recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sándor Gaál** (Gogánváralja, Mađarska, 4. 10. 1885. – Sfântu Gheorghe, Rumunija, 28. 7. 1972.), mađarski fizičar poznat po razvoju akceleratora čestica, suizumitelj ciklotrona.

Većina vjerodostojnih internacionalnih izvora pripisuje zasluge za otkriće ciklotrona američkom fizičaru i nobelovcu Ernestu O. Lawrenceu koji je radio na takvom stroju od proljeća 1929. odnosno godinu kasnije na Univerzitetu Berkeley izradio prvi operativni ciklotron. Godine 1939. Lawrence je za svoj rad nagrađen Nobelovom nagradom za fiziku.

Međutim, mađarski profesor Teofil Vescan u svom djelu *Fizica teoretica* (Bukurešt, 1957. I. vol. str. 270.) otkrio je da postoji mogućnost da je Sándor Gaál opisao ciklotron u gotovo isto vrijeme kao i Lawrence (proljeće 1929.). Gaál je svoj istraživački osvrt *Ein Beitrag zum Problem der Atomkernzerstrümmerung* poslao stručnom časopisu *Zeitschrift für Physik* gdje je registriran 6. 5. 1929. no nije štampan s obzirom da su urednici slabo poznavali materijal odnosno mislili da se radi o običnom linearnom akceleratoru čestica kojeg je godinu dana ranije detaljno opisao norveški fizičar Rolf Widerøe.

Gaál je 1972. umro u siromaštvu u rumunskom gradu Sfântu Gheorghe.

Veze
----

* Ciklotron

Vanjske veze
------------

* Huba L. Szöcs: *A Forgotten Hungarian Scientist: Sándor Gaál (Alexander von Gaál)*
*Za ostale upotrebe, v. Sveta Petka (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 56′ 28" SGŠ, 21° 19′ 56" IGD

**Sveta Petka** (mak. *Sveta Petka*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Sveta Petka pripada opštine Sopište, koja okuplja južna predgrađa Grada Skoplja.

Prirodni uslovi
---------------

Sveta Petka je smeštena u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 25 km južno.

Naselje Sveta Petka je u okviru istorijske oblasti Kršijak, koja se obuhvata dolinu Markove reke, južno od Skopskog polja. Naselje je smešteno na jugoistočnim padinama planine Vodno. Ka jugu se tlo spušta u dolinu Markove reke, dok se ka zapadu spušta u klisuru reke Treske. Nadmorska visina naselja je približno 700 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Sveta Petka je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 712 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (98%).

Većinska veroispovest je islam.

Vidi još
--------

* Opština Sopište

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* opstinasopiste.gov.mk Zvanična stranica opštine Sopište

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Sopište |
| --- |
| **Sopište** •
Barovo •
Govrljevo •
Gornje Sonje •
Dobri Dol •
Donje Sonje •
Držilovo •
Jabolci •
Nova Breznica •
Patiška Reka •
Rakotinci •
Sveta Petka •
Čiflik |  |
**Richard Helms** 30.3.1913. - 22.10.2002. je bio CIA direktor između 1966. i 1973. godine.

Rani život
----------

Helms se rodio u Philadelphiji 1913. godine, a u svojoj 22 godini života završava fakultet u Williamstown, Massachusetts nakon čega odlazi na putovanje u Europe gdje će tijekom Olimpijade 1936. godine u svojstvu američkog novinara raditi intervju Adolfa Hitlera. Nakon toga Richard Helms odlazi u Švicarsku gdje svom znanju njemačkog dodaje i francuski jezik.

CIA
---

Nakon ulaska SAD u rat 1941. godine Richard Helms je završio u ratnoj mornarici do trenutka kada je njegovo znanje stranih jezika bilo primjećeno od OSS organizacije koja će kasnije biti pretvorena u CIAu. Gotovo odmah po završetku Drugog svjetskog rata u svojoj 33 godini Helms je bio unapređen u šefa američke tajne službe na području Austrije, Njemačke i Švicarske gdje dolazi do zastoja njegove karijere sve do propasti SAD invazije Kube 1962. godine nakon čega dolazi do velikog "čišćenja" CIA kadrova i njegovog unapređenja na položaja šefa Odjel za specijalne aktivnosti (CIA)Odjela za specijalne aktivnosti. Tijekom sljedeće 4 godine pod njegovim zapovjedništvom ovaj odjel izvršava uspješne državne udare u Iraku (1962), Južnom Vijetnamu (1963), Brazilu (1964), a nakon onog zadnjeg u Indoneziji 1965. godine Helms je bio unapređen prvo na položaj zamjenika direktora CIA, a potom i na mjesto direktora.

CIA direktor i kasnije
----------------------

Krajem šesdesetih i početkom sedamdesetih politika pučeva u Latinskoj Americi i Indokini se nastavlja bez promjene dok se s druge strane pojavljuje CIA teorija Južnog štita u Europi po kojoj su fašističke diktature u južnoj europi u američkom interesu. U skladu s tom teorijom u Grčkoj dolazi do puča 1967. godine i do pokušaja konfuznog puča u Italiji 1970. godine. Do iznenadnog prekida direktorske karijere Helmsa dolazi 1973. godine nakon što je odbio prijedlog Richarda Nixona da CIA preuzme krivicu za aferu Watergate. Kako bi bio dodatno ponižen on će biti smjenjen samo mjesec dana prije nego što bi po CIA pravilima stekao pravila za penziju. Nakon smjene Helms je bio maknut iz Washingtona i poslan u Iran kako bi tamo bio SAD ambasador.

Watergate afera kao i ona o CIA ulozi u puču protiv čileanskog predsjednika Salvador Allendea u kojoj je sam Helms odigrao veliku ulogu je početkom sedamdesetih izazvala zgražanje SAD stanovnika protiv agencije što na kraju dovodi do kongresne istrage u kojoj će Richard Helms lagati, zbog čega biva kažnjen, ali istovremeno dobiva još veće poštovanje svoje bivše agencije.

Tijekom svojih zadnjih 15 godina života reputacija Richarda Helms je bila potpuno obnovljena i među političarima, tako da je bio u slučajevima potrebe pozivan kao savjetnik od kasnijih CIA direktora i ostalih sigurnosnih službi. Richard Helms je umro 22.10.2002. godine.

Vanjski linkovi
---------------

* Uloga u postavljanju Sadam Huseina na vlast
* Helms razgovara Watergate aferi
* dokumenti s kojih je skinuta oznaka tajnosti

***Richard Helms*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sveta Ursula od Kölna** (njemački: ) je legendarna kršćanska mučenica koja se slavi kao svetica u Rimokatoličkoj crkvi. Prema legendi je bila rimsko-britanska princeza koju je Dionot, kralj Dumnonije, poslao u Armoriku (današnja Bretanja) da se uda za paganskog kralja Conana Meriadoca. Oluja je, međutim, brodove skrenula sa puta i natjerala da pristanu u udaljenoj galskoj luci, a što je Ursula iskoristila priliku da bi umjesto braka krenula na veliko kršćansko hodočašće. Put ju je doveo u Koloniju Agripinu (današnji Köln u Njemačkoj) nedugo prije nego što će taj grad opsjesti i zauzeti Huni. Ursula je tada odrubljena glava zajedno sa 11.000 mladih djevica. 

