recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sumbat III** (gruzijski: ) (? - 1011) bio je gruzijski princ izd dinastije Bagrationi, odnosno njene loze u Tao-Klardžetiju. Poznat je kao posljednji suveren Klardžetija kojim je vladao od 993. do svrgavanja od strane gruzijskog kralja Bagrata III 1011.

Bio je sin Bagrata (u. 988), sina Sumbata II od Klardžetija. Na prijestolje Klardžetija je došao nakon smrti svog strica Davida II koji nije imao djece, a dijelio ga je sa svojim bratom Gurgenom. Sumbat Davitis-Dze, gruzijski kroničar vladavine Bagratida iz 11. vijeka, za obojicu koristi kraljevsku titulu – *klarjni khelmtsipeni* (კლარჯნი ჴელმწიფენი). Sumbat i Gurgen su vladali dijelom nasljedne bagratidske teritorije; kada je njihov daleki rođak III 1008. postao kralj ujedinjene Gruzije, ispočetka nisu bili pod njegovom vlašću. Godine 1011. ih je Bagrat pozvao na pregovore u zamak Panaskerti, gdje su na prevaru zarobljeni, potom odvedeni u zamak Tmogvi, i uskoro pogubljene. Njihove posjede je preuzeo Bagrat a naslijedili njegovi potomci. Djeca pogubljenih prinčeva – Bagrat, Sumbatov sin, i Demetre, Gurgenov sin – pobjegli su u Carigrad odakle su pokušavali vratiti vlast nad očevinom uz bizantsku pomoć, posljednji put 1032, ali bez uspjeha.

Izvori
------

1. ↑  Toumanoff, Cyril (1967). *Studies in Christian Caucasian History*, p. 498. Georgetown University Press.
Fenja i Menja za mlinom
**Fengi i Mengi**, odnosno **Fenja** i **Menja** su ličnosti iz nordijske mitologije, konkretno *Pjesme o Grottiju* ili *Grottasöngr*.

Taj mit/pjesma daju odgovor na pitanje "Zašto je more slano?". Jednom davno, u doba Kralja Frodija, živjela su dva ženska diva koje su radila u mlinu zvanom Grotti. Fengi i Mengi su bile jedina dva živa bića dovoljno jaka da okreću divovski mlinski kamen koji je magično proizvodio hranu i bogatstva za Frodijeve zemlje. Kralj ih je tjerao na naporan rad sa odmorom tako malim da bi im bio dovoljan samo da zapjevaju pjesmu. Jedne noći, ljute i iscrpljene, zapjevale su pjesmu sa magicnom kletvom koja je prouzročila Frodijevu smrt. Zemlja je dobila novog kralja Mysinga koji je natjerao Fengi i Mengi da rade iscrpljujuće kao i prije, ali ovaj put na mrvljenju soli. Namrvile su je toliko da se je cijeli ocean napunio solju.

Eksterni linkovi
----------------

* Gróttasöngr in Old Norse from «Kulturformidlingen norrøne tekster og kvad» Norway.
* The text in Old Norse Arhivirano 2007-03-11 na Wayback Machine-u
* Grottasöngr (Old Norse) Arhivirano 2009-03-05 na Wayback Machine-u
* Grottasöngr (English) Arhivirano 2009-03-05 na Wayback Machine-u
Za ostale osobe s istim imenom, v. Farnak I.
Brončani štit s imenom kralja *Farnaka*, Getty Villa (80.AC.60)
Farnak I od Ponta; 185? - 169. pne.; sin Mitridata III. Grčki natpis: "*ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΦΑΡΝΑΚΟΥ*", što znači "[od] kralja Farnaka".
Tetradrachm of Pharnaces I of Pontus
**Farnak I** (grčki: *Φαρνάκης*; 2. vijek pne.) je bio peti po redu kralj Ponta. Rodio se kao sin prethodnog kralja Mitridata III od Ponta. Datum njegovog rođenja, kao ni stupanja na vlast, nisu poznati, ali se pouzdano zna da je na prijestolju bio godine 183. pne. kada se prvi put spominje da je uspio zauzeti strateški važan grad Sinope. Zbog tog napada je Rodos poslao delegaciju u Rim tražeči intervenciju, ali bez uspjeha. Dvije godine kasnije je iznenada pokrenuo rat protiv pergamskog kralja Eumena II i kapadokijskog kralja Arijarata IV i s velikom vojskom upao u Galatiju. Neprijateljstva je privremeno obustavila rimska diplomatska intervencija, ali je nakon neuspješnih pregovora rat nastavljen. Dvije godine kasnije je Farnak, shvativši da se preračunao, pristao na mir kojim se odrekao svih osvajanja osim Sinopa. Datum njegove smrti nije poznat, a većina historičara ga smješta između 170. pne. kada je još uvijek bio živ i 154. pne. kada je na vlasti bio njegov brat Mitridat IV. Grčki historičar i suvremenik Polibije ga opisuje kao bahatog i nasilnog vladara.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Mitridat III**  |  **Kralj Ponta** cca. 190. pne. – cca. 155. pne. | Slijedi: **Mitridat IV**  |

Izvori
------

* Smith, William (editor); *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, "Pharnaces I" Arhivirano 2011-04-20 na Wayback Machine-u, Boston, (1867)
**Vatsaraja** (780-800) ili **Vatsraja** je bio jedan od vladara dinastije Gurjar Pratihar koja je upravljala sjeverozapadnim dijelom današnje Indije u ranom srednjem vijeku. Bio je pranećak kralja Nagabhate I a majka mu je bila kraljica Bhuyikadevi.

Natpis u Gwalioru navodi da je osvojio dijelove centralnog Rajasthana te porazio klan Bhandi, potom klan Indrayudh od Kannauja te konačno Dharampalu od Bengala kome je čak preuzeo krunu. 
Međutim, Rastrakuta vladar Dhruva Dharavarsha je iskoristio priliku da napadne i porazi Vatsraja. Nakon toga se njegovo carstvo svelo na Rajasthan. In Gwalior Prasati Vatsaraja is represented as "foremost among the most distinguished Kshatriya".

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Nagabhata I (750-780)**  |  **car dinastije Gurjara Pratihara** 780-800 | Slijedi: **Nagabhata II (800-833)**  |

Izvori
------

1. ↑  Rama Shankar Tripathi (1989). *History of Kanauj: To the Moslem Conquest*. Motilal Banarsidass Publ. str. 228. ISBN 9788120804043.
2. ↑  Sailendra Nath Sen (1999). *Ancient Indian History and Civilization*. New Age International. str. 266. ISBN 9788122411980.
3. ↑  Kumar Sundram (2010). *Compendium General Knowledge*. Upkar Prakashan. str. 195. ISBN 9788174821812.
4. ↑   *Pratiyogita Darpan*. Upkar Prakashan.
5. ↑  Rama Shankar Tripathi (1989). *History of Kanauj: To the Moslem Conquest*. Motilal Banarsidass Publ. str. 224. ISBN 9788120804043.
**Elvis Fatović** (Dubrovnik, 8. svibnja 1971.), bivši hrvatski vaterpolist i bivši trener Vaterpolo kluba Jug. Izbornik Australije od kraja siječnja 2013.

