recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinate: 44°24′56″N 12°11′50″E﻿ / ﻿44.41556°N 12.19722°E﻿ / 44.41556; 12.19722

Neonova krstionica u Ravenni
**Neonov baptisterij** (italijanski: ) je naziv za krstionicu sagrađenu u 5. vijeku u Ravenni koja predstavlja najstariju do danas sačuvanu građevinu u tom gradu. Predstavljala je dio velike bazilike koju je na mjestu nekadašnjih termi započeo graditi ravenski biskup Urso krajem 4. i početkom 5. vijeka, a koja je srušena 1734. godine. Ime je dobila do biskupu Neonu za vrijeme čijeg stolovanja je dovršena U njoj se nalaze brojni vrijedni mozaici, a i svojom osmokutnom strukturom predstavlja jedan od najboljih primjera ranokršćanske arhitekture.

Ponekad ju se naziva Krstionica pravovjernih, kako bi se razlikovala od Arijanske krstionice koju je 50 godina kasnije u Ravenni dao podignuti ostrogotski kralj Teodorik Veliki.

Vanjske veze
------------

***Neonov baptisterij*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Mosaics of the Baptistry of Neon - Mosaic Art Source
* Battistero Neoniano - Sacred Destinations

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 234332540
* GND: 4577141-8
* NKC: ko20211121318

 |
**Nebetah** je bila jedna od kćeri drevnog egipatskog faraona Amenhotepa III iz Osamnaeste dinastije i njegove Velike kraljevske supruge Tiye. Bila je mlađa sestra budućeg faraona Akhenatena.

Ime Nebetah znači *Gospa od Palače.* To ime, kao i ime starije sestre Henuttaneb bilo je često rezervirano za kraljice. Vjerojatno je bila među najmlađom djecom kraljevskog para, s obzirom da se ne pojavljuje na spomenicima poput starijih sestara. Prikazana je na kolosalnoj statui i Medinet Habu.[1]

Za razliku od sestara Sitamun, Iset, a možda i Henuttaneb, nikada nije proglašena kraljicom, a jedina njena titula je *Kraljeva kći koju On voli* (uobičajena titula za princeze). To, kao i da je svaki spomen o njoj nestao nakon smrti Amenhotepa III, sugerira da je umrla u ranoj dobi. Neki egiptolozi su špekulirali da je promijenila ime za vrijeme atenističkih reformi pokrenutih od strane njenog brata, te da su ona i Beketaten, koja se ne spominje prije atenističkih reformi, jedna te ista osoba.[2]

Izvori
------

1. ↑  Aidan Dodson & Dyan Hilton, The Complete Royal Families of Ancient Egypt, Thames & Hudson (2004), p.156
2. ↑  Joyce Tyldesley: *Nefertiti – Egypt's Sun Queen,* Viking Adult (1999), p.136.
Za istoimenu bitku engleskog građanskog rata, v. Bitka kod Altona.
**Prva bitka kod Altona** (engleski: ) se odigrala 1001. u Engleskoj između engleske vojske na jednoj, i vikinških napadača s druge strane. Precizna lokacija nije poznata; *Anglosaksonska kronika* spominje lokaciju pod imenom *Æthelingadene*; kasnija tradicija navodi da je ona današnji Alton u grofoviji Hampshire; historičari, međutim vjeruju da je ona najvjerojatnije bila u području East ili West Dean u današnjoj grofoviji West Sussex. Do nje je došlo tokom serije (danskih) vikinških prepada koji su se intenzivirali za vrijeme vladavine kralja Ethelreda Nespremnog. Anglosaksonska kronika navodi da su u njoj obje strane pretrpile velike gubitke; na engleskoj strani je poginulo nekoliko *thegnova* i biskup Winchestera. Usprkos toga, Vikinzi nisu zaustavljeni te su nastavili pohod na zapad, pljačkajući Devon i porazivši još jednu englesku vojsku u bitci kod Pinhoea. Pohod je zaustavljen tek kada je narod Otoka Wight Vikinzima platio *danegeld*, odnosno danak kojim ih je odvratio od daljih napada. Kralj Ethelred je nakon ovih bitaka također prisiljen plaćati *danegeld*, ali je istovremeno počeo graditi flotu s kojom je pokušao spriječiti dalja iskrcavanja Vikinga.

Literatura
----------

* *Anglo-Saxon Annals from A.D. 1001 to A.D. 1010*,
* Bately, J.M. ur. (1986). *The Anglo-Saxon Chronicle: A Collaborative Edition. Volume 3 MS A*. Cambridge: D.S.Brewer. ISBN 978-0-85991-103-0.
* Brandon, Peter, ur. (1978). *The South Saxons*. Chichester: Phillimore. ISBN 0-85033-240-0.
* Gelling, Margaret; Coles, Anne (2000). The Landscape of Place-Names. Stamford: Tyas. ISBN 1-900289-26-1.
* Kendrick, T.D. (1930), *A History of the Vikings*, New York: Charles Scribner & Sons
* Lapidge, Michael Ed.; John Blair, Simon Keynes, Donald Scragg (2001). *The Blackwell Encyclopaedia of Anglo-Saxon England*. London: Blackwell. ISBN 0-631-22492-0.
* Williams, Ann (2003). *Aethelred the Unready: The Ill-Counselled King*. Hambledon: Hambledon Continuum. ISBN 1-85285-382-4.
* Glenn Chafe & Johanne Cousineau (2005). „Hugo of Chaffcombe". Arhivirano iz originala na datum 2009-10-26. Pristupljeno 10. 06. 2007.
**Proljetno prvenstvo**

**I župa Split**

Odigrana je samo jedna prvenstvena utakmica.

| Poredak | Klub | Utakmica | Pobjeda | Neodlučeno | Poraza | Postigli golova | Primili golova | Gol-razlika | Bodova |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Hajduk Split | 1 | 1 | 0 | 0 | 3 | 0 | +3 | 2 |
| 2. | HAŠK Split | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 3 | -3 | 0 |

**II Župa Omiš-Drvar-Sinj-Vis-Makarska**

Junak Sinj, Sloga Sinj, SK Komita Omiš, Zmaj Makarska, Vis, Unac Drvar

  

**III Župa Dubrovnik-Gruž-Gruda**

GOŠK Gruž (Dubrovnik), Građanski Dubrovnik, Slaven Gruda

  

**IV Župa Boka Kotorska i Bar**

Bokelj Kotor, Orjen Tivat, Crnojević Bar, Primorac (?)

  

**V Župa Cetinje-Podgorica-Berane**

SK Balšić Podgorica, Crnogorac Cetinje, Lovćen Cetinje, Njegoš Berane

*Orijen je postao prvak provincije.*

  

28. svibnja 1929.

*Finale I i II Župe:*

Hajduk Split - Komita Omiš 3:0 (bez borbe) 

*Omišani su su utakmicu predali dogovorno sa Hajdukom da bi se izbjeglo eventualno ozlijeđivanje nogometaša Hajduka, zbog skorašnjeg Hajdukovog nastupa u državnom prvenstvu.*
*Umjesto službene utakmice, odigrana je prijateljska, u kojoj je Hajduk pobijedio sa 8:1 (4:1).*

  

6. listopada 1929.

