recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trn u božjem oku** (eng. *Mote In God's Eye*) znanstvenofantastična je knjiga čiji su autori Larry Niven i Jerry Pournelle. Knjiga je nastala 1975. godine. Radnja iz knjige se događaja 3017. i 3018. godine nove ere u doba obnove ljudskog Carstva. U godini izdavanja bila je nominirana za nagrade Hugo, Nebula i Locus.

Uvod
----

Osnovni dio svemira CoDominiona u koji spada ova knjiga je otkriće nadsvjetlosnog pogona imena *Andersonov motor*. Njime ljudi se počinju širiti naseljavajući planete u Zemljinoj blizini. Koju godinu prije otkrića pogona SAD i SSSR (knjiga je napisana 1975.) stvaraju novu državu imena CoDominion preko koje kontroliraju cijelu našu planetu. Tijekom sljedećih tisuću godina ljudi će naseljavati bliske planete, proglasiti Carstvo koje će se potom raspasti i obnoviti, a da nikada nije nađen niti jedan primjer inteligentnog vanzemaljskog života.

Knjiga
------

Knjiga počinje nakon gušenja bune na planetu Novi Chicago kada mladi ali izuzetno bogati Rod Blaine dobiva zapovjedništvo ratnog broda MacArthur. Pri povratku u bazu on dobiva obavijest o nalasku vanzemaljskog broda koji ulazi u zvjezdani sustav. Nakon presretanja broda i analize, svemirsko zapovjedništvo izdaje naređenje da taj i još jedan ratni brod otiđu izvršiti istraživanje sistema iz kojega je došao vanzemaljski posjetitelj. Tamo će oni zateći civilizaciju neuporedivo razvijeniju od ljudske koja nikada iz objektivnih razloga nije uspjela razviti nadsvjetlosni pogon. Shvativši grešku koju su učinili svojim trenutačnim dolaskom (Andersonovim pogonom), jedina želja zapovjedništva ovog istraživanja postaje da se vrate kući i da svemirci zaborave njihov posjet (što je nemoguće) kao i postojanje nadsvjetlosnog leta.

Popularnost
-----------

Tijekom prvih 15 godina nakon izdavanja ova knjiga je u prosjeku svaku godinu bila ponovno tiskana. Ta činjenica bolje od ičega drugog govori o njenoj popularnosti. 18 godina nakon izdavanja ona je dobila svoga nasljednika originalnog imena The Gripping Hand koja je ipak niže kvalitete kao i većina nastavaka drugih knjiga ili filmova. Bez obzira te činjenice potencijalni čitatelj mora uzeti u obzir da ovo nije akcijska ili psihička fantastika nego avanturistička s originalnim opisom civilizacije koja je prisiljena živiti u istom zvjezdanom sustavu 100 000 godina. U znanstvenoj fantastici čuveni Robert A. Heinlein je rekao za ovu knjigu: "*Vjerojatno najljepša znanstveno fantastična novela koju sam ikada čitao.*".
**Donje Postinje** je naselje u općini Muć, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

Zemljopis
---------

Naselje se nalazi sjeverozapadno od Gornjeg Postinja i u blizini državne ceste D56.

Zaseoci su Moseć Postinjski i Mačkovac.

Ime
---

Dvočlani ekonim se sastoji od pridjeva "donje" i imenice "Postinje".

Prvi član ekonima, "donji", je pridjev izveden od imenice dol (manja dolina; udolina) i znači onaj koji je smješten dolje, u dolu, u dolini.

Imenica Postinje je složenica koja se sastoji od prijedloga "po(d)" i "stinje", ikavskog oblika zbirne imenice stijenje. Postinje je nekada bilo Podstinje, a tako je primjerice upisano i u izvješću s pastirskog pohoda trogirskog biskupa Didaka Manole (1755.-1766.).

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Izvori
------

1. ↑  Hrvatski poštanski brojevi
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

* Donje Postinje

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Donje Postinje** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Muć |
| --- |
| Bračević • Crivac • Donje Ogorje • Donje Postinje • Donji Muć • Gizdavac • Gornje Ogorje • Gornje Postinje • Gornji Muć • Mala Milešina • Neorić • Pribude • Radunić • Ramljane • Sutina • Velika Milešina • Zelovo |
Koordinate: 41° 25′ 23" SGŠ, 20° 35′ 15" IGD

**Dolgaš** (mak. *Долгаш*) je naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u zapadnom delu države. Dolgaš pripada opštini Centar Župa.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Dolgaš je smešteno u krajnjem zapadnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Albanijom (3 km zapadno). Od najbližeg većeg grada, Debra, naselje je udaljeno 26 km južno.

**Reljef**: Dolgaš se nalazi u oblasti Župa, na zapadnim padinama planine Stogovo. Istočno od naselja se nalazi glavno bilo planine, dok se zapadno tlo spušta u dolinu Crnog Drima, koja je u ovo delu pregrađena, pa je tu obrazovano veštačko Debarsko jezero. Nadmorska visina naselja je približno 830 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Dolgaš je imao 123 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Turci (Torbeši) (100%).

Većinska veroispovest u naselju je islam.

Vidi još
--------

* Opština Centar Župa

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* Stranica „Moj Savetnik" - Opština Centar Župa Arhivirano 2013-09-27 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Centar Župa |
| --- |
| **Centar Župa** • 
Bajramovci •
Balanci •
Breštani •
Broštica •
Vlasići •
Golem Papradnik •
Gorenci •
Gornji Melničani •
Dolgaš •
Donji Melničani •
Evla •
Elevci •
Žitineni •
Kočišta •
Kodžadžik •
Mali Papradnik •
Novak •
Osolnica •
Odžovci •
Pareši •
Pralenik •
Crno Boci |  |
Dolenjska
**Dolenjska** je područje u jugoistočnoj Sloveniji koje se proteže od Ljubljanske kotline do granice s Hrvatskom (u području Žumberka). Na istoku se proteže do Save, a na zapadu do Kupe. Povijesno je Dolenjska, zajedno s Gorenjskom i Notranjskom, pripadala Kranjskoj, a danas je neslužbena pokrajina u Sloveniji

Uža Dolenjska je kraj uz rijeku Krku i njezine pritoke. U širem smislu pridružuje joj se i Bela krajina, kraj oko Temenice i Mirne, Suha krajina te područje Kočevja s Dobrepoljskim, Ribničkim i Kočevskim poljem. U tom raznolikom kraju susreću se značajke triju zemljopisnih područja: Alpi, Panonske nizine i Dinarskoga gorja.

Gospodarsko i kulturno središte Dolenjske je Novo Mesto, a veća su mjesta još Kočevje, Grosuplje, Krško, Brežice, Trebnje, Črnomelj, Semič i Metlika.

Dolenjska je područje s najviše dvoraca i gradina (utvrda) na slovenskom prostoru, od kojih su se mnogi smjestili na brežuljcima oko rijeke Krke.