Elvis Fatović jedan je od najboljih i najtrofejnijih hrvatskih vaterpolista u povijesti. U svojoj bogatoj igračkoj karijeri nastupao je za Jug i Mladost. Igrao je na poziciji lijevog vanjskog napadača. Karijeru je započeo u dubrovačkom velikanu Jugu da bi 1992. prešao u najljućeg rivala, zagrebačku Mladost. S Mladosti je osvojio prvenstvo i kup Hrvatske 1993. te se potom vratio u Jug s kojim je ostvario zavidnu karijeru. S Jugom je osvojio 5 naslova prvaka Hrvatske te 6 puta naslov pobjednika hrvatskog kupa. Dva puta je odveo Jug do naslova europskog prvaka (2001. i 2006.), a osvojio je i LEN kup 2000.. Nastupio je za hrvatsku reprezentaciju 128 puta i osvojio je srebro na Europskom prvenstvu 2003. u Kranju. S mladom reprezentacijom Jugoslavije okitio se naslovima svjetskog (1989.) i europskog (1990.) prvaka. 

Igračku karijeru je okončao 2007. te je od tada obnašao dužnost trenera prve momčadi Juga do kraja 2011. godine od kad trenira mlađe uzraste. Kao trener, osvojio je dva naslova pobjednika hrvatskog kupa, Jadransku vaterpolsku ligu u sezoni 2008./09. te prvenstvo Hrvatske u sezoni 2008./09..

Kao igrač je često puta bio jednim od najboljih strijelaca državnog prvenstva.

Kao pomoćni trener osvojio je zlatnu medalju na Olimpijskim igrama u Londonu 2012. gdje je u prvoj utakmici na ovim igrama s kolegom Kobeščakom vodio reprezentaciju do pobjede nad Grčkom.

Na SP-u 2013. kao izbornik Australije ostvario je u skupini pobjedu nad Kinom i neriješen ishod protiv Mađarske. U osmini završnice reprezentacija koju vodi pobijedila je Njemačku 8:4. U četvrtzavršnici protiv Hrvatske Australija je nakon produžetaka izgubila 7:6. To pokazuje kako je jedan od zaslužnih za veliki iskorak u australskom vaterpolu.

Izvori
------

1. ↑  www.hrt.hr[*mrtav link*], "Fatović izbornik vaterpolista Australije", objavljeno 30. siječnja 2013. pristupljeno 1. veljače 2013.
2. ↑   Arhivirano 2021-02-17 na Wayback Machine-u Svijet vaterpola
3. ↑  Večernji list, Dupini naš rijetka svijetla točka slomili otpor Grka
4. ↑  Hrvatska izbacila Australiju nakon produžetaka i drame pristupljeno 30. srpnja 2013.
**Gustave Gaspard de Coriolis** (Pariz, 21. 5. 1792. – Pariz, 19. 9. 1843.) bio je matematičar, inženjer mehanike i naučnik. Najpoznatiji je po svom radu na Coriolisovom učinku. Coriolis je bio prvi koji je skovao termin "rad" za proizvod sile i udaljenosti.

Godine 1816. Coriolis je postao tutor u Politehničkoj školi. Tamo je eksperimentirao sa trenjem i hidraulikom. Godine 1829. objavio je udžbenik, *Calcul de l'Effet des Machines* (dosl. Računanje efekta mašina), koji je predstavio mehaniku na način na koji bi se ona mogla lako primeniti u industriji. U ovom periodu, ustanovljen je pravi izraz za kinetičku energiju:

{\displaystyle {\frac {1}{2}}mv^{2}}
Također, ustanovljena je i njegova veza sa mehaničkim radom. Tokom narednih godina, Coriolis je radio na istraživanju kintetičke energije i rada na rotirajućim sistemima. Prvi od njegovih radova, *Sur le principe des forces vives dans les mouvements relatifs des machines* (*O principima kinetičke energije u relativnom kretanju kod mašina*), bio je predočen Francuskoj akademiji nauka (1832). Posle tri godine, Coriolis je napisao djelo koje ga je učinilo slavnim, *Sur les équations du mouvement relatif des systèmes de corps* (dosl. O jednadžbama relativnog kretanja sistema tijela, 1835.). Coriolisovi radovi se ne bave atmosferom niti rotacijom Zemlje, već prijenosom energije u rotirajućim sistemima, kao što su vodenice.

Coriolisovo ime se počelo pojavljivati u meteorološkoj literaturi krajem 19. vijeka, iako termin „Coriolisova sila" nije upotrebljivan do početka 20. vijeka. Danas, ime Coriolis vezuje se za meteorologiju, ali sva velika otkrića vezana za generalnu cirkulaciju i vezu između pritiska i polja vjetrova napravljena su bez znanja Gaspard-Gustava Coriolisa.

Coriolis je također postao profesor u Pariškoj centralnoj školi. Umro je sa 51 godinom života u Parizu.

Izvori
------

1. ↑  Džamer, Maks (1957). *Concepts of Force*. Dover Publications, Inc.. ISBN 0-486-40689-X.

Literatura
----------

* Persson, A. (1998.): *How do we understand the Coriolis Force?* Arhivirano 2007-11-28 na Wayback Machine-u, Bulletin of the American Meteorological Society 79, str. 1373.-1385.  (PDF) (`en`)
**Zelena natkrivena tržnica**
**Tržnica** ili bazar je posebno izdvojeni i uređeni prostor namijenjen za trgovinu prehrambenim i neprehrambenim proizvodima, voćem, povrćem i ribom.

Općenito
--------

  

Tržnica može biti natkriveni ili otvoreni prostor sa tezgama na kojima je izložena roba koja se pušta u prodaju. Tezge su, ovisno o vrsti robe koja se prodaje opremljene vagom, blagajnom i istaknutim cijenama proizvoda. 

Na tržnici je, za razliku od ostalih trgovina i trgovačkih kuća dozvoljeno pogađanje između kupca i prodavatelja za što povoljniju cijenu.

Vrste tržnica
-------------

### Zelena tržnica

Bazar u Taškentu
Zelena tržnica je uglavnom namijenjena trgovini povrćem i voćem, mliječnim proizvodima, mesom, mesnim prerađevinama, jajima, ljekovitim biljem i ostalim prehrambenim proizvodima za koje prodavatelj ima dozvolu za trgovinu.

### Riblja tržnica

Ribarnica ili peskarija je namijenjena trgovini ribom, školjkama, muzgavcima i ostalim morskim i slatkovodnim organizmima. 

### Buvljak

Buvljak je tržnica namijenjena trgovini svim i svačim. Na buvljacima se u ponudi može naći polovna roba kao što su auto dijelovi, iznošena odjeća i obuća, tehnička roba i ostalo.

Buvljaci također nude i novu robu, poput odjeće i obuće, tehničke robe ali i kućnih ljubimaca, muzičkih cd-ova i svega ostalog. Vrlo često se na buvljacima može naći i roba koja se ne smije puštati u promet, jer je to falsificarana roba sa lažnim etiketama poznatih robnih marki.
**Uru-Eu-Wau-Wau** (Uru-Eu-Uau-Uau, Uruewawau, Eru-Eu-Wau-Wau), indijansko pleme iz podgrupe Tupi-Kawahib, porodice Tupian, iz brazilske države Rondônia. Pleme živi uz gornji tok rijeke Jaciparaná, Cautário, i Jamari. 

