recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kovanica Demetrija I Sotera, starogrčki natpis *ΒΑΣΙΛΕΩΣ ΔΗΜΗΤΡΙΟΥ ΣΩΤΗΡΟΣ* znači "od kralja Demetrija Spasitelja"
**Demetrije I** (grčki: *Δημήτριος Α`*, cca. 187. pne. - 150. pne.), poznat pod nadimku **Soter** (grčki: *Σωτήρ* - "Savior"), bio je vladar Seleukidskog Carstva. Kao najstariji sin Antioha, a prema nekim izvorima princa Seleuka, je temeljem mirovnog sporazuma u Apameji poslan u Rim kao talac. Kada je Seleuk godine 175. pne. ubijen, prijestolje je ugrabio Seleukov brat Antioh IV Epifan. Demetrije je, međutim, uspio pobjeći iz rimskog zarobljeništva te je uspio zbaciti Antiohovog nasljednika i svog rođaka Antioha V Eupatora godine 162. pne.

Demetrije je potom pokrenuo pohod u Babiloniju, gdje je porazio Timarha, odmetnutog satrapa Medije. Tamošnji stanovnici su ga dočekali kao osloboditelja i dali mu nadimak Soter ("spasitelj"). Potom je pokrenuo pohod na zapad i porazio Arijarata, kralja Kapadokije. U istom periodu je postao važan lik židovske historije svojom pobjedom nad Makabejcima.

Godine 150. pne. je Heraklid, Timarhov brat, uspio uvjeriti rimski Senat kako je dječak po imenu Aleksandar Balas sin Antioha IV Epifana te tako legitimni seleukidski kralj. Uz rimsku pomoć je Heraklid sa svojom pobunjeničkom vojskom porazio i ubio Demetrija.


|  |
| --- |
| Demetrije I Soter **Seleukidska dinastija****Rođen/a:** nepoznato  **Umro/la:** 150. pne. |
| Prethodi:**Antioh V Eupator** | **Seleukidski kralj**162–150. pne. | Slijedi:**Aleksandar Balas** |
| Kanada jezik (Kannada [ಕನ್ನಡ]) |
| --- |
| Govori se u: | država Karnataka u Indiji |
| Ukupno ljudi koji govore kanada jezik: | 45-55 miliona |
| Jezička grupa:Klasifikacija: | dravidski jezici
 južnodravidski
  **kanada jezik** |
| Status jezika |
| Zvanični jezik u: | Indijska država Karnataka |
| Kodovi i šifre kanada jezika |
| ISO 639-1 | kn |
| ISO 639-2 | kan |
| SIL | KAN |

**Kanada jezik** (*Kannada* ಕನ್ನಡ ) je južno indijski jezik, koji se uglavnom koristi u saveznoj državi Karnataka. Pripada porodici dravidskih jezika. Sa oko 45 miliona govornika jedan je od 4 najveća jezika južne Indije. Ako se uračunaju i oni kojima kanada nije prvi jezik, broj govornika dostiže 55 miliona. Kanada je jedan od 23 zvanično priznata jezika Indije. 

Kanada je jedan od najstarijih dravidskih jezika, i ima dugu literarnu tradiciju. Porocenjuje se da je kao poseban jezik nastao pre 2500 godina. Prvi zapis na jeziku kanada je „Bramagiri ukaz" cara Ašoke iz 230. godine pne. Pre nove ere, a i u prvim vekovima nove, jezik kanada je bio u bliskom kontaktu sa grčkim i rimskim teritorijama na zapadu. U nekim starim grčkim dramama, nailazi se na kanada reči i fraze. 

Jezik kanada ima bogatu fleksiju, sa 3 roda (muški, ženski, neutralni) i dva broja (jednina, množina). Jezik je fonetski i ima 49 fonema i grafema (simbola u alfabetu). Pisani simboli su slični drugim indijskim pismima, t.j. potiče od brami pisma. 

Kao i mnogi jezici indijskog potkontinenta, kanada jezik je pozajmio brojne reči iz sanskrita. Savremeni rečnik sadrži mnogo pozajmljenica iz engleskog jezika.

Putokaz ispisan na jeziku kanada

Primer teksta
-------------

Član 1 Univerzalne deklaracije o ljudskim pravima

```
ಸ್ವತಂತ್ರರಾಗಿಯೇ ಜನಿಸಿದ್ದಾರೆ. ಹಾಗೂ ಘನತೆ ಮತ್ತು ಹಕ್ಕು ಗಳಲ್ಲಿ ಸಮಾನರಾಗಿದ್ದರೆ. 
ವಿವೇಕ ಮತ್ತು ಅಂತಃಕರಣ ಗಳನ್ನು ಪಡೆದವರಾದ್ದರಿಂದ ಅವರು ಪರಸ್ಪರ ಸಹೋದರ ಭಾವದಿಂದ ವರ್ತಿಸಬೇಕು.

```

Eksterni linkovi
----------------

***Kanada jezik*** na Wikimedijinoj ostavi

WikipediaWikipedia
***Kanada jezik*** nа Wikipediji

* Jezik kanada u indijskoj kulturi
* Etnološki izveštaj o jeziku kanada
* Opis jezika kanada
* Istorija kanada jezika i literature
* Centar za učenje kanada jezika
* Kurs jezika kanada (sa audio primerima)
* Osnovne rečenice na jeziku kanada Arhivirano 2005-09-02 na Wayback Machine-u
* Robert Zydenbos (2020): *A Manual of Modern Kannada.* Heidelberg: XAsia Books (Open Access, PDF format)

| * p
* r
* u
 Službeni jezici Indije |
| --- |
| Unijski nivo | 
* hindi
* engleski

 |
| Ostali jezici | 
* asamski
* bengalski
* bodo
* dogri
* gudžarati
* hindi
* kanada
* kašmiri
* konkani
* maithili
* malajalam
* manipuri
* marati
* nepalski
* orija
* pandžabi
* sanskrt
* sindi
* santali
* tamilski
* telugu
* urdu

 |
Ikona Dostojno jest
**Dostojno jest** (gr. *Άξιον εστίν*, stsl. *Достóйно éсть*) je liturgijsko pojanje u pravoslavnom hrišćanstvu. 

Prema predanju, nastala je za vreme patrijarha Nikole Hrisoverga (983-996). Jedne noći monah je čitao kanon Bogorodici i pevao, Čestnjejšuju u ćeliji manastira Pantokratora zvanoj sada "Dostojno jest". Starac njegov je otišao na Kareju. Najedanput se javio u crkvi čovek i počeo pevati: Dostojno jest. Ta pesma bila je dotle nepoznata u crkvi. Monah čuvši tu pesmu, bio je sav uzbuđen, kako zbog sadržaja, tako i zbog divnog pojanja. "*Kod nas ovako pevaju*," rekao je stranac monahu. Monah je hteo da ima tu pesmu napisanu i doneo je jednu ploču, na kojoj je stranac prstom ispisao pesmu kao po vosku. I najednom je nestao. Hrišćani veruju da je taj stranac bio arhangel Gavrilo. Ona ploča je preneta u Carigrad. Pesma dostojno jest se i dalje koristi u crkvi u toku službe.

Srpska pravoslavna crkva slavi ovaj praznik 11. juna po crkvenom, a 24. juna po gregorijanskom kalendaru.