Vanjske poveznice
-----------------

* Dolenjska

| * p
* r
* u
Slovenske pokrajine |
| --- |
| Neslužbene pokrajine | Gorenjska • Štajerska • Prekmurje • Koruška • Notranjska • Primorska • Dolenjska | Zastava Slovenije |
| Statističke regije | Gorenjska • Goriška • Jugoistična Slovenija • Koruška • Notranjsko-kraška • Obalno-kraška • Središnja Slovenija • Podravska • Pomurska • Savinjska • Donjoposavska • Zasavlje |
| Historijske pokrajine | Goriška • Koruška • Kranjska • Štajerska • Istra • Trst |
**Difil** (grč. Δίφιλος, rođen u Sinopi između 360. i 350. pne. umro u Smirni početkom 3. veka pne.) bio je jedan od istaknutih predstavnika nove atičke komedije. 

Najveći deo života proveo je u Atini, gde je napisao oko 100 komedija i tri puta odneo pobedu na lenejskim dramskim takmičenjima tokom. Poznato je oko 60 naslova, većinom tipičnih za novu atičku komediju. Naslovi nekoliko komada upućuju na mit (npr. *Danaide*, *Tezej*), ali se ne mora u svim slučajevima raditi o travestiji mita karakterističnoj za srednju atičku komediju: neke komedije su možda nazvane po liku koji se šegači imitirajući nekog mitskog heroja, a neke po božanskom liku koji izgovara prolog (npr. *Junak*). Neobičan je naslov komedije Αἱρησιτείχης *(Osvajač zida)*, koja je za drugu produkciju preimenovana u Στρατιώτης *(Vojnik)*. Ima dosta zanimljivih fragmenata: u jednom se Euripid naziva "pozlaćenim" (frg. 60), što ukazuje istovremeno na nežno podsmevanje i Difilovo divljenje; u drugom fragmentu kuvaru je važno iz kojih zemalja dolaze gosti (frg. 17); Arhiloh i Hiponakt anahrono su prikazani kao Sapfini ljubavnici (frg. 70 i 71); daje se živ opis neke neprivlačne žene (frg. 91). Difilov je stil bio jednostavan i prirodan, a njegov jezik uglavnom atički. Veliku je pažnju posvećivao metrici i navodno je otkrio novu vrstu stiha. 

Pisci rimske palijate obilato su se ugledali na Difila. Plautova drama *Konopac* *(Rudens)* prerada je Difilove komedije, Difilov komad *Kockari* (Κληρούμενοι) poslužio je za Plautovu *Kasinu* *(Casina)*, komad *Ljudi što umiru zajedno* (Συναποθνῄσκοντες) bio je uzor za izgubljenu Plautovu komediju *Commorientes* (Terencije odatle uzima jednu scenu u svojoj *Braći*, koju je Plaut izostavio), a moguće je i da je Plautova *Vidularia* nastala po uzoru na Difilov *Splav* (Σχεδία). Premda je Plaut možda značajno zadirao u Difilove originale, određene odlike zajedničke svim rimskim palijatama mogu se pripisati ovom pesniku: naklonost živim teatralnim detaljima, sa jasno suprotstavljenim scenama i sa donekle manje osetljivom karakterizacijom no što je ona Menandrova.
Koordinate: 41° 25′ 42" SGŠ, 22° 05′ 44" IGD

**Donji Disan** (mak. *Dolni Disan*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Donji Disan je naselje u okviru opštine Negotino.

Prirodni uslovi
---------------

Donji Disan je smešten u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Kavadaraca, naselje je udaljeno 10 kilometara istočno.

Naselje Donji Disan se nalazi u istorijskoj oblasti Tikveš. Selo je smešteno u dolini reke Vardar, u južnom delu Tikveške kotline. Naselje je položeno na približno 300 metara nadmorske visine, u bregovitom području Vitačevo. 

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Donji Disan je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 931 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (97%), a ostalu su mahom Turci. Početkom 20. veka pretežno stanovništvo bili su Turci, koji su posle Prvog svetskog rata iselili u maticu, a na njihovo mesto došli su preci današnjih stanovnika.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* negotino.gov.mk Zvanična stranica opštine Negotino

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Negotino |
| --- |
| **Negotino** • 
Brusnik •
Vešje •
Vojšanci •
Gornji Disan •
Donji Disan •
Dubrovo •
Janoševo •
Kalanjevo •
Krivolak •
Kurija •
Lipa •
Pepelište •
Pešternica •
Timjanik •
Tremnik •
Crveni Bregovi •
Džidimirci •
Šeoba |  |
**Tvornica željezničkih vozila Gredelj *d.o.o.*** (skraćeno ***TŽV Gredelj***) utemeljena je 1894. godine kao glavna radionica Mađarskih državnih željeznica za popravak i glavni pregled parnih lokomotiva. Danas najveći dio svoje proizvodnje TŽV Gredelj realizira za Hrvatske željeznice. 

TŽV Gredelj bavi se projektiranjem i proizvodnjom svih vrsta vagona, tramvajskih vozila, okretnih postolja, sanduka električnih lokomotiva, posuda pod tlakom, vretenastih dizalica raznih nosivosti, otkivaka svih oblika i kakvoće, odljevaka sivog lijeva i obojenih kovina, doknadnih dijelova za željeznička vozila, samohodnih vozila za brušenje tramvajskih tračnica i dr, remontom i održavanjem dizelskih i električnih lokomotiva, dizel-motornih i elektromotornih vlakova, putničkih, službenih i poštanskih vagona, teretnih vagona, teških motornih drezina, konih uređaja i opreme, posuda pod tlakom, vretenastih dizalica, alatnih strojeva i tramvajskih vozila.

Povezano
--------

* Crotram
* Janko Gredelj

Vanjske veze
------------

* Službene stranice
**Željko Weiss** (Lukač, 26. 6. 1951), dugogodišnji predsjednik Židovske općine Virovitica (ŽOV).

Biografija
----------

Željko Weiss je rođen u Lukaču kraj Virovitice 26. 6. 1951 u porodici Marka i Zdenke Weiss. Otac Marko je tijekom Drugog svjetskog rata preživio Holokaust kao jedini član svoje porodice. Željko je prvih pet razreda osnovne škole pohađao u rodnom mjestu, a od petog do osmog razreda pohađao je osnovnu školu u Virovitici. Po završetku osnovne škole uputio se u Zagreb gdje je 1970 završio srednju tehničku školu, smjer slabe struje. Nakon toga zaposlio se na Institutu Ruđer Bošković u Zagrebu. Paralerno, uz posao, upisao je i studirao Studije privredne informatike na Fakultetu organizacije i informatike u Varaždinu. Apsolvirao je 1973 godine. Iste godine započeo je služenje redovnog vojnog roka u [[Jugoslavenska narodna armija|Jugoslavenskoj narodnoj armiji (JNA). Nakon odsluženje vojnog roka, Željko se zaposlio u zagrebačkom poduzeću Ferimport gdje je radio kao viši tehnički referent tj. zastupnik tvrtki inozemnih poduzeća proizvođača medicinske opreme. 1989 godine vratio se sa porodicom u Viroviticu. Od 2002 do 2013 godine bio je predsjednik ŽOV-a, funkciju koju je preuzeo od svoga oca Marka Weissa. Za vrijeme predsjedanja ŽOV-om bio je aktivan u radu "Koordinacije Židovskih općina Hrvatske". 2011 izdao je knjigu "Židovi Virovitice i okolice 1790. - 2011." o povijesti židovske zajednice u Virovitici. 2013 iznio je svoje mišljenje o tome tko može, a tko ne može biti član ŽOV-a. Željko se ne slaže sa time da članovi ŽOV-a mogu biti sami Židovi, što je u duhu židovske tradicije, nego je mišljenja da ŽOV mora biti liberalna jer živimo u 21. vijeku. Po tom pitanju došao je u konflikt sa dr. Ognjenom Krausom, predsjednikom Židovske općine Zagreb (ŽOZ). Željko Weiss sa suprugom Ivankom ima sina Željka i kći Danielu. Njegov brat Ljubo je aktualni predsjednik ŽOV-a.

