**Kotorska tvrđava** je dio složenog obrambenog sistema Kotora i cjelokupne Boke Kotorske, Crna Gora. Fortifikacija je izgrađivana od 1420. do 1797. god, tokom mletačkog perioda. Perast i Risan branile su tek pojedinačne tvrđave, dok je cijeli obrambeni sistem bokokotorskoga zaljeva činio čitav niz manjih utvrđenih tačaka, počevši od stražarnica pred gradovima do kula u samim naseljima, poput onih u Perastu, ili kula i ljetnikovaca na posjedima bogatog plemstva u okolini Tivta. Obnova utvrđenja i zidina Herceg Novog rađena je u drugoj polovini 17. stoljeća. 

Nakon prihvatanja mletačke vlasti 1420. god otpočeli su veliki fortifikacijski radovi, a Kotor je postao upravno, vojno i pomorsko središte i značajno uporište Mletačke republike, čiji su posjedi bili zbijeni uz more i ugroženi osmanlijskim napadima. Pojačana vojna funkcija grada u odnosu na ekonomsku i administrativnu, ogleda se i u zamjeni titule gradskog kneza nazivom "rektor i providur", prvi put 1480. Zbog gotovo stalne ratne opasnosti osim funkcije providura od 1492. godine Republika je uvela u svojoj hijerarhiji još jednog visokog državnog službenika – izvanrednog providura ("provveditore estraordinario"). Odluku o izgradnji i modernizaciji utvrđenja donosili su prvenstveno sami providuri.

Izgradnja
---------

Cjelokupno gradsko područje okruženo je kontinuiranim sistemom fortifikacija, gradskim bedemom, zidom koji je mjestimično ojačan kulama, i bastionima. Oblik osnove grada je nepravilan, prilagođen terenu. Vrata su na mjestima pogodnima za komunikaciju i gdje mogu biti dobro kontrolirana i branjena, u blizini rijeke, izvora, mora ili obronka brda.

### Gurdić

Izgradnja kule na Gurdiću (*Turion Gordichio*) 1470. godine predstavlja je prvi posao na pojačanju fortifikacija. Datiranje je izvedeno na osnovi davno uklonjenog, ali zabilježenog natpisa koji se nalazio iznad reljefa svetog Marka na vratima kule, a potvrđeno grbom mletačke porodice Gabriel, čiji je član Albert Bertucia Gabriel bio kotorski knez i providur (1469. – 1472.). 

Kapija na Gurdiću
U zidno platno okrugle kule na Gurdiću na strani prema izvoru, iznad kordonskog vijenca koji razdvaja vertikalni od temeljnog dijela kule, nalazi se oveći grb gotičko-renesansnog stila. Lišće uz grb stilski pripada periodu kasne gotike, ali je ploča uokvirena ranorenesansnom profilacijom. U srednjoj trećini visine štita poredano je u tri horizontalna reda šahovsko polje, po čemu se prepoznaje grb. U gornjem dijelu ploče je lik arhanđela Gabrijela (zaštitnika providurove porodice) s izlomljenim natpisom na vrpci.

Kula je građena u karakterističnom kružnom obliku, sa eskarpom u donjem dijelu i ravnim pojasom u visini parapeta, razdvojenih kordonskim vijencem. Zahvaljujući kvalitetnoj graditeljskoj tehnici precizno klesanih blokova u pravilnim redovima, odličnom krečnom mortu, solidnom terapijenu, a sigurno i dobrom temeljenju, po pravilu u malteru od crvenice, kula je očuvana i poslije pet stoljeća 
postojanja i to u zoni kaveroznog krečnjačkog terena i izložena utjecajima mora i snažnog obližnjeg izvora. U unutrašnjosti kule postoje kazamati, hodnici i toparnica (ital. "bombardiera").

Krajem XVII. stoljeća u sistem gradskih fortifikacija uklopljena je crkva sv. Marije od Mosta ili od Gurdića (*S. Maria de ponte sive de Gurgite* i na nju su postavljene ratne sprave (*tormenta bellica*).

Pored ove kule, iznad gradskih vrata na Gurdiću, izgrađena je još jedna manja. Na njoj je uzidan grb koji u pojasevima štita ima 15 malih medaljona, tzv. bizanata (ital. torta), na osnovi čega se prepoznaje grb porodice Michiel, iz koje je u periodu 1472. – 1475. godine potekao kotorski providur. Kula ima vrlo malu osnovu, relativno je visoka i rađena bez eskarpe, vjerojatno zbog skučenog mjesta na litici nad gradskim vratima koja neposredno štiti. Nije isključeno da je u vrijeme providura Michiela samo obnovljena i da, osim nesumnjivo srednjovjekovnog koncepta, možda čak i izvorno vuče porijeklo iz srednjovjekovnog, predvenecijanskog vremena, pogotovo s obzirom na to da sa starijim romaničkim vratima na Gurdiću čini neodvojivu funkcionalnu, a moguće i graditeljsku cjelinu.

Tvrđava svetog Ivana
### Kaštel sveti Ivan

Krajem XV. stoljeća, prije 1485. god. izgrađen je kaštel na vrhu brda sveti Ivan. Radovi su sporo napredovali i bili teški i opsežni jer se moralo sjeći brdo („taiar de monte in scarpa"), čime se 
dobivao kamen za gradnju i postizala veća nepristupačnost tvrđave. Radovi su trajali i do 1491. godine.