*Finale prvenstva SNP*

Hajduk - SK Orijen Tivat 7:0 (6:0)

  

**Hajduk je osvojio prvenstvo Splitskog nogometnog podsaveza 1929.**
**Politika bijele Australije** je termin koji se odnosi na niz političkih doktrina u Australiji koje su namjerno favorizirale imigraciju iz konkretnih europskih zemalja, posebice Velike Britanije. Početak ove politike datira u osnivanje federacije [1901.] godine, dok se njezino krahiranje može pratiti u periodu od 1949. do 1973. godine.

Konkurencija u rudnicima zlata koja je nastala između Britanaca i Kineza kao i protivljenje radničkih unija uvozu radnika s pacifičkih otoka koji bi radili na plantažama šećera u Queenslandu pojačalo je zahtjeve da se eliminira ili maksimalno minimizira imigracija jeftine radne snage iz Azije i Pacifika. Nedugo nakon što je Australija 1901. godine postala federacija, izglasan je Zakon o ograničenju useljavanja. Ovaj zakon se smatra službenim početkom politike bijele Australije. Do početka Drugog svjetskog rata dolazi do usvajanja cijelog niza zakona koji su dodadno ojačali navedenu politiku. Posljedica ove politike bilo je očito privilegiranje britanskih migranata u odnosu na sve ostale tokom prvih desetljeća XX. vijeka. Tokom Drugog svjetskog rata, premijer John Curtin dodadno je ojačao ovu politiku, rekavši jednom prilikom: "*Ova zemlja će zauvijek biti dom potomaka onih ljudi koji su ovdje došli u miru kao bi u južnim morima uspostavili novi dom za britansku rasu.*"

Poltika je postepeno ukidana u godinama nakon Drugog svjetskog rata, što je bio rezultat rada nekoliko uzastopnih vlada. Ukidanje je započelo poticanjem, prvo, nebritanske, onda i nebjelačke imigracije, a onda i konačnim poslijeratnim programom poticanja multietničke imigracije. Vlade premijera Menziesa i Holta učinkovito su ukinule politiku u razdoblju od 1949. do 1966. a konačni krah politike dogodio se 1973. godine kada je premijer Whitlam sa svojom vladom donio zakon koji je rasu proglasio nebitnim kriterijem za imigraciju u Australiju. Godine 1975. Whitlamova vlada je izglasala i Zakon o rasnoj diskriminaciji kojim je svaki oblik selekcije temeljem rase proglašen ilegalnim. U sljedećim desetljećima, Australija uspjela izgraditi kompleksno multietničko društvo. Aktualna australska politika migracije dozvoljava svakome, neovisno o kriterijima poput rase, narodnosti ili religije, da se prijavi za ulazak u Australiju ukoliko zadovoljava zakonski zadane kriterije.
**Pozor** je bio hrvatski dnevnik iz Zagreba. Ove novine su počele izlaziti 1860. a prestale su izlaziti 1867. godine.

Pokrenuli su ih Ivan Perkovac i Matija Mrazović. Uređivali su ih Šime Mazzura-Marov, Slavoljub Vrbančić, Ivan Perkovac, Bogoslav Šulek, Milan Grlović i Matija Mrazović. Šulek je pozvao na suradnju Šimu Mazzuru te je u suradnji s Mirkom Divkovićem pomagao pri uređivanju lista.
Nakon povratka iz Beča, u Pozorovu uredništvu radio je i August Šenoa.

Zadnje godine postojanja ovog lista nisu bile sretne u Hrvatskoj. Bilo je to doba kad je Hrvatskom drmao zloglasni režim baruna Levina Raucha koji je bio gori od zloglasnog Bachova apsolutizma. Mazzura kao urednik bio je smetnja bečkom režimu, jer Mazzura je u tekstovima pisao protiv bečkog centralizma, a slobodu tiska branio je učenim argumentima, a ne napadačkim rječnikom. Te 1867. glavnog urednika Pozora Mazzuru optužili su da je smetao javni mir kao vođa nekih demonstracija te su ga osudili na jednomjesečni zatvor, a istom presudom obustavljeno je i izlaženje Pozora.

List je nastavio izlaziti kao Novi Pozor.

Izvor
-----

* Irvin Lukežić: Gjuro Ružić i Šime Mazzura, Sušačka revija br. 58/59
* Mrazović, Matija - Opća i nacionalna enciklopedija
Nekadašnja Šilerova radnja
Muzej Sarajevo 1878-1918 - nekadašnji Muzej Mlade Bosne
**Muzej Mlade Bosne** se nalazi u zgradi nekadašnje Šilerove radnje, pred kojom se 28. juna 1914. godine dogodio Sarajevski atentat, ubistva austrougarskog prijestolonasljednika Franje Ferdinanda i njegove supruge Sofije, koja je počinio sarajevski gimnazijalac Gavrilo Princip, pripadnik revolucionarne organizacije „Mlada Bosna". Za ovaj atentat Austro-Ugarska monarhija je smatrala Srbiju neposredno odgovornom, te joj je 23. jula uputila ultimatum, a ubrzo i objavila rat. Nakon toga je počeo Prvi svjetski rat.

Danas nosi naziv Muzej Sarajevo 1878-1918 ili Muzej Sarajevskog atentata i nalazi se na uglu ulica Obala Kulina bana i Zelenih beretki. Predstavlja jedan od pet depadansa Javne ustanove Muzej Sarajeva.

Austrougarska vlada je na Latinskoj ćupriji, prekoputa mjesta atentata, postavila monumentalan spomenik Franji Ferdinandu i Sofiji Hohenberg. Spomenik je uklonjen nakon stvaranja nove države – Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, a kasnije je otvoren Muzej Mlade Bosne, ispred kojeg su utisnute stope atentatora Principa. Nakon završetka posljednjeg rata postavka muzeja je obnovljena, a muzej preimenovan u Muzej „Sarajevo 1878-1918". Postavka Muzeja podijeljena je u osam sekcija: Otpor okupaciji, Nova administrativna uprava, Kultura življenja, Kulturna i vjersko - prosvjetna društva, štamparije i izdavaštvo, Industrija i arhitektura, Aneksija i Bosanski sabor, Atentat na prijestolonasljednika Franza Ferdinanda i njegovu suprugu Sofiju, te Prvi svjetski rat.