Literatura
----------

* Ohridski prolog, Vladika Nikolaj Velimirović

Spoljašnje veze
---------------

* The Official site of the Holy Cell "Axion Estin" on Mt. Athos
* Ohridski prolog za 11. jun (24. jun) Arhivirano 2007-03-12 na Wayback Machine-u (`sh`)
**Dou Wu** (竇武) (? -168), kurtoazno ime **Youping** (游平), bio je kineski političar i velikodostojnik u službi dinastije Han. Poticao je iz ugledne porodice i školovao se kao konfucijanac, te postao niži službenik u vladi cara Huana. Napredovao je u službi kada mu je kćer Dou Miao odabrana za novu carevu suprugu. Tada je postao jedan od najvažnijih carskih službenika te, zajedno sa svojim kolegom Chen Fanom, nastojao što je moguće više suzbiti rastući uticaj dvorskih eunuha čija su pohlepa i korupcija izazivali široko nezadovoljstvo u narodu. Godine 166. je ono eksplodiralo u masovne proteste konfucijanskih učenjaka i studenata, a na koje je car Huan reagirao masovnim hapšenjima, započevši period represije poznat kao Katastrofe strančarskih zabrana. Dou Wu je, međutim, imao dovoljno uticaja na cara da spriječi pogubljenje zatvorenika, koji su sljedeće godine pušteni, ali bez počasti. Početkom 168. je car Huan umro, a njegova kćer postala regenticom i, nakon konzultacija sa ocem i Chen Fanom, odlučila da novi car postane 12-godišnji Liu Hong, kasnije poznat kao car car Ling. Dou Wu je novonastalu situaciju pokušao iskoristiti kako bi se obračunao sa eunusima, te je skovao plan za njihovo masovno hapšenje i likvidaciju; kćer ga je, međutim, odgovorila od masovne čistke te je trebalo pohapsiti tek četvoro najmoćnijih i najkorumpiranijih eunuha. Dou Wu je, međutim, svoj prijedlog uobličio u tekst, odnosno pismo koje su eunusi presreli te nakon toga Zhang Huana, komandanta carskih trupa, nagovorili kako Dou Wu priprema izdaju. Carska vojska je napala Dou Wua i njegove pristaše koji su poraženi, a sam Dou Wu je izvršio samoubistvo. Nakon tih događaja su svi članovi njegovog klana likvidirani.
**Kanadski centar za epigrafske dokumente** (engl. , akr. **KCED** ili **CCED**) je neprofitna organizacija stvorena sa ciljem da arhivira, katalogizira, i digitalizuje epigrafske materijale. KCED se sastoji od stručnjaka i postdiplomskih studenata volontera povezanih sa studijama informacija: bibliotekari, arhivisti i onih u polju digitalne humanističke nauke. 

Originalno smješten u Odjeljenju za klasične nauke Univerziteta u Torontu, KCED je radio na jednom od najvećih kolekcija antičkih grčkih natpisa u Sjevernoj Americi. Ovi natpisi su očuvani kao epigrafski otisci i datirani su od 7. vijeka pne. do 4. vijeka. 

KCED je trenutno lociran u Odjeljenju za civilizacije Bliskog i Srednjeg Istoka Univerziteta u Torontu. KCED radi sa kolekcijom Harak, koja je najveća svjetska unikatna zbirka sirijskih i garšuni natpisa iz Iraka. Ovi natpisi su očuvani kroz slike razvijene i digitalne fotografije, i datirani su od 7. do 20. vijeka.

KCED takođe radi na kolekcijama iz Ekumenskog istraživačkog instituta St. Efrem (SEERI) i Društva za očuvanje kršćanske baštine sv. Tome (APSTCH). Obe kolekcije su iz Kerale u Indiji. One sadrže sirijske, malajalamske, tamilske, i srednjoperzijske (pahlavi) natpise koji su datirani od 9. ili 10. do 20. vijeka.

Vanjske veze
------------

* (`en`) Canadian Centre for Epigraphic Documents
Ilustracija u Kama sutre u kojoj se prikazuje snošaj muškarca i žene
**Kama sutra** (Sanskritski:कामसूत्र), (alternativno spelovanje **Kamasutraṃ** ili izgovor **Kamasutr**a), je drevni tekst indijske sanskrit književnosti koji sadrže praktične savete za različite seksualne aktivnosti. U velikoj meri rad je u prozi. *Kāma* znači senzualnost ili seksualno zadovoljstvo, i "sūtra" što u bukvalnom smislu znači *konopac koji drži stvari zajedno*.

Kao autor teksta se tradicionalno navodi hinduistički filozof Mallanaga Vatsyayana koji je živeo između 4. i 6. veka.

Tekst sadrži 1250 stihova podeljenih u 36 poglavlja, odnosno 7 delova.

Izvori
------

1. ↑  Common misconceptions about *Kama Sutra*. "The *Kama Sutra* is neither exclusively a sex manual nor, as also commonly believed, a sacred or religious work. It is certainly not a tantric text. In opening with a discussion of the three aims of ancient Hindu life – dharma, artha and kama – Vatsyayana's purpose is to set kama, or enjoyment of the senses, in context. Thus dharma or virtuous living is the highest aim, artha, the amassing of wealth is next, and kama is the least of three." —Indra Sinha.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **književnosti** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

Eksterni linkovi
----------------

***Kama sutra*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kanaka** (starogrčki: ) bila je, u grčkoj mitologiji, kći Eola i Enarete, te ljubavnica Posejdonova. Kanakina su braća bili Atamant, Kretej, Dejonej, Magnet, Perijer, Salmonej i Sizif, a sestre su joj bile Alkiona, Arna, Kalika, Pisidika, Perimeda i Tanagra. Kanaka je Posejdonu rodila Aloeja, Epopeja, Nireja, Triopa i Hopleja.

Prema drugoj, poznatijoj verziji mita, koju daje Ovidije, Kanaka nije bila Posejdonova ljubavnica, nego je strasno volela svog brata Makareja. Kanaka se zaljubila u Makareja i stupila s njim u incestuoznu vezu, pa je ona zatrudnela. Makarej je obećao da će se oženiti njome, no naposletku nije to učinio. Kad im se rodilo dete, Kanakina ga je dojilja pokušala kriomice izneti u košari, praveći se da nosi zavetne darove za žrtvovanje, no beba je u jednom trenutku zaplakala i tako se otkrila. Eol se razbesneo i poslao Kanaki mač naredivši joj da njime izvrši samoubistvo. Novorođenče je ostavio da umre. Ovaj je mit bio obrađen i u Euripidovoj izgubljenoj tragediji *Eol*, koja je, kako se čini, poslužila kao temelj za kasnije pisce koji su obrađivali taj mit.
**Douar Hicher** (arapski: دوار هيشر) je grad i općina od 59,794 stanovnikana sjeveru Tunisa u Vilajetu Manouba.

Geografske karakteristike
-------------------------

Douar Hicher smješten je sjeverozapadno od centra grada Tunisa, toliko blizu da je zapravo stopljen sa metropolskim Tunisom.

Historija
---------

Sve do 2000. Douar Hicher je administrativno podpadao pod Vilajet Ariana i bio samo distrikt u općini Ettadhamen-Douar Hicher. Tad je formiran Vilajet Manouba, pa je on postao samostalni grad u tom novom Vilajetu.

