recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Raški zaljev** zaljev je na istočnoj obali Hrvatske Istre jugozapadno od Labina. Donji je dio nekadašnje doline rijeke Raše, koji je potopljen mladim postglacijalnim izdizanjem morske razine. 
Dug je oko 12km, prosječne širine približno 1km. Dubina zaljeva varira od 44m na ulazu u zaljev do 10m kraj luke Bršica; dalje prema ušću nastavljaju se pličine s dubinama manjim od 3m. Raša svojim nanosima malo-pomalo zatrpava zaljev, što je pogotovo primjetno duž zapadne obale. Strane Raškoga zaljeva su strme i nepristupačne, građene uglavnom od vapnenca, a obrasle su oskudnom sredozemnom vegetacijom. U 1. tisućljeću pr. Kr. Raški zaljev i rijeka Raša bili su granica između Histra i Liburna. U doba Rimskoga Carstva Raša je bila granično područje između Italije i Ilirika. Cesta koja je povezivala Polu s Tarsaticom nije prolazila današnjom trasom, već preko Raškoga zaljeva. Srednjovjekovna hrvatska država se također protezala do rijeke Raše. Važnost Raškoga kanala raste u 14. st. kada se gradi utovarna luka za ugljen Bršica. Za talijanske uprave započela je melioracija donje doline Raše, koja se s vremenom pretvara u plodno tlo. Nakon 1945. luka Bršica proširena je izgradnjom terminala za drvo i stoku.
**Radoslav (Rajmund) Gerba** (Ogulin, 1. svibnja 1849. - Opatija, 18. ožujka 1918.) bio je general austro-ugarske vojske, zapovjednik zagrebačkog XIII. korpusa i Kraljevskog Hrvatskog Domobranstva.

Životopis
---------

Nakon pohađanja pukovnijske vojno-inžinjerske škole 1868. raspoređen je kao natporučnik u 71. pješačku pukovniju te je služio pri glavnom stožeru pukovnije. 1878. s pukovnijom sudjeluje u zaposjedanju Bosne i Hercegovine te je otada služio u raznim glavnim stožerima. Od 1885. do 1889. služio je u odjelu za ratnu povijest Carske Akademije u Beču. 1893. postaje zapovjednik 97. pješačke pukovnije. Od 1903. do 1907. bio je zapovjednik VII. domobranskog okružja u Zagrebu, a 1907. preuzima dužnost zapovjednika XIII. zagrebačkog korpusa.

Protivio se protuzakonitom uvođenju mađarskog na željeznice u Hrvatskoj te ga je u pismu ministru rata, generalu Franzu von Schönaichu, nazvao "mačem u srce". 1. svibnja 1909. dobio je čin generala pješaštva. 1913. postao je *pravi tajni savjetnik* - imenovan je članom *Geheimer Rat* (tajnog dvorskog vijeća). Iste je godine dobio počasni naziv "Inhaber" 78. osječke pješačke pukovnije (doslovni prijevod vlasnik), što je u habsburškoj vojnoj tradiciji označavalo posebnu počast vojnom zapovjedniku ili aristokratu.

Književni rad
-------------

Knjige o Ratu za poljsku baštinu 1773. – 1775. i borbi austrijskih postrojbi na Korzici i Siciliji su za njegovog života prevedene na talijanski. 2006. i 2008. digitaliziralo ih je Harvardovo sveučilište.

Literatura
----------

* (`de`) Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950, Bd. 1 (Lfg. 5, 1957), S. 425; Gerba, Raimund (1849-1918), General
* (`en`) Austro-Hungarian Army - Full Generals Promoted 1890-1918 Arhivirano 2012-02-08 na Wayback Machine-u
**Pax Britannica** (na latinskom: *britanski mir*) je izraz kojim se u najširem smislu označava period historije Evrope i svijeta od 1815. do 1914. godine, koga je karakterizirao nedostatak većih ili dugotrajnijih oružanih sukoba na evropskom kontinentu, a koji se u pravilu tumači ekonomskom, političkom i pomorskom hegemonijom Velike Britanije, odnosno Britanskog Imperija nad ostatkom svijeta. 

Početak perioda se vezuje za završetak Napoleonskih ratova i propast Francuskog Carstva koje je pod svojom vlašću ili hegemonijom držalo kontinentalnu Evropu, te predstavaljalo jedinog ozbiljnog suparnika Britanskom Imperiju. Britanija je Bečkim kongresom dobila vlast nad nekadašnjim francuskim i nizozemskim kolonijalnim posjedima koji su njenoj ratnoj mornarici omogućila neosporivu prednost nad svjetskim morima te omogućili dalju kolonijalnu ekspanziju na područja Afrike, Azije i Oceanije, uz otvaranje tamošnjih tržišta za britansku robu. Britanija je, dijelom i zahvaljujući tome što je prošla kroz industrijsku revoluciju ranije od drugih zemalja, stekla prednost u odnosu na druge zemlje, te sve vrijeme inzistirala na primjeni načela slobodne trgovine u međunarodnim odnosima. Na vanjskopolitčkom planu se Britanija u pravilu suzdržavala od vojnih intervencija na Kontinentu i prefrirala je održavanje svoje hegemonije diplomatskim putem, odnosno održavanjem tzv. ravnoteže sila i spriječavanja da se jedna kontinentalna sila nametne nad svima ostalima. 

Kao kraj *pax britannice* se u pravilu navodi izbijanje prvog svjetskog rata, iz koga je Britanski Imperij, usprkos pobjede, izašao iscrpljen te u međuratnom periodu nije bio u stanju nametati ekonomsku hegemoniju drugim zemljama, niti spriječiti provođenje protekcionističke politike koja će dovesti do Velike ekonomske krize i drugog svjetskog rata.

Koncept *pax britannice* se često povezuje sa sličnim konceptom pax romane, i kao takav je služio kao opravdanje britanske imperijalističke politike kao ključnog faktora za dotada nezapamćeni razvoj tehnologije, kulture i porast životnog standarda koji je obilježio zapadni svijet u 19. vijeku. Danas se često smatra svojevrsnim modelom ili pretečom za geopolitički poredak poznat kao pax Americana.

V. također
----------

* Imperijalizam
* Breme bijelog čovjeka
* Belle Epoque
* Viktorijanska era
* Pax americana
* Pax romana
**Alfonso Jordan** (francuski: ; okcitanski: ; 1103–1148) bio je grof Tripolija od 1105. do 1109. a nakon toga grof Toulousea (kao Alfonso I) od 1109. do smrti. 

Rodio se u zamku Mont-Pelerin kraj Tripolija (u današnjem Libanonu) kao sin grofa Raymonda Tuluškog i njegove treće supruge Elvire od Kastilje. Rodio se dok mu se otac borio u križarskim ratovima, nastojeći stvoriti Grofoviju Tripoli na obali Palestine. Nadimak *Jordan* je stekao po tome što je kršten u istoimenoj rijeci. 

