15) | Božović (2015-17) | Đurovskip (2017) | Milojević (2017-)

 (p) privremeni  |


***Zdeněk Zeman*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ivan Budinčević** (1955.) je bio bački hrvatski nogometaš, a danas je nogometni trener.

Branio je u nekoliko klubova, a najviše se pamti njegovo razdoblje u splitskom Hajduku.

Vratarsku karijeru je počeo u "Bačkoj". Nastavio je u "Spartaku" iz Subotice, a potom je našao veliki angažman. Otišao je u splitski Hajduk, s kojim je osvojio naslov prvaka u sezoni 1978/79.. 

Poslije je branio u Sloveniji, u ljubljanskoj Olimpiji, a zatim se vratio u Hrvatsku, gdje je 5 godina branio u Dinamu iz Vinkovaca sve do 1988. kada je uslijed teške ozljede nastale preoštrim startom igrača bugojanske "Iskre" skoro ostao zauvijek paraliziranim, a i sam život mu je bio u opasnosti. Naime, protivnički igrač je naletio na njega i koljenom ga udario u glavu, od čega je Budinčeviću pukao vratni kralježak. Zbog tih očitih razloga, a radi izbjegavanja ugrožavanja svog zdravlja, Budinčević je u svojoj 33. godini prekinuo karijeru.

No, zbog egzistencijalnih problema i potrebe da netko zaradi novac za obitelj, Ivan Budinčević se samo tri godine poslije reaktivirao i već 1991. nastavio braniti, uglavnom po niželigašima iz Vojvodine. Branio je do 2000. godine, kada se u 45. konačno ostavio igračkog nogometa. Bio je tehniko nogometna reprezentacija hrvatske manjine iz Vojvodine. na 2. EP hrv. nacionalnih manjina.

Danas živi u Bajmaku, a trenira vratare Bačke 1901.

Izvori
------

* Slobodna Dalmacija Ivan Budinčević: Svi su me zaboravili, a ja skoro gladujem!, 29. siječnja 2011.

1. ↑  Hrvatska riječ[*mrtav link*] Treći u Europi, 26. lipnja 2009.

Vanjske veze
------------

* Slobodna Dalmacija Milorad Bibić Mosor: Svitu, ajmo pomoć Budi!, 31. siječnja 2011.
**Gustav Lechner** (Osijek, 17. veljače 1913. - Zagreb, 5. veljače 1987.) hrvatski nogometni reprezentativac i nogometni trener. Diplomirani pravnik.

Igračka karijera
----------------

### Klupska karijera

Počeo je u rodnom Osijeku u NK Metalcu, gdje je igrao 4 godine, kada prelazi u beogradski BSK, s kojim je osvojio 3 državna prvenstva Kraljevine Jugoslavije, 1965. 1936. i 1939.

Godine 1941. seli u Zagreb i nastupa za HŠK Građanski Zagreb sve do završetka rata 1945. godine, kada se vraća u rodni Osijek u NK Proleter gdje zaključuje igrački karijeru 1949. godine.

### Reprezentativna karijera

Nastupio 44 puta u "A" i 1 put u "B" reprezentaciju Kraljevine Jugoslavije, 26 puta za reprezentaciju BLP (*Beogradskog loptačkog podsaveza*) i 15 puta za momčad ZNP (*Zagrebačkog nogometnog podsaveza*).

Za hrvatsku nogometnu reprezentaciju nastupio je 11 puta, od 1941. do 1944. godine.

Trenerska karijera
------------------

Nakon završetka aktivne igračke karijere počela je njegova trenerska karijera za vrijeme koje je trenirao u 8 različitih klubova, a sa zagrebačkim Dinamom osvojio je prvenstvo Jugoslavije 1958. godine.

Zanimljivosti
-------------

Diplomirani je pravnik, ali se bavio isključivo nogometom.

Izvori
------

1. ↑  Marijan Rogić (2008.). *Hrvatsko nogometno predstavništvo 1940-2008*, Drugo dopunjeno izdanje. ISBN 978-953-95297-1-8

Šablon:Sastav Hrvatska 1940-1944
**Franjo Glaser** (Sarajevo, 7. siječnja 1913. - Zagreb, 1. ožujka 2003.) hrvatski nogometni reprezentativac i nogometni trener.

Igračka karijera
----------------

### Klupska karijera

Branio je za Hajduka iz Sarajeva, Slaviju iz Osijeka, BSK iz Beograda, Građanskog iz Zagreba, Partizana iz Beograda i Mornara iz Splita, čijim je bio i suosnivačem. Prestao je aktivno igrati 1948. godine.

