recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Geto **Rojston** u Glazgovu
**Geto** je deo grada koji nastanjuje određena etnička, rasna, socijalna ili klasna grupa, koja je tu izdvojena raznim oblicima društvenog, ekonomskog ili pravnog pritiska.

Poreklo reči
------------

Reč „geto" je prvi put upotrebljena za opis Venecijanskog geta (*„ghèto"*), a posle i za jevrejska geta u Evropi. Etimološki, ta reč potiče od italijanske reči *„getto"*, što znači odbaciti, ili grčke reči *„getonija"* (*Γειτονία* = naselje). Blizak joj je i italijanski izraz *„borghetto"* za malu gradsku četvrt.

U nemačkom jeziku se koristi izraz *„Judengasse"* (jevrejska uličica ili četvrt). U Maroku se jevrejska geta nazivaju *„mela"*.

Savremeno značenje
------------------

Danas se termin „geto" koristi i za siromašna gradska područja, naročito u SAD. Tamo se pojavio izraz *ruralni geto*, koji opisuje zajednice izvan urbanih zona, poput naselja auto-prikolica, radničkih baraka i indijanskih rezervata. Naselja meksičkih imigranata se nazivaju *„barios"* (izvorno: *„barrios"*) i slična su getima jer su u njima koncentrisane kulturno izolovane zajednice.

Geta nastaju na tri načina:

* Kao zajednice doseljenika (naročito ako je zajednica rasno homogena);
* Kada većinska zajednica nasiljem, bojkotom ili zakonski prisili manjinu da živi u određenoj zoni;
* Kada se zajednica samoizoluje zahvaljujući svojoj finansijskoj moći;

***Geto*** na Wikimedijinoj ostavi

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2010-10-21 na Wayback Machine-u *Ghettos: The Changing Consequences of Ethnic Isolation*
**Toponimi** (grč. *τόπος* – "mjesto:, *ὄνομα* – "ime") imena su mjesta.  

Toponime proučava **toponomastika**.

Podjela toponima
----------------

Toponimi su podijeljeni na ove skupine:

* **ekonimi** ili **ojkonimi**

Imena naseljenih mjesta: *Rijeka, Split, Pula , Ljubljana, Kragujevac, Cetinje, Begovo Razdolje...*

* **oronimi**:

Imena gora i uzvisina: *Učka, Pohorje, Romanija, Papuk, Šar planina, Fruška gora...*

* **hidronimi**

Imena voda - rijeka, potoka, jezera: Soča*, Sava, Neretva, Vardar, Karašica, Vransko jezero, Plitvička jezera, Skadarsko jezero...*

Jezične promjene toponima
-------------------------

U prošlosti se težilo ijekaviziranju i poštokavljenju nekih ekonima što je djelomice i uspjelo:  

*Karlovec > Karlovac, Sisek > Sisak, Osek > Osijek, Rekà > Rijeka*.

Neuspjeli pokušaji:  

*Čakovec > Čakovac, Split > Spljet, Tisno > Tijesno*.

Najduži toponim
---------------

*Krung Thep Maha Nakhon Amon Rattanakosin Mahinthara Ayutthaya Mahadilok Phop Noppharat Ratchathani Burirom Udom Ratchaniwet Mahasathan Amon Phiman Awatan Sathit Sakkathattiya Witsanu Kamprasit*

(กรุงเทพมหานคร อมรรัตนโกสินทร์ มหินทราอยุธยามหาดิลก ภพนพรัตน์ ราชธานีบุรีรมย์ อุดมราชนิเวศน์ มหาสถาน อมรพิมาน อวตารสถิต สักกะทัตติยะ วิษณุกรรมประสิทธิ์)

U prijevodu *"grad anđela, veliki grad, grad vječnog dragulja, neosvojivi grad boga Indre, veliki glavni grad svijeta obdaren s devet dragocjenih dragulja, sretan grad, izdašan u ogromnog kraljevskoj palači koja sliči rajskom prebivalištu gdje vlada reinkarnirani bog, grad dan od Indre i sagrađen od Višnukama"*. To je puno ime za Bangkok na Tajlandu, koji često jednostavno nazivaju endonimom *Krung Thep*.

Povezano
--------

* Onomastika
* Egzonimi
* Endonimi
* Eponimi
* Imena europskih gradova na raznim jezicima

***Toponim*** na Wikimedijinoj ostavi
**Skandinavski klinker čamci** su mali, otvoreni drveni čamci dužine 5-10 m, sa dasaka trupa koje preklapaju jedna drugu. Simbol zajedničkog skandinavskog obalnog naslijeđa, klinker čamci su se tradicionalno koristili za ribolov i prevoz materijala i ljudi. Danas se prvenstveno koriste u tradicionalnim feštama, regatama i sportskim priredbama.

Klinker i klasična tehnologija

Nematerijalna svjetska baština
------------------------------

Skandinavski klinker čamci se nalazi na UNESCO-voj Reprezentativnu listu nematerijalnog kulturnog nasleđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog nasleđa u Danskoj, Finskoj, Islandu, Norveškoj i Švedskoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog nasleđa na zasjedanju koje je održano od 13. do 18. decembra 2021. god. u Šri Lanki

Izrada
------

U brodogradnji postoje dva različita načina nanošenja oplata na kostur. Gotovo dvije hiljade godina ljudi skandinavskog područja grade klinker čamce koristeći iste osnovne tehnike, što je ptvrđeno arheološkim nalazima. Ivice tanke daske se pričvršćuju na okosnicu kobilice, a daske koje se preklapaju se pričvršćuju metalnim zakovicama, ekserima ili užetom. Oklop čamca je ojačan okvirima.

Ovakav način gradnje zahtjeva dugogodišnje sticanje znanja i vještina za izradu tradicionalnih čamaca. U prošlosti je bilo uobičajeno počinjati obuku od malih nogu, a za učenje zanata bilo je potrebno i do deset godina.

Smatra se da je ovaj način izgradnje vodonepropusne školjke čamca nastao negdje u centralnoj Aziji. Vremenom je došao do obala Baltika preko velikih rijeka Rusije koje se u njega ulivaju. Geomorfologija Skandinavije, isječena fjordovima i uskim rukavcima mora i planinska klima, učinile su da je voda najrašireniji način transporta.
**Villa La Angostura** je grad na jugu argentinske Patagonije u kom živi 11,063 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Villa La Angostura leži na obroncima Anda, na sjeveroistočnoj obali Jezera Nahuel Huapi, udaljena svega 43 km od čileanske granice, a 83 km sjeverno od San Carlosa de Bariloche.

Pored Jezera Nahuel Huapi, u okolici se nalaze i dva manja jezera; *Correntoso* i *Espejo*, brojni vodotoci sa brzacima, visoke planine i velike šume i nacionalni park Nahuel Huapi.

Historija
---------

Historija Angosture počela je 1920. kad je *Primo Capraro* otvorio mali hotel na ušću riječice Correntoso.
Događaj koji je 1932. okupio čitavo mjesto bilo je otvarenje radiotelegrafskog ureda.

