recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Giuliano Đanić** (Split, 14. svibnja 1973.) je pjevač rock i pop glazbe iz Splita.

Karijera
--------

Prvotno je pjevao u nekoliko splitskih sastava, kao što su *Kleopatra*, *Zippo*, *Apokalipsa* i *Feeling*, a nakon toga je nastavio sa samostalnom karijerom. Od tada nastupa pod imenom **Giuliano**.

Izdao je nekoliko albuma. Pjevao je u duetu s Marijanom Banom (u pjesmi *Jugo*...), za koju je dobio nagradu *Porina*, te s Goranom Višnjićem (*Sa tvojih usana...*). U pratnji simfonijskog orkestra HRT-a je snimio album uživo u dvorani Vatroslav Lisinski.

Sudjelovao je na nekoliko Splitskih festivala.

Glumio je u rock-operi *Jesus Christ Superstar* i rock-operi *Gubec-beg*.

Politički angažman
------------------

Giulinano je u više navrata pjevao na predizbornim skupovima HSP-a. Na predsjedničkim izborima 2005. pjevao je u kampanji Jadranke Kosor.
Na parlamentarnim izborima 2011. kandidat je i nositelj liste HSP-a u III. izbornoj jedinici.

Diskografija
------------

### Apokalipsa

* *Ljubav za ljubav, bol za bol*

### Feeling

### Samostalni albumi

* *Giuliano* (1995.)
* *Boje ljubavi* (1998.)
* *Giuliano u Lisinskom* (1999.)
* *Svijet tvoje čarolije* (2001.)
* *Best of …* (2001.)
* *Ugasi žeđ* (2003.)
* *Moje 80e*  (2007.)
* *Sada imam sve*  (2012.)

Izvori
------

1. ↑  Virovitica.com - [ 
Giuliano pjeva za HSP i po virovitičkoj županiji][*mrtav link*]
2. ↑  Centar za politološka istraživanja - "Neću zaboraviti tko je bio agresor" Arhivirano 2014-10-16 na Wayback Machine-u - objavljeno 12. siječnja 2005. VIP portal

* Giuliano Arhivirano 2014-07-13 na Wayback Machine-u
**Glineni škriljavac** ili **brusilovac**, **argilošist** (od grčkih αργιλώ-argilo = glina + σχιστ-schist=rascijepljen) je vrsta škriljavca. 

To je sitnozrnata glinena sedimentna stijena, poznata po velikoj kalavosti, pa se lako lomi u tanke ploče velike čvrstoće plastičnosti i trajnosti.

Karakteristike
--------------

Glineni škriljavac je prvi stadij geološke metamorfoze gline u stijene.

Oni se formiraju pri relativno niskim temperaturama i slabim tlakom, tektonskim procesima u litosferi od gline, ponekad pomješane sa pjeskom ili vulkanskom prašinom.

Mogu biti crni, plavi, ljubičasti, crveni, zeleni ili sivi. Oni tamniji svoju boju duguju ugljiku ili fino usitnjenom željeznom sulfidu, crvenkasti i ljubičasti prisutnosti hematita (željezni oksid), a zelenkasti kloritu.

Glavni minerali u Glinenom škriljavcu su tinjci (u nepravilnim listićima), klorit (u pahuljicama) i kvarc (u zrncima).

Glineni škriljavci se odavno koriste u građevinarstvu, naročito kao krovni pokrov, umjesto crijepa. Oni se za potrebe građevinske industrije lome na ploče debele oko 7,5 cm.

Najveća nalazišta (i kamenolomi) nalaze se u Sjedinjenim Američkim Državama u Pennsylvaniji i Vermontu.

Veliki proizvođači u Evropi su Španjolska, Francuska, Velika Britanija, Njemačka i Portugal, ali nalazišta Glinenih škriljavaca ima gotovo u svakoj zemlji.

Povezano
--------

* Škriljavac

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Slate*" (engleski). Encyclopedia Britannica. Pristupljeno 12. 11. 2017.
2. ↑  „*brusilovac*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 12. 11. 2017.

Vanjske veze
------------

***Glineni škriljavac*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Slate* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)
* *Brusilovac* na portalu Leksikografskog zavoda Miroslav Krleža (`sh`)
„Matisse" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Matisse (razvrstavanje).

**Henri Matisse** (Le Cateau-Cambrésis, 31. 12. 1869. — Nice, 3. 11. 1954.), francuski slikar, grafičar, kipar i dekorater

Napustio je pravnu karijeru i s 22 godine otišao u Pariz učiti slikarstvo u ateljeu Gustava Moreaua u čijoj se radionici okupila gotovo većina tadašnjih mladih slikara koji su poslije činili pokret fovizma. Uz Matissea, bili su tu i André Derain, Maurice de Vlaminck, Georges Braque, Raoul Dufy i mnogi drugi. Taj naraštaj slijedio je prije svega svoj instinkt.

Od impresionističkog luminizma putovalo se u područje čistog kolorita. Nastup mladih slikara izazvao je negodovanje i šire publike i kritičara. Dočekivali su ih s porugom kao što su bili dočekivani svi novatori francuske umjetnosti. Fovizam je kao pokret trajao samo nekoliko godina. Nakon toga članovi skupine počeli su slijediti i druge pravce. Najznačajnija Matisseova slika toga razdoblja je kompozicija  *Ples*. Već u tom djelu dolaze do izražaja bitna svojstva Matisseova opusa, plošni tretman, zatvorene obojene površine bez tonskih prijelaza te izrazit smisao za pokret i krivulju što se postupno preobražava u arabesku. U intimnom interijeru likovi su prikazani s vazama i cvjetnim aranžmanima te bogatom šarenom tapetom koja ih uokviruje. Potaknuti su putovanjima u Maroko kao i egzotičnim krajolicima iz Tangera. Svjetski ugled Matisse stječe u Njemačkoj i Americi, a osobito u Rusiji. U kasnijim djelima sve se više usredotočuje na mrtve prirode te aranžirano cvijeće i voće. Majstora boje povremeno su privlačili radovi u plastici, litografije i keramika. 

Matisse je nastavio tradiciju velikog francuskog slikarstva u novoj, suvremenijoj varijanti. I francuska slikarska mladež i stranci koji su hrlili u Pariz, u tu slikarsku Meku, bili su oduševljeni njegovim mislima. Utjecaj Matisseova slikarstva na Europu i svjetsko slikarstvo bio je već tih godina golem, a tako je ostalo i do danas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


***Henri Matisse*** na Wikimedijinoj ostavi
**Henri Désiré Landru** (12. april 1869 – 25. februar 1922) (francuski izgovor: []) bio je francuski serijski ubica koji je, zahvaljujući što su mu žrtve bile imućne žene namamljene lažnim obećanjima o braku, stekao reputaciju "Plavobradog".