Godine 1994. za njih je utemeljen rezervat Uru-Eu-Wau-Wau (Terra Indígena Uru-Eu-Wau-Wau), na području općine Monte Negro, kako bi se zaštitili od ilegalnih dolazaka drvosjeća i farmera. 

Na području rezervata nalazi se pored plemena Jupaú ili Uru-Eu-Wau-Wau i još nekoliko manjih skupina kao Amundáwa, Júma i nekontaktirani Jurureí i Parakuara, te dvije ili više skupine čija imena nisu poznata. -Populacija im iznosi 100 (1995); 100 (2006).

Izvori
------

1. ↑  „Protection of Uru-eu-wau-wau Territory in Brazilian Amazon". Arhivirano iz originala na datum 2006-02-09. Pristupljeno 2014-08-06.

Vanjske poveznice
-----------------

* Uru-Eu-Wau-Wau
* Mapa da Terra Indígena Uru-Eu-Wau-Wau

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| p • r • uTupí-Guaraní: Kawahib |
| --- |
|  |
| Amundáwa • Apairandé • Apiaká • Boca Negra • Diahói • Ipotuát • Júma • Jupaú • Jurureí • Mialat • Morerebi • Parakuara • Paranawát • Parintintín • Pawaté • Takwatíp • Tukumanféd • Tenharim • Uru-Eu-Wau-Wau • Wiraféd • Yabutiféd |

 |
**Tsukuyomi** ili **Tsukiyomi** (**月読の命ili月夜見の尊**, **Tsukuyomi-ne-mikoto**), također poznat kao **Tsukuyomi-no-kami**, je bog Mjeseca u šintoizmu i japanskoj mitologiji. Ime Tsukuyomi je kombinacija riječi "Mjesec" i "čitanje".

Tsukuyomijeve moći i ubojstvo Uke Mochi
---------------------------------------

Hram Mjeseca u Japanu
Tsukuyomi je jedno od "cijenjene djece", a nastao je iz desnog oka Izanagija, boga koji je stvorio Zemlju. Kako bi se očistio od podzemnog svijeta, razodjenuo se i ušao u rijeku. Međutim, postoji priča da je Tsukyomi rođen iz ogledala napravljenog od bijelog bakra. Tsukuyomi se popeo na nebo i tamo živio zajedno sa svojom sestrom Amaterasu, božicom Sunca i plavog neba, a njemu je otac dao Mjesec i zvijezde. Tako Tsukuyomi postane vladar noći. Amaterasu se naljutila na svog brata kad je ubio Uke Mochi, božicu hrane i riže. Amaterasu je naime bila gladna i poslala Tsukuyomija k božici hrane Uke Mochi. Uke Mochi je u svojoj palači stvorila rižu, ribu i pšenicu iz svojih ustiju, što je Tsukuyomiju bilo odvratno. Tsukuyomi je sasvim zgađen te ubija Uke Mochi. Amaterasu se ljuti jer ne može podnijeti ubojstvo svoje prijateljice pa se seli u drugi dio neba i zavjetuje da više nikada neće vidjeti svog brata te ga učini manje sjajnim. Zato su dan i noć uvijek razdvojeni. U novijoj verziji mita, ubojstvo je počinio Susano.

Tsukuyomi u modernoj kulturi
----------------------------

Postoji pjesma Tsukuyomi (月夜魅 znači "fascinacija mjesečinom"), a odnosi se na ludilo. Također, to je ime moćne tehnike u animiranoj seriji Naruto, gdje ju najviše koristi Itachi Uchila.

Japanska božanstva
Izanami|
Izanagi | 
Amaterasu | 
Tsukuyomi | 
Susano | 
Awashima |
Inari |
Uke Mochi |
Oto-Hime |
Sedam božanstava sreće |
Ame-no-Uzume
Ovo je članak o iranskom otoku.  Za druga značenja, v. Farsi (razvrstavanje).  

**Farsi** (perz. فارسی) je iranski otok smješten u sjevernom Perzijskom zaljevu. Pripada Bušeherskoj pokrajini od čije je obale udaljen približno 100 km, a površina mu iznosi oko 0,25 km². Najbliži susjedni otok je Arabi koji pripada Saudijskoj Arabiji. Oko dvaju otoka nalaze se velika ležišta nafte zbog čega su igrali ključnu ulogu prilikom određivanja iransko-saudijske epikontinentalne granice. Farsi je nenaseljen otok odnosno područje strogo ograničeno za javnost s obzirom da zbog strateške važnosti služi kao baza iranskoj mornarici.

Veze
----

* Perzijski zaljev
* Arabi (otok)
* Popis iranskih otoka

Literatura
----------

* (`en`) U.S. Department of State (1970.). *Continental Shelf Boundary: Iran-Saudi Arabia*, Limits in the Seas **XXIV**. Washington D.C.: The Geographer, OCLC 23884325.
* (`en`) Mojtahed Zadeh, Pirouz (2006.). *Boundary Politics and International Boundaries of Iran*. Boca Raton, Florida: Universal Publishers, str. 295, ISBN 9781581129335, OCLC 182432238.
**Goniądz** (njemački: *Gonionds*) je gradić od 1,848 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Podlaskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Goniądz leži na južnoj obali rijeke Biebrze, nedaleko od ušća rijeke Lege.

Historija
---------

Goniądz je u 14. vijeku bio je predmet poljsko-litvanskih sporova, na prijelazu 14 u 15. vijek definitvno je pripao Velikoj Kneževini Litvaniji, od čijeg je kneza - 1547. dobio gradska prava.
To je potrajalo do 1569. kad je postao dio Poljsko-Litvanske Unije.

Kao malo trgovište i riječna luka 1795. nakon Treće podjele Poljske postao je dio Kraljevine Pruske.
Krajem 19. vijeka povezan je željezničkom prugom.

Danas je trgovački centar poljoprivrednog kraja i mala riječna luka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „Goniądz" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 25.04. 2021.
2. 1 2 3 4 5  „*Poland: Podlaskie*" (engleski). City population. Pristupljeno 24.04. 2021.

Vanjske veze
------------

***Goniądz*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Goniądz* (službene stranice) (`pl`)
**Dragove** je naselje na sjeveroistočnom dijelu Dugog otoka, 4 km jugoistočno od Božave i 9 km sjeverozapadno od mjesta i trajektne luke Brbinj. Nalazi se na rubu manjeg ali plodnog polja, i udaljeno cca 400 m od uvale *Bokašin*. Na regionalnoj je prometnici koja prolazi duž cijelog otoka. 