Najveći poticaj razvoju mjesta bilo je otvaranje Nacionalnog parka Nahuel Huapi 1934. u čijem se centru našla Angostura.
Jedno od najvažnijih poboljšanja napravljeno je u infrastrukturi -1994. kad je izgrađena državna cesta 231, kojom je Angostura konačno povezana solidnim putem.

Izvori
------

1. 1 2  „*Location*" (engleski). Municipalidad de Villa La Angostura. Pristupljeno 27.12. 2020.
2. 1 2 3 4 5  „*Argentina: Neuquén*" (engleski). City population. Pristupljeno 27.12. 2020.
3. 1 2 3  „*History*" (engleski). Municipalidad de Villa La Angostura. Pristupljeno 27.12. 2020.

Vanjske veze
------------

***Villa La Angostura*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Villa La Angostura* (službene stranice (`en`)
**Carska citadela Thang Long** (vijetnamski: *Hoàng thành Thăng Long*), kasnije poznata kao **Hanoijska citadela** je citadela u gradu Hanoiju, koja je bila prijestolnicom vijetnamskih dinastija (*Đại Việt*) Lý (1010.-1225.), Trần (1225.-1400.), Lê (1428.-1789.) i Nguyễn. 

Izgrađena je za dinastije Ly oko 1010. godine na ostacima kineske utvrde iz 7. stoljeća i ostala je vijetnamskom kraljevskom rezidencijom sve do 1810. godine kada je prijestolnicom postao grad Huế. Thang Long je od tada bio sjevernom citadelom vijetnamskih careva i 1805. godine je obnovljen u stilu francuskih utvrda arhitekta Vaubana.

Kraljevske palače i druge građevine carskog grada Thang Longa su krajem 19. stoljeća (1896.-97.) uništile francuske kolonijalne snage. Preostale su tek poneke zgrade poput monumentalnog ulaza Đoan Môn, stubišta hrama Kinh Thiên, princezina palača Hậu Lâu, i tzv. "Tornja zastave Hanoija" (toranj visine 33.4 m iz 1812. godine; slika desno). Oni su 2010. godine upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji kao ostatk jedinstvene kulture jugoistočne Azije u kojoj su se miješali utjecaji kineske kulture sa sjevera i Čampa kulture s juga.

Na mjestu ostataka palače je 2008. godine izgrađena zgrada vijetnamskog parlamenta, Ba Đình. Prilikom izgradnje pronađeno je mnogo arheoloških ostataka, koji su danas u Vijetnamskom muzeju Povijesti (Hanoi), i zaključeno je kako je tek dio carskog grada Thăng Longa iskopan.

* Glavni ulaz Đoan MônGlavni ulaz Đoan Môn
* Princezina palača Hậu LâuPrincezina palača Hậu Lâu
* Sjeverna vrata Bắc MônSjeverna vrata Bắc Môn
* Kinh Thiên 1885. god.Kinh Thiên 1885. god.
* Stubište Kinh ThienaStubište Kinh Thiena

izvori
------

1. ↑  „Središnji dio carske citadele Thang Longa". UNESCO. Pristupljeno 27. srpnja 2011.

Vanjske poveznice
-----------------

***Thang Long*** na Wikimedijinoj ostavi

* IHT | Ruins of royal complex of Thang Long are excavated in Hanoi (`en`)
* Việt Nam News | Historic Thang Long Citadel explored članak od 21. prosinca 2008. god. (`en`)

  

Koordinate: 21°02′11″N 105°50′35″E﻿ / ﻿21.03639°N 105.84306°E﻿ / 21.03639; 105.84306
**Vezirov most** bio je most na rijeci Morači u crnogorskoj Podgorici od kog je danas ostalo samo ime. On je naime nakon Drugog svjetskog rata temeljno rekonstruiran (poravnan i betoniran) čak mu je i ime promjenjeno u *Đurovićev most* (po narodnom heroju Vaki Đuroviću), tako da od njegovog starog izgleda nije ostalo ništa.

Historija
---------

Po svim indicijama njega je vjerovatno dao izgraditi Veliki vezir Mehmed-paša Sokolović u 16. vijeku On je dugi niz godina bio jedini podgorički most, sve do izgradnje željeznog mosta u njegovoj blizini 1938.To je bio lučni kameni most, sa jednim velikim lukom, i malim bočnim arkadama, koje su trebale propuštati vode nabujale Morače za velikih kiša. Na ulazu i izlazu mosta nalazile su se stražarske kule koje su čuvale most i ulaz u Podgoricu od okolnih crnogorskih plemena.

Po lokalnoj legendi Mehmed-paša Sokolović je taj most podigao zahvaljujući plijenu koji je pašina vojska odnijela u jednom ratu s Crnogorcima. Legenda dalje kaže da je tesani kamen, anonimni neimar vezivao vapnom od pijeska i jaja, kako bi most bio trajan i čvrst kao stijena, i tako vjekovima slavio vezirovo ime. Po nekim nagađanjima pretpostavlja se i da ga je mogao izgraditi i skadarski vezir Mahmud-paša Bušatlija, ali to izgleda malo vjerovatno jer je on poginuo 1796. a most je izgleda stajao već najmanje jedan vijek na tom mjestu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Vezirov most" (hrvatskosrpski). Dan online. Pristupljeno 04. 12. 2013.

Vanjske veze
------------

* Fotografija orginalnog Vezirovog mosta na portalu MNE.HN[*mrtav link*]
* *Vezirov most* na portalu Dan online (`sh`)
**Gaj Lelije** (*Gaius Laelius*, druga polovica 3. vijeka pne. - prva polovica 2. vijeka pne.) bio je rimski vojskovođa i državnik, poznat kao jedan od najbližih suradnika i najboljih prijatelja Scipiona Afrikanca, zaslužan za pobjede kojim je Rim uspješno okončao drugi punski rat. 

Prema Polibiju je bio prilično skromnog porijekla, ali je Scipionov prijatelj postao u najranijem djetinjstvu te ga kasnije pratio na svim vojnim pohodima. U jesen 218. pne. je sudjelovao u bitci kod Ticina te svjedočio kako je Scipion spasio život svom ocu Publiju Korneliju Scipionu.

Godine 210. pne. se priključio Scipionu na njegovom pohodu na Hispaniju. Godine 209. pne. je zauzeo Novu Kartaginu, a 208. pne. sudjelovao u bitci kod Bekule. Nakon što je Scipion godine 205. pne. proglašen za konzula, s njim je otišao na Siciliju i odatle vodio ekspediciju na Sjevernu Afriku. Godine 203. pne. je porazio pro-kartaginskog numiđanskog kralja Sifaksa, zauzeo Sirtu, a godine 202. pne. je komandirao konjicom u odlučujućoj bitci kod Zame.

Tek nakon tih uspjeha je godine 202. pne. dobio svoju prvu javnu službu, te bio izabran za kvestora. Godine 197. pne. je bio edil, a godine 196. pne. postao pretor, odnosno guverner Sicilije. Godine 190. pne. je izabran za konzula zajedno sa Scipionovim mlađim bratom Lucijem. Kada se odlučivalo koji će od konzula ići ratovati protiv sirijskog kralja Antioha III, Lelije je tu čast prepustio Luciju. Umjesto toga se posvetio obnovi rimskih kolonija u Cisalpinskoj Galiji.