Landru je ubistva započeo za vrijeme Prvog svjetskog rata, kada je radio kao trgovac namještaja. Prije toga je iza sebe imao propali brak sa četvoro djece, te još dvoje djece iz vanbračne veze; od 1900. godine je nekoliko puta bio uhapšen i osuđen zbog prevare i u zatvoru odsjedio dvije godine. Motiv njegovih ubistava je bio prije svega financijske prirode; svoje je žrtve pronalazio preko oglasa za usamljena srca u novinama, predstavljajući se "kao ozbiljni i situirani gospodin od 43 godine". Žrtve bi doveo u svoju parišku vilu gdje bi ih ubio, a potom njihove leševe raskomadao i spalio u peći. Nakon toga je, koristeći njihove dokumente i krivotvorene potpise preuzimao njihov novac. Landru je otkrivanje nastojao izbjeći koristeći niz lažnih imena; međutim, godine 1919. ga je prepoznala sestra jedne od njegovih žrtava te je uhapšen. Ispočetka je optužen samo za pronevjeru, ali je policija nakon mukotrpne istrage pronašla dokumente koji ga povezuju sa 11 žrtava. Landru je na suđenju proglašen krivim za ubistva, osuđen na smrt i pogubljen giljotiniranjem.

Landru je inspirirao niz referenci u popularnoj kulturi, među kojima se ističe kontroverzni Chaplinov film *Monsieur Verdoux* iz 1947. godine, kao i Chabrolov biografski film *Landru* iz 1962. godine.

Popis žrtava
------------

1. Mme. Jeanne-Marie Cuchet (posljednji put viđena u januaru 1915)
2. Mme. Cuchetin sin, André Cuchet (posljednji put viđen u januaru 1915)
3. Mme. Thérèse Laborde-Line (posljednji put viđena 26. juna 1915)
4. Mme. Marie-Angélique Guillin (posljednji put viđena 2. augusta 1915)
5. Mme. Berthe-Anna Héon (posljednji put viđena 8. decembra 1915)
6. Mme. Anne Collomb (posljednji put viđena 25. decembra 1915)
7. Andrée-Anne Babelay (posljednji put viđena 12. aprila 1916)
8. Mme. Célestine Buisson (posljednji put viđena 19. augusta 1916)
9. Mme. Louise-Joséphine Jaume (posljednji put viđena 25. augusta 1917)
10. Mme. Anne-Marie Pascal (posljednji put viđena 5. aprila 1918)
11. Mme. Marie-Thérèse Marchadier (posljednji put viđena 15. januara 1919)

Izvori
------

1. ↑

Vanjske veze
------------

* Biography
**Kvarclatiti** su izlivni ekvivalenti kvarcmonconita i dela granodiorita. Veoma su rasprostranjeni. Javljaju se u većim masama, izlivima, kupama ili konkordantnim pločama nastalim u subvulkanskom nivou. Obično su praćeni velikim količinama piroklastičnog materijala istog sastava.

Minerali koji izgrađuju kvarclatit su: sanidin, kvarc, plagioklas (oligoklas i andezin), biotit, hornblenda ili augit. Kao sporedni sastojci sreću se sfen, apatit i cirkon. 

Sive su boje. Imaju porfirsku strukturu. Kao fenokristal se obično javlja sanidin. Osnovna masa može biti holokristalasta, hipokristalasta i staklasta. 

Lučenje kvarclatita je stubasto. Tom prilikom se obrazuju stubovi različitih dimenzija, koji obično stoje upravno na površ hlađenja sliva. 

U Srbiji se kvarclatiti javljaju na Rogozni, južnom Kopaoniku, oko Trepče, Zvečana, na Kotleniku i Fruškoj gori.

Imaju ograničenu upotrebu zbog izrazito porfirske strukture. Lako podležu raspadanju, pri čemu fenokristali sanidina ispadaju iz stene, a ona se lomi u nepravilne komade. Teško se obrađuje, pa se pretežno koristi za nasipanje puteva.

Povezano
--------

* Spisak stena

| * p
* r
* u
Magmatske stijene |
| --- |
| 1. Kisele magmatske stijene | Aplit • Granit • Granitporfir • Granodiorit • Granodioritporfirit • Kvarcdiorit • Kvarcdioritporfirit • Kvarckeratofir • Kvarclatit • Kvarcmonconit • Kvarcmonconitporfirit • Kvarcporfir • Kvarcporfirit • Pegmatit • Riolit |
| 2. Intermedijarne magmatske stijene | Alkalni sijenit • Andezit • Dacit • Diorit • Dioritporfirit • Fonolit • Keratofir • Latit • Monconit • Monconitporfirit • Porfir • Sijenit • Sijenitporfir • Trahit |
| 3. Bazične magmatske stijene | Bazalt • Gabro • Gabropegmatit • Gabroporfirit • Dijabaz • Spilit |
| 4. Ultrabazične magmatske stijene | Kimberlit • Komatit • Peridotit |
Salicin, vrsta glikozida
**Glikozidi** su složena organska jedinjenja sastavljena iz dvije komponente, šećera i aglikona.

Naširoko su rasprostranjenji u prirodi u različitim biljkama. Dosta se koriste u medicinske svrhe, posebno kardiotonični glikozidi koji imaju specifično djelovanje na srce.

Glikozidi nastaju kondenzacijom između hidroksilne grupe anomernog ugljika monosaharida ili fragmenta monosaharida bilo koje veličine i drugog jedinjenja koje može biti monosaharid ili aglikon. U aglikonsku komponentu spadaju aromatski i alifatski alkoholi, aromatski i alifatski amini, aromatski i alifatski tioli. U reakciji sa hidroksilnom grupom anomernog ugljika monosaharida sa hidroksilnom grupom alkohola formira se O-glikozidna veza, koja je suštinski acetalna veza, nastala u reakciji između hemiacetalne grupe (formirana iz aldehida i -OH grupe) i druge -OH grupe. U reakciji hemiacetalne grupe sa aminima nastaje N-glikozidna veza, a sa tiolima nastaje S-glikozidna veza. Na osnovu stvaranja glikozidne veze postoje O-glikozidi, N-glikozidi, S-glikozidi i C-glikozidi (nastali zamjenom kisikovog atoma iz O-glikozidne veze sa ugljikom).

Izvori
------

* Robert K. Murray,Daryl K. Granner,Peter A. Mayes,Victor W. Rodwell, Harper’s Illustrated Biochemistry, Twenty-Sixth Edition, Copyright © 2003 by The McGraw-Hill Companies, Inc. All rights reserved.
* Marco Brito-Arias,Synthesis and Characterization of Glycosides, © 2007 Springer Science+Business Media, LLC, All rights reserved.
* DANIEL E. LEVY,CHO TANG, TETRAHEDRON ORGANIC CHEMISTRY SERIES Volume 13, The Chemistry of C-Glycosides, Copyright © 1995 Elsevier Science Ltd, All rights reserved.
* Daniel E. Levy, Péter Fügedi, The Organic Chemistry of Sugars, Copyright © 2006 by Taylor & Francis Group LLC, All rights reserved.
**Hadži-Idrizova džamija** (poznata kao **Džamija Hrasno**), džamija je u Sarajevu. Nalazi se u sastavu Medžlisa Islamske zajednice Sarajevo, u okvirima Sarajevskog muftiluka.