### Reprezentativna karijera

Nastupio 35 puta u A i 1 put u B, kao i 6 puta neslužbeno za bivšu državu; zatim 11 puta za Hrvatsku, 26 puta za BLP (*Beogradski loptački podsavez*) i 15 puta za momčad ZNP (*Zagrebački nogometni podsavez*).

Trenerska karijera
------------------

Bio je trener u beogradskom Partizanu, splitskom Mornaru, zagrebačkom Dinamu, mostarskom Veležu, banjalučkom Borcu, Rudaru iz Breze, Bratstvu iz Novog Travnika, Osijeku (pod ondašnjim imenom Proleter), Slogi iz Doboja, Rijeci (pod ondašnjim imenom Kvarner), zagrebačkoj Trešnjevci, te u austrijskom Klagenfurtu (u Kapfenbergu), Zagrebu i Ljubljani.

Zanimljivosti
-------------

Bio je poznat i kao tenisač.
Svojedobno je bio proglašen jednim od deset najboljih nogometnih golmana na svijetu.

Izvori
------

1. ↑  Nogometni leksikon, (str.163); Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Zagreb, 2004.

Vanjske poveznice
-----------------

* Članak u "Vjesniku"[*mrtav link*] Uvijek na pravom mjestu
* Članak u "Vjesniku" O velikom sportašu, dragom čovjeku i prijatelju Franji Glaseru

Šablon:Sastav Hrvatska 1940-1944
**Emil Urch** (Pula, 18. srpnja 1911. - Zagreb, 24. lipnja 1980.), hrvatski reprezentativni nogometni vratar i trener.

Igračka karijera
----------------

Branio je u klubovima ZŠK Viktorija, NK Uskok Zagreb, HŠK Građanski, s kojim je 1937. i 1940. osvajao državna prvenstva. Nakon raspuštanja Građanskog 1945. prelazi u NK Dinamo zajedno s većinom suigrača. Igračku karijeru završava u Jaski, gdje ujedno nastavlja s radom u nogometu kao trener.

Reprezentativna karijera
------------------------

Dva je puta branio za hrvatsku reprezentaciju 1942. godine. U prvom nastupu, protiv Italije na gostovanju u Genovi, primio je četiri pogotka u najvećem porazu u povijesti hrvatske reprezentacije (0:4), ali je u drugom nastupu sačuvao mrežu u velikoj pobjedi protiv Bugarske u Zagrebu (6:0)

17 puta branio je za reprezentacije Zagrebačkog nogometnog podsaveza.

Kao svojevrsni kuriozitet stoji činjenica da nikada nije nastupio za jugoslavensku reprezentaciju, iako je čak 17 puta bio na klupi, kao pričuva Franji Glaseru.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Emil Urch** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

Šablon:Sastav Hrvatska 1940-1944
**Ante Pandaković** (Zagreb, 1891. - 1968.) je bio hrvatski nogometni trener, sportaš, sportski djelatnik i sportski dužnosnik (u Hrvatskom sportskom savezu od početaka, predsjednik Nogometnog saveza Jugoslavije od 1928. do 1930.). Pored nogometa i skijanja, bavio se bavio alpinizmom, kajakaštvom, planinarstvom, tenisom. Po struci bio je diplomirani pravnik.

Bio je brat Mirka Pandakovića. Njih su dvoje bili jednima od najaktivnijih sportaša (jedan od utemeljitelja hrvatskog skijanja) i sportskih djelatnika. Oboje su obnašali brojne dužnosti u hrvatskom i ondašnjem jugoslavenskom sportu.

Prije rata su i on i brat bili započeli svoju karijeru. Bili su sudionici u prvim organiziranim aktivnostima u skijaškom sportu. Referentom je skijaške sekcije Hrvatskog sportskog saveza.

S bratom Mirkom sudjelovao je 1907. u osnivanju Zagrebačkog sportskog kluba Viktorija. Poslije su godinama bili najagilnijim članovima i istaknutim predsjednicima tog kluba.

1913. je uz Rikarda Wickerta i Ivu Lipovšćaka organizirao prvi organizirani skijaški tečaj u Hrvatskoj. Bilo je to u Mrkoplju.
Iduće je godine održan drugi tečaj i tom prigodom prvo prvenstvo Hrvatske i Slavonije u skijaškom trčanju. Izvori se ne slažu tko je bio pobjednik: jedni navode Antu Pandakovića, drugi njegova brata Mirka.