Dekretom od 10. aprila 2001. proglašen je općinom.

To je aglomeracija spontano nastalih naselja izraslih 1970-ih oko istoimenog zaselka (douar na arapskom znači zaselak). 
Njen ekplozivni rast na periferiji metropolskog Tunisa rezultat je ruralnog egzodusa koji je Tunis doživio od 1930-ih do 1980-ih, i raseljavanja stanovništva iz historijskog centra Tunisa (medine).

Douar Hicher je danas aglomeracija od 18 kvartova; Industrijska zona, Daour Hicher, Ali Balhouen, Elhbib Thamer, Bouchoucha, Mercure, Erriadh, Etahaoul, Elaahd Eljadid, Kaled ibn Walid, La Liberté, El Salem, Taib Elmhiri, Ali zouaoui, Cité Innasim La Jeunesse, Ettakadom i 7 Novembre.

Izvori
------

1. 1 2  „*Tunisia, Republic of Tunisia*" (engleski). City population. Pristupljeno 17. 11. 2019.
2. ↑   „*Géographique*" (francuski). Municipalité de Douar Hicher. Pristupljeno 20. 11. 2019.
3. 1 2  „*Date de création*" (francuski). Municipalité de Douar Hicher. Pristupljeno 20. 11. 2019. [*mrtav link*]
4. ↑  „*Histoire de la ville*" (francuski). Municipalité de Douar Hicher. Pristupljeno 20. 11. 2019. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Douar Hicher*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalité de Douar Hicher*[*mrtav link*] (`ar`)
**Juigalpa** je općina od 61,246 i grad od 53,458 na jugu Nikaragve u Departmanu Chontales u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Juigalpa se nalazi udaljena 139 km istočno od glavnog grada Managve, u dolini Rijeke Mayales, između sjeveroistočne obale Jezera Nikaragva.

Historija
---------

Prvi španjolski kolonisti pojavili su se krajem 16. vijeka, tad je nastala i Juigalpa.
Njena historija usko je povezana sa tradicionalnim stočarstvom na rančevima.

Prvi put je dokumentirana 1659. kad je tadašnji gradonačelnik tražio kolonijalne vlasti da se naselju dodjeli zemlja. 
Njegovom zahtjevu je udovoljeno 1668. pa neki taj datum smatraju nastankom grada.
I pored tog što je bila relativno staro naselje - Juigalpa je tek 1862. dobila status ville (gradića), a 17 godina kasnije u januaru 1879. i status grada.

Tome je vjerojatno predhodilo što je junu 1877. odabrana da bude administrativni centar Departmana Chontales, umjesto dotadašnjeg Acoyapa, koji je to bio od 1858. kad je osnovan departman.

Privreda
--------

Juigalpa je trgovački centar ratarsko-stočarskog kraja, koji je poznat po šećerne trske, kave, žitarica i stoke.

Od industrijskih pogona ima štavionice, destilerije i pržionice kave.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Juigalpa Municipality in Nicaragua*" (engleski). City population. Pristupljeno 22.4.2023.
2. 1 2  „*Juigalpa in Chontales*" (engleski). City population. Pristupljeno 22.4.2023.
3. 1 2  „*Chontales*" (španjolski). Mapa Nicaragua. Pristupljeno 22.4.2023.
4. ↑  „*Chontales Historia y Origen*" (španjolski). Studocu. Pristupljeno 22.4.2023.
5. 1 2  „*Juigalpa*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 22.4. 2023.

Vanjske veze
------------

***Juigalpa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía de Juigalpa* (službene stranice) (`es`)
|  |
| --- |
|   |
| Ovaj članak je dio serije 
na temu **Politika** |
| Izbori |
| 
* Ždrijeb (izbori)
* Dopunski izbori
* Izborna prevara
* Izborna predstava
* Izbori s fiksnim terminom
* Opći izbori
* Preliminarni izbori
* Posredni izbori
* Lokalni izbori
* Referendum
* Kritika elektoralizma

 |
| 
Terminologija |
| 
* Raspodjela
* Prijelazno glasanje
* Gerrymandering
* Delimitacija
* Većinski-manjinski distrikti
* Nesting
* Tajno glasanje
* Biračko pravo

 |
| 
Pod-serija |
| 
* Politička stranka
* Glasanje
* Izborni sistemi

 |
| 
Liste |
| 
* Izbori po zemljama
* Izborni rezultati po zemlji
* Izborni kalendar

 |
| * p
* r
* u
 |

**Izborna predstava** odnosno **lažni izbori** jest naziv za političke, administrativne i druge aktivnosti kojima vlast u nekoj državi ili organizaciji u formalnom smislu nastoji ostaviti dojam da je riječ o izborima, a zapravo je riječ o procesu čiji je ishod unaprijed određen. Glavna svrha takvih izbora nije iskazati volju birača, nego vlastodršcima pred domaćom i međunarodnom javnošću dati demokratski legitimitet. Takve izborne predstave su karakteristične za totalitarne i autoritarne režime, pri čemu se ističu primjeri izbora na kojima se može izjasniti samo za jednog kandidata ili opciju, odnosno službeni podaci o izlaznosti od 100 % i sl.

V. također
----------

* Montirani proces
* Izborna prevara

Izvori
------
**Kajmani** (latinski: *Caiman*) su gmazovi iz reda Crocodylia, iz porodice Alligatoridae, koji žive po Centralnoj i Južnoj Americi.

Karakteristike
--------------

Kajmani žive uz obale rijeka i drugih voda, nesu jaja, koje oprezno čuva ženka u gnijezdu. 

Najveći od svih je Crni kajman, potencijalno najopasnija životinja, koja može narasti do 4.5 metara dužine, ostale vrste kajmana su znatno manje, od 1.2 - 2.1 metara, od njih je najduži Obični kajman sa oko 2.7 metara. 

Obični kajman koga zovu i Kajman naočar zbog koštanog grebena između očiju koji nalikuje na okvir naočala je porijeklom iz tropskih krajeva između južnog Meksika i Brazila. Živi po mirnim muljevitim vodama. Nakon što je proglašena zaštita američkih aligatora (Alligator mississippiensis), na veliko se izvoze Ameriku i prodaju zainteresiranim kupcima. 

Glatkočelni kajman je najmanji pripadnik svoje vrste, živi po brzacima, sa stjenovitim koritom i rijekama u slivu Amazone. Dobar je plivač, a hrani se ribama, pticama, insektima i drugih životinjama koje se nađu u vodi.

Taksonomija
-----------

Kajmani se dijele na tri roda 

* Pravi kajman (Caiman)
	+ Jakare kajman (Caiman yacare)
	+ Obični kajman (Caiman crocodilus)
	+ Širokonosni kajman (Caiman latirostris)
* Crni kajman (Melanosuchus niger)
* Glatkočelni kajman (Paleosuchus)
	+ Schneiderov kajman (Paleosuchus trigonatus)
	+ Cuvierov patuljasti kajman (Paleosuchus palpebrosus)

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „rodent" (engleski). Encyclopædia Britannica Online. Pristupljeno 15. 05. 2012.