Historija
---------

Prema dostupnim saznanjima i izjavama starosjedilaca Sarajeva, džamija u Hrasnom sagrađena je 1931. godine. Dogradnja mekteba, prostor za mujezina, imama, te ostalih prostorija izvršena je 1938/1939. godine.

Godine 1938. godine porušena je džamija Hadži-Idrizova na Žabljaku (prostor robne kuće Sarajka, odnosno BBI centra). Hadži-Idrizova džamija, ona na staroj lokaciji, bila je jedna od najstarijih džamija u Sarajevu koju je 1557. godine sagradio Hadži-Idriz, bogati trgovac koji je za nju uvakufio i nekoliko hiljada akči. Vakufsko-mearifski sabor je odlučio da se ona poruši i da se njeno ime prenese u Novo Sarajevo, s tim da se uz postojeću džamiju izgradi i mekteb.

Zemljište za gradnju džamije 1930. godine dao je Hilmaga Sahačić. Gradnja je počela u proljeće 1930. a završena je 1931. godine.

U ljeto 1942. godine prestale su aktivnosti u mektebu jer se u njega smještaju izbjeglice i tu ostaju do kraja rata. Nakon rata u mektebu se otvara osnovna škola, a izgradnjom Osnovne škole "Ivan Goran Kovačić" vlasti u mekteb smještaju Policiju Novog Sarajeva. Tek 1991. godine prostorije su vraćene džematu Hrasno. Posebnim zalaganjem mutevelije rahmetli hadži Fike Lagumdžije, nakon rata u Bosni i Hercegovini prostorije se uređene i proširene za obavljanje namaza. Minaret je sagrađen tek 1967. godine, a kamen kojim je građena donešen je sa Skenderije, točnije od ostataka nekadašnje Skender-pašine džamije. Danas džamija može primiti više od tisuću vjernika. U džamiji se obavlja pet dnevnih namaza, džuma, bajrami i uče se djeca.

U prostoru koji se nalazi s desne strane džamije prema glavnoj cesti, 2009. godine otvoren je Omladinski centar.

Vanjski linkovi
---------------

* Džemat Hrasno
**Mješinci** ili dupljari (Coelenterata) su najniži pravi mnogostaničari (Eumetazoa), a žive isključivo u vodi, i to u velikoj većini morskoj vodi. Obuhvaćaju dva koljena, žarnjake (Cnidria) i rebraše (Ctenophora). Obje ove grupe imaju zajednički radijalno simetričan oblik tijela, difuznu živčanu mrežu, disanje i izlučivanje obavljaju difuzijom, nemaju krvotok a temeljna građa sastoji im se od dva stanična sloja, epiderme i gastroderma, između kojih se nalazi sloj koji podsjeća na želatinu.

Danas prevladavajuća sistematika mješince ne smatra prirodnom srodničkom skupinom, jer navedene zajedničke osobine vidi kao primitivna obilježja, a ne kao rezultat razvojnog procesa od zajedničkih predaka. Stoga ih se kod klasificiranja ne bi trebalo uzimati u obzir. Umjesto toga, razmatra se srodnost ctenofora s bilateralnim životinjama. Temelj za ovo razmatranje je građa spermija koja je kod ove dvije skupine jednaka, dok je građa spermija žarnjaka jednaka kao građa spermija spužvi, što bi, slijedeći ovu logiku, činilo žarnjake i spužve jednom skupinom.

Wikipedia primjenjuje još uvijek tradicionalnu sistematiku koja i dalje sadrži mješince kao jedan takson.

Kladistička sistematika
-----------------------

Iste skupine životinja svrstane sukladno kladističkoj sistematici:

```
Mnogostaničari (Eumetazoa)
|--Žarnjaci (Cnidaria)
'--Acrosomata
   |--Rebraši (Ctenophora)
   '--Bilateralne životinje (Bilateria)
```

*Vidi i* sistematiku životinjskog carstva
**Guido I** (francuski: ; ? - 860) je bio vojvoda Spoleta od 842. do smrti. Bio je sin franačkog plemića i velikodstojnika Lamberta I i Adelaide od Lombardije, najstarije kćeri Pipina od Italije. U Italiju je došao 834. zajedno s ocem, koji je tada bio u sviti Lotara I i koji je preuzeo Vojvodstvo Spoleto. Nakon smrti cara Luja I Pobožnog, preuzeo je opatiju Mettlach u Lotaringiji.

Bio je oženjen za Ittu (ili Ita ili Itanu), kćer Sicoa od Beneventa. S njom je imao sinove Lamberta I i Guida III, od kojih će potonji postati sveti rimski car.

Godine 843. se umiješao u beneventanski građanski rat na strani svog šurjaka Siconulfa. Njega je, međutim, okončala tek intervencija cara Louisa II. Godine 846. je, međutim, imao daleko više uspjeha kada je Saracene uspio protjerati iz Lacija nedugo nakon njihovog pohoda kada je opljačkana Bazilika svetog Petra u Rimu.

Godine 858. je podržao Adhemara u borbi protiv kapuanskog grofa Landoa I. Ta je intervencija omogućila dolina Liri, zajedno sa Sorom i Arpinom pripadne Adhemaru, a koje je teritorije prethodno bio preuzeo grofov brat Landenulf od Teana.

Literatura
----------

* Llewellyn, Peter. *Rome in the Dark Ages*. London: Faber and Faber, 1970. ISBN 0-571-08972-0.
* di Carpegna Falconieri, Tommaso. *Guido*, in *Dizionario biografico degli italiani*, 61, Roma: Istituto della Enciclopedia italiana, 2003, p. 352-354.

  


| Italijansko plemstvo |
| --- |
| Prethodi:**Berengar** | **vojvoda Spoleta**842–860 | Slijedi:**Lambert I** |
Heliks konstruisan od cigle
Prirodni levostrani heliks
**Heliks**, od grčke reči *έλικας/έλιξ*, je oblik zavijen poput navoja na šerafu, ili spiralnih (ispravno helikoidnih) stepenica. Heliksi su važni u biologiji, jer molekul DNK ima oblik heliksa, a mnogi proteini imaju podstrukture oblika heliksa (alfa heliks).

Heliks može biti levostrani ili desnostrani. Ako se posmatra iz pravca ose heliksa, ako kretanje u pravcu kazaljke na satu odgovara kretanju od posmatrača, onda se radi o desnostranom heliksu. Ako kretanje u smeru suprotnom smeru kazaljke na satu odgovara kretanju od posmatrača, onda se radi o levostranom heliksu. Hiralnost se tiče heliksa, ne perspektive: desnostrani heliks se ne može okrenuti tako da izgleda kao levostrani (osim ako se posmatra u ogledalu), i obratno.

Većina šrafova su desnostrani heliksi. Alfa heliks u biologiji, kao i A i B forme DNK molekula su takođe desnostrani heliksi. Z forma DNK molekula je levostrani heliks.

