recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Glavni kampus u središtu Rochestera u Minnesoti.
**Klinika Mayo** je svjetski poznata medicinska institucija sa sjedištem u Rochesteru u američkoj državi Minnesoti. Prvi i najveći objekti Klinike Mayo su smješteni u Rochesteru, ali postoje dodatne bolnice i ordinacije u Jacksonvilleu na Floridi i Scottsdaleu u Arizoni. Uz to Klinika Mayo vodi brojne manje klinike i bolnice u Minnesoti, Iowi i Wisconsinu, poznate kao "Zdravstveni sistem Mayo". Klinika Mayo se redovno navodi kao druga po kvaliteti bolnica u SAD, iza Johnsa Hopkinsa, u istraživanju *U.S. News & World Reporta*; za 2006. godinu v..

Glavna zgrada Klinike Mayo iza studentskog centra Medicinskog fakulteta Mayo.
Izraz "klinika" u nazivu Klinike Mayo bi u normalnim okolnostima značio manji objekt. Klinika Mayo je započela kao takva, ali danas predstavlja sveobuhvatni sistem zdravstevne zaštite u svojoj matičnoj regiji južne Minnesote (Zdravstveni sistem Mayo) koji pruža potpunu bolničku i vanbolničku njegu kroz bolnice i klinike. Također predstavlja organizaciju za medicinsko istraživanje s velikim ugledom unutar SAD i u svijetu.

Primarna vrijednost Klinike Mayo je sažeta u motu "Potrebe pacijenta su najvažnije." Misija klinike je "Mayo će pružiti najbolju moguću njegu svakom pacijentu svaki dan kroz integriranu kliničku praksu, obrazovanje i istraživanje." 

Klinika Mayo je prema prihodima druga najveća besprofitna organizacija u svojoj državi državi, odmah iza zdravstvenog osiguravatelja Blue Cross and Blue Shield u Minnesopti. Godine 2004. organizacija je dobila 5,6 milijardi US$. Aktivnosti obrazovanja i istraživanja se djelomično financiraju iz prihoda kliničke prakse. 

Statistike za 2004. godine:

* 513.377 pacijenata,
* 2.271.484 ukupnih posjeta pacijentima van bolnica,
* 130.093 primljenih pacijenata, i
* 599.002 bolničkih dana i dana njege pacijenata.

Klinika Mayo se razlikuje po načinu na koji se plaćaju ljekari. U većini sistema zdravstvene zaštite, ljekari se plaćaju po broju pacijenata koje su pregledali i liječili. Što su više pacijenata primili, to su bolje plaćeni. U Klinici Mayo, ljekari primaju plaću nezavisno o broju pacijenata. Plaće se određuju po tržištu rada, odnosno po prosjeku plaća ljekara u drugim bolnicama. To omogućava ljekarima da se više posvete svojim pacijentima i ne brinu toliko o vremenu. Ljekari i kirurzi, stoga, nemaju financijske poticaje za povećan broj terapija i postupaka.

Ulazak u zgradu Gonda u centru Rochestera.

Eksterni linkovi
----------------

***Klinika Mayo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Official site of Mayo Clinic
* Mayo Clinic College of Medicine
* Jobs at Mayo Clinic
* History of Mayo Clinic
**Osječka televizija (OSTV)**, gradska televizija grada Osijeka. S emitiranjem je započela 10. IX. 2007. godine. Trenutno je u njoj zaposleno 20-ak osoba.

Praćenje
--------

Signalom sa odašiljača Belje i Borinci unutar multipleksa D na K21 UHF-a Osječka televizija se može pratiti na cijelom području digitalne regije D1 koji obuhvaća dio Osječko-baranjske županije, Vukovarsko-srijemske i dio Brodsko-posavske županije.

Osječka televizija započela je s emitiranjem programa 10. rujna 2007.godine na 65 UHF kanalu. 25 djelatnika televizije proizvodi 16 vlastitih emisija, dok je ostatak programa iz razmjene s drugim lokalnim televizijama u Hrvatskoj.

Televizija od 25. svibnja 2010. signalom pokriva područje digitalne regije D1, odnosno županije Osječko-baranjsku, Vukovarsko-srijemsku, te dio Brodsko-posavske županije, s oko 600.000 potencijalnih gledatelja.

Program televizije može se pratiti preko Iskon.TV-a, B.net-a, MaxTV-a i OptiTV-a.

Prema najnovijim istraživanjima gledanosti agencije AGB Nielsen, Osječka televizija je najgledanija lokalna televizija u Slavoniji i Baranji.

| * p
* r
* u
Zemaljska televizija u Hrvatskoj |
| --- |
| Nacionalni | 

|  |  |
| --- | --- |
| Javni programi | HRT 1 • HRT 2 • HRT 3 • HRT 4 |
| Privatni programi | RTL • Nova TV • RTL 2 • Doma TV • Sportska televizija • RTL Kockica • Croatian Music Channel |

 |
| Regionalni | 

|  |  |
| --- | --- |
| D01 | Plava Vinkovačka • Televizija Slavonije i Baranje • Osječka televizija |
| D02 | Slavonskobrodska televizija • Plava TV |
| D03 | Varaždinska Televizija |
| D04 | Jabuka TV • Mreža TV-Zagreb • Z1 |
| D05 | Kanal Ri • TV Nova |
| D07 | Diadora TV |
| D08 | TV Jadran • Mreža TV-Split |
| D09 | Dubrovačka televizija • Libertas TV |

 |
| Lokalni | 

|  |  |
| --- | --- |
| d044-d045-d046 | Trend TV • Laudato TV |
| d072 | Televizija Šibenik |
| L-ZA | Televizija Zapad |

 |
**Lukobran** je hidrotehnička građevina u moru koja se gradi da zaštiti luku, sidrište ili marinu od 
morskih valova.

Karakteristike
--------------

To su zapravo nasipi od kamena ili od betonskih blokova, koji se najčešće grade tako da sa unutrašnje, lučke strane izgledaju i opremaju se kao gatovi, pa 
uz njih mogu pristajati brodovi i iskrcavati teret.

Nasip sličan lukobranu podignut ispred luke ili obale, ali potpuno odvojen od nje, zove se valobran.

Lukobrani se kojiput grade i zato da presjeku snažne morsku struju i tako spriječe eroziju plaža. Međutim dugoročno gledano procesi erozije i 
sedimentacije ne mogu se efikasno prevladati djelovanjem na morske struje i taloženje sedimenata, jer će taloženje sedimenata na jednom mjestu 
biti kompenzirano erozijom na drugom mjestu. Ovaj se fenomen događa se bez obzira na to dali je podignut - jedan ili čitava serija lukobrana.

Galerija slika
--------------

* Lukobran na Otoku ManLukobran na Otoku Man
* Lukobrani WeymouthaLukobrani Weymoutha
* Vjetrobran u škotskom ArdrossanuVjetrobran u škotskom Ardrossanu
* Lukobrani Nuklearne elektrane FukushimaLukobrani Nuklearne elektrane Fukushima
* Lukobrani na plažama u MadeiriLukobrani na plažama u Madeiri
* Lukobran u velškoj luci BarryLukobran u velškoj luci Barry

Izvori
------

1. 1 2  „*Breakwater*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 7. 2018.
2. 1 2  „*Lukobran*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 14. 7. 2018.