Kada je imao dvije godine, otac mu je umro, te je prešao pod skrbništvo rođaka Guillaumea Jourdaina, grofa Cerdagne (u. 1109). Kada je Guillaume umro, otišao je u Evropu kod brata Bertranda koji mu je dao grofoviju Rouergue. Godine 1112. je umro i Bertrand, tako da je naslijedio Grofoviju Toulouse i Markgrofoviju Provansu. Godine 1114. je Toulouse pretoeo Guillaume IX, grof Poitiersa, koristeći kao izgovor nasljedno pravo svoje supruge Philippe od Toulousea, kćeri Guillaumea IV od Toulousea. Godine 1119. je uspio povratiti dio teritorija, a potpuno 1123. Prilikom borbi je zbog suradnje s neprijateljem protjerao redovnike samostana Saint-Gilles, zbog čega ga je papa Kalist II dao ekskomunicirati.

Alphonse se potom okrenuo prema Provansi gdje se sukobio sa Raymondom Berengerom III; sukob je u septembru 1125. završio sporazumom temeljem koga je Alphonse postao gospodar svih zemalja između Pirineja, Alpa, Auvergnea i mora. Njegova ekspanzija je bila blagotvorna za razvoj privrede i trgovine na području južne Francuske. Godine 1134. je preuzeo vikontsvo Narbonnea, vrativši ga vikontici Ermengarde (u. 1197) godine 1143. Prije toga je, koristeći pravo sada već preminule Philippe od Toulousea, nastojao iskoristi francuski kralj Louis VII kako bi tamo na vlast doveo svoju suprugu i Philippinu unuku Eleanor od Akvitanije; zbog toga je 1141. Toulouse bio pod opsadom, ali ona je završena bez uspjeha.

Sljedeće godine je Jourdain izazvao gnjev Crkve zbog toga što je pomogao pobunjenicima u gradu Montpellieru protiv njihovih crkvenih gospodara. Zbog toga je drugi put ekskomuniciran. Nastojeći se riješiti ekskomunikacije, na sastanku u Vezelayu 1146. je prihvatio učešće u križarskom pohodu koga je proglasio Louis VII. Na pohod je krenuo u augustu 1147. i putovao na preko Italije.

U Svetu Zemlju je konačno stigao 1148. kada se iskrcao u Akri. U pohodu, međutim, nije stigao sudjelovati; u pratnji su mu se nalazili neprijatelji. U Cezareji je otrovan, te je umro. Smatra se da su počinitelji mogli biti ili Eleanor Akvitanska ili Melisende, majka jeruzalemskog kralja Balduina III. 

Alfonso se 1125. oženio za Faydivu d'Uzes s kojom je imao četvoro djece, među kojima sina i nasljednika Raymonda V, te kćer Faydivu (u.1154), suprugu Umberta III od Savoje.

Izvori
------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Raymond**  |  **grof Tripolija** 1105–1109(regent Guillaume-Jourdain) | Slijedi: **Bertrand**  |
| Prethodi: **Bertrand**  |  **grof Toulousea** 1112–1148 | Slijedi: **Raymond V**  |
**Akindžije** (turski: *Akıncı* doslovno prevedeno konjanik) bio je naziv za neregularne jedinice lake konjice Osmanskog Carstva iz 13. i 14. vijeka koje su djelovala gerilskom taktikom, a bile plaćene onim što zarobe i zaplijene.

Historija
---------

Osmansko Carstvo od samog svog početka koristilo je plemenske dobrovoljačke vojske – gazi, jer nisu imali ograda prema podaničkoj vojsci, tako da su i akindžije regrutirane većinom od kršćana. Te jedinice nalazile su se na granicama carstva, njih su Osmanlije koristili kao jurišne jedinice za prodore i upade na nove evropske teritorije.

Tako su u Bitci na Krbavskom polju, Osmanlije koristile jedino oko 8000 akindžija iz Srbije, Bosne i Sandžaka, bez ikakve teške konjice ili pješadije.

Od kraja 15. vijeka nadalje postepeno je prestala upotreba akindžija, jer se vremenom razvio sistem plaćeničke vojske - spahija i janjičara.

Povezano
--------

* spahija
* janjičari

Izvori
------

1. 1 2  „*Die osmanische Armee: 1. Nomaden und Ghasikämpfer*" (njemački). Osmanische Reich. Pristupljeno 11. 06. 2012.
2. 1 2 3  „*akınci*" (engleski). Encyclopædia Britannica Online. Pristupljeno 11. 06. 2012.

Vanjske veze
------------

***Akindžije*** na Wikimedijinoj ostavi

* Akınci sa portala Encyclopædia Britannica Online (`en`)
**Nyíregyháza** (srpskohrvatski: *Njiređhaza*, slovački: *Níreďháza*, njemački: *Birkenkirchen*) je grad na sjeveroistoku
Mađarske od 118,125 stanovnika

Nyíregyháza je trgovačko - industrijsko - obrazovni i administrativni centar
Županije Szabolcs-Szatmár-Bereg i sedmi po veličini mađarski grad.

Geografske karakteristike
-------------------------

Nyíregyháza leži nedaleko od ukrajinske granice, ona je važno željezničko i cestovno čvorište iz kog vode putevi prema graničnom prijelazu Záhony.

Nyíregyháza je najveći grad u gornjem toku rijeke Tise u kraju koji se otprilike poklapa s tradicionalnom regijom - *Nyírség*. Području koje je vijekovima bilo sinonim za divljinu, zbog dina i močvara, koje su se tek mukotrpnim radom mogle pretvoriti u oranice. 

Nedavna otkrića depozita zemnog plina i boljih mogućnosti za navodnjavanje, povećali su izglede regije za ekonomski rast.

Historija
---------

Od orginalnog srednjovjekovnog naselja, nije ostalo gotovo ništa, jer je razoreno i raseljeno za osmanske okupacije. Historija suvremenog grada počela je sredinom 18. vijeka, kolonizacijom novog stanovništva iz Slovačke, provedenog na inicijativu nadvojvode Franza Karla.

Privreda
--------

Okolica Nyíregyháza je poljoprivredno - stočarski kraj, pa je grad i danas prvenstveno trgovački centar svoje okolice.
Pješčano tlo pogodno je za uzgoj šećerne repe, krumpira i duhana, pored toga uzgaja se u nešto manjim količinama i suncokret, mak, lubenice, dinje, kajsije, grožđe i naročito jabuke.

Uz to se uzgaja se puno svinja i goveda. 
Nakon Drugog svjetskog rata podignuto je dosta pogona prehrambene industrije od destilerija do tvornica konzervi i sokova, a ima i nešto drvne industrije.

Nyíregyháza je i poznato termalno kupalište i lječilište - zbog slanog jezera Sóstó.

Pobratimski gradovi
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * UK, St Albans
* Poljska, Rzeszów
* Njemačka, Iserlohn
* Finska, Kajaani
 | * Ukrajina, Užgorod
* Rumunjska, Satu Mare
* Slovačka, Prešov
* Izrael, Kirjat Motzkin
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Szabolcs-Szatmár-Bereg" (engleski). City population. Pristupljeno 17. 04. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Nyíregyháza, Hungary*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 17. 04. 2016.