*Visina* heliksa je razdaljina između dve tačke na heliksu koje se razlikuju za tačno jedan *obrtaj* heliksa.

U matematici, heliks je kriva 3-dimenzionom prostoru. Slede tri jednačine koje u pravouglom koordinatnom sistemu opisuju heliks:

{\displaystyle x=\cos(t),\,}
{\displaystyle y=\sin(t),\,}
{\displaystyle z=t.\,}
Kako se parametar *-{t}-* povećava, tačka (-{*x*,*y*,*z*}-) prati desnostrani heliks visine 2 pi oko *-{z}-*-ose.

U cilindričnom koordinatnom sistemu (-{*r*, θ, *h*}-), isti heliks je opisan jednačinama:

{\displaystyle r=1,\,}
{\displaystyle \theta =t,\,}
{\displaystyle h=t.\,}
Osim rotacije, translacije, i promene veličine, svi desnostrani heliksi su ekvivalentni heliksu definisanom gore. Ekvivalentni levostrani heliks se može konstruisati na razne načine, a najjednostavniji je da se -{x}-, -{y}- ili -{z}- komponenta pomnoži sa -1.

Dvostruki heliks se obično sastoji od dva kongruentna heliksa duž iste ose, koji se razlikuju samo za translaciju duž ose, koja može ali ne mora biti za pola puta.

Vidi još
--------

* DNK
* Kolagen
* Helikoid

***Heliks*** na Wikimedijinoj ostavi
**Elektronika molekulskih razmera** (*elektronika molekulske skale*, *elektronika pojedinačnog molekula*) je grana nanotehnologije koja koristi pojedinačne molekule, ili nanoskalne kolekcije pojedinačnih molekula, kao elektronske komponente. Pošto pojedinačni molekuli sačinjavaju najmanje moguće strukture ta miniaturizacija je ultimatni cilj umanjivanja elektronskih kola.

Ovo polje se često jednostavno naziva „molekulska elektronika", mada se taj termin takođe koristi za srodno polje provodnih polimera i organske elektronike, koje koristi osobine molekula da utiče na globalna svojstva molekula. Nomenklaturna distinkcija je predložena tako da ovo drugo polje naziva *molekularni materijali za elektroniku*, dok se *elektronika molekulskih razmera* odnosi na nanoskalne primene pojedinačnih molekula.

Fundamentalni koncepti
----------------------

Konvencionalne elektronske komponente su se tradicionalno pravile od obimnih materijala. Od doba otkrića integrisanih kola 1958. godine, njihova performanca i kompleksnost su eksponencionalno rasle (trend poznat kao Murov zakon), što je uslovilo stalno umanjivanje ugrađenih komponenti. Senzitivnost na devijacije se povećavala sa umanjenjem, i za nekoliko generacija kad minimalna veličina komponenti dostigne 13 nm, biće neophodno da se kompozicija uređaja kontroliše sa preciznošću od nekoliko atoma da bi uređaji mogli da rade. Pristup koji koristi obimne materijali ima nasledna ograničenja i postaje sve skuplji, te je počela da stiče popularnost ideja da se komponente mogu formirati na suprotan način, počevši od pojedinačnih atoma u hemijskoj laboratoriji. Ta ideja je u osnovi molekulske elektronike, in njene ultimatna miniaturizacija, koja dovodi do jednomolekulskih komponenti.

Vidi još
--------

* Molekulska elektronika
* Jednomolekulski magnet
* Stereoelektronika
* Organski poluprovodnici

Literatura
----------

* Waser Rainer, Lüssem, B. & Bjørnholm, T. (2008). *Nanotechnology. Volume 4: Information Technology II. Chapter 8: Concepts in Single-Molecule Electronics*. Weinheim: WILEY-VCH Verlag GmbH & Co. KGaA. str. 175–212. ISBN 978-3-527-31737-0.
| **Pingyuan Wang** (平原王) |
| --- |
| Porodično ime: | Helian (赫連, hè lián) |
| Osobno ime: | Ding (定, dìng) |
| Posthumno ime: | None |
|

**Helian Ding** (赫連定) (? -432), nadimak **Zhifen** (直獖), bio je posljednji car kineske/Xiongnu države Xia. Bio je sin njenog osnivača Helian Boboa (car Wulie) i mlađi brat cara Helian Changa. Brata je naslijedio godine 428. kada je zarobljen u sukobu sa vojskom države Sjeverni Wei. Helian Ding je pokazao dosta upornosti i vještine u nastojanju da se odupre Sjevernom Weiju, ali je do 430. izgubio skoro svu teritoriju. Godine 431. je, u nastojanju da nadoknadi te gubitke. pokrenuo veliki pohod tokom koga je uništio državu Zapadni Qin, a potom krenuo na zapad, nastojeći napasti državu Sjeverni Liang. Međutim, presreo ga je tuyuhunski kan Murong Mugui (慕容慕璝) i zarobio, čime je država Xia prestala postojati. Sljedeće godina ga je predao caru Taiwuu od Sjevernog Weija, koji ga je dao pogubiti.


| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi:**Helian Chang** | **car Kine (Centralni Shaanxi/Istočni Gansu)**428–430 | Slijedi:**Car Taiwu od Sjevernog Weija** |
| **car Xije**428–431 | **Dinastija ugašena** |
Grb SFRJ
**Grb bivše Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije** predstavlja šest baklji okruženih žitom koje gore zajedno. Zajednička vatra šest baklji predstavlja *bratstvo i jedinstvo* šest republika bivše Jugoslavije: Bosne i Hercegovine, Makedonije, Srbije, Slovenije, Hrvatske i Crne Gore. Datum na grbu je 29. novembar 1943. kada se u Jajcu po drugi put sastao AVNOJ. Taj datum je postao dan republike posle Drugog svetskog rata.

Grb je tokom 1943. oblikovao Đorđe Andrejević Kun, poznati beogradski umetnik, tada član propagandnog odeljenja NOV i POJ i nakon rata akademik i profesor na beogradskoj Akademiji likovnih umetnosti. Datum 29. 1943. je na grb dodat nakon zasedanja AVNOJ-a, a grb je, u ponešto izmenjenom obliku, zvanično usvojen tek Ustavom FNRJ 1946. Interesantno je da se na novom državnom grbu proglašenom 1946. nalazio plamen od pet buktinja—simbolom brastva pet naroda: Srba, Hrvata, Slovenaca, Makedonaca i Crnogoraca. Šesta buktinja, koja je predstavljala Muslimane (danas Bošnjake), ili pak šest jugoslovenskih republika, pridružena je plamenu dve decenije kasnije.

Vidi još
--------

* Istorija Jugoslavije
* Grbovi jugoslovenskih socijalističkih republika
Glorija na sjeni zrakoplova.
**Glorija** (lat. *gloria*: slava) je optička pojava koja se vidi kao jedan ili više obojenih prstena na gornjoj površini oblaka. Nastaje na dijelu neba suprotno od dijela na kojem se nalaze Sunce ili Mjesec. Posljedica je ogiba svjetlosti na kapljicama vode. Može se opaziti na rosi i na magli, ali vrlo rijetko.