Vanjske veze
------------

***Lukobran*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Lukobran* (`sh`)
* *Breakwater* (`en`)
**Kralj Mu od Zhoua** (ch 周穆王 Zhōu Mù Wáng) ili **Kralj Mu od Choua** ili **Mu Wang** bio je peti po redu vladar kineske dinastije Zhou.

Biografija
----------

Kralj Mu Wang je na vlast došao nakon što mu je otac Kralj Zhao poginuo za vrijeme pohoda na Jug. Kralj Mu je bio možda najznačajniji car kineske dinastije Zhou, a vladao je skoro šezdesetšest godina, od cca. 976. pne. do cca. 922. pne. Tvrdilo se da je umro u dobi od 105 godina. Volio je putovati, a u nekoliko navrata za vrijeme svoje vladavine je posjetio Kunlun planine. Kralj Mu se smatrao više ambicioznim nego mudrim. 

Za vrijeme njegove vladavine dinastija Zhou je dostigla vrhunac svoje moći, te je kralj Mu nastojao suzbiti napadače u zapadnom dijelu Kine, kao i proširiti vlast Zhoua na istok. Zbog toga je pokrenuo veliku vojsku na plemena Jung, rodom iz Indije, koja su naselila zapadni dio Kine. Stupio je u kontakt s mnogim plemenima te ih natjerao da prihvate vlast Zhoua ili ih je pokorio vojskom. Međutim, njegov pohod nije bio veliki uspjeh, jer kao plijen doveo samo četiri bijela vuka i četiri bijela jelena. Tako je kralj Mu posijao sjeme mržnje zbog koje će ta plemena napasti Kinu godine 771. pne. 

Jedan od kineskih mitova govori kako je kralj Mu Wang sanjao da je besmrtni bog. Zbog toga je bio odlučan da posjeti nebeski raj i okusi breskve besmrtnosti. Hrabri dvokoličar Tsao Fu, je svojim dvokolicama poveo cara do njegovog odredišta.

Osobne informacije
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Porodično ime | Ji (姬 jī) in kineski |
| Rodno ime | Man (滿 măn) in kineski |
| Ime ere | none |
| Otac | Kralj Zhao od Zhoua |
| Majka | nepoznata |
| Supruga | nepoznata |
| Djeca | Kralj Gong od Zhoua i Kralj Xiao od Zhoua |
| Približna dužina vladavine | 977 - 922. pne. |
| Grob | nepoznat |
| Hramsko ime | nepoznato |
| Kurtoazno ime | nepoznato |
| Posthumno ime | Mo 穆 (pinyin mò wáng), doslovno znači: "velečasni" |

|
|  |
| Kralj Mu od Zhoua **Dinastija Zhou** |
| Prethodi:**Zhao** | **Kralj Kine**977. pne. – 922. pne. | Slijedi:**Gong** |

Bilješke
--------

Literatura
----------

* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China: Volume 2*. Taipei: Caves Books Ltd.

Eksterni linkovi =
------------------

* Arhivirano 2012-04-15 na Wayback Machine-u
* Arhivirano 2006-10-07 na Wayback Machine-u
Unutrašnjost kafea Central, Beč, Austija.
**Kafe**, **kafana** ili **kafić** (također *café* iz francuskog, španskog i portugalskog ili *caffè* iz italijanskog), dijeli neke karakteristike sa barom, dok također posjeduje i neke od karakteristika restorana. Kao što i samo ime kaže, kafei se pretežno fokusiraju na posluživanje kafe i čaja. Ponuda hrane može da varira od peciva do juha i sendviča, drugih manjih obroka i laganih deserta. U nekim državama, kafei mogu više sličiti restoranima, nudeći mnoštvo toplih obroka, i moguće biti licencirani da služe alkohol. Mnogi kafei u islamskom svijetu, također i u muslimanskim distriktima na Zapadu, nude nargile, na koje se najčešće udiše aromatizirani duhan. U sredinama u kojima je tolerirano, kao u Holandiji ili dijelovima Danske i Kanade, u ponudi se također može pronaći i kanabis.

Osnovna funkcija koju je kafe imao od samog utemeljenja je ona socijalna, to je mjesto gdje se ljudi okupljaju, razgovaraju, pišu, čitaju, igraju igre, ili dogovaraju sastanke.

Ova tradicija još uvijek najviše se održala u originalnim bečkim kafeima koji nude (u najmanju ruku) ukusna slatka peciva i sjajnu kafu u ambijentima koji sežu od zagrobne tišine, urbane gužve do očaravajućih kulturnih događaja. U ovim "proširenjima dnevne sobe" (kafeima) možete uživati, kao što tipična lokalna fraza kaže, bivajući "van kuće a ipak ne vani na svježem zraku".

Vidi još
--------

* čajana

Eksterni linkovi
----------------

***Kafe*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kapski dikobraz** (*Hystrix africaeaustralis*) je pripadnik porodice Hystricidae, a živi u subsaharskoj Africi.

Ime je dobio po južnoafričkoj pokrajini Kapskoj(afrikaans: Kaapprovinsie, Provinsie Kaap die Goeie Hoop).

Opis
----

Kapski dikobraz živi u šumama, savanama subsaharske Afrike, i u obalnim područjima pustinje Namiba. Živi u paru ili u maloj skupini. 
Noćne su životinje, a dane provode u šupljinama u stijenama ili u rupama koje sami iskopaju. Hrani se biljnom hranom - korijenjem, lukovicama, bobicama i plodovima.

Prosječna masa kapskog dikobraza je 11 do 20 kilograma, dužina tijela 63-80 cm, a repa 10-20 cm što ovu vrstu čini jednom od dva najveća dikobraza svijeta.

Osim toga, kapski dikobraz je i jedan od najdugovječnijih glodavaca svijeta sa životnim vijekom od čak 20 godina.

U slučaju opasnosti dikobraz se smrzne, a ako je u bezizlaznoj situaciji napada bodljama koje su, iako se ne mogu ispaliti, vrlo opasno oružje.

Ženka kapskog dikobraza ostaje skotna 6-8 tjedana, a koti 1 do 3 mladunca. Za njih ne skrbi sama, već joj pomaže i mužjak.

Ugroženost i zaštita
--------------------

Prema IUCN-ovoj klasifikaciji, kapski dikobraz nije u nikakvoj opasnosti od izumiranja. Njegovo stanište se zapravo širi povećanjem poljodjelskih površina. Njegove prehrambene navike su ga pretvorile u štetočinu.
Jedina potencijalna opasnost za kapskog dikobraza je lov jer se u Africi smatra za prehrambenu namirnicu.

Izvori
------

1. ↑  Ivan Šugar: Biljnozemljopisna područja i čovjek], Hrvatska revija, br.2/2010.
2. ↑
Noć
je period vremena između zalaska sunca i svitanja, tokom kojeg se ne vidi sunčeva svjetlost. Suprotno od noći je dan. Dužina trajanja noći zavisi od mnogo faktora kao što su: godišnje doba, geografska širina, geografska dužina i vremenska zona.