Djela
-----

* *Židovi Virovitice i okolice 1790. - 2011.*, Virovitica 2011

Literatura
----------

* Weiss, Željko (2011). *Židovi Virovitice i okolice 1790. - 2011.*, Virovitica: Židovska općina Virovitica. ISBN 987-953-56589-0-0 Uneseni ISBN nije važeći.
*Za ostale upotrebe, v. Troja (razvrstavanje).*
**Troja**, ili **Ilij** (starogrčki: Τροία [*Troía*] ili Τροίας [*Troías*], ili Ίλιον [*Ílion*] ili Ίλιος [*Ílios*]; latinski: *Troia*, ili *Ilium*; turski: *Truva* ili *Troya*), je legendarni grad i poprište Trojanskog rata, koji je dijelom opisan u Homerovoj *Ilijadi*, epskoj pjesmi na starogrčkom sastavljenoj u 9. ili 8. stoljeću pne.

Osim toga, Troja je ime jednog arheološkog nalazišta na navodnoj lokaciji homerske Troje u Maloj Aziji, danas u sjeverozapadnoj Turskoj, u blizini morske obale jugozapadno od Dardanela pod planinom Idom. 

Pod vladavinom rimskog cara Augusta sagrađen je novi grad *Ilium* na mjestu koje su mnogi smatrali lokacijom legendarnog Ilija. Grad je cvao do utemeljenja Konstantinopola, a pod Bizantom je propadao. Rimski grad Celeia (današnje Celje u Sloveniji) neki su pisci nazivali *Troia secunda* ("druga Troja").

Njemački je arheolog Heinrich Schliemann iskapao u tom području u 1870-ima. Kasnija su iskapanja otkrila više gradova sagrađenih u različitim razdobljima. Jedan od ranijih gradova (Troja VIIa) često se navodi kao homerska Troja, ali ta je tvrdnja i dalje sporna.

Schliemannov najspektakularniji nalaz je bio t.zv. Prijamovo blago (tako ga je nazvao sam Schliemann). Ali još u vrijeme njegovog života su se pojavile prve naznake da bi zlatno blago moglo biti oko 1.000 starije nego što je Schliemann pretpostavljao.

Novija iskapanja su pronašla tragove puno starijeg naseljavanja tog područja koja sežu u 5 tisuća godina pne.

***Troja*** na Wikimedijinoj ostavi
**Čista Mlaka** je naselje u općini Rugvica, Zagrebačkoj županiji.

Zemljopis
---------

Smješteno je oko 18 km istočno od Zagreba većim dijelom uz županijsku cestu Ivanja Reka-Rugvica-Dugo Selo, nedaleko od rijeke Save na 103 m nadmorske visine. Pripada zagrebačkoj aglomeraciji. Od Rugvice je udaljeno 5 km, od Ivanje Reke 6 km, a od Dugog Sela 10 km. Naselje pripada katoličkoj župi Uznesenja Blažene Djevice Marije sa sjedištem u Savskom Nartu u dugoselskom dekanatu Zagrebačke nadbiskupije.

Stanovništvo
------------

U naselju po popisu stanovništva iz 2001. god. živi 488 stanovnika u 126 kućanstava. Prosječna godišnja stopa rasta stanovništva je 7.40% (1991.-2001.. Žena je 45.9%, a muškaraca 54.1%.

Broj stanovnika:

* 1981:75 (20 kućanstava)
* 1991:237
* 2001:488 (126 kućanstava)

Povijest
--------

Ne postoji dovoljno podataka o povijesti Čiste Mlake. Po konfiguraciji tla vidljivo je kako je tu bila mlaka pa je po tome i naselje dobilo ime. Nekada je selo imalo i podrugljivo ime "Osranec", no danas je to gotovo zaboravljeno. Naselje je od sredine 19 stoljeća u sastavu kotara Dugo Selo, od 60-ih prošlog stoljeća u općini Dugo Selo, a od 1993. god. u sastavu općine Rugvica. Naselje se zbog povoljnog smještaja, odnosno blizine grada Zagreba početkom 80-ih godina 20. st. počinje intezivno naseljavati stanovništvom iz svih krajeva Hrvatske i Bosne i Hercegovine, a poglavito tijekom Domovinskog rata.

Gospodarstvo
------------

Gospodarska osnova u manjoj mjeri je poljodjelstvo i stočarstvo, vađenje šljunka i ugostiteljstvo (ne značajno). 

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Rugvica |
| --- |
| Čista Mlaka • Črnec Dugoselski • Črnec Rugvički • Donja Greda • Dragošička • Hrušćica • Jalševec Nartski • Ježevo • Nart Savski • Novaki Nartski • Novaki Oborovski • Obedišće Ježevsko • Oborovo • Okunšćak • Otok Nartski • Otok Svibovski • Preseka Oborovska • Prevlaka • Rugvica • Sop • Struga Nartska • Svibje • Trstenik Nartski |
**Danlí** je grad od 72,320i općina (municipio) od 214,566 stanovnika na jugu Hondurasa u Departmanu El Paraíso u kom je najveći, iako nije i njegov administrativni centar već je to Yuscarán.

Geografske karakteristike
-------------------------

Danlí leži u kotlini Jamastran okružen brdima i planinama, od kojih su najveće San Cristobal i Piedra de Apagüiz, zbog tog ga zovu *Grad u brdima* (Ciudad de las Colinas).
Od glavnog grada Tegucigalpe udaljen je stotinjak km istočno, a od nikaragvanske granice 35 km.

Historija
---------

Danlí je osnovao franjevački redovnik Fernando Espino - 1667. pod imenom *San Buenaventura*.
Od 1791. je sjedište parohije, od septembra 1820. konstituiran je kao općina pod imenom *Danlí*, a od 1843. ima status grada.

Danli je 1910. imao samo 8.477 stanovnika, da bi 2001. njihov broj narastao na 134.792.