Optika atmosfere
----------------

*Glavni članak: Optika atmosfere*
**Optika atmosfere** je grana meteorologije koja proučava pojave nastale lomom svjetlosti, odbijanjem (refleksijom), raspršivanjem i ogibom (difrakcija) svjetlosti u Zemljinoj atmosferi (boja neba, duga, vijenac ili korona oko Sunca i Mjeseca, halo, pasunce ili lažno Sunce, Sunčev stup, irizacija oblaka, glorija, zračno zrcaljenje, fatamorgana, miraž, pojava sumraka, alpskoga žara, treperenja zvijezda, zelenoga bljeska, astronomska i terestrička refrakcija, depresija obzora i dr.). Optika atmosfere proučava i pojave koje su posljedica perspektive: prividni oblik nebeskoga svoda, površine diska Sunca i Mjeseca pri njihovu izlaženju i zalaženju i dr.

Slike
-----

* Sunčeva glorija na sjeni promatrača.Sunčeva glorija na sjeni promatrača.
* Glorija (planine An Teallach, Škotska).Glorija (planine An Teallach, Škotska).
* Sunčeva glorija (San Francisco, Kalifornija, SAD).Sunčeva glorija (San Francisco, Kalifornija, SAD).
* Glorija s više prstenova.Glorija s više prstenova.
* Glorija oko sjene helikoptera.Glorija oko sjene helikoptera.
* Glorija na sjeni zrakoplova.Glorija na sjeni zrakoplova.

Izvori
------

1. ↑   **glorija**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
2. ↑   **optika atmosfere**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
**Halit Ergenç** (Istanbul, 30. travnja 1970.), turski kazališni, filmski i televizijski glumac

Sin je turskog glumca Alija Ergença. Majka je albanskog porijekla. Srednju školu završio je u Istanbulu. Započeo je studij brodogradnje, koji je prekinuo na drugoj godini, da bi započeo studij glazbe i glume, koji je završio. Kao ljubitelj mjuzikla, otišao je u New York i pokušavao dobiti uloge u mjuziklima. Dobio je uloge samo u dječjim mjuziklima poput "Zekinih avantura". Vratio se u Tursku i izgradio uspješnu karijeru glumeći u kazalištu (mjuzikli, opera, balet), na filmu i u TV-serijama. Jedna od njegovih najpoznatijih uloga je uloga Onura Aksala u TV-seriji "Tisuću i jedna noć".

Bio je osam mjeseci u braku s turskom glumicom Gizem Soysallı. Rastavio se od nje, jer se zaljubio u glumicu Bergüzar Korel s kojom je glumio u televizijskoj seriji "Tisuću i jedna noć". Vjenčali su se 2009. i dobili sina Alija 8. veljače 2010. godine.

Filmografija
------------

* Muhteşem Yüzyıl - 2011, režija: EMONTION : Sultan Sulejman.
* Dersimiz Atatürk - 2010, režija: Hamdi Alkan
* Acı Aşk - 2009, režija: A. Taner Elhan
* Devrim Arabaları - 2008, režija: Tolga Örnek
* İlk Aşk - 2006, režija: Nihat Durak
* Babam ve Oğlum - 2005, režija: Çağan Irmak
* The Net 2.0 - 2005, režija: Charles Winkle
* Okul - 2003, režija: Taylan Biraderler
* Hiç Yoktan Aşk - 2000, režija: Filiz Kaynak
* Ölümün El Yazısı - 2000, režija: Feyzi Tuna

Izvori
------

1. ↑  „Halit Ergenç & Berguzar Körel biography".
2. ↑
3. ↑
**Kalidži** (engleski: Khaleeji) će biti (od 2013) nova valuta Savjeta za kooperaciju arapskih država - Katar, Saudijska Arabija, Bahrain i Kuvajt. Termin 'Khaleeji' je arapska riječ značenja 'zaljevski', što asocira na Perzijski zaljev. Ipak oficijelno ime valute još uvijek nije određeno. Predložen je termin 'dinar' s obzirom da se takvo ime za valutu već koristi u nekim arapskim državama, kao takva se spominje u Kur'anu i bila je u upotrebi u vrijeme Poslanika Muhammeda.

S obzirom da Islam zabranjuje bilo koju vrstu kamate, pretpostavlja se (s obzirom na bankarsku multiplikaciju novca) da će nova valuta u potpunosti biti pokrivena zlatom .

Sjedište centralne banke za ovu valutu će biti u Rijadu. Ovo je odlučeno 05. maja 2009. godine na konsultativnom samitu održanom u Daraeya palati u Rijadu . Ova odluka je uznemirila čelnike UAE zbog toga što su namjeravali da sjedište Centralne banke bude u njihovoj zemlji. Rezultat toga je odustajanje ove zemlje od planirane zajedničke valute  .

Izvor
-----

* arabnews.com (engelski)
* duna TV (mađarski)
* poslovni.hr[*mrtav link*]

1. ↑  „New Gulf currency ‘Khaleeji’ poised to be Gold backed to remove ‘Riba". Arhivirano iz originala na datum 2009-05-12. Pristupljeno 2009-06-14.
2. ↑
3. ↑  „http://www.gulfnews.com/business/Banking\_and\_Finance/10311041.htm". Arhivirano iz originala na datum 2009-05-08. Pristupljeno 2009-06-24.
4. ↑  „http://www.gulfnews.com/business/Banking\_and\_Finance/10315315.html". Arhivirano iz originala na datum 2012-04-02. Pristupljeno 2009-06-24.
5. ↑  poslovni.hr www.poslovni.hr[*mrtav link*]
**Halki** (grčki: *Χάλκη*, talijanski: *Calchi*, turski: *İncirli*) je jedan od otoka Arhipelaga Dodekanez u Egejskom moru u Grčkoj.

Geografija
----------

Halki je mali krševiti planinsko otok, koji leži udaljen svega 5 nautičkih milja zapadno od rta Monolitos na Rodosu, i 35 n.m. od glavne luke i grada Rodosa. Najviše brdo je Maistros visoko 593 metara, ali ima još dosta brda koja imaju više od 500 metara.

Ukupna površina otoka iznosi 28 km², okolo njega leži još nekoliko otočića, od kojih je najveći *Alimia*, pa zajedno sa njima Općina Halki (Dímos halki) ima površinu od 37.04 km².

Jedino naselje na otoku - Emporio od 478 stanovnika, je i administrativni centar. Ono leži u zaljevu na jugoistočnoj, obali okrenutoj prema Rodosu.