Vanjske veze
------------

* Caiman (na portalu Encyclopædia Britannica Online) (`en`)
* Caiman crocodilus (LINNAEUS, 1758) (`en`)
* Caiman latirostris (DAUDIN, 1802) (`en`)
* Caiman yacare (DAUDIN, 1802) (`en`)

***Kajmani*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kafr ed Dauvar** (arapski:كفر الدوار/*Kafr ad-Dawwār*) je grad od 112,467 stanovnika na sjeverozapadu Egipta u Muhafazi Beheira.

Geografske karakteristike
-------------------------

Kafr el Dauvar se prostire na zapadu Delte Nila, duž Mahmudijskog kanala, udaljen 22 km jugoistočno od Aleksandrije.

Historija
---------

Kafr ed Dauvar je novi grad nastao nakon izgradnje Mahmudijskog kanala. 
Danas je industrijsko predgrađe Aleksandrije, grad tekstilne kemijske i prehrambene industrije.

Poznat je kao mjesto bitke za Anglo-egipatskog rata - 1882. u kojoj su snage Aḥmeda Urabija uspjele zaustaviti napredovanje Britanskih snaga prema Kairu.
Nakon tog je u augustu je Britanska vojska izvršila desant kod Ismailie i odatle krenula u napad na Kairo.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 11.8. 2020.
2. 1 2 3 4  „*Kafr El-Dawwar Travel Guide*" (engleski). AskAladdin. Pristupljeno 11.8. 2020.

Vanjske veze
------------

***Kafr ed Dauvar*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Kafr El-Dawwar Travel Guide* (`en`)
*Za ostale upotrebe, v. Kosovo (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 43′ 44" SGŠ, 21° 08′ 04" IGD

**Kosovo** (mak. *Kosovo*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Kosovo pripada opštini Makedonski Brod.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Kosovo je smešteno u središnjem delu Republike Makedonije. Od sedišta opštine, gradića Makedonski Brod, naselje je udaljeno 45 km severno.

**Reljef**: Kosovo se nalazi u oblasti Poreče, koja obuhvata središnji deo slika reke Treske. Dato područje je izrazito planinsko. Naselje je položeno na visovima iznad leve obale reke Treske, u najužem delu toka, u okviru Porečke klisure, koja je na ovom mestu pregrađena, pa je obrazovano veliko veštačko jezero. Zapadno od naselja uzdiže se glavno bilo Suve gore. Nadmorska visina naselja je približno 920 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Početkom 20. veka, kao i Poreče, stanovništvo Kosova je bilo naklonjeno srpskoj narodnoj zamisli, pa se mesno stanovništvo u izjašnjavalo Srbima.

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine, Kosovo je imalo 70 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100% prema poslednjem popisu).

Većinska veroispovest u naselju je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Poreče
* Opština Makedonski Brod

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Kosovo (Poreče)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.mbrod.gov.mk Zvanična stranica opštine Makedonski Brod

  

  


| p • r • uNaselja opštine Makedonski Brod |
| --- |
| **Makedonski Brod** • 
Belica •
Benče •
Bitovo •
Blizansko •
Breznica •
Brest •
Vir •
Volče •
Gornje Botušje •
Gornje Krušje •
Gornji Manastirec •
Grešnica •
Devič •
Donje Botušje •
Donje Krušje •
Donji Manastirec •
Dragov Dol •
Drenovo •
Zagrad •
Zvečan •
Zdunje •
Zrkle •
Ižište •
Inče •
Kaluđerec •
Kovač •
Kovče •
Kosovo •
Krapa •
Latovo •
Lokvica •
Lupšte •
Mogilec •
Modrište •
Oreovec •
Ramne •
Rasteš •
Rusjaci •
Samokov •
Slansko •
Slatina •
Staro Selo •
Suvodol •
Sušica •
Taževo •
Tomino Selo •
Topolnica •
Trebino •
Trebovlje •
Crešnjevo |  |
Koordinate: 41°53′35″N 12°28′57″E﻿ / ﻿41.89306°N 12.48250°E﻿ / 41.89306; 12.48250

Michelangelov projekt Kapitola na kome se nalaze Kapitolski muzeji. Gravira čiji je autor Étienne Dupérac, 1568.
**Kapitolski** ili **Kapitolinski muzeji** (italijanski **Musei Capitolini**) je naziv za grupu umjetničkih galerija i arheoloških muzeja smještenih na Piazza del Campidoglio na vrhu brežuljka Kapitola u Rimu. Muzeji se nalaze u tri palače (*palazzo*) koje okružuje centralni trapezoidni trg (*piazza*) prema planu koga je napravio Michelangelo Buonarroti godine 1536. i po kome se gradilo preko 400 godina. Historija muzeja počinje 1471. godine kada je papa Sikst IV donirao zbirku važnh antičkih brončanih kipova narodu Rima i smjestio ih na Kapitol. Otada je muzejska zbirka narasla pa sadrži veliki broj drevnih rimskih kipova, natpisa i brojnih drugih artefakata; također sadrži i zbirku srednjovjekovne i renesansne umjetnosti, te zbirke dragulja, kovanica i drugih predmeta. Vlasnik muzeja je rimska općina koja njime i upravlja.

Na središtu *piazze* se nalazi konjanička statua s likom cara Marka Aurelija. Original je smješten u samom Muzeju. Predstavlja jednu od rijetkih statua koja se uspjela očuvati do renesanse, s obzirom da su crkvene vlasti u srednjem vijeku uništile mnoge rimske statue držeći ih poganskim i idolopokloničkim. Statua Marka Aurelija je očuvana zahvaljujući pogrešnom vjerovanju ako predstavlja lik cara Konstantina Velikog koji je kršćanstvo učinio službenom religijom Rimskog Carstva.

Vanjske veze
------------

***Kapitolski muzeji*** na Wikimedijinoj ostavi

* Capitoline Museums official website (English language version). Retrieved September 18, 2006.
* Capitoline Museums research website (English/German/Italian language versions) Arhivirano 2002-01-06 na Wayback Machine-u.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 171285001
* LCCN: n79126898
* ISNI: 0000 0001 2117 0496
* GND: 1214261-X
* SUDOC: 029890012
* BNF: cb121420049 (podaci)

 |
Ne poistovijećivati sa Dokudrama.
*Dokumentarni teatar* je izraz kojim se u najširem smislu opisuju teatarski komadi, odnosno djela predviđena za izvođenje na pozornicama, a u kojima se na najautentičniji mogući način nastoje prikazati stvarni historijski ili događaji iz nedavne prošlosti. Autentičnost se nastoji postići tako da radnja, kao i riječi likova nastoje što više odgovarati sadržaju koji se može provjeriti u historijskim knjigama, novinskim reportažama, filmskim ili TV-snimkama, odnosno parlamentarnim, sudskim ili drugim službenim zapisnicima.

Iako se nastojanja da se kroz scenska djela prikazuje historija mogu pronaći još u Starom vijeku, odnosno srednjovekovnim narodnim predstavama ili Shakespeareovim historijskim dramama, sam koncept "dokumentarnog teatra" se obično vezuje uz novija vremena. Jednom od preteča dokumentarnog teatra se smatra drama *Dantonova smrt* njemačkog pisca Georga Büchnera iz 1834. godine, ali koncept u današnjem obliku razvio nepuni vijek kasnije u Weimarskoj Njemačkoj kada su pisci kao Bertolt Brecht i Erwin Piscator počeli uvoditi tzv. epski teatar, odnosno dramska djela koja su imala zadatak potaknuti društvenu promjenu i negirati "izvještačenost" dotadašnjeg teatra temeljenog na fiktivnim likovima i radnji.