Legenda o Svetoj Ursuli se prvi put spominje u 8. vijeku, ali je istraživanjima navodima historičara još u 5. vijeku postojao kult lokalnih mučenica. O njemu svjedoči natpis iz 5. vijeka na mjestu gdje je sagrađena današnja Crkva sv. Ursule u Kölnu i gdje se čuvaju njene i relikvije njenih mučenica. Postoje različite špekulacije o njenoj historijskoj podlozi, odnosno datumu njenog mučeništva. Obično se navodi kraj 4. vijeka, iako bi detalj o hunskoj invaziji mogao navesti godinu 451. kada je Atila napao i krenuo pustošiti tadašnje Zapadno Rimsko Carstvo.

Kristofor Kolumbo je Djevičanske otoke nazvao u počast Svetoj Ursula.

Eksterni linkovi
----------------

***Sveta Ursula*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`en`) Catholic Encyclopedia
* (`it`) Sant' Orsola e compagne
Koordinate: 42° 04′ 28" SGŠ, 21° 03′ 09" IGD

**Tearce** (mak. *Tearce*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Tearce je sedište istoimene opštine Tearce.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Tearce je smešteno u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Tetova, naselje je udaljeno 12 km severno.

Tearce se nalazi u donjem delu istorijske oblasti Polog. Naselje je položeno na severozapadnom obodu Pološkog polja. Istočno od naselja pruža se polje, a zapadno se izdiže Šar-planina. Nadmorska visina naselja je približno 510 metara.

Klima u naselju je umereno kontinentalna.

Istorija
--------

U Tearcu su bili posebno značajni Sukobi u Makedoniji 2001.

Stanovništvo
------------

Tearce je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 3.974 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (58%), a u manjini su etnički Makedonci (27%) i Turci (13%).

Većinska veroispovest je islam, a manjinska pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Tearce

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Tearce*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.tearce.gov.mk Zvanična stranica opštine Tearce

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Tearce |
| --- |
| **Tearce** • 
Brezno •
Varvara •
Glođi •
Dobrošte •
Jelošnik •
Lešok •
Neprošteno •
Nerašte •
Odri •
Prvce •
Pršovce •
Slatino |  |
Teatar
*The Theatre* - Alexander Blok (1909).
**Teatar** (lat. *theatrum* < grč. *θέατρον*: gledalište), **pozorište** ili **kazalište**, institucija gdje se održavaju predstave koje spadaju u scensku umjetnost.

Neophodni elementi bez kojih ne može postojati teatarska predstava su:

* glumci
* scenska radnja
* publika

Klasična podjela na teatarske forme bila je podjela na:

* dramu (komedija, tragedija i drama u užem smislu)
* operu
* balet

Modernije podjele su nešto fleksibilnije, pa se pod glavnim teatarskim formama obično podrazumijevaju:

* dramski teatar (zasnovano na dramskom tekstu)
* plesni teatar (plesni teatar, moderni ples; također balet)
* muzički teatar (musical; također opera i opereta)
* lutkarski teatar (animacija lutaka ili drugih predmeta)

Naravno, bogatstvo i raznolikost teatarskih formi i tradicija, kako evropskih tako i vanevropskih, današnjem gledaocu nudi ogroman broj formi, stilova i vrsta raznih teatarskih oblika, njihovih mješavina i hibrida.

Veze
----

* Komad (teatar)
* Teatar po državama
* Popis glumaca
* Popis redatelja
* Historija teatra
* Korepeticija

***Teatar*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sakrament** (od latinskog: *sacramentum*=zakletva, obaveza) je ime za kršćanske obrede kao što su krštenje, euharistija za koje se vjeruje da potječu od samog Isusa Krista, kao znaci Božanske milosti ili simboli duhovne stvarnosti.

Sakramenti su zapravo obredi u kojima se vjernike simboličkim radnjama veže uz crkvu, a samo oni mogu računati na spasenje. Ili rečeno jezikom crkve - vidljive svete radnje koje vjernicima pružaju blagodat Svetog Duha i konkretiziraju duhovnu stvarnost.

Karakteristike i historija
--------------------------

Sakrament je zapravo običaj nastao u antičkome Rimu u kom je *sacramentum* bio jamčevina (dakle nešto vrijedno i sveto) koja se morala dati kao polog dok se suđenje ne dovrši. Kasnije je to postalo i ime za zakletvu koju su legionari davali kod potpisivanja ugovora.

### Katolička crkva

Za Katoličku crkvu - sakramenti su dio katekizma, a svaki se sastoji od dva bitna dijela; materije (gesti i tvari) i forme (riječi koje se pritom izgovaraju). 
Od 11. vijeka ustanovljen je red od sedam sakramenata, koje vjernici primaju u različitim periodima svog života, a to su;

* Krštenje (krst)
* Ispovijed (pomirenje, pokora, konfesija)
* Euharistija (Sveta pričest)
* Krizma
* Ženidba
* Sveti red
* Pomazanje bolesnika

### Pravoslavna crkva

*Glavni članak: Svete tajne*
U pravoslavlju, u kom se nakon nekadašnjih kontroverza, također ustalilo sedam sakramenata koji po svemu odgovaraju katoličkim osim po imenu, jer se zovu - Svete tajne (grčki; Ιερά Μυστήρια) su to;

* Krštenje
* Miropomazanje
* Sveštenstvo (Rukopoloženja) Gornja tri obreda su jedinstvena i ne mogu se ponoviti
* Euharistija (Pričešće)
* Pokajanje
* Brak
* Jeleosvećenje Doljnja četiri obreda se mogu se ponoviti

### Protestantske crkve

Većina Protestantskih crkava poznaje samo dva sakramenta; krštenje i euharistiju, a neke denominacije kao Kvekeri i Unitarijanci ni to.

Izvori
------

1. 1 2  „*Sacrament*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 19.3. 2018.
2. 1 2 3  „*Свете Тајне - Православље на мрежи*" (srpski). pravoslavlje. Pristupljeno 19.3. 2018.
3. 1 2 3 4  „*Sakrament*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 19.3. 2018.

Vanjske veze
------------

***Sakrament*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sakrament* (`sh`)
Springfield Model 1842
**Springfield Model 1842** ili **Američka musketa kapislara Model 1842** (*U.S. Model 1842 Percussion Musket*) je naziv za pušku koja se od 1842. do 1854. godine proizvodila u američkim vojnim oružarnicama Springfield i Harper's Ferry.

Predstavlja posljednju musketu koja se proizvodila kao standardno oružje američke pješadije, ali i prvu koja je predviđena za zamjenske dijelove, odnosno koja je koristila kapislu za mehanizam opaljivanja (mada su raniji modeli kasnije bili konvertirani za kapisle).

Imala je masu od oko 4 kg i bila duga 146 cm. Ispaljivala je okruglo zrno kalibra .69 in (17,5 mm)m, odnosno sačmu. 

Proizvedeno je oko 272.655 primjeraka (uz nešto manji broj kod privatnih proizvođača). Usprkos toga, na samom početku američkog građanskog rata ih je u upotrebi bio manji broj od ranijih pušaka kao što su Model 1816 i 1822. 