Ispred sjeveroistočne obale otočići su *Tatišnjak*, *Veliki Planatak* i *Mali Planatak* te *Magarčić*, a ispred jugozapadne obale niski je otočić *Mežanj* s pješčanom plažom *Veli žal*. Okolica je naseljena već u antičko doba (rimski ostaci podno brežuljka *Dumbovice*), hrvatsko se naselje spominje u pisanim spomenicima od 14. stoljeća. Ovdje je imala posjede zadarska obitelj Drago, a u 15. stoljeću otkupila ih je zadarska obitelj Salomoni. Župna crkva sv. Leonarda sagrađena je u 12./13. stoljeću. Na istaknutu položaju, odakle se pruža lijep pogled na okolicu, crkvica je Gospe od Dumbovice koja se spominje od 15. stoljeća. Na blagdane Velike i Male Gospe rado je posjećena od hodočasnika sa šireg područja zadarske nadbiskupije.

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Dragove** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Sali |
| --- |
| Božava • Brbinj • Dragove • Luka • Sali • Savar • Soline • Veli Rat • Verunić • Zaglav • Zverinac • Žman |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |
***Vidimo se*** je hrvatski igrani film snimljen 1995. godine u režiji Ivana Salaja, kome je to predstavljao cjelovečernji igrani debi. Radnja počinje u ljeto 1981. godine kada se petorica dječaka u šumi zavjetuju da će tamo biti pokopani kraj svog uginulog kućnog ljubimca, te se nastavlja deset godina kasnije, u jesen 1991. godine, kada se u jeku Domovinskog rata, suočeni s dilemom da li ispuniti zavjet kada je jedan od njih poginuo u bitci za Vukovar.

Salaj, koji je rat neposredno pratio i to bio pretočio u svoj dokumentarni film *Hotel Sunja*, je ratu, koji je u vrijeme snimanja još uvijek bio aktualan, pristupio na realističan i nimalo sentimentalan način, prikazujući kroz likove četvorice preživjelih prijatelja različite načine na koje on uništava živote. U filmu je posebno impresivan bio nastup Gorana Višnjića u ulozi HOS-ovca za kojeg je izvjesno da se nikada neće prilagoditi mirnodopskom životu. Film, koji je zbog scene u kojoj jedan od likova otvoreno psuje Boga Milan Ivkošić u kolumni za *Večernji list* osudio kao "antikatolički i antidržavotvorni", je dio kritičara usporedio sa ostvarenjima nekadašnjeg jugoslavenskog Crnog vala.
Koordinate: 8°55′N 119°55′E﻿ / ﻿8.917°N 119.917°E﻿ / 8.917; 119.917

**Tubbataha** je atol u Suluskom moru na Filipinima, 181 km jugoistočno od grada Puerto Princesa u pokrajini Palawan. Greben Tubbataha je dobio ime po kombinaciji dvije sama riječi; *tubba* ("dugački greben") i *taha* ("izložen za oseke"). Sastoji se od dva koraljna atola koja su razdvojena 8 km širokim kanalom. Južni, manji, ima promjer 3 x 5 km, dok Sjeverni, veći, ima promjer 3 x 16 km. Oba u središtu imaju jedan otočić, imaju duboke lagune, a njihovo grebenje se vertikalno spušta i do 100 m u dubinu. 

God. 1988. osnovan je 332 km² velik **Park prirode Tubbataha**, kojega je predsjednica Gloria Macapagal-Arroyo proširila na 968.24 km², što ga čini jednim od najvećih pomorskih zaštićenih područja na svijetu. God. 1993. park je upisan na UNESCOv popis mjesta svjetske baštine u Aziji i danas je pod upravom grada Cagayancillo i pod konstantnom oružanom zaštitom filipinskog ministarstva obrane (DND). 

Pomorski svijet ovog područja je izuzetno bogat s dosad zabilježenih 374 vrsta koraljia (90% filipinskih vrsta) i 479 vrsta riba, kao što je endemska Napoleonska ustnača (*Cheilinus undulatus*), te rijetke vrste kao što su: Bjelovrhi grebenjski morski pas (*Triaenodon obesus*), i ostale vrste: *Carangidae*, tuna, manta, barakuda, kitopsina. Tubbataha je također i jedno od važnih područja gdje se gnijezde mnoge vrste morskih ptica (poput ugroženog Uskršnjeg fregata (*Fregata andrewsi*)), ali i ugrožene morske kornjače: Golema želva (*Chelonia mydas*) i Hawksbillova morska kornjača (*Eretmochelys imbricata*) .

Ni grebenje, ni njihovi otočići, nisu naseljeni, i posjećuju ga samo turisti, i to uglavnom ronioci. Udaljen je dvanaestosatnom vožnjom brodom iz Puerto Princesa i kako se smatra jednim od najboljih mjesta za ronjenje, ne samo na Filipinima nego i na svijetu, turistički brodovi za Tubbatahu su uglavnom rezervirani godinama unaprijed, osobito za "zlatnog tjedna" azijskih blagdana i uskrsa (travanj-srpanj). Od ožujka 2011. ulazniza za pomorski park je 75$, ali turistima nije dozvoljeno nogom stupiti na pijesak grebenja, osim kod rendžerske kuće gdje mogu kupiti suvenire.

Povezano
--------

* Veliki koraljni greben, Australija
* Koraljni greben Belizea
* Otočje Galápagos
* Poluotok Valdés
* Veliki koraljni greben

Vanjske veze
------------

* Tubbataha Reefs National Marine Park Arhivirano 2011-04-30 na Wayback Machine-u - The Official Tubbataha Reefs National Marine Park Website
* Palawan Council for Sustainable Development

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Tubbataha** |

| * p
* r
* u
Svjetska baština na Filipinima |
| --- |
|  | 
Barokne crkve na Filipinima • Nacionalni park Puerto Princesa Subterranean River • Terase rižinih polja Filipinskih Kordiljera • Koraljni greben Tubbataha • Historijski grad Vigan
 | Filipinska zastava |
| **Filipinska nematerijalna svjetska baština**
Pjevanje Hudhud naroda Ifugao • Ep Darangen naroda Lanao
 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315137222

 |
**Trošmarija** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Grada Ogulina, Karlovačka županija.  
  

Osim centralnog naselja Trošmarija reorganizacijom 1994.g. dodani su joj zaseoci Munjasi, Lugani, Mirići, Bartolovići, Lipošćaki i Meštrovići.
Naseljena je od davnih vremena, o tome svjedoči japodska nekropola i još nekoliko arheoloških nalaza iz željeznog doba.  

Crkva Gospe od Utjehe ili Bl. Dj. Marije od Utjehe (njemački Maria Trost) sagrađena je 1755. godine. Starije ime je bilo *Otok* kao obližnji Otok na Dobri danas u općini Bosiljevo, ovo može biti uzrok je da se kolokvijalno Trošmarijom naziva cijela župa sve do Grabrka i Duge Gore.  
  