Godine 188. pne. je dobio sina Gaja, koji će i sam postati konzul.

Nakon toga je služio kao ambasador na dvoru makedonskog kralja Perzeja, te u Transalpinskoj Galiji.

Oko godine 160. pne. se Gaj, kao već prilično star čovjek, sreo s historičarom Polibijem, kome je detaljno ispričao sve detalje svojih ratnih pohoda sa Scipionom. Točan datum Gajeve smrti nije poznat.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* Unknown. Laelius profile
* Michael Akinde. Spain (210-206) narrates the adventures of Scipio and Laelius in Hispania, from his website on Scipio. His new website Arhivirano 2021-01-26 na Wayback Machine-u contains the most detailed biography of Scipio available online.
* Unknown. Fall of New Carthage
* Unknown. Profiles of father and son Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u with dates given in Roman timeline.
* Polybius. Scipio's early life as recounted by Polybius based on first-hand accounts from Laelius. Books 14 and 15 (all fragments) also contain fragmentary references to Laelius in Africa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Manius Acilius Glabrio i Publius Cornelius Scipio Nasica**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Lucijem Kornelijem Scipionom Azijatikom* 190. pne. | Slijedi: **Gnaeus Manlius Vulso i Marcus Fulvius Nobilior**  |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 2536168049030938410006
* GND: 1284462994

 |
**Duba Konavoska** je naselje smješteno na samom jugu Hrvatske u općini Konavle.

Zemljopisni položaj
-------------------

Duba Konavoska se nalazi u Konavoskim brdima, sa sjeverozapadne strane planine Sniježnica, u neposrednoj blizini granice sa Bosnom i Hercegovinom, na samom završetku lokalne ceste koja vodi od Zvekovice prema istočnom dijelu Konavoskih brda.

Naziv
-----

Povijest
--------

Tijekom rata u Hrvatskoj Duba je okupirana od strane JNA postrojbi te je selo skoro u potpunosti bilo uništeno, popljačkano i popaljeno.

Gospodarstvo
------------

Gospodarstvo u Dubi je potpuno nerazvijeno, a malobrojno se stanovništvo bavi poljodjeljstvom i stočarstvom.

Stanovništvo
------------

U Dubi prema popisu stanovnika iz 2011. godine živi 63 stanovnika, uglavnom Hrvata katoličke vjeroispovjesti.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Šport
-----

Vanjske poveznice
-----------------

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. godine
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Duba Konavoska** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Konavle |
| --- |
| Brotnice • Cavtat • Čilipi • Drvenik • Duba Konavoska • Dubravka • Dunave • Đurinići • Gabrili • Gruda • Jasenice • Komaji • Kuna Konavoska • Lovorno • Ljuta • Mihanići • Mikulići • Močići • Molunat • Obod • Palje Brdo • Pločice • Poljice • Popovići • Pridvorje • Radovčići • Stravča • Šilješki • Uskoplje • Vitaljina • Vodovađa • Zastolje • Zvekovica |
„Šišanje" preusmjerava ovdje. Za srpski igrani film, v. Šišanje (film).
Frizura sa umjetničke slike iz 1898. godine.
**Frizura** se dobiva oblikovanjem kose. Postoje mnogi načini izrade frizura od jednostavnog rezanja škarama do složenih umjetničkih frizura raznih boja i oblika. Oblikovanje frizure može uključivati rezanje kose, bojanje, dodavanje ekstenzija, kovrčanje, izradu trajne itd. Prilikom uređivanja i održavanja kose, koriste se razna pomagala poput sušila za kosu, škara, boja za kosu, gela, uvijača za kosu i dr.

Fizički faktori koji utječu na izgled frizure su: prirodni tip kose, rast kose, oblik lica i sl. Frizurom se može izraziti stav poput suprostavljanja društvenim konvencionalnim normama (punk frizura, irokeza), naglasiti pripadnost subkulturi (nulerica kod skinheadsa) ili vjerskoj zajednici (redovničke frizure). 

Pojedine pasmine pasa također idu na frizuru i oblikovanje dlake poput pudlica.

Vrste frizura
-------------

* Bob
* Trajna
* Minival
* Punđa
* Nulerica
* Konjski rep
* Afro frizura
* Punk frizura
* Fudbalerka
* Perika
* Tupe
* Dreadlocks
* Irokeza
* Feniranje kratke kose

Galerija
--------

* Crtež Leonarda da VincijaCrtež Leonarda da Vincija
* Frizura oko 1930.Frizura oko 1930.
* Slika Sandra Botticellija iz 15. stoljećaSlika Sandra Botticellija iz 15. stoljeća
* Slika Pierre-Augustea Renoira iz 1894.Slika Pierre-Augustea Renoira iz 1894.
* Šišanje na ulici u KiniŠišanje na ulici u Kini
* Afro frizuraAfro frizura
* Perika s umjetničke slike iz 17. stoljećaPerika s umjetničke slike iz 17. stoljeća
* Frizure nogometašaFrizure nogometaša
**Svjetski rat** je rat koji neposredno ili posredno pogađa cijeli svijet - bilo tako da se odvija na većini svjetskih kontinenata, bilo da u njemu sudjeluje većina država u svijetu, odnosno države čiji podanici čine većinu svjetskog stanovništva.

Uobičajeno je da se taj izraz koristi samo za dva oružana sukoba u 20. vijeku - prvi i drugi svjetski rat. Dio historičara, pak, smatra da su i nekiji raniji događaji imali karakteristike svjetskog rata. Kao primjeri se spominju mongolski pohodi u 13. vijeku, nizozemsko-portugalski rat (1602 - 1654), rat za špansko naslijeđe (1701 - 1713) te sedmogodišnji rat (1756 - 1763) odnosno francuski revolucionarni i napoleonski ratovi, koji se ponekad zajedno nazivaju Veliki francuski rat (1792 - 1815).

Dio historičara, pak, smatra da bi se i hladni rat, iako nije uključivao neposrednu oružanu komponentnu, mogao nazvati svjetskim ratom, a neki današnji komentatori te karakteristike daju ratu protiv terorizma.

V. također
----------

  

* Treći svjetski rat
* Totalni rat

Eksterni linkovi
----------------

* Transcript of PNAC members James Woolsey, William Bennet, and Paul Bremer discussing fellow PNAC-member Elliot Cohen's WWII and WWIV terminology as used by PNAC and people in positions of influence and power in the USA
* The Project for the New American Century, many of whose members are in positions of power and influence in the USA
* This is the Fourth World War Arhivirano 2015-05-01 na Wayback Machine-u, an interview with philosopher Jean Baudrillard
* "World War IV: How It Started, What It Means, and Why We Have to Win" by Norman Podhoretz in *Commentary* magazine, September 2004 Arhivirano 2006-08-15 na Wayback Machine-u
* Understanding World War 4 and the War of Terror
* The Fourth World War Arhivirano 2007-03-11 na Wayback Machine-u (movie)
* World War 4 Report (website)
* "World War IV: A Letter to the President" Arhivirano 2008-10-07 na Wayback Machine-u(movie)
*
**Gaj Kasije Longin** (*Gaius Cassius Longinus Varus*, 1. vijek pne.), u nekim izvorima poznat i kao Var (*Varus*), bio je rimski političar iz doba kasne Republike. Godine 73. pne. je služio kao konzul zajedno s Markom Terencijem Varonom Lukulom. Zajedno sa svojim kolegom je izglasao zakon *Lex Terencia Cassia*, kojim je država ovlaštena da kupuje žito na Siciliji i jeftino preprodaje siromašnim građanima Rima. Sljedeće godine je poslan kao prokonzul u Cisalpinsku Galiju. Tada se Spartak na čelu svojih ustanika pokušao probiti izvan Italije, a Longin ga je kod Mutine sa svojim legijama pokušao zaustaviti. Pri tome je teško poražen i jedva je uspio sačuvati život. Dvije godine kasnije je svjedočio na znamenitom procesu protiv Gaja Vera. Godine 66. pne. je bio među glavnim zagovornicima *Lex Manilia* kojim je Pompej dobio široke ovlasti za rat na Istoku.

