**Stanoje Stanojević** (Novi Sad, 12/24. avgust 1874 — Beč, 30. jul 1937) je bio srpski istoričar, prvi srpski enciklopedista, član Srpske kraljevske akademije i redovni profesor Beogradskog univerziteta.

Biografija
----------

Stanoje Stanojević je rođen 24. avgusta (12. avgusta po Julijanskom kalendaru) 1874. godine u Novom Sadu, u porodici Lazara Stanojevića. U Novom Sadu se školovao do velike mature. Studirao je u Beču, a među profesorima su mu bili čuveni naučnici Vatroslav Jagić i Konstantin Jireček. Kao 20-godišnji student svojim radom *„Prilošci bibliografiji srbulja"* privukao je pažnju profesora Jirečeka, tada najboljeg poznavaoca srednjovekovne istorije Južnih Slovena. Doktorirao je 1896. odbranom teze „*Die Biographie Stefan Lazarević's von Konstantin dem Philosophen als Geschichtsquelle*" (*Biografija Stefana Lazarevića od Konstantina Filozofa kao istorijski izvor*), koju je V. Jagić uvrstio u svoj Arhiv za slovensku filologiju. Po završenim studijama u Beču usavršavao se u Nemačkoj, Rusiji i Turskoj. Kod Fjodora Uspenskog i Karla Krumbahera je obogatio znanje iz vizantologije, koja ostaje njegova velika ljubav celi život, naročito vizantijsko-srpski odnosi. Tokom 1898. i 1899. radi u Ruskom arheološkom institutu u Carigradu gde je bio i profesor u srpskoj gimnaziji.

Profesorska karijera
--------------------

Stanojević je pisao kritičke osvrte na istoričarska dela, obično veoma oštre, što mu je stvaralo teškoće i neprijatnosti. Izabran je za docenta srpske istorije na beogradskoj Velikoj školi, ali nije potvrđen, jer tadašnji predsednik vlade Vladan Đorđević nije zaboravljao Stanojevićevu negativnu kritiku njegove knjige *„Grčka i srpska prosveta"* iz 1896. godine. Posle nepotvrđivanja izbora odlazi na usavršavanje u inostranstvo, a u Srbiju se vraća 1900.

Za docenta srpske istorije na Velikoj školi izabran je 1900. godine. 1905. kada je Velika škola prerasla u Beogradski univerzitet, izabran je za vanrednog profesora a 1919. za redovnog profesora Narodne istorije, što je ostao sve do smrti. Za dopisnog člana Srpske kraljevske akademije izabran je 1905. godine a 1920. za redovnog člana.

Učešće u vojnim sukobima
------------------------

Učestvovao je u Balkanskim ratovima i bio u štabu Dunavske divizije I poziva, a u Prvom svetskom ratu u štabu Moravske divizije, takođe I poziva. Posle povlačenja srpske vojske preko Albanije odlazi u Petrograd gde je izabran za profesora univerziteta na kome predaje dva semestra. Od 1917. godine drži predavanja u Parizu na Sorboni a 1918. tokom letnjeg semestra na Univerzitetu u Londonu. Sve vreme Prvog svetskog rata Stanojević se aktivno zalaže za srpsku stvar, pa 1915. godine pokreće biblioteku *„Savremena pitanja"* i kao prvo objavljuje svoj spis *„Šta hoće Srbija?"* u Nišu 1915. godine.

Na Pariskoj mirovnoj konferenciji učestvovao je kao član Istorijsko-etnografske sekcije.

Istoriografski rad
------------------

Već za vreme svoga boravka u Carigradu je započeo rad na delu *Vizantija i Srbi*, koje je bilo široko zamišljeno, ali od koga su izišle samo dve knjige. Iako je dao nekoliko veoma dobrih istraživačkih radova, naročito u mladosti. Stanojevića uglavnom karakteriše odličan prikazivački dar.

Napisao je više dela iz srpske istorije: *Vizantija i Srbi*, *„Sveti Sava"*, *Studije o srpskoj diplomatici*, *Istorija srpskoga naroda*, *O južnim Slovenima u VI, VII i VIII veku* i druga.

