recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Smrt Jugoslavije*** (engl. The Death of Yugoslavia) je britanska dokumentarna televizijska serija napravljena u produkciji BBC-a i premijerno prikazana 1995. godine. Za temu je imala raspad Jugoslavije te njime uzrokovane ratove koji u vrijeme produkcije nisu bili dovršeni. Njena je specifičnost prije svega toga što su autori, osim nekih prvi puta korištenih snimaka vezanih uz te događaje, koristili i veliki broj intervjua sa najvažnijim političarima, vojskovođama i drugim akterima sukoba, kao što su Slobodan Milošević, Radovan Karadžić, Franjo Tuđman i Alija Izetbegović. Upravo su ti intervjui bili, između ostalog, korišteni kao dokaz od strane Međunarodnog suda za ratne zločine počinjene na području bivše Jugoslavije. Svi transkripti mnogobrojnih vrijednih intervjua napravljenih sa sudionicima pohranjeni su u Liddell Hart Centre for Military Archives at King's College, Sveučilišta u Londonu.

Originalno se sastojala od četiri epizode, da bi kasnije bile snimljene još dvije, koje prikazuju završnu fazu rata i Daytonski mirovni proces.

Godine 1996. je *Smrt Jugoslavije* dobila nagrada BAFTA za najbolju dokumentarnu TV-seriju. Poslije je na temelju nje izdana knjiga koja se u Zapadnom svijetu često navodi kao najpopularniji izvor podataka o raspadu Jugoslavije.

Usprkos pohvala, *Smrt Jugoslavije* je dobila i kritike. Tokom suđenja Slobodanu Miloševiću na Međunarodnom sudu za ratne zločine, sudac Bonomy nazvao je dio komentara "tendencioznima". Dio kritičara je autorima zamjerao to što su, na primjer, izjave nekih sudionika u TV-seriji pogrešno titlovali na engleski jezik kako bi ih učinili "zlokobnijim", a brojni događaji i ličnosti su jednostavno ignorirane. Posljednji jugoslavenski premijer Ante Marković se tako uopće ne pojavljuje u seriji, a autori su kasnije to obrazložili time "da im nije zanimljiv"; cjelokupnom bošnjačko-hrvatskom sukobu je u seriji posvećena isključivo jedna rečenica.

Na prostoru bivše Jugoslavije je prvi put bila prikazana u jesen 1995. godine na programu Hrvatske radiotelevizije, iako su tadašnje hrvatske vlasti autore javno optužile za "neobjektivnost" i "neutemeljene" kritike politike Franje Tuđmana.

Epizode
-------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Broj epizode** | **Naziv originala** | **Srpskohrvatski naziv** | **Emitirana** |
| 1. | Enter Nationalism | Pojava nacionalizma | 1995. |
| 2. | The Road to War | Put u rat | 1995. |
| 3. | Wars of Independence | Ratovi za neovisnost | 1995. |
| 4 | The Gates of Hell | Vrata pakla | 1995. |
| 5. | A Safe Area | Sigurno područje | 1996. |
| 6. | Pax Americana | Američki mir | 1996. |

Serijal je kasnije "prekrojen" i objavljen u tri dijela:

1. Dolazak Miloševića (engl. "Enter Milošević")
2. Hrvati uzvraćaju udarac (engl. "The Croats Strike Back")
3. Borba za Bosnu (engl. "The Struggle for Bosnia")

U jednom drugom re-izdanju cijeli dokumetarac je prikazan u samo jednom dijelu.

Vidi još
--------

* *Dva sata od Londona*
* *Bosna!*

Izvori
------

1. ↑  „ICTY". Arhivirano iz originala na datum 2014-02-21. Pristupljeno 2015-08-03.
2. ↑  King's Coillege London
3. ↑   (str. 48683)

Eksterni linkovi
----------------

* *Death of Yugoslavia* na sajtu IMDb
***The Once and Future King*** (sh. *Kralj bivši i kralj budući*) je fantastični roman engleskog pisca T. H. Whitea, objavljen 1958. godine, poznat kao jedno od najpopularnijih djela inspiriranih legendama o kralju Arthuru u suvremenoj književnosti.

White je roman velikim dijelom temeljio na znamenitom srednjovjekovnom epu Thomasa Malorya - *Le Morte Darthur*, ali i na vlastitim iskustvima iz Drugog svjetskog rata koga je zbog svojih pacifističkih uvjerenja proveo u neutralnoj Irskoj. Radnja je smještena u "Gramarye", fiktivnu/alternativnu verziju Britanije u 14. vijeku (gdje se stvarni historijski događaji i ličnosti smatraju mitom). Sastoji se od ukupno četiri knjige u kojima se opisuje odrastanje i obrazovanje mladog Arthura, njegovo postajanje kraljem, nastojanje da se preko Vitezova Okruglog stola i promicanjem ideala viteštva uvede red i zakon na otok, ali kako ih uništi ljubavna veza njegove supruge Guinevere sa njegovim glavnim vitezom Sir Lancelotom, odnosno sukob s vlastitim sinom, zlim princom Mordredom.

U originalnom izdanju se roman sastojao od četiri toma:

* *The Sword in the Stone* (napisan 1938);
* *The Queen of Air and Darkness* (napisan 1939);
* *The Ill-Made Knight* (napisan 1940);
* *The Candle in the Wind* (napisan 1958).

Godine 1977. je posthumno objavljen i peti, naknadno pronađeni tom pod naslovom The Book of Merlyn (originalno napisan 1941. godine).

The Sword in the Stone, prvi dio romana, je godine 1963. poslužio kao predložak za znameniti Disneyev animirani film Mač u *kamenu*. Cijeli roman (u verziji iz 1958. godine), je, pak poslužio kao predložak za popularni brodvejski mjuzikl *Camelot*, a koji je 1967. godine adaptiran u istoimeni film.

Vanjske veze
------------

* *The Book of Merlyn* - naslov na Internet Speculative Fiction Database
* *The Once and Future King* Study Guide at Wikibooks
* *NLS/BPH: Minibibliographies, The Once and Future King* by T. H. White
* Essay: "The Importance of the Second World War to T.H. White's *Once and Future King*". Arhivirano 2008-05-29 na Wayback Machine-u
* 1958 review by Ken Slater

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 306110721
* LCCN: no97072256
* GND: 4345904-3
* SUDOC: 032821565
* BNF: cb12377654p (podaci)
* NLA: 36124202
* BNE: XX2222150

 |
***Soap*** je bio uspješni američki TV-sitcom koji se emitirao na ABC-u od 1977. do 1981.

Serija se emitirala jednom tjedno u polusatnoj epizodi u udarnom terminu rezerviranom za komediju, a format je bio dosta nalik dnevnoj sapunskoj operi. Emitirala se četiri sezone i imala 85 epizoda, pri čemu su neke bile duge jedan sat. (Jednosatne epizode su prilikom naknadnih repriziranja na drugim TV-mrežama podijeljene napola, pa se tako došlo do brojke od 93 epizoda.) Emisiju je stvorila, napisala i producirala Susan Harris.

*Soap* je bio parodija dnevnih sapunskih opera, a zaplet, smješten u fiktivni grad Dunns River u Connecticutu, je uključivao melodramatske elemente kao što su amnezija, vanzemaljska otmica, demonska opsjednutost, ubistvo i otmice.