Noć
Tokom noći većina ljudi i životinja spava jer ne mogu da sprovode većinu aktivnosti bez danjeg svetla. Nedostatak danjeg svetla ima uticaj na morfologiju, fiziologiju i ponašanje skoro svih živih organizama. Nasuprot tome neke životinje, naprimer slepi miševi ili cvrčci, aktivni su pre svega po noći.

Simbolika
---------

U kulturi i mitologiji noć se često spaja sa zlom i opasnošću. U narodnom folkloru gotovo svih zemalja postoje legende o bićima koja su po noći aktivna: duhovi, vukodlaci i sl.

Vidi još
--------

* Ozarje

Eksterni linkovi
----------------

***Noć*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Dijelovi dana |
| --- |
|  | zora - jutarnji sumrak - izlazak sunca • jutro • podne • popodne • veče • zalazak sunca - večernji sumrak - mrak • noć • ponoć |  |
**Opći izbori u Ujedinjenom Kraljevstvu februara 1974. godine** su održani u četvrtak 28. februara 1974. godine, kada je izabrano 635 članova Doma komuna, odnosno donjeg doma Parlamenta. Sazvani su od strane tadašnjeg premijera Edwarda Heatha u pokušaju da njegova vlada dobije mandat za nepopularne mjere kojima su se trebale riješiti ekonomski problemi izazvani naftnim šokom, energetska kriza, pristupanje UK Evropskoj ekonomskoj zajednici te kompromisno rješenje za okončanje tada eskalirajućeg i sve nasilnijeg sjevernoirskog sukoba. Nakon kampanje koju su obilježile redukcije struje i tzv. trodnevni tjedan Heathova Konzervativna stranka je, uspkros nešto većeg broja ukupnih glasova, tijesno izgubila većinu u Domu komuna, a relativnu većinu dobila opozicijska Laburistička stranka bivšeg premijera Harolda Wilsona; obje stranke, međutim, nisu mogle samostalno sastaviti vladu, te su tako, po prvi put u britanskoj historiji od 1929. godine, izbori rezultirali zamrznutim parlamentom. Heath je neko vrijeme pokušao sastaviti koaliciju sa Liberalnom strankom, ali je na kraju od toga odustao i podnio ostavku; Wilson je kao relativni pobjednik postao premijer na čelu manjinske vladu kojoj su liberali dali tehničku podršku. Wilsonovo odbijanje da liberalima pruži projekt reforme izbornog sistema su, pak, doveli do toga da Wilson već za nekoliko mjeseci raspiše nove izbore održane u oktobru na kojima je njegova stranka uspjela osvojiti apsolutnu većinu.

Vanjske veze
------------

* United Kingdom election results—summary results 1885–1979 Arhivirano 2012-01-30 na Wayback Machine-u

### Manifesti

* *Firm action for a fair Britain* Arhivirano 2017-05-09 na Wayback Machine-u, February 1974 Conservative Party manifesto
* Arhivirano 2017-05-15 na Wayback Machine-u, February 1974 Labour Party manifesto
* *Change the face of Britain* Arhivirano 2017-05-09 na Wayback Machine-u, February 1974 Liberal Party manifesto
**Louis-Alexandre Berthier** (Versailles, 20. novembar 1753. - Bamberg, 1. jun 1815.) bio je jedan od najvažnijih napoleonovih maršala. Iako nije bio vojnik sa fronta, Napoleon ga je visoko cijenio kao načelnika štaba svoje Grande Armée od 1805. pa je za njega rekao *Da je čovjek koji ga najduže služio i nikad iznevjerio*.

Biografija
----------

Rođen kao plemićki sin dvorskog geodeta, Berthier je vojno iskustvo stekao je u američkoj revoluciji, borivši se u puku Markiza La Fayetta, a nakon tog u Francuskoj revoluciji kao injžinjerac geodet i štabni
oficir i na kraju kao načelnik štaba (1791.-92). U martu 1793. je poslan da se bori protiv rojalista u zapadnoj Francuskoj, ali je nakon četiri mjeseca smjenjen od jakobinaca kao nepuzdan i sumnjivi pripadnik starog plemstva.

Ponovno se aktivirao kao general divizije i načelnik štaba alpske i talijanske armije. Kao komandant u Italiji zauzeo je Rim u februara 1798. koji je uskoro napustio da se pridruži Napoleonu u Egipatskoj kampanji.

Kao načelnik štaba Grande Armée, u kom je radilo šest generala i osam pukovnika Berthier je bio zadužen za slanje direktnih Napoleonovih naredbi njegovim maršalima. I pored tog što je taj posao bio naizgled bezličan i birokratski, Berthier se znao žestoko posvađati sa pojedinim maršalima, koji bi se oglušili (ili krivo interpretirali) Napoleonove naredbe. Upravo zbog te lojalnosti ga je Napoleon neobično cijenio pa ga je i nagradio titulama *Princa od Neuchâtela* 1806. i 
*Princa de Wagrama* 1809.

Berthier je ostao sa Napoleonom u Rusiji sve do povlačenja 1812. nakon careva odlaska, trudio se da očuva red u vojsci. Nakon Napoleonove abdikacije Berthier se pomirio sa burbonskom restauracijom i novim kraljem Louisom XVIII i postao kapetan njegove garde. 
Ali ga je uskoro ispratio kad se Napoleon vratio sa Elbe i preuzeo vlast na Sto dana. 

Nakon Napoleonovog sloma povukao se u Kraljevinu Bavarsku, gdje je ubrzo umro od posljedica pada. 
Nakon tog su se pojavile brojne teze da je ubijen, ili da se sam ubio, ali je vjerojatno pao jer je bio bolestan.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*André Masséna*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10.03. 2022.

Vanjske veze
------------

***Louis-Alexandre Berthier*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Louis-Alexandre Berthier, prince de Wagram* (`it`)

| * p
* r
* u
Maršali Prvog Francuskog Carstva |
| --- |
|  | 
* Augereau
* Bernadotte
* Berthier
* Bessières
* Brune
* Davout
* Gouvion Saint-Cyr
* Grouchy
* Jourdan
* Kellermann
* Lannes
* Lefebvre
* MacDonald
* Marmont
* Masséna
* Moncey
* Mortier
* Murat
* Ney
* Oudinot
* Pérignon
* Poniatowski
* Sérurier
* Soult
* Suchet
* Victor

 |  |
Koordinate: 41° 13′ 29" SGŠ, 22° 24′ 54" IGD

**Kovanci** (mak. *Kovanec*) su naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Kovanci su naselje u okviru opštine Đevđelija.

Prirodni uslovi
---------------

Kovanci su smešteni u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Đevđelije, selo je udaljeno 8 kilometara severozapadno.

Selo Kovanci se nalazi u istorijskoj oblasti Bojmija. Selo je na istočnim padinama planine Kožuf, na približno 230 metara nadmorske visine.