Pred prvi svjetski rat, aktivirao se s bratom Mirkom i u planinarstvu. I ondje su bili pioniri hrvatskog sporta: s još desetak planinara izveli su prvi zimski planinarski uspon na skijama u Hrvatskoj (na vrh Bjelolasice).

Poslije rata pamti ga se po nogometnom angažmanu. Manje je poznato da je radio kao kvalificirani skijaški učitelj, da je organizirao teniski i kajakaški sport, te da je bio odbornikom i jednim od osnivača i tajnika Jugoslavenskog olimpijskog odbora.

Vodio je jugoslavensku reprezentaciju od 30. svibnja 1926. do 26. siječnja 1930. godine.. Na svjetskom nogometnom prvenstvu 1930. godine nije vodio zbog srpskog centralističkog udara na nogomet. Sjedište Jugoslavenskog nogometnog saveza je te godine premješteno iz Zagreba u Beograd. 5. travnja su iz Zagreba javili JNS-u da hrvatski igrači neće igrati na najavljenoj utakmici 13. travnja protiv Bugarske, tako da je na toj utakmici reprezentaciju vodio Boško Simonović.

Kad se snimao srpski film Montevideo, Bog te video, Antu Pandakovića je na filmskom platnu utjelovio hrvatski trener Miroslav Blažević.

Izvori
------

* Ivica Buljan: Športski pečat Hitreca i Pandakovića, u Povijest hrvatskog športa, g. 43, br. 159, prosinac 2011. str. 8-11

1. ↑  Imehrvatsko.net
2. ↑  RSSSF Yugoslavia National Team List of Results 1920-1929
3. ↑  RSSSF Yugoslavia National Team List of Results 1930-1939
4. ↑  (srpski)Blic Vladimir Stanković: Hrvati odbili igrati, feljton Montevideo, Bog te video (6), 14. travnja 2010.
5. ↑  RSSSF Yugoslavia National Team List of Results 1930-1939
6. ↑  MojTV Katarina Hrgović: Video: Ćiro Blažević iz nogometnih u glumačke vode. Objavljeno na internetu 14. prosinca 2009.
7. ↑  (srpski)Blic Vladimir Stanković: Hrvati odbili igrati, feljton Montevideo, Bog te video (6), 14. travnja 2010.
**Slavko Kodrnja** (Zagreb, 12. travnja 1911. - Zagreb, 23. studenog 1970.), hrvatski nogometni reprezentativac.

Igračka karijera
----------------

### Klupska karijera

Slavko Kodrnja je u karijeri nastupao za jedan hrvatski (HŠK Concordia Zagreb), jedan švicarski (BSC Young Boys), tri francuska (AS Saint-Étienne, FC Antibes i FC Sochaux-Montbéliard), te jedan portugalski klub (FC Porto).

S Concordijom je u razmaku od 10 godina osvojio dva prvenstva, jugoslavensko 1931./32. i hrvatsko 1942. a s Portom je osvojio prvenstvo Portugala 1940.

Za vrijeme nastupa za FC Porto, zajedno s portugalskim reprezentativcem Fernandom Peyroteom osvojio je Bola de Prata, trofej za najboljeg strijelca portugalske Primeira Lige.

### Reprezentativna karijera

Za jugoslavensku reprezentaciju odigrao je 4 utakmice i postigao 4 zgoditka.

Za hrvatsku reprezentaciju odigrao je dvije utakmice, 11. listopada 1942. u Bukureštu protiv Rumunjske (2:2), te u Zagrebu, 10. travnja 1943. protiv Slovačke (1:0).

Nastupio je i šest puta za reprezentaciju zagrebačkog nogometnog podsaveza.

Trenerska karijera
------------------

Nakon završetka igračke karijere Kodrnja je bio nogometni trener u Concordiji, ljubljanskoj Olimpiji, Mariboru, zagrebačkoj Lokomotivi, Rijeci, banjalučkom Borcu, u norveškom Raufossu, a vodio je i etiopsku nogometnu reprezentaciju.

Izvori
------

1. ↑  Marijan Rogić (2008.). *Hrvatsko nogometno predstavništvo 1940-2008*, Drugo dopunjeno izdanje. ISBN 978-953-95297-1-8

Šablon:Sastav Hrvatska 1940-1944
**Trinidad** (španjolski: *La Santísima Trinidad*) je grad i općina od 101,628 stanovnika na sjeveroistoku Bolivije u Departmanu Beni u kom je administrativni centar.