Dio historičara vjeruje da je Longin bio otac Gaja Kasija Longina, poznatog vođe zavjerenika protiv Cezara.

Literatura
----------

* Broughton, T. Robert S. *Magistrates of the Roman Republic,* vol. 2. Cleveland: Case Western University Press, 1968, p. 109 and 117.
* Bradley, Keith. *Slavery and Rebellion in the Roman World.* Bloomington: Indiana University Press, 1989, p. 96. ISBN 0-253-31259-0

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Marcus Aurelius Cotta i Lucius Licinius Lucullus**  |  **Konzul Rimske Republike** zajedno sa **Markom Terencijem Varonom Lukulom** 73. pne. | Slijedi: **Gnaeus Cornelius Lentulus Clodianus i Lucius Gellius Publicola**  |
**Dubler** je izraz kojim se u filmskoj i televizijskoj terminologiji označava dvojnik nekog glumca ili glumice, odnosno osoba angažirana da je za vrijeme snimanja angažira u situacijama kada on nije sposoban ili voljan sudjelovati. Dubleri obično moraju imati okvirnu fizičku sličnost sa osobom koju zamjenjuju (visina, stas i sl.), ali mogu imati bitno drukčije lice, a što se koristi u kadrovima snimanim sa leđa ili daljine.

Dubleri se obično angažiraju u situacijama kada su glumci nedostupni uslijed bolesti, ozljede, a u nekim rijetkim slučajevima i smrti, odnosno ranije ugovorenih profesionalnih obaveza. Također se angažiraju za situacije kada se prisutstvo glavnog glumca ne smatra potrebnim (kadrovi koji prikazuju njegove ruke, noge i sl.). U nekim slučajevima se dubleri koriste za erotske scene kada je glumac ili glumica previše stidljiv ili ugovorom zapriječen da se skida ispred kamera.

Najpoznatija vrsta dublera su kaskaderi, koji su posebno izvježbani za izvođenje najopasnijih scena, odnosno scena koje se glavni glumci ne usude, fizički ne mogu napraviti ili im police osiguranja priječe snimanje.
**Stražilovo** je vrh na Fruškoj gori visine 321 metar nadmorske visine. Nalazi se neposredno iznad Sremskih Karlovaca u Vojvodini.

  

Brdo Stražilovo je samo jedno je u nizu brda na planini, ali njegov značaj je veći iz dva razloga:

1) Blizina Sremskih Karlovaca, svega 4 kilometra. Ovo naselje je čuveno i veoma posećeno zbog uloge "riznice" srpske kulture u Vojvodini;

2) Grob Branka Radičevića se nalazi na vrhu brda. Branko Radičević je srpski pesnik iz doba romantizma i učenik Karlovačke gimnazije, najstarije srpske gimnazije. Radičević, kao i mnogi drugi učenici gimnazije, provodio je slobodno vreme na Stražilovu, koje će biti i predmet nadahnuća u njegovom pesništvu.

Turizam
-------

Danas je Stražilovo jedno od najvažnijih stanica prilikom turističkih poseta Sremskim Karlovcima. Posebno je popularno kod mladih i umetnika. Ono je, takođe, deo Nacionalnog parka Fruška gora sa veoma čistim vazduhom, povoljnim vetrovima, zaštićenim i očuvanim biljnim i životinjskim svetom.

Na Stražilovu postoji i odmaralište "Brankov Čardak", sa restoranom od i bungalovima za duži boravak.

***Stražilovo*** na Wikimedijinoj ostavi
Grb Uzbečke SSR
**Grb Uzbečke SSR** je usvojen 14. februara 1937. godine, od strane vlade Uzbečke SSR. Grb se bazira na grbu SSSR-a. Prikazuje simbole poljoprivrede (pamuk i pšenica) i u pozadini se nalazi izlazeće sunce, simbol budućnosti kontinenta. Na grbu se nalaze i crvena zvijezda i srp i čekić, simboli komunizma. U sklopu grba se nalazi i moto SSSR-a "*Proleteri svih zemalja, ujedinite se!*" napisan na uzbečkom i ruskom jeziku. U dnu grba se nalaze natpis "*Ўз. С.С.Р.*", uzbečka skraćenica za "*Uzbečka Sovjetska Socijalistička Republika*".

Grb je bio na snazi do 1992, kada je zamjenjen današnjim grbom Uzbekistana.

Povezano
--------

* Grb Uzbekistana
* Zastava Uzbečke SSR

***Grb Uzbečke Sovjetske Socijalističke Republike*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Grbovi saveznih republika Sovjetskog Saveza |
| --- |
| **Grb Sovjetskog Saveza** |
| Glavne | 
* Armenska SSR
* Azerbejdžanska SSR
* Beloruska SSR
* Estonska SSR
* Gruzijska SSR
* Kazaška SSR
* Kirgiska SSR
* Latvijska SSR
* Litvanska SSR
* Moldavska SSR
* Ruska SFSR
* Tadžička SSR
* Turkmenska SSR
* Ukrajinska SSR
* Uzbečka SSR

 |
| Kratkotrajne | 
* Karelo-Finska SSR (1940–1956)
* Zakavkaska SFSR (1922–1936)

 |
| Nesavezne republike | 
* SSR Abhazija (1921–1931)
* Buharska NSR (1920–1925)
* Horezmanska NSR (1920–1925)
* Nahičevska ASSR (1920–1923)
* Pridnjestrovska Moldavska SSR (1990–1991)

 |
**Gaj Klaudije Pulher** (*Gaius Claudius Pulcher*, kraj 2. i početak 1. vijeka pne.) bio je rimski političar iz doba kasne Republike. 

Njegov pradjed je bio istoimeni konzul izabran 177. pne.

Godine 100. pne. je digao ustanak protiv tribuna Saturnina. Godine 99. pne. je izabran za kurulskog edila te je organizirao dotada najspektakularnije igre u Circus Maximusu, u kojima su po prvi sudjelovali slonovi i bio korišten raskošno oslikan scenski dekor.

Godine 92. pne. je i sam izabran za konzula, zajedno sa Marcus Perperna. Godine 85. pne. je kao pretor na Siciliji, po nalogu Senata, dao pravo Halesinima da biraju vlastiti senat. Mamertinci su ga proglasili svojim zaštitnikom. He was consul in 92 BC. Ciceron ga opisuje kao vrlo sposobnog administratora i solidnog govornika.