Svaka epizoda je počinjala s kadrom dvije žene kako čavrljaju na večeri dok narator Rod Roddy izgovara riječi "Ovo je priča o dvije sestre: Jessici Tate i Mary Campbell".

U promotivnoj kampanji prije premijere, ABC je sugerirala kako će zapleti naglasak imati na američkoj televiziji dotle neviđenim seksualnim temama kao što su homoseksualnost, nevjera, impotencija, međurasni brak i homoseksualno roditeljstvo. Iako su ti sadržaji u stvarnosti bili u drugom planu, serija je prije samog početka bila predmetom bojkota brojnih kršćanskih i konzervativnih organizacija u SAD.

Serija je imala velik uspjeh, a jedan od likova - crni batler Benson Dubois (Robert Guillaume) - je poslije poslužio kao temelj nove serije *Benson*.

Vanjske veze
------------

* The Soap Site Arhivirano 2007-04-28 na Wayback Machine-u
* Soap- An ABC-TV series - a fansite
* Encyclopedia of Television Arhivirano 2008-01-26 na Wayback Machine-u
* *Soap* na sajtu IMDb
*Za ostala značenja, vidi The Good Soldier (razvrstavanje).*

***The Good Soldier: A Tale of Passion*** (sh. *Dobar vojnik: Priča o strasti*) je roman engleskog pisca Forda Madoxa Forda, originalno objavljen 1915. godine. Naslovni protagonist je britanski kapetan Edward Ashburnham, a radnja prikazuje njegov burni privatni život kojim dominiraju preljubničke afere, a koji izazivaju niz tragičnih događaja i završavaju sa njegovim samoubistvom. Radnja je prikazana kroz niz flashbackova, odnosno naraciju Ashburnhamovog prijatelja Johna Dowella. Za roman je karakteristično da događaji nemaju linearnu kronologiju, odnosno da niz detalja pokazuju kako je Dowell (koji će i sam biti pogođen Ashburnhamovim postupcima) nepouzdani narator, odnosno da događaji u radnji vjerojatno nisu onakvi kakvima ih je opisao. Fordov roman je zbog svoje neobične strukture i stila bio izuzetno moderan za svoje vrijeme, te je postao jedna od najuticajnijih knjiga u 20. vijeku.

Godine 1981. je po romanu u produkciji britanske TV-kuće Granada Television snimljen istoimeni TV-film sa Robinom Ellisom i Jeremyjem Brettom u glavnim ulogama.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* Besplatna e-knjiga: *The Good Soldier* na Projektu Gutenberg
* *The Good Soldier* na sajtu IMDb
**Armand Hippolyte Louis Fizeau**, (izgovor: *Arman Ipolit Luj Fizo*; Pariz, 23. rujna 1819. — Pariz, 18. rujna 1896.), bio je francuski fizičar. 

Njegovi najraniji radovi bili su vezani za poboljšanja u fotografskom procesu. Tada je, u saradnji sa Leonom Fukoom, započeo niz istraživanja o interferenciji svetlosti i toplote. Neovisno o Christianu Doppleru, godine 1848. oktrio je Doplerov efekat za elektromagnetne talase. 

Zajedno s Léonom Foucaultom proveo je 1849. mjerenja brzine svjetlosti uz pomoć aparata s brzorotirajućim kugličnim ležajem (*Fizeau–Foucaults aparat*). Njihova mjerenja pokazala su, između ostalog, da je brzina svjetlosti manja u vodi nego u zraku što je doprinjelo istraživanjima o prirodi svjetlosti. 

1850. godine je sa E. Gunelom izmerio brzinu elektriciteta. Godine 1853, opisao je upotrebu kondenzatora kao sredstva za povećanje efikasnosti indukcionog kalema. Potom je studirao toplotno širenje čvrstih tela, i primenio je fenomen interferencije svetlosti na merenje dilatacije kristala. 

Fizeau je postao član Francuske akademije znanosti 1860. član Društva znanosti u Uppsali 1870. godine. Član Kraljevskog društva postao je 1875. a član Švedske kraljevske akademije znanosti 1877. Odlikovan je Rumfordovom medaljom 1866. Njegovo ime nalazi se na popisu 72 znanstvenika ugraviranih na Eifellovom tornju.

Povezano
--------

* Fizo-Fukoov aparat
* Fizoov eksperiment
* Fizoov interferometar

***Hippolyte Fizeau*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 54384820
* LCCN: nr2002010880
* ISNI: 0000 0001 3981 6291
* GND: 117512214
* SUDOC: 073726125
* BNF: cb14536081g (podaci)
* ULAN: 500021778
* RKD: 384028

 |
*Za ostala značenja, vidi The Railway Children (razvrstavanje).*

***The Railway Children*** je knjiga za djecu britanske književnice Edith Nesbit, originalno izdana 1906. godine. Protagonisti su troje djece koji su se s majkom prisiljeni preseliti u kuću kraj željezničke pruge nakon što im je otac lažno optužen kao ruski špijun.

Iako inspirirana suvremenim događajima, kao što je bila Dreyfusova afera, knjiga se pokazala popularnom i među kasnijim generacijama čitatelja, te je ekranizirana čak šest puta. Godine 1950, 1957. i 1968. je BBC po njoj snimio TV-serije, a 1970. je snimljen i izuzetno popularni igrani film. Godine 2005. snimljena je još jedna mini-serija u produkciji ITV-a.

Eksterni linkovi
----------------

* Besplatna e-knjiga: *The Railway Children* na Projektu Gutenberg
* HTML text with original illustrations, at Indiana
* Free audiobook from LibriVox
* *1957 TV series* na sajtu IMDb
* *1968 TV film* na sajtu IMDb
* *1970 film* na sajtu IMDb
* *2000 TV film* na sajtu IMDb
* British Film Institute Screen Online (1968 series)
***The Italian*** (sh. *Italijan*) je američki crno-bijeli nijemi film snimljen 1915. u režiji Reginalda Barkera. Po žanru je drama, a naslovni protagonist, čiji lik tumači George Beban, je siromašni venecijanski gondolijer koji, nastojeći skupiti dovoljno novca da osvoji voljenu djevojku, emigrira u SAD. Radnja prati njegove nedaće u siromašnoj njujorškoj četvrti Lower East Side koje će kulminirati s porodičnom tragedijom. Film je doživio veliki uspjeh, a Beban, odranije specijaliziran za uloge italijanskih likova u vodviljskim skečevima, je dobio brojne pohvale za svoju ozbiljnu dramsku ulogu te je neko vrijeme zbog nje uživao status filmske zvijezde. Usprkos komercijalnog i kritičkog uspjeha, *The Italian* se decenijama smatrao izgubljenim, sve dok nije slučajno pronađen 1987. godine, a kasnije naknadno restauriran. Današnji kritičari mu zamjeraju etničke stereotipove koje graniče s rasizmom, ali, s druge strane, navode kako je Barker vješto koristio inovacije kao što su pokretna kamera i krupni planovi; zbog njih se *The Italian* često navodi kao jedan od najvažnijih hollywoodskih filmova svog doba.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *The Italian* na AllMovie-u ()
* *The Italian* na sajtu IMDb
Jelisejska polja u vreme božića
**Jelisejska polja** (fr.  O ovom zvuku slušaj?/i) su najprestižnija i najšira avenija u Parizu. Njeno puno ime je *Avenija Jelisejska polja*. Sa svojim bioskopima kafeima i luksuznim radnjama, Jelisejska polja su jedna od najpoznatijih ulica na svetu, sa cenom i do 1,25 miliona dolara godišnje za 100 m². Druga je najskuplja ulica u svetu (prva u Evropi), posle njujorške Peta avenija. Ime se odnosi na Jelisejska polja, mesto blaženih u grčkoj mitologiji.