Vanjske veze
------------

***Nyíregyháza*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Nyíregyháze* (`hu`)
* *Nyíregyháza, Hungary* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
*Za ostale upotrebe, v. Ako (razvrstavanje).*
U matematici, filozofiji i logici, i na svim tehničkim poljima koje od njih zavise, **akko** je najstandardnija skraćenica u srpskohrvatskom jeziku za „ako i samo ako". Iako je „P akko Q" najčešća varijanta, može se još i reći „P je potreban i dovoljan uslov za Q" ili „P samo ukoliko Q"

Definicija
----------

**Ekvivalencija** redom iskaza p i q je iskaz "p akko q", u oznaci {\displaystyle p\Leftrightarrow q}, koji je tačan ako i samo ako su ili oba iskaza tačna ili oba iskaza netačna.

Notacija
--------

Najčešće korišćeni simboli su „⇔", „↔" i „≡".

Dokazivanje
-----------

Najčešće korišćeno dokazivanje da je „P akko Q" je okolnim putem, tj dokazivanjem da „je P ako Q" i da „je Q ako P". Dokazivanje ova dva para je i najlogičniji poredak, jer je (uglavnom) teško dokazati istovremeno ovaj dvosmerni izraz. Još jedan način bi bio dokazati disjunkciju, tj. „(P i Q) ili (ne P i ne Q)".

Poreklo skraćenice
------------------

Skraćenica „iff" (za engleski izraz „if and only if") se prvi put pojavila 1955. u knjizi Džona Kelija Opšta topologija.

Razlike između „ako" i „akko"
-----------------------------

Razlika će najjednostavnije biti pokazana na primeru.

1. Petar će jesti puding ako je on od čokolade.
2. Petar će jesti puding akko (ako i samo ako) je on od čokolade.

Prva rečenica nam govori da će Petar jesti puding od čokolade, ali, ona nam nipošto ne govori da on neće jesti puding ukoliko je on od npr. vanile. U principu, prva rečenica nam ne govori da li će Petar jesti neku drugu vrstu pudinga, samo da će ga jesti ukoliko je od čokolade.

Druga rečenica nam jasno daje do znanja da je **jedini** puding koji bi Petar jeo, onaj od čokolade (i nijedan drugi).
**Posjetitelji** (češki **Návštěvníci**) je čehoslovačka humorna SF TV serija iz 1983. koju je režirao Jindřich Polák. Ima 15 epizoda a snimljena je u čehoslovačko-zapadnonjemačkoj koprodukciji. Radnja se odvija o posadi koja putuje iz 25. stoljeća u 20. stoljeće kako bi spasili Zemlju budućnosti.

*Posjetitelji* su stekli kultni status te prikazivani po televizijskim programima raznih zemalja, pa tako i na području bivše Jugoslavije.

Radnja
------

U 2484. godini ljudi žive u mirnom svijetu. Stoga su prestrašeni kada im SMČ (Središnji Mozak Čovječanstva), glavni superkompjuter koji vodi sudbinu čovječanstva i Zemlje, objavi predstojeću katastrofu. Uočio je ogroman svemirski objekt koji juri na Zemlju. 

Ipak, ima nade: profesor Filip, biograf najvećeg fizičara svih vremena, Adama Bernaua, ponudi spasiti čovječanstvo time da putuju u prošlost. Adam je bio genijalni fizičar i matematičar na prijelazu iz 20. u 21. stoljeće, te dobitnik Nobelove nagrade. U memoarima je zapisao da je u djetinjstvu napisao kratku formulu za pomicanje cijelih kontinenata, svijetova i planeta. Ovo može poslužiti da spasi Zemlju. 

Profesor Filip izabere posadu od četiri člana i oni putuju natrag u prošlost, u Zemlju 20. stoljeća. Iako su samo htjeli ostati par sati, zbog nezgode su prisiljeni ostati nekoliko tjedana. Ispostavi se da je Adamova formula bila samo dječja igrarija. Posada se vrati u budućnost, gdje se ispravi SMČ te se ispostavi da je samo krivo izračunao putanju objekta i da nema opasnosti.

Glavne uloge
------------

* Josef Bláha – Filip
* Josef Dvořák – Emil Karas
* Jiří Novotný – Dr. Jacques Michell
* Dagmar Patrasová – Emilia Fernandez
* Viktor Král – Adam Bernau
* Dagmar Havlová – Alice Bernauova
* Eugen Jegorov – Karel Bernau
* Klára Pollertová – Ali Labusova

Eksterni linkovi
----------------

* *Návštěvníci* na IMDb-u (`en`)
* Návštěvníci na csfd.cz
Koordinate: 43°53′33″N 18°18′51″E﻿ / ﻿43.89250°N 18.31417°E﻿ / 43.89250; 18.31417
**Ranokršćanska bazilika u Zenici** nalazila se na lokalitetu Bilimišće u opštini Zenici u Bosni i Hercegovini.

Istorija
--------

U oblasti srednje Bosne pronađeno je nekoliko reprezentativnih ranokršćanskih crkvi.  U ovoj oblasti su postojala naselja poput Aque S u Sarajevu i municpium Bistuensium sa upravnim i crkvenim središtem, oko čije se lokacije u nauci 120 godina vodi polemika. Reprezentativna bazilika, otkrivena u Zenici, ide u prilog lociranju Bistue Nova u Zenici.

Opis
----

Velika bazilika koja je iskopana na Bilimišću u Zenici, predstavlja rijedak primjer očuvanosti i bogatstva nalaza na ovim prostorima. Poznato je da je prije uvođenja kršćanstva kao državne religije, ovdje u pagansko doba boravio sacerdos kulta Urbs Roma, a Zenica je vjerovatno tad bila religijski centar, pa se može pretpostaviti da je i u kršćansko doba ona imala takvu ulogu. Prva iskopavanja je obavio zenički oficijal Cerny, dok je Ćiro Truhelka otkrio ostatke veće rimske zgrade na čijim je osnovama, kasnije podignuta ranokršćanska bazilika, koja je prema Truhelki katedralna.

Objekat je također veoma bitan iz razloga što je on vjerovatno bio sjedište episkopa Andrije iz biskupije Bistua Nova, koji se spominje na Salonitanskim koncilima iz 530. i 533. godine.

Spadala je u tzv. dvojne bazilike (*basilica gemina*) Riječ je o dvije crkve simetrički građene jedna do druge, tako da im je jedan uzdužni zid zajednički. Ovakav tip crkve je rijedak i ima ih nekoliko u Evropi.

Jedna je služila kao katedrala, a druga kao župna crkva tj. *basillica urbana*. Najčešće se katedralna crkva nalazila s desne strane, gledajući od oltara, kakav je bio slučaj i sa zeničkom dvojnom bazilikom. Katedralna crkva bila je i bogatije ukrašena spram župne crkve.

Zenička dvojna bazilika bila je dugačka 24 m, a široka u pročelju 18 m. S južne strane bio je prigrađen tzv. diakonikon koji je služio kao sakristija, a možda dijelom i kao stan za svećenika. Ova bazilika arhitektonski je najzanimljivija po tome što su apside obiju bazilika spojene s trećom, nešto povišenom apsidom, kao prvi do sada takav poznati slučaj. Od brojnih nalaza ističe se ploča s likom dobrog Pastira koji brani ovce od paklenih sila simboliziranih s četiri biblijske zvijeri: zmajem, lavom, bazilskom i zmijom.

Bazilika izgorjela je u požaru. Datiranje ove starokršćanske crkve, može se najsigurnije smjestiti prije 530. godine, pa samim time sagrađena je u V stoljeću.