Za vrijeme rata ih se napustilo u korist novijih pušaka-žljebuša koje su imale veći domet, preciznost, a na kraju i brzinu paljbe.

V. također
----------

* Springfieldska puška

Vanjski linkovi
---------------

* Article about M1842 Musket[*mrtav link*]
**Šejh Galip** (Istanbul, 1757 – 1799) bio je turski pjesnik i mistik.

Život
-----

Njegovo ime je Mehmet a poznat je po imenima Şeyh Galip ili Şeyh Gâlib ili još Galib Mehmed Esad Dede. Rođen je 1757. godine u Istanbulu, u kući u blizini kapije Mevlevihane, njegov otac je bio Mustafa Seyyid (ili Mustafa Reşid) a majka Emine Hanım. Prvo obrazovanje je dobio od oca, pa je zatim pratio predavanja jezika i književnosti od šejha Hüseyin Dede i od hodže Neşet Efendije te je počeo pisati pjesme u ranoj mladosti pod pseudonimima Esed i Galip. U dobi od 24. godina je napisao dovoljno pjesama da bi sastavio divan, kojeg zaključiti (1195.   

Radio je kao službenik na sultanovom dvoru, ali je u dobi od 26 godina otišao u Konyu kako bi pod vodstvom duhovnog učitelja Celebi Seyyid Ebubekir Efendija prošao tisućudnevnu sufijsko iskušenje poznato kao *çile* (چله). Zahvaljujući svom znanju i sposobnostima izabran je za nasljednika Ali Nutka efendije i imenovan 1791. šejhom derviške lože Galata Mevlevi u kojoj će služiti narednih osam godina. Iste godine je se preselio u Sütlüce.  

Šejh Galip je autor koji je se držao do tradicije divanske poezije, iako se kod njega pojavljuje stil koji anticipira nadahnuće simbolizma u turskoj književnosti. Krećući se na tlu sufističke filozofije, Šejh Galip je odigrao veliku ulogu u razvoju divanske književnosti sa svojim brojnim invencijama i metaforama, i u nekom smislu već naslutio puteve modernog ljeposlovlja.  

Umro je 3. januara 1799. u Istanbulu u 42. godini života.  

Galipov divan je tiskan kao litografija 1837. godine i nema drugog izdanja osim tog, a nije u cijelosti preveden ni objavljen na suvremenom turskom.

Djela
-----

* *Divan*
* *Hüsn-ü Aşk*
* *Şerh-i Cezîre-i Mesnevî*
* *Es-Sohbetü's-Sâfiyye*
* *Zübde-i alem*

Spoljašne veze
--------------

Bilješke
--------

Izvori
------

Bibliografija
-------------

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 23669430
* LCCN: n87892006
* ISNI: 0000 0001 0879 1108
* GND: 119374404
* SUDOC: 078868297
* BNF: cb12196083f (podaci)

 |
**Springfield Model 1865** je američka sporometna puška žljebuša koju je Springfield Armory proizvodila godine 1865. za potrebe američke vojske. Predstavljala je prvu ostragušu među Springfieldskim puškama, odnosno prvu zamjenu za dotadašnje sprednjače, koje su se, usprkos masovne upotrebe, pred kraj građanskog rata pokazale kao zastarjele. Nastala je na osnovu dotadašnje standardne puške Springfield Model 1863, odnosno ugrađivanjem zatvarača i mehanizma koga je u septembru 1865. patentirao inženjer Erskine S. Allin. Osnovna zamisao je bila da se novi model učini što sličniji starom, odnosno omogući konverzija dotadašnjih sprednjača. 

Iako je napravljeno nekoliko hiljada primjeraka, vrlo brzo se ispostavilo kako veliki broj malih dijelova zatvaraču pušku čini teškom za održavanje i prijemčivom za kvarove i oštećenja. Zbog toga je već 1866. proizvedena poboljšana verzija Springfield Model 1866. 1870-ih je američka vojska veliki broj primjeraka prodala privatnim kompanijama koje su kratile cijevi za civilnu upotrebu.

Izvori
------

* "Historical Dictionary of the U.S. Army" By Jerold E. Brown, Published by Greenwood Publishing Group, 2001
* "The .58 and .50 Caliber Rifles and Carbines of the Springfield Armory" by Richard A. Hosmer, Published by North Cape Publications, May 2006

Vanjske veze
------------

* Model 1865 Rifles and Short Rifles at Trapdoor Collector
"Cuchulain ubija Psa od Culaina", ilustracija Stephena Reid za knjigu Eleanor Hull *The Boys' Cuchulain* iz 1904. godine
**Cuchulainn**, **Cu Chulainn** ili **Cuchinuiainn**, na irskom Kulanov Pas, je jedan od irskih mitoloških heroja koji se pojavljuje u sagama Ulsterskog ciklusa, a takođe i u Škotskom folkloru. Smatrao se sinom boga Luga i Deichtine. Njegovo ime u djetinjstvu je bilo Setanta.

Svoje bolje poznato ime je dobio kao dijete nakon što je ubio Kulanovog srašnog psa tjelohranitelja u samoodbrani (Kulan je zaboravio da se on ima vratiti njegovoj kući i pustio psa). Kao nadoknadu za to on je ponudio sebe u zamjenu za tjelohranitelja dok se novi pas ne odgoji. U sedamnaestoj godini Cuchulainn je vlastoručno sam odbranio Ulster u borbi protiv vojske Kraljice Medb od Connachta. Detalji o toj odbrani se mogu naći u epu: "Cattle Raid of Cooley". 

U svojoj brzopletosti da se prihvati oružja na dan koji će mu donijeti vječnu famu za velika djela, nije odslušao do kraja proročanstvo druida da će mu život biti kratak. To je razlog što ga ponekada upoređuju sa grčkim herojem Ahilejom. On je takođe poznat po svojoj tipičnoj predanosti boju (osinjak) gdje se pretvara u ljutog borca koji ne razlikuje prijatelja i neprijatelja. On se borio iz kočije koju je vozio njegov vjerni kočijaš Laeg, a u koju su bili upregnuti legendarni konji Liath Macha i Dub Sainglend. 

U savremeno doba Cuchulainn se mnogo češće naziva Pas od Ulstera.
**Spoljna**, **Vanjska** ili **Šira partija** (engleski: ) predstavlja najširi i najbrojniji segment članstva fiktivne vladajuće stranke (Partije) u Orwellovom romanu 1984. Protagonist Winston Smith, kao i većina s likova s kojima komunicira u romanu, su članovi Vanjske partije. 

Prema navodima Goldsteinove knjige romanu, Vanjska partija predstavlja srednja klasu u državi Oceaniji i čini oko 13 % stanovništva. U romanu su njeni pripadnici prikazani kao službenici i namještenici koji obavljaju većinu tehničkih i upravnih poslovima u državnim ministarstvima, a od ostatka društva se razlikuju po tome što nose plave kombinezone. 