Historija
---------

Historija Halkija odvijala se u sjeni ostalih većih dodekaneških otoka, naročito Rodosa. Otok je naseljen još od prahistorije. Njegovo me potječe od riječi *halki*, a to je značilo ljubičasta boja. O njemu su pisali Tukidid i Strabon, prema grčkoj mitologiji, prvi naseljenici otoka bili su Titani, a nakon njih Pelazgi. Zatim tu su ga kolonizirali Karijci i Feničani, o čemu svjedoče arheološki nalazi. Za antike Halki je bio saveznik Atenskog polisa, što znači da je u to vrijeme bila potpuno autonoman.

Narednih vijekova Halki je dijelio prosperitet ali i propast Rodosa. Arapi su ovladali otokom u 7. vijeku, i držali ga pod svojom vlašću do 825. Od 1204. vlast na Halkijem drže naizmjence Venecijanci i Đenovežani koji su obnovili antičku akropolu i izgradili utvrda na vrhu otočića Alimia. Tokom 14. vijeka Venecijanci su dali otok kao feud porodici Asanti s otoka Ischia, koja je podigla zamak ispod ruševina antičke akropole. Od njega je danas vidljiv samo dio kog je obnovio malteški veliki majstor Pierre d'Aubusson (1476.-1530.), nakon katastrofalne venecijanske invazije. U njega se inače sklanjalo svo stanovništvo otoka, za čestih napada na otok.

Od 1523. Halkijom vlada Osmansko Carstvo. Otočani su sudjelovali u Grčkom ratu za nezavisnost - 1821. ali nisu pripali Grčkoj već Kraljevini Italiji - 1912. U tom periodu procvjetala je trgovina spužvama, pa je Halki zajedno sa Simijem, Kalimnosom i Megistijem postao jedan od centara spužvarstva.

Od znamenitosti Halki ima čak 360 kapelica i ostatke venecijanskog zamka, ispod kojeg leži Emporio.

Transport
---------

Halki je povezan brodskim linijama sa Rodosom, Tilosom, Nisirosom, Kosom i Kalimnosom.

Povezano
--------

* Dodekanez

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Halki*" (engleski). Dimos halki. Pristupljeno 26. 06. 2017. [*mrtav link*]
2. 1 2 3  „Greece: South Aegean" (engleski). City population. Pristupljeno 26. 06. 2017.
3. 1 2 3  „*Halki History*" (engleski). Greeka. Pristupljeno 26. 06. 2017.

Vanjske veze
------------

***Halki*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Halki (službene stranice)* Arhivirano 2017-07-31 na Wayback Machine-u (`en`)
**Gornja Maoča** je selo koje teritorijalno pripada Tuzlanskom kantonu, odnosno opštini Srebrenik. Nalazi se južno od sela Maoče u planini Majevici.

Gornja Maoča se ranije zvala Karavlasi, po rumunjskim Banjašima koji su živeli u tom selu.

Za vreme drugog svetskog rata Gornja Maoča je bila etnički očišćenja od svog preratnog banjaškog stanovništva. U njoj su se nakon rata u Bosni i Hercegovini nastanili mudžahedini koji su odbili napustiti BiH od straha za optužbe zbog terorizma.

Gornja Maoča poznata je po tome što se u njoj nalazi uporište Vehabija.

Neslužbeno, vođa zajednice je Nusret Imamović. Selo je dosta izolirano, a put prema Gornjoj Maoči je dosta nepristupačan. U Gornjoj Maoči se interno primjenjuje šerijatsko pravo.

Izvori
------

1. ↑  Spies, Lies, and Fear. Antiwar.com, 8. 2. 2010. Preuzeto 10. 10. 2013. (`en`)
2. ↑  Gornja Maoča, selo radikalnih vehabija. B92, 3. 2. 2010. Preuzeto 10. 10. 2013.
3. ↑  Tko to živi u Gornjoj Maoči? Arhivirano 2014-04-13 na Wayback Machine-u. H-alter, 3. 2. 2010. Preuzeto 10. 10. 2013.
**Guanare** je grad od 168,000 stanovnikaon je i glavni grad savezne države Portuguesa na sjeverozapadu Venecuele.

Geografske karakteristike
-------------------------

Guanare se prostire u dolini rijeke Guanare u ravničarskom Llanosu.

Guanare je udaljen 80 km jugozapadno od Acarigue, bivšeg glavnog grada države i 80 km sjeveroistočno od Barinasa, glavnog grada Države Barinas.

Često ga zovu vjerskom prijestolnicom Venezuele, jer je velik hodočasnički centar zbog nacionalnog svetišta Gospa od Coromota, posvećenog svetici zaštitnici Venezuele - sv. Mariji.

Historija
---------

Grad je osnovan 1591. kao trgovačko-manufakturni centar sjevernog dijela zapadnog Llanosa. Rast grada bio je otežan čestim epidemijama malarije, koja je iskorjenjena tek sredinom 20. vijeka.

Privreda i transport
--------------------

U okolici grada uzgajaju se goveda, pamuk, kava, duhan, riža, riža, sezam, kakao i šećerna trska. 
Za privredu grada važno je i šumarstvo, kao i rudarstvo, jer u okolici ima nalazišta željezne rude. 

Guanare je povezan autoputom, koji prolazi duž jugoistočnih padina masiva Cordillera de Mérida.

Grad ima i luku Guerrilandia, za manje brodove na rijeci Guanare.

Jugozapadno od centra, kod predgrađa Apamatal leži aerodrom *Virgen de Coromoto* (IATA: GUQ, ICAO: SVGU).

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Venezuela*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 16. 10. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Guanare*" (engleski). Encyclopedia Britannica. Pristupljeno 16. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

***Guanare*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Guanare* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)
* *Guanajuato Capital* (`es`)
**Gornja Ploča** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Lovinac, Ličko-senjska županija.

Zemljopis
---------

Naselje Ploču čine zaseoci Gornja i Donja Ploča, a ranije i Mala Ploča (današnje Tušice). Nalazi se u sjeveroistočnom dijelu Ličkog polja. U Gornjoj Ploči, podno Pločanskog klanca, izvire rijeka **Jadova**, najveća pritoka rijeke Like. Gornja Ploča je od Gračaca i Gospića udaljena 27 km, a od Plitvica 60 km.

Kroz Gornju Ploču prolazi državna cesta D522. D522 je državna cesta u Lici, koja povezuje autocestu A1 od čvora Gornja Ploča do Udbine (državna cesta D1). Ukupna duljina iznosi 13,2 km.

### Špilja Debeljača

Špilja u kamenolomu Debeljača nalazi se u Gornjoj Ploči, 5 km sjeverno od naselja Lovinac na istoimenom uzvišenju koje je sastavni dio Ličkog sredogorja. Kamen se na njegovim južnim padinama eksploatirao od 2002. do 2004. godine za potrebe izgradnje autoceste Zagreb-Split. U tom je razdoblju miniranjem urušen strop dijela špiljskog kanala i otvoren jamski ulaz u špilju dimenzija 20 x 10 m. U svibnju 2004. godine počelo se sa istraživanjem špilje. Do sada je istraženo i topografski snimljeno 908 m špiljskih kanala koji dopiru do dubine od 66,5 m čime se ova špilja ubraja u srednje duge speleološke objekte. Nedaleko od ulaza u glavnu špilju u smjeru sjeveroistok nalazi se mala špilja. Na temelju njenog položaja i speleomorfoloških karakteristika može se zaključiti da su one dio istog špiljskog sustava.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 22 stanovnika te 12 obiteljskih kućanstava.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** 1857. i 1869. iskazano pod imenom Ploča. Sadrži podatke za bivša naselja Donja Ploča i Tepšin Dol koja su od 1890. do 1910. iskazivana kao samostalna.