Jelisejska polja su poznata kao  (*najlepša avenija na svetu*). Dolazak svetskih lanaca prodavnica tokom poslednjih godina je unekoliko izmenio izgled karakter Jelisejskih polja, pa je u pokušaju da zaustavi ove promene (koje naziva *banalizacijom*), gradska vlada Pariza zabranila otvaranje radnje švedskog lanca prodavnica  u ovoj aveniji.

Opis
----

Pogled sa  (*Bašta lala*)
Avenija je dugačka dva kilometra, a nalazi se u 8. arondismanu, u severozapadnom Parizu. Prostire se od trga Konkord na istoku, do Trga Šarla de Gola na zapadu, gde se nalazi Trijumfalna kapija.

Događaji
--------

Svake godine na dan Bastilje, kroz Jelisejska polja prolazi najveća vojna parada u Evropi (vidi fotografije parade).

Na Jelisejskim poljima se tradicionalno završava poslednja etapa Tur de Fransa.

Velika spontana okupljanja se ponekad odvijaju na Jelisejskim poljima, prilikom raznih proslava (kao što je proslava novogodišnje večeri, ili proslava povodom osvajanja svetskog prvenstva u fudbalu).


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Američki vojnici marširaju niz Jelisejska polja nakon oslobađanja Pariza | Avenija Jelisejska polja sa trga Konkord, viđena iznad obeliska | Pogled na istok duž Jelisejskih polja, sa vrha Trijumfalne kapije |
|


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Pogled na istok ka trgu Konkord | Pogled na zapad prema Trijumfalnoj kapiji | Istorijska osa, pogled na zapad |

Napomene
--------

1. 1 2  Elaine Sciolino, "Megastores March Up Avenue, and Paris Takes to Barricades", *New York Times*, January 21, 2007. link

Vanjske veze
------------

***Champs-Élysées*** na Wikimedijinoj ostavi

* Današnje fotografije i one sa početka 20. veka
* Beri Bergdol, Univerzitet Kolumbija: Mape Pariza
* Satelitska slika na Gugl mapama

Koordinate: 48°52′11″N, 2°18′27″E
*Za ostale upotrebe, v. Bitka kod Fleurusa (razvrstavanje).*

**Bitka kod Fleurusa** se odigrala 29. augusta 1622. godine u današnjoj Belgiji za vrijeme Tridesetogodišnjeg rata između njemačke protestantske vojske pod komandom Ernsta von Mansfelda i Christiana von Braunschweiga na jednoj, i španske vojske pod Gonzalom Fernándezom de Córdobom na drugoj strani. Do nje je došlo nakon što su carske i katoličke snage uglavnom uspjele osvojiti Falačku, izbornu kneževinu pod vlašću Friedricha V, vođe pobunjenih protestanata u Njemačkoj, natjeravši ga da zbog nedostatka novaca otpusti najamničke vojske. Njih je, međutim, odmah unajmila protestantska Nizozemska Republika koja je istovremeno vodila vlastiti rat sa katoličkom Španijom. Najamničke vojske su došle u Špansku Nizozemsku (današnja Belgija) i krenule je pustošiti, ugrozivši pozadinu španske Flandrijske armije koja je tada držala pod opsadom Bergen-op-Zoom. Zbog toga je španski kontingent pod Cordobom napustio opsadu Heidelberga u Njemačkoj i usiljenim maršem preko Ardena došao u Belgiju kako bi im se suprotstavio. Kod Fleurusa je došlo do bitke u kojoj su protestanti imali nadmoć u ljudstvu i artiljeriji, ali su tradicionalno disciplinirani Španci sa svojim *tercio* poretkom uspjeli odbiti gotovo sve protestantske napade, uključujući konjički juriš u kome je Christian teško ranjen i ostao bez ruke. Mansfeld je nakon toga naredio povlačenje sa bojnog polja te je bitka u taktičkom smislu završila španskom pobjedom. Španci su, međutim, bili previše iscrpljeni da bi gonili neprijatelja koji su se uspjeli spojiti sa Nizozemcima i od njih dobiti novac, oružje, municiju, hranu i pojačanja. Zbog svega toga je Flandrijska armija morala prekinuti opsadu Bergen-op-Zooma.

Vanjske veze
------------

***Bitka kod Fleurusa (1622)*** na Wikimedijinoj ostavi

* 
* Ernst von Mansfeld
* Suvremeni pamflet
***The Liquidator*** (sh. *Likvidator*) je špijunski roman engleskog pisca Johna Gardnera originalno objavljen 1964. godine, a koji je predstavljao prvo ostvarenje iz ciklusa o tajnom agentu Boysieu Oakesu. Radnja započinje za vrijeme Drugog svjetskog rata 1944. godine kada u Parizu mladi britanski tenkist ubija dvojicu Nijemaca i tako spasi život obavještajnom oficiru Mostynu koji će dvadeset godina kasnije postati šef tajne službe i, impresioniran Oakesovim ubilačkim umijećem, regrutirati za posao likvidacije osoba za koje se sumnja da bi mogle odavati državne tajne; Oakes je, pak, zapravo ubio Nijemce igrom slučaja te je po prirodi kukakvica, no svejedno prihvaća posao kako bi mogao uživati u egzotičnim putovanjima, luksuzu i ženama.

*The Liquidator* je bio napisan za vrijeme vrhunca popularnosti filmova o Jamesu Bondu, a kritičari su držali da je u njemu Gardner uspio istovremeno napraviti brutalnu parodiju špijunskog žanra, ali i triler dovoljno uvjerljiv da ga se shvati ozbiljno. To je bio početak serije u kojoj će Oakes biti protagonist još šest romana.

*The Liquidator* je sljedeće godine ekraniziran kao istoimeni film gdje je naslovni lik tumačio Rod Taylor.

Vanjske veze
------------

* Članak o knjizi na trashfiction.co.uk
**Pedro III od Aragona** (Valencia, 1239. - Villafranca del Panades, 11. novembar 1285. poznat i kao **Pedro Veliki** bio je aragonski kralj od 1276. kad mu je umro otac Jaime I i sicilijanski kralj od 1282. do svoje smrti 1285.

Biografija
----------

Rođen je kao sin aragonskog kralja Jaimea I - Osvajača i Violante (kćeri ugarskog kralja. Još od 1243. je određen da bude prijestolonasljednik, godinu dana nakon očeva testamenta iz 1253. počeo je koristiti titulu krunski princ, a 1257. je postavljen za generalnog prokuratora.