Rijeka Donja ili Gojačka Dobra i njen kratki pritok Ribnjak usjekli su ovdje dubok kanjon koji je danas potopljen novom akumulacijom za HE Lešće. Potopljeni su i mostovi koji su bili u kanjonu a izgrađeni novi, dva na županijskoj cesti Ogulin - Bosiljevo i treći za autocestu.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 130 stanovnika te 49 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Izvori
------

1. 1 2   Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑  Dubravka B.Letunić: Japodske nekropole ogulinskog područja
3. ↑   Ogulin – službene stranice prof. Ivan Puškarić Studio: Sakralni objekti
4. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
5. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Trošmarija** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Ogulina |
| --- |
| Desmerice • Donje Dubrave • Donje Zagorje • Drežnica • Dujmić Selo • Gornje Dubrave • Gornje Zagorje • Hreljin Ogulinski • Jasenak • Marković Selo • Ogulin • Otok Oštarijski • Ponikve • Popovo Selo • Potok Musulinski • Puškarići • Ribarići • Sabljak Selo • Salopek Selo • Sveti Petar • Trošmarija • Turkovići Ogulinski • Vitunj • Zagorje |
***Nevjernici*** (engl. *The Unbelievers*), dokumentarni film koji prati znanstvenike Richarda Dawkinsa i Lawrencea Kraussa dok širom globusa javno govore o važnosti znanosti i razuma u modernom svijetu, ohrabrujući ostale da odbace zastarjele religijski i politički motivirane pristupe u važnim tekućim problemima. Film uključuje razgovore s utjecajnim ljudima i slavnim osobama poput Stephena Hawkinga, Ayaan Hirsi Ali, Sama Harrisa, Cameron Diaz, Woodyja Allena, Penna Jillettea, Iana McEwana i Davida Silvermana.

Izdanje
-------

Svjetska premijera *Nevjernika* zbila se 29. travnja 2013. na Hot Docs Film Festivalu u Torontu u Kanadi, a sve četiri projekcije filma bile su prodane.

Razgovori
---------

Na filmskom mrežnom mjestu objavljeno je da *Nevjernici* sadrže razgovore sa "slavnim i drugim utjecajnim osobama" koji podupiru rad Dawkinsa i Kraussa, a uključuju Rickyja Gervaisa, Woodyja Allena, Cameron Diaz, Stephena Hawkinga, Saru Silverman, Billa Pullmana, Wernera Herzoga, Billa Mahera, Stephena Colberta, Tima Minchina, Eddieja Izzarda, Iana McEwana, Adama Savagea, Ayaan Hirsi-Ali, Penna Jillettea, Sama Harrisa, Daniela Dennetta, Jamesa Randija, Cormaca McCarthyja, Paula Provenze, Jamesa Morrisona, Michaela Shermera i Davida Silvermana.

Izvori
------

1. ↑  „The Unbelievers (2013) - Weekly Box Office Results - Box Office Mojo". Arhivirano iz originala na datum 2014-07-03. Pristupljeno 2015-03-27.
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2015-09-07. Pristupljeno 2015-03-27.
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2011-12-24. Pristupljeno 2015-03-27.
4. ↑
5. ↑  „Info section". unbelieversmovie.com. 14. veljače 2013.. Pristupljeno 18. travnja 2013.

Eksterni linkovi
----------------

* Službeno mrežno mjesto
* *Nevjernici* pri Internet Movie Databaseu
* *Nevjernici* pri Rotten Tomatoesu
**Toul** je grad i općina od 15,707 stanovnika u regiji Grand Est u departmanu Meurthe-et-Moselle na istoku Francuske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Toul leži na desnoj obali rijeke Moselle, udaljen dvadesetak kilometara zapadno od centra Nancya.
Okolica je poznat vinogradarski kraj zvan - Côtes de Toul.

Historija
---------

Toul je nekoć bio dio provincije koja se zvala - Tri biskupije (Trois Évêchés), Pored Toula u 17. vijeku, druge dvije biskupije bile su Nancy i Metz. Krajem 17. vijeka inženjer Sébastien Le Prestre de Vauban podigao je bedeme i pretvorio ga u fortifikaciju.

Njegova historija kao sjedište biskupije završila je revolucijom i uništavanjem mnogih vjerskih spomenika, tako je i stara biskupska palača pretvorena u Gradsku vijećnicu.

Znamenitosti
------------

Od znamenitosti Toul ima gotičku katedralu Saint-Étienne, jedan od naljepših sakralnih objekata u Lorraini, čija je izgradnja započela u romaničkom stilu. Pored tog i samostansku crkvu Saint-Gengoult podignutu u periodu od 13. do 15. vijeka u gotičkom stilu, sa veličanstvenim klaustrom izgrađenim početkom 16. vijeka.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka Hamm, Njemačka
* Češka Jaroměř, Češka

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Toul in Toul (Meurthe-et-Moselle)*" (engleski). City population. Pristupljeno 1. 3. 2019.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Toul au fil du temps*" (francuski). Ville de Toul. Pristupljeno 1.3. 2019.

Vanjske veze
------------

***Toul*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ville de Toul* (službene stranice) (`fr`)
**Toubkal** (arapski: توبقال‎ / Tūbqāl, berberski: *Tugg kal*) je najviša planina i vrh u Maroku i čitavom Masivu Atlas i Sjevernoj Africi visoka 4.165 metara.

Geografske karakteristike
-------------------------

Toubkal leži u sredini zemlje udaljen šesdesetak km južno od grada Marakeša iz kog se vidi.
On je najveća atrakcija Nacionalnog parka Toubkal, poznatog po skijanju zimi a ljeti po planinarenju.
Niži obronci su obrasli klekom a viši alpskim livadama.

Prvi dokumentirani uspon na Toubkal, ostvarili su evropski (Francuzi) alpinisti Vincent Berger, Hubert Dolbeau i markiz de Segonzac 12. juna 1923. ali se pretpostavlja se da su se neki Berberi u žaru lova popeli na vrh već ranije.

Na samom vrhu je 1938. postavljen spomenik, danas se na Toubkal popne po 500 alpinista godišnje.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Mount Toubkal, mountain, Morocco*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 3.6. 2020.
2. 1 2  „*Jbel Toubkal*" (engleski). SummitPost. Pristupljeno 3. 6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Toubkal*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Mount Toubkal, mountain, Morocco* (na portalu Encyclopaedia Britannica) (`en`)
* *Jbel Toubkal* (na portalu SummitPost) (`en`)
dugi predudar
**Dugi predudar** (engl. , fr. *appoggiature*) je ukras koji se sreće u muzici baroka i rane klasike (XVIII vek), zaključno sa Mocartom. To je naglašeni ton, zapisan sitnim notnim znakom (uvek sa notnom crtom naviše!). Izvodi se u trajanju polovine vrednosti sledeće glavne note. Znači, sledećoj noti oduzima polovinu njenog trajanja, što ilustruju sledeći notni primeri:

* = 

|  |
| --- |
| To ovako zvuči: |
|  |
|  |

* = 

|  |
| --- |
| To ovako zvuči: |
|  |
|  |

* = 

|  |
| --- |
| To ovako zvuči: |
|  |
|  |

Dugi predudar u kompoziciji V. A. Mocarta: klavirska sonata a-moll, III stav. 

V. A. Mocart: klavirska sonata a-moll, III stav.

*Dugi predudar*

---

*Problemi kod slušanja ove datoteke? Vidi media help.*

Posle Mocarta, umesto *dugog predudara* piše se odgovarajuća notna vrednost.