Izvori
------

1. ↑  Cicero *pro Rctb.* 7.
2. ↑  Plinije Stariji *Historia Naturalis* viii. 7, xxxv. 7; Valerius Maximus ii. 4. § 6.
3. ↑  Cicero, *In Verre* ii. 49.
4. ↑  Cicero, *In Verre* iv. 3.
5. ↑  *Fasti Capitolini*
6. ↑  Cicero, *Brutus 45*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Gaius Valerius Flaccus i Marcus Herennius**  |  **Konzul Rimske Republike** *Marcus Perperna* 92. pne. | Slijedi: **Sextus Julius Caesar i Lucius Marcius Philippus**  |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 486155708691122580003
* GND: 1185088873

 |
Koordinate: 42°37′N 25°24′E﻿ / ﻿42.617°N 25.400°E﻿ / 42.617; 25.400

**Trački grob iz Kazanlka** (bugarski: Казанлъшка гробница) je tračanska grobnica od opeke nadsvođena u obliku košnice, pored grada Kazanlk u središnjoj Bugarskoj.

Grob je samo dio puno veće tračke nekropole koja se nalazila pored tadašnje trakijske prijestolnice *Seuthopolisa*. Sastoji se od uskog prolaza i okrugle grobne komore, koja je oslikana freskama iz helenističkog razdoblja na kojoj je prikazan tračanski bračni par na pogrobnoj gozbi. To su nježni prizori posljednjeg stiska ruku i odaska u vječnost. Pored scena para, ima i sjajnih fresaka sa konjima, kočijaama i skupinom koja se oprašta od para. To su najbolje sačuvane slike tračkog naroda iz helenističkog perioda u Bugarskoj.

Grobnica je datirana u 4. stoljeće pne. zbog svoje izuzetne ljepote i historijskog značenja proglašena je dijelom Svjetske baštine i stavljena pod zaštitu UNESC-a 1979. 

* L*ik žene koja sjedi* uzet je kao motiv za revers kovanice od 50 leva, izdate 2005.

Galerija slika
--------------

* Scena opraštanja.Scena opraštanja.
* Trački kralj i kraljica.Trački kralj i kraljica.
* Utrka kočija.Utrka kočija.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Izvori
------

1. ↑  Dafina Vasileva, *„The Thracian Tomb in Kazanluk"* Arhivirano 2011-09-27 na Wayback Machine-u (engl.)
2. ↑  Bulgarian National BankKovanice u opticaju: 50 stotinki (Pristupljeno 26. 03. 2009.)

Vanjske veze
------------

***Trački grob iz Kazanlka*** na Wikimedijinoj ostavi

* Dafina Vasileva: *„The Thracian Tomb in Kazanluk"* Arhivirano 2011-09-27 na Wayback Machine-u (`en`)

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Bugarskoj |
| --- |
|  | Bojanska crkva u Sofiji • Kamene crkve u Ivanovu • Tračka grobnica u Kazanlaku • Madarski konjanik • Stari grad Nеsebăr • Nacionalni park Pirin • Rilski manastir • Tračka grobnica u Sveštariju • Rezervat Srebarna | Bugarska zastava |
| **Bugarska nematerijalna svjetska baština**
Bistrica arhajski polifoni ritualni plesovi oblasti Šopluk • Nestinarstvo stari paganski vatreni ritual na dan sv. Konstantina i Helene
 |
***Gojirasaurus*** ("Gušter-Godzilla") je rod dinosaura neizvjesnog postojanja koji je nazvan *Gojira* jer je to japanski naziv za Godzillu. Poznata je jedna vrsta. Ona je bila otkrivena u Kanjonu bakra u Novom Meksiku. Otkriveni su neki dijelovi kostura, a procjenjuje se da je ova životinja bila duga 5,5 m, a time i teška vjerojatno 150-200 kg. Živjela je u periodu Norija u Kasnom trijasu, prije oko 210 milijuna godina.

*Gojirasaurus* je bio pripadnik nadporodice Coelophysoidea, u koju su spadali maleni rani teropodi. *Gojirasaurus* je jedan od najvećih poznatih mesojedih dinosaurusa iz Trijasa i bio je ogroman u svoje vrijeme. Prvi ostaci za koje se smatralo da pripadaju ovoj vrsti su bili zub, četiri rebra, četiri kralješka, kosti kuka i *tibia* (donja nožna kost). Međutim, kasnija istraživanja su pokazala da su kralješci pripadali *Shuvosaurusu*. Danas se smatra da samo tibia i kost kuka pripadaju *Gojirasaurusu*. Nožna kost i kost kuka se ne mogu razlikovati od onih kod *Coelophysisa*, zbog čega je status ovog roda dvojben.

Izvori
------

1. ↑  „Gojirasaurus". Arhivirano iz originala na datum 2009-09-09. Pristupljeno 17 January 2010.
2. ↑  Strauss, Bob. „Gojirasaurus". *About.com:Dinosaurs*. New York Times. Pristupljeno 17 January 2010.
3. ↑  Nesbitt, Irmis and Parker (2007). "A critical re-evaluation of the Late Triassic dinosaur taxa of North America." *Journal of Systematic Palaeontology*, **5**(2): 209–243.

***Gojirasaurus*** na Wikimedijinoj ostavi
**Coulombova barijera**, koja je nazvana prema Coulombovom zakonu, po poznatom fizičaru Charles-Augustin de Coulomb (1736.-1806.), energetska je barijera zbog elektrostatskog međudjelovanja između dvije jezgre, koje one trebaju savladati, da bi se ostvarila nuklearna fuzija ili spajanje tih dviju jezgri. Ona je data sa energijom elektrostatičkog potencijala:

{\displaystyle U\_{coul}=k{{q\_{1}\,q\_{2}} \over r}={1 \over {4\pi \epsilon \_{0}}}{{q\_{1}\,q\_{2}} \over r}}
Gdje je

*k* je Coulombova konstanta = 8,9876×109 N m² C−2;
*ε0* je dielektrična konstanta vakuuma
*q1*, *q1* su naboji jezgri koje djeluju
*r* je udaljenost između jezgri ili radijus
Coulombova barijera se povećava s atomskim brojem (tj. s brojem protona) jezgri koje međusobno djeluju:

{\displaystyle U\_{coul}={{k\,Z\_{1}\,Z\_{2}\,e^{2}} \over r}}
Gdje je *e* elementarni naboj, 1,602 176 53×10-19 C, i *Zi* je odgovarajući atomski broj.

Da bi svladali Coulombovovu barijeru, jezgre trebaju da se sudare s velikom brzinom, tako da je kinetička energija dovoljno velika, da bi mogla djelovati jaka nuklearna sila, koja će dvije jezgre povezati zajedno u novu jezgru.

Prema kinetičkoj teoriji plinova, temperatura plinova je mjera prosječne brzine čestica u plinu. Za normalne plinove, Maxwell-Boltzmannova distribucija daje raspodjelu kretanja čestica, koje se kreću dovoljno brzo da svladaju Coulombovovu barijeru.