Privreda
--------

Pored poljoprivrede (duhan, kukuruz, pšenica) i stočarstva za ekonomiju grada značajna je i tvornica cigara, koje se izvoze u Evropu i Sjedinjene Američke Države.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Honduras: Administrative Division*" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 4. 2019.
2. 1 2  „*Honduras*" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 4. 2019.
3. 1 2  „*Danli El Paraiso*" (španjolski). Xplorhonduras. Pristupljeno 12. 04. 2019.
4. 1 2 3  „*Mi Danlí*" (španjolski). Mi Danlí. Pristupljeno 12. 04. 2019.
5. 1 2  „*Danlí (Honduras)*" (španjolski). Ecured. Pristupljeno 12. 04. 2019.

Vanjske veze
------------

***Danlí*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Danlí* (`es`)
* *Mi Danlí* (`es`)
Cotehele i njegov italijanski vrt
Dvorište
**Cotehele** je veleposjednička kuća smještena u župi Calstock u Cornwallu. koja se smatra jednim od najbolje očuvanih primjera srednjovjekovne, odnosno tudorske arhitekture u Engleskoj. Smatra se da joj ime potiče od *Koesheyl*, kornijske riječi za potok. Počeo ju je graditi Sir Richard Edgecumbe 1485-89, da bi je dogradio njegov sin Sir Piers Edgecumbe u periodu 1489-1520. Vijekovima je ostala u posjedu porodice Edgecombe da bi je poslije kao spomenik kulture preuzela zaklada National Trust. 

Široj javnosti je poznata i kao lokacija na kojoj je godine 1966. sineast Trevor Nunn snimio vlastitu adaptaciju Shakespeareove predstave *Twelfth Night*.

Izvori
------

Eksterni linkovi
----------------

***Cotehele*** na Wikimedijinoj ostavi

* Cotehele information at the National Trust
* Cotehele Mill information at the National Trust
* English Heritage. „Detalji na listi baze podataka o građevinama (br. 60778)". *Images of England*.

Koordinate: 50°29′45″N 4°13′33″W﻿ / ﻿50.4959°N 4.2257°W﻿ / 50.4959; -4.2257
|  |
| --- |
|  |

**Ugaunija** (estonski: *Ugandi*, latinski: *Ungannia*, donjonjemački: Uggn) bila je histrorijska grofovija i regija 
na jugoistoku Estonije.

Pretpostavlja se da je površina te grofovije iznosila oko 3000 adramaa, to je bila drevna estonska mjera za površinu koja je odgovarala jednoj oranici, glavne utvrde bile su *Tarbatu* (današnji Tartu) i Otepää.

Prostirala se od istočne obale Jezera Võrtsjärv do zapadne obale Čudsko-pskovskog jezera, a to odgovara teritorijima današnjih estonskih okruga Võru, Põlva i polovicama okruga Tartua i Valge.

Ugaunija je prvi put dokumentirana u Henrikovoj Livonskoj kronici, kao zemlja podjeljena na dva okruga; Tarbatu i Valgatabalvet.
Ugaunija je prestala postojati 1224. nakon što je Teutonski viteški red zauzeo Estoniju, nakon tog je njen teritorij postao je domena biskupa od Tartua.

Tokom 15. - 16. vijeka ime Ugaunija počelo se koristiti i za krajeve južno od rijeke Emajõgi.

Na latvijskom je Ugaunija - odnosno Igaunija postala ime za cijelu Estoniju.

Izvori
------

1. 1 2 3   „Ugandi" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 6.10.2021.

Vanjske veze
------------

* *Ugandi* (`et`)
**Činjenice o Bronteu** (ital. *Fatti di Bronte*), također poznate i kao **Masakr u Bronteu** (ital. *massacro di Bronte*) je incident koji se zbio u ljeto 1860. godine u mjestu Bronte na otoku Sicilija tokom Pohoda hiljade koji je Giuseppe Garibaldi poduzeo protiv tadašnje burbonske vlasti za vrijeme Risorgimenta. Garibaldi je, kako bi na svoju stranu pridobio sicilijanske seljake, izdao proglas 2. juna kojim obećava da će im podijeliti zemlju koju su dotada držali plemići. Kako se vijest o proglasu širila Sicilijom, tako je u nizu sicilijanskih mjesta dolazilo do spontanih ustanaka protiv burbonske vlasti i sa njima povezanih plemića. Jednod od tih mjesta je bio i Bronte gdje je došlo do krvoprolića u kome je ubijeno najmanje 16 ljudi, uključujući lokalnog svećenika i nekoliko djece. Garibaldi je u to mjesto poslao generala Nina Bixia sa dva bataljona *crvenokošuljaša* sa zadatkom da zavedu red i mir. Bixio je tamo stigao 4. augusta. Iako je znao da su krivci za nasilje pobjegli, odlučio je da svejedno kazni krivce i dao je zarobiti 150 mještana i od njih slučajno odabrao 5 koje je prijekom sudu osudio na smrt i dao pogubiti. Događaji u Bronteu se smatraju najopskurnijim, ali i najkontroverznijim događajima Garibaldijevog pohoda na Siciliji te su dugo vremena bili zataškavani u italijanskoj historiografiji.

Književnik Giovanni Verga je ipak te događaje iskoristio da napiše roman pod naslovom *Liberta*, a godine 1971. je o tim događajima snimljen historijski film pod naslovom *Bronte: cronaca di un massacro che i libri di storia non hanno raccontato*.

Vanjske veze
------------

* „L'eccidio di Bronte, da Brigantaggio.net".
* „L'eccidio di Bronte, da agora.it". Arhivirano iz originala na datum 2007-09-30. Pristupljeno 2017-11-03.
* „L'eccidio di Bronte, da Brigantaggio.net".
* „Ricostruzione storica e proclami originali, da Bronteinsieme.it".
* „Recensione del film di Vancini, da Paleokastro.it".
**Sedef Avcı Kasabalı** (srpskohrvatski: ) (Istanbul, Turska - 22. siječnja, 1982.) je turska glumica i model. Sudjelovala je u mnogim televizijskim reklamama.
Poznata je po ulozi Bahar Tezcan u seriji *Ezelu* te kao Menekşe Doğantürk u seriji *Bijeg*.

Životopis
---------

Sedef je ranoj mladosti dvaput pobijedila na izborima ljepote. Izabrana je za Eliteov model 1997. godine u Turskoj, a 2001. godine svoju je zemlju predstavljala na svjetskom izboru za *Miss Universe* u Portoriku. Osim glume diplomirala je i ekonomiju.

Glumačku afirmaciju ponajviše je ostvarila ulogom Bahar, Ejšanine sestre u TV serijalu "Ezel". 
Svoj stas i izgled Sedef duguje i bosanskim korijenima. Esad Bajramović, djed s majčine strane, u Tursku je stigao iz Sarajeva za vrijeme Drugog svjetskog rata. Zemlju svojih predaka posjetila je tijekom snimanja, u svibnju 2008. godine. Posljednja epizoda serije *Bijeg* tri se dana snimala u Mostaru.

Osobni život
------------

Sedef je u braku s glumcem Kivançom Kasabalijem.