Literatura
----------

* Enver Imamović, Ranohrišćanske bazilike u Bosni i Hercegovini
**Palamedes** (ili Palomedes, Palomides, Palamede i Palomydes) je ime jednog od manje važnih viteza Okruglog stola iz legende o Kralju Arthuru.

Njegov lik se prvi put u literaturi pojavljuje u 13. vijeku. Ono što je neobično je da je on bio porijeklom Saracen, dakle nekršten, pa iako je odrastao bez kršćanskog naukovanja, ponašao se kao pravi kršćanin u srcu. Idealni dvorski ljubavnik koji nikad ne postiže svoje želje, lik vječnog viteza u potrazi za čudovištem Glatisantom.

Palamedesa je njegova bezumna ljubav prema Izoldi dovodila do čestih sukoba sa Tristanom. On se kao vitez na turniru borio sa Tristanom za naklonost princeze Izolde, ali je izgubio. Tristan ga je poštedio, ali mu je zabranio na godinu dana da nosi oružje, kao i to da se udvara Izoldi. Nakon Izoldinog vjenčanja za Kralja Marka, Palamedes spašava Izoldinu sluškinju Brangaine, pridružuje se Okruglom stolu i sudjeluje na brojnim turnirima u kojima se i nadalje bori sa Tristanom. Njihovi dueli se obično odgađaju ili završavaju bez jasnog pobjednika. Palamedes i Tristan se na kraju pomire, ali dijele odnos ljubavi i mržnje kroz ostatak priče.

Izgleda da je lik Palomedesa stvario autor starofrancuske poeme Tristan, koji je sam sebe zvao *Luce del Gast*. On je svoj ciklus pjesama započeo oko 1230. ili 1235. i dovršio negdje poslije 1240. ali postoji mogućnost da je pravi autor bio onaj koji se potpisivao kao *Hélie de Boron*.

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Palamedes*" (engleski). Camelot Project. Pristupljeno 19. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Palamedes* na portalu Camelot Project (`en`)

| * p
* r
* u
Legende o Kralju Arthuru |
| --- |
| Ključne osobe | Kralj Arthur • Constantine • Sir Ector • Vojvoda od Cornwalla • Guinevere • Igraine • Izolda • Gospa od jezera • Kralj Lot • Kralj Mark • Merlin • Mordred • Morgana le Fay • Morgause • Uther Pendragon |
| Vitezovi Okruglog stola | Aglovale • Agravain • Bagdemagus • Bedivere • Bors • Breunor • Calogrenant • Caradoc • Dagonet • Dinadan • Gaheris • Galahad • Gareth • Gawain • Geraint • Griflet • Hector de Maris • Kay • Lamorak • Lancelot • Leodegrance • Lionel • Lucan • Maleagant • Marhaus • Palamedes • Pelleas • Pellinore • Percival • Safir • Sagramore • Segwarides • Tor • Tristan • Urien • Ywain • Ywain Kopile • Elyan Bijeli • Sir Ector |
| Predmeti | Excalibur • Sveti gral • Okrugli stol • Opasna stolica |
| Mjesta | Avalon • Brocéliande • Caerleon • Camelot • Corbenic • Cornwall • Logres • Lyonesse • Sarras • Tintagel |
**Thrasimund II** ili **Transamund II** (? - 745) je bio langobardski vojvoda od Spoleta u nekoliko navrata od 724. do 745. pri čemu ga je sa vlasti tjerao njegov formalni sizeren, langobardski kralj Liutprand. Transamund je na vlast prvi put došao tako što je svrgnuo svog oca Faroalda II te ga natjerao da postane redovnik u samostanu.

737. ili 738. Thrasimund je osvojio tadašnje bizantsko uporište Gallese te tako prekinuo veze između Rima i Ravenne. Papa Grgur III ponudio otkup Gallesea novcem i formalnim mirovnim sporazumom. U njega se uključio i Grgur, vojvoda od Beneventa. Liutprand je sporazum smatrao štetnim po svoje interese te je napao Thrasimunda kao izdajnika. Spoleto je zauzeo 16. juna 739. a za novog vojvodu imenovao Hilderica. Thrasimund se sklonio u Rim, gdje ga je Liutprand stavio pod opsadu. Potom je zauzeo gradove Amelia, Orte, Bomarzo i Bieda, ali je papa odbio izručiti Thrasimunda, te je čak poslao pismo tražeći pomoć od franačkog majordoma Karla Martela. Franački čelnik je, međutim, odbio pomoći.

U decembru 740. je Thrasimund, uz pomoć papinih i beneventskih snaga, uspio preoteti svoje vojvodstvo pri čemu je Hilderic ubijen. Nakon toga, međutim, nije vratio papske gradove oduzete od Liutpranda. Langobardski kralj je pokrenuo novi pohod protiv svog pobunjenog vojvode. Ovaj put je sklopio savez sa Grgurovim nasljednikom Zaharijom obećavši mu povratak papskih gradova. Godine 742. su Langobardi i papini Rimljani ponovno protjerali Thrasimunda. Thrasimund je zarobljen i zatočen u samostanu. Na njegovo mjesto je postavljen Liutprandov nećak Agiprand. Sljedeća kraljeva meta je bio beneventski vojvoda i Thrasimundov saveznik Godescalc.

Kada je Liutprand godine 744. umro, Thrasimund se uspio vratiti na vlast u Spoletu. Ostao je na vlasti sljedećih godinu dana, pod Hildeprandom Nesposobnim prije nego što je umro.

Napomene
--------

1. ↑  Hartmann, Ludo Moritz. *Geschichte Italiens im Mittelalter*. II, 2, 137-138.
2. ↑  Hodgkin, Thomas. *Italy and her Invaders*. Clarendon Press, 1895. pp 475—478.
3. ↑  Hartmann, II, 2, 139.
4. ↑  Hartmann, II, 2, pp. 139, 140.

Literatura
----------

* Paul the Deacon. *Historia Langobardorum* Arhivirano 2007-02-12 na Wayback Machine-u. Translated by William Dudley Foulke. University of Pennsylvania: 1907.
* Hartmann, Ludo Moritz. *Geschichte Italiens im Mittelalter*. Gotha, 1903.
* Hodgkin, Thomas. *Italy and her Invaders*. Clarendon Press: 1895.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Faroald II** | **Vojvoda od Spoleta**724–739 | Slijedi:**Hilderic** |
| Prethodi:**Hilderic** | **Vojvoda Spoleta**740–742 | Slijedi:**Agiprand** |
| Prethodi:**Agiprand** | **Vojvoda Spoleta**744–745 | Slijedi:**Lupus** |
**Patrick Roland John** (7. januar 1938. - ) je bivši dominički političar koji je bio premijer Dominike od 1974. do 1979. godine. Prije dolaska na vlast se istakao u sindikatima, a kao član Dominičke laburističke partije je izabran za gradonačelnika Roseaua. John je na vlast došao nakon ostavke popularnog premijera Edwarda Olivera LeBlanca i za vrijeme njegove vladavine je Dominika godine 1978. stekla nezavisnost od Ujedinjenog Kraljevstva. Mandat su mu također označile i glasine o planovima za invaziju i političku uniju sa susjednim Barbadosom, korupcijske afere te nasilni neredi zbog kojih je u julu 1979. podnio ostavku.