Među najzanimljivijim eksponatima ovog Muzeja su lutke Franje Ferdinanda i Sofije u prirodnim veličinama i stope utisnute u beton pored muzeja. Muzej je proglašen za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine
**Nasilje nad ženama** je svako djelo nasilja utemeljeno na rodnoj/spoloj osnovi koje rezultira, ili bi moglo rezultirati, u fizičkoj, seksualnoj ili psihičkoj povredi ili patnji žena, uključujući pretnje takvim djelima, prisiljavanje ili oduzimanje slobode, bez obzira na to da li se događa u javnom ili privatnom životu. Prema Deklaraciji o eliminaciji nasilja nad ženama, donesene 1993. godine od strane Generalne skupštine UN-a,

*Nasilje nad ženama predstavlja ispoljavanje historijski nejednakih odnosa društvene moći između muškaraca i žena koji su doveli do diskriminacije i dominacije nad ženama od strane muškaraca i do sprečavanja potpunog napretka žena. Nasilje nad ženama je jedan od osnovnih društvenih mehanizama kojima se žene prisiljavaju da budu u podređenoj poziciji u odnosu na muškarce. Nasilje nad ženama je prepreka u postizanju jednakosti, razvitka i mira.*
Kao sinonim za nasilje nad ženama se često koristi i termin *rodno zasnovano nasilje*, odnosno ono koje se dešava zbog rodnih/spolnih karakteristika osobe, a u 95% slučajeva, to su žene. Uglavnom se pod rodno zasnovanim nasiljem podrazumijevaju oblici nasilja koji pogađaju gotovo isključivo žene (silovanje, genitalno sakaćenje, prostitucija, trgovina ženama, prinudni brak, prinudna trudnoća, prinudni abortus, prinudna sterilizacija, muško nasilje nad ženama), ali i različite nasilne prakse koje se skrivaju i pravdaju običajima i tradicijom, a prema ženama su diskriminirajuće (uskraćivanje obrazovanja, zdravstvene zaštite, profesionalnog rada, onemogućavanje djelovanja u javnosti).

Nasilje nad ženama ima širok spektar formi, ali nije ograničeno na: (a) nasilje koje se događa u porodici ili domaćinstvu, (b) nasilje koje se događa u zajednici, (c) nasilje počinjeno ili odobreno od strane države ili njenih predstavnika i službenika, (d) nasilje i kršenje ljudskih prava žena u ratnim konfliktima.

Povezano
--------

* Mizoginija

Literatura
----------

* Durham, Meenakshi G. (February 2013). „Vicious assault shakes Texas town: the politics of gender violence in The New York Times' coverage of a schoolgirl's gang rape". *Journalism Studies* (Taylor & Francis Online) **14** (1): 1–12. DOI:10.1080/1461670X.2012.657907.
* Jacqui True, "The Political Economy of Violence against Women". USA. 2012. ISBN 978-0-19-975591-2
* James, S.M. (1998). „Shades of Othering: Reflections on Female Circumcision/Genital Mutilation". *Signs* **23** (4): 1031–1048. DOI:10.1086/495300.
* Kelly, Liz (4–5 December 2005). „Inside Outsiders: Mainstreaming violence against women into human rights discourse and practice". *International Feminist Journal of Politics*: 451–495.
* Lori L. Heise, Jacqueline Pitanguy and Adrienne Germain, "Violence against Women (World Bank, 1994):The Hidden Health Burden". World Bank Discussion Paper No. 255. The World Bank Washington, D.C.


***Nasilje nad ženama*** na Wikimedijinoj ostavi
**Pseudoklasicizam** (grč. *pseudo-* "lažan" + klasicizam) je formalističko i stoga površno podražavanje grčkih i rimskih uzora u umetnosti i književnosti.

Psuedoklasicizam je u književnosti naročito došao do izražaja u 18. veku i početkom 19. veka, kad se raširio nakon procvata klasicizma, koji je svoje vrhunce doživeo u 17. veku, a pre nastanka romantizma. Naime, mnogi klasicisti 18. veka više se uopšte ne ugledaju na grčke i rimske pisce, nego "slepo, epigonski i čisto formalistički" slede pravila poetike klasicizma, na čije su definisanje presudno uticali francuski klasicisti prethodnog stoleća. Na primer, odlike pseudoklasicizma u nemačkoj književnosti nalazimo kod Johanna Cristopha Gottscheda i Johanna Jakoba Bodmera, u ruskoj književnosti kod Antioha Kantemira, Vasilija Kiriloviča Tredjakovskog i Aleksandra Petroviča Sumarokova, a u engleskoj kod Henrija Fieldinga i Jonathana Swifta.

Od južnoslovenskih književnosti, u koje je čist klasicizam prodro kasno i samo površno, možda najbolji primer pseudoklasicizma nalazi se u srpskoj književnosti, kod Lukijana Mušickog, koji piše pesme u alkejskoj strofi imitirajući Horacija, no te pesme, prema mišljenju Jovana Skerlića, ostavljaju utisak nečeg mrtvog i izveštačenog.
**Mru** /=čovjek/, tibetsko-burmanski narod iz Bangladeša, naseljen u nekih 200 sela u džunglama gorja Chittagong, i manjim dijelom u Zapadnom Bengalu u distriktima Nadia i Hoogly. Mru jezično čine jednu od glavnih grana tibetsko-burmanskih jezika, a jedini jezik je mru (murung, mrung, maru, ili niopreng) govori pet njihovih grupa, to su Anok i Tshungma na sjeveru; Domrong u nizinama sjeverno od riejke Matamuri; i Dopreng i Rumma dalje na jugu i u Arakanu

Mru žive izolirano ponajviše zbog nacionalne politike koja je u ovaj strateški položaj ograničila kretanje. 

Glavnina Mrua živi prilično siromašno, uglavnom od zemljodjelstva, uzgoja riže i drugih kultura služeći se tehnikom posijeci-i-spali. Tehnika posijeci-i-spali zahtijeva polu-sjedilački način života jer se zbog iscrpljivanja tla moraju seliti svakih dvije do tri godine. Do potrepština koje ne mogu sami priskrbiti prisiljeni su odlaziti na tjedne sajmove kako bi nabavili sol, noževe, odjeću i druge stvari. Žene su vješte u izradi raznog nakita.

Mru tipično žive u kućama od drveta ili bambusa, pokrivenih slamom, rjeđe crijepom. Društvo je podijeljeno na klanove i fratrije (bratstva) unutar kojih ženidba nije dozvoljena. Seoska zajednica je demokratska, a autoritet seoskog poglavica tek je nominalan.

Kada mladi Mru-muškarac dođe u dob od 16 godina on počinje izazivati pažnju okoline, aranžirajući svoju kosu u pletenice na vrhu glave, te stavlja floralni (cvjetni) ukras na svoj turban. Mru-mladići slobodno biraju svoje partnerice za ženidbu, za koje im je potrebna jedino dozvola roditelja. Seksualni život prije braka se tolerira a neželjena trudnoća završava brakom. Nakon ženidbe mladi par živi kod mladoženjine ili nevjestine obitelji, a tek nakon što bi se rodilo nekoliko djece, podizali bi sebi poseban dom.

Mru imaju svoju jedinstvenu kulturu, rituale i vjerovanja. Njihov bog Torai /"veliki duh"/, dao je, kažu Mrui, svim ljudima pismo osim njima. U stvari zato što su ostali bez pisma krivi su sami preci Mrua koji su bogu po pismo i pravila života poslali kravu. Torai je pravila napisao na listu banana ali ga je ova životinja kasnije pojela, a Mrui su ostali u neznanju i bez pisma. U spomen na ovaj događaj Mrui održavaju dvodnevnu svečanost u kojemu se vrši žrtvovanje krave.

Mrui imaju bogove vatre, vode i šuma, a znatan dio ima i budističku vjeru.