Izvori
------

1. ↑  Google site: Gornja Ploča Lika
2. ↑  Narodne novine
3. ↑  hrcak.srce.hr
4. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
5. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
6. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Gornja Ploča** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
Mapa iz 1597. godine  
U gornjem desnom uglu **Hyper Borei** 
**Hiperborejci** (grč. *Hyperboreioi*, lat. *Hyperborei*) su mitski narod sa dalekog severa gde sunce nikada ne zalazi.

Mitologija
----------

Kao što i iz imena proizilazi, prestonica ovog naroda se nalazila iznad zemlje boga severa Boreja - (Hyper Borei). Neki od antičkih autora - Eratosten i Plinije, su smatrali da ova zemlja zaista postoji, ali ih je većina taj narod prepuštala svetu mitova.

Hiperborejci su bili narod koji nije znao za ratove i koji je živeo srećno u izobilju, poštenju i mudrosti. Hiperborejci nisu imali nikakve muđusobne sukobe i rasprave. NJihovo životno doba je bilo više od hiljadu godina, a ako bi neko odlučio da i pre toga okonča svoj život, bila bi priređivana posebna svečanost, pri kojoj bi izabranik skakao sa visoke stene u more.

Kako je u zemlji Hiperborejaca vladao večni mir i neprestano je sijalo sunce, sam bog Apolon je, s jeseni, dolazio u zemlju Hiperborejaca da tu provede zimu. Početkom proleća, Apolon bi napuštao Hiperborej i vraćao se na kolima koja su vukli labudovi nazad u Delfe.

Napomene
--------

1. ↑   strana 229-242.

Izvori
------

* V. Zamarovski, *Junaci antičkih mitova*, *Leksikon grčke i rimske mitologije*, Zagreb 1985, str. 149.

Eksterni linkovi
----------------

Hiperborej
**Gotthard Kettler** Westfalija, 2. februar 1517. - Jelgava, 17. maj 1587. - bio je posljednji Veliki majstor Livonskog reda i prvi knez
Kneževine Kurlanije i Semigalije.

Biografija
----------

Gotthard Kettler je rođen je u Westfaliji, sa dvadeset godina stupio je u Livonski red, pa je 1559. izabran za njihovog Velikog majstora. 
Nakon raspuštanja Reda, na što je on pristao postao je knez novoformirane Kneževine Kurlanije i Semigalije i vazal
Velike kneževine Litvanije a kasnije Poljsko-Litvanske Unije.

Kettler je učvrstio moć luteranske crkve u svojoj kneževini.
Za njegove vladavine (1562.-1587.) po kneževini je izgrađeno sedamdeset crkava, osam škola i osam sirotišta.

Po posljednjem testamentu sahranjen je bez pretjeranog luksuza – u bijelom habitu, u obični kositreni sarkofag sa finim gravurama i grbovima Mecklenburga i 
Kurlanije. 
Sarkofag koji je danas restauriran, vjerojatno je izradio zlatar iz Rige Cyriak Klinth.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Gotthard Kettler*" (engleski). Rundale Palace Museum. Pristupljeno 26.12. 2021.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Knez Kneževine Kurlanije i Semigalije** | Nasljednik: |
| ' | **Friedrich Kettler (1587.-1642.)]]** |

Vanjske veze
------------

***Gotthard Kettler*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Duke Gotthard Kettler (1517-1587)* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 52487533
* ISNI: 0000 0001 0971 9888
* GND: 118885243

 |
**Hari Kostov** (rođen 13. novembra 1959) je bio premijer Republike Makedonije od maja do novembra 2004. Parlament ga je postavio na dužnost premijera 31. maja 2004, dve nedelje nakon što ga je predložio predsednik Branko Crvenkovski. Kostov je bio ekonomski savetnik makedonske vlade i Svetske banke tokom osamdesetih i devedesetih godina dvadesetog veka. Bio je ministar unutrašnjih poslova u prethodnoj vladi, koju je vodio Crvenkovski, a trajala je od 2002. do 2004, kad je Crvenkovski izabran za predsednika. Kostov je zadržao većinu zvaničnika iz kabineta Crvenkovskog.

Kostov je objavio ostavku 15. novembra 2004, nakon neslaganja unutar koalicione vlade, posebno oko makedonskih i albanskih ministara. Napustio je dužnost 18. novembra 2004, kada je njegova ostavka prihvaćena, a nasledio ga je ministar odbrane, Vlado Bučkovski.

Trenutno je Kostov izvršni direktor Komercijalne banke - Skoplje, što je dužnost na kojoj je bio i pre ulaska u makedonsku vladu.

Vidi još
--------

* Vlada Republike Makedonije
**Glavočić kaljužar** (lat. *Pomatoschistus marmoratus*) ili kaljužarić, riba je iz porodice glavoča (lat. Gobiidae). Naraste do 8 cm duljine, a živi većinom na pjeskovitom terenu, u plitkim uvalama ili kanalima, na dubinama do 50 m. Dobro podnosi bočate vode, kao i mjesta s velikim sadržajem soli. Bojom se prilagodio pijesku, te je vrlo dobro kamufliran u svojoj okolini. Ima sve odlike svoje porodice. Hrani se larvama i planktonskim račićima.

Rasprostranjenost
-----------------

Glavočić kaljužar živi rubnim morima istočnog Atlantika, od Biskajskog zaljeva na sjeveru pa do Gibraltara na jugu. Glavno stanište mu je Mediteran, uključujući Crno i Azovsko more. Živi i u području Sueskog kanala .

Izvori
------

1. ↑  (`sh`) Glavoči[*mrtav link*] (riblje-oko.hr)
2. ↑  (`en`) Marbled goby Arhivirano 2007-03-07 na Wayback Machine-u (fishbase.org)

Linkovi
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Glavočić kaljužar** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Glavočić kaljužar** |

***Glavočić kaljužar*** na Wikimedijinoj ostavi
**Hattusili III** bio je kralj Hetitskog Carstva (Novo klraljevstvo) 1267. pne.–1237. pne.. Bio je četvrti i najmlađi sin Mursilija II. Mursili je Hattusilija imebnovao za svećenika Sausge od Samuhe, a Hattusili je ostao odan "Ištar od Samuhe" do svoje smrti.