Na toj funkciji se istakao kao oštar protivnik anarhije i samovolje lokalnih plemića. 
Nakon posljednjeg testamenta svoga oca 1262. napisanog nakon smrti starijeg polubrata Alfonsa, dobio je Krunu Aragona (Kataloniju, Aragon i Valenciju, dok je njegov brat Jaime (Jaime II od Mallorce) dobio Baleare , Grofoviju Roussillon i Montpellier, što je silno razljutilo Pedra, ali se morao povinovati očevoj volji.

Pedro se 1262. oženio sa Constanzom od Sicilije kćerkom Manfreda kralja Sicilije iz Dinastije Hohenstaufen, pa se zbog tog smatrao zakonitim pretendentom na sicilijanski tron. Kad je 1282. izbila pobuna na Siciliji - poznata kao - Sicilijanska večernja, Pedro se iskrcao na otok i pomogao ustanicama, da protjeraju Anžuvince. 
Zatim se u Palermu okrunio za sicilijanskog kralja, usprkos tome što su papa Martin IV. i Gvelfi bili protiv toga.

Ta njegova sicilijanska avantura nije primljena dobro ni u matičnoj Kruni Aragona, naročito u krugovima višeg plemstva i njihovoj *Unión Aragonesa*, koja ga je zbog tog prisilila da im da neke privilegije koje im je dao njegov otac - *Fueros de Aragón* (Aragonska prava), čak i da se odrekne nekih 
Kraljevskih prerogativa.

Ljutiti papa Martin IV. pokrenuo je protiv njega Aragonski križarski rat pa je 1285. francuski kralj Philippe III krenuo vojskom na njega, ali ga je Pedro katastrofalno porazio. Ubrzo nakon tog je umro.

Pedro je bio poznat po velikom stasu i fizičkoj snazi, njegovi nasljednici su također postali poznati vladari; Alfonso III od Aragona, Jaime II od Aragona i Federico II od Sicilije.

Izvori
------

1. 1 2 3  [Pere II de Catalunya-Aragó „*Pere II de Catalunya-Aragó*"] (katalonski). Enciclopèdia Catalana. Pristupljeno 16.5. 2019.
2. 1 2 3 4 5  „*Peter III, king of Aragon and Sicily*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 16.5. 2019.

Vanjske veze
------------

***Pedro III od Aragona*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Peter III, king of Aragon and Sicily* ()
* *Pere II de Catalunya-Aragó* ()

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Aragonski kralj (1276. - 1285.)** | Nasljednik: |
| **Jaime I od Aragona** | **Alfonso III od Aragona** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Sicilijanski kralj (1282. - 1285.)** | Nasljednik: |
| **Karlo I Anžujski** | **Jaime II od Aragona** |
***The Road Not Taken*** (sh. *Staza kojom se nije krenulo*) je pjesma američkog pisca Roberta Frosta originalno objavljena 1916. u zbirci *Mountain Interval*. Pjesma, djelomično autobiografskog karaktera, opisuje kako je autor prilikom šetnje kroz šumu vidio kako se staza račva na dvije staze, te kako je "krenuo onom kojom se manje putovalo". Inspiraciju za pjesmu je Frostu pružilo njegovo prijateljstvo s engleskim pjesnikom Edwardom Thomasom i zajedničke šetnje. Pjesmu je Frost poslao svom prijatelju dijelom kako bi na šaljiv način kritizirao njegovu neodlučnost; historičari, međutim, drže da je upravo ona uvjerila Thomasa da se za vrijeme prvog svjetskog rata priključi britanskoj vojsci što je dovelo do njegove pogibije. Usprkos toga, postala je čest predmet analiza i jednom od najpopularnijih pjesama na engleskom jeziku.

Vanjske veze
------------

* The Road Not Taken at Poets.org
* 3 audio readings of The Road Not Taken
* Critical essays on "The Road Not Taken" Arhivirano 2016-07-14 na Wayback Machine-u
**Lara Roxx** (Laval, Montreal, 12. decembar 1982 - ) je bivša kanadska pornografska glumica poznata po tome što joj je kratku karijeru 2004. prekinuo pozitivan nalaz na HIV, odnosno tada uvedena karantena losanđeleske porno-industrije.

Rođena je u porodici francusko-marokanskog porijekla. Prema vlastitom priznanju, u industriju seksa ju je privukla brza zarada. U domovini je radila kao striptizeta i call girl, a nakon što su vlasti zatvorile escort agenciju, prihvatila je ponudu da dođe u Kaliforniju i počne karijeru kao porno glumica. Ime je odabrala po heroini video-igara Lari Croft. U jednom od nekoliko filmova koje je uspjela snimiti je bila i scena dvostruke analne penetracije gdje je jedan od partnera bio Darren James, za koga je kasnije utvrđeno da je bio izvor zaraze. 

Nakon što je u proljeće 2004. Jamesu kao i još nekoliko izvođača dijagnosticiran HIV, uveden je 30-dnevni moratorij na snimanje. Roxx više nije mogla nastupati. Nakon nekoliko godina, koje su obilježili problemi s drogom, posvetila se društvenom aktivizmu, odnosno nastojanju da vlastitim primjerom upozori na opasnost od HIV-a i pogrešnih životnih odluka. Godine 2011. je kanadska sineastica posvetila dokumentarni film pod naslovom *Inside Lara Roxx* u kojoj prikazuje njeno nastojanje da izgradi novi život.

Filmografija
------------

* 2004 : *18 Year Old Pussy 2*
* 2004 : *Anal Teen Tryouts 4*
* 2004 : *College Dropouts 1*
* 2004 : *Cream Pie Initiations 2*
* 2004 : *Girly Gang Bang 2*
* 2004 : *International Booty 8*
* 2004 : *Pud Pullin 6*
* 2004 : *Teen Hand Whores 2*
* 2004 : *White Girls Suck and Swallow 1*

Izvori
------

1. 1 2 3  „Lara-Roxx na Internet Adult Film Database". AVN.com. Pristupljeno 2013-12-29.

***Lara Roxx*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostala značenja, vidi The Secret Life of Walter Mitty (razvrstavanje).*
***The Secret Life of Walter Mitty*** (sh. *Tajni život Waltera Mittyja*) je kratka priča američkog književnika Jamesa Thurbera, originalno objavljena 1939. godine u časopisu *The New Yorker*. Naslovni protagonist je Walter Mitty - skromni, samozatajni čovjek koji svakog tjedna svoju suprugu vodi u grad. Radnja prikazuje kako Mitty na ulici čeka da mu se supruga vrati iz kozmetičkog salona i vrijeme krati fantazirajući o sebi kao velikom junaku koji obavlja opasne i herojske pothvate. Za priču je karakterističan snažan kontrast između Mittyja kao neodlučnog, pasivnog slabića u stvarnosti i Mittyja kao živopisnog i požrtvovnog heroja u fantaziji, odnosno načini na koji se neki banalni detalji svakodnevnice odražavaju na Mittyjeve fantazije. Priča je postala jedno od najpoznatijih Thurberovih djela, odnosno djela američke književnosti u 20. vijeku, a sama riječ "Mitty" ili "mittyjevski" ušla u rječnike za opis svih koji izlaz iz sumorne svakodnevnice pokušavaju naći u svijetu mašte.