Eksterni linkovi
----------------

* Mru Tribe
* The Mru of South Asia
* Mru Houses
**Nieuwpoort** - nizozemski (francuski: *Nieuport*) je grad i općina od 11,667 stanovnika na zapadu Belgije u Regiji Flandrija u Provinciji Zapadna Flandrija.

Geografske karakteristike
-------------------------

Nieuwpoort leži na ušću rijeke Yser u Sjeverno more, udaljen 37 km sjeverno od Ypresa i 34 jugozapadno od Bruggea.

Historija
---------

Nieuwpoort je osnovan početkom 12. vijeka, kao nova luka za grad Ypres, umjesto dotadašnje Lombardsijde. 
Prije nego što su izgrađeni bedemi 1163. pretrpio je desetak napada i opsada.

Kod grada se 1600. odvila bitka u kojoj su koalicione nizozemsko-engleske snage odnjele važnu pobjedu protiv snaga Španjolskog Carstva.

Nieuwpoort je bio ključ obrane Ypresa u Prvom svjetskom ratu, kad su saveznici otvorili njegovih 6 ustava na rijeci Yser i poplavili čitav kraj i tako zaustavili napredovanje njemačke vojske. Grad je obnovljen nakon 1918.

Privreda
--------

Današnji Nieuwpoort je važna ribarska luka i poznati centar za Kavezni uzgoj oštriga. 
Tri kilometra sjeverozapadno od centra grada nalazi se ljetovalište Nieuwpoort-Bad.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Belgium: West-Vlaanderen*" (engleski). City population. Pristupljeno 11.04. 2021.
2. 1 2 3 4 5  „*Nieuwpoort*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 11.04.2022.

Vanjske veze
------------

***Nieuwpoort, Belgija*** na Wikimedijinoj ostavi

```
**Stad Nieuwpoort* (službene stranice) (`nl`)
```
**Božidar Kalmeta** (Zadar, 15. I. 1958), hrvatski političar, aktualni ministar mora, prometa i infrastrukture u Vladi Republike Hrvatske.

Diplomirao je na Agronomskom fakultetu u Zagrebu. Zaposlio se u poduzeću "Maraska" u Zadru, gdje je obavljao razne rukovodeće funkcije. Godine 1993. postao je zamjenikom gradonačelnika Zadra, a od 1994. do 2003. godine vršio je dužnost gradonačelnika. Od 1995. do 2003. bio je i zastupnik u Hrvatskom saboru. Vršio je stranačke dužnost u Zadru i Zadarskoj županiji. Na VII. Općem saboru HDZ-a izabran je za potpredsjednika HDZ, pobijedivši Ivića Pašalića. Danas je član Predsjedništva HDZ-a

Na parlamentarnim izborima 2003. godine izborna lista HDZ-a u IX. izbornoj jedinici, čiji je nositelj bio Kalmeta, dobila je devet zastupničkih mjesta, čime je u velikoj mjeri doprinio izbornoj pobjedi HDZ-a na tim izborima. Nakon izbora, mandatar nove Vlade Ivo Sanader ponudio mu je mjesto ministra mora, turizma, prometa i razvitka. Kalmeta je tako došao na čelo jednog velikog resora (*megaministarstva*), koje je dotad obuhvaćalo tri ministarstava. Jedan od velikih uspjeha tog ministarstva pod vodstvom Kalmete jest završetak izgradnje Autoceste Zagreb-Split i nastavak daljnje izgradnje prometne infrastrukture.

Na parlamentarnim izborima 2007. ponovno je izborio zastupničko mjesto, ali je nastavio vršiti dužnost ministra u novoj Vladi.

Oženjen je i otac četvero djece. Govori engleski i talijanski.

Poveznice
---------

* Vlada Republike Hrvatske
**Prvi (početni) tekbir** se naziva još i et-tahrime, što znači zabrana, a nazvan je tako zbog toga što se njime ulazi u neprikosnovenost namaza, kada klanjaču mnoge dozvoljene stvari postaju zabranjene, kao što su jelo, piće, govor i sl. Prvi tekbir glasi "Allahu ekber "(Allah je najveći). Poslanik je rekao: *Ključ namaza je abdest, njegova zabrana je tekbir, a njegovo oslobađanje je selam*.

Nema počinjanja namaza bez tekbira ili nečeg što ga može zamijeniti kao što su riječi *Allahu edžellu* ili *Allahu 'azamu* i sl. Izgovaranje sintagme "Allahu ekber" je vadžib, jer se ona prenosi od Poslanika. Ko počne namaz nečim drugim, njoj sličnim izrazima, izvršio je farz, ali je učinio mekruh tahrimi zbog izostavljanja vadžiba.

Ako bi onaj koji klanja za imamom počeo namaz s imamom i izgovorio tekbir istovremeno s njim, ali ga završio prije, njegov početak namaza ne bi bio ispravan, jer je tekbir, koji je farz završio prije imama.

Ispravnost tekbira uvjetuje se time da bude izgovoren za vrijeme stajanja (kijama). Ako bi klanjač pristupao namazu u trenutku kada imam bude na ruku'u, a on (klanjač) izgovorio "Allahu" na kijamu (u stojećem položaju), a "ekber" završio na ruku'u, njegovo pristupanje u namaz ne bi bilo ispravno.
**Božidar Vinković** je bio hrvatski političar i odvjetnik iz Karlovca.

Zajedno s karlovačkim oporbenjacima iz saborskih klupa Edom Lukinićem i Božom Vinkovićem bio je na čelu demonstranata koji su srpnja 1908. prosvjedovali u Karlovcu protiv omraženog hrvatskog bana Pavla Raucha kad je posjetio Karlovac. Posljedica prosvjeda bila je da je gradonačelnik Ivan Banjavčić zbog nesmotrene potpore koju je dao omraženom banu bio prisiljen demisionirati. 

Bio je gradonačelnik grada Karlovca,  u razdoblju kad su pravaši bili uspješni u Karlovcu. Od 1896. do 1920. pravaši su Karlovcu dali četvoricu gradonačelnika. Vinković je obnašao gradonačelničku dužnost 1910. i 1911. godine, a bio je prisiljen prestati obnašati dužnost zbog bolesti. 

Vinković je bio i dioničarem novog mlina u Karlovcu na rijeci Korani (Prvi hrvatski mlin na čigre d.d) koji je po kapacitetu i po opremljenosti bio drugi mlin u Hrvatskoj, odmah iza zagrebačkog kraljevskog paromlina. Osim njega osnivači-dioničari bili su Prva hrvatska štedionica, Hrvatska komercijalna banka, Pučka štedionica, Karlovačka štedionica, bogati zagrebački i karlovački pojedinci Petar Bakšić (karlovački gradonačelnik i saborski zastupnik), Gustav Modrušan (karlovački gradonačelnik), Samuel Kramer, Dragutin Herman, Gašo Dević, saborski zastupnik Antun Strzalkovsky, Robert Reiss, Vilim Reiner, Vatroslav Reier i David Kramer.

