Gustave Courbet (1843)
**Hrast** (lat. *Quercus*) je rod listopadnog i zimzelenog drveća i žbunja iz porodice bukava (*Fagaceae*). Režnjeviti, nazubljeni ili celoviti listovi spiralno raspoređeni na grančici, najčešće nakupljeni prema terminalnom pupoljku. Muški i ženski cvetovi su zasebni, na istoj biljci (jednodomost). Muški cvetovi su skupljeni u zelenkasto-žute, ređe crvenkaste, rese. Ženski cvetovi su skoro neuočljivi, u pazuhu listova, pojedninačni ili u manjim grupama, bez krunice. Plod je žir. Stablo hrasta je veoma razgranato i moćno. Drveće ima dubok korenov sistem, sa centralnim korenom, koji kasnije obično zakržljava. 

Sinonim je otpornosti i čvrstoće.

Areal roda je holarktički — hrastovi nastanjuju Severnu poluloptu: Severnu i Srednju Ameriku (jedna vrsta živi i u Južnoj Americi), Evropu, severnu Afriku i gotovo celu Aziju, izuzev Indije i krajnjeg jugoistoka.

Opis
----

Hrastovi su važno drveće u severnom umerenom području. Ima ih oko 200 vrsta. Većinom rastu kao krupno drveće. Muški su im cvetovi u dugim i retkim resama, s 6-10 prašnika. Ženski su cvetovi pojedinačno u kupuli. Plodnicu čine 3 plodna lista. Za cvatnje, kupula je sitna i nalik na pup. Kasnije se razvije u naboranu, veću ili manju čašicu, koja je obrasla kratkim i većinom prileglim ili duguljastim i čekinjavim ljuskama. U čašici je po jedan plod, žir, koji je jajolik. Supke ostaju podzemno.

Proređene šume hrasta plutnjaka su vredne zbog kiseonika i dobijanja plute.

Sistematika
-----------

Rod *Quercus* podeljen je u više sekcija i podrodova, ali ne postoji opšteprihvaćena podela. Stoga se ovde navodi najdetaljniji spisak sekcija, bez udruživanja pojedinih sekcija u podrodove:

1. Sect. *Lepidobalanus*, Sect. *Leucobalanus*, Sect. *Quercus*.
2. Sect. *Cerris*
3. Sect. *Mesobalanus*
4. Sect. *Eritrobalanus*, Sect. *Lobata*
5. Sect. *Cyclobalanus*

U Srbiji raste 6—10 vrsta hrastova, u zavisnosti od sistema klasifikacije:

1. lužnjak, dub, grm — *Quercus robur*,
2. kitnjak, beljik, gorun — *Quercus petrea*,
3. medunac, sitna granica, magaričar, dub — *Quercus pubescens*,
4. sladun, granica, krupna granica, ploskač, blagun — *Quercus frainetto*,
5. cer, grm — *Quercus cerris*,
6. crni cer, makedonski hrast, ostrogun — *Quercus trojana*.

Neki autori izdvajaju još 4 vrste za Srbiju: stepski lužnjak, sivi hrast — *Quercus pedunculiflora*, transilvanijski kitnjak, istočni hrast — *Quercus polycarpa*, balkanski kitnjak — *Quercus delachampii*, krupnolisni medunac, virgilijski hrast — *Quercus virgiliana*, ali većina autora smatra da je *Quercus pedunculiflora* samo podvrsta lužnjaka, *Quercus polycarpa*, *Quercus delachampii* — kitnjaka, a *Quercus virgiliana* — medunca.

U Crnoj Gori se sreću još i zimzeleni hrastovi: crnika, česvina, česmina - *Quercus ilex* i oštrikar, prnar, komorovac - *Quercus coccifera*.

Kod nas se još gaje i neke vrste stranih hrastova, ali je širu primenu u ozelenjavanju gradova našao samo američki crveni hrast - *Quercus rubra*.

Simbolika
---------

Hrast, sveto drvo starih Slovena.
Simbol je otpornosti i čvrstoće. Hrast je u starim indoevropskim religijama poznato drvo boga gromovnika. Hrast je sveto drvo starih Slovena, što je kod Srba dobrim delom sačuvano i nakon primanja hrišćanstva. Kod Srba se i danas koristi za badnjake, a stari običaj da se pod hrastom održavaju zborovi je i u vezi sa verskim uvaženjem toga drveta. U toku turske vladavine Srbi su se zarad molitve, u nedostatku crkava, okupljali ispod osvećenih hrastova - zapisa.

Izvori
------

1. 1 2 3  Veselin Čajkanović, Mit i religija u Srba, Srpska književna zadruga, Beograd, 1973.

Vidi još
--------

* Žir

Eksterni linkovi
----------------

* Slike hrasta
* Hrastovi Dinarida i Jadrana: vrste i šume