Kaštel je bio nezavisno gradsko utvrđenje, otuda i naziv "citadela" koji označava autonomnost tvrđave, odnosno mogućnost organiziranja posljednje obrane u njoj. On je praktično do današnjih dana izvana ostao u nepromijenjenom obliku iz tog vremena, dok je u unutrašnjosti bilo intervencija iz austro-ugarskog vremena. Karakterističan je njegov oštar sjeveroistočni ugao (*sperone*), čija se gradnja često spominje u istorijskim izvorima. 

### Citadela

Početkom XVI. stoljeća, u vrijeme providura Vettota Dieda , izgrađen je bastion Citadela ili Kampana („Mezzo baluardo Campana") na ušću rijeke Škurde koji se u nekim izvorima spominje kao "turrion detto del camerlango", ital. camerlango, komornik". Nabujala rijeka mu je ubrzo nakon gradnje oštetila temelje. Nakon toga napravljene su dvije velike nadsvođene tovarnice na francuski način s prostorom za vježbanje vojnika i otvorima prema rijeci. Kasnije su toparnicezatrpane i napravljeni zemljani grudobrani („di terreno"). Godine 1990. godine, otpočeli su radikalni zahvati na adaptaciji kompleksa u turističko-ugostiteljski ansambl, na način da su trajno izgubljeni vrijedni ostaci 
najstarijih gradskih fortifikacija i njihovi prateći elementi (dijelovi bedema, 
kasarni, pomoćnih objekata i sl.).

### Bastion Bembo

Uz Citadelu izgrađena je još jedna kula, kod mlinova, u blizini samostana svetog Nikole i gradskih vrata od rijeke, poznatog pod imenom Bembo ili Vendramin. Gradnju je vodio providur Giovanni Matteo 
Bembo. Datacija samog bastiona pouzdana je jer su tkom gradnje, a neposredno poslije neuspjele Barbarossine opsade ugrađeni odgovarajući grb i inicijali providura Bemba („I.M.B") i ploča s 1539. godinom, koja je nazvana "godinom spasenja"

### Bastion Riva

Ovo je posljednji bastion na području grada, od kojeg počinje pojas utvrđenja u brdu. Nosi naziv Riva, po Alojzu Rivi, providuru Kotora od 1540. do 1542. godine. U izvještaju Senatu iz 1542. godine providur Riva po povratku s dužnosti je naveo da je kod samostana svetog Nikole sagradio položaj, završivši ga do kordonskog vijenca. Bastion je rađen od krupnih blokova u bunjatu. Posebna pažnja poklonjena je fundiranju zbog jakih bujica i riječnog toka, sa sustavom kanala i propusta u temeljnoj zoni, koji je besprijekorno koncipiran i izveden. Na sjeverozapadnom uglu bastiona je 
konzolna mala kula stražara kružne osnove nadsvođena kupolom.

### Uloga bastiona

Bastion Gurdić je svojim topovima štitio prilaz Kotoru s jugozapada od Trojice i Škaljara, a bastioni Citadela, Bembo i Riva na Škurdi pristup sa sjevera, od Dobrote. Gurdić i Citadela branili su grad 
i od topova s brodova koji bi mu se približili o čemu svjedoči crtež Kotora iz 1584. godine. Za ovu svrhu bastioni su imali i niske toparnice, nešto iznad razine vode (tzv. tipa *a fior d’ aqua*). Artiljerijski položaj na Kaštelu kontrolirao je prilaze gradu s Lovćena, a kasnije kada se domet topova povećao, djelovao je i prema moru.

Zemljotres
----------

Godine 1667. šestog aprila desio se katastrofalni zemljotres u Kotoru, kao i u susjednim gradovima Herceg Novom i Dubrovniku. Brojni seizmički udari u razmacima od po nekoliko sekundi i ukupnom trajanju 15 – 30 minuta uništili su grad i odnijeli mnoge ljudske živote. Pretpostavljajući da Osmanlije neće propustiti povoljnu priliku da osvoje Kotor i da on s teško oštećenim zidinama neće izdržati opsadu, generalni providur odlučio je sam predati grad kako bi za Republiku izvukao bar neku korist. Zahvaljujući mletačkim agentima u vrhovima turskih komandi, grad nije napadnut.

Značajniji radovi poduzeti su tek sredinom, a posebno u drugoj polovini XVIII. stoljeća. Godine 1730. eksplodiralo je staro skladište baruta pa je iduće godine izgrađen novi magazin. U to vrijeme izvršeni su i drugi krupni popravci, a poduzeti su i radovi na izgradnji 
obrambenog hodnika na Gurdiću.

Svjetska baština
----------------

Kotorska tvrđava proglašena je Svjetskom baštinom UNESCO-a na sjednici komiteta UNESCO-a u Krakovu od 02-12. jula 2017. god, kao dio transnacionalne baštine venecijanskih utvrđenja od XVI do XVII vijeka.

Izvori
------

1. ↑  „Ana Bašić Alerić: Mletačka vojna arhitektura na kopnu i na Jadranu između 16. i 17. stoljeća". *Odjel za povijest umjetnosti Sveučilište u Zadru*. Pristupljeno 8. 1. 2024.
2. ↑  „Ilija Lalošević: UTVRĐENI GRADOVI BOKE KOTORSKE IZ MLETAČKOG RAZDOBLJA". *Arhitektonski fakultet – Univerzitet Crne Gore Podgorica, Crna Gora*. Pristupljeno 8. 1. 2024.
3. ↑  „Crna Gora, spomenici upisani na listu svjetske baštine". *UNESCO: Svjetska baština*. Pristupljeno 10. 1. 2024.
4. ↑  „Kotorska tvrđava". *UNESCO: Svjetska baština*. Pristupljeno 8. 1. 2024.

***Kotorska tvrđava*** na Wikimedijinoj ostavi