 

|  |
| --- |
| **V. A. Mocart:** *Klavirska sonata a-moll, III stav.* |
|  |
| *Dugi predudar* |

Izvori
------

1. ↑  Vlastimir Peričić, *Višejezični rečnik muzičkih termina*
2. ↑  R. Lazić - V. Peričić, *Osnovi teorije muzike*.
3. ↑  R. Lazić, Škola za klarinet: *Učim klarinet* IV.

Vidi još
--------

* Ukrasi u muzici
* Kratki predudar
* Dvostruki predudar
* Višestruki predudar
* Grupeto
* Praltriler
* Mordent
* Triler (muzika)
Vortigern na srednjovjekovnoj ilustraciji
**Vortigern** (velški: ; staroengleski: ; bretonski: ; irski: ), također navođen kao **Vortiger** i **Vortigen**, je bio gospodar rata u Britaniji 5. vijeka, odnosno vladar tadašnjih Brita. Historičari ga smatraju stvarnom ličnošću, iako je većina navoda o njemu vezana uz legende. Prema njima je upravo on pozvao saksonske najamnike da mu pomognu u borbi protiv Pikta i Škota koji su napadali područja južno od Hadrijanovog zida, te im kao nagradu dao zemlju u današnjoj engleskoj grofoviji Kent. Međutim, saksonski najamnici su se protiv njega pobunili i proširili svoju vlast na današnji Sussex i Essex. Zbog svega toga je Vortigern stekao lošu reputaciju u engleskoj historijskoj tradiciji, kao i arturijanskoj fikciji, koja ga drži krivcem zbog toga što je Britanija pala pod vlast stranih osvajača.

Vortigern se pojavljuje kao lik u mini-seriji *Merlin* iz 1998. gdje ga je tumačio Rutger Hauer; također se pojavljuje u filmu The Last Legion iz 2007. gdje ga je tumačio Harry Van Gorkum.

Eksterni linkovi
----------------

* Vortigern Studies website
* Vortigern on National Library of Wales *Dictionary of Welsh Biography*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Constans**  |  **Mitski britanski kraljeviPrva vladavina**  | Slijedi: **Vortimer**  |
| Prethodi: **Vortimer**  |  **Mitski britanski kraljDruga vladavina**  | Slijedi: **Ambrosius Aurelianus**  |
**Fiame Mata'afa Faumuina Mulinu’u II**, C.B.E. (5. august 1921 – 20. maj 1975) bio je vrhovni poglavica i prvi premijer Samoe. Na mjestu premijera je bio od 1. oktobra 1959. do februara 1970. te od marta 1973. do smrti 1975. godine. Titulu vrhovnog poglavice Mata'afa je naslijedio godine 1948. od svog oca Mata'afe Faumuine Fiame Mulinu'ua I, vođe Mau pokreta za nezavisnost od Novog Zelanda.

Mata'afa Mulinu'u II se politikom počeo baviti 1957. kada je izabran u tadašnji parlament. Bio jedan od tvoraca samoanskog Ustava. Godine 1963. je poslao službeni protest protiv francuskih nuklearnih testova na Tahitiju.

V. također
----------

* Mata'afa
* Premijeri Samoe
* Fa'amatai, plemenski sistem Samoe.

Izvori
------

Eksterne reference
------------------

* Lagaga: a short history of Western Samoa by Malama Meleisea & Penelope Schoeffel Meleisea
* O tama a ʻāiga: the politics of succession to Sāmoa's paramount titles by Morgan A. Tuimalealiʻifano

| * p
* r
* u
Premijeri Samoe |
| --- |
| Mata'afa Mulinu’u II • Lealofi IV • Mata'afa Mulinu’u II • Lealofi IV (v.d.) • Tufuga Efi • Kolone • Tufuga Efi • Alesana • Kolone • Alesana • Tuilaepa | Flag of Samoa |
**Dobranje** su naselje u općini Cista Provo, u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Svetac zaštitnik župe Dobranje je sv. Ivan Krstitelj, ujedno i svetac kojemu je posvećena stara župska crkva u ovom selu.

Zemljopis
---------

Naselje je smješteno sjeverno od Ciste Velike, južno od Tijarice i zapadno od Sviba.

Povijest
--------

Kroz povijest je bila dijelom starohrvatske župe Radobilje. 1750. je biskup Pacifik Bizza zabilježio da je župa Dobranje bila ovisna o glavnom župniku u Katunima, u kapelaniji Ciste. Od 1760. ima svog svećenika. Ipak, 1762. je godine vizitacijom biskupa Nikole Dinarića zabilježeno je da su Dobranje ovisne o Katunima, odnosno o župniku iz Radobilje. O Radobilji je ostala ovisna do 1849. godine. *Organskim dekretom* nadbiskupije splitsko-makarske su župe na njenom području preorganizirano, pa su tako Dobranje nakon više stoljeća prestale biti u svezi s Radobiljom, a uspostavila se sveza s Aržanom.

2001. su godine u novoizgrađenu grobnicu u Dobranjama preneseni i pokopani ostatci tijela 133 (sto trideset i troje) smaknutih zarobljenih hrvatskih vojnika, koji su bili većinom iz Imotske krajine, a manjim dijelom iz Hercegovine i Cetinske krajine. To su bili vojnici koje su sredinom 1944. godine partizanske postrojbe zarobile kod Aržana, strijeljali u Grabu te bacili u jamu Pode, a tijela su im iskopana 1992. godine te su bila od onda na patologiji splitskog KBC-a. 200. je godine u spomen na njih postavljeno spomen-obilježje "Isus pod križem" akademskog kipara Josipa Bosnića.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine Dobranje su imale 378 stanovnika, dok su prema popis stanovništva iz 1991. godine imalo 473 stanovnika.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Prosvjeta
---------

Škola u Dobranjama djeluje od 1939. godine. Prvo je radila u privatnoj kući Joze-Đure Vuletića.

Izvori
------

1. 1 2 3  Dobranje Arhivirano 2011-08-16 na Wayback Machine-u Župa sv. Ivana Krstitelja
2. ↑  Splitsko-makarska nadbiskupija Josip Šerić: Dobranje Misa zadušnica za ubijene hrvatske vojnike, 5. travnja 2010.
3. ↑  Dobranje: sv. Misa zadušnica za 136 partizanskih žrtava Hrvatsko kulturno vijeće, 29. travnja 2011.
4. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
5. ↑  „OŠ Ivan Goran Kovačić, Dobranje". Arhivirano iz originala na datum 2013-06-09. Pristupljeno 2014-08-02.