U oceanijskom društvu vlada stroga klasna stratifikacija te pripadnici Vanjske partije žive u naseljima i gradskim četvrtima gdje pripadnicima niže klase, odnosno prolova, nije dozvoljen pristup bez prijeke potrebe ili dobrog objašnjenja. Obično žive u malim, skučenim stanovima, u kojima su prisiljeni stalno držati upaljenima teleekrane. Također su izloženi oskudici, odnosno stalnom nedostatku svega osim hrane i najnužnijih potrepština. Roman sugerira da su članovi Vanjske partije, usprkos nominalno višeg statusa, zapravo u najgorem položaju, jer su dužni poštovati stroga pravila vezana uz članove Partije te izloženi stalnom nadzoru Policije misli te riziku da budu uklonjeni ako se previše "ističu". 

| * p
* r
* u
*Hiljadu devetsto osamdeset četvrta* Georgea Orwella |
| --- |
| Likovi | 
* Winston Smith
* Julia
* O'Brien
* Big Brother
* Emmanuel Goldstein

 |
| Mjesta | 
* Države u *1984*
* Oceanija
* Eurazija
* Istazija
* Aerodromska pista Jedan
* Soba 101

 |
| Klase | 
* Uža Partija
* Šira Partija
* Prolovi
* Bratstvo

 |
| Ministarstva | 
* Ministarstvo ljubavi
* Ministarstvo mira
* Ministarstvo obilja
* Ministarstvo istine

 |
| Koncepti | 
* Ingsoc
* Novogovor
* Dvomisao
* Dobromisao
* Dva + dva = pet
* Zlomisao
* Policija misli
* Telekran
* *Teorija i praksa oligarhijskog kolektivizma*
* Dva minuta mržnje
* Tjedan mržnje
* Prolefeed
* Ne-ličnost

 |
| Adaptacije | 
* američka TV-drama 1953.
* BBC-jeva TV-drama 1954.
* film iz 1956.
* Diamond Dogs
* Appleova reklama
* film iz 1984.
* parodija iz 1999.
* opera iz 2005.

 |
| Uticaj | *Nineteen Eighty-Four* u popularnim medijima |
Katedrala Clonmacnoise sa jugoistoka (središte i lijevo), Hram Doolin i Hram Hurpan (desno) i Hram Melaghlin (iza, pogled pokriven)
Samostan **Clonmacnoise** (*Cluain Mhic Nóis* na irskom, što znači "Livada sinova Nósa", ili, možda, iako manje vjerojatno *Cluain Muccu Nóis* "Livada svinja Nósa") se nalazi u grofoviji Offaly u Irskoj na rijeci Shannon južno od Athlonea. 

Clonmacnoise je između 545. i 548. osnovao *Ciarán Mac a tSaor*, mladić iz Rathcroghana u Grofoviji Roscommon. Do 9. vijeka je bio blisko vezan uz kraljeve Connachta. Strateški položaj samostana je omogućio da do 9. vijeka postane važno religijsko, obrazovno i trgovačko središte, a zajedno sa Clonardom je bio najvažniji samostan u Irskoj, koga su posjećivali učenjaci iz cijele Evrope. Od 9. do 11. vijeka je bio vezan uz kraljevi Meatha. Mnogi od velikih kraljeve Tare i Connachta su tamo sahranjeni.

Od 12. vijeka je počeo gubiti na važnosti, da bi s vremenom bio napušten. Njegove ruševine je 1979. posjetio papa Ivan Pavao II.

  

* 
* 
* 
*

Vanjske veze
------------

* 360 Panorama View from Chluain Mhic Nóis
* Heritage Ireland page on Clonmacnoise
* Photo Gallery from Clonmacnoise Arhivirano 2009-08-19 na Wayback Machine-u

***Clonmacnoise*** na Wikimedijinoj ostavi
**Bitka kod Dijen Bijen Fua** ili **opsada Dijen Bijen Fua** je vođena od 13. marta do 7. maja 1954. godine između francuskih kolonijalnih snaga u današnjem Vijetnamu sa jedne i trupa Vijetmina sa druge strane. Okončala se odlučnom pobedom komunističkih revolucionara i smatra se presudnom za njihovu konačnu pobedu u tzv. *prvom ratu u Indokini* i proterivanje Francuza sa prostora današnjeg Vijetnama. Bitka zapravo predstavlja opsadu francuske vojne baze, koja je podignuta kod Dijen Bijen Fua u cilju prekidanja linija snabdevanja snaga Vietmina i sprovođenja njihovog potpunog uništenja. Sama baza je podignuta u ravnici okruženoj brdima, a njeno snabdevanje je vršeno vazušnim putem. Francuzi su smatrali da snage Vietmina, kao prevashodno gerilska vojna formacija, neće biti u stanju da iskoriste okolna uzvišenja za razmeštanje teške artiljerije i protivavionskih topova i na taj način napadnu njihovu bazu. Komandant snaga Vietmina general Vo Ngujen Đap je iskoristio upravo tu pretpostavku Francuza, opkolio ih i zaposeo okolne visove, na koje je potom izvukao tešku artiljeriju, nakon čega je otpočeo sa bombardovanjem vojne baze praćenog stalnim pešadijskim napadima na nju uz podršku Kaćuša. Francuzi su pokušali da odbrane svoje položaje koristeći se vazdušnim putem za doturanje pomoći i dodatnih trupa, ali su vremenom kontigenti koji su pristizali postali nedovoljni i nakon dvomesečne opsade celokupna baza je zauzeta, a skoro 11.000 Francuza (prema izveštaju francuske vojske) je zarobljeno.

Povezano
--------

* Prvi indokineski rat
* Vo Ngujen Đap
* Dijen Bijen Fu

***Bitka za Điện Biên Phủ*** na Wikimedijinoj ostavi
Primer sonog mosta između glutaminske kiseline i lizina demonstrira elektrostatičku interakciju i vodonično vezivanje
**Soni most** se ubraja u širu kategoriju nekovalentnih interakcija. Soni most je kombinacija dve nekovalentne interakcije: vodoničnog vezivanja i elektrostatičkih interakcija. On često doprinosi stabilnosti entropski nepovoljnih konformacija proteina. Mada su nekovalentne interakcije relativno slabe, više malih stabilizujućih interakcija može da proizvede značajan doprinos sveukupnoj stabilnosti konformera. Soni mostovi su osim proteina prisutni i u supramolekulskoj hemiji. Termodinamika sonih mostova u ovim oblastima je eksperimentalno istražena radi određivanja njihovog doprinosa slobodnoj energiji.

Soni most se često formira između anjonskih karboksilata (RCOO-) bilo aspartinske kiseline ili glutaminske kiseline i katjonskog amonijuma (RNH3+) iz lizina ili guanidinijuma (RNHC(NH2)2+) iz arginina. Mada su oni najčešći, drugi ostaci sa jonizujućim bočnim lancima kao što su histidin, tirozin, i serin takođe mogu da učestvuju. Njihova participacija je zavisna od uticaja spoljašnjih faktora na njihove p*K*a vrednosti. Rastojanje između ostataka koji učestvuju u sonim mostovima je isto tako važno. Rastojanje mora da bude manje od 4 Å (400 pm). Aminokiseline na većem rastojanju ne formiraju sone mostove. Usled prisustva mnogobrojnih jonizujućih bočnih lanaca aminokiselina širom proteina, pH vrednost ima kritičnu važnost za njihovu stabilnost. To je u znatnoj meri posledica promena elektrostatičke komponente sonih mostova. Pri ekstremnim pH vrednostima, jedna od dve aminokiseline koje formiraju soni most gubi naelektrisanje, te se most raskida.
**Črečan** (mađ.: *Cseresnyés*) je mjesto u Međimurskoj županiji, u sastavu općine Nedelišće.