John se, navodno, nije htio pomiriti s gubitkom vlasti, pa je godine 1981. pokušao organizirati dva državna udara protiv vlade Eugenie Charles. Pri drugom pokušaju je angažirao američke i kanadske neonaciste čiji su plan invazije, poznat kao operacija Red Dog, zaustavile američke vlasti. Johnu je za pokušaj puča suđeno dva puta - 1983. godine, kada je oslobođen, i 1985. kada je proglašen krivim i osuđen na 12 godina zatvora. Nakon izlaska iz zatvora John se vratio u javni život i postao predsjednikom Dominičkog fudbalskog saveza.

Vanjske veze
------------

* Tull: Tell us about coup rumours Arhivirano 2016-03-07 na Wayback Machine-u, NationNews, 04 October 2006

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Edward Oliver LeBlanc**  |  **Premijer Dominike** 28. 7. 1974. — 2. 11. 1978 | Slijedi: **sam sebe kao premijer**  |
| Prethodi: **sam sebe kao premijer**  |  **premijer Dominike** 3. 11. 1978. — 21. 6. 1979 | Slijedi: **Oliver Seraphin**  |

| * p
* r
* u
Šefovi vlade Dominike |
| --- |
| (*Glavni ministri 1960-1967*) Baron • LeBlanc • (*Premijeri 1967-1978*) LeBlanc • John • (*Premijeri 1978–*) John • Seraphin • E. Charles • James • Douglas • P. Charles • Skerrit | Flag of Dominica |
**Torpiljarka** ili **torpiljerka** u najširem smislu je naziv za svaki površinski ratni brod kojemu je glavno oružje torpedo.

U užem smislu torpiljarka ili *torpedni brod* je naziv za vrstu ratnog broda koja se razvila u drugoj polovici 19. vijeka nakon pronalaska torpeda.

Torpiljarke su predstavljale prvi ozbiljniji odgovor na razvoj oklopnjača kao novih kapitalnih brodova. One su u pravilu bile male veličine, s malom ili nikakvom brodskom artiljerijom i bez oklopa. Međutim, oklopnjačama su se mogle suprotstaviti svojim torpedima kao i većom brzinom koja im je, u zato pogodnim uvjetima, omogućavala da se oklopnjači prikradu, ispale torpedo i pobjegnu.

Razvoj torpiljarke je krajem 19. vijeka potakao francuske mornaričke stratege da razviju strategije tzv. Mlade škole koja je naglasak stavljala na masovnu proizvodnju i upotrebu torpiljarki umjesto skupih bojnih brodova.

Strah od torpiljarki je natjerao mnoge mornarice da svoje kapitalne brodove oprskrbe topovima manjeg kalibra i dometa, ali veće brzine paljbe kako bi se mogli suprotstaviti njihovom napadu. U svrhu zaštite bojnih brodova je razvijen i poseban tip ratnog broda koji će kasnije postati poznat pod imenom razarač.

Razvoj motora s unutrašnjim sagorijevanjem je početkom 20. vijeka doveo do toga da torpiljarke postanu daleko manje, ali i brže. Otada su poznate kao motorne torpiljarke, odnosno torpedni čamci.

Stare klasične torpiljarke su nakon prvog svjetskog rata počele nestajati s mora i biti zamjenjivane modernijim razaračima koji su dobili torpeda.

***Torpiljarka*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ražanj** je manje turističko naselje u općini Rogoznica u Šibensko-kninskoj županiji, 15 km udaljeno od Primoštena, 35 km od Šibenika.

Tradicionalno Ražanj je bio manje ribarsko naselje, a početkom 70ih godina 20. stoljeća započinje gradnja vikendica i objekata turističke namjene, te tako postaje mjesto. Ražanj danas broji oko 180 stanovnika. Uz obalu izgrađen je velik broj obiteljskih kuća čija je glavna namjena uglavnom ljetna vikendica. Budući da je mjesto naglo izgrađeno bez urbanih planova, prometno je loše povezano, nema mjesnu jezgru te ne postoje osnovne ustanove koje se mogu naći tek u bližoj Rogoznici ili nešto daljem Primoštenu. Nedavno je uređena mjesna riva, s označenim pristaništima, ulazima u more i šetnicom. Ražanj svoju turističku popularnost može pripisati ugođaju relativno mirne sredine, uz brojne molove, plažu, okolne šetnice i očuvanu prirodu.

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Rogoznica |
| --- |
| Dvornica • Jarebinjak • Ložnice • Oglavci • Podglavica • Podorljak • Ražanj • Rogoznica • Sapina Doca • Zečevo Rogozničko |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |
**Silver King** (St. Louis, 11.1. 1868 - 21.5. 1938.), rođen kao **Charles Frederick Koenig** bio je američki profesionalni igrač bejzbola iz 19. vijeka. 

Karijera mu je trajala 10 godina, a proveo ju je uglavnom kao pitcher. je igrao za *Jacksonville Illinois* (1885), *St. Joseph Missouri* u Western League (1886), *Kansas City Cowboys* (1886), *St. Louis Browns* (1887), *Chicago Pirates* (1890), *Pittsburgh Pirates* (1891), *New York Giants* (1892-93), *Cincinnati Reds* (1893) i *Washington Senators* (1896-97). Nadimak Silver (*srebrni*) je stekao zbog boje kose, a *King* (kralj) je bio prijevod njegovog njemačkog prezimena.

King je u karijeri bacao 3,190 2/3 izmjena, pobijedio u 203 utakmice s 1229 strikeouta i prosjekom ERA 3.18 u 397 utakmica.

Kingova najbolja sezona je bila godine [[1888]. kada je Brownsima donio drugu uzastopnu titulu *American Associationa* i imao ERA 1.64, najbolji u ligi, isto kao i dvije gdoine kasnije.

Vanjski linkovi
---------------

* Baseball Reference
* Baseball Almanac
Pripadnici Nuera 1906.
**Nuer** je naziv za konfederaciju plemena koja žive u Južnom Sudanu i zapadnoj Etiopiji. Zajedno predstavljaju jednu od najvećih etničkih skupina u Istočnoj Africi. Nueri govore nuerskim jezikom, koji pripada nilo-saharskoj jezičnoj skupini. Jedan su od rijetkih afričkih naroda koji se s uspjehom suprotstavljao prodoru evropskih kolonijalnih sila početkom 20. vijeka.

Način života im je nomadski i ovisan o uzgoju krava. Nueri su također poznati kao izuzetno vješti ratnici te su često voljeli poduzimati pohode protiv susjednih plemena i naroda u svrhu otimanja stoke. Najčešće žrtve su im Dinke, a dodatni motiv je bio i u sklonosti Dinka da surađuju s britanskim kolonijalnim vlastima. Taj sukob traje i do današnjih dana. Zbog građanskog rata u Južnom Sudanu (1983–2005) mnogi Nueri su emigrirali u Keniju, pa i u zapadne zemlje.

***Nuer*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85093180
* SUDOC: 028570863
* BNF: cb12038005q (podaci)

 |
**Tok'ra** su izmišljeni likovi iz američke serije SG-1. Oni predstavljaju najveće neprijatelje Goa'ulda. U prijevodu sa goa'uldskog jezika *Tok Ra* znači protiv "Ra". Cilj im je uništiti Sistemske Lordove i promijeniti običaje carstva.