Filmografija
------------

### Televizijske uloge

| Godina | Naslov | Uloga |
| --- | --- | --- |
| 1997 - 2003. | Bit će ovako | Deniz |
| 2005 – 2006. | Burn čahura | Balım |
| 2007 - 2008. | Bijeg | Menekşe Doğantürk |
| 2008. | Kad lišće pada | Selin |
| 2009. | Ezel | Bahar Tezcan |
| 2010. | Umut Yolcuları | Aslı |
| 2011. | Mazi Kalbimde Yaradır | Müjgan |
| 2012. | Suskunlar |  |

### Filmske uloge

| Godina | Naslov | Uloga |
| --- | --- | --- |
| 2008. | Hayattan Korkma | Kardem |
| 2009. | Romantik Komedi | Esra |
|

Izvori
------

* (`en`) Sedef Avci na IMDb-u (`en`)
* (`en`)  Arhivirano 2009-08-30 na Wayback Machine-u
**Charles Salvatore "Chuck" Panozzo** (**Čak Panoco**; 20. septembar, 1948.) je američki bas gitarista. Panozzo je dugogodišnji član i osnivač grupe Styx, koju je osnovao sa svojim bratom blizancem, bubnjarom, Johnom Panozzom. Nakon tri decenije u sastavu grupe, Panozzo je napustio bend, ali povremeno i dalje nastupa sa njima.

Godine 2001. Panozzo je saopštio da je gej, kao i to da je HIV pozitivan. Panozzo učestvuje u kampanjama za podizavnje svesti o AIDS-u i kampanjama za LGBT ljudska prava. Godine 2006. u intervjuu za časopis *Frontiers* govorio je o svojoj odluci da se outuje. Naredne godine je objavio autobiografiju, *The Grand Illusion: Love, Lies, and My Life With Styx.*

Izvori
------

1. ↑  White, Dave. „The Grand Illusion - Love, Lies, and My Life with Styx". About.com. Pristupljeno 20.9.2010.

Vanjske veze
------------

* Službena stranica
* Chuck Panozzo - drugi website
* Video interju sa Chuckom Panozzom na sajtu AuthorViews

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 16669058
* LCCN: n2007002544
* ISNI: 0000 0000 4018 3500
* GND: 133152960
* MusicBrainz: aba1d23b-6c2c-459c-b4ea-60281d57834e
* NKC: ola2002152253

 |
Koordinate: 42° 02′ 46" SGŠ, 21° 20′ 46" IGD

**Vučji Dol** (mak. *Volkovo*, ranije *Vuči Dol*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Vučji Dol je naselje u okviru opštine Đorče Petrov, koja čini krajnji zapad Grada Skoplja.

Vučji Dol ima veliki značaj za srpsku zajednicu u Republici Makedoniji, pošto Srbi čine manjinu u naselju. Mesni Srbi i dalje koriste stariji naziv naselja, koji je promenjen pošto nije bio u skladu sa zvaničnim makedonskim jezikom (sh. *Vuk* = mak. *Volk*).

Prirodni uslovi
---------------

Vučji Dol je smešteno u severnom delu Republike Makedonije. Naselje je danas sastavni deo (četvrt) grada Skoplja, je udaljen od središta grada 9 kilometara severozapadno.

Naselje Vučji Dol se nalazi u istorijskoj oblasti Skopsko polje. Selo je položeno u zapadnom delu Skopske kotline, koje je ravničarsko područje, na približno 290 metara nadmorske visine. Istočno od naselja protiče reka Lepenac.

Mesna klima je kontinentalna sa uticajem Egeja (žarka leta).

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Vučji Dol je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 6.750 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (92%), a manjina su Srbi (6%). Početkom 20. veka celo naselje, tada zasebno selo, bilo je isključivo naseljeno Srbima.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Grad Skoplje
* Opština Đorče Petrov

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinagpetrov.gov.mk Zvanična stranica opštine Đorče Petrov

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Đorče Petrov |
| --- |
| **Četvrti Skoplja** (**Đorče Petrov**  • Vučji Dol  • Novo Selo  • Orizari), **Prigradska naselja** (Gračani  • Kučkovo  • Nikištane  • Orman) |  |
**Westerham** je gradić od 3,368 stanovnika na jugoistoku Engleske u Grofoviji Kent.

Administrativno podpada pod Distrikt Sevenoaks.

Geografske karakteristike
-------------------------

Westerham leži na rijeci Darent koja izvire nešto južnijeu brdima pored grada.
Udaljen je oko 8 km zapadno od Sevenoaksa.

Historija
---------

Westerham je izrastao za srednjeg vijeka kao trgovište oko feudalnog dvorca koji je često mjenjao vlasnike. Željeznica je došla do grada 1881. ali je zatvorena nakon 80 godina rada 1961.

Najveći poslodavac bila je pivovara *Black Eagle*, koja je bankrotirala 1950. Otad je poslovala kao vlasništvo kompanije *Taylor Walker*, sve do 2004. kad je u njenom starom pogonu otvorena nova pivovara Westerham.

Poznati sugrađani
-----------------

Winston Churchill kupio je 1924. vilu sa imanjem Chartwell koju je koristio do kraja svog života.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: South East England" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 03. 2017.
2. 1 2  „*Heritage timeline*" (engleski). Visit Westerham. Pristupljeno 13. 03. 2017.
3. ↑  „*Places of Interest Nearby*" (engleski). Westerham Town. Arhivirano iz originala na datum 2017-01-07. Pristupljeno 13. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Westerham*** na Wikimedijinoj ostavi

* Westerham Arhivirano 2017-07-09 na Wayback Machine-u (`en`)
Ovo je članak o rimskom konzulu.  Za rimskog pretora, v. Servius Sulpicius Galba (praetor).  Za rimskog cara, v. Galba.  
**Servije Sulpicije Galba** (*Servius Sulpicius Galba*, 2. vijek pne.) bio je rimski vojskovođa i političar. Karijeru je započeo za vrijeme trećeg makedonskog rata 168. pne. kao vojni tribun pri čemu je došao u sukob s Emilijem Paulom Makedoncem. Godine 151. pne. je postao pretor te poslan u Hispaniju da uguši ustanak Keltibera. Nakon što je to učinio krenuo je na zapad protiv Luzitanaca, koji su ga porazili njegovu nediscipliniranu vojsku i natjerali je da se skloni u zimske kvartire.

Galba je, međutim, na proljeće 150. pne. krenuo u novi pohod te je opustošio zemlju Luzitanaca. Oni su tada Galbi poslali izaslanstvo, obećavši da će ubuduće poštovati sporazume sklopljene s Rimom i moleći mir. Galba se tada pravio da razumije njihovu situaciju, odnosno opravdanja kako ih je na pljačkaške pohode protiv rimskih teritorija tjerala neimaština. Stoga im je predložio da napuste svoje domove odnosno presele se na plodna područja koja će im Galba udijeliti. Oni su to prihvatili, okupivši se u tri velike grupe zajedno sa ženama i djecom. Galba je, međutim, to iskoristio da sve tri grupe opkoli s vojnicima te ih je masakrirao. Jedan od rijetkih luzitanskih vođa koji je izbjegao masakru bio je Virijat koji će godinama kasnije biti uspješni vođa ustanika protiv Rima.