Vidi još
--------

* Dokudrama
* Politički film
Kolposkop
**Kolposkopija** predstavlja pregled grlića materice i dela vagine. To je pomoćna dijagnostička metoda, koja ima za cilj određivanje rasporeda abnormalnog skvamoznog epitela i preciziranje delova iz kojih se može uzeti tkivo za biopsiju. U navedene svrhe koristi se izvor jake svetlosti i koloskop (aparat koji je za ovu namenu konstruisan 1925. godine) sa uveličanjem 20-50 puta.

Osnovni značaj ove metode se ogleda u ranoj dijagnostici karcinoma.

Kolposkopski pregled
--------------------

Pre izvođe same procedure pacijent se detaljno informiše o načinu izvođenja, cilju i metodskom pristupu tretmana. 

Neposredno pre same intervencije, žena isprazni mokraćnu bešiku, a tokom pregleda ona se nalazi u ginekološkom položaju na odgovarajućem stolu. Lekar koji vrši pregled sedi ispred ginekološkog stola, kao i za svaku drugu intervenciju. Prvo se plasira i fiksira spekulum, a porcija koja se posmatra se prebriše suvim sterilnim tupferom gaze i potom tupferom natopljenim u 3% rastvor sirćetne kiseline.

Sastavni deo kolposkopskog pregleda je i Šilerova jodna proba, koja se sastoji u premazivanju površine posmatrane porcije Lugolovim rastvorom pomoću dugačkog štapića. Jodom iz Lugolovog rastvora se zdrav epitel oboji tamno mrko, dok patološki promenjen pločasti epitel i zdrav cilindrični epitel ostaju svetli. Jod pozitivna proba znači da je pločasti epitel zdrav, odnosno da na tom mestu verovatno nema karcinoma. Jod negativna proba znači da je epitel ostao svetle boje i da je sumnjiv, između ostalog na karcinom. Kad kolposkopija pokaže prisustvo sumnjivog epitela, obavezno se vrši ciljana biopsija.

Kolposkopija je danas opšte prihvaćena metoda zbog dragocenog doprinosa u otkrivanju malignih promena. Međutim, ona je kao i brojne druge metode doživela promene, tako da je danas znatno usavršena. Rezultat toga je i kolpomikroskopija – metoda u kojoj se epitel posmatra specijalnim mikroskopom sa jakom veštačkom svetlošću u vagini i uveličavanjem do 200 puta.

Literatura
----------

* Mladenović D, Bogdanović Z, Mihailović A: *Akušerstvo sa negom*, Zavod za uđbenike i nastavna sredstva, Beograd, 2001.
* Živanović B. Vida: *Zdravstvena nega u ginekologiji i akušerstvu*, Univerzitet u Beogradu, Beograd 2004.
**Cui Hao** (崔浩) (? -450), kurtoazno ime **Boyuan** (伯淵), bio je kineski političar i velikodostojnik, poznat kao premijer kineske/Xianbei države Sjeverni Wei. Služio je carevima Daowuu i Mingyuanu, ali se najviše istakao u službi cara Taiwua kojem je dalekovidnim savjetima značajno pomogao u pohodima kojima je 439. sva sjeverna Kina ujedinjena pod vlašću Sjevernog Weija te tako okončan period Šesnaest kraljevstava. Cui Hao je bio poznat po reformama kaznenog prava u smjeru ublažavanja kazni, ali je kao pobožan taoist vidio jačanje budizma kao opasnost u državu. Zbog toga je 446. iskoristio navodno sudjelovanje budističkih redovnika u jednoj pobuni kako bi naredio pogubljenje svih budista u Sjevernom Weiju, i započeo progone, prve od Tri katastrofe Wua. Godine 450. je iz nikada razjašnjenih razloga pao u carevu nemilost, te je pogubljen zajedno sa svim članovima porodice.

Izvori
------

* *Knjiga Tanga*, vol. 35.
* *Historija Sjevernih dinastija*, vol. 21 Arhivirano 2007-12-10 na Wayback Machine-u.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125.
**Krag–Jørgensen** je brzometna puška koju su 1886. dizajnirali norveški konstruktori Ole Herman Johannes Krag i Erik Jørgensen, a koja je krajem 19. vijeka i u prvoj polovici 20. vijeka služila kao standardno oružje danske i norveške vojske, te pod imenom Springfield Model 1892 kraće vrijeme i kao standardno oružje američke vojske.

Kada je dizajnirana, predstavljala je jednu od najneobičnijih, ali i najmodernijih pušaka svog doba. Specifičnost joj je bila u magacinu koji je bio smješten na bočnoj strani, i koji je omogućavao relativno brzo punjenje, a istovremeno omogućavao da se meci psredno ubacuju u magacin, što je omogućavalo izuzetno brzu paljbu. Nastala je zbog nastojanja norveške vojske da nađe zamjenu za Jarmann M1884, model brzometne puške uveden 1884. godine, a koji se punio preko cijevnog magacina. Krag i Jørgensen su se prilikom dizajna obratili za pomoć kolegama iz susjedne Danske, koja je 1889. godine prva uvela njihovu pušku kao svoje standardno oružje.

Godine 1892. je američka vlada odlučila dizajn Krag–Jørgensen iskoristiti za model prve američke standardne brzometne puške, ali se on relativno kratko zadržao u upotrebi, jer se prilikom špansko-američkog rata ispostavilo da je inferioran Mauserovima puškama koje su koristili Španci. 

Usprkos toga, Krag-Jørgensen se zadržao u naoružanju Danske i Norveške (gdje je kao standardno oružje uveden 1894. godine) te se upotrebljavao u Drugom svjetskom ratu. Prije toga su nekoliko stotina primjeraka koristili Buri u ratu protiv Britanaca krajem 19. i početkom 20. vijeka.

Vanjske veze
------------

***Krag-Jørgensen*** na Wikimedijinoj ostavi

* An exploded view of the Krag–Jørgensen mechanism Arhivirano 2017-09-22 na Wayback Machine-u
* An in depth article on the M1894 "Long Krag"
* Krag-Jørgensen Model 1896 (video)
* Model 1898 Krag 30–40 (video)
**Kewevikopaya** (Kewevkapaya, ili "people of the east", Southeastern Yavapai. Ranije nazivani Nijoras), jedan od tri glavna ogranka Yavapai Indijanaca, koje čine zajedno sa skupinama ranije nazivanim Cruzados (Northeastern Yavapais ili Yavepe) i Tejunas (Western Yavapais ili Tolkepaya). 

Gifford Kewevikopaye dijeli na dvije glavne bande među koje prvo navodi Walkemapa locirani između Miamia i Phoenixa i Wikedjasapa duž Apache Traila između Phoenixa i Roosevelt Dama koji se dalje sastoje od raznih podbandi. Podbanda Ilihasitumapa, je obitavala u planinama Pinal, a pripadala je u Walkamepe. Među Wikedjasapama Gifford navodi pod-bande Amahiyukpa u visokim planinama na zapadnoj strani Rio Verde i to upravo sjeverno od Lime Creeka, nasuprot teritoriju klana Yelyuchopa. Atachiopa, u planinama zapadno od Cherryja; Hakayopa u Sunflower Valleyu, južno od Mazatzal Peaka, visoko u planinama Mazatzal i zapadno od Fort Renoa u Tonto Basinu; Hichapulvapa u planinama Mazatzal južno od East Verde Rivera i zapadno od North Peaka i Mazatzal Peaka.