Nastanak
--------

Prije dvije tisuće godina goa'uldska kraljica Egeria je otkrila pravu narav svoje vrste te se odlučila okrenuti protiv pravila Raa i Sistemskih Lordova. Svi njezini potomci su genetski promijenjeni da slijede njezine ideale. Za razliku od Goa'ulda koji nasilno uzimaju ljude za sluge, Tok'ra i ljudi imaju istinski simbiontski odnos. Naime, ljudi se dobrovoljno javljaju za sluge. Za uzvrat dobivaju dva puta duži životni vijek jer simbiont ima moć iscjeljivanja kao i svo znanje koje simbiont posjeduje. Simbiont inače ima genetičko pamćenje, tako da se svo Goa'uldsko znanje prenosi na simbionta odmah po rođenju. Tok'ra simbiont i njegov sluga pored tijela dijele i osjećanja i sjećanja. Pošto je kraljica koja je rodila Tok're mrtva, a i zbog činjenice da im je zbog njihovih pravila teško pronaći slugu, Tok're polako izumiru. Tok're su vođene od strane Tok'ra Velikog Vijeća.

Način borbe
-----------

Goa'uldi ih preziru. Rade u tajnosti, u pravilu preko ubačenih prikrivenih operativaca u redove Sistemskih Lordova. Da bi održali tajnost primorani su se stalo sakrivati i mijenjati planete na kojima žive. Najčešće svoje odaje imaju ispod zemlje, a izgrađuju ih uz pomoć kristala koji imaju ubrzan rast. To je jedna od tehnologija koje Goa'uldi bezuspješno pokušavaju ukrasti, jer su kristalni tuneli takve prirode da je njihov rast brz i po potrebi se mogu urušiti sami u sebe ne ostavljajući tragove.

***Tok'ra*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
*Stargate* |
| --- |
| Franšiza | *Stargate* • *SG-1* • *Atlantis* • *Universe* • *Infinity* • *Worlds* • Stripovi • Književnost • Audioknjige • GateWorld |
| *SG-1* | 

|  |
| --- |
| Nagrade • Likovi • Epizode (Sezona 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10) • *The Ark of Truth* • *Continuum* |
| Samantha Carter • George Hammond • Daniel Jackson • Hank Landry • Vala Mal Doran • Cameron Mitchell • Jack O'Neill • Jonas Quinn • Teal'c |

 |
| *Atlantis* | 

|  |
| --- |
| Likovi • Epizode (Sezona 1 • 2 • 3 • 4 • 5) |
| Carson Beckett • Samantha Carter • Ronon Dex • Teyla Emmagan • Aiden Ford • Jennifer Keller • Rodney McKay • John Sheppard • Elizabeth Weir • Richard Woolsey |

 |
| *Universe* | 

|  |
| --- |
| Likovi • Epizode |
| Chloe Armstrong • Ronald Greer • Tamara Johansen • Nicholas Rush • Matthew Scott • Eli Wallace • Everett Young |

 |
| Mitologija | Stargate Program • Drevni (likovi) • Asgard • Asurani • Genii • Goa'uld (likovi) • Jaffa (likovi) • Kull ratnici • Ori • Replikatori • Tok'ra • Sablast |
| Tehnologija | Stargate • Drevna tehnologija • Zemaljska tehnologija • Goa'uld tehnologija • Zvjezdani brodovi (Atlantis • Zemaljski brodovi) |
*Pogledajte također "Tok (mitologija)".*
U matematici i fizici **tok** ili **fluks** (lat. fluo, 3. fluxi, fluctum - teći) **(vektorskog) polja** je jedna od najreprezentativnijih veličina za polja. Intuitivno ga predočavamo upravo kako i naziv kaže: kao tok fluida kroz određenu površinu u određenom vremenu.

Definicija
----------

Shema za tok vektorskoga polja
Zamislimo da kroz element površine {\displaystyle dS} teče fluid; zanima nas koliko fluida prođe kroz zadanu površinu u jedinici vremena. Očito će u jedinici vremena proteći jedan obujam paralelepipeda (v. sl.), pa je element toka 

{\displaystyle d\Phi =hdS=vdS\cos \varphi ,}
a kako je 

{\displaystyle v\cos \varphi ={\vec {v}}\cdot {\vec {n}}}
(gdje je {\displaystyle {\vec {n}}} vektor normale na površinu {\displaystyle dS}), slijedi

{\displaystyle d\Phi ={\vec {v}}\cdot {\vec {n}}dS={\vec {v}}\cdot d{\vec {S}}.}
Odatle je 

{\displaystyle \Phi {\stackrel {def.}{=}}\int \limits \_{S}{\vec {v}}\cdot d{\vec {S}}.}

Svojstvo
--------

Ukoliko je površina zatvorena, tok postaje 

{\displaystyle \Phi =\oint \limits \_{S}{\vec {v}}\cdot d{\vec {S}}.}
Stoga, ako je vektor {\displaystyle {\vec {v}}} konstantan, fluks je 

{\displaystyle \Phi =\oint \limits \_{S}{\vec {v}}\cdot d{\vec {S}}={\vec {v}}\oint \limits \_{S}d{\vec {S}}=0,}
jer je integral vektora zatvorene površine jednak nuli. Vidimo da nam tok pokazuje polje u određeoj cjelokupnoj zapremini, obuhvaćenoj određenom površinom po kojoj integriramo, i tako nam služi kao *kvantitativna* **mjera polja** u *obujmu*. 

Međutim, nekada je potrebno naći takvu mjeru ne samo u cijelom obujmu, nego u pojedinim točkama prostora. Za to nam služi divergencija.

Vezani pojmovi
--------------

* Vektorsko polje
* Divergencija
* Rotacija
* Hidrodinamika
* Električno polje
* Magnetsko polje
* Vektorske operacije u zakrivljenim koordinatama
**Ostrošinci** su naselje u Hrvatskoj, regiji Slavoniji u Osječko-baranjskoj županiji i pripada općini Podgoraču.

Zemljopisni položaj
-------------------

Ostrošinci se nalaze na 169 metara nadmorske visine na sjevernim obroncima Krndije. Susjedna naselja: zapadno Kršinci, sjeverozapadno Stipanovci, sjeverno Podgorač, sjeveroistočno Razbojište te istočno Bučje Gorjansko i južno Podgorje Bračevačko naselja u susjednoj općini Drenje. Pripadajući poštanski broj je 31433 Podgorač , telefonski pozivni 031 i registarska pločica vozila NA (Našice). Površina katastarske jedinice naselja Ostrošinci je 9, 96 km×102.

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***  

  

U 1857. i 1869. dio podataka sadržan je u naselju Podgorač. Prema prvim rezultatima Popisa stanovništva 2011. u Ostrošincima je živjelo 97 stanovnika u 36 kućanstva.

Religija
--------

U selu se nalazi rimokatolička kapela Sv. Josipa Radnika koja pripada katoličkoj župi Sv. Nikole Biskupa u Podgoraču i našičkom dekanatu Požeške biskupije. Crkveni god (proštenje) ili kirvaj slavi se 1. svibnja.