U praksi, temperature koje trebaju da svladaju Coulombovovu barijeru, su nešto niže nego što se očekivalo, zbog kvantno-mehaničkog efekta tunela, koji je utvrdio George Gamow.

Izvori
------

1. ↑  Coulomb's law, University of Texas
**Gojko Vuković** (1887 — 1934) je bio jugoslovenski revolucionar i politički aktivist.

Biografija
----------

Gojko Vuković rođen je 31. jula 1887. godine u Mostaru. Po zanimanju je bio limarski radnik. Limarski zanat izučio je u rodnom gradu, gde je do 1914. godine radio i privremeno „frentovao" po nekim evropskim zemljama. Već je tada radio na osnivanju i učvršćivanju organizacija sindikata i Socijaldemokratske stranke Bosne i Hercegovine u Mostaru i okolini, da bi posle otpuštanja iz austrougarske vojske, u kojoj je služio od 1914. do kraja 1916. godine, u polulegalnoj političkoj aktivnosti postao istaknuti lider radničkog pokreta u Mostaru i čitavoj Hercegovini.

I posle cepanja radničkog pokreta između 1918. i 1920. godine ostao je veran svom pretežito revolucionarnom opredeljenju, tako da je od Vukovarskog kongresa Komunističke partije Jugoslavije do svoje smrti bio član Centralnog veća, odnosno Centralnog komiteta KPJ. Na listi KPJ izabran je u Mostaru za poslanika Konstituante i bio nosilac radničke liste za mostarski okrug 1923, 1925. i 1927. godine. Učestvovao je u radu Trećeg kongresa KPJ i Četvrtog kongresa Kominterne. Često zatvaran od strane policijskih organa, 1929. godine bio je osuđen od strane Državnog suda za zaštitu države u Beogradu na tri godine robije. Nakon izlaska iz kaznionice u Sremskoj Mitrovici u maju 1932. godine, iako pod stalnom policijskom prismotrom, Vuković je nastavio svoj revolucionarni rad.

Umro je 6. jula 1934. godine u Mostaru od ozleda zadobivenih posle pada sa krova jedne kuće na kojoj je obavljao limarske radove.

Literatura
----------

* **Enciklopedija Jugoslavije** (knjiga osma), „Jugoslavenski leksikografski zavod", Zagreb, 1971. godina
Đurđevečki peski
**Đurđevečki pjesci**
 **su ostaci jedine hrvatske pustinje.** 

Ta pustinja se nalazi na istočnom dijelu Grada Đurđevca. U narodu je poznata pod nazivom "Krvavi peski" i "Hrvatska Sahara".

To je zaštićeno botaničko područje, osebujnog staništa s velikim brojem endemičkih vrsta, jedinstvene flore i faune, te vidljivim oblicima pješčanih dina, odnosno ostacima "hrvatske Sahare". Površinom zauzima oko 20 hektara i dio toga je 1963. godine proglašeno posebnim geografsko-botaničkim rezervatom kao lako prepoznatljivim i jedinstvenim staništem u Hrvatskoj, a s namjerom očuvanja osebujnosti vegetacije, gdje su se u uvjetima života na pijesku mogle razviti i prilagoditi samo određene biljne vrste; među ostalima i preko 300 vrsta leptira. Uz endemske vrste su vidljivi i ostaci pješčanih dina. Na ostacima pustinje se nalazi đurđevačka gradska četvrt koja je po toj pustinji dobila ime. Četvrt se zove Peski. Ona je odvojena od ostatka Đurđevca potokom koji se naziva Čivićevec i površinom i brojem stanovnika (oko 2 200 stanovnika, što je trećina od ukupnog broja stanovnika sama grada) najveća je đurđevačka četvrt.

Poveznice
---------

* Đurđevac
* Đurđevački stari grad
* Crkva sv. Jurja
* Picokijada - Legenda o picokima
* Park-šuma "Borik"
**Đuro Utješanović** (7. srpnja 1940 - Zagreb, 25. veljače 2013.) hrvatski je glumac rođen u Bosni i Hercegovini.

Životopis
---------

Đuro Utješanović je rođen u Kljevcima, podgrmečkom selu nadomak Sanskog Mosta. Otac mu je bio Drago, sin MItra Utješanovića iz Kljevaca, a majka Dragica, kći Todora Pantoša iz susjednog sela Korjenova. Još kao dijete izgubio je oba roditelja: otac Drago poginuo je 1943. u njemačkom napadu na partizansku podzemnu bolnicu, a majku Dragicu 1945. ubijaju pljačkaši. U Kikindi je zavšio osnovnu školu. Utješanović je 1956. poslan u Split gdje je pohađao šumarsku školu zajedno s još jednim budućim velikim hrvatskim glumcem Ivicom Vidovićem. Po završetku srednjoškolskog školovanja vraća se u Kikindu, odakle je, opet protiv svoje volje, poslan u Sarajevo na šumarski fakultet. Šumarski fakultet mu nikako nije bio po volji i nakon dvije godine studija odlučuje „pobjeći" iz Sarajeva u Zagreb. U Zagrebu će nešto kasnije upisati i glumu, za koju je pokazivao zanimanje još od srednjoškolskih dana.

Glumačka karijera
-----------------

Poslije stjecanja diplome deset je godina radio u kazalištu Gavella, a potom je odlučio napustiti kazališne daske. Često je glumio u filmovima i to najviše tada nepopularne uloge žandara i ustaša. Struka će reći da je najveći trag ostavio na Dubrovačkim ljetnim igrama, gdje je bez prekida nastupao gotovo tri desetljeća.

U novije vrijeme ostat će upamćen po ulozi tetka u Večernjoj školi Željka Pervana, gdje je pokazao talent za improvizaciju. Zapažene uloge je ostvario u filmovima: Hajdučka vremena (1977), Vlakom prema jugu (1981), Krhotine (1991), Kad mrtvi zapjevaju (1998).

Popularnost je stekao i u zabavnoj emisiji Hrvatske televizije Jel' me netko tražio, a sa sinom Dragom često nastupa u kazališnim predstavama diljem Hrvatske.
Glumio je i u"U registraturi"

Politika
--------

Uz glumačke vode okušao se i u politici 2003. kada je bio prvi na izbornoj listi Socijalističke radničke partije u VI. izbornoj jedinici za Hrvatski sabor.

Izvori
------

* moljac.hr Arhivirano 2006-06-19 na Wayback Machine-u :: Đuro Utješanović[*mrtav link*], uz dozvolu autora teksta

Vanjske veze
------------

* Đuro Utješanović na IMDb-u (`en`)
**Terencije Maksim** (*Terentius Maximus*, ? - 81?), u kasnijim historijskim izvorima poznat i kao kasnije poznat Pseudo-Neron, bio je rimski varalica, odnosno samozvanac koji je za vrijeme vladavine cara Tita (79 - 81) digao pobunu u Maloj Aziji izdajući se za pokojnog cara Nerona. Maksim, za koga se pretpostavlja da je bio rob ili oslobođenik rodom iz Ponta, ispočetka je imao uspjeha u privlačenju sljedbenika, a što se tumači njegovom vještinom sviranja lire, odnosno izuzetnom fizičkom sličnošću sa bivšim carem. Nastojeći izbjeći reakciju carskih vlasti, krenuo je na istok prema Eufratu dobivajući sve više pristalica, a na kraju prešao i partsku granicu prije nego što je konačno dospio na dvor kralja Artabana III. Maksim je od Artabana zatražio vojnu pomoć kako bi se vratio na rimsko prijestolje, a zauzvrat mu je ponudio Armeniju, koju je Rim držao kao svog klijenta od vremena posljednjeg velikog rimsko-partskog rata. Artaban je, međutim, otkrio kako Maksim, zapravo, nije pravi Neron te ga je dao pogubiti.

