Za Trojanca Likaona, v. Likaon (Prijamov sin).
Zevs pretvara Likaona u vuka, gravura Hendrika Goltziusa.
**Likaon** (starogrčki: ) bio je, u grčkoj mitologiji, kralj Arkadije, sin Pelazga i Okeanide Melibeje ili oreade Kilene. Likaon je sa više žena imao dve kćerke ― Diju i Kalistu te pedeset sinova, koji su osnovali mnoge gradove na Peloponezu.

Mitologija
----------

U različitim predanjima Likaon je predstavljen u vrlo različitom svetlu. Prema starijem predanju, on je pobožan i mudar kralj. Osnovao je grad Likosuru, po nekima najstariji grad u Grčkoj, na brdu Likeju ustanovio je kult Zevsa Likejskog, a na planini Kileni podigao je Hermesov hram. Na prestolu ga je nasledio najstariji sin, Niktim, koji je jednog dana na žrtvu prineo novorođenče, zbog čega je Zevs pretvorio Niktima u vuka. Neki pričaju da je Zevs došao u goste Likaonu i tom prilikom zaveo njegovu kćerku Kalistu. Iz te veze rodio se Arkad, eponimni heroj Arkadije. No Arkad je odlučio da iskuša božansku prirodu Zevsu tako što mu je poslužio ljudsko meso pomešano s drugim vrstama mesa. Kad je Zevs to uvideo, prevrnuo je trpezu i gromom pobio Likaonove sinove, a Likaona je pretvorio u vuka. Neki kažu da je više Likaonovih sinova poslužilo Zevsu meso ubijenog dečaka, jer su hteli da provere da li to zaista bog posećuje njihovog oca, pa ih je Zevs kaznio smrću.

Drugi pripovedaju da je Zevs došao u Likaonovu kuću prerušen u siromašnog smrtnika da bi se uverio u domaćinovu pobožnost. Likaon ga je ljubazno primio, ali mu je poslužio meso jednog dečaka izmešano s utrobom žrtvene životinje, pa je Zevs usmrtio i Likaona i njegove sinove, osim Niktima, koga je u poslednjem trenutku zaštitila Geja. Na arkadski je presto stupio Niktim, za čije je vladavine došlo do Deukalionovog potopa, i to upravo kao kazna za zločine Likaonovih sinova. Neki pričaju da je Likaon bio divljak koji se podsmevao ljudima zato što poštuju Zevsa i čak je nameravao da ubije boga kad mu je došao u kuću. Prema jednoj verziji, Likaon je ubio svog sina Niktima ili Arkada da bi Zevsa poslužio ljudskim mesom, pa je zbog toga bio kažnjen tako što je pretvoren u vuka. Prema Pausaniji, Likaon je pretvoren u vuka kad je na žrtvenik Zevsu Likejskom prineo i žrtvovao ljudsko novorođenče.

Mit o Likaonu nastao je u vezi s prinošenjem ljudskih žrtava Zevsu Likejskom. Verovalo se da onaj ko okusi ljudsko meso postaje vuk, a "kad bi postao vuk" ― piše Pausanija ― "ako bi se uzdržao od ljudskog mesa, kažu da bi deset godina kasnije opet od vuka postao čovek, a ako bi ga okusio, zauvek bi ostao zver".

Sinovi
------

Prema Pseudo-Apolodorovoj *Biblioteci*, Likaonovi sinovi ("Likaonidi") bili su:

1. Melenej
2. Tesprot
3. Helik
4. Niktim
5. Peuketije
6. Kaukon
7. Mekistej
8. Hoplej
9. Makarej
10. Makedon
11. Enotar
12. Polih
13. Akont
14. Euemon
15. Ankior
16. Arhebat
17. Karteron
18. Egeon
19. Palant
20. Eumon
21. Kanet
22. Protoj
23. Lin
24. Koreton
25. Menal
26. Teleboj
27. Fisije
28. Fas
29. Ftije
30. Likije
31. Alifer
32. Genetor
33. Bukolion
34. Soklej
35. Finej
36. Eumet
37. Harpalej
38. Portej
39. Platon
40. Hemon
41. Kinet
42. Leon
43. Harpalik
44. Herejej
45. Titana
46. Mantinej
47. Kleitor
48. Stimfal
49. Orhomen

Nešto drugačiji popis daje Pausanija i pri tom skoro svakom Likaonovom sinu pripisuje osnivanje jednog grada u Arkadiji, koji je po osnivaču i poneo svoje ime:

1. Niktim je nasledio Likaona
2. Palant je osnovao Palantion
3. Orestej (Orestasij)
4. Figal (Figalija)
5. Trapezej, Trapezunt
6. Daseata (Daseja)
7. Makarej (Macarija)
8. Heslion (Helison i istoimena reka)
9. Akak (Akakesij)
10. Tokno (Toknija)
11. Orhomen (Orhomen i Metidrij)
12. Hipsunt (Hipsunt)
13. *ime nečitko* (Meleneja)
14. Tirej (Tireja)
15. Menal (Menal)
16. Tegeat (Tegeja)
17. Mantinej (Mantineja)
18. Kromo (Kromi)
19. Harisije (Harisija)
20. Trikolon (Tricoloni)
21. Peret (Pereti)
22. Aseata (Aseja)
23. *ime nečitko, Likej?* (Likoja)
24. Alifer (Alifera)
25. Herej (Hereja)
26. Enotar, *najmlađi* (Enotrija u Italiji)

Plutarh navodi i imena dvojice sinova kojih na ovim popisima nema; prvi se zvao Eleutar, a drugi Lebad.

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867), „Lycaon (1)",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.