Mjesto Črečan, prema popisu iz 2001. godine, ima 450 stanovnika. Broj stanovnika do kraja prošlog stoljeća, u odnosu na početak devedesetih, nešto je porastao.
Črečan je rodno mjesto uglednog hrvatskog skladatelja Josipa Vrhovskog, na čijoj je rodnoj kući postavljena spomen ploča. Po njemu je nazvan i vrlo uspješan pjevački zbor Josip Vrhovski , osnovan u Nedeličću 1998. godine, koji čuva glazbenu ostavštinu i spomen na ovog skladatelja.
U Črečanu je 1919. g. rođen Jakob Ladić, svećenik i hrvatski domoljub, koji je ubijen na robiji u Beogradu 1949. godine. Povodom 50. obljetnice njegove smrti u prosincu 1999. g. njemu u čast u Črečanu je Matica hrvatska Čakovec postavila spomen ploču.

Šport
-----

U Črečanu djeluje Odbojkaški klub "Međimurje Centrometal". Klub je osnovan 1971. godine. Do 1995. se natjecao u nižim rangovima takmičenja, a te godine ulazi u 2. hrvatsku ligu. Tamo napreduje pa 2002. ulazi i u 1. A hrvatsku ligu koje je i danas član. Od strane sportskih novinara proglašeni su za najbolju međimursku momčad u 2012. godini. Klub je dobitnik vrijednih županijskih nagrada "Zrinski" i "Franjo Punčec".

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Nedelišće |
| --- |
| Črečan • Dunjkovec • Gornji Hrašćan • Gornji Kuršanec • Macinec • Nedelišće • Parag • Pretetinec • Pušćine • Slakovec • Trnovec |
**Bitka za Talas** koja se vodila 751. godine je bila treća i poslednja bitka između vojnih snaga Kineskog Carstva vođenog od Dinastije Tang i arapskih osvajača u sklopu širenja muslimanske vjere. Historičari su tijekom jednog razdoblja usporedili ovu bitku s dvije bitke za Carigrad i bitkom kod Toursa pošto je u tim bitkama zaustavljen arapski prodor u Evropu dok je u Bitki za Talas on zaustavljen u smjeru Kine.

Raniji događaji
---------------

Do prvog kratkotrajnog arapsko-kineskog rata dolazi 715. godine nakon što je uz arapsku pomoć oboren prokineski vladara Ferganske doline. U protunapadu kineska armija od 10 hiljada vojnika vraća svog vazala na vlast i vrši masakr protivnika.

U odgovoru na taj potez Dinastije Tang arapska vojska 717. godine vrši napad na najzapadniju kinesku pokrajinu imena Akse. Ovaj put Kina šalje dvije armije na arapsku vojsku što rezultira njenom ponovnom potpunom pobjedom. Do prva dva rata ili preciznije bitke dolazi istovremeno s arapskim osvajanjem današnjeg područja Pakistana, ali nakon njih arapska vladaćuja dinastija Omejadi pada u krizu što završava njihov prodor na istok.

Padom arapske dinastije Omejadi u građanskom ratu na vlast dolazi dinastija Abasidi čiji prvi vladar, kalif nakon osvajanja vlasti 750. godine šalje vojsku u napad na susjede kako bi vojnim pobjedama legalizirao svoju vlast u narodu.

Bitka
-----

Do bitke za Talas koja se vodila negdje u graničnom području današnjeg Kazahstana i Kirgistana dolazi u kasno ljeto 751. godine kada jedna od tih armija dolazi u centralnu aziju kako bi osvojila područje rijeke Sir Darja koje se nalazilo pod kineskom kontrolom. U bitki po kineskim izvorima će sudjelovati malo verovatnih 200.000 arapskih vojnika protiv 30.000 kineskih vojnika (zajedno s plaćenicima) tako da će potpunu pobedu ostvariti arapska dinastija Abasidi. Po kineskim izvorima razlog za tu pobedu je bila izdaja oko 20.000 kineskih plaćenika iz centralne Azije koji prelaze na arapsku stranu što rezultira vojnom katastrofom. Kineski general vidjevši što se događa je naredio svojim lojalnim vojnicima da krenu u organizirano povlačenje tijekom kojega su arapskim pratiteljima nanijeli veće gubitke. Na kraju će bitku preživjeti samo 2 hiljade kineskih vojnika od njih 10.

Nakon bitke
-----------

Kineska vojska se nakon ovog poraza počela pripremati za vlastitu invaziju centralne azije da je oslobodi od arapskih osvajača, ali nakon početnog uspjeha 753. na području današnje sjevernog Pakistana u Kini izbija 755. godine An Shi pobuna koju će dinastija Tang jedva preživjeti tako da Kina defenitivno odustaje od daljnjih bitaka u centralnoj Aziji. S druge strane pobjednik u bitki Abasidski kalifat je bio verovatno obavješten o veličini tadašnje Kineske vojske (oko 500.000 vojnika) i broju stanovnika Kine (oko 80 miliona) od strane plaćenika koji su prešli na njegovu stranu, a imao je i svoje unutrašnje probleme pa je ideja o invaziji Kine postala nepraktična. Jedini konkretni rezultati ove bitke koji su neki raniji historičari nazvali odlučujućom zbog zaustavlja arapske ekspanzije na istok postaje prihvaćanje muslimanske vjere u centralnoj aziji iz koje je zauvjek izbačena Kina.
**Davor Gobac** (Karlovac, 17. 2. 1964) hrvatski je pjevač, najpoznatniji kao frontmen grupe Psihomodo pop. Živi u Zaprešiću.

Glazbena karijera
-----------------

Kao trinaestogodišnjak svirao je u kultnoj grupi **"Klinska pomora"** (svirao se samo žestoki punk!). Godine 1983. pristupio je grupi *"Neron"*, koja je ubrzo nakon toga promijenila ime u *"Psihomodo pop"*.

Gobac je autor glazbe i tekstova većine kompozicija te grupe i nametnuo se kao frontmen. Veliki je poklonik i poznavalac punk-muzike, ali mu ni ostali žanrovi nisu strani.

Slikanje
--------

Velika ljubav mu je i slikanje. Ima osebujan stil i održao je desetak izložbi, koje su bile jako posjećene. Originale ne prodaje, nego ih poklanja dobrim prijateljima, a prodaje samo grafike i to skupo.

Spektakli
---------

Godine 2007. sudjelovao je u showu HRT-a "Ples sa zvijezdama", u kojem se natjecao s partnericom Tamarom Despot. Iz showa su eliminirani 15. XII. 2007, neposredno prije finalne emisije, tako da su osvojili treće mjesto.