Priča je bila dva puta adaptirana za film - godine 1947. u verziji sa Dannyjem Kayeom, te godine 2013. u verziji sa Benom Stillerom u glavnoj ulozi. U oba slučaja je scenario, odnosno zaplet bio značajno drukčiji od originalnog teksta.

Vanjske veze
------------

* The original short story from *The New Yorker*
* Thurber House Arhivirano 2007-10-12 na Wayback Machine-u
* *A Thurber Carnival* in the Internet Broadway Database (IBDB)
* *The Secret Life of Walter Mitty* study guide, teaching guide, themes, quotes
**Menstrualno siromaštvo** je otežan ili onemogućen pristup menstrualnim potrepštinama poput jednokratnih ili višekratnih higijenskih uložaka, menstrualnih čašica i tampona, lijekova za ublažavanje bolova i donjeg rublja, te ekonomska ranjivost uslijed financijskog opterećenja koje predstavlja kupovina menstrualnih potrepština.

Osim otežanog pristupa proizvodima za higijenu i lijekovima za ublažavanje bolova, menstrualno siromaštvo obuhvaća i nedostatak pristupa osnovnim higijenskim uvjetima poput prostora koji osigurava privatnost za održavanje menstrualne higijene te pristup toploj tekućoj vodi i sapunu kao i stigmu i sram koji se vežu za menstruaciju.

Menstrualno siromaštvo ne pogađa samo osobe u zemljama u razvoju, već i osobe u bogatim i industrijski razvijenim zemljama. Ove poteškoće mogu imati direktan utjecaj na život žena, djevojčica i transrodnih i rodno nebinarnih osoba koje menstruiraju, a prisiljene su izostati iz škole ili posla radi nemogućnosti pristupa menstrualnim potrepštinama i higijenskim uvjetima.

### Menstrualno siromaštvo u Hrvatskoj

Tijekom 2020. godine Udruga za ljudska prava i građansku participaciju PaRiter provela je istraživanje na 6000 osoba o menstrualnom siromaštvu: upotrebi, potrošnji i dostupnosti menstrualnih potrepština, uvjetima održavanja menstrualne higijene i sramu koji se vezuje uz menstruaciju. Gotovo 12 posto ispitanica navelo je da im se događa da nemaju dovoljno menstrualnih potrepština kako bi ih mogle promijeniti kad požele. Isti ih je broj naveo da sebi ne mogu priuštiti menstrualne potrepštine.

U veljači 2021. godine dio oporbenih saborskih zastupnica prikupio je potpise za dopunu Zakona o porezu na dodanu vrijednost u kojoj predlažu da se PDV za higijenske uloške i tampone, tzv. ženski porez, smanji s 25 na 5 posto. Taj prijedlog Vlada Republike Hrvatske je odbila.

Izvori
------

1. ↑  Menstruation and human rights - Frequently asked questions (en).
2. ↑  Period poverty | ActionAid UK (en).
3. ↑  Menstruation and human rights - Frequently asked questions (en).
4. ↑  Pariter, Udruga (2021-02-18). Objavljeno je prvo istraživanje o menstrualnom siromaštvu u Hrvatskoj (hr).
5. ↑  Zastupnice: Smanjiti takozvani ženski porez na pet posto.
6. ↑  Pariter, Udruga (2021-03-26). Vlada je odbila smanjiti porez na uloške i tampone: Hrvatice će do daljnjega plaćati ženski porez (hr).
***The Shooting*** (sh. *Pucnjava*) je američki vestern-film snimljen u režiji Monte Hellmana i premijerno prikazan 1966. godine, poznat kao prvo ostvarenje iz podžanra tzv. *acid westerna*.

Protagonist, čiji lik tumači Warren Oates, je rudar i bivši lovac na ucjene, koji zajedno sa svojim slaboumnim prijateljem (čiji lik tumači Will Hutchins) nevoljko pristaje na ponudu bezimene tajanstvene žene (čiji lik tumači Millie Perkins) da je za novac prati kroz pustinju. Radnja prikazuje kako trio počne pratiti tajanstveni revolveraš (koga glumi Jack Nicholson) čiji motivi, kao ni motivi žene nisu sasvim jasni.

*The Shooting* je Hellman snimio 1965. godine s izuzetno niskim budžetom pod pokroviteljstvom svog mentora Rogera Cormana. Nastojeći maksimalno uštediti novac, *The Shooting* je sniman gotovo istovremeno sa filmom *Ride in the Whirlwind*, sa kojim je dijelio lokacije i dio glumačke postave (uključujući Nicholsona). Hellman je prilikom produkcije inzistirao na maksimalnoj jednostavnosti i minimalizmu, pa je tako jednostavno "preskočio" prvih deset stranica scenarija koje su objašnjavale porijeklo likova. Premijeru je, slično kao i Whirlwind, imao godinu dana kasnije na Filmskom festivalu u San Franciscu. Kritičari su njime bili oduševljeni, prije svega zbog toga što je dotadašnje konvencije žanra odbacivao ne samo kroz sadržaj i ne-romantični prikaz Divljeg Zapada kao surovog i oporog mjesta, nego i zbog stalne mračne atmosfere te neuobičajene završnice. *The Shooting* je, sa druge strane, imao problema sa redovnom distribucijom, te je publici prikazan tek 1968. godine u Francuskoj, a potom na američkoj televiziji. Oatesu, koji će sljedeće desetljeće izgraditi reputaciju kao karakterni glumac, *The Shooting* je predstavljao jednu od rijetkih prilika kada je tumačio glavnu ulogu.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *The Shooting* na sajtu IMDb
* Allmovie: *The Shooting* entry

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Monte Hellman |
| --- |
| 
* *Beast from Haunted Cave* (1959)
* *Flight to Fury* (1964)
* *Back Door to Hell* (1964)
* *Ride in the Whirlwind* (1966)
* *The Shooting* (1966)
* *Two-Lane Blacktop* (1971)
* *Cockfighter* (1974)
* *The Greatest* (1977)
* *China 9, Liberty 37* (1978)
* *Iguana* (1988)
* *Silent Night, Deadly Night 3: Better Watch Out!* (1989)
* *Trapped Ashes* (2006)
* *Road to Nowhere* (2010)

 |
**Gornja Borovica** je naseljeno mjesto u sastavu općine Vareš, FBiH, Bosna i Hercegovina.

Stanovništvo
------------

| Sastav stanovništva – naselje Gornja Borovica |
| --- |
|  | 2013. | 1991. |
| Osoba | 168 (100,0%) | 521 (100,0%) |
| Hrvati | – | 519 (99,62%) |
| Ostali | – | 2 (0,384%) |
| Bošnjaci | – | 0 (0,000%)1 |
| Srbi | – | 0 (0,000%) |
| Jugoslaveni | – | 0 (0,000%) |

1. 1 Modalitet Muslimani se danas označava kao modalitet Bošnjaci.

**Borovica Gornja** je naselje u općini Vareš, Federacija BiH, BiH. Nalazi se u blizini starog kraljevskog grada Bobovca.