Karakteristike
--------------

Trinidad se nalazi u amazonskoj ravnici, udaljen 12 km istočno od rijeke Mamoré i 597 km od glavnog grada La Paza.

Historija
---------

Prvi put ga je pokušao osnovati kapetan Juan Mendoza Mate de Luna, 1602. godine.
Drugi put su to pokušali jezuiti José Bermudo i Julián de Aller 1669.

Konačno je osnovan 1686. kao jezuitska misija pod vodstvom Cipriana Barace.
Na današnju lokaciju je premješten 1769.

Današnji Trinidad je sjedište Apostolskog vikarijata Beni. Pored privatnog *Univerziteta Univalle*, ima i javni *Univezitet José Ballivián*.

Privreda i transport
--------------------

Privreda grada bazira se na ratarstvu i stočarstvu u okolici.

Cestom N° 3 povezan je sa La Pazom, a cestom N° 9 sa ostalim naseljima u slivu Amazone.
Grad ima i *Aerodrom Jorge Henrich Arauz* (IATA: **TDD**, ICAO: **SLTR**).

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Bolivia Plurinational State of Bolivia*" (engleski). City population. Pristupljeno 17.09.2023.
2. 1 2  „*Historia de la Fundación de Trinidad*" (španjolski). Gobierno Autónomo Municipal de Trinidad. Pristupljeno 17.09.2023.
3. ↑  „*Teniente Av. Jorge Henrich Arauz Airport*" (engleski). Skybrary. Pristupljeno 17.09.2023.

Vanjske veze
------------

***Trinidad (Bolivija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobierno Autónomo Municipal de Trinidad* (službene stranice) ()
Grb vojske Srbije i Crne Gore
**Vojska Jugoslavije** (skraćeno **VJ**) je bila oružana sila Savezne Republike Jugoslavije nastala 20. V. 1992. godine. Nastala je od onih dijelova Jugoslavenske narodne armije koji su se nakon raspada SFRJ (i završetka vojnih povlačenja iz bivših jugoslovenskih republika) zatekli na teritoriji Savezne Republike Jugoslavije. Vojska Jugoslavije je, neposredno posle proglašenja Državne Zajednice Srbija i Crna Gora, preimenovana u Vojsku Srbije i Crne Gore. Vojska Jugoslavije je sudjelovala u borbama sa albanskim separatistima na Kosovu i Metohiji, a potom i na jugu Srbije. Tokom NATO-ovog bombardiranja SRJ, VJ se sukobila sa jedinicama sjevernoatlanstkog pakta na prostoru SRJ.

Proglašenjem Državne zajednice Srbije i Crne Gore 2003. godine postala je **Vojska Srbije i Crne Gore** (skraćeno **VSCG**). Iste je godine VSCG krenula da se usklađuje sa NATO standardima. Vojska Srbije i Crne Gore je prestala postojati 8. VI. 2006. nakon proglašenja nezavisnosti Crne Gore.

Vanjske poveznice
-----------------

* Vojska Srbije i Crne Gore na vojska.net
**Albanološki institut u Prištini** je neovisna javna albanološka istraživačka institucija sa sedištem u Prištini. Uz Centar za albanološke studije u Tirani, najznačajnija je međunarodna institucija za albanološke studije. Istitut su vlasti Autonomne oblasti Kosovo i Metohija originalno osnovale 1. juna 1953. godine, ali je institut zatvoren već 25. decembra 1955. godine. Institut je ponovo otvoren 1967. godina, 12 godina po zatvaranju. Novi poticaj razvoju albanoloških studija dalo je osnivanje Univerziteta u Prištini kao prve samostalne visokoškolske institucije u pokrajini. Institut je bio značajan centar nacionalnog političkog delovanja kosovskih Albanaca pa je tako često dolazio i u sukobe sa vlastima kao celina ili njegovi pojedini delatnici. Od 1994. do 1998. godine valiki broj zaposlenika instituta, 52 etničkih Albanaca, bojkotovalo je rad instituta te je organizovalo paralelni institut koji je delovao u porodičnim kućama, što je bio deo šire nenasilna strategija pokreta koji je vodio Ibrahim Rugova. Albanski naučnici su se na institut vratili 1998. godine. 2015. godine na institutu je radilo 34 istraživačica i istražiača i 15 uposlenika u administraciji.