Vijesti o Galbinom činu su došle do Rima, gdje su izazvala zgražanje zbog krajnje podlosti. Protiv Galbe je istupio državnik Katon Stariji, a tribun Lucije Skribonije Libon organizirao suđenje pred narodnom skupštinom. Galba se uopće nije branio od optužbe nego dovođenjem žene i djece htio izazvati samilost kod sugrađana. Na kraju je oslobođen optužbe, što antički izvori tumače masovnom i bezočnom potkupljivanju.

Galba je godine 144. pne. izabnran za konzula, ali nije krenuo u planirani pohod protiv Virijata, zato što se nije mogao dogovoriti s kolegom Lucijem Aurelijem Kotom tko će ostati u Rimu. Zato je umjesto njih poslan Kvint Fabije Maksim Emilijan, koji je bio konzul prethodne godine.

V. također
----------

* Sulpicia (gens)
**Čilipi** (prethodno **Donja Gora**), mjesto u općini Konavle, u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, koje leži uz jugozapadni rub Konavoskog polja, 22 km udaljeni od Dubrovnika a samo 5 km od mjesta Cavtata. Poznati su po Zračnoj luci Čilipi, poznatijoj kao Zračna luka Dubrovnik, kao i po nedjeljnim susretima i čuvenom narodnom folkloru kada se na glavnom trgu zvanom Precrkva, okuplja velik broj turista.

Povijest
--------

Čilipi su 1426. ušli u sastav Dubrovačke Republike, te su tada dobili status naseljenog mjesta. Tijekom rata u Hrvatskoj u periodu između 1991. i 1992. za vrijeme srpsko-crnogorske agresije gotovo je cijelo selo bilo spaljeno a stanovnici prognani. Selo je oslobođeno od agresora u jesen 1992. iako je rat ostavio teške posljedice i oštećenja povijesne baštine.

Stanovništvo
------------

U Čilipima prema popisu stanovnika iz 2011. godine živi 933 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Izvori
------

1. ↑  - Popis stanovnika 2011. godine
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Čilipi** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Konavle |
| --- |
| Brotnice • Cavtat • Čilipi • Drvenik • Duba Konavoska • Dubravka • Dunave • Đurinići • Gabrili • Gruda • Jasenice • Komaji • Kuna Konavoska • Lovorno • Ljuta • Mihanići • Mikulići • Močići • Molunat • Obod • Palje Brdo • Pločice • Poljice • Popovići • Pridvorje • Radovčići • Stravča • Šilješki • Uskoplje • Vitaljina • Vodovađa • Zastolje • Zvekovica |
**Činč** je beogradski bend koji su 2001. osnovali Đorđe Ilić i Luka Stanisavljević koji su par godina pre toga svirali zajedno pod imenom **Čudan Šimijev Bend**. Grupi se kasnije priključuju Irena Vanić (2003) i Srđan Stojanović (2004). Činč odlikuju čudni tekstovi, sofisticirane melodije i osobeno scensko ponašanje. Uz naziv grupe često stoji i apozicija *ugledni beogradski bend*.

Grupa često nastupa u kulturnim centrima, bibliotekama, galerijama, radio stanicama i u beogradskoj Botaničkoj bašti. Činč je sarađivao i svirao s umetnicima, performerima i multimedijalnim umetnicima kao što su Jošio Mačida (町田 良夫 *Yoshio Machida*), Marko Brecelj (eks-Buldožer), Saša Marković Mikrob, strip-radionica „Šlic", Ilegalni poslastičari, Kornet, i drugi.

Istorija
--------

U intervjuu Arhivirano 2008-02-15 na Wayback Machine-u za Amorfon koji je u junu 2004. dao Luka Stanisavljević kaže da su on i Đorđe Ilić zajedno svirali deset godina. Počeli su kao pank bend, da bi prešli na neku vrstu *mančesterskog stila* sa tragovima *novog američkog roka*. Na početku su imali i bubnjara ali ih je on napustio. Umesto da traže drugog, počeli su da sviraju svoje pesme u akustičnom stilu. Kako im se novi zvuk dopao, Đorđe je prešao na akustičnu gitaru, a Luka je počeo da vežba pravljenje žičanih aranžmana. Nakon toga počeli su da prave koncerte na tihim mestima kao što su biblioteke.

Irena Vanić je Luku i Đorđa već poznavala preko Horkestra, gde su zajedno pevali. Godine 2002. pozvali su je da gostuje u bendu, a kako im se njeno pevanje dopalo, od 2003. postaje stalni i pretežno glavni vokal. Irena je upoznala violinistu Srđana Stojanovića s ostatkom benda, kome se priključio 2004. godine.

Diskografija
------------

Činč: 

|  |
| --- |
| Mornar Popeče |
|  |
| Pesma je prvi put objavljena 2003. na albumu Ponašanje. Ovo je verzija iz 2007. godine iz zbirke pop i rok pesama *Šta treba maloj deci* |

**Albumi:**

* Osečev sjaj — prvo izdanje Škart, Beograd, 2001, reizdanje Amorfon, Tokio, 2004.
* Ponašanje — objavila kuća Templum, Skopje, 2003, reizdanje Listen Loudest, Zagreb, 2007.
* Polyphonic Poetry — objavio Amorfon, Tokio, 2006.

**Učešće na kompilacijama:**

* Music for Baby — objavio Amorfon, Tokio, 2004
* 11. bombardiranje Njujorka— objavio Listen Loudest, Zagreb, 2007.
* Šta treba maloj deci — objavio Kornet, Beograd, 2007.

Članovi benda
-------------

* **Luka Stanisavljević** — bas, gitara, glas, matrice
* **Đorđe Ilić** — gitara, glas, perkusije
* **Irena Vanić** — glas
* **Srđan Stojanović** — violina, perkusije, glas

Veze
----

* Nova srpska scena

Spoljašnje veze
---------------

***Činč*** na Wikimedijinoj ostavi

* — Zvaničan vebsajt
* www.myspace.com/cincplug — *MySpace* audio prezentacija
* www.myspace.com/cinc — *MySpace* video prezentacija
**Četiri Horusova sina** Imset, Duamutef, Hapi i Kebehsenuf bili su bogovi zaštitnici mumija, a pomagale su im moćne božice. Božice koje su im pomagale su bile Izida, Neftis, Neit i Selkis. Majka tih sinova je Izida, ili Hathor. 

Likovi četvorice bogova često su se stavljali kao zaštitnici na poklopcima Kanopskih vaza, u kojima su se čuvali svi unutrašnji organi (osim srca) jer je ono za Egipćane predstavljalo središte misli i osjećaja.