Povijest
--------

U srednjem vijeku područje Borovice je poznato po rudnom bogatstvu, pa se i samo porijeklo stanovnika Borovice povezuje sa dolaskom saških rudara, iz Njemačke. Prvi spomen mjesta Borovica nalazi se u izvješću biskupa fra Jeronima Lučića gdje navodi da je 22. travnja 1673. godine u tom mjestu (Boroviza) zajedno sa četiri fratra krizmao 19 osoba, te da mjesto nema crkvu nego vjernici idu u crkvu sv. Ivana Krstitelja u Sutjesku (danas Kraljeva Sutjeska). 

O Gornjoj i Donjoj Borovici te o broju stanovnika prvi put doznajemo iz Šematizma Bosne Srebrene iz 1856. godine. Gornja Borovica ima 18 katoličkih obitelji i 141 katolik. Borovica postaje 1922. godine samostalna župa.
**The Marching Morons** je znanstveno-fantastična priča Cyril M. Kornblutha iz 1951. godine koja 1973. godine biva proglašena jednom od najboljih znanstveno-fantastičnih priča svih vremena napisanih do 1965. godine pa je u skladu s tim bila uvrštena u kolekciju The Science Fiction Hall of Fame, Volume Two zajedno s Wellsovom pričom The Time Machine i još njih 20 drugih.

Uvod
----

Krajem prve polovice dvadesetog veka u naučnoj zajednici SAD se počela voditi akademska rasprava nakon potvrđenih istraživanja koja su pokazala da osobe s nižom inteligencijom imaju više djece od osoba s višom inteligencijom. Ta tadašnja istraživanja čiji će rezultati biti potvrđivani bezbroj puta u kasnijim istraživanjima će postati inspiracija znanstveno-fantastičnim piscima za pisanje priča i knjiga o budućnosti u kojoj se iz današnje perspektive većina stanovnika biti idioti. S početka 1950-ih godina poznatije priče iz ove tematike su "The Little Black Bag" također od Kornblutha (1950) i "Null P" od William Tenna (1951) koja se pre svega bavi demokratskim nametanjem mediokracije što završava s zaglupljivanjem homo sapiensa i njegovom eliminacijom od strane rase inteligentnih pasa koji su se u međuvremenu razvili.

Priča
-----

Od kritičara slavljena priča The Marching Morons  je u određenom smislu nastavak priče "The Little Black Bag" samo što u njoj današnji trgovac nekretninama (John Barlow) koji će sve učiniti da sklopi pisao biva greškom hiberniran i potom probuđen neodređeni broj stoljeća ili hiljada godina u budućnosti. Nakon izlaska iz hibernacije John Barlow biva informiran da se probudio u svetu gde živi 3 miliona ljudi s inteligencijom 100 ili višom i 5 milijardi iz današnje perspektive idiota s inteligencijom od 45 IQ. U tom svetu inteligentne osobe rade kao robovi da bi idiote održali na životu jer bi planeta postala nesposobna za život ako bi svi oni umrli zbog milijarda i milijarda leševa.

John Barlow će toj eliti koja upravlja planetom ponuditi da rješi njihove probleme u zamjenu za položaj planetarnog neograničenog diktatora što će od njih biti prihvaćeno.

Inspiracije
-----------

Priča The Marching Morons svoje ime duguje The Marching Chinese teoriji koja kaže da kada bi svi Kinezi stali u red i marširali kroz vrata taj marš nikada ne bi završio pošto je broj Kineza tako velik da bi se dok bi zadnji Kinezi prošli kroz vrata već rodili i odrasli novi koji bi zauzeli njihovo mjesto u redu .

Na osnovu ove znanstveno-fantastične priče će 2006. godine biti snimljen film Idiocracy koji će bez obzira na odluku izdavača da ga ne reklamira steći kultni status .

Izvori
------

1. ↑  „All Hail The Marching Morons!". Arhivirano iz originala na datum 2021-01-15. Pristupljeno 2013-10-02.
2. ↑  „The Maching Chinese". Arhivirano iz originala na datum 2012-07-01. Pristupljeno 2013-10-02.
3. ↑  Walker, Rob (2008-05-04). „This Joke’s for You". *The New York Times*. Pristupljeno 2009-05-26.
***The Six Wives of Henry VIII*** ili ***Šest žena Henryja VIII*** bila je britanska mini-serija historijske tematike u produkciji BBC-a koja je prvi put emitirana od 1.1. do 5.2. 1970. Sastojala se od šest epizoda, odnosno TV drama u kojoj je vladavina engleskog kralja Henryja VIII prikazana iz perspektive jedne od njegovih šest supruga. Kao jedna od prvih BBC-jevih serija snimljenih u boji, Šest žena Henryja VIII je dobila brojne pohvale, a australski glumac Keith Michell je zahvaljujući njoj postao zvijezda. Dvije godine kasnije Mitchell je ponovio istu ulogu u igranom filmu pod nazivom *Henry VIII and His Six Wives*. 

Sama je serija 1971. dobila svojevrsni nastavak u mini-seriji *Elizabeth R* snimljenoj godinu dana kasnije, koja se bavi životom Henryjeve nasljednice Elizabete i u kojoj su mnogi glumci ponovili uloge. Godine 1972. BBC je snimio i prequel, odnosno mini-seriju *The Shadow of the Tower* koja opisuje vladavinu Henryjevog oca Henryja VII.

*Šest žena Henryja VIII* je dva puta emitirana na programu JRT-a.

Uloge Henryjevih supruga
------------------------

Katarina Aragonska - Annette Crosbie
Anne Boleyn - Dorothy Tutin
Jane Seymour - Anne Stallybrass
Anne of Cleves - Elvi Hale
Catherine Howard - Angela Pleasence
Catherine Parr - Rosalie Crutchley

Vanjske veze
------------

* *The Six Wives of Henry VIII* na sajtu IMDb
* Encyclopedia of Television Arhivirano 2008-06-23 na Wayback Machine-u
***Sweet Georgia Brown*** je popularna američka jazz pjesma iz 1925. godine, za koju su muziku komponirali Ben Bernie i Maceo Pinkard, a tekst napisao Kenneth Casey. Tekst govori o djevojci iz Georgije koja dolazi u grad i izaziva pomamu među tamošnjim muškarcima. Prvu verziju je snimio Ben Bernie zajedno sa svojim orkestrom i postala je veliki hit. Muzikolozi su u njoj pronašli tragove swinga koji će početi dominirati američkom pop-muzikom deset godina kasnije. Mogućnosti improvizacije su je učinile izuzetno popularnom među kasnijim generacijama jazz muzičara.

Kasnije su je obrađivali brojni renomirani izvođači kao Django Reinhardt, Cab Calloway, Ella Fitzgerald, Anita O'Day, Nancy Sinatra i Jerry Lee Lewis, kao i *The Beatles* na jednom svom ranom *bootleg* izdanju iz 1961. Poznata je i verzija koju izvode Mel Brooks i Anne Bancroft u filmu *Biti ili ne biti* iz 1983. godine.

Ipak, za popularnost pjesme je najzaslužniji jazz muzičar Brother Bones čija je instrumentalna verzija iz 1949. godine postala zaštitni znak egzibicijskog košarkaškog tima *Harlem Globtrotters*.