Vanjske veze
------------

* Katedra za Albanologiju Arhivirano 2021-08-01 na Wayback Machine-u, Filološki fakultet Univerziteta u Beogradu
* Zašto i ko studira albanski jezik u Beogradu? Radio Slobodna Evropa
***Domenico Modugno*** na Wikimedijinoj ostavi

**Domenico Modugno** (9. siječnja 1928. - 6. kolovoza 1994.), slavni talijanski pjevač i tekstopisac, te kasnije zastupnik u talijanskom parlamentu.

Rodio se u mjestu Polignano a Mare, provincija Apulija(gl. grad Bari). Oduvijek je želio postati glumac. Nakon vojnog roka, 1951. godine, počinje karijeru. Nakon nekoliko godina dostigao je slavu kada je 1958. pobijedio na festivalu Sanremo. Predstavlja Italiju na Eurosongu i završava na trećem mjestu. 1959. godine, ponovno pobjeđuje na Sanremu i predstavlja domovinu. Osvaja drugo mjesto. 1962. osvaja treći put Sanremo. 1966.ponovno predstavlja Italiju na Eurosongu.

1986. godine, priključuje se Talijanskoj Radikalnoj stranci, te postaje njen poslanik za Torino u lipnju 1987. godine. Borio se za prava pacijenata u psihijatrijskoj bolnici Agrigento. Umro je u svojoj kući pokraj mora na otoku Lampedusa.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 118278683
* LCCN: n84080343
* ISNI: 0000 0000 8187 3444
* GND: 129928860
* SUDOC: 084287217
* BNF: cb13928683n (podaci)
* BIBSYS: 3098998
* MusicBrainz: b8e60837-e646-4f18-8f92-27d1173511b0
* NLA: 35998608
* NDL: 001167382
* NKC: xx0050226
* BNE: XX868867
* CiNii: DA14316975
* CONOR.SI: 52558947
* NSK: 000066635

 |
**Imre Ruff**  (Kneževo, Baranja, tada Kraljevina SHS, danas Hrvatska, 4. VIII. 1938. - Budimpešta, 1. III. 1990), mađarski kemičar.

Životopis
---------

U rodnom Kneževu proveo je djetinstvo i završio 4 razreda osnovne škole. Školovanje je nastavio u Mohaču. Maturirao je 1957. u Gimnaziji "Kisfaludy Károly". Iste je godine upisao Kemijski fakultet na budimpeštanskom Sveučilištu Eötvös Loránd (*Eötvös Loránd Tudományegyetem - ELTE*), gdje je i diplomirao 1962. godine.

Stručni rad
-----------

Akademske godine 1962/63. zaposlio se kao znanstveni asistent u budimpeštanskom Institutu za tehničko-kemijske znanosti, a od 1963. postaje sveučilišni asistent na ELTE-u. Svoj je znanstveno-istraživački rad i djelovanje usavršavao pod vodstvom mentora Kálmána Burgera, svjetski poznatog i priznatog znanstvenika, radeći na problematici kompleksne kemije.

Od 1965. godine intenzivno je istraživao elektromagnetske reakcije i njihova djelovanja. Neki su ga zbog toga, ali i njegovog rodnog kraja, zvali baranjski Tesla. Radove je objavljivao u mađarskim i inozemnim časopisima i zbornicima.

Napomena
--------

Prema popisu stanovništva 1948. godine, u tadašnjoj Hrvatskoj nije bilo osoba s prezimenom **Rufi**, ali ih je bilo s prezimenima Ruf i Ruff. U Baranji prezime *Ruf* bilo je prisutno u Bilju, Dardi i Kamencu, a prezimena *Ruff* nije bilo. (str. 569)

Izvori i vanjske poveznice
--------------------------

1. ↑  U nekim izvorima (npr. u članku Davorina Taslidžića) prezime Imre Ruffa navodi se u obliku *Rufi*, ali na Googleu prevladava oblik *Ruff* (2100 puta prema 40 puta; posjet: 24. X. 2022)
2. ↑  Baranjska građa#Leksik prezimena

* M. Pannonius (Davorin Taslidžić): *Imre Rufi* < *Baranjski leksikon*, Baranjski dom, I, 61, 5 - Beli Manastir, 21-22. VIII. 2006.
* Baranyai András: *Ruff Imre (1938-1990)* (biografija i bibliografija na mađarskom s fotografijom)
* Rufi Imre (na mađarskom) Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
* Rufi Imre (na mađarskom) Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
Sjeme komorača
**Komorač** (lat. *Foeniculum vulgare*) je aromatična začinska biljka.