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Kovanci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 177 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* gevgelija.gov.mk Zvanična stranica opštine Đevđelija

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Đevđelija |
| --- |
| **Đevđelija** • 
Bogorodica • 
Gabrovo • 
Davidovo • 
Kovanci • 
Konjsko • 
Mojin • 
Miletkovo • 
Miravci • 
Mrzenci • 
Negorci • 
Novo Konjsko • 
Petrovo • 
Prdejci • 
Sermenin • 
Smokvica • 
Huma |  |
**Klinički bolnički centar Sestre milosrdnice**, glavni ulaz
**Klinički bolnički centar "Sestre milosrdnice"**  je jedan od dva zagrebačka klinička bolnička centra. Nastavna je baza za Medicinski i Stomatološki fakultet te nastavna baza za Pravni, Filozofski, Prirodoslovno-matematički, Edukacijsko-rehabilitacijski fakultet, Farmaceutsko-biokemijski fakultet i Visoku zdravstvenu školu.

Temeljem odluke Vlade Republike Hrvatske u srpnju 2010. godine, Kliničkoj bolnici "Sestre milosrdnice" pripojene su Klinika za tumore, Klinika za dječje bolesti i Klinika za traumatologiju.

Ima status dodatne lokacije Medicinskog i Stomatološkog fakulteta u CARNet-ovoj mreži.

U svom prostoru obuhvaća i dvije srednje škole: Srednju medicinsku školu i Srednju školu za primalje. 

Najstarija je klinička ustanova našeg zemljopisnog prostora i kolijevka Medicinskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu. 

Godine 2006. obilježila je 160 godina rada i postojanja. Bolnica je smještena u Vinogradskoj cesti 29, u srcu grada Zagreba. Okružena je zelenilom njegovanog parka, voćnjaka i livadama te tihom okolicom šume Jelenovac.

Izvori
------

1. ↑  MZSS

Vanjske poveznice
-----------------

* *Klinički bolnički centar "Sestre Milosrdnice"*

Koordinate: 45°48′53″N 15°57′11″E﻿ / ﻿45.8145932237949°N 15.9531676769257°E﻿ / 45.8145932237949; 15.9531676769257
**Kaingáng** (Caingang, Caingangue, Caingang Coroado, Coroado, Coroados), Najvažnije pleme porodice caingangan, po kojem cijela porodica nosi ime. Caingangi su naseljeni u istočnom Brazilu po državama São Paulo, Paraná, Santa Catarina i Rio Grande do Sul.

Ime
---

Naziv caingang uveden je 1882 (Métraux) kako bi se označilo one Indijance koji ne pripadaju u Guarane, a žive u državama São Paulo, Paraná, Santa Catarina i Rio Grande do Sul. Ime Coroado (u prijevodu okrunjeni) nose pravi Kaingáng Indijanci, dobili su ga zbog uobičajenog običaja nošenja tonzure. Ovaj naziv dan je plemenima koja su također nosila tonzuru ili su zbog ukrasa nsa glavi podsječala na franjevačku tonzuru. Ovo ime danas imaju Coroado Indijanci (porodica Puri-Coroado), pleme Coronado iz skupine Zaparoan, a i jedna grupa poznata kao Boróro Coroado sa rijeke São Lourenço na Mato Grossu iz skupine Boróro Indijanaca, koji tonzuru nisu nosili, nego su njihovi pernati ukrasi podsječali na nju.

Jezik
-----

Porodica Ge-Kaingang, ponekad porodica Caingangan.

Privreda
--------

Caingangi su od autora iz 20. stoljeća (braća Seljan, Lévi-Strauss i Métraux) pisani kao nomadi kojima su pabirčenje pošumi, lov i ribolov temelj opstanka, a povrtlarstvo je na posljednjem mjestu. Nomadski život vodi se u sezoni lova a sazrijevanja voća jaboticaba (rod Myrciaria) izaziva masovne pokrete Cainganga (Lévi-Strauss). Tijekom nomadskog lutanja šumom koji traju tjednima žene na sebi u brentama povezanim trakama ili kaiševima od kore oko čela, vuku svu njihovu imovinu (vidi). U vrtovima na krčevinama uzgajaju nešto banana, slatkog krumpira, manioke i kukuruza.

Danas
-----

Caingangi danas žive na kojih 26 rezervata (áreas indígenas)

* São Paulo: Vanuire, općina Tupã; Icatu, općina Braúnas; sa Indijancima Tereno; Arariba, općina Avaí, sa plemenima Tereno i Nhandeva;
* Paraná: Apucarana, općina Londrina; Barão de Antonina I y II, općina São Jerônimo da Serra; Queimadas, općina munic. de Ortigueira; Ivaí, općina Manoel Ribas; Faxinal, općina Cândido de Abreu; Rio das Cobras, općina Laranjeiras do Sul; Tibagy, općina Ortigueira; Marrecas, općine Guarapuava, Prudentópolis i Turvo; Laranjinha. općina Santa Amélia; Marangueirinha, na río Iguaçu;
* Santa Catarina: Palmas; Xapecó, općina Xanxerê; Toldo Chimbangue, općina Xapecó; Toldo Imbu, općina Abelardo Luz; Toldo Pinhal; Aldeia Condá, općina Chapecó.
* Rio Grande do Sul: Nonoai, općina Nonoai; Guarita, općina Tenente Portela; Inhacorá, općina Santo Augusto; Votouro, općina São Valentim; Ligeiro, općina Tapejara; Carreteiro; Cacique Doble; Kaingang de Iraí, općina Iraí; Kaingang do Rio Varzea, općine Nonoai i Liberato Salzano; Serrinha, općine Constantina i Três Palmeiras; Borboleta, općine, Espumoso, Soledade, Salto do Jacui. Ima ih 3,000; Água Fria, općina Vicente Dutra.

Literatura
----------

* Claude Lévi-Strauss, Tristes Tropiques

Vanjske poveznice
-----------------

* Kaingang: Mitos coletados por Nimuendaju
*Za ostale upotrebe, v. Kula (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 43° 52′ 59" SGŠ, 22° 31′ 01" IGD

**Kula** (bug. *Кула*) je grad u Republici Bugarskoj, u krajnje severozapadnom delu zemlje, sedište istoimene opštine Kula u okviru Vidinske oblasti.

13 kilometara zapadno od Kule se nalazi bugarski granični prelaz ka Srbiji i graničnom prelazu Vrška Čuka.

Prirodni uslovi
---------------

**Položaj**: Kula se nalazi u krajnje severozapadnom delu Bugarske, blizu granice sa Srbijom - 13 km zapadno. Od prestonice Sofije grad je udaljen 200 km severozapadno, a od oblasnog središta, Vidina grad je udaljen 35 km jugozapadno.

**Reljef**: Oblast Kule predstavlja najzapadniji bugarskog Podunavlja. Grad se smestio na prvim padinama, koje južnije relaze u masiv Stare Planine, na oko 200 metara nadmorske visine.

**Klima**: Klima u Kuli je konitnentalna.

**Vode**: U oblasti Kule ima više manjih potoka.

Istorija
--------

Oblast Kule je prvobitno bilo naseljeno Tračanima, a posle njih ovom oblašću vladaju stari Rim i Vizantija. Južni Sloveni ovo područeje naseljavaju u 7. veku. Od 9. veka do 1373. g. oblast je bila u sastavu srednjovekovne Bugarske.

Krajem 14. veka oblast Kule je pala pod vlast Osmanlija, koji vladaju oblašću 5 vekova.

1878. g. grad je postao deo savremene bugarske države. Naselje postoje ubrzo središte okupljanja za sela u okolini, sa više javnih ustanova i trgovištem.