Eksterni linkovi
----------------

* Audio file of the Brother Bones version Arhivirano 2009-05-10 na Wayback Machine-u at the United States Patent and Trademark Office (MP3 format)
* Song information from Warner-Chappell Music
* *Sweet Georgia Brown* lyrics (original version)
***The Son of Tarzan*** (sh. *Tarzanov sin*) je američki crno-bijeli nijemi pustolovni filmski serijal sniman 1920. i 1921. godine u režiji Arthura J. Flavena i Harryja Reviera. Predstavlja četvrti film o Tarzanu, odnosno ekranizaciju istoimenog romana Edgara Ricea Burroughsa. Naslovni protagonist je Korak, sin Tarzana i Jane, a koga tumači havajski glumac Kemuela C. Searle, a radnja prati kako je, poput oca, odrastao u džungli pobjegavši od očevih neprijatelja koji su oteli kao dijete.

Snimanje serijala *The Son of Tarzan* je bilo opterećeno nizom problema, vezanim uz promjene castinga kao i rezanje troškove. Najviše je publiciteta, međutim, izazvala nesreća kada je prilikom jedne scene slon ozlijedio Searlea, koji je poslije toga morao biti zamijenjen dublerom. Producenti su to nastojali maksimalno iskoristiti za publicitet, pa je zbog toga stvorena urbana legenda prema kojoj je Searle prilikom snimanja poginuo. Usprkos svega, *The Son of Tarzan* je doživio veliki uspjeh, te je sljedeće godine snimljen novi serijal pod naslovom *The Adventures of Tarzan*.

*The Son of Tarzan* je značajan za filmsku historiju po tome što se publiku nastojalo podsjetiti/upoznati s prethodna tri filma pomoću kratkog uvoda koji je sadržavao fotografije. Ta je praksa kasnije postala standard za filmske serijale, kao i mnoge druge filmske nastavke.

Uloge
-----

* Kamuela C. Searle ... Korak/Jack Clayton, Tarzanov sin (odrastao)
* Manilla Martan ... Meriem, Korakova družica i kasnija supruga (odrasla)
* P. Dempsey Tabler ... Tarzan
* Karla Schramm ... Jane
* Gordon Griffith ... Korak/Jack Clayton (dijete)
* Mae Giraci ... Meriem (dijete)
* Eugene Burr ... Ivan Paulovich, negativac koji se želi osvetiti Tarzanu

Naslovi epizoda
---------------

1. "The Call of the Jungle"
2. "Out of the Lion's Jaws"
3. "Girl of the Jungle"
4. "The Sheik's Revenge"
5. "The Pirate's Prey"
6. "The Killer's Mate"
7. "The Quest of the Killer"
8. "The Coming of Tarzan"
9. "The Kiss of the Beast"
10. "Tarzan Takes the Trail"
11. "Ashes of Love"
12. "Meriem's Ride in the Night"
13. "Double Crossed"
14. "Blazing Hearts"
15. "An Amazing Denouement"

Izvori
------

1. ↑  Essoe, Gabe. *Tarzan of the Movies*. Citadel Press. str. 29–37. ISBN 978-0-8065-0295-3.

Vanjske veze
------------

* *The Son of Tarzan* na sajtu IMDb
* *The Son of Tarzan* na AllMovie-u ()
* *The Son of Tarzan* at Silent Era
**Bragança** je grad i općina od 34,582 stanovnika na sjeveroistoku Portugala u Distriktu Bragança u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Bragança se nalazi pored španjolske granice, prostire se duž Rijeke Sabor, udaljena 170 km sjeveroistočno od Porta.

Panorama grada

Historija
---------

Bragança je izrasla iz keltskog naselja *Brigantia*, koje se za rimskih vremena zvalo *Juliobriga*. 

Od srednjeg vijeka je feud grofova od Bragançe, koji su 1187. podigli zamak, koji postoji i danas.

Za vladavine Afonsa V (1438.-1481.), grofovija je uzdignuta u rang vojvodstva. 
Od 8 vojvode Joãa grad je poznat kao sjedište Dinastije Bragança koja je vladala Kraljevinom Portugal od 1640. do 1910. i Brazilskim Carstvom od 1822. do 1889.

Kćer Joãa IV Catherine udala se 1662. za Engleskog kralja Charlesa II 

Bragança je od 15. vijeka historijske Provincije Trás-os-Montes, a od 1770. sjedište vlastite biskupije.

Znamenitosti
------------

Najveće znamenitosti u gradu su *Domus Municipalis* iz 12. vijeka (najstarija i najveća gradska vijećnica u Portugalu), renesansna katedrala i bedemi oko grada sa 18 tornjeva.
Nekadašnje palače Dinastije Bragança su državno vlasništvo, o njima brine fondacija *Casa de Bragança*. U jednoj od njih - *Vili Viçosa* iz 16. vijeka, danas se nalazi muzej sa bibliotekom posvećen toj dinastiji.

Privreda i transport
--------------------

Bragança je danas trgovački centar ratarsko-stočarskog kraja, poznatog po vinu, maslinovom ulju, žitaricama i stoci. 
Pored tog ima i pogone tekstilne industrije.
U planinama oko grada iskapa se željezna ruda.

Grad je povezan sa Portom željeznicom i autoputom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Bragança Municipality in Bragança (Portugal)" (engleski). City Population. Pristupljeno 15.02.2024.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Bragança*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 15.02.2024.
3. ↑  „*John IV king of Portugal*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 17.01.2024.

Vanjske veze
------------

***Bragança*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Município de Bragança* ()
***The Sorrows of Satan*** (sh. *Žalosti Satane*) je fantastično-religijski roman engleske spisateljice Marie Corelli objavljen 1895. godine. Radnja predstavlja modernu varijaciju legende o Faustu, čiji ekvivalent predstavlja protagonist, siromašni književnik Geoffery Temper. Radnja prikazuje kako nasljeđuje bogatstvo i stiče prijateljstvo tajanstvenog aristokrata po imenu Lucio za koga se na kraju ispostavi da je Satana. *The Sorrows of Satan* je karakterističan po tome što je u njemu autorica nastojala pomiriti kršćansku teologiju sa u tadašnjim britanskim intelektualnim krugovima popularnim konceptima reinkarnacije i teozofije; također je promovirala i žensko pravo glasa i socijalnu državu. Kritičari su loše dočekali roman, optuživši autoricu za prejednostavno moraliziranje i didaktičnost. Čitatelji su, međutim, bili oduševljeni i *The Sorrows of Satan* je postala jedan od najvećih bestselera svog doba. Dva puta je adaptiran kao *nijemi film* - godine 1921. u Danskoj kao *Blade af Satans bog* u režiji Carla Theodora Dreyera i 1926. u SAD kao *The Sorrows of Satan* u režiji D. W. Griffitha.
Kanjon Bistrice
**Bistrica** (u gornjem toku naziva se i Dopropoljska rijeka) jest lijeva pritoka rijeke Drine. Izvire ispod planine Treskavice, iz pećine podno stijene Siljevice, na 1280 m nadmorske visine. U Drinu se ulijeva u mjestu Brod na Drini. Cijelim tokom teče kroz istočni dio Bosne i Hercegovine i pripada Crnomorskom slivu. Dužina rijeke iznosi 43,3 km, površina sliva joj je 425,0 km².