Ostalo
------

U selu od udruga je aktivno Lovačko društvo Jastreb Ostrošinci koje je nositelj svih važnijih zbivanja.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
4. ↑

Vanjska poveznica
-----------------

* 

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Ostrošinci** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Podgorač |
| --- |
| Bijela Loza • Budimci • Kelešinka • Kršinci • Ostrošinci • Podgorač • Poganovci • Razbojište • Stipanovci |
Solenoid
Solenoid u kućnom zvonu.
**Solenoid** je naprava koja se sastoji od elektromagneta i pomičog metalnog jezgra podržanog sa oprugom.

Kad struja prolazi kroz elektromagnet, on privlači jezgro djelovanjem magnetskog polja. Kad struja ne teče, jezgro se vraća u početni položaj djelovanjem opruge.

Od releja se razlikuje u tome, što pomjeranje jezgre služi za obavljanje mehaničke akcije, a ne za zatvaranje električnih kontakata.

Upotreba
--------

Pomjeranje jezgra se koristi za vršenje neke mehaničke radnje, kao što je otvaranje i zatvaranje ventila, zaključavanje i otključavanje brave na automobilu, i druge namjene.

Osobine
-------

* Solenoid u sistemu za ubrizgavanje goriva kod motora.Solenoid u sistemu za ubrizgavanje goriva kod motora.
* Solenoid korišten kao ventil.Solenoid korišten kao ventil.

Većina solenoida može da radi na jednosmjernu i naizmjeničnu struju. Postoje tipovi solenoida koji mogu biti uključeni samo ograničeno vrijeme, jer se jako zagrijavaju prolaskom struje kroz namotaje elektromagneta. Oni su označeni za povremeno uključivanje (eng. intermittent duty), a drugi se mogu koristiti stalno uključeni (continuous duty).

Ostale važne osobine su otpor zavojnice elektromagneta, radna struja i napon, pomjeranje jezgra u milimetrima, dimenzije jezgra, i vučna sila.

Korištena literatura
--------------------

* Principles of Electric Circuits, 7th edition, Thomas I. Floyd, Prentice Hall, ISBN 0-13-098576-7, strane 390 i 391.

Spoljašnje veze
---------------

* Osnove solenoida
* Primjena solenoida
* Šta je solenoid.
* Kako radi solenoid.

***Solenoid*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ostrovica** je naselje u općini Lišane Ostrovičke, u Zadarskoj županiji, Republika Hrvatska.

Prema popisu stanovništva iz 1991. godine broj stanovnika u naselju iznosio je ukupno 250, od čega 227 Srba, 19 Hrvata i 4 pripadnika ostalih nacionalnosti.

U srednjem vijeku se na strmoj stijeni iznad naselja nalazila istoimena utvrda koju su do 1347. godine posjedovali Knezovi Bribirski. 

Pokraj naselja prolazi željeznička pruga na relaciji Knin-Zadar, a točno ispod brda na kojem su ostaci znamenite utvrde nalazi se željeznički tunel dug 258 metara.

Vanjske poveznice
-----------------

* Naselje Ostrovica Arhivirano 2011-07-22 na Wayback Machine-u
* Ostaci srednjovjekovne tvrđave Ostrovica Arhivirano 2011-07-22 na Wayback Machine-u

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Ostrovica (Lišane Ostrovičke)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Lišane Ostrovičke |
| --- |
| Dobropoljci • Lišane Ostrovičke • Ostrovica |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |
Ahu Tongariki sa 15 moaia.
**Ahu**, kamene platforme na Uskršnjem otoku na kojima stoje gigantske kamene figure poznate kao moai. Izgrađeno ih je koliko je zasad poznato 313, a većina ih je izgrađena u obalnom području, vrlo rijetko u unutrašnjosti (ahu Akivi). Broj moai statua iznosi oko 900 (887), a izgrađene su između 1250. i 1500. godine.

Najpoznatije među njima su ahu Tongariki sa 15 moaia podno vulkana Pukatike, na sjevernoj obali otoka Ahu Taharoa, Ahu Tau A Ure, Ahu Te Pito Kura, Ahu Hekii, Ahu Nau Nau, Ahu Vai Tara Kai Ua (kod plaže Anakena), Ahu Ature Huke, Ahu A Tanga, Ahu Papa Tekena (ispod sjevernih padina vulkana Terevaka). Na zapadnoj obali su: Ahu Vai Mata, Ahu Maitake Te Moa (ili Ahu Maitaki Te Moa), Ahu Te Peu, kompleks Ahu Tahai (Ahu Vai Ure, Ahu Ko Te Riku, i Ahu Tahai) i Ahu Te Ata Hero. Na južnoj obali između Hanga Vinapua i Hanga Nuia ima ih najveći broj: Ahu Vinapu, Ahu Tahira, Ahu Hanga Hahave, Ahu Hanga Poukura, Ahu Tarakiu, Ahu Hanga Te'e, Ahu Ura Uranga Te Mahina, Ahu Akahanga, Ahu Oroi, Ahu Runga Va'e, Ahu Hanga Tetenga, Ahu Tuu Tahi i Ahu One Makihi.

Po španjolskim izvještajima iz 1770. i nizozemskim iz 1772. na otoku su viđene samo stojeće statue, ali James Cook koji je otok posjetio 1774. izvještava da su mnoge statue srušene sa svojih ahua. Huri Mo'ai ili 'obaranje moaia' nastavlja se sve do 1830.-tih godina kao dio internih sukoba među otočanima. Do 1838. jedini uspravni moai ostao je na obroncima vulkana Rano Raraku. Jedan bazaltni moai Hoa Hakananai'a, godine 1868. ukrcan je na frigatu HMS Topaze, i prebačen u Portsmouth gdje je stigao 25 kolovoza 1869. i danas se nalazi u Britanskom muzeju u Londonu.

Danas se baština uskršnjih otoka obnavlja, a dosada su restaurirani u Orongu, Hanga Roi, Ahu Tongariki i Ahu Akivi.

Izvori
------

***Ahu*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑  Easter Island (Rapa Nui)
**Svjetlosna energija** ili **količina svjetlosti** (oznaka *Qs*) je fotometrijska fizikalna veličina koja opisuje energiju elektromagnetskoga zračenja onih valnih duljina (380 do 780 nm) za koje je ljudsko oko osjetljivo (ljudsko je oko najosjetljivije za valnu duljinu svjetlosti od 555 nm, to jest tada je najveća svjetlosna učinkovitost). Mjerna jedinica svjetlosne energije jest lumensekunda ili lumen sekunda (lm ∙ s).