Izvori
------

1. ↑  Mira Kolar-Dimitrijević: Ban Pavle Rauch i Hrvatska u njegovo vrijeme, Povijesni prilozi, str. 257
2. ↑  Irena Turk Vukić: Kukuljevićeva ulica, KAfotka
3. ↑  Karlovački HSP-ovci obilježili 118 godina pravaštva u Karlovcu  Arhivirano 2014-06-19 na Wayback Machine-u, KAportal, 13. travnja 2014.
4. ↑  Pravaštvo u Karlovcu Arhivirano 2014-07-10 na Wayback Machine-u, Pravaši, nacionalni pravaški glasnik
5. ↑  članak Ante Starčevića, profesora na Mješovitoj industrijsko-obrtničkoj školi u Karlovcu i doktora veterine, objavljen u tiskanom izdanju magazina Kameleon još 2005. godine (broj 32, od 13. srpnja 2005.), a u internetskom izdanju časopisa Kameleon Mlin koji je tri puta izrastao iz pepela Arhivirano 2014-07-14 na Wayback Machine-u, 24. kolovoza 2010. uredništvo je neznatno dopunilo i izmijenilo članak.
**Prvi ustanak robova** u Rimskoj republici desio se između 135. i 132. godine pre n. e. Grupa robova se pobunila na ostrvu Sicilija u gradu Ena. Predvodio ih je Evnus, bivši rob koji je tvrdio daje prorok, i Kilikijanac, Kleon. Nakon manjih okršaja u kojima su robovi odneli pobedu, na Siciliju se iskrcao veći kontigent rimskih vojnika i ugušio pobunu.

Uzroci
------

Glavni uzrok ustanka su bile promene u oblasti imovine uvedene nakon proterivanja Kartaginjana nakon Drugog punskog rata. Špekulanti iz Italije su pohrlili na Siciliju i, na opšte negodovanje Sicilijanaca, jeftino kupili velike površine zemlje ili su postali vlasnici imanja Siclijanaca koji su se bili stavili na stranu Kartaginjana.

Sicilijanci koji su podržali rimsku stranu sledili su primer i obogatili se na račun svojih zemljaka. Robovi su se prodavali veoma jeftino a pšenica je na Siciliji imala bolje tržište nego u Italiji u kojoj je besneo rat, tako da je Sicilija bila prepuna robova koji su radili na poljima žita rimskih ili sicilijanskih zemljoposednika koji su ih jako loše hranili tako da su robovi uskoro bili primorani da kradu kako bi preživeli. Robovi su potkradali siromašne Sicilijance, a zemljoposednici nisu ništa učinili tako da je ustanak bio neminovan.

Ustanak
-------

Glavna grupa robova je u jednom momentu brojala 200.000 ljudi i žena i verovatno dece. Vođa ustanka Evnus, verovatno poreklom Sirijac, tvrdio je da je prorok i mesija robova. Prema nekim izvorima, bio je pre lukav nego sposoban. Pobede koje je izvojevao protiv Rimljana su često zapravo bile zasluga njegovog komandanta Kilikijca Kleona. Kleon je na kraju poginuo u borbi, a Evnus je bio zarobljen, ali je umro pre nego što je izveden pred lice pravde.

Povezano
--------

* Ustanci robova u starom Rimu
* Spartakov ustanak
* Rimska republika
**Božidar Vilhar** (1921. - 1999.) bio je hrvatski konzervator restaurator. Većinom je radio u Zadru, a najvažniji njegov rad jest nesumjivo konzervacija dvije hrvatske srednjevjekovne brodice nađene kod Nina. Kad su koncem 1960-ih na ulazu u ninsku luku pronađeni dobro očuvani ostatci dviju srednjovjekovnih brodica, na Vilharovu inicijativu i inicijativu voditelja istraživanja Zdenka Brusića, oba su plovna objekta izvađena iz mora, konzervirana i izložena u Muzeju ninske baštine. Također je značajan i njegov rad na srebrnoj škrinji Svetog Šimuna. Stručno se usavršavao u Švedskoj i Danskoj,gdje je proučavao tehnologiju konzervacije mokrog arheološkog drveta polietilen glikolom. Bavio se i konzervacijom arheološkog stakla i keramike. Utemeljitelj je radionice za konzervaciju u Zadru.

Dodatna literatura
------------------

* Vilhar, B. 1973. , Hidroarheološka iskustva Šveđana i Danaca - Konzervacija drva

polyethilenglykolom, Pitanja zaštite hidroarheoloških spomenika kulture na području SR Hrvatske,
radni sastanak, Dubrovnik, 12.-13. travnja 1973. Republički zavod za zaštitu spomenika kulture,
Zagreb, 88-92.

* Vilhar, B. 1974. , Pomorska arheološka istraživanja plovnih objekata na ulazu u Ninski

zaljev (Ždrijac), Arhivsko izviješće, Zadar. 

* Vilhar,B. "Reduction thermique des objets confectionnés en fer entierement corrodés ou presque" ,5. trijenalna konferencija ICOM CC-Zagreb 1978.Paris 1978.

* Jurić,R.;Oguić,S.;Vilhar,B. (1994.)Konzervacija

i početak rekonstrukcije ranohrvatskih brodova iz Nina, Adrias - Zbornik Zavoda za znanstveni i
umjetnički rad HAZU u Splitu, 4-5, Split, 43-62.

Izvori
------

* Podmorska arheologija Arhivirano 2014-03-12 na Wayback Machine-u, Arheološki muzej Zadar
* Irena Radić Rossi, Nili Lipschitz, Analiza drvene građe srednjovjekovnih brodica iz Nina, Archaeologia Adriatica iv (2010.), str. 257.

Vanjske poveznice
-----------------

* Arhivirano 2014-03-06 na Wayback Machine-u
* Valentina Mlađen: Perović: Recenzija i odaziv publike su potvrda potrebe MAS-a, Zadarski list, 26. srpnja 2011.
**Quindío** (španjolski: *Departamento de Quindío*) je jedan od 32 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.

Karakteristike
--------------

Quindío se prostire u sredini zemlje, po zapadnim padinama Centralnih Kolumbijskih Kordiljera. Iako je površinom jedan od najmanjih deparmana, vodeći je proizvođač kave u zemlji.

Sa sjevera graniči sa Departmanom Risaralda, sa istoka sa Departmanom Tolima i sa zapada sa Departmanom Valle del Cauca.

Departman ima površinu od 1,934 km², na kojoj je 2020. živilo 555,401 stanovnika.

Administrativna podjela
-----------------------

Departman je administrativno podjeljen na 12 općina.
Administrativni centar departmana Armenia dugo je bio važan transportni centar jer se prostire na zapadnom kraju 
planinskog prijevoja Quindío.

Historija
---------

Deparman Quindío osnovan je 1966. kad se odvojio od Departmana Cauca.

Privreda i transport
--------------------

Privreda se prvenstveno bazira na kavi od ostalih poljoprivrednih kultura uzgaja se šećerna trska, grah, kukuruz i banane.
Pored tog razvijeno je i stočarstvo i rudarstvo, iskapa se zlato, srebro, bakar i vapnenac.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Quindío Department*" (engleski). City population. Pristupljeno 30.12. 2022.
2. 1 2 3  „*Quindío department, Colombia*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 30.12. 2022.

