**Josip Filip Vukasović** (Ličko Petrovo Selo (ili Senjili Bruvno), 1755. - Beč, 9. august 1809.) bio je porijeklom Hrvat, koji se kao oficir u vojsci Habsburške Monarhije borio protiv Osmanskog Carstva i Prve Francuske republike.

Za vrijeme Francuskih revolucionarnih ratova bio je komandant regimente u Italiji (1796-1797.) a za Napoleonskih ratova vodio je diviziju.
Umro je u Beču nakon što je teško ranjen u Bitci kod Wagrama.

Biografija
----------

Vukasović je rođen u vojničkoj familiji, otac Petar bio je major graničarske čete, a i majka Ana (rođena Bašić) bila je iz oficirske familije, jedino se nezna sa sigurnošću gdje je rođen. Po nekim izvorima u Senju, po drugima u Ličkom Petrovom Selu a po trećima u selu Bruvno kod Gračaca.

Od 1771. je pitomac na Terezijanskoj vojnoj akademiji u Bečkom Novom Mjestu, a od 1775. je poručnik u graničarskoj regimenti u Gospiću. Kao nadporučnik je 1780. poslan u Crnu Goru da organizira ustanak.

Kao kapetan (od 1787.) Prve pješadijske regimente iz Gospića, istakao se za 
Austro-turskog rata (1787–1791) za što je 1788. odlikovan medaljom Marije Terezije i proglašen baronom, a kasnije unapređen u čin potpukovnika.

Kao iskusni graničar iz Vojne krajine, i prekaljeni borac protiv Osmanlija, kao pukovnik (od 1796.) vodio je regimentu svojih graničara i borio se protiv napoleonovih trupa po Italiji.
Od 1799. je general i sudjeluje u gotovo svim bitkama u po Italiji i uspješnoj opsadi Mantove.

Vukasović od 1805. komandira divizijom u Italiji, ali je ubrzo smijenjen jer nije zaustavio francuski napad. 
Od 1809. kao komandant divizije sudjeluje u invaziji na Bavarsku kraljevinu. U aprilu se istakao u nekoliko akcija kod Regensburga, ali je u julu smrtno ranjen u Bitci kod Wagrama.

Vukasović je bio oženjen sa 24 godine mlađom Johannom Pulcheria Malfatti von Kriegsfeld, sa kojom je imao četvoro djece, dva sina Josipa i Filipa i dvije kćeri Mariju i Anu.

### Vukasović kao graditelj

Kako se na tadašnjim akademijama puno pažnje posvećivalo Inženjeriji Vukasović je postao pionir prometne infrastrukture u tadašnjoj Hrvatskoj. Između 1784. i 1786. izgradio je cestu preko Velebita od Gospića do Karlobaga (Terezijanska cesta).
Druga velika cesta koju je Vukasović projektirao i djelomično izgradio između 1803. - 1811. bila je Lujzijana od Karlovca preko Rijeke do Bakra.
Između 1790.-92. radio je na uređenju luke u Senju, a 1803. izgradio je obalnu cestu Senj - Sveti Juraj. 
Nakon tog je između 1783.-84. izgradio cestu Senj-Novi Vinodolski.

Radio je i na rekonstrukciji Jozefine na dionici od Senja do Karlovca.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Vukasović, Filip*" (poljski). Hrvatska enciklopedija LZMK. Pristupljeno 8.03.2022.
2. 1 2 3  Enver Ljubović. „*Senjski uskoci i plemići Vukasovići i njihovi grbovi*" (hrvatski). Senjski zbornik, Vol. 33 No. 1, 2006.. Pristupljeno 8.03.2022.
3. 1 2 3  „*Napoléon & Empire, Joseph Philipp Vukasović (1755-1809)*" (francuski). Napoleon series. Pristupljeno 8.03.2022.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Josef Philipp Vukassovich*" (engleski). War History. Pristupljeno 8.03.2022.
5. ↑  „*Vukassovich, Joseph Philipp Freiherr von*" (engleski). Napoleon series. Pristupljeno 8.03.2022.

Vanjske veze
------------

***Josip Filip Vukasović*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Vukasović, Filip* (na portalu Hrvatska enciklopedija LZMK) (`sh`)