Vanjske poveznice
-----------------

* Povijest sela Dobranja Arhivirano 2011-08-16 na Wayback Machine-u
* Prezimena u Dobranjama Arhivirano 2011-11-28 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Naselja općine Cista Provo |
| --- |
| Aržano • Biorine • Cista Provo • Cista Velika • Dobranje • Svib |

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Dobranje (Cista Provo)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
Na ovom Fajmanovom dijagramu, elektron i pozitron anihiliraju, stvarajući foton (predstavljen plavim sinusnim talasom) koji postaje par kvark-antikvark, posle čega antikvark zrači gluon (predstavljen zelenom spiralom).
**Fajnmanovi dijagrami**, u teorijskoj fizici, predstavljaju slikovne prikaze matematičkih izraza koji opisuju ponašanje subatomskih čestica. Shema je dobila ime po svom pronalazaču, američkom fizičaru Ričardu Fajnmanu, a prvi put je uvedena 1948. godine. Interakcija subatomskih čestica može biti kompleksna i teška za intuitivno razumijevanje. Fajnmanovi dijagrami daju jednostavnu vizualizaciju onog što bi inače bila tajanstvena i apstraktna formula. Kako Dejvid Kejzer piše, „od sredine dvadesetog vijeka, teorijski fizičari su se sve više okretali ovom alatu za pomoć u preduzimanju kritičnih kalkulacija", a takođe i „Fajnmanovi dijagrami su revolucionisali skoro svaki aspekt teorijske fizike". Iako se dijagrami primarno primjenjuju na kvantnu teoriju polja, mogu se koristiti i u drugim poljima, kao što je teorija čvrstog stanja.

Fajnman je koristio interpretaciju pozitrona Ernsta Štekelberga kao da se radi o elektronu koji se kreće unazad u vremenu. Prema tome, antičestice se na Fajnmanovim dijagramima prikazuju kao kretanje unazad po vremenskoj osi.

Izračunavanje amplitude vjerovatnoće u teorijskoj fizici čestica zahtijeva korišćenje prilično velikih i komplikovanih integrala sa velikim brojem promjenjivih. Ovi integrali imaju, međutim, pravilnu strukturu i mogu se grafički predstaviti kao Fajnmanovi dijagrami.

Fajnmanov dijagram je doprinos određene klase putanja čestica, koje se spajaju i razdvajaju, kako je opisano dijagramom. Preciznije i tehnički, Fajnmanov dijagram je grafički prikaz perturbativnog doprinosa tranzicionoj amplitudi ili korelacionoj funkciji kvantno mehaničke ili statističke teorije polja. U sklopu kanonske formulacije kvantne teorije polja, Fajnmanov dijagram predstavlja termin u Vikovoj ekspanziji perturbativne S-matrice. Alternativno, integralna formulacija kvantne teorije polja predstavlja tranzicionu amplitudu kao otežanu sumu svih mogućih istorija sistema od početnog do konačnog stanja, u smilsu ili čestica ili polja. Tada je tranziciona amplituda data kao matrični element S matrice između početnog i konačnog stanja kvantnog sistema.

Spoljašnje veze
---------------

***Feynmanov dijagram*** na Wikimedijinoj ostavi

* AMS article: "What's New in Mathematics: Finite-dimensional Feynman Diagrams"
* Draw Feynman diagrams explained by Flip Tanedo at Quantumdiaries.com
* Drawing Feynman diagrams with FeynDiagram C++ library that produces PostScript output.
* Online Diagram Tool A graphical application for creating publication ready diagrams.
* JaxoDraw A Java program for drawing Feynman diagrams.
* Bowley, Roger; Copeland, Ed (2010). „Feynman Diagrams". *Sixty Symbols*. Brady Haran for the University of Nottingham.
*Ukoliko ste tražili drugo značenje, v. Sunčanica (razvrstavanje).*

**Sunčanica** (lat. *Macrolepiota procera*), poznata još i kao **kozarka**, **prstenka** i **srndać**, jestiva je gljiva, raste u svim šumama, a naročito u mešovitim i bagremovim, ali i na livadama, a ima je i u voćnjacima. Veoma je česta, a raste na raznim nadmorskim visinama. Vreme rasta u kasno leto i u jesen (od septembra do novembra). Jede se samo šešir (koji se često u kulinarstvu pohuje) i smatra se jednom od najukusnijih poslastica.

Izgled i raspoznavanje
----------------------

* *Šešir*: prečnika 10-30 cm. okrugao ili jajolik, stariji otvoren sa ispupčenim temenom, osnovna boja sivosmeđa sa tamnijim ljuspama, ispupčenje tamnosmeđe.
* *Listići*: beli, gusti, mekani.
* *Drška*: visoka 20-40 cm. tanka, valjkasta, šuplja, išarana tamnosmeđim ljuskama, dno gomoljasto zadebljano, nosi trajni pokretni prsten.
* *Meso* belo, mekano, prijatnog ukusa i mirisa i često ima primese ružičaste boje.
* *Spore* u masi bele.

Upotreba u ishrani
------------------

### Salata od sunčanica

Za ovo jelo odaberemo mlade sunčanice koje se još nisu otvorile. Oljuštimo im kožicu i iseckamo ih na kriškice. Potom pripremamo preliv od ulja,limunov sok,so i biber i dodamo ga u gljive.Ostavimo to da odstoji 
15 minuta,prebacimo u posudu za serviranje salate i narendamo preko svega parmezan. Potrebno: 600 gr.sunčanice;1 dl. ulje;sok od pola limuna;so i biber po ukusu i parmezan 300 grama. 

### Pohovana sunčanica

Upotrebljavamo sasvim sveže sunčanice kojima su listovi još sasvim beli.Šešir sunčanice očistimo temeljno vlažnom maramicom bez pranja vodom.Klobuk sunčanica posolimo sa obe strane,uvaljamo u brašno,jaja i na kraju u prezlu.Pržimo ih u ulju sa obe strane dok ne dobiju zlatno-smeđu boju.Tako upržene sunčanice vadimo iz tiganja i stavljamo na papirni ubris koji upija sav višak ulja.Pobiberimo vruć klobuk sunčanice i serviramo za jelo. Potrebno: 4 klobuka sunčanice;so i biber po ukusu;200 gr brašna;2 jaja;50 gr.prezle i 0,5 deci ulja.

Slike
-----

* Macrolepiota proceraMacrolepiota procera
* Macrolepiota proceraMacrolepiota procera
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Srodne vrste
------------

* Sunčanica sa ljušturom (*Macrolepiota rhacodes*)
* Sisata sunčanica (*Macrolepiota gracilenta*)

Literatura
----------

* „GSD Species Synonymy: *Macrolepiota procera* (Scop.) Singer". Species Fungorum. CAB International. Pristupljeno 22. 10. 2015.
* Romano, Božac (1983). *KUHARICA sakupljača gljiva*. Zagreb: Mladost.
* Martić, M. (2003). *Naše gljive*. Čačak: Legenda. ISBN 978-86-7784-049-5.

Spoljašnje veze
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Macrolepiota procera** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Sunčanica (gljiva)** |
| Osobni podaci |
| --- |
| IME | Djedkare Isesi |
| ALTERNATIVNA IMENA | Tankeris |
| KRATAK OPIS |  |
| DATUM ROĐENJA | {{{Datum rođenja}}} |
| MJESTO ROĐENJA | Drevni Egipat |
| VRIJEME SMRTI |  |
| MJESTO SMRTI | Drevni Egipat |

**Djedkare Isesi**, (na grčkom poznat kao **Tankeris**) bio je faraon Egipta za vrijeme Pete dinastije. Pripisuje mu se relativno duga vladavina od 28 godina u Torinskom kanonu, dok neki egiptolozi vjeruju da je to pogreška, odnosno da je vladao 38 godina. Manethon mu pripisuje vladavinu od 44 godine dok arheološki dokazi sugerirraju da je vladao duže od 32 godine. 