Vanjske veze
------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Mletačka Republika 1796. godine
Maketa stražarske kule u Lažanima
**Černide (cernide, černa vojska)** su vojne teritorijalne jedinice Mletačke Republike. U Istri i Dalmaciji černide su djelovale i jedno kratko vrijeme za Francuske uprave (1806. – 1809.). Prvobitna zadaća černida je bila obrana stanovništva i teritorija od turskih napada. Godine 1528. za vrijeme dužda Andrea Grittija, u Veneciji donesena je odluka o osnivanju teritorijalnih jedinica pod nazivom **cernide**. U sastav černida ulazili su muškarci od svoje 18 do 36 godine, koji su sposobni za oružje. Obaveza je trajala 14 godina. Skraćeno černide su se nazivale černe pa je tako nastao i hrvatski naziv černa vojska. Uloga vojnika ovisila je od prilikama na terenu. Černide su često djelovale i van svog teritorija. Njom su zapovijedali domaći ljudi, koje su birali sami seljaci. Četu je vodio harambaša (kapetan), podređeni su mu bili alfir (zastavnik), saržent (narednik) i kaporal (desetnik). Jedna černida je mogla brojila oko 80 ljudi (četiri desetnika). Seoski harambaša birao se doživotno i bio je oslobođen javnih radova. Harambaša je morao voditi računa da seoska četa bude uvijek pripravna i dobro naoružana, pa je jednom godišnje održavao smotru svoje jedinice. Svaki pripadnik černide imao je svoje vlastito oružje, vatreno i hladno , koje mu vjerovnik nije smio uzeti. Černide nisu imale svoje uniforme.

Kaštelanske černide
-------------------

Kaštelanskim černidama zapovijedao je guvernadur, kojega je postavljala mletačka vlast iz redova splitskih ili trogirskih plemića. Posebno se birao guvernadur za splitska kaštela , a posebno za trogirska kaštela. Dok je granica išla vrhovima Kozjaka, Kaštelani koji su bili u sastavu černida morali stražarili u kulama stražarnicama. Svako selo je imalo dvije, jednu na samoj granici, drugu na padinama Kozjaka. Danas je djelomično sačuvana stražarnica u Lažanima iznad Kaštel Kambelovca. Kula je bila visine oko 8 metara, na visini od 4 metra nalazila su se mala vrata kroz koja su se stražari ulazili u kulu pomoću ljestvi, koje bi zatim uvukli u kulu. Stražari su nagrađivani u novcu ili *biškotu* (suhi kruh).

Izvori
------

* Davor Darovec, Obrambena organizacija komune Koper pod Benčani, Kronika, Ljubljana, Digitalna knjižnica Slovenije
* Vjeko Omašić, Kaštela od prapovjesti do 20. Stoljeća, Dugi rat, 2001, ISBN 953-97909-1-3
www.davorjovanovic.com

Davor Jovanović 2017. godine**Davor Jovanović** (rođen 27. avgusta 1988. u Kladovu) Vokalni solista / Kompozitor / Producent / Inženjer za audio i video tehnologije

Kao osnovac, svirao je harmoniku u nižoj muzičkoj školi, ali je ubrzo prešao na gitaru i šarmirao komšinice u parku ispred zgrade. Sa 14 godina prestaje da igra folklor i potpuno se posvećuje pevanju uz oca kao prateći vokal, a svirao je i bas gitaru i gitaru u orkestru koji je pratio folklorni ansambl. Nakon srednje elektrotehničke škole iz Kladova dolazi u Beograd 2007. godine gde nastavlja školovanje na Visokoj Elektrotehničkoj školi. Diplomirao je na predmetu Muzička produkcija sa ocenom 10, i sada je zvanično inžinjer za Audio i video tehnologije.

Tecno govori engleski, voli kvalitetne narodnjake, a kič izbegava čak i na svirkama, nikada nije ostao dužan u kafani, ostavlja bakšiš i taksistima, voli ručne satove i ne drži se toga da lepi ljudi ne nose satove, sarme jede i kad nije na slavi, čvarke gotivi isključivo duvan, nazdravlja s rakijom i zna celu Oče naš, kršten je u crkvi Sv. Petke, voli Dunav, svakodnevno sluša radio i ne gleda Televiziju.

Davor je decembra 2011.godine pobedio na veoma popularnom pevačkom takmičenju "Prvi glas Srbije", osvojivši srca publike svojim glasom, iskrenim osmehom i kvalitetnim intepretacijama kako zabavne tako i narodne muzike, gde je izveo najzapamćeniji nastup sa pesmom "Vlajna" čuvenog Tozovca. 

Nakon takmičenja, Davor se pronalazi u muzici kao kantautor i predstavlja se sa svojim prvim zvaničnim singlom "Ja leđa ljubavi nisam okrenuo", delo iza kojeg stoji mnogo iskrenih emocija, koje je takodje početak Trilogije koju čine još dva singla pod imenom "Moj mali beli pas i ja" i "Što te volim to me ne pitaj". Kroz dalji rad ostvaruje saradnju sa uvaženim autorima našeg podneblja i učestvuje u mnogobrojnim humanitarnim akcijama.

Saradnja sa grupom "Koncertmajstori" počinje 2014. gde je Davor kao lider jako ponosan na sve ljude koji daju dobar deo sebe, svoje energije i kreativnosti sa istim zajedničkim ciljem zbog velike ljubavi prema muzici pre svega.

Pesmom želi da ulepša svet i interpretacijom na svojstven način, drugačije donosi svaku proživljenu notu i reč. Ne misli da religija treba da ograničava umetnike i shodno tome sarađuje sa svim kolegama i deli svoju muziku sa svima.
Koordinate: 43° 09′ 33" SGŠ, 18° 00′ 53" IGD

**Dabrica** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Berkovići koja pripada entitetu Republika Srpska. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 478 stanovnika.

Geografija
----------

Selo se nalazi u Hercegovini. Dabrica obuhvata kraj sjeverozapadno od Dabarskog polja, između planina Snježnice (1262 m) na sjeveru i Hrguda (1100 m) na jugu. Od Dabarskog polja predio Dabrice dijeli planina Kom, visoka oko 900 m. Poslije rata 1992.-1995. godine proširen je makadamski put iz sela Potkoma u Dabarskom polju ka Dabrici, zapadnim dijelom opisanog predjela. Iz Stoca se preko Hodova, i iz Mostara preko Bune i Trijebnja također može stići do Dabrice. Samo selo Dabrica dijeli se na šest raštrkanih zaseoka. Na zapadnoj strani su Bračići, Maričin Gaj, zatim Brijeg i Miljanovica, dok su na istočnoj strani zaseoci Dabrica i Šćepan Krst. Zaselak Dabrica nalazi se u malom kraškom polju nadmorske visine oko 500 m. Sa istočne strane je duboko usječen kanjon Radimlje.

Istorija
--------

### Stari grad Koštur

U istočnom predjelu zaseoka, iznad kanjona Radimlje, uzdiže se stjenovito brdo na čijem se vrhu nalazi grad Koštun. Ispod grada je bio rudnik boksitne rude. Unutar zidina grada Koštuna Basler je konstatirao "veliki broj fragmenata metalodobne keramike" iz perioda bronzanog i željeznog doba i zaključio da je na istom mjestu bila pretpovijesna gradina s kraja II. i iz I. milenija prije naše ere.