Stariji brat Muwatalli II je prijestolnicu premjestio u Tarhuntassu a njega imenovao guvernerom Hattuse. Hattusili je bio zapovjednik hetitskih snaga koje su porazile egipatski pohod na Siriju u znamentinoj bitci kod Kadesha 1274. pne. Hattusili je kao guverner također ponovno osvojio Nerik i postao Visokim svećenikom njegovog boga oluja. Hattusili svog najstarijeg sina i prijestonasljednika "Nerikkailija" imenovao u počast ovog dostignuća.

Nećak Mursili III (ili *Urhi-Teshub*) je prijestolnicu vratio u Hattusu (KBo 21.15 i 11-12), i tako oduzeo Hattusilijev guvernerski položaj. Mursili ga je potom svrgnuo u Neriku, izazvaši građanski rat. Hattusili je u njemu porazio i prognao svog nećaka. Hattusili je Urhi-Teshupovog sestru Ulmi-Teshup preimenovao "Kurunta" (ili je udao za Kurunu), a Kuruntu imenovao guvernerom Tahuntasse. Nakon toga je Hattusili svog mlađeg sinaTudhaliyu IV imenovao prijestonasljednikom.

Hattusili i egipatski faraon Ramzes II su zapoečatili mirovni ugovor temeljen po hetitskom tekstom, koji je zahvaljujući monumentalnim egipatskim kopijama postao najstariji poznati mirovni ugovor u historiji i ustanovio dugogodišnji mir između dva suparnička carstva. Ramzes je oženio Hattusilijevu kći, poznatu po egipatskom imenu Maathorneferure. Nešto kasnije je oženio drugu hetitsku princezu.

Arhiva od preko 200 pisama je pronađena u kraljevskoj palači u Hattusi što pokazuje da je Hattusili korespondirao s brojnim bliskoistočnim kraljevima uključujući Ramzesa II. Ona su glavni primarni historijski izvor ovog perioda.

Izvori
------

1. ↑  Bryce, Trevor (1998). *The Kingdom of the Hittites*. Oxford University Press. ISBN 978-0199240104. , pp.xiii-xiv

Eksterni linkovi
----------------

* Reign of Hattusili III
* The Eternal Treaty from the Hittite perspective by Trevor Bryce, BMSAES 6 (2006), pp.1-11

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Mursili III** | **Hetitski kralj** | Slijedi:**Tudhaliya IV** |
**Glavočić kavkaski** (lat. *Knipowitschia caucasica*) riba je iz porodice glavoča (lat. Gobiidae). Naraste do 5,0 cm duljine, a živi u samom plićaku, na dubinama do 2 m, na kamenitom terenu, skriven među travom i algama. Hrani se malim račićima i larvama. Po izgledu je sličan svom rođaku vodenjaku (Knipowitschia panizzae), razlikuju se najviše po boji, naime, kavkaski glavočić je tamniji (žuto-smeđe boje), a mužjaci imaju 4-5 okomitih pruga. Dobro podnosi sve vrste vode, od jako slane do slatke, te je stoga prisutan i na neuobičajenim mjestima kao što su jezera (živi i u Vranskom jezeru) ili veće lokve slane vode. Čest je i na ušćima rijeka.

Rasprostranjenost
-----------------

Glavočić kavkaski živi samo u Mediteranu, i to u Jadranu, Egejskom, Crnom i u Azovskom moru, te u Kaspijskom jezeru. .

Izvori
------

1. ↑  (`sh`) Glavoči[*mrtav link*] (riblje-oko.hr)
2. ↑  (`en`) Knipowitschia caucasica (fishbase.org)

Eksterni linkovi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Glavočić kavkaski** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Glavočić kavkaski** |

***Glavočić kavkaski*** na Wikimedijinoj ostavi
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Hanza**. Za druga značenja, v. Hanza (razvrstavanje).* |

**Hanza** ili **Hanzeatski savez** (od starog donjonjemačkog Hanse = oznaka za gildu, grupu, skupinu) je naziv za trgovačko-obrambeni savez trgovačkih gildi i njihovih gradova, koji je egzistirao od kraja 12. vijeka do polovine 17. vijeka. 

Hanza se iz saveza trgovačkih cehova, sredinom 13. vijeka pretvorila u savez gradova, odnosno Hanzeatski savez ili Hanzeatsku ligu. Do pojave Hanze trgovina po Baltiku bila je zanemariva, ali se u idućih stotinjak godina značajno razvila. U 14. vijeku u Hanzeatskom savezu bilo je oko 100 gradova, od toga većinom njemačkih.

Na vrhuncu svoje moći u 15. vijeku Hanzeatski savez, prostirao od Baltika do Sjevernog mora i kontrolirao trgovinu, po svim važnijim lukama tog ogromnog područja, centar Hanze bio je grad Lübeck.

Boje Hanze (bijela i crvena) nalaze se i danas na grbovima velikog broja nekadašnjih Hanzeatskih gradova, oni i danas uz ime svog grada dodaju sufiks -hanzeatski, kao dio svoje stare slave i ponosa. Po čitavoj Sjevernoj Evropi, a naročito po Baltiku Hanzeatski savez bio je izuzetno moćan, i to ne samo ekonomski, već je uticao i na politička i kulturna zbivanja.

Historija
---------

Hanza je nastala iz potrebe trgovaca da zaštite svoje brodove sa robom, od brojnih pirata kojih je početkom 12. vijeka bilo napretek.

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Hanseatic League*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 22. 09. 2012.

Vanjske veze
------------

***Hanza*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Hanseatic League* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Gung Ye** (cca. 850 - 918) bio je osnivač i kralj Hugoguryeoa, jedne od Kasnija Tri kraljevstva Koreje, koji je vladao od 901. do 918. Prema predaji je rođen kao član vladarske porodice države Silla; prilikom rođenja je prorečeno da će donijeti katastrofu državi, pa je naređeno da se ubije. Majka ga je uspjela sakriti, te je odrastao u porodici sluškinje i kasnije postao budistički redovnik. Kada su za vrijeme vladavine kraljice Jinseong izbili brojni ustanci protiv njene vlasti, Gung Ye se prvo 891. priključio ustaničkoj vojsci Gi Hwona, potom 892. vojsci Yan Gila. S vremenom je postao toliko uspješan komandant da su mu se priključili brojni aristokrati, uključujući Wang Guna, a 898. se osamostalio. Nakon što je porazio Yang Gila, proglasio je 901. vlastitu državu Hogogoryeo.

Gung Ye je sljedećih godina uspješno širio svoju vlast, te je oko 906. zauzeo današnji Pjongjang. Godine 911. je promijenio ime države u Taebong. U kasnijim godinama života je za sebe počeo tvrditi da je Maitreja Buda i počeo vladati tiranski. Godine 918. su zbog toga njegovi vodeći generali na čelu sa Shin Sung-gyeomom digli ustanak i svrgnuli ga. Za novog vladara je proglašen Wang Gun, koji će osnovati dinastiju Goryeo, koja će dominirati Korejom sljedeća četiri vijeka.

Izvori
------

* The Academy of Korean Studies, *Korea through the Ages Vol. 1*, The Editor Publishing Co. Seoul, 2005. ISBN 89-7105-544-8