Ostale podbande ili klanovi zastupljeni su i među Walkemapama i Wikedjasapa, to su: Iiwilkamepa čija je domovina bila između Superstition i Pinal Mountainsa; Matkawatapa, koji su nastali miješanjem Walkemapa i Apača iz Sierra Anche; Onalkeopa, u planinama Mazatzal,u kraju između klanova Hichapulvapa i Yelyuchopa, ali kasnije migriraju na jug u zemlju bande Walkemapa; Yelyuchopa, u planinama Mazatzal između teritorija klanova Hakayopa i Hichapulvapa. Naziv Cuercomache označavao je selo sa Diamond Creeka blizu Grand Canyona rijeke Colorado. Amanyiká je bilo glavni kamp Wikedjasapa južno od Salt Rivera.

Vanjske poveznice
-----------------

* "Jerome, Arizona. The Early History" Arhivirano 2010-07-06 na Wayback Machine-u
* Nijoras
Hajnrih Hajne
**Kraj tanana šadrvana** je sevdalinka koja je nastala prevođenjem pesme „*Azra*" (nem. *Der Asra*) koju je napisao Hajnrih Hajne.

Autori prevoda pesme „Azra"
---------------------------

Aleksa Šantić, autor najpoznatijeg prevoda pesme Azra
Autor prevoda ove pesme je Aleksa Šantić. Aleksa Šantić je preveo ovu pesmu 1923. godine i objavio u svojoj knjizi prevoda pesama Hajnriha Hajnea pod nazivom „Iz Hajneove lirike". Pesmu Azra su prevodili pored Šantića i Vladimir Nazor, Dobriša Cesarić i Safvet-beg Bašagić.

Kompozitori
-----------

Mnogobrojni kompozitori su komponovali muziku inspirisani ovom pesmom. Prvi je muziku uz ovu pesmu komponovao Karl Lev a zatim i Anton Rubinštajn

Legenda o plemenu Azra
----------------------

Postoji stara legenda o tome da u Jemenu postoji staro pleme koje se zove Azra (devica). Ukoliko mladićima iz tog plemena nije dozvoljeno ili nije moguće da ostvare svoju ljubav prema voljenoj, oni odlaze u pustinju ili u rat da bi što pre umrli zaljubljeni jer ne žele da žive bez ljubavi. Ova legenda je ostavila snažan utisak na Hajnriha Hajnea i inspirisala ga da napiše pesmu Azra. Na arapskom poluostrvu postoji provincija Asir, na jugozapadu Saudijske Arabije a naziv ove provincije znači *nedostižni*.

Sevdalije
---------

Pesmu Kraj tanana šadrvana su pevali mnogobrojni pevači i pevačice kako narodnih pesama tako i ostalih muzičkih žanrova. Među najpoznatijima su Himzo Polovina, Jadranka Stojaković, Beba Selimović, Hanka Paldum, Branimir Džoni Štulić, Zaim Imamović, Saša Lošić Loša i mnogi drugi. Po nazivu ove Hajneove pesme je Branimir Džoni Štulić nazvao rokenrol muzički sastav Azra koji je predvodio.

Vidi još
--------

* Hajnrih Hajne
* Aleksa Šantić
* Azra - Muzički sastav
* Sevdalinka
* Šadrvan

Vanjske veze
------------

* Pesma Kraj tanana šadrvana, uz gitaru, jutjub
* Pesma , jutjub

Izvori
------

1. ↑  „Ljubiti, umrijeti - Lirika u tragediji: Hajne i bošnjačke narodne ljubavne pjesme". List BEHAR br.36 1998g. Arhivirano iz originala na datum 2010-01-19. Pristupljeno 7. avgust 2010.
2. ↑  „Anton Rubinštajn, kompozitor". Pristupljeno 11. avgust 2010.
3. ↑  „Arabija". Arhivirano iz originala na datum 2009-07-13. Pristupljeno 9. avgust 2010.
*Za ostala značenja, v. Futura (razvrstavanje).*
**Futura** (ISSN 1330-5115) je hrvatski časopis za spekulativnu fikciju, prvenstveno za znanstvenofantastičnu književnost.

Povijest
--------

Časopis je počeo izlaziti u listopadu 1992. u nakladi poduzeća Bakal d.o.o. iz Zagreba, kao neslužbeni nasljednik *Siriusa* koji je izlazio od travnja 1976. do prosinca 1989. U početku objavljuje samo strane autore, ali s dolaskom novog urednika, Krste A. Mažuranića, urednička politika se mijenja i u gotovo svakom broju se pojavljuju jedna ili dvije priče domaćih autora, što doprinosi razvoju nove generacije hrvatskih SF književnika sredinom 90-ih, među kojima se posebno ističu Marina Jadrejčić, Tatjana Jambrišak, Darko Macan i Aleksandar Žiljak.

Tijekom 2000. i 2001. godine Futura prestaje držati dotad uglavnom redovan mjesečni ritam izlaženja, te počevši s brojem 94, u srpnju 2001. izdavanje Future preuzima poduzeće Strip-agent d.o.o. iz Zagreba. Časopis redovno izlazi tijekom do 2004. no u 2005. izlazi samo šest brojeva, u 2006. tri broja, a u 2007. samo jedan.

Popis urednika
--------------

* Vlatko Jurić-Kokić (od 1. do 5. broja)
* Krsto A. Mažuranić (od 7. do 53. broja)
* Mihaela Velina (od 31. do 93. broja)
* Davorin Horak (od 94. do 116. broja)
* Milena Benini (od 117. broja)

***Futura*** na Wikimedijinoj ostavi
Brodogradilište Uljanik
Tvornica papira Rijeka
**Deindustrijalizacija** je smanjenje udjela industrije u ukupnom gospodarstvu. To je pojam suprotan od industrijalizacije tj. proces u kojem se gubi tradicionalna industrija, osobito teška industrija i njoj srodne industrije (npr. rudarstvo).

Deindustrijalizacija može biti ukupna i relativna. Ukupna znači: pad zaposlenosti, proizvodnje, profitabilnosti i kapitalnih resursa u industriji, kao i pad izvoza industrijskih roba i dovodi do pojave trgovinskog deficita u ovom sektoru. Relativna deindustrijalizacija znači: relativan pad udjela industrije u gospodarstvu, odražava proces strukturnih promjena u odnosima između industrije i uslužnog sektora.

U većini razvijenih zemalja, deindustrijalizacija se dogodila u drugoj polovici 20. stoljeća. U Srednjoj i Istočnoj Europi, dogodila se nakon pada komunizma početkom 1990.-ih. U dijelu razvijenih zemalja nije došlo do deindustrijalizacije poput: Švedske, Italije, Danske i Australije. U dijelu zemalja trećeg svijeta dolazi do porasta industrijske proizvodnje naročito u Kini i Indiji, a također i u: Brazilu, Južnoj Africi, Meksiku, Turskoj, Filipinima, Saudijskoj Arabiji, Maleziji i Tajlandu.