Stanovništvo
------------

Po procenama iz 2007. g. Kula je imala oko 3.500 st. Ogromna većina gradskog stanovništva su etnički Bugari. Ostatak su mahom Romi. Poslednjih decenija grad gubi stanovništvo zbog udaljenosti od glavnih tokova razvoja u zemlji.

Pretežan veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavna.

Eksterni linkovi
----------------

***Kula (Bugarska)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.kula.hit.bg Zvanična stranica grada Kula Arhivirano 2009-08-19 na Wayback Machine-u

  


| Gradovi u Bugarskoj The flag of Bulgaria |
| --- |
| Ajtos | Asenovgrad | Blagoevgrad | Botevgrad | Burgas | Ćustendil | Dimitrovgrad | Dobrič | Dupnica | Gabrovo | Gorna Orjahovica | Goce Delčev | Harmanli | Haskovo | Jambol | Karlovo | Karnobat | Kazanlak | Krdžali | Lom | Loveč | Montana | Nova Zagora | Panađurište | Pazardžik | Pernik | Petrič | Pleven | Plovdiv | Razgrad | Ruse | Samokov | Sandanski | Sevlijevo | Silistra | Sliven | Smoljan | Sofija | Stara Zagora | Svištov | Šumen | Trgovište | Trojan | Varna | Veliko Trnovo | Velingrad | Vidin | Vraca |
**Oleg Penkovski** (23. april 1919. Vladikavkaz — 16. maj 1963) je bio pukovnik sovjetske vojne obaveštajne službe 1950-ih i 1960-ih godina. Predao je Zapadu značajne tajne. Smatrao se najznačajnim špijunom, koji je Zapad ikad imao u Sovjetskom Savezu.

Rani život
----------

Kada je imao pet meseci otac mu je poginuo kao belogardejac u Ruskom građanskom ratu. Dok je radio kao obaveštajac u Turskoj pedesetih godina imao je problema sa nadređenima. Vratio se u Moskvu. Kada su otkrili da mu je otac poginuo u belogardejcima više nije bilo šanse da će ikad da ga unaprede. Zbog toga je odlučio da postane špijun. Pristupio je američkim studentima, koji su došli 1960 u Moskvu i predao im je paket, a studenti su ga odneli u američku špijunsku službu CIA. CIA mu najpre nije verovala. Morala je proveriti da se ne radi o zamci.

Karijera špijuna
----------------

Tokom posete Londonu 1961. sreo se sa američkim i britanskim obaveštajcima. Od tada je 18 meseci dostavljao ogromnu količinu informacija svojim kontaktima. Njegove informacije su bile tako značajne da je predsednik SAD Džon Kenedi bio snabdeven pomoću njega informacijama da je sovjetski nuklearni arsenal mnogo manji nego što su Amerikanci pre toga mislili. Saznali su da sovjetski sistem snabdevanja gorivom nije potpuno operativan i da sistem navođenja projektila nije potpuno funkcionalan.

KGB je uhapsio Penkovskog 22. oktobra 1962, pre nego što se Kenedi obraćao američkom narodu povodom kubanske krize. Zbog toga Kenedi tokom krize nije imao ključne informacije koje su mogle smanjiti tenzije. Nije znao da Nikita Hruščov traži načina da se izađe iz krize.

Sudbina Penkovskog
------------------

Penkovski je suđen i osuđen na smrt na suđenju 1963. Jedni kažu da je ubijen metkom u potiljak i kremiran. Vladimir Razun sa druge strane tvrdi da je živ kremiran i polako živ pečen, a da su njegovi najbliži prijatelji to morali gledati.

Izvori
------

1. ↑  Aleksandr Fursenko and Timothy Naftali, "Khrushchev's Cold War", 2006. ISBN 978-0-393-05809-3
2. ↑  Ernest Volkman, "Spies: The Secret Agents Who Changed the Course of History". ISBN 978-0-471-02506-1

Literatura
----------

* Oleg Penkovsky, *The Penkovsky Papers: The Russian Who Spied for the West*, Doubleday, New York, 1966.
* Jerrold L. Schecter and Peter S. Deriabin, *The Spy Who Saved the World: How a Soviet Colonel Changed the Course of the Cold War*, New York, Charles Scribner's Sons, 1992. ISBN 0-684-19068-0
**Provincija Lugo** (španjolski: *Provincia de Lugo*) je jedna od četiri provincije španjolske autonomne zajednice 
- Galicije, koja se nalazi na sjeverozapadu Španjolske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Provincija Lugo prostire se na površini od 9,856 km² u kojoj živi 333,634 stanovnika. Provincija je osnovana 1833. uz obale Biskajskog zaljeva.

Atlanska obala Luga duga je nekih 100 km, proteže se od estuarija rijeke Sor na zapadu, do estuarija rijeke Eo zvanog Ribadeo na istoku. To je kraj malih luka i ribarskih sela.

Po unutrašnjosti ukrštaju se zapadni obronci Kantabrijskog gorja sa Galicijskim masivom, isprepleteni riječnim dolinama. Najveći vodotok je rijeka Minho koja protiče duž jugozapada uz portugalsku granicu do Atlanskog oceana.

Privreda
--------

Lokalni termalni izvori sa spa centrima privlače nešto turista, ali glavni izvori prihoda leže u poljoprivredi, proizvodnji hrane i ribolovu. Lugo je jedan od glavnih španjolskih proizvođača raži i krumpira, ali je stočarstvo za ekonomiju provincije još važnije. 
Industrijski razvoj dobio je snažan poticaj 1980. kad je podignuta prva španjolska tvornica aluminija u San Ciprianu, sa lukom i skladištima za boksit.
Provincija Lugo je jedna od glavnih šumarskih regija u Španjolskoj.

Pored Luga koji je i administrativni centar provincije, ostali veći urbani centri su; Mondoñedo (sjedište biskupije), Monforte de Lemos, Sarria i Vivero.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Spain: Galicia*" (engleski). City population. Pristupljeno 25. 06. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Lugo*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 25. 6. 2018.

Vanjske veze
------------

***Lugo (provincija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Diputación de Lugo* (`es`)

| * p
* r
* u
Španjolske provincije |
| --- |
| 
Álava/Araba • 
Albacete • 
Alicante/Alacant • 
Almería • 
Asturias • 
Ávila • 
Badajoz • 
Barcelona • 
Burgos • 
Cáceres • 
Cádiz • 
Cantabria • 
Castellón/Castelló • 
Ceuta1 • 
Ciudad Real • 
Córdoba • 
Cuenca • 
Gerona • 
Granada • 
Guadalajara • 
Guipúzcoa/Gipuzkoa • 
Huelva • 
Huesca • 
Baleari • 
Jaén • 
La Coruña/A Coruña • 
La Rioja • 
Las Palmas • 
León • 
Lérida • 
Lugo • 
Madrid • 
Málaga • 
Melilla1 • 
Murcia • 
Navarra/Nafarroa • 
Orense/Ourense • 
Palencia • 
Pontevedra • 
Salamanca • 
Santa Cruz de Tenerife • 
Segovia • 
Sevilla • 
Soria • 
Tarragona • 
Teruel • 
Toledo • 
Valencia/València • 
Valladolid • 
Biskaja (Vizcaya/Bizkaia) • 
Zamora • 
Zaragoza

1 - Eksklave na sredozemnoj obali Afrike | Flag of Spain |
Šablon:Vjetrovi su lijepi
**Maestral** je osvježavajući sjeverozapadni vjetar koji u toplim danima puše s mora na kopno.