Nije, kao što je bio običaj njegove dinastije, sagradio vlastiti sunčev hram, ali je sagradio vlastitu piramidu u Saqqari umjesto u Abusiru. To se tumači kao znak da je Oziris zamijenio sunčevog boga Ra kao najpopularnije božanstvo. Za naslove se sada vjerovalo da imaju magičnu moć; njihova inflacija se tumači kao znak postupne decentralizacije vlasti. Niz datiranih administrativnih papirusa iz Djedkareovog doba, (Papirus Prisse u Louvreu, napisan od Ptah-hotepa), je otkriven u zagrobnom hramu Neferirkarea. Prema Miroslavu Verneru, najviši datum Djedkareove vladavine je**Dan 12 godine 22. IV Akheta papirus**, što bi moglo pripadati svakoj godini od godine 32. do godine 44. ovisno o tome da li je popis stoke bio dvogodišnji (2 X) ili polu-dvogodišnji (1.5 X).

Litearatura
-----------

* Miroslav Verner, Archaeological Remarks on the 4th and 5th Dynasty Chronology, Archiv Orientální, Volume 69: 2001, pp.405-410

Vanjske veze
------------

* Egyptian Kings
* Djedkare:8th Ruler of the 5th Dynasty
* The Instruction of Ptahhotep Index Page (Prisse Papyrus)
* The Mastaba of Ptahhotep Arhivirano 2006-08-25 na Wayback Machine-u reliefs from his tomb (Prisse Papyrus)

***Djedkare Isesi*** na Wikimedijinoj ostavi
**Stourbridge** je grad od 63,323 stanovnika u sredini Engleske.

Administrativno podpada pod Metropolitanski borough Dudley, i dio je konurbacije Midlandton u kojoj živi preko 2 284 093 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Stourbridge leži u Grofoviji Zapadni Midlands na rijeci Stour, udaljen dvadesetak km zapadno od centra Birminghama

Historija
---------

Stourbridge je prvi put dokumentiran 1255. kao *Sturbrug* ( *Sturesbridge*), ali je više nego očito da svoje ime duguje drevnom mostu preko rijeke Stour.

Utjecaj industrijske revolucije u 18. vijeku snažno je djelovao na Stourbridge, koji je dotad živio od trgovine vunenom robom. U mjestu se počela proizvoditi željezna roba; čavli, lanci...
Izgradnja kanala do grada 1779. kao i kasniji dolazak željeznice znatno je poboljšao položaj industrije. U to vrijeme osnovana je željezara John Bradley koja je proizvela lokomotivu Stourbridge Lion, koja je  8. augusta 1829. pokrenula jednu od prvih kompozicija u Sjedinjenim Američkim Državama.

Stourbridge je 1845. postao samostalna parohija, dotad je bio dio parohije Old Swinford.

Spektakularni rast tokom 19. vijeka okrunjen je statusom grada 1868. nakon tog je grad podigao vijećnicu koja je otvorena u povodu Zlatnog jubileja kraljice Viktorije 1887.

Krajem 19. vijeka postao je čuven zbog tvornice stakla Benjamina Richardsona u selu Wordsley, koja je radila gravirani i obojeni kristal.

Privreda
--------

I danas je proizvodnja stakla najvažnija industrija Stourbridga.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: West Midlands" (engleski). City population. Pristupljeno 01. 12. 2016.
2. 1 2  „*Glassware*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 01. 12. 2016.
3. ↑   „*Portrait of the West Midlands*" (engleski). ONS. Pristupljeno 01. 12. 2016.
4. 1 2 3 4  „*A brief history of Stourbridge*" (engleski). Stourbridge. Pristupljeno 01. 12. 2016.

Vanjske veze
------------

***Stourbridge*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Stourbridge* (`en`)
U bivšoj **Vojnoj bolnici** u Splitu, koja danas nosi naziv KBC Split - Bolnica Križine, nalaze se dva monumentalna mozaika, monumentalni urezani (uleknuti) reljef i momumentalna kompozicija u kovanom željezu, koje je tijekom 1965. izradio glasoviti dalmatinski slikar i kipar Joke Kneževića. 

Mozaici i reljef stilski pripadaju soc-realizmu, a kompozicija u kovanom željezu osobnoj, grafičkoj inačici kubizma.

Ta se djela u dostupnoj literaturi navode pod različitim nazivima. 
Sam Knežević u svojoj autobiografiji *"Moja sjećanja"*, mozaike navodi pod nazivima *"NOB"* i *"Obnova"*. Prvog od njih Hrvatski biografski leksikon navodi pod nazivom *"Partizani"*, dok njegovi nasljednici za drugi mozaik navode naziv: *"Narod u svojoj težnji k stalnom napretku"*.

Knežević reljef u kamenu ispred bolnice naziva *"Borbe partizana na moru"*, dok ga Hrvatski biografski leksikon spominje pod nazivom *"Rađanje ratne ratne mornarice"*. 

I Knežević i Hrvatski biografski leksikon zamalo apstraktnu kompoziciju u kovanom željezu navode pod nazivom *"Život bolnice"*.

Mozaike i reljef odlikuje *"čitljivost motiva"* i *"pepoznatljivost likova"* (Josip Depolo). Time se htjelo reći da je riječ više o svojevrsnim ilustracijama nego li o stvarnim umjetničkim djelima. Ipak se, osobito mozaici, nerjetko spominju u Kneževićevu opusu, prvenstveno zbog svojih velikih dimenzija, i frekventnosti zgrade bolnice u kojoj se nalaze.

Knežević o reljefima u svojoj autobiografiji navodi: *"Kako rekoh, složio sam dva golema mozaika u Vojnoj bolnici u Splitu. Dok sam ih radio, dolazili su ljudi, prolazili, ali i davili me i zapitkivali: `A šta vi to radite? A kako ćete dalje sada bojati ove piljke? A kako ste ih bojali? A kako ćete kasnije vaditi te piljke? Kako ćete ih brusiti? i puno pitanja bez ikakva smisla i sadržaja. Da, teško mi je bilo raditi u sredini koja nema pojma što se događa."*

Vanjske poveznice
-----------------

* Spomen-mozaik Partizani
* Članak s crno-bijelom fotografijom Joke Kneževića i supruge ispred mozaika u Bolnici Križine Arhivirano 2022-10-18 na Wayback Machine-u
* Tekst s fotografijama svih djela Joke Kneževića u Bolnici Križine

Literatura i izvori
-------------------

* Josip Depolo: Joko Knežević, Zagreb, 1995. str. 37, 160, 163
* Joko Knežević: Moja sjećanja, Zagreb, 1996. str. 169, 212
* Davorin Vujčić: Joko Knežević, Hrvatsko biografski leksikon, 2009.
* Leonardo iz omiškog kamenjara, 9. 10. 2013.
* Korana Sutlić: Vila Gandalj obitelji Levaj u blizini Omiša, 18. 10. 2015.
* Marc Rowlands: In Croatia Public Art Is Destroyed And Replaced With... Nothing, 17. 7. 2020. Arhivirano 2022-10-18 na Wayback Machine-u