Dio historičara pretpostavlja da je Maksim ista ličnost kao i još jedan Pseudo-Neron koji se 88/89. pojavio na partskom dvoru, a koga je kralj Pakor II izručio rimskom caru Domicijanu.

Literatura
----------

* Lion Feuchtwanger, *Der falsche Nero*, 1936
**Tuberoinfundibularni put** je populacija dopaminskih neurona u arkuatnom jezgru (lat. *nucleus arcuatus hypothalami*) mezokortikalnog hipotalamusa ('tuberalni region') koji formiraju projekciju na infundibularni region (lat. *eminentia mediana hypothalami*). To je jedan od četiri glavna dopaminska puta u mozgu. Oslobađanje dopamina na tom mestu reguliše izlučivanje prolaktina iz prednje hipofizne žlezde.

Neki antipsihotički lekovi blokiraju dopamin u tuberoinfundibularnom putu, što može da uzrokuje povišenje nivoa prolaktina u krvi (hiperprolaktinemia). Moguće posledice su abnormalna laktacija, poremećaji menstrualnog ciklusa, problemi vida, glavobolja i seksualna disfunkcija.

Drugi dopaminski putevi
-----------------------

Drugi glavni dopaminski putevi su:

* Mezokortikalni put
* Mezolimbični put
* Nigrostriatalni put

Vidi još
--------

* Antipsihotici
* Dopamin

Literatura
----------

1. ↑  Goldman, Howard H (2000). *Review of general psychiatry*. New York: Lange Medical Books/McGraw-Hill, Medical Pub. Division. ISBN 0-8385-8434-9.
2. ↑  Rippe, James M.; Irwin, Richard S. (2008). *Irwin and Rippe's intensive care medicine*. Philadelphia: Wolters Kluwer Health / Lippincott Williams & Wilkins. ISBN 0-7817-9153-7.
3. ↑  Hooper JH, Welch VC, Shackelford RT (November 1961). „Abnormal lactation associated with tranquilizing drug therapy". *JAMA : the Journal of the American Medical Association* **178**: 506–7. PMID 14448766.

Spoljašnje veze
---------------

* NeuroNames *ancil-745*
* Dijagram Arhivirano 2006-02-18 na Wayback Machine-u
**Deptford** je kvart londonskog borougha Lewisham na jugoistoku Engleske u grofoviji Greater London.

Geografske karakteristike
-------------------------

Deptford leži duž rijeke Temze, udaljen oko 8 km istočno od Charing Crossa.

Historija
---------

Tokom historije bio je dio Grofovije Kent - 1900. dobio je status Metropolitanskog borougha, ali je već 1965. postao dio Londona, u sklopu novostvorene Grofovije Greater London.

Svoje ime **deep ford** (*duboki gaz*) dobio je zbog gaza preko rijeke Ravensbourne, to je mjesto gdje se danas nalazi most. To je inače bio prijelaz na drevnom putu iz Londona za Dover i Canterbury.
Deptford se spominje u Chaucerovim Kenterberijskim pričama iz 14. vijeka.

Jedan dio Deptforda iznikao je pored gaza (kasnijeg mosta), a drugi dio nazvan **Deptford Strand** pored Temze.

Kralj Henry VIII je 1513. osnovao brodogradilište u Deptfordu, koje je gradilo brodove za Kraljevsku mornaricu. U 18. vijeku osnovan je logistički centar (Victualling Yard) za snabdjevanje brodova.

Brodogradilište je zatvoreno 1869. a logistički centar radio je sve do 1961.

Prva željeznica iz Londona preko Deptforda za Greenwich podignuta je 1836.

Svojevremeno je veliki industrijski pogon bila tvornica brodskih mašina, koju je osnovao inženjer John Penn (1805.- 1878.), koji je pored Deptfordske imao i tvornicu u Greenwichu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*History of Deptford*" (engleski). Lewisham. Pristupljeno 15. 3. 2017. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Deptford*** na Wikimedijinoj ostavi

* Deptford Arhivirano 2016-05-29 na Wayback Machine-u (`en`)
**Tucker Swanson McNear Carlson** (16. maj 1969 -) je američki novinar i konzervativni politički komentator. Poznat po prepoznatljivoj leptir-mašni koju je stalno nosio do 2006. godine, između 2009. i 2023. je radio kao glavni komentator za Fox News Channel, a prije toga je bio ko-voditelj političke emisije *Crossfire* na CNN-u te voditelj vlastite emisije *Tucker* na MSNBC-u. Početkom 2010. je zajedno sa Neilom Patelom, bivšim pomoćnikom Dicka Cheneya osnovao *Daily Caller*, informativni web portal za koga se nada da će biti desničarski ekvivalent ljevičarskog *Huffington Posta*.

Iako ga mnogi smatraju konzervativcem, Carlson je zbog svojih stavova izazivao kontroverze i nedoumice među američkim konzervativcima. 2000-ih je prvo podržavao, pa kritizirao rat u Iraku, a potom predsjednika Busha optužio da "nije nikakav konzervativac". Zbog zalaganja za istospolni brak, te prisustva na skupu Rona Paula te svečanom otvaranju legalnog bordela u Nevadi, ponekad ga se smatra libertarijancem umjesto konzervativcem.

Vanjske veze
------------

* Tucker Carlson profile at NNDB.
* Tucker Carlson profile at IMDB.
* Media Matters' page on Tucker Carlson Arhivirano 2008-07-08 na Wayback Machine-u.
* "Hillary Clinton Has Sweet Revenge", CNN, July 9, 2003.
* Video of Tucker Carlson exchange with Jon Stewart on CNN's *Crossfire* Arhivirano 2007-03-20 na Wayback Machine-u, 2004.
* "Tucker Carlson to join MSNBC", MSNBC statement, February 2, 2005.
* MSNBC promotional video slot for *Tucker*.

  


***Tucker Carlson*** na Wikimedijinoj ostavi
Udarni krater Tycho na Mjesecu.
**Udarni krater** je jedan od najčešćih tipova kratera koji se spominju u astronomiji.

U najširem smislu, pojam udarni krater može se primijeniti na bilo koju depresiju, prirodnu ili izazvanu ljudskim utjecajem, koja proizilazi iz sudara (velike brzine) manjeg tijela s većim tijelom. Navedeni termin se najčešće koristi za kružne depresije na površini planeta, satelita ili drugih čvrstih tijela u Sunčevom sistemu, formirane od udara manjih tijela s podlogom. Za razliku od vulkanskih kratera, koji su rezultat eksplozije ili unutrašnjeg kolapsa,  ovi krateri obično su oivičeni i imaju pod koji je niži od visine okolnog terena.  Kratere nalazimo u raznim oblicima i to u rasponu od: malih jednostavnih zdjela, do velikih, složenih, multi-prstenastih bazena. Meteor Crater je možda najpoznatiji primjer malog kratera na Zemlji.