Vanjske veze
------------

***Quindío (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobernación de Quindío* Arhivirano 2023-01-04 na Wayback Machine-u (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani Kolumbije |
| --- |
| Kolumbijski grb | 
Amazonas • Antioquia • Arauca • Atlantico • Bolívar • Boyacá • Caldas • Caquetá • Casanare • Cauca • Cesar • Chocó • Córdoba • Cundinamarca • Guainía • Guaviare • Huila • La Guajira • Magdalena • Meta • Nariño • Norte de Santander • Putumayo • Quindío • Risaralda • San Andrés y Providencia • Santander • Sucre, Tolima • Valle del Cauca • Vaupés • Vichada
 | Kolumbijski departmani |
**Protozvezda** je velika masa koja se formira sažimanjem gasa velikog molekularnog oblaka u međuzvezdanom medijumu. Protozvezdana faza je rani stupanj u procesu formiranja zvezde. Za zvezdu mase Sunca traje oko 100.000 godina. Započinje jezgrom povećane gustine u molekularnom oblaku, a završava se formiranjem T Tauri zvezde, koja se zatim razvija u zvezdu glavnog niza. Ovo je obeleženo T Tauri vetrom, tipom super solarnog vetra koji označava promenu od akrecije mase u zračenje energije.

Vidi još
--------

***Protozvezda*** na Wikimedijinoj ostavi

* Herbig-Haro objekat
* Protoplanetarni disk
* NGC 7538, dom najveće otkrivene protozvezde koja ima veličinu oko 300 puta veću od našeg Sunčevog sistema.

Literatura
----------

* Larson, R.B. (2003), *The physics of star formation*, Reports on Progress in Physics, vol. 66, issue 10, pp. 1651–1697

Vanjske veze
------------

* Planet-Forming Disks Might Put Brakes On Stars (SpaceDaily) Jul 25, 2006
* Planets could put the brakes on young stars Lucy Sherriff (The Register) Thursday 27 July 2006 13:02 GMT
* Why Fast-Spinning Young Stars Don't Fly Apart (SPACE.com) 24 July 2006 03:10 pm ET
**Posidip** (grč. Ποσείδιππος, 4-3. vek pne.), rođen u Kasandreji u Makedoniji, bio je komediograf koji je stvarao u okviru nove atičke komedije. 

Prvi put je svoju komediju postavio na pozornicu 289. pne. i otada je osvojio četiri pobede na dionizijskim dramskim nadmetanjima.

Prema *Sudi*, napisao je 40 komedija, od kojih nam je sačuvano 17 naslova i nekoliko fragmenata, npr. jedna verzija priče o oslobađanju Frine od krivice (frg. 13), kuvar podučava svoje učenike (frg. 28), neko iz Tesalije tvrdi da njegov dijalekt nije inferioran u odnosu na atički (frg. 30).

Posidip je imao važnu ulogu u razvoju nove komedije. Posebnu je pažnju posvećivao vajanju dramskog lika kuvara, a navodno je u komediju uveo lik roba-kuvara. Njegov komad Ἀποκλειομένη *(Zaključana)*, koji se završavao scenom za koju sada znamo da je tipična za novu komediju, izvođena je na sceni dva puta krajem 2. veka pne.

Pisci rimske palijate često su se ugledali na Posidipa. Moguće je da Plautova komedija zabune *Menehmi* *(Menaechmi)* predstavlja preradu Posidipove komedije *Slični ljudi* (Ὅμοιοι). 

Njegova statua je sačuvana i smatra se remek-delom antičke umetnosti.
**Boruca**, pleme Talamancan Indijanaca sa pacifičke obale Kostarike oko zaljeva Coronado. Boruce su po jeziku srodni plemenima Burucaca iz unutrašnjosti Kostarike, Coto ili Cocto i Turucaca oko zaljeva Dulce.

Jezik
-----

Jezik boruca (borunca, burunca, brunca, brunka) član je porodice talamancan, velie porodice chibchan.

Lokalne skupine
---------------

Podskupina Osa naseljena je oko zaljeva Dulce na pacifičkoj obali Kostarike. Druga skupina, Quepo, sa Quepos Pointa je nestala.

Lokacija
--------

Boruca danas žive na tri rezervata. Pleme Osa živi na rezervatu Osa, a ostali u provinciji Puntarenas na rezervatima Boruca i Curré. Sela: Boruca, Curré, Maíz, Bijagual, Cañablancal, Cajón, Mano de Tigre, Lagarto, Chánguina i Puerto Nuevo .

Populacija
----------

Boruca-populacija na rezervatima iznosila je 2,660 (1990).

Etnografija
-----------

Boruce su agrikulturan narod. Kukuruz, grah, manioka, slatki krumpir i kakao temelj su njihovog opstanka i ekonomije, a od kolonijalnog vremena prihvatili su i neke uvezene kulture, kao što su riža u kava. Lovom, riječnim ribolovom i sakupljanjem dolaze do ostalih potrepština neophodnih u životu. Sakuplja se divlje bilje zbog hrane, ali i zbog medicinskih potreba kao i zbog građevinskog materijala. Kuće Boruca grade se od prirodnog materijala, to je divlja trska od koje se rade zidovi i savanska trava za prekrivanje krovova. 

Boruce su i poznati tkalci i drvorezbari (maske). Pamučna tkanja koja tkaju na razbojima bojana su prorodnim bojama koje dobivaju iz raznih biljaka. Narandžasta se dobiva od achiote, žuta od yuquilla (Curcuma longa), plava od lišća sacatinta (Justicia tinctoria), svjetloplava od Indigofera suffruticosa, crna od kore cabonero drveta (Guarea guara) i sjemenki janaipa, crvena od tika (tectona grandis)

Traicionalne maske izrađuju se od drveta (Ochroma Lagopus), nisu bojane a koriste se za vrijeme svečanosti *La Danza de los Diablitos*, 31 prosinca. Različite bojane maske namijenjene su tek turistima za prodaju.

Povijest
--------

U prošlosti su Boruce živjeli iz obalu Pacifika sve od Queposa do današnje panamske granice, uključujući i poluotok Osa. Kroz povijest moguće je da su asimilirali danas nestale talamancanske skupine Abubaes, Cocto, Quepo, Burucaca i Turucaca. Godine 1956.  Kostarika je za njih i srodno pleme Terraba utemeljila rezervat Boruca-Terraba koji je kasnije podijeljen na 3 rezervata, od kojih su dva, Curré i Boruca, namijenjeni Borucama, a rezervat Terraba za Térrabe.

Literatura
----------

* Doris Stone, Boruca of Costa Rica, (Harvard University Peabody Museum of Archaeology & Ethnology Papers, Volume 26, Number 2)

Izvori
------

1. ↑  [[ Karta]]
2. ↑  Boruca, Bribri, and Cabécar
3. ↑  Boruca Indians[*mrtav link*]
4. ↑  Boruca History[*mrtav link*]

Vanjske poveznice
-----------------

* Reserva Indígena Boruca Arhivirano 2009-09-24 na Wayback Machine-u
* Boruca Indian Textiles, Costa Rica[*mrtav link*]
**Privjetrinskim otocima** nazivaju se grupe otoka ili njihovi dijelovi koji se nalaze pod utjecajem vrlo postojanih pasatnih vjetrova koji pušu u tropskim morskim predjelima. Suprotno tome, postoje i zavjetrinski otoci. Na zemljopisnim kartama sreće se *Leeward Islands* (engleski), *Îles sous le vent* (francuski), *Islas de Sotavento* (španjolski) ili *Benedenwindse Eilanden* (nizozemski).