Javlja se uglavnom ljeti i puše samo uz obalu i rijetko dopire dalje od 20 M prema unutrašnjosti i strogo je prizemni vjetar (do 300 m visine). Počinje puhati oko 10 sati. Oko 14 sati maestral postiže svoj maksimum i uvijek završava prije zalaska Sunca (obično do 18 sati). Maestral prati lijepo vrijeme i pri tome znatno ublažuje ljetnu sparinu. Normalno puše kao slab vjetar (do 4 Bf). U Trščanskom zaljevu je najslabiji, prema jugu sve jači, a u Otrantskim vratima dostiže jačinu 6-7 Bf, uz dosta teško more. Olujni maestral (tzv. maestralun) javlja se kao posljedica prolaza frontalnih poremećaja. Maestral na našoj obali puše uglavnom iz NW, skreće do WNW, a kod albanske obale i do SW. Na talijanskoj obali smjer mu je prosječno E, a negdje i SE i najjači je oko 16 sati, a često se nastavlja i noću kada se javlja jače valovito more. U toku dana maestral mijenja svoj smjer udesno, tj. za suncem. Maestral često prate kumulusi lijepa vremena.

***Maestral*** na Wikimedijinoj ostavi
|  |
| --- |
| ***Krist na stupu*** |
|  |
| **Donato Bramante**, između 1480. i 1490. |
| miješana tehnika , 93 × 62 cm |
| Italija pinakoteka Brera, Milano |

**Krist na stupu** je slika miješane tehnike, tempere i ulja na dasci (93x62 cm) koju je naslikao Donato Bramante, datirana između 1480. i 1490. i sačuvana u pinakoteci Brera u Milanu

Historija
---------

Ova se slika na dasci uzima kao najvažnije Bramanteovo slikarsko djelo. Bila je naručena za opatiju Chiaravalle blizu Milana. Radi se o jedinom poznatom Bramanteovom djelu naslikanom na dasci.

Opis i stil
-----------

Djelo prikazuje Krista vezanog za stup (u ovom slučaju jedan pilastar ukrašen niskoreljefnim klasičnim dekoracijama) prije bičevanja, u vrlo bliskom prvom planu, neposredno pred gledateljem, isključivši bičevatelje. Ta blizina izaziva veliki emocionalni učinak na promatrača, naglašavajući tako već tešku scenu, koja u cjelini stvara atmosferu psihološke napetosti. Tome još više doprinose detalji kao uže koje visi Kristu oko vrata, izazivajući strahovanje koje daje obilježje čitavoj kompoziciji. Postupak kojim se postiže utisak širokog prostora s stupovima je isti kao onaj koji je korišten u prividnom koru u crkvi sv. Marije kod sv. Satira; produžetak glavnih elemenata izvan granica slike daje utisak udaljenosti prvog plana i pozadine.

Kristovo tijelo naslikano na klasičan način možemo povezati s urbinskom kulturom odakle na umjetnički način potječe Bramante, dok drugi detalji dokazuju plodonosnu kontaminaciju s flamanskom umjetnošću, kao što su, dvostuko osvjetljenje (u ovom slučaju frontalna s lijeva na desno i pozadinska s prozora), pogled koji polako nestaje u daljini i posebna pažnja za detalje. U ovoj se slici posebno ističe studija svjetlosti, koja stvara mnoštvo odraza u boji, kao oni crvenkasti i svijetlo plavi prisutni u Kristovoj kosi i bradi.

Neki detalji se mogu povezati s utjecajem koji je na Bramantea imao Leonardo da Vinci, kao studije o izražaju lica ili detalji izuzetnog realizma kao što je naborana koža kod stisnutog užeta ili prozirnost suza.

Na prozoru se nalazi jedan čestičnjak (piksida, posuda za hostije), veza s euharistijom, koja naglašava smisao Kristove žrtve.

Postoje mišljenja da bi se djelo trebalo pripisati Bramantinu više nego Bramanteu.

Unutarnje veze
--------------

Donato Bramante

Bibliografija
-------------

1. ↑  Pierluigi De Vecchi ed Elda Cerchiari, *I tempi dell'arte*, svezak 2, Bompiani, Milano 1999. ISBN 88-451-7212-0.
2. ↑  *Brera, guida alla pinacoteca*, Electa, Milano 2004. ISBN 978-88-370-2835-0
**Lóegaire Lorc**, sin Úgaine Mora, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. *Lebor Gabála Érenn* navodi kako je neposredno naslijedio oca koga mu je ubio Bodbchad, iako Geoffrey Keating i *Annals of the Four Masters* kako je Bodbchad kraljevao dan i pol prije nego što ga je Lóegaire ubio. Vladao je dvije godine. Njegov brat Cobthach Cóel Breg je žudio za prijestoljem, te se na savjet druida pretvarao da je bolestan kako bi ga Lóegaire would posjetio. Kada je Loegaire stigao u njegovu kuću, Cobthach se pretvarao da je mrtav; Lóegaire se nagnuo pred njegovo tijelo kako bi ožalio, a na što ga je Cobtach ubo nožem. Cobthach je potom platio ubicama da otruju Lóegaireovog sina Ailill Áinea, i natjerao Ailillovog sina Labraida da pojede očeve i djedovo srce i miša, prije nego što ga je protjerao u izgnanstvo; navodno zato što je Labraid bio najgostoljubiviji čovjek u Irskoj. *Lebor Gabála* navodi kako je vladao u doba Ptolemeja II Filadelfa (281-246. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* datira Bodbchadovu vladavinu u period 411-409. pne. a *Annals of the Four Masters* u 594-592. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Úgaine Mórili Badbchaid**  |  **veliki kralj Irske** LGE 3. vijek pne.FFE 411-409. pne.AFM 594-592. pne. | Slijedi: **Cobthach Cóel Breg**  |

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 275-277
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.28-1.29
3. ↑  *Annals of the Four Masters* M4606-4608
4. ↑  *Book of Leinster*: "The Destruction of Dind Rig"
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Kukuljica**. Za druga značenja, v. Kukuljica (razvrstavanje).* |

Kukuljice pčele medarice *(Apis mellifera)*
Zapredak dudova svilca  *(Bombyx mori)* 
Kukuljica kornjaša *(Melolontha melolontha)*
**Kukuljica** (lat. *pupa*) je razvojna faza preobrazbe ličinke u odrasli oblik. Kod najvećeg broja vrsta miruju, ali neke su i pokretne npr. kukuljice komarca plivaju mahanjem zatka, kukuljice nekih tulara plivaju dugačkim nogama za veslanje.

Vrste kukuljica
---------------

Slobodna kukuljica *(pupa libera)*  je ona kod koje su svi privjesci tijela kukca (noge, krila) slobodni. Takva je kukuljica npr. u kornjaša, opnokrilaca, mrežokrilaša.