Utjecaj krateri su dominantna reljefna forma na mnogim čvrstim objektima Sunčevog sistema, uključujući Mjesec, Merkur, Kalisto (eng.Callisto), Ganimed i većinu malih satelita i asteroida. Na drugim planetama i mjesecima na kojima su više aktivni geološki procesi, kao što su Zemlja, Venera, Mars, Evropa, Io i Titan, vidljivi krateri su rjeđi jer nestaju po utjecajima erozije, zatrpani ili preobraženi tektonskim procesima tokom vremena. 

U ranom Sunčevom sistemu, stopa kolizija nebeskih tijela je bila mnogo veća nego danas. Veliki multi-prstenasti udarni bazeni, prečnika od nekoliko stotina kilometara ili više, zadržao se na primjer na Merkuru i Mjesecu. Rekordan period intenzivnog bombardovanja u unutrašnjem Sunčevom sistemu, je završio prije oko 3,8 milijardi godina. Od tog vremena, stopa nastanka novih kratera na Zemlji je znatno niža, ali je ipak primjetna. Zemlju pogode jedan do tri udara, dovoljno velika da načine krater prečnika 20 km, u prosjeku svakih milion godina.  To znači da ne bi trebalo biti puno više relativno mladih kratera na planeti nego što je dosada otkriveno.

Iako su Zemljini aktivni površinski procesi brzo uništili "zapise" udara, dosada je identifikovano oko 170 kopnenih kratera.  Njihova veličina je u rasponu prečnika od nekoliko desetina metara do oko 300 km, a vremenskog su raspona od modernih (npr. Sikhote-Alin krater u Rusiji koji je nastao 1947) do starih više od dvije milijarde godina, iako je većina mlađa od 500 miliona godina, pošto stariji krateri "iščezavaju" pod uticajem geoloških procesa. Mogu su također selektivno naći u stabilnim regijama u unutrašnjosti kontinenata.  Malo podmorskih kratera je otkriveno zbog teškoća pri istraživanju morskog dna, brze stope promjene na dnu okeana, i subdukcije na dnu okeana u Zemljinoj unutrašnjosti zbog procesa tektonike ploča.

Udarne kratere se ne smije miješati s drugim sličnim reljefnim oblicima koji se u nekim slučajevima pojavljuju, uključujući i kaldere prstenaste nasipe.

Povezano
--------

* Kiša meteora
* Meteorid
* Meteor
* Meteorit
* Tektit
* Krater
* Wiinslow (krater)
**Deprekacija** (lat. *deprecatio*: molba protiv koga ili čega), u religiji, ponizna molitva bogu, obično u teškim životnim situacijama, radi otklanjanja kakva zla ili nevolje. Može označivati i javnu osudu osobe, stvari ili radnje sa zahtjevom da se ona izopći iz zajednice, tj. isključi iz svakodnevne upotrebe (v. anatema).

Računarstvo
-----------

U računarstvu, deprekacija označuje pojam iz autoriranja programske podrške, njenih standarda i dokumentacije. Status je koji se primjenjuje softverskim osobinama radi ukazivanja na to da bi ih se trebalo izbjegavati, najčešće jer ih se nadomjestilo boljim rješenjem. Iako deprecirane osobine znaju ostati u softveru, uporabom istih se može doći do poruka upozorenja u kojima se preporučuje uporaba drugih rješenja. Deprekacija može ukazivati na to da će se tu osobinu u budućnosti ukloniti. Ako se je osobine depreciralo, a nije uklonilo, to se je napravilo radi omogućavanja kompatibilnost unatrag, dajući vremena programerima koji su rabili tu osobinu vremena radi toga da bi mogli dovesti njihov koda u slaganje s novim standardom.

Vidi još
--------

* abandonware
* sirotanska tehnologija
* planirana zastarjelost

Vanjske poveznice
-----------------

* How and When To Deprecate APIs from the JDK 5.0 Documentation
* Detect deprecated functions Arhivirano 2010-07-30 na Wayback Machine-u A tool that discovers deprecated functions in any Windows native application or library.
Terej
**Terej** (grč. *Τηρεύς*) (lat. *Tereus*) je trački kralj, saveznik kralja Pandion i muž njegove kćerke Prokne.

Mitologija
----------

Terej se oženio sa Proknom zato što je njenom ocu, kralju Pandionu, pomogao da porazi varvare koji su opseli Atinu. Terej je Proknu odveo u Trakiju, a posle pet godina srećnog braka, ona ga je zamolila da u goste pozove njenu sestru Filomelu, koja je ostala da živi u Atini. Terej je prihvatio molbu svoje žene, i brodovima krenuo po Filomelu u Atinu.

Kada je Terej, stigavši u Atinu, ugledao Filomelu, koja se od njihovog poslednjeg viđenja razvila u predivnu devojku, odmah se zaljubio u nju i strasno je poželeo. Svoje želje je uspeo sakriti dok je bio u palati kod kralja Pandiona, i uspeo ga je ubediti da dopusti svojoj kćerci da ode u posetu kod svoje sestre. Ni u toku putovanja brodom, Terej nije ništa pokušavao, ali čim su stigli u Trakiju, odveo je Filomelu u šumu i tamo je pokušao obnjubiti. Filomela je uspela da se odbrani, a tada je Terej zatvorio u pastirsku kolibu, da bi je silom naterao da bude sa njim. 

Prokni je rekao da joj je sestra umrla, a kada se posle izvesnog vremena vratio u kolibu, naišao je na još veći otpor Filomele, a ona mu je još i rekla da će pronaći način da sve obelodani pomoću vetra koji će preneti njene reči širom zemlje i neba. Da bi je sprečio u tome, Terej joj je odsekao jezik, ali je Filomela pronašla u kolibi razboj za tkanje i istkala pokrivač. i na njemu vest o svemu šta joj se dogodilo. Slučaj joj je pomogao da njen prekrivač dospe do njene sestre Prokne, koja je iskoristila Bahusove svečanosti i, dospevši do pastirske kolibe, oslobodila svoju sestru.

Prokna je krišom dovela Filomelu u Terejevu palatu, i tamo su skovale plan o strašnoj osveti. Bila je to najstrašnija osveta kakvu je mogla žena i majka da izmisli - Prokna je ubila svog sina koga je Terej veoma voleo, i uz Filomelinu pomoć pripremila ga za večeru svome mužu. kada se Terej najeo, prokna mu je rekla kakvim se mesom upravo pogostio. Terej je, u besu nasrnuo na Proknu mačem, a tada bogovi kazniše tereja i pretvoriše ga u pticu kukavicu, Filomelu u lastu, a Proknu u slavija, kojem je zauvek ostala na grudima mrlja crvena od krvi.

Izvori
------

* Vojteh Zamarovski, *Junaci antičkih mitova*, *Leksikon grčke i rimske mitologije*, Zagreb 1985, str. 318.

Eksterni linkovi
----------------

***Terej*** na Wikimedijinoj ostavi