Na području Dabrice su nađeni i rimski carski novci.

Gradnju Koštura moguće je datirati u VI stoljeće, tj. oko 535. godine. Te godine, car Justinijan I. ugrabio je od Istočnih Gota dio provincije Dalmacije u koji su pripadali krajevi Bosne i Hercegovine zapadno od rijeke Bosne i krajevi oko Neretve sve do dalmatinskih primorskih gradova. Tako su dijelovi rimske provincije Dalmacije ponovno ušli u sklop rimske zajednice i priznavali su jedinog legitimnog cara sa sjedištem u Carigradu. 

Dabrica se prije rata u Bosni i Hercegovini nalazila u sastavu opštine Stolac.

Stanovništvo
------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Nacionalnost** | **1991.** |
| Muslimani | 269 |
| Srbi | 127 |
| Hrvati | 77 |
| Jugosloveni | 3 |
| ostali | 2 |
| Ukupno | 478 |

Privreda
--------

Prije Drugog svjetskog rata u Dabrici se eksploatisao boksit (ruda iz koje se dobija aluminijum). Godine 1972. "OUR Boksitni rudnici Stolac" počinju sa eksploatacijom boksita sa svega nekoliko radnika, a do 1992. ta se firma razvija u jednog od nosilaca privrednog života u opštini Stolac, a naročito u Dabrici. Stalna radna mjesta, solidna primanja,otvaranje ambulante, asfaltiranje puta dovodi do prestanka migracije stanovnika iz Dabrice u okolne gradove koja je naročito bila izražena u godinama poslije Drugog svjetskog rata.

Vanjske veze
------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |

* Sajt opštine Berkovići

Šablon:Berkovići
Neboder JAT-a, arhitektonsko djelo braće Kadić**Stambeno poslovni objekat Vakufa Hovadža Kemaludina (Mekteb)**, ili Mekteb, nalazi se u opštini Stari Grad, u Sarajevu, Bosna i Hercegovina. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 26. do 28. marta 2012. godine, donijela je odluku da se stambeno-poslovni objekat proglasi za nacionalni spomenik BiH.  Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo.

Historija
---------

Krajem tridesetih godina XX vijeka u ulici Ferhadija srušeni su džamija i mekteb i na njihovim mjestima su izgrađeni vakufski objekti. Na mjestu mekteba je napravljena stambeno-poslovna uglovnica, dok je na mjestu džamije podignut kompleksan stambeno-poslovni objekat, u čijem se sastavu nalazi popularno nazvani „JAT"-ov neboder.

Tridesetih godina, sa studija arhitekture na nekim od najprestižnijih evropskih akademija u Sarajevo se vraća grupa mladih arhitekata školovanih pod uticajem moderne. Sa studija na Visokoj tehničkoj školi u Pragu, vratili su se braća Muhamed i Reuf Kadić. Reuf Kadić je u novembru 1935. godine počeo raditi u Vakufskoj direkciji u Sarajevu na mjestu voditelja Tehničkog ureda i glavnog arhitekta. Na tom poslu ostao je do augusta 1942. godine i u tom je razdoblju za Vakuf projektirao i realizirao preko pedeset projekata.

Autor projekta stambeno - poslovnog objekta Vakufa Hovadža Kemaludina (Mekteb), je Reuf Kadić, iako postoji pretpostavka da je zajedničko djelo obojice braće.

Opis
----

Zgrada je izgrađena u duhu moderne kao uglovnica približno pravougaone tlocrtne osnove dimenzija 10,73m x 13,33m. Spratnost objekta iznosi Suteren+P+4+Potkrovlje, dok ukupna visina iznosi 21,50m. U funkcionalnom smislu, objekat je podijeljen na prizemlje gdje se nalaze poslovni prostori i spratove koji imaju stambenu funkciju.

U pogledu oblikovanja fasada, rađena je u duhu moderne. Fasade objekta su podijeljene na prizemni dio gdje se ističu široke ostakljene površine poslovnih prostora i spratne dijelove fasada obložene zelenom keramikom, na kojima se pojavljuju konzolni istaci sa trakastim prozorima i širokim ostakljenim površinama lođa.

Literatura
----------

* Živorad Janković - Muhamed Kadić – život i djelo, Akademija nauka i umjetnosti BiH, Bošnjački institut Fondacija Adila Zulfikarpašića, Sarajevo.
* Alija Bejtić -Ulice i trgovi Sarajeva. Sarajevo: Muzej grada Sarajeva 1973. godine
* Nedžad Kurto - Sarajevo 1492-1992, Oko, Sarajevo.
* \*Milošević, Predrag (1997). *Arhitektura u kraljevini Jugoslaviji (Sarajevo 1918 -1941).*. Srpsko kulturno i prosvjetno društvo "Prosvjeta".
* Štraus, Ivan (1977). *Nova bosanskohercegovačka arhitektura*. Sarajevo : Svjetlost.

Vanjski linkovi
---------------

* Sarajevo kroz historiju Arhivirano 2018-06-06 na Wayback Machine-u
* *U Sarajevu se zida zgrada sa 14 spratova*. "Politika", 10. april 1940


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |
**Rudolf Cipot** (mađ.: *Czipott Rudolf*) (Hodoš, 14. siječnja, ili 18. lipnja 1825. – Puconci, 20. svibnja, 1901.) slovenski je evangelički svećenik, dekan i spisatelj u Mađarskoj. Sin Juriva Cipota.

Otac u je bio hodoški *(Őrihodos)* pastor u Prekmurju, a majka mu je bila Elizabet Huter, njemačkog podrijetla, iz Gradišća. Njezin otac također je bio pastor u Kukmirnu kod Novigrada *(Güssing).* Rudolf je bio prve dijete u obitelji, i imao je dva brata - Lojza i Jožefa.  

Kad Juri je umro, Elizabeta i dijeta su se odselili u Šopron. Rudolf tamo je pohađao liceju (1835.-1847.), zatim studirao u Beču, gdje je radio kao privatni učitelj. Borio se u revoluciji 1848. godine. Kasnije se vratio i kapelanovao u Kővágóőrsu (kod Blatnog jezera). Zaređen je 26. listopada, 1848. godine.

5. travnja, 1853. godine odselio se u mjesto Vése (Šomodska županija), gdje je za ženu uzeo Idu Török.

Djela
-----

* Predga 1888-ga leta oktobra 28-ga dnéva na dén reformátzie : vu Battyándszkoj (Püczonszkoj) ev. czérkvi. : V-Szoboti (Muraszombat) : stampano z-piszkmi Grünbaum Márka, 1888.
* Predga 1883-ga leta Octobra 14-toga dneva, liki na sztotni szpoumenek nasztávlanya Püczonszkoga Szpráviscsa czérkevnoga : i zkrátkim dojszpisüvanyem prigode püczonszke gmajne. V Keszthelyi vödána na sztroski pobozsnoga gmajnara Kühar Stevana Tesanovszkoga, 1884. 20. p.
* Vcsenyé konfirmátzie. V-Szoboti (Muraszombat) : Czérkevno szpráviscse püczonszko, l888. 44. p.