Rasprostranjenost
-----------------

Kao vrtlarska kultura posebno je raširen u južnoj Evropi, posebno u Italiji.

Karakteristike
--------------

Biljka naraste od 60 do 120 cm u visinu. Ima duguljaste višestruko izdijeljene igličaste listove koji rastu na stabljici. Na kraju stabljike razvija se cvjetna glavica u obliku obrnutog kišobrana.

Hemijski sastav
---------------

Upotreba
--------

Plod je posebno bogat eteričnim uljem i upotrebljava se kao začin ili čaj protiv nadimanja i kao blago sredstvo protiv kašlja kod djece i kod proljeva i drugih probavnih smetnji kod dojenčadi. U povrtarstvu je posebno odgojena jedna vrsta koja ima zadebljale početke stabljike koji formiraju oblik sličan glavici luka odmah iznad zemlje. Ta sočna zadebljanja upotrebljavaju se kao povrće u ishrani, bilo termički obrađeno ili u salati. Listovi se također upotreblljavaju kao začin a u tradicionalnoj kuhinji se koristi uz ribu.

Narodno vjerovanje
------------------

U narodnoj medicini se koristi kod očnih upala.

Povezano
--------

* Lista začina

Šablon:Začini

***Komorač*** na Wikimedijinoj ostavi



  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Komorač** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Avala** je planina u Srbiji. Ima nadmorsku visinu od 511 m. Smatra se jednom od najpopularnijih odredišta za duži boravak u prirodi i na čistom vazduhu, udaljena od centra Beograda 17 km.Obrasla je listopadnom u centralnom delu i četinarskom šumom. Prirodni kompleks Avale zaštićen je od 1859.god. 

U srednjem veku na vrhu Avale nalazio se grad Žrnov, koji je i kontrolisao prilaz Beogradu.Turci su ga osvojili u 15. veku i preuredili ga za svoje potrebe. Napušten je i u ruševinama od 18. veka, a 1934. ostaci grada su porušeni da bi se na njegovom mestu podigao spomenik Neznanom junaku.

Sam naziv Avala potiče iz 14.tog veka *Avali* (arap.) "Golo brdo" u 19 veku je pošumljena planina Avala.
Na vrhu planine podignut je 1938. mauzolej, Spomenik Neznanom junaku, delo Ivana Meštrovića posvećeno srpskim junacima iz Prvog svetskog rata.

Pre samog vrha Avale postoji još jedan monumentalni spomenik tragično stradalim Rusima 19. oktobra 1964. U udesu ruskog aviona „Iljušin-18", koji se srušio na Avalu, poginuli su svi putnici među kojima je bila šestočlana delegacija sovjetske armije sa maršalom Sergejem Birjuzovim na čelu. Delegacija je upućena u Beograd da bi učestvovala u proslavi 20-godišnjice oslobođenja Beograda.

Predeo izuzetnih odlika
-----------------------

Planina se karakteriše raznovrsnom i specifičnom pedološkom strukturom i povoljnom klimom. Izuzetno je bogata vegetacijskim i florističkim elementima. Na njoj su zastupljene fitocenoze sa oko 597 biljnih vrsta, koje se mogu svrstati u tri razreda, 86 familija i 317 rodova. To je gotovo 1/6 vrsta, oko 1/2 rodova i 1/2 porodica u odnosu na floru Srbije. Veliki broj biljnih vrsta: *Laburnum anagyroides Medik* (zanovet), *Lilium martagon L.* (zlatan), *Prunus laurocerasus L.* (zeleniče), *Ilex aquifolium L.* (zelenika), i druge zaštičene su kao prirodne retkosti. Veliki broj lekovitih vrsta *Ruscus acuelatus* (ježevina), *Origanum vulgare* (vranilova trava), *Orhis morio* (salep), *Atropa belladonna* (velebilje) i dr. su pod kontrolom korišćenja i prometa. 

U flori Avale po broju vrsta dominira porodica glavočika (*Asteraceae*) sa 40 rodova i 74 vrste. Najbrojniji rodovi ove porodice su: *Centaurea, Hieracium, Inula*. Leptirnjače (*Fabaceae*) sadrže 18 rodova i 57 vrsta, a najbrojniji su rodovi: *Vicia, Latyrus i Trifolium*.