Opisi bogova
------------

Imset ima ljudsku glavu. On je bog juga i zaštitnik jetre. Štitila ga je Izida, koja je majka četvorici bogova, što je bizarno jer im je Horus otac. Ipak, možda im je majka Hathor, jer je postojala svčanost vjenčanja Horusa i Hathor. Izida je pomagala Imsetu tako da je štitila nožni dio mrvatčkog kovčega. Duamutef ima glavu šakala, pa podsjeća na Anubisa, s kojim je u rodu (Anubis mu je stric). Bog je istoka, zaštitnik trbuha. Štiti ga Neit, božica ratovanja. Hapi ima glavu majmuna, babuna. Bog je sjevera, zaštitnik pluća. Štiti ga Neftis, koja čuva glavu mrtvaca. Hapi se često miješa s Hapyjem, bogom Nila i voda. Kebehsenuf ima glavu jastreba, pa podsjeća na svog oca, zato što su sokol i jastreb srodne ptice grabežljivice. Bog je zapada, čuvar crijevnih organa, štiti ljude od crijevnih bolesti.

Izvori
------

1. ↑  „*Sons of Horus*" (engleski). Land of Pyramids. Pristupljeno 19.9. 2020.

Vanjske veze
------------

***Četiri Horusova sina*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sons of Horus* (`en`)

| * p
* r
* u
Egipatska božanstva |
| --- |
| 
Nun •
Naunet •
Amon •
Amaunet •
Huh •
Kek •
Atum •
Ra •
Šu •
Tefnut •
Geb •
Nut •
Oziris •
Izida •
Set •
Neftis •
Anubis •
Thoth •
Horus •
Hathor •
Četiri Horusova sina •
Ptah •
Sekhmet •
Nefertem •
Bast •
Dvije dame •
Neit •
Seshat •
Meretseger •
Ma'at •
Hnum •
Min •
Sobek •
Selkis •
Hapy •
Tawaret •
Bes •
Apop •
Ammut •
Sfinga •
Heket •
Anuket •
Satis •
Mafdet
 |
**Đorge Ivanov** (mak. *Ѓорге Иванов*; Valandovo, 2. maj 1960) je predsednik Republike Makedonije. Pre stupanja na dužnost bio je profesor Pravnog fakulteta u Skoplju. Za predsednika je izabran na predsedničkim izborima aprila 2009. uz podršku stranke VMRO-DPMNE. Na položaj predsednika Makedonije stupio je 12. maja 2009.

Biografija
----------

Osnovnu i srednju školu je završio u rodnom Valandovu. Do 1990. je bio aktivista Saveza socijalističke omladine Jugoslavije.

Godine 1995. je izabran za asistenta na Pravnom fakultetu u Skoplju, a 1998. za docenta na predmetima političke teorije i politička filozofija. Sledeće godine je izabran za gostujućeg profesora na postdiplomskim studijama za jugoistočnu Evropu na Univerzitetu u Atini. Od 2000. godine je član Saveta direktora za evropske postdiplomske studije za demokratiju i ljudska prava na Univerzitetu u Bolonji i koordinator na kursu za demokratiju, koja se izvodi na Univerzitetu u Sarajevu. Od 2001. godine je rukovoditelj na političkim studijama pri Pravnom fakultetu u Skoplju. Godine 2002. je izabran za vanrednog profesora, a 2008. je izbran za redovnog profesora. Od 2004. do 2008. bio je prodekan Pravnog fakulteta, a od 2008. godine je predsednik Odbora za akreditacija visokog obrazovanja Republike Makedonije.

Đorge Ivanov je bio predsednički kandidat konzervativnne partije VMRO-DPMNE na predsedničkim izborima 2009. u Makedoniji, koji su se održali 22. mart 2009. Iako je predložen za kandidata od vladajuće partije VMRO-DPMNE, on nije član partije.

Spoljašnje veze
---------------

***Đorge Ivanov*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Predsjednici Severne Makedonije |
| --- |
| 
* Kiro Gligorov (1991—1995)
* Stojan Andov (v. d. 1995)
* Kiro Gligorov (1995—1999)
* Savo Klimovski (v. d. 1999)
* Boris Trajkovski (1999—2004)
* Ljupčo Jordanovski (v. d. 2004)
* Branko Crvenkovski (2004—2009)
* Đorge Ivanov (2009—)
* Stevo Pendarovski (2019 -) (izabran)

 |  |
Forma Urbis Romae, tlocrt grada Rima urezan u kamenu u mjerilu 1:240, izvorno se nalazio u Vespazijanovu Hramu Mira. Izrađen je početkom 3. vijeka. 
**Tlocrt** je naziv za crtež pojedinih etaža građevnog objekta projiciranjem njegovih kota na papir ili koju drugu ravnu plohu (npr. kamena ili metalna ploča). U širem značenju riječi, pojam tlocrt se odnosi ne samo na zasebne objekte, već i na prikaz kota prizemnih etaža većih arhitektonskih sklopova, od pojedinih sektora do prikaza čitavog naselja.

Projektiranje složenijih zgrada i arhitektonskih sklopova od samoga je početka zahtijevalo detaljnu prethodnu skicu, pa su graditelji uz presjeke i skice arhitektonskih i dekorativnih detalja, vjerojatno još od 4. milenija pne. izrađivali i tlocrte. 
Tlocrt je, naime, najvažniji od svih nacrta. U baroku su značajniji graditelji posjedovali kolekcije tlocrta svojih i tuđih građevina. U 19. vijeku standardizirana su mjerila tlocrta za izvedbu zgrada: 

* situacioni tlocrt - 1:500
* detaljni tlocrt - 1:200
* urudžbeni tlocrt - 1:100
* izvedbeni tlocrt - 1:50

  

Od tada je ustaljeno i označavanje detalja kao što su različite boje za pojedine vrste građevnog materijala, znakovi za pojedine vrste instalacija i dr. Tlocrt nastao prigodom snimanja već postojećih objekata naziva se *naknadni*.

Bilješke
--------

1. ↑  Pescarin 2003. str. 49.
2. ↑  Šenoa 1964. str. 431.
3. ↑  Müller/Vogel 1999, str. 17.
4. ↑  Šenoa 1964. str. 431.

Literatura
----------

* Müller/Vogel 1999 - Werner Müller; Gunther Vogel: Atlas arhitekture 1, preveo Milan Pelc, Zagreb, 1999.
* Pescarin 2003 – Sofia Pescarin: Rome, Vercelli, 2003.
* Šenoa 1964 – Zdenko Šenoa: Tlocrt, Enciklopedija likovnih umjetnosti, sv. 4, Zagreb, 1966.
| Tlemsensko gorje |
| --- |
| Dio Tel Atlasa |
| Pogled na planinePogled na planinePogled na planine |
| Dužina masiva: | 27,6 km |
| Širina masiva: | km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | Tenouchfi (1792 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Alžir |

**Tlemcensko gorje** je planinski masiv na sjeverozapadu Alžira u pokrajini Tlemsen.

Geografija
----------

Tlemcensko gorje se proteže od jugozapada prema sjeveroistoku u dužinu od 27,6 kilometara. Velik dio masiva površine 98 532 hektara proglašen je 2016. rezervatom biosfere, na istoj površini nalazi se i Nacionalni park Tlemsen.

U masivu ima dosta arheoloških nalazišta, kulturnih spomenika, a živi 191.544 stanovnika koji se većinom bave poljoprivredom.