Izvori
------

* Muravidéki életrajzi lexikon Arhivirano 2008-09-23 na Wayback Machine-u
* Czipott Rudolf önéletrajza (1886. május 5.) Arhivirano 2008-10-30 na Wayback Machine-u
Dabarsko polje
**Dabarsko polje** je kraško polje u Bosni i Hercegovini, u opštinama Berkovići i Bileća. Najveće naselje u polju su Berkovići. Poljem prolazi i put Stolac–Fatnica. Okružuju ga planine Trusina, Hrgud, Kubaš i Crno Osoje. Nalazi se na nadmorskoj visini između 470 i 560 metara. Zahvata površinu od oko 28,9km² s dužinom od 21 km i širinom od 2,2 km.

### Hidrologija

Kroz polje protječu dvije rječice - Opačica i Vrijeka, koje pripadaju slivu Neretve. Vrijeka teče kroz Dabarsko polje svega oko dva i po kilometra, prije nego što se izgubi u ponoru Ponikva. Nekada su njeno izvorište krasile vodenice. Riblja vrsta *gaovica* iz Vrijeke, prema predanju mještana, zbog svojstva afrodizijaka, završavala je na trpezama bogatih i stigla čak do sultanovog dvora u Istanbulu. Na području polja je 5 vrsta riba, 100 vrsta ptica, 27 vrsta vilinih konjića i 114 vrsta raznog bilja.

Plavno područje obuhvata oko 12 km², tj. skoro polovinu ukupne površine, a poplave traju od novembra do maja, u prosjeku 110 dana, i polje se pretvara u ogromno jezero. Izvorske zone, koje se javljaju povremeno, Vrijeka, Lješnica, Sušica, Opačica i Pribit su na sjevernom rubu polja. U južnom dijelu Dabarskog polja nalaze se brojni ponori i nekoliko pećina: Visibaba, Obodina, Ljelješnica, Danajlova, Ponikva. Utvrđeno je da se sve vode, ponovo javljaju na povremenim ili stalnim izvorima rijeke Bregave. 

U polju ima blizu četiri hiljade hektara najplodnije zemlje.

### Energetika

Projektom Gornji horizonti, iz 1976, predviđa se korištenje voda u okviru Hidrosistema Trebišnjica na bazi višenamjenskog iskorištavanja voda kraških polja istočne Hercegovine, kao osnovnom resursu na ovom području. Tunel Dabar-Fatnica, u dužini 3222 metara, već je izgrađen. Za izgradnju HE Dabar, 160 MVA, izdata je lokacijska dozvola.

Kanal kroz Dabarsko polje, dužine 6750 m, služiti će za odvođenje voda iz HE Dabar do tunela Dabarsko polje-Fatničko polje. Ovaj kanal ujedno bi služio za prihvatanje vlastitih voda, koje izviru u određenim periodima godine po rubu polja. Na taj način se vrši odvodnjavanje polja. Poprečni presjek kanala je trapezni sa nagibom kosina 1:3. Da bi se spriječili gubici vode, kanal će na cijeloj dužini biti obložen oblogom od prskanog betona debljine 6 cm. Za potrebe dnevnog izravnanja vode, predviđeno je proširenje kanala radi stvaranja kompenzacionog bazena. Ukupna dužina proširenog kanala je 770 m, a zapremina 105000 m3.

### Ekologija

Današnja stručna javnost upozorava na činjenicu da je uređenje i izgradnja brojnih zahvata na slivu rijeke Neretve i Trebišnjice planirano u ranijem razdoblju na osnovu tadašnjih saznanja o režimu otjecanja iz sliva. U međuvremenu dosta zahvata je realizirano i dogodile su se ozbiljne promjene režima voda uz nepovoljne uticaje na pojedine sektore (Slivovi Bune i Bregave).
Ruski 2S25 Sprut-SD - samohodni lovac tenkova
**Samohodna artiljerija** je vrsta oklopnog vozila koje je naoružano artiljerijskim oružjem. U samohodnu artiljeriju spadaju samohotke i raketna artiljerija. Samohodna artiljerija se najčešće sastoji od gusenica koje nose haubicu, minobacač ili neki oblik raketne artiljerije. Samohodna artiljerija se najčešće koristi za indirektno bombardovanje i podršku na bojnom polju.

Ranije se u samohodnu artiljeriju uključivao i jurišni top i lovac tenkova. Jurišni topovi su bila teško oklopljena vozila koja su se upotrebljavala za blisku podršku pešadiji, dok su se lovci tenkova koristili za protivoklopna dejstva.

Moderna samohodna artiljerija podseća na tenk, samo što ima lakši oklop, koji nije upotrebljiv u bliskoj borbi. Upravo zbog lakog oklopa, ova vrsta borbenih vozila (najčešće) je veoma brza. Međutim, taj oklop služi za zaštitu posade od lakog naoružanja i šrapnela. Zbog tih osobina se računaju kao podtip oklopnih vozila. Nije retkost da se na vozilima nalaze mitraljezi koji se koriste za odbranu od neprijateljske pešadije.

Glavna pozitivna karakteristika samohodne artiljerije je što se može za kratko vreme uključiti u dejstva. Da bi se klasična haubica uključila u akciju, mora da se otkači sa prevoznog sredstva, sklopi i pripremi za paljbu. Da bi se koristila na drugoj lokaciji, mora se sklopiti, spakovati i onda ponoviti proces pripremanja oruđa. Za to vreme samohodna artiljerija čim stigne na položaj može da otvori vatru, i kad se zatraži promena lokacije, to može da uradi odmah. Te karakteristike su se pokazale veoma značajnim u konfliktima gde se često menja položaj, ili u slučaju napredovanja snaga.

Prednost haubica je što su jeftinije za proizvodnju i za održavanje. Takođe, haubica se može prebaciti na određeni teren gde samohodna artiljerija nema pristup. Zbog tih osobina, klasične haubice se i dalje nalaze u vojnom arsenalu većine zemalja.

***Samohodna artiljerija*** na Wikimedijinoj ostavi
**Čovječe, ne ljuti se** (njem. *Mensch ärgere Dich nicht*), društvena igra za najmanje dva igrača, dok najveći broj igrača ovisi o ploči na kojoj se igra. Sastoji se od nekoliko (najčešće 4 ili 6) grupa čunića različitih boja, po četiri čunića u svakoj grupi.

Uključivanje pojedinog čunića uvjetuje kocka označena s točkama (do šest točaka).

Kocku bacaju igrači po redu dok se jednom od njih ne okrene šestica. Kad je čunić uključen, "hoda" po označenim poljima na ploči. Broj koraka opet uvjetuje broj koji se okrene na kockici ispuštenoj iz ruke korisnika odabranog čunića! "Šestica" na kocki dozvoljava igraču još jedno bacanje ili izlazaj jo jednog čunjića na početni položaj.

Polja kruže po unutarnjem krugu ploče i završavaju na poljima označenih bojama čunića, što znači da je **cilj** smjestiti čuniće u ta polja kad prijeđu put po ploči.

Igru je u zimskim mjesecima 1907./1908. godine u Münchenu osmislio Josef Friedrich Schmidt.

Vanjske poveznice
-----------------

Čovječe ne ljuti se besplatna pc verzija društvene igre Čovječe ne ljuti se.