| **Slova srpskohrvatske azbuke** |
| --- |
| Аа | Бб | Вв | Гг | Дд | Ђђ | Ее | Жж | Зз | Ии |
| Јј | Кк | Лл | Љљ | Мм | Нн | Њњ | Оо | Пп | Рр |
| Сс | Тт | Ћћ | Уу | Фф | Хх | Цц | Чч | Џџ | Шш |  |

**Vukova ćirilica** (**vukovica**), varijanta ćiriličnog pisma koje je razvio srpski lingvista Vuk Karadžić u prvoj polovini 19. veka. Sastoji se od 30 slova i fonetična je, odnosno svako slovo predstavlja odgovarajući glas. Prema prva dva slova ćiriličnog pisma (*az*, *buki*) naziva se **azbuka**. 

Vukova ćirilica je jedno od dva ravnopravna pisma srpskohrvatskog jezika. Danas je koriste Srbi, Bosanci i Crnogorci. Sličnu verziju ćirilice koristi makedonski jezik.

Istorija
--------

Vuk Karadžić
Krajem 18. vijeka književni srpski jezik je bio slavenoserbski, arhaični jezik sveštenstva i viših slojeva, teško razumljiv običnom narodu. Zapisivan je ruskom ćirilicom u kojoj nije bilo slova za neke glasove iz govornog jezika. Vuk je početkom 19. vijeka preduzeo reformu jezika i pisma vodeći se načelom *Piši kao što govoriš, a čitaj kao što je napisano*. Njegov cilj je bio da narodni, svima razumljiv jezik, postane književni i da rusko ćirilično pismo bude prilagođeno srpskom govornom jeziku i što jednostavnije za učenje. 

Vuk Stefanović Karadžić je 1818. godine sastavio novu srpsku azbuku vodeći se fonetskim pravilom da *jedno slovo predstalja jedan glas*. Vukova azbuka je sadržala samo slova za postojeće glasove, bez slova za glasove koji se ne koriste i bez dvoglasa. Vuk je iz ruske građanske azbuke, koja je u to vreme upotrebljavana i kod Srba, izostavio sva nepotrebna slova: **ю**, **й**, **ъ**, **ь**, **щ**, **я** i dr. a u svoju reformisanu azbuku uneo šest novih slova: **ћ**, **ђ**, **љ**, **њ**, **ј** i **џ**. Slovo **ћ** Vuk je uneo iz stare ćirilice; **ђ** mu je načinio Lukijan Mušicki prema **ћ**; **љ** je spojeno slovo od **л** i **ь**, **њ** je takođe spojeno slovo od **н** i **ь**; **ј** je uzeo iz latinice, a **џ** iz rumunske ćirilice.

Usled velikih otpora od strane crkvenih i građanskih krugova u Srbiji, kao zvanično pismo je priznata tek 1868. Za vreme Kraljevine Jugoslavije, bila je jedno od dva službena pisma, pored latinice. U Drugom svetskom ratu, ustaški režim je 21. aprila 1941. godine doneo „Zakonsku odredbu o zabrani ćirilice" na teritoriji NDH koja je ostala na snazi do kraja rata. Uspostavljanjem SFR Jugoslavije Vukova ćirilica doživljava svoj preporod - ona se kao jedno od dva ravnopravna pisma učila u svim školama "od Vardara do Triglava". Nakon raspada SFR Jugoslavije, Crna Gora je dodala dva nova slova Ś i Ź i time se odvojila od vukove ćirilice, iako se ova dva slova ne koriste u praksi.

Azbuka
------

Stara ruska ćirilica, pre Vukove reforme.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Ćirilica**Latinica**IPA* | А аA | Б бB | В вV | Г гG | Д дD | Ђ ђĐ | Е еE | Ж жŽ | З зZ | И иI | Ј јJ |
| *Ćirilica**Latinica**IPA* | К кK | Л лL | Љ љLJ | М мM | Н нN | Њ њNJ | О оO | П пP | Р рR | С сS | Т тT |
| *Ćirilica**Latinica**IPA* | Ћ ћĆ | У уU | Ф фF | Х хH | Ц цC | Ч чČ | Џ џDŽ | Ш шŠ |

Primer izgleda moderne srpske ćirilice.

Izvori
------

1. ↑  „Glas javnosti" - Pismo čuva naš identitet

Vidi još
--------

* Gajeva latinica
* Srpskohrvatski jezik