U Tlemcenskom gorju vlada polupustinjska klima, a geološki je kras pun pećina i litica.

Najviše planine masiva su Tenouchfi (1792 m), Toumzayet (1786 m) i Mderba (1693 m).

Izvori
------

1. 1 2  „*Tlemcen*" (engleski). Peakery. Pristupljeno 30. 1. 2020.
2. 1 2 3 4  „*Tlemcen Mountains*" (engleski). UNESCO. Pristupljeno 30. 1. 2020.

Vanjske veze
------------

* *Tlemcen* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 234333993

 |
**Cromarty** (engleski: *Cromarty Firth*, škotsko-gelski *Caolas Chrombaidh*) je morski zaljev, rukavac puno većeg zaljeva Moray Firth na sjeveroistoku Škotske.

Geografija
----------

Cromarty leži u područnom vijeću Highland i razdvaja kopnene mase Easter Rossa od poluotoka Black Isle. Dubok je nekih 30 km od Dingwalla na njegovu dnu do rtova Sutors i Cromarty na njegovom ulazu.

Historija
---------

Dobra prirodna luka Invergordon, smještena na sjevernoj obali zaljeva, bila je važno i sigurno sidrište u oba svjetska rata, ali je zatvorena 1956. godine. U njoj se 1915. dogodila katastrofa kad je krstarica Natal nakon serije eksplozija potonula i sa sobom povukla na dno 405 mornara. Kasnije je utvrđeno da je uzrok bio slučajna eksplozija nestabilnog tipa baruta (kordita). Nakon tog su između 1926. i 1978. poduzeti brojni pokušaji da se olupina izvuče sa morskog dna jer je bila opasna za druge brodove.

Ekonomija
---------

Kada se počelo s ekspoatacijom nafte iz Sjevernog mora 1972. godine, u njoj je podignut pogon za izgradnju i popravak naftnih platformi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Cromarty Firth*" (engleski). The Gazetteer for Scotland. Pristupljeno 20. 1. 2015.

Vanjske veze
------------

***Cromarty Firth*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Cromarty Firth* na portalu Gazetteer for Scotland (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 240602422
* LCCN: sh92004809

 |
| **Xiping Jingliegong** (西平敬烈公) or**Xiping Huangong** (西平桓公) |
| --- |
| Porodično ime: | Zhang (張; zhāng) |
| Osobno ime: | Chonghua (重華, chóng huá) |
| Posthumno ime:(Jin) | Jinglie (敬烈, jìng liè)doslovno:"štovajući i postižući" |
| Posthumno ime:(interno) | Huan (桓, huán)"savjestan" |
|

**Zhang Chonghua** (張重華) (327–353), kurtoazno ime **Tailin** (泰臨), formalno **Vojvoda Jinglie od Xipinga** (西平敬烈公, posthumno ime od strane dinastije Jin) ili **Vojvoda Huan od Xipinga** (西平桓公, posthumno ime korišteno interno u Ranijem Liang) bio je vladar kineske države Raniji Liang. Bio je drugi sin Zhang Juna, vladara države, koji je prema njemu osjećao veliku naklonost; već 333. je 6-godišnjeg Zhanga imenovao krunskim princom, a 339. kada je imao tek 12 godina, dao mu i neke upravne ovlasti. Oca je naslijedio 346. ali se ispostavilo da ne posjeduje značajne vladarske vještine; iako je bio blag prema podanicima, više su ga zanimali životni užici od državničkih poslova. Zbog toga je već u prvoj godini vladavine Raniji Liang u iznenadnom napadu države Kasniji Zhao izgubila teritorije južno od Žute rijeke. Kada je između 349. i 351. država Kasniji Zhao kolabirala, država Raniji Liang to nije mogla ili htjela iskoristiti, te se poslije za neke od teritorija morala boriti sa državom Raniji Qin. Zhang Chonghua je umro 353. ostavivši prijestolje malodobnom sinu Zhang Yaolingu, koga je, međutim, brzo svrgnuo Zhangov brat Zhang Zuo.
**Zgrada Oficirskog doma u Travniku** nalazi se u u Gornjoj čaršiji, sa sjeverne strane rijeke Lašve, u središnjem dijelu Travnika, Bosna i Hercegovina. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika na sjednici održanoj od 1. do 4. decembra 2009. godine donijela je odluku da se zgrada proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija donijelo je u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry , Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo (predsjedavajuća).

Historija
---------

Tokom austrougarskog perioda , Gornja čaršija, odnosno područje zvano Luke nisu izgubile na značaju. Nova vlast je nastavila sa gradnjom značajnih objekata. Zgrada Oficirskog doma, objekti Nove kasarne, Željezničke stanice i Sreskog načelništva su objekti, izgrađeni od državnih sredstava Austro-Ugarske monarhije.

Oficirski dom izgrađen je 1906. godine za potrebe oficirskog doma i menze, između Velikog konaka (gdje su svoju rezidenciju imali bosanski namjesnici) na zapadu, i Malog konaka ( gdje su bili smješteni šerijatski suci) na istoku.

U periodu između dva svjetska rata dom imao je javnu namjenu. Nakon Drugog svjetskog rata predat je na upravljanje Jugoslavenskoj narodnoj armiji. Tokom 1950. godine porušen je Veliki konak na zapadu, i na tom mjestu 1952. godine izgrađen zapadni aneks u funkciji pozorišne i kino dvorane, u obliku i stilu izvornog dijela, sa obilježjima FNRJ. U dvorišnom dijelu su izgrađeni pomoćni objekti i ljetna pozornica. Godine 1964. općina Travnik preuzima dom, a 1972. preduzeće „Borac" i u njemu otvara ekskluzivni restoran.

Tokom zadnjeg rata u BiH (1992.-95.) dom je degradiran usljed neodržavanja, a 2004. godine preuzima ga preduzeće „Bajra" iz Travnika.

Regulacionim planom lokaliteta „Konak – Luke" , predviđa se izgradnja Velikog konaka, što podrazumijeva rušenje zapadnog krila Oficirskog doma.

Opis
----

Zgrada Oficirskog doma u Travniku je objekt pravougaonog tlocrtnog osnova dimenzija 51,69 m x 12,17 m, ukupne spratnosti prizemlje + potkrovlje. Ukupna visina do sljemena iznosi 10,23 m, a do krovne strehe 5,50 m. Sastoji se od istočnog i zapadnog krila koji su građeni u različitim vremenskim epohama.

Glavne fasade izvedene su u historicističkom maniru, dok su sporedna - zapadna i zapadni dio južne fasade znatno skromnije izvedbe.

Literatura
----------

* Hamdija Kreševljaković, Saraji ili dvori bosanskih namjesnika (1463-1878), knjiga III, Naše starine. Sarajevo: Zavod za zaštitu spomenika kulture, prirodnih znamenitosti i rijetkosti BiH
* M. Udovičić, Travnik u vrijeme austrougarske (1878-1918). Travnik: Arhiv Srednje Bosne u Travniku