Izvori
------
**Direktiva o autorskom pravu na jedinstvenom digitalnom tržištu** 2016/0280(COD), također poznata i kao **Direktiva o autorskom pravu EU**, je direktiva Evropske unije čija je svrha harmonizacija autorskog prava u Evropskoj uniji] odnosno stvaranje Digitalnog jedinstvenog tržišta. Nominalno ju je predložio Odbor Evropskog parlamenta za pravna pitanja 20. juna 2018, te formalno odobrio Evropski parlament 12. septembra 2018, te će postati pšredmetom trijaloških rasprava za koje se očekuje da će biti završene u januaru 2019. Ako bude formalizirana, svaka od država-članica će morati donijeti zakone u skladu s Direktivom.

Evropski savjet je kao njene glaven ciljeve naveo zaštitu novinskih izdavača, pri čemui se treba zatvoriti "jaz vrijednosti" između profita koje ostvaruju internetske platforme i tvroci sadržaja, odnosno ohrabrivanje "suradnje" između dvije grupe, te stvaranje iznimaka od autorskih prava za rudarenje teksta i podataka. Specifični prijedlozi Direktive uključuju davanje neposrednog autorskog prava novinskim izdavačima za objavljivanje sadržaja na internetskim platformama kao što su agregatori vijesti (čl. 11 Direktive) i zahtjeve web-stranicama koji primarno hostaju sadržaj stvoren od korisnika da preduzmu "efikasne i proporcionalne" mjere za sprečavanje neovlaštenog postanja sadržaja pod autorskim pravima ili sami postanu pravno odgovorni za kršenje autorskih prava (čl. 13).

Čl. 11 i čl. 13 su bili žestoko kritizirani u evropskoj i amerićkoj javnosti. Čl. 11 je kritiziran kao "porez na linkove" koji će od web-stranica zahtijevati "da dobiju dozvolu svaki put prije nego što stave link na vijesti", a čl. 13 kao "zabrana meme mema", s obzirom da tehnologije za provjeru sadržaja ne mogu uvrditi da li su ti sadržaji pod poštenom upotrebom kao parodije.

Izvori
------

1. ↑  „EU's controversial copyright plan rejected" (en). *BBC News*. 5. 7. 2018. Pristupljeno 5. 7. 2018.
2. ↑  European Commission. „The EU copyright legislation". Pristupljeno 4. 7. 2018.
3. ↑  European Commission (14. 9. 2016). „Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on copyright in the Digital Single Market".
4. ↑  „Everything you need to know about Europe's new meme-ending war". CNET. 22. 6. 2018. Pristupljeno 1. 7. 2018.
5. ↑  Volpicelli, Gian. „The EU has passed Article 13, but Europe's meme war is far from over". Pristupljeno 12. 9. 2018.
6. ↑  „Copyright rules for the digital environment: Council agrees its position – Consilium". Europa (web portal). Pristupljeno 1. 7. 2018.
7. ↑  O'Brien, Danny (29. 6. 2018). „The Crucial Next Few Days In the EU's Copyright Filter and Link Tax Battle" (en). *Electronic Frontier Foundation*. Pristupljeno 4. 7. 2018.
8. ↑  „'Disastrous' copyright bill vote approved". *BBC News*. 20. 6. 2018. Pristupljeno 1. 7. 2018.

Vanjske veze
------------

* „Wikimedia Public Policy: It’s time for an update. Tell the European Parliament to fix copyright." (en). Pristupljeno 11. 9. 2018.  (translated in 24 languages)
* Procedure file
* Text of the European Council proposal as of 25 May 2018
* Text of JURI's proposed negotiating position
* Copyright reform document pool
Arheološki ostaci u Bahreinu vjerojatno iz doba Dilmuna.
**Dilmun** ili **Telmun** (arapski: دلمون) bila je civilizacija u drevnoj istočnoj Arabiji od 4. milenija pne. do 1. vijeka pne.

Dilmun je bio važno trgovačko središte, koje je na vrhuncu svoje moći kontroliralo trgovačke putove u Perzijskom zaljevu. Sumerani su smatrali Dilmun svetom zemljom. Iako je središnje mjesto Dilmuna nejasno, prema naučnom konsenzusu obuhvaćao je: Bahrein, Kuvajt i obalne regije istočne pokrajine Saudijske Arabije. Dilmun spominju mezopotamske civilizacije kao trgovinskog partnera, izvor metalnog bakra.

U Epu o Gilgamešu, Gilgameš je morao proći kroz brda Mashu do Dilmuna.

Dilmun slovi kao jedna od najstarijih drevnih civilizacija na Bliskom istoku. Sumerani opisuju Dilmun kao rajski vrt u Epu o Gilgamešu.

Izvori
------

1. ↑   Jesper Eidema, Flemming Højlundb (1993). Trade or diplomacy? Assyria and Dilmun in the eighteenth century BC 24 (3). str. 441–448.
2. ↑   Preuzeto 26. 7. 2014.

***Dilmun*** na Wikimedijinoj ostavi
**Joza Ivakić** (Vinkovci, 18. ožujka 1879. – Zagreb, 6. kolovoza 1932.) hrvatski književnik, kazališni i filmski redatelj. Poznat je, između ostalog, kao autor nijemih obrazovnih filmova *Birtija* i *Grješnice*, koje se danas navode kao najstarija sačuvana igrana ostvarenja hrvatske kinematografije. 

Po njemu nosi ime Gradsko kazalište "Joza Ivakić" u Vinkovcima.

Životopis
---------

Joza Ivakić gimnaziju je završio u Vinkovcima, klasičnu filologiju i slavistiku diplomirao je na Mudroslovnom fakultetu u Zagrebu.

Djela
-----

### Romani

* Mladost i život
* Kapelan

### Pripovjetke

* Matišina ljubav
* Maćuva
* Mlada žena
* Didak i baka
* Šogorica
* Gospodična Jelica

Izvori
------

1. ↑  Hrvatski biografski leksikon, lzmk.hr
2. ↑  Nikica Gilić. „UVOD U POVIJEST HRVATSKOG IGRANOG FILMA". [*mrtav link*]
3. ↑  Obilježavanje 130. obljetnice rođenja Joze Ivakića (1879. – 1932.), T. Marojević, HKD Novosti, broj 44, srpanj 2009. hkdrustvo.hr

Vanjske veze
------------

* Članak na Hrvatskom biografskom leksikonu
* Joza Ivakić na IMDb-u (`en`)
|  |
| --- |
|  |

**Katirska Država Sajun i Hadramaut** (arapski: لسلطنة الكثيرية - سيؤن - حضرموت ) bila je vazalni feudalni sultanat Britanskog Carstva koji je postojao od 1848 do 1967 godine na jugo istoku Arapskog poluotoka istočno od luke Aden. Danas je teritorij ovog bivšeg sultanata djelomično u Jemenu (Hadramaut) a jedan manji dio u Omanu (Dhofar).

Historija
---------

Plemenska dinastija Katiri je nekad vladala većim dijelom Hadramauta ali je njihova moć je bitno oslabila kad se pojavila suparnička dinastija Kuvaiti (ili Ćati) u 19. st.. Tako su se na kraju Katiriji morali zadovoljiti sa vlašću nad vrlo malim unutrašnjim dijelom Hadramauta, oko njihova sjedišta Sajun.