Zastrta kukuljica *(pupa obtecta)* je ona kod koje su svi privjesci tijela kukca (noge, krila) zastrti skrutnutom prevlakom. Takva je kukuljica većine leptira, božjih ovčica, nekih komaraca. Dobro zaštićena kukuljica ne treba se skrivati pa npr. kukuljice komaraca plivaju po vodi.

Bačvica (puparij) je stvrdnuta koža ličinke u kojoj leži slobodna kukuljica, npr. u muha.

Zapredak (kokon) je zaštita kukuljice koju isprede ličinka od svilenih niti. Takva je kukuljica mnogih leptira prelaca, nekih opnokrilaca. Kukuljica dudova svilca upotrebljava se za dobivanje svile, a njezina svilena nit može biti duga do 3500 m.

Kukuljice strmoglavice *(pupae suspensae)*  imaju na kraju zatka svinute hitinske kukice za pričvršćivanje pa se njima prihvate za podlogu i objese naglavce. Takva je kukuljica mnogih šarenaca.

Kukuljice pasanice *(pupae cingulatae)* pričvršćene su u uspravnom položaju u kojem ih opasuje oko pojasa svilena nit koju je isprela ličinka. Takva je kukuljica bijelaca, lastina repa i dr.

Izlaženje kukca iz kukuljice
----------------------------

Izlaženje potpuno razvijena kukca iz kukuljice obavlja se slično kao i presvlačenje. Kukuljica se rastvori kod leptira uzduž leđa i dvije pruge uzduž prednjeg brida krila, kod muha kukuljica puca na kužnoj liniji oko glave, kornjaši svoju kukuljicu progrizaju. Kad su kukuljice sakrivene u zemlji, ispod kore i sl. već se ličinke pobrinu za put kojim će se osloboditi potpuno razvijeni kukac. Gusjenice kroz biljku progrizu hodnik do mjesta gdje će se zakukuljiti a na površini biljke ostave samo tanku kožicu koju leptir može probiti.

Kukuljenje lastina repa
-----------------------

* Gusjenica je odabrala mjesto.Gusjenica je odabrala mjesto.
* Puca koža gusjenicePuca koža gusjenice
* Rastvara se koža gusjenice Rastvara se koža gusjenice

Izvori
------

1. ↑  Ivo Matoničkin, Ivan Habdija, Biserka Primc-Habdija, Beskralješnjaci, biologija viših avertebrata, Školska knjiga, Zagreb, 1999. ISBN 953-0-30824-8

***Kukuljica*** na Wikimedijinoj ostavi
*Zea mays "fraise"*
*Zea mays "Oaxacan Green"*
*Zea mays "Ottofile giallo Tortonese"*
**Kukuruz** (lat. *Zea mays*) je jednogodišnja biljka-žitarica iz porodice trava (*Graminae*). Sve do Cortesovog osvajanja Meksika postojala je jedino u Sjevernoj Americi, nakon čega se proširila u Evropi. U Evropu je donesen 1493. a po nekim izvorima 1535. Na Balkan je stigao u 17. stoljeću. Razvile su se različite sorte sa širokom primjenom u prehrambenoj industriji.

Opis
----

Korijen mu je žiličast, a stablo visoko i člankovito s odvojenim muškim i ženskim cvjetovima. Plod mu je klip sa zrnjem koje je uglavnom žuto ili bijelo. Također je uzgojen veliki broj raznih vrsta hibrida.

Upotrebljava se za ishranu ljudi i domaćih životinja i za industrijsku proizvodnju.

Mljevenjem zrna kukuruza (slično kao što se melje pšenica — žito) dobija se brašno (kukuruzno brašno). Od kukuruznog brašna ili miješanjem sa pšeničnim brašnom se za ljudsku ishranu priprema: hljeb, proja, kačamak, kolači i dr.

Od kukuruza se dobija škrob koji se koristi u razne svrhe. Proizvodi se i farmaceutski škrob (*Maydis amylum*) koji ima različitu primjenu u medicini i farmaciji.

Od klica izvađenih iz zrelog kukuruza spravlja se vrlo hranljivo i ljekovito ulje (*Maydis oleum*) veoma bogato gliceridima nezasićenih masnih kiselina (linolne, oleinske i sl.) i fitosterolima (sitosterol, stigmasterol); sadrži i liposolubilne vitamine (posebno vitamin A).

U kukuruznim klicama ima oko 28% masnog ulja, 1% lecitina, inozitofosforne kiseline, belančevina, gvanidina, glutamina, šećera i drugih biološki vrlo važnih materija, zbog čega se klice cene kao veoma jaka, koncetrovana hrana. Interesantno je da se kukuruzna svila, uz ostale sastojke, koristi za pravljenje cigareta protiv bronhijalne astme.
| **Jiankang Gong** (建康公) |
| --- |
| Porodično ime: | Lü (呂; lǚ) |
| Osobno ime: | Long (隆, lóng) |
| Posthumno ime: | Nema |

**Lü Long** (呂隆) (? - 416), kurtoazno ime **Yongji** (永基), bio je posljednji car kineske/Di države Kasnji Liang. Bio je nećak njenog osnivača Lü Guanga (car Yiwu), a prijestolje dobio nakon što mu je godine 401. brat Lü Chao (呂超) ubio cara Lü Zuana (car Ling) i ponudio prijestolje. Njegova vladavina je bila obilježena stalnim napadima od strane država Sjeverni Liang i Južni Liang, nakon čega se područje države svelo na glavni grad Guzang (姑臧, (u suvremeno, okrugu Wuwei, Gansu). Godine 403. je Lü Long odlučio da grad i državu preda pod vlast države Kasniji Qin i njenog cara Yao Xinga. Potom je služio kao službenik na dvoru Kasnijeg Qina. Poslije se povezao sa Yao Xingovim sinom Yao Bijem (姚弼), koji je bez uspjeha pokušao preuzeti mjesto krunskog princa od Yao Honga. Nakon Yao Xingove smrti 416. ga je Yao Hong da pogubiti.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi:**Lü Zuan (car Ling)** | **car Kasnijeg Lianga**401–403 | **Dinastija završena** |
| **car Kine (Centralni Gansu)**401–403 | Slijedi:**Yao Xing od Kasnijeg Qina** |
Maestro Kleman Filiber Leo Delib, Pariz, oko 1885. godine
**(Kleman Filiber) Leo Delib** (21. februar 1836. – 16. januar 1891.) bio je francuski kompozitor romantizma. Rođen je u Sen Žermen di Valu u Francuskoj. fgdg

  

Delib je rođen 1836. godine kao sin poštara i muzikalne majke, ali i kao unuk operskog pevača. Odgojili su ga uglavnom njegova majka i ujak, zbog rane očeve smrti. Godine 1871, sa 35 godina, Delib se oženio Leontinom Estel Danen. Delib je umro 20 godina kasnije, 1891. godine, i sahranjen je na groblju na Monmartru u Parizu.