Gotovo 70% ukupne površine prekriveno je šumom koja je predstavljena u okviru visinskog regiona staništa hrasta i bukve, a predstavljena šumskim zajednicama sladuna i cera sa kostrikom, kitnjaka i graba, kitnjaka i crnog jasena, brdske bukve i drugo. Značajnu graditeljsku i edifikatorsku ulogu imaju i vrste iz porodice lipa (*Tiliaceae*), leske (*Corylaceae*), brestovi (*Ulmaceae*) i javori (*Aceraceae*).

Rešenjem o stavljanju pod zaštitu prirodnog dobra „Avala", br. 501-678/07-S („Službeni list grada Beograda", br. 43/2007) Avala je proglašena za Predeo izuzetnih odlika.

V. takođe
---------

* Avala film
*Za antropologa v. Walter Baldwin Spencer*
**Winston Baldwin Spencer** (8. oktobar 1948 -) je antigvansko-barbudanski političar koji se trenutno nalazi na mjestu premijera. Na vlast je došao godine 2004. kada je njegova Ujedinjena progresivna partija (UPP) nakon dužeg perioda u opoziciji pobijedila na parlamentarnim izborima. Od 2005. vrši i dužnost ministra vanjskih poslova. 

Spencer se politikom počeo baviti kao član radikalno lijevog sindikata AWU, suprotstavljenog sindikatu ATLU i vladi premijera Vere Birda. Godine 1989. je prvi put izabran u parlament. Godine 1992. je od nekoliko opozicijskih stranaka stvorio Ujedinjenu progresivnu partiju te stao na njeno čelo. Godine 1999. je nakon kontroverznih parlamentarnih izbora vodio štrajk glađu, tvrdeći da su oni bili namješteni u korist vladajuće Antigvanske laburističke partije. Pet godina kasnije UPP je uvjerljivo pobijedila na izborima, i Spencer je postao premijer.

Spencer je oženjen i ima dvoje djece. Osim politikom se bavi i vjerskim pitanjima, te ima titulu Glavnog predvodnika Adventističke crkve za Sjevernu hemisferu.

Vanjske veze
------------

***Baldwin Spencer*** na Wikimedijinoj ostavi

* Biography Arhivirano 2008-09-07 na Wayback Machine-u
* Government's Official website
* UPP Biography

| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi:**Lester Bird** | **Premijer Antigve i Barbude**2004-trenutno | **Trenutno na položaju** |

| * p
* r
* u
Premijeri Antigve i Barbude |
| --- |
| 
V. Bird† •
V. Bird •
Walter •
V. Bird •
V. Bird •
L. Bird •
Spencer
 |  |
| † služio kao glavni ministar Antigve i Barbude. |
**Zaliv Sen Lorens** je jedan od najvećih estuarija na svetu. Vode iz Velikih jezera i reke Saint Lawrence se tu ulivaju u Atlantski okean. 

Zaliv Sen Lorens
Reka Saint Lawrence ulazi u zaliv preko dva moreuza sa severne i južne strane ostrva Antikosti, moreuz Žak Kartije na severu i moreuz Honguedo na jugu. Na severu je ograničen poluostrvom Labrador, na istoku ostrvom Njufaundlend, na jugu Nova Škotska (pre svega ostrvo Kejp Breton), i na zapadu poluostrvo Gaspe i Nju Branzvik. U njemu se nalaze ostrva Antikosti, Princ Edvard i Magdalen. 

Zaliv Sen Lorens komunicira sa Atlantskim okeanom preko dva moreuza, Bel Il prolaz između Njufaundlenda i Labradora i Kabotov prolaz između Njufaundlenda i Kejp Bretona. Postojao je još jedan moreuz, Kansov prolaz između ostrva Kejp Breton i Nove Škotske, ali je zatvoren izgradnjom puta 1955. 

Osim reke Saint Lawrence , druge reke koje se ulivaju u zaliv su Miramiči, Nataskua, Matapedia, Margare i Humber. Zaliv ima više suženja, a to su zaliv Šaler, estuer reke Miramiči, zaliv Sen Džordž i prolaz Nortumberland. 

Ostrvo Sveti Pavle, u blizini ostrva Kejp Breton, se naziva zalivsko groblje, zbog brojnih brodoloma koji su se tu dogodili. Ostrvo Bonaventur blizu poluostrva Gaspe, ostrvo Brion "ptičje stene" ceveroistočno od ostrva Magdalen su značajna utočišta za ptice selice i o njima brine kanadska služba za životinjski svet. Nacionalni parkovi Forlion na istočnom delu poluostrva Gaspe, na severnoj obali ostrva Princ Edvard, Kučibuguak na severoistočnoj obali Nju Brunzvika, pobrđe ostrva Kejp Breton na njegovom severnom delu, Gros Morn na zapadnoj obali Njufaundlenda, i nacionalni park u arhipelagu Mingan.