Sultani Katirske države potpisali su krajem 19. st. ugovor o zaštiti s Britanijom i postali dio Protektorata Aden 1886 godine. No 1960-ih tadašnji sultan *al-Husein ibn 'Ali* odbio je ući u novu britansku kolonijalnu tvorevinu Federaciju Arapskih Emirata Juga, ali je i ostao pod britanskom zaštitom kao dio Južnoarapskog Protektorata sve do 1967 godine.

Posljednji sultan ove feudalne države bio je *Al Husein ibn Ali*, razvlašćen je u oktobru 1967 godine. Nakon mjesec dana ukinuta je Katirska Država Sajun i Hadramaut, i osnovana Narodna Republika Južni Jemen, koja se ujedinila s Sjevernim Jemenom 22. maja 1990 u današnju državu Republiku Jemen. Ali i danas oko 65% tog teritorija, ne kontrolira "jemenska vlada", nego mjesni šeici.

Prvi premijer u historiji Istočnog Timora,- *Marí Bin Amude Alkatiri*, je treća generacije doseljenika iz Hadramauta, veliki val iseljavanja Hadramija u Britansku Indiju i Jugoistočnu Aziju krenuo je od kraja 19. i početkom 20. stoljeća. 

Poštanska marka Katirske Države Sajun i Hadramaut iz 1942. sa sultanom i njegovom palačom

Sultani Katirske Države Sajun i Hadramaut
-----------------------------------------

* Badr as-Sahab ibn al-Habrali Bu Tuvairik (1395.-1430.)
* Muhamed ibn Ali (oko 1430. - oko1450.)
* Džafar ibn Abdulah (nepoznato-oko1493.)
* Badr ibn Abdulah (oko1516. - oko1565.)
* Nepoznat broj šeika (oko 1565. – sve do 19. st.)
* Husein bin Muhsin (prva polovica 19. st.) *Veliki putnik, jedno vrijeme je živio u Indoneziji.*
* pod britanskim protektoratom (1848.-1967.)
	+ Ghalib ibn Muhsin (1848.-1893.)
	+ Mansur ibn Ghalib (1894.-1929.)
	+ 'Ali ibn al-Mansur (1929.-1938.)
	+ Džafar ibn al-Mansur (1938.-1949.)
	+ al-Husein ibn Ali (1949–1967)

Pogledajte i ovo
----------------

* Protektorat Aden
* Kolonija Aden
* Federacija Arapskih Emirata Juga

Bibliografija
-------------

* Paul Dresch: *A History of Modern Yemen*.Cambridge, UK: Cambridge University Press, 2000. (`en`)
* R.J. Gavin: *Aden Under British Rule, 1839.-1967.* (`en`)

Izvori
------

1. ↑  States of the Aden Protectorates

  


***Katirska Država Sajun i Hadramaut*** na Wikimedijinoj ostavi
**Konzervativna i unionistička stranka** (engleski: *Conservative and Unionist Party*), skraćeno **Konzervativna stranka** (engleski: *Conservative Party*) je konzervativna politička stranka desnog centra u Velikoj Britaniji.

Osnovana je godine 1830. a porijeklo vuče od nekadašnje torijevske stranke, zbog čega njene članove dan-danas nazivaju **Torijevcima**. Smatra se jednom od najstarijih političkih stranaka koja dan-danas djeluje u svijetu, a i jednom koja se može pohvaliti s najvećim brojem izbornih pobjeda u povijesti moderne demokracije.

Temelj njene politike je bilo čuvanje engleskih, odnosno britanskih tradicija. U 19. vijeku joj je glavni suparnik bila liberalno orijentirana Liberalna stranka, a u 20. vijeku socijalistički orijentirana Laburistčka stranka.

U 20. vijeku su njeni članovi i vođe bili neki od najpoznatijih svjetskih državnika kao Winston Churchill i Margaret Thatcher.

Od izbora 1997. godine Konzervativna stranka se nalazi u opoziciji. Na parlamentarnim izborima 2010. godine je osvojila najviše mjesta, ali bez većine potrebne za samostalno sastavljanje vlade.

### Službene stranice

***Konzervativna stranka (Ujedinjeno Kraljevstvo)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Conservatives
* Scottish Conservatives
* Welsh Conservatives Arhivirano 2008-07-04 na Wayback Machine-u
* Conservatives in Northern Ireland Arhivirano 2007-02-03 na Wayback Machine-u
* Conservative Future - party youth wing
**Gavrilo IV Grk** je bio 35. patrijarh srpske crkve 1758. godine. Grk po nacionalnosti. Na tronu Pećke patrijaršije bio je kratko kao i prethodnici patrijarsi Pajsije II Grk i Vikentije Stefanović.

Pominje se samo 1758. godine. Na pećkom tronu nasledio je patrijarha Pajsija II, takođe Grka po rođenju, ali se nije zadržao dugo. Kao novi patrijarh nasledio ga je Kirilo II.

Literatura
----------

* „Gavrilo IV Grk". *Narodna enciklopedija*. Zagreb: Bibliografski zavod. 1927.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Pajsije II Grk** | **patrijarh srpski1758—1758.** | Nasljednik:**Kirilo II** |

  


p • r • uPoglavari Srpske pravoslavne crkve

**Žičko-pećki arhiepiskopi (1219-1337):**  
Sveti Sava • Arsenije I Sremac • Sveti Sava II • Danilo I • Joanikije I • Jevstatije I • Jakov • Jevstatije II • Sveti Sava III • Nikodim • Danilo II • Joanikije II
  
**Pećki patrijarsi (1346-1463):**  
Joanikije II • Sava IV • Jefrem • Spiridon • Danilo III • Sava V • Danilo IV • Kirilo • Nikon • Teofan • Nikodim II • Arsenije II
  
**Pećki patrijarsi (1557-1766):**  
Makarije Sokolović • Antonije Sokolović • Gerasim Sokolović • Savatije Sokolović • Jerotej Sokolović • Filip Sokolović • Jovan • Pajsije Janjevac • Gavrilo I Rajić • Maksim Skopljanac • Arsenije III Crnojević • Kalinik I • Atanasije I • Mojsije Rajović • Arsenije IV Jovanović • Joanikije III Karadža • Atanasije II Gavrilović • Gavrilo II Sarajevac • Gavrilo III • Vikentije Stefanović • Pajsije II Grk • Gavrilo IV Grk • Kirilo II • Vasilije Jovanović-Brkić • Kalinik II Grk
  
**Karlovački mitropoliti i patrijarsi (1690-1920):**  
Arsenije III Crnojević • Isaija Đaković • Sofronije Podgoričanin • Vikentije Popović • Mojsije Petrović • Vićentije Jovanović • Arsenije IV Jovanović • Isaija Antonović • Pavle Nenadović • Jovan Đorđević • Vićentije Jovanović Vidak • Mojsije Putnik • Stefan Stratimirović • Stefan Stanković • Josif Rajačić • Samuilo Maširević • Prokopije Ivačković • German Anđelić • Georgije Branković • Lukijan Bogdanović
  
**Beogradski mitropoliti (1831-1920):**  
Melentije Pavlović • Petar Jovanović • Mihailo Jovanović • Teodosije Mraović • Inokentije Pavlović • Dimitrije Pavlović
  
**Patrijarsi Srpske pravoslavne crkve (1920- ):**
  
Dimitrije • Varnava • Gavrilo (V) • Vikentije (II) • German • Pavle • Irinej