Posebno je značajna njegova *Istorija srpskoga naroda* (Beograd 1908), koja je bila jedna od prvih knjiga sa tom tematikom. Prethodila joj je samo *Istorija srpskoga naroda* Lj. Kovačevića i Lj. Jovanovića, izdata u dva toma od kojih je prvi izašao u dve knjige 1890. i 1891. (kasnije su izašle obe u jednoj knjizi, 1893), a drugi tom (prva knjiga) 1891. a kasnije oba dela 1894.
Jirečekova *Istorija Srba* se sastojala iz četiri celine od kojih je samo prva objavljena 1911. (politička istorija do 1371) dok su druge tri objavljene 1922. i 1923. (istorija do 1537. i kulturna istorija u dve sveske). Danas se Jiričekova istorija štampa uglavnom u dve knjige (Politička istorija do 1537. i Kulturna istorija).

Stanoje Stanojević bio je osnivač je Istorijskog društva u Novom Sadu, a od 1928. bio direktor njegovog Glasnika. Takođe je bio i predsednik Jugoslovenskog istorijskog društva i direktor Jugoslovenskog istorijskog časopisa (1935—1937).

Prvi srpski enciklopedista
--------------------------

Stanojević se od mladosti aktivno bavio publicistikom i prosvetiteljstvom. Pisao je članke za razne novine, naročito za Politiku čiji je bio jedan od osnivača. Bio je direktor i urednik *„Narodne enciklopedije Srba, Hrvata i Slovenaca"*, jedinog dela te vrste na našem jeziku koje je štampano ćirilicom i latinicom. To delo ima 4.000 stranica a na njemu je sarađivalo 160 autora.

Poslednje godine
----------------

Porodična grobnica Stanoja Stanojevića na Novom groblju
Stanojević je godinama vredno i sistematski studirao istorijske izvore i literaturu, dolazio do mnogih zapažanja, činio beleške i spremao se da napiše *„Istoriju srpskog naroda u srednjem veku"*, u 9 knjiga. Uspeo je da priredi samo prvu knjigu, o izvorima, i to ne u konačnom vidu.

Istrošen napornim radom i zdravstvenim problemima, Stanoje Stanojević je umro 30. jula 1937. u sanatorijumu *„Lev"* u Beču od posledica operacije. Sahranjen je na Novom groblju u Beogradu.

Bio je oženjen Olgom Stanojević, sestrom lingviste Aleksandra Belića, i imao sinove Lazara i Pavla. Lazar (1905-1980) je završio medicinu u Beogradu 1929. godine i potom specijalizirao internu medicinu u Berlinu. Bio je profesor Medicinskog fakulteta u Beogradu od 1952. Lazarev sin, Stanoje (1938-2007), koji je nosio dedino ime, bio je lekar sportske medicine i profesor na Fakultetu fizičke kulture u Beogradu.

Važniji radovi
--------------

* *Vizantija i Srbi*, Novi Sad 1906.
* *Istorija srpskoga naroda*, Beograd 1908.
* *Istorija Bosne i Hercegovine*, 1909.
* *Studije o srpskoj diplomatici*, Beograd 1914-1935.
* *Narodna enciklopedija Srba, Hrvata i Slovenaca*", pokretač i urednik, Beograd 1925.
	+ Narodna enciklopedija Srba, Hrvata i Slovenaca 1
	+ Narodna enciklopedija Srba, Hrvata i Slovenaca 2
	+ Narodna enciklopedija Srba, Hrvata i Slovenaca 3
	+ Narodna enciklopedija Srba, Hrvata i Slovenaca 4
* *Sveti Sava*, Beograd 1935.

Izvori
------

1. ↑  Narodna biblioteka Srbije: „Arhiva Stanoja Stanojevića", pristup 16.6.2013

Literatura
----------

* *Enciklopedija Jugoslavije*, osmi tom Srbija-Ž (1971. god.).
* Elektronski katalog Narodne biblioteke Srbije.
* *Mala enciklopedija Prosveta* - Opšta Enciklopedija (M-Š). Izdavačko preduzeće „Prosveta", Beograd 1959.
* *Enciklopediski leksikon Sveznanje*, Beograd 1937.
* Tekst Mire Sofronijević iz pogovora Rastkovog elektronskog izdanja „Istorije Bosne i Hercegovine" Stanoja Stanojevića.

Spoljašnje veze
---------------

* Biografija na sajtu SANU
* Istorija Bosne i Hercegovine od Stanoja Stanojevića Arhivirano 2015-10-16 na Wayback Machine-u
* Veze Stanoja Stanojevića sa „Politikom" Arhivirano 2010-08-06 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 29557914
* LCCN: nr89005173
* ISNI: 0000 0001 2125 9044
* GND: 117212342
* SUDOC: 029030145
* BNF: cb12074134f (podaci)
* NLA: 56568149
* NKC: jn20000605130
* CONOR.SI: 15127907

 |