***Saint Lawrence (zaljev)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 6146152917105250302
* GND: 4234314-8
* SUDOC: 050546910
* BNF: cb12647549q (podaci)

 |
**Bosanska mišjakinjica** (lat. *Minuartia bosniaca*) (G. Beck) K. Maly − sinonimi: *Alsine bosniaca* G. Beck i *A. rostrata* Murb. non Pers.) − je endemska biljka Istočnih Dinarida iz porodice *Caryophyllaceae* (karanfili).

Opis
----

Bosanska mišjakinjica je višegodisnja biljka sa rahlim do gustim busenjem, visoka oko 15-30 cm. Stabljike su joj brojne, obično uspravne, rijetko ustajuće ili polegle. Pri osnovi si manje - više odrvenile, a pri dnu razgranate, gole ili čkinjasto dlakave, sa brojnim sterilnim lisna­tim izdancima. Listovi su joj linearno lancetasti ili­ linearno koncasti ili šilasti. Priliježu uz stabljiku, a dugi su oko 5-8 (-10) mm, a pri osnovi prošireni i treplja­sti. Imaju kožast obod i 3 jasno izražena nerva.

Cvast je rahlo cimasta i zbijena, sa po više cvjetova. Cvjeta od maja do jula. Peteljke cvijeta su gole ili dla­kave. Čašični listići su usko lancetasti, bijeli, dugi 3-4 mm. Goli su ili kratko dlakavi, dugačko ušiljeni, sa zelenom prugom koja po sredini ima bjeličasti nerv. Krunica je bijela, a latice kraće od čašice ili jednake dužine. Izduženo su jajasti, a u osnovi 5 spoljnih prašnika su valjkasto produžene i rascijepljene žlijezde pa izgleda da ih je 10. Brakteje su linearno lancetaste, ve­ćinom kraće ili jednake sa cvjetnim peteljkama.

Plod čahura je jajoliko valjkasta, dvostruko kraća od čašice. Sjemenke su sitne, svijetlosmeđe, duge 0,8-1 mm, a široke 0,5-0,8 mm, bodljasto bradavičaste.

Ekologija i rasprostranjenje
----------------------------

Bosanska mišjakinjica raste na krečnjačkim i ser­pentinskim kamenjarama i suhim kamenjarskim pašnjacima, glavninom u pojasu subalpske vegeta­cije pojasu. Izrazito je heliofitna vrsta.

Endem je Jugoistočnih Dinarida (Bosna i Hercegovina, Crna Gora i Srbija)
goslavija, sjev. Albanija).

*Locus classicus* je u Bosni: na sti­jenama oko Sarajeva (Beck, G. 1898).

Povezano
--------

* Endemizam

Vanjske veze
------------

* catalogueoflife.org Arhivirano 2017-01-13 na Wayback Machine-u
**Chubut** (španjolski: *Río Chubut*) je rijeka na jugu Argentine, duga 810 km.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire na obroncima planine *Carreras* (2,000 m), južno od grada San Carlos de Bariloche u Provinciji Río Negro. 
Odatle teče otprilike 130 km vrludajući od sjevera prema jugu, između planina Anda kroz duboki kanjon, primajući na obje strane pritoke koje se spuštaju sa planina.
Kad izbije iz Anda i uđe u Provinciju Chubut, skreće na istok i teče po Patagoniji u smjeru sjeveroistoka.

U srednjem toku kod sela Las Plumas, rijeka pravi veliki luk, najprije skreće na jug zatim na sjever do akumulacionog jezera *Florentino Ameghino*, kapaciteta 200,000 m³. Ono je nastalo nakon izgradnje brane sa hidroelektranom 1968.

U donjem toku od jezera do ušća u Atlantski ocean teče pored gradova Trelew i Rawson. U navodnjavanim dolinama se uzgajaju jabuke i trešnje.

Porječje rijeke površine 53,234 prostire se najvećim dijelom po Provinciji Chubut, a manjim po 
Provinciji Río Negro.
Iako je poprilično duga, rijeka nije plovna.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Chubut River*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 01.11.2023.
2. 1 2 3 4 5  „*Cuenza del Rio Chubut*" (španjolski). Argentuna Gobierno. Pristupljeno 01.11.2023.

Vanjske veze
------------

***Chubut (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Cuenza del Rio Chubut* ()