Privjetrinskim otocima nazivaju se

* Privjetrinski otoci (Antili) u Karibima
* Îles sous le Vent, dio Društvenih otoka, u Tihom oceanu
* Ilhas do Sotovento, dio Zelenortskih otoka, u Atlantiku
* Kao u Karibima, i na Havajima se "Northwestern Islands" tog otočnog niza nazivaju "Leeward Islands"

*vidi i*: 

* Zavjetrinski otoci

  


Višeznačna odrednicaVišeznačna odrednica *Ova stranica je **razvrstavanje**. Koristi se radi pronalaska članaka koji moraju imati dodatnu odrednicu jer bi im u protivnom naslov bio isti.  
Ako vas je na ovu stranicu dovela vikiveza, možda je potrebno promijeniti da preusmjerava na namijenjeni članak.*
| Sila |
| --- |
| Na srpskohrvatskom | Sila |
| Hangul | 신라 |
| Hanđa | 新羅 |
|  |

**Sila kraljevstvo** je bilo jedno od Tri kraljevstva stare Koreje. Sila ja osvojila ostala kraljevstva u sedmom stoljeću: Baekđe 660 godine, i Gogurjeo 668 godine. Historičari često zovu Silu u doba poslije njenog osvajanja ostalih kraljevstava kao Ujedinjena Sila.

Nastanak Sile
-------------

Unified Silla新羅
Historičari smatraju da je prvi kralj i osnivač Sile bio Bak Hjeokgeos godine 57. pne.. Sigurno je da je već u drugom stoljeću bio jasan savez političkih entiteta u jugoistočnoj Koreji. Kralj Naemul (356-402) uspostavlja monarhiju u kojem je kraljev nasljednik njegov najstariji sin. U šestom stoljeću Sila osvaja Gaja konfederaciju i postaje moćna država.

Država podržava Budizam i vjera brzo raste u Sili. Mnogi hramovi su napravljeni u ovo doba, najpoznatiji od njih su kod Hvangjongsa, Pulguksa, i Sokurama. Hramovi su bili izgrađeni u tradicionalnom stilu. Kasnije se hramovi prave od kamena umjesto drva.

Uspon Sile
----------

Kralj Jinheung (540-576) uspostavlja moćnu armiju. Tako u sedmom stoljeću, ulazi u savez sa Kineskom Teng dinastijom. Pod vodstvom Kralja Mujeola (654-661), Sila osvaja Baekđe kraljevstvo 660 godine.

Čuveni general Kim Ju-šin (Koji je zajedno sa Kineskim saveznicima osvojio i Baekđe) ne uspijeva da osvoji Gogurjeo u prvom napadu 661 godine, ni drugom 667. Tek 678 godine uspije i Gogurjeo pada Sili. I tako pod vodstvom Kralja Munmu (Mujeolov nasljednik), Koreja je prvi put ujedinjena. U sljedećoj dekadi, Sila prekida savez sa Kinom i bori se da izbaci Kinesku vojsku sa njihovog tla da bi uspostavili ujedinjeno Korejsko kraljevstvo. Ujedinjena Sila je trajala 267 godina. Konačno, pod vodstvom Kralja Gjeongsuna, pada Gorjeu 935 godine.

Značajne Činjenice
------------------

Glavni grad Sila kraljvestva je bio Gjeongđu (慶州). Mnogi Sila hramovi i grobovi se još uvijek mogu naći u centru Gjeongđua. Sila grobovi (za plemstvo) su bili napravljeni od kamena, a okruženi brežuljakom zemlje. Veliki broj predmeta iz Sila doba se mogu naći svuda u Gjeongđu. Historijsko područje u okolini Gjeongđua je dio spiska mjesta svjetskog nasljeđa Ujedinjenih nacija, napravljen 2000 godine.

Brončano zvono od Kralja Seongdeoka Odličnog je velika turistička atrakcija. Zvono ima poseban zvuk o kojem postoji i legenda. Čeomseongdae astronomski opservatorij blizu Gjeongđua je poseban za doba u kojem je napravljed. Izgrađen je od 362 cigli, koje predstavljaju 362 dana mjesečnog kalendara.

Spoljašni linkovi
-----------------

* Narodni Muzej Gjeongđua

***Sila (kraljevstvo)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Novakova pećina** je u Bosni i Hercegovini, na području opštine Pale.
Ime je dobila po hajduku Starini Novaku. Starina Novak je istorijska ličnost iz druge polovine 16. vijeka, porijeklom iz Smedereva. Bio je hajduk po Srbiji i Hercegovini, ali se najduže zadržao na Romaniji i, kao rijetko koja ličnost, ostavio u narodu dubok trag.

Pećina se nalazi se na južnim strmim liticama planine Romanije, na nadmorskoj visini od 1515 m. Pristup od Pala vodi planinarskom stazom koja je uredno obilježena i počinje od lovačkog doma na Majdanima ili planinarskog doma u Stajni, koji se nalazi svega 4-5 km od Pala. Staza prvo vodi do Novakovog vrela, velikog planinskog korita. Neposredno ispod pećine put je obilježen i ojačan sajlama, jer je dosta strm i težak.  Drugi pristup je od pravca Sokoca, od Crvenih stijena preko platoa Romanije.

Ispod Novakove pećine su Carske vode, najpoznatije vrelo u širokom pojasu Romanije.

Speleomorfološki, pećina se sastoji od horizontalnog i vertikalnog kanala (odžaka), kojim je pećina povezana sa Romanijskim platoom. Ukupna dužina svih kanala pećine iznosi 60 metara. U gornjem dijelu ulaza u pećinu nalazi se kameni zid koji. Kasnije su na prelazu iz prvog u drugi dio pećine postavljena željezna vrata.

Vanjski linkovi
---------------

Novakova Pećina
Bodež
**Sikariji** (latinski: , doslovno "bodežaši", od riječi *sicae* "bodeži") su bili ekstremistička frakcija jevrejskih zelota za vrijeme Velikog ustanka 66-73, čija su glavna taktika bili atentati na Rimljane i njihove pristaše, vršeni skrivenim bodežima. Riječ *sicarius* se kasnije preko latinskog prenijela u romanske jezike, prije svega italijanski i španski gdje izraz *sicario* označava profesionalnog ubicu.

Rastuće tlačenje nižih klasa je zaoštrilo odnose sa manje ugnjetenom srednjom klasom. Mase su postajale sve radikalnije. Lijevo krilo zelota stvorilo je tajnu frakciju »sikarije« (oni što nose bodeže) koji su počeli vršiti terorističke napade na imućne građane. Oni su kao suradnike okupatora progonili umjerenjake u višim i srednjim klasama Jeruzalema; u isto vrijeme su napadali, pljačkali i palili sela čiji stanovnici su odbili da se pridruže pobunjenicima.