Ubrzo nakon izvora sastaje se sa Vratanjskom vodom koja dolazi iz pravca Bosanskog vratla i Kobiljače. Teče kroz Meždra, Božanoviće i Dobro Polje. U samom Dobrom Polju ispod Videža izvire rječica Toplica koja se nakon stotinjak metara uliva u Bistricu. Dobropoljska uvala dužine desetak kilometara i širine oko tri kilometra okružena je brdima Rogoj, Borovac, Božur, Golubovo brdo i Veliko brdo.

Nakon toga teče kroz prirodni tunel Samar (nazvan tako jer oblikom podsjeća na samar za konje). Predstavlja riječnu, tunelsku pećinu dužine oko stotinu metara i visine oko 30 metara.

Prima vode Varoške rijeke, Govze, Oteše i Koline. Od Samara do Miljevine probila je uski kanjon kroz Sijeračke stijene. Kanjon rijeke Bistrice je refugijalni i reliktni ekosistem s eocenskim pješčanim piramidama kod Miljevine.

Pećine u kanjonu Bistrice
-------------------------

U blizini Pješčanih piramida je pećina Ledenjača, spomenik prirode i jedna od rijetkih pećina s prahistorijskim crtežima.

Pećina Kuk smještena je u kanjonu u Sijeračkim stijenama, u blizini naselja Budanj. Sastoji se iz nekoliko kanala razvijenih u dva nivoa ukupne dužine 688 metara. Ukrašena je svim formama pećinskog nakita. Predstavlja i paleontološki lokalitet. Tu su pronađeni ostaci kostiju pećinskog medvjeda (Ursusspelaeus) stari između 36.000 i 40.000 godina.

Na jednom dijelu rijeka Bistrica ponire i opet se pojavljuje tok nakon 3–5 km.

Vanjski linkovi
---------------

* Reliktno-refugijalni pejsaži


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |


***Bistrica (Drina)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kločev glagoljaš**
**Kločev glagoljaš** (lat. *Glagolita Clozianus* [~go'lita klozi·a:'nus]), glagoljički kodeks iz XI. st. dio kanona staroslavenskih tekstova.

Neka jezična i paleografska obilježja upućuju na mogućnost da je prepisan na hrvatskom prostoru. Od svih kanonskih tekstova po tim je kriterijima najsličniji *Marijinskom evanđelju*, nastalomu također sjeverozapadno od bugarsko-makedonskog prostora. Od kodeksa za koji se pretpostavlja da je imao oko 500 stranica sačuvano je samo 14 listova na kojima je ispisano 5 homilija. Četiri homilije su poznate i iz drugih staroslavensih tekstova (autora Ivana Zlatoustog i Epifanija), a jedna je sačuvana samo u *Kločevu glagoljašu* i naziva se *Anonimna homilija*, a prepostavlja se da joj je autor Sveti Metod.

Kodeks je u trenutku nastanka imao preko 550 listova (1100 stranica), od kojih se 12 se listova čuva u Tridentu, a 2 u Innsbrucku. Na Krku, u riznici Frankapana, koji su ga okovalo srebrom i zlatom i sve do smrti Ivana Frankapana kodeks se, bogato opremljen, častio kao autograf Svetoga Jeronima. Na početku XIX. st. bio je u posjedu austrijskoga grofa Parisa Cloza po kojem je i dobio ime. Prvih 12 stranica izdao je prvi Jernej Kopitar 1836. a dva insbručka lista izdao je prvi put F. Miklošič 1860.

Izvori
------

* Hrvatska enciklopedija
* Proleksis enciklopedija

Literatura
----------

* Josip Bratulić i Stjepan Damjanović, *Hrvatska pisana kultura*, 1. svezak: 8. - 17. stoljeće, str. 52, ISBN 953-96657-3-6

Vanjske poveznice
-----------------

* 30 bisera Hrvatske glagoljičke kulture
* kločev glagoljaš
Ovo je članak o američkom nijemom filmu iz 1931. godine.  Za istoimeni portugalski film iz 2012. godine, vidi Tabu (film, 2012).  

***Tabu*** je američki nijemi film snimljen 1931. u režiji F. W. Murnaua, poznat kao jedan od posljednjih značajnih nijemih filmova u historiji amerićke kinematografije te kao posljednje ostvarenje u Murnauovoj filmografiji. Radnja je smještena na polinezijski otok gdje lijepa djevojka Reri treba postati "posvećenica" lokalnih bogova kojoj je zabranjen dodir s muškarcima. Protagonist je mladić po imenu Matahi koji s njom bježi u grad, ali se teško prilagođava zapadnim običajima i načinu života.

*Tabu* je bio zamišljen kao suradnja dvojice najuglednijih sineasta svog vremena - dokumentarista Roberta J. Flahertyja koji je dugo vremena živio na pacifičkim otocima i bio dobro upoznat s tamošnjim načinom života, te Murnaua, koji se smatrao prvakom njemačkog filmskog ekspresionizma. *Tabu* je bio sniman na autentičnim lokacijama na Tahitiju, a umjesto profesionalnih glumaca su se koristili lokalni naturščici; Flaherty je, kako bi maksimalno smanjio troškove, obučio lokalne stanovnike da koriste kamere i drugu opremu. Snimanje su obilježili financijski problemi, ali najviše od svega svađa između Flahertyja i Murnaua koji su imali različite koncepte filma - Flaherty je inzistirao na dokumentarnom prikazu domorodačkog života, dok je Murnau to htio žrtvovati melodramatskom zapletu. Na kraju je Murnau u potpunosti preuzeo produkciju i dovršio film. Njegovu premijeru, međutim, nije vidio, jer je prije toga umro od posljedica automobilske nesreće.

Tabu nije postigao komercijalni uspjeh, na 4. dodjeli Oscara je bio nominiran tek za Oscar za fotografiju. Njegova je reputacija je, međutim, kasnije narasla, a pogotovo kada je 1970-ih pronađena i restaurirana integralna verzija.

Uloge
-----

* Matahi ... Mladić
* Anne Chevalier ... Djevojka (Reri)
* Bill Bambridge ... Policajac (Jean)
* Hitu ... Stari ratnik

Vanjske veze
------------

* *Tabu* na sajtu IMDb
* *Tabu* na filmskoj bazi podataka TCM
* *Tabu* na AllMovie-u ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao F. W. Murnau |
| --- |
| Njemački filmovi | 
* *Der Knabe in Blau* (1919)
* *Satanas* (1920)
* *Der Bucklige und die Tänzerin* (1920)
* *Der Januskopf* (1920)
* *Abend - Nacht - Morgen* (1920)
* *Der Gang in die Nacht* (1921)
* *Sehnsucht* (1921)
* *Schloß Vogelöd* (1921)
* *Marizza* (1922)
* *Der Brennende Acker* (1922)
* *Nosferatu* (1922)
* *Phantom* (1922)
* *Die Austreibung* (1923)
* *Die Finanzen des Großherzogs* (1924)
* *Der letzte Mann* (1924)
* *Herr Tartüff* (1925)
* *Faust - Eine deutsche Volkssage* (1926)

 |
| Američki filmovi | 
* *Sunrise* (1927)
* *Four Devils* (1928)
* *City Girl* (1930)
* *Tabu* (1931)

 |