Fotometrija
-----------

*Glavni članak: Fotometrija (optika)*
Fotometrija je grana optike koja se bavi mjerenjem svojstava svjetlosti, u smislu njenog *doživljenog* sjaja u ljudskom oku. Sedam osnovnih fotometrijskih veličina opisuje svojstva svjetlosti:

| Veličina | Mjerna jedinica |
| --- | --- |
| Energija ili količina svjetlosti | *Qs* | lumen sekunda | lm⋅s |
| Svjetlosni tok ili fluks | *Φs* | lumen (cd⋅sr) | lm |
| Intenzitet ili jačina svetla | *Is* | kandela (lm/sr) | cd |
| Svjetloća ili luminancija | *Ls* | kandela po četvornom metru | cd/m2 |
| Osvetljenost ili iluminacija | *Es* | luks (lm/m2) | lx |
| Ekspozicija ili izloženost svjetlosti | *Hs* | luks sekunda | lx⋅s |
| Svjetlosna učinkovitost ili efektnost | *η* | lumen po vatu | lm/W |

Izvori
------

1. ↑  **svjetlosna energija (količina svjetlosti)**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
2. ↑  Bass, Michael (1995). *Handbook of optics*. New York: McGraw-Hill. ISBN 0-07-047974-7.
Surat
**Surat** je lučki grad u indijskoj državi Gudžarat. Ima 3,6 miliona stanovnika sa okolicom ( procena iz 2005.). Uži grad ima 2.433.787 stanovnika (2001.).
Surat predstavlja svetski centar rezanja i brušenja dijamanata. Tu se reže i brusi 90% svetske proizvodnje dijamanata ili 55% svetske vrednosti dijamanata, što Indiji donosi 8 milijardi $.

Istorija
--------

Moderni grad je osnovan krajem 15. veka, a portugalski istraživač Diarte Barboza opisuje ga 1514. kao značajnu luku. Postao je najveća luka zapadne Indije, pa je tokom mogulske vlasti Akbara Velikog i šaha Džahana postao glavni trgovački grad Indije. Krajem 16. veka Portugalci su bili glavni posrednici u trgovini sa Suratom. Britanska istočnoindijska kompanija je 1608. započela sa svojom prisutnošću u Suratu.
Britanski kapetan Best je 1612, a posle njega i kapetan Dauntaun uspeo da pobedi Portugalce, koji su dotad bili pomorski superiorniji. Britanci su dobili pravo od Mogulskog carstva da uspostave fabriku u Suratu. Surat postaje jedno od najvažnijih sedišta Britanske istočnoindijske kompanije. Holanđani su isto osnovali fabriku u Suratu. Vođa Marata je 1664. zauzeo i pljačkao Surat tri nedelje.

Surat je svetski centar rezanja i brušenja dijamanata. 55% svetske vrednosti dijamanata se reže u Suratu
Marate su ogromno mogulsko i portugalsko blago transportovali do Maharaštre, pre nego što je stigla pomoć od Mogula iz Delhija. Od vremena kada je Bombaj 1668. postao glavni centar Britanske istočnoindijske kompanije uloga Surata se smanjuje, a i Marate ga ponovo pljačkaju 1670. Grad koji je imao 800.000 stanovnika pao je tokom 19. veka na 80.000. Od kada je postao deo Britanske Indije grad je postao relativno miran. Početkom 20. veka Surat je centar tekstilne industrije , posebno prerade pamuka. U gradu su 1992. bili nemiri između hindusa i muslimana.

Ekonomija
---------

Surat predstavlja svetski centar rezanja i brušenja dijamanata. Tu se reže i brusi 90% svetske proizvodnje dijamanata ili 55% svetske vrednosti dijamanata, što Indiji donosi 8 milijardi $. Jeftina radna snaga je odlučujući faktor, jer u Indiji se režu najmanji dijamanti, čije rezanje nije isplativo na drugim mestima. Industrija dijamanata nastala je 1901. kada su emigrirali Indijci iz Istočne Afrike, koji su poznavali zanat rezanja dijamanata. Početkom 1970ih započinju sa prvim izvozom dijamanata u SAD. 

Osim dijamanata Surat je značajan po proizvodnji sintetičkih vlakana , tako da se tu proizvodi 28% indijske proizvodnje sintetičkih vlakana i 40% ukupne proizvodnje šivanog tekstila.

  


|  |  |
| --- | --- |
| **Milionski gradovi u Indiji**  | Flag of India |
| Agra • Ahmedabad • Alahabad • Amricar • Asansol • Bangalor • Bopal • Čenaj • Koimbator • Delhi • Danbad • Faridabad • Hajderabad • Indor • Džabalpur • Džajpur • Džamšedpur • Kanpur • Kočin • Kolkata • Laknau • Ludijana • Madura • Mirut • Mumbaj • Nagpur • Našik • Patna • Puna • Radžkot • Surat • Vadodara • Varanasi • Vidžajavada • Vizagapatnam |

***Surat*** na Wikimedijinoj ostavi
Suquamish djevojka.
Suquamish-profil.
**Suquamish**, pleme Salishan Indijanaca sa zapadne strane Puget Sounda od Applegate Cove do Gig Harbora u Washingtonu. Suquamishi se dijele na Saktabsh i Suquamish, jezično su srodni Duwamish, Muckleshoot, Nisqually, Puyallup, Sahehwamish i Snoqualmie Indijancima, sa kojima pripadaju grani Nisqually govornika, a jezik im se naziva lushootseed (ili xʷəlšucid, dxʷləšúcid, Puget Salish, Puget Sound Salish). Prema procjenama 1700.-te ih je bilo oko 1,000, dok im broj 2004. iznosi 890 (IHC). sada žive na rezervatu Port Madison u Washingtonu.

Ime
---

Naziv Suquamish dolazi po 'majčinskom' selu i zimskom naselju D’Suq’Wub (="place of clear salt water," na Agate Passu, prema arheolozima, naseljenom najmanje 2000 godina prije izgradnje najveće, 600 stopa 'duge kuće' Old Man House, izgrađene oko 1815.-te, te zapaljene oko 1870.-te
Pleme Suquamish ne smije se pobrkati sa plemenom sličnog imena, Squamish ili Squawmish.

Lokalne skupine
---------------

* Saktabsh, ova grupa živjela je na Sinclair i Dyes Inletu i jugu otoka Blakely island s naseljima na području Bremertona i Eagle Harboru.
* Suquamish, su sa Liberty Baya u Port Madisonu i na sjeveru otoka Blakely s naseljima u Suquamishu i na Point Monroe.

Kultura i povijest
------------------

Suquamish u području Puget Sounda žive tisućama godina prije nastanka okruga Kitsap (1857.) i države Washington (1889). Svojim tradicionalnim životom ribara, sakupljača i lovaca žive sve do 1880.-tih kada počinje njihova akulturacija i ulazak u suvremeno američko društvo. Od 1880.-tih pa do 1920.-tih njihova djeca od 4 pa do 18 godine silom su odvođena u škole bijelaca gdje nisu smjeli govoriti svojim jezikom, niti su ga malena djeca učila, a zabranjivano im je bilo i održavanje bilo kakvih plemenskih tradicija.
Suquamishi su bili su eksperti u košaraštvu, ribolovu i gradnji velikih drvenih kanua. Konje nisu imali, pa je kanu bio glavno sredstvo za transport roba i ljudi, putovanja i trgovinu, a izrađivali su ih iz jednog komada debla cedra. 
Suvremeni Suquamishi su suveren narod i od SAD.-a federalno priznati. Po podacima ih 1996. bilo ih je preko 780, a rezervat Port Madison nalazi se u okrugu Kitsap. 
Poznatiji poglavica Seattle (1780-1866), čuven po svome pismu (vidi) o zaštiti prirode

Vanjske poveznice
-----------------

* Suquamish Arhivirano 2008-05-10 na Wayback Machine-u
* Suquamish Indian Tribe
* Suquamish tribe: Port Madison Indian Reservation, Washington