Povezano
--------

* Asasini

Izvori
------

1. ↑  Erich Fromm, Dogma o Kristu (scribd)

Literatura
----------

* Robert Eisenman, *James the Brother of Jesus: The Key to Unlocking the Secrets of Early Christianity and the Dead Sea Scrolls*, 1997 (Viking) ISBN 0-14-025773-X
*Sredstvo abdikacije* s potpisima kralja i njegove trojice braće.
**Abdikacijska kriza Edwarda VIII.** iz 1936. godine označava krizno stanje u Ujedinjenom Kraljevstvu koje je izazvala intencija kralja Edwarda VIII. da se oženi Wallis Simpson, dvaput razvedenom američkom pučankom. 

Princ Edward od Walesa započeo je aferu s Wallis Simpson dok je bila udana za svog drugog supruga. Iako dvor nije odobravao tu vezu, nije bilo većih poteškoća dok je Edwardov otac, kralj George V. bio živ. Ipak, kada je George V. umro, a Edward VIII. preuzeo tron, njegova želja da oženi Wallis dovela je Imperij na rub ustavne krize. Edward VIII. se suočio s religijskim, političkim, zakonskim i moralnim poteškoćama povodom te objave. Kao kralj, Edward je bio poglavar Anglikanske crkve koja je zabranjivala brak s razvedenom osobom ukoliko je bivši supružnik bio još uvijek živ. Kako je u trenutku prosidbe Ernest Simpson bio ne samo živ, već je još uvijek bio u braku s Wallis, postojale su snažne osnove prema kojima Edward VIII. nije mogao sklopiti željeni brak i ostati na prijestolju. Kao dodatak tomu, Wallis Simpson je smatrana politički i društveno nesposobnom da bude kraljica zbog svoja dva neuspjela braka. Britanski Establishment čvrsto je vjerovao kako ju je vodila njezina ljubav prema novcu ili ugledu, a ne njezina ljubav prema kralju. Svoje nezadovoljstvo su, između ostalih, iznijeli i tadašnji premijer Stanley Baldwin, Edwardov brat, princ Albert te političar Winston Churchill. Ipak, usprkos svim problemima, kralj je obznanio kako voli gospođu Simpson i kako njegova namjera o braku stoji.

U tom su se trenutku pojavile tri mogućnosti:

1. Edward i gospođa Simpson sklope brak i ona postane kraljica (kraljevski brak)
2. Edward i gospođa Simpson sklope brak, ali ona ne postane kraljica već dobiva samo službenu titulu (morganatski brak)
3. Abdikacija kralja Edwarda i svih mogućih potomaka, što bi mu omogućilo da donosi bračne odluke bez ustavnih implikacija

Premijeri cijelog Imperija jasno su podržavali treću opciju, a identična situacija bila je i u Britaniji. Na koncu, široko neodobravanje gospođe Simpson i Edwardova nevoljkost da odustane od braka doveli su do kraljeve abdikacije u prosincu 1936. godine. Dokument je potpisan 10. prosinca 1936. a na snagu je stupio sljedećeg dana, 11. prosinca 1936. Edward VIII. je tako postao prvi britanski monarh koji se svojevoljno odrekao prijestolja još od anglosaksonskog perioda. Naslijedio ga je njegov brat, princ Albert od Yorka, koji je uzeo titulu George VI. Edward je dobio titulu vojvode od Windsora. Nakon razvoda od Ernesta Simpsona, Wallis i Edward sklopili su brak i živjeli zajedno sve do vojvodine smrti, 35 godina kasnije.
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a8 | b8 | c8 | d8 | e8 | f8 | g8 | h8 |
| a7 | b7 | c7 | d7 | e7 | f7 | g7 | h7 |
| a6 | b6 | c6 | d6 | e6 | f6 | g6 | h6 |
| a5 | b5 | c5 | d5 | e5 | f5 | g5 | h5 |
| a4 | b4 | c4 | d4 | e4 | f4 | g4 | h4 |
| a3 | b3 | c3 | d3 | e3 | f3 | g3 | h3 |
| a2 | b2 | c2 | d2 | e2 | f2 | g2 | h2 |
| a1 | b1 | c1 | d1 | e1 | f1 | g1 | h1 |

 |  |
|  |

 |
|  |

| Šahovskefigure |
| --- |
|  | Kralj |
|  | Kraljica |
|  | Top |
|  | Lovac |
|  | Skakač |
|  | Pešak |

**Skakč** ili **konj** je šahovska figura. Oba igrača počinju partiju sa po dva skakača, postavljenim levo od levog lovca i desno od desnog lovca. U algebarskoj notaciji, početna polja su b1 i g1 za bele, a b8 i g8 za crne skakače.

Skakč se kreće na taj način što u jednom potezu može da dođe na polje koje je od njega udaljeno dve kolone i jednu vrstu ili obratno (dve vrste i jednu kolonu). Za razliku od ostalih figura, skakač može da "preskače" figure koje mu se nađu na putu. Kao i većina ostalih figura, skakač jede protivničku figuru tako što zauzme polje na kome se ona do tada nalazila. Kao posledica načina kretanja, skakač koji se nalazi na belom ponju u sledećem potezu može da dođe samo na crna polja i obratno.

Smatra se da su skakači u snazi približno jednaki lovcima, dok su od ostalih figura (osim pešaka) slabiji.

| * p
* r
* u
Šah |
| --- |
|  | Porijeklo • Pravila • Otvaranja • Strategija • Taktika • Završnice • Svjetski šampionat • Problemski šah |  |

***Skakač (šah)*** na Wikimedijinoj ostavi
Pripadnici naroda Sila
**Sila** (Si La, Người Si La) je mongoloidni narod tibetsko-burmanske porodice nastanjen u tropskim šumama središnjeg Laosa i susjednog Vijetnama. Etnički su najsrodniji narodu grupe Lolo kojima po svoj prilici i pripadaju. 
Porijeklom su iz južne Kine odakle su u ranom 9. stoljeću migrirali u sjeverni Laos. 

Sila kao i drugi narodi planinskih predjela ovih krajeva žive od lova i sakupljanja šumskih plodova, ali i od obrade tla. Naselja se sastoje od malenih grupica kuća učinjenih od drveta ili bambusa, koje počivaju na drvenim podupiračima zabijenim u zemlju, ispod kojih punu slobodu uživaju seoske svinje, perad i koze, koje također uzgajaju. 

Sjeverne provincije Laosa, klimatski su pogodne za uzgoj maka od kojega ovaj narod, kao i njihovi susjedi, proizvode opijum. Sile ovaj opijum koriste u svoje medicinske svrhe, ali većina pronalazi put na sjever, u Kinu. 

Kod Sila je u religiji poznato obožavanje predaka čiji duhovi živima mogu pomoći da ih upute na pravi put ili zaštite od nekog zla. Animizam, također prisutan kod njih, i obožavanje predaka česti su u ovim krajevima Azije.

Vanjske veze
------------

* Central and Southern Loloish languages of Vietnam