Život
-----

Delibov portret
Od 1847. godine, Delib je studirao kompoziciju na Pariskom konzervatorijumu kao student Adolfa Adama. Godinu dana kasnije, počeo je sa časovima pevanja, mada je kasnije postao mnogo bolji orguljaš nego pevač. Bio je korepetitor i dirigent hora u Théâtre-Lyrique, drugi dirigent hora u Pariskoj operi (1864) i orguljaš u Sen Pjer de Šajou između 1865. i 1871. godine. Prva od njegovih mnogobrojnih opereta bila je *Deux sous le charbon*, napisana 1856. godine za Foli-Nuvel. Delib je dostigao pravu slavu 1870. godine sa uspehom svog baleta *Coppélia*; naziv tog baleta se odnosi na lutku, opisanu u delu, koja postaje živa. Ostali baleti uključuju *Sylvia* (1876) i *La Source* (1866), njegov prvi balet, koji je napisao sa Ludvigom Minkusom.

Delib je takođe komponovao razne opere, od kojih poslednja, *Lakmé* (1883), sadrži, među brojnim numerama, poznatu koloraturu poznatu kao *Légende du Paria* kao i *The Flower Duet*, barkarolu koju su reklame Britiš ervejza popularizovale 1990-ih godina. U to vreme, njegove opere su impresionirale Čajkovskog dovoljno da ga on oceni bolje od Bramsa.

Godine 1867, Delib je komponovao *Divertissement* *Le Jardin Animé* za oživljavanje baleta Žozefa Mazilijea/Adolfa Adama, *Le Corsaire*; napisao je masu, kantatu na temu Alžira; komponovao je operete i muziku za pozorište, kao što su igre za Igoov *Le roi s'amuse*, komad koji je Verdi pretvorio u *Rigoleto*. Neki muzikolozi veruju da je balet u Gunoovom *Faustu* zapravo komponovao Delib.

Uticaj
------

Delibova dela su poznata po tome što su veoma uticala na kompozitore kao što su Čajkovski, Sen-San i Debisi. Njegov balet *Sylvia* bio je od posebnog interesa za Čajkovskog.

Isečak iz Delibove kompozicije: Prvih nekoliko taktova Picikata iz *Sylvia*

Izvori
------

* BalletNotes (2001). "Leo Delib" Arhivirano 2011-05-01 na Wayback Machine-u. Dobavljeno 25. juna 2005.
* Mullany, Janet (2005). Leo Delib Arhivirano 2006-06-27 na Wayback Machine-u. Dobavljeno 25. juna 2005.
* All Music Guide (2001). Leo Delib Arhivirano 2007-03-11 na Wayback Machine-u Dobavljeno 25. juna 2005.

Eksterni linkovi
----------------

***Léo Delibes*** na Wikimedijinoj ostavi

* Easybyte - besplatna klavirska muzika
*Za ostale članove porodice v. Ahenobarbus.*
**Lucije Domicije Ahenobarb** (*Lucius Domitius Ahenobarbus*, cca. 40. pne.? - 25. n.e.) bio je rimski plemić i velikodostojnik iz vremena ranog Carstva.

Otac mu je bio konzul Gnej Domicije Ahenobarb, a majka Emilija Lepida. Baka mu je bila Porcija, sestra poznatog državnika Katona Mlađeg.

Još kao dijete je godine 36. pne. sporazumom trijumvira zaručen za Antoniju Stariju, kćer Marka Antonija i nećaku Oktavijana, budućeg cara Augusta. Mladost je proveo kao strastveni vozač dvokolica, a što je bila aktivnost koju su konzervativni Rimljani smatrali "nedostojnim" aristokrata. Usprkos toga je godine 22. pne. izabran za edila, a godine 16. pne. za konzula. Ahenobarb je nakon toga poslan u Germaniju gdje je na čelu rimskih snaga prešao Rajnu i prodro sve do Elbe.

Svetonije ga opisuje kao bahatog i okrutnog čovjeka, čija je sklonost sadističkom krvoproliću u gladijatorskoj areni izazvala intervenciju Augusta. Također se tvrdi da je izazvao javni skandal organiziranjem kazališnih predstava u kojima su kao glumci nastupali pripadnici i pripadnice viteškog staleža.

S Antonijom je imao troje djece - kćer Domiciju, sina Gneja koji je kasnije postao konzul i biološki otac cara Nerona, te kćer Domiciju, majku carice Valerije Mesaline.

Izvori
------



| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi: **Gaius Furnius i Gaius Iunius Silanus**  |  **Konzul Rimskog Carstva** 16. pne. | Slijedi: **Marcus Livius Drusus Libo i Lucius Calpurnius Piso**  |
*Za ostala značenja, v. Ksantip (razvrstavanje).*
**Ksantip** (Gr. **Ξάνθιππος**) bio je bogati atenski političar i vojskovođa koji je živio na početku 5. vijeka pne.

Bio je sin Arifrontov. Ksantip je svoje mjesto u atenskoj politici pronašao kada je godine 489. pne. pokrenuo opoziv vojskovođe
Militijada nakon što je Militijadu propao pokušaj zauzimanja otoka Paros. 

Međutim, Atenjani su se kasnije okrenuli i protiv samog Ksantipa koji je godine 484. pne. postao žrtvom ostracizma. Ksantip se uspio vratiti u Atenu pet godina kasnije, kada je izabran za arhonta. Tada je naslijedio svog suparnika Temistokla kao komandant atenske flote. 

Ksantip se potom istakao kao flotovođa u grčko-perzijskim ratovima. Iste je godine komandirao atenskom flotom u odlučujućoj bitci kod Mikalea kada je, uz pomić Spartanaca pod Leotihidom poražena perzijska flota ispred lidijske obale.

Ksantip je bio oženjen za Agariste, Klistenovu nećaku. Njegov sin je bio znameniti atenski državnik Periklo.

Izvori
------

1. ↑  Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology > v. 3, page 1285
2. ↑  Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology > v. 3, page 1285
3. ↑  Smith, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology > v. 3, page 1285
4. ↑  (Herod, vi. 131 ; comp. cleisthenes.)
**Ksantip** (gr. **Ξάνθιππος**, 3. vijek pne.) je bio grčki, prema nekim historijskim špekulacijama spartanski vojskovođa u službi Kartagina|Kartagine za vrijeme prvog punskog rata. Angažiran je godine 255. pne. u kritičnom trenutku, nakon što je rimska vojska pod Markom Atilijem Regulom bila razbila kartaginsku vojsku kod Adisa te zaprijetila samoj Kartagini. Iskusni Ksantip je shvatio prednosti i mane kartaginske vojske, te na osnovu njih stvorio novi borbeni poredak - temeljen na dva razdvojena konjička krila - kojim bi se ona mogla suprostaviti Rimljanima na bojnom polju. Iste je godine ta vojska pod njegovom komandom u bitci kod Tunisa razbila rimsku vojsku i zarobila Regula, čime je prestala opasnost po samu Kartaginu.

Nakon tog velikog uspjeha, Ksantip je, prema Diodoru, poslan na Siciliju gdje je trebao razbiti rimsku opsadu Lilibeja. Njegovo prisustvo je dalo podstrek braniteljima da iznenadnim ispadom iz tvrđave Rimljanima nanesu poraz. Međutim, nakon te pobjede su građani Lilibeja postali toliko ljubomorni na Ksantipa i njegovu slavu da su ga odlučili likvidirati, i to tako da su namjerno sabotirali njegov brod. Ksantipov je brod tako za vrijeme putovanja Jadranom potonuo, a Ksantip se utopio.