recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ripa grande** (prevedeno *Velika luka*) je ime nekadašnje riječne luke na Tibru u Rimu.

Historija
---------

Ripa Grande bila je najvažnija rimska luka koja je počela nicati tokom 9. i 10. vijeka, s jedne strane Tibra to je bila **Ripa Romea** luka za hodočasnike, a na suprotnoj obali formirala se teretna luka **Ripa Graeca**. Ripa je u početku bila vrlo skromna, s malim gatom i stepenicama, ali se povećanjem prometa polako širila i dograđivala. Do nje su mogli doploviti samo brodovi srednje tonaže, dok su oni veće morali istovariti robu u Fiumicinu.

Negdje oko 850. papa Lav IV. zabrinut zbog Saracenskih napada, dao je podići na obje obale po jedan toranj, da brane luku od iznenadnog upada neprijateljskih brodova. Povećanje riječnog prometa prisililo je papu Inocenta XII. da 1693. proširi luku, spajajući carinske urede u jedan kompleks, za taj posao angažirao je arhitekta Mattiju De Rossija.

On je podigao veliku zgradu pored Porta Portese, proširio gat i obzidao ga. Nedaleko od Ripe ispred slijedeće drevne luke Emporium izgradio je Papinski arsenal tj. brodogradilište koje se uglavnom koristilo za popravak brodova i šlepova. Arsenal je funkcionirao sve do 1880. godine, do doba kad su izgrađeni novi kejevi uz Tibar, koji su onemogućili kontakt s rijekom.

U Ripu se dovozila roba koja je stizala morem, dok je u manju luku Ripettu (latinski deminutiv od Ripa) dovožena roba iz unutrašnjosti iz Sabine i Umbrije.

Izvori
------

1. 1 2  „*Porto di Ripa Grande*" (engleski). Rome Art Lover. Pristupljeno 16. 4. 2018.
2. 1 2 3  „*Porto di Ripa Grande*" (talijanski). Roma Segreta. Pristupljeno 16. 4. 2018.

Vanjske veze
------------

***Ripa grande*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Porto di Ripa Grande* (`en`)
* *Porto di Ripa Grande* (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 246310153
* GND: 4817868-8

 |
**Pajkovići** su naselje u općini Svetvinčenat u Istarskoj županiji. Nalazi se oko 3 kilometra od mjesta Svetvinčenta na pola puta od Pule do Pazina. Naselje je površine 2,5 četvorna kilometra.

Povijest
--------

Selo Pajkovići nastalo je u vrijeme migracija (16. do 18.stoljeće) preseljavanjem stanovnika iz Dalmacije i južnih krajeva. Istoimeno naselje postoji i u Crnoj Gori te je pretpostavka da su potomci nositelja prezimena Pajković porijeklom iz tih krajeva.

Selo Pajkovići ima 76 stanovnika koji nose prezimena: Pajković, Rojnić, Buršić, Zgrablić, Macan, Belas, Kliman, Zulijan. 
Stanovništvo se bavi poljoprivredom za vlastite potrebe.

Gospodarstvo
------------

Stanovnici naselja se većinom bave poljoprivredom, stočarstvom i agroturizmom.

Vanjske poveznice
-----------------

* Stranica općine

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Svetvinčenat |
| --- |
| Bibići • Bokordići • Boškari • Bričanci • Butkovići • Cukrići • Čabrunići • Foli • Juršići • Kranjčići • Pajkovići • Peresiji • Pusti • Raponji • Režanci • Salambati • Smoljanci • Svetvinčenat • Štokovci |
Alessandro Fortis
**Alessandro Fortis**, (Forlì, 16. rujna 1842. – Rim, 4. prosinca 1909.), bio je talijanski političar i pravnik.

Fortis je izabran 1880. u zastupnički dom, gdje uskoro postaje jedan od glavnih vođa krajnje lijevice. U vladi Agostina Depretisa imenovan je 1887. zamjenikom tajnika a istu službu obnaša i u vladi Francesca Crispija sve do lipnja 1890. kada daje ostavku na tu dužnost, nezadovoljan Crispijevom sve jasnijom antiradikalnom politikom. U periodu od lipnja 1989. do svibnja 1899. bio je ministar poljoprivrede i ministar privrede u vladi Luigia Pellouxa. 

Kada Giovanni Giolitti u ožujku 1905. podnosi ostavku na mjesto premijera i kada Tommaso Tittoni poslije toga nije mogao osnovati vladu, Fortis je pozvan da osnuje novu vladu i 28. ožujka postaje premijer i ministar unutarnjih poslova, u vladi koja je politički bila slično obojena kao i Giolittijeva vlada. Nakon što je suzbio štrajk željezničara u travnju provodi nacionalizaciju željeznica, no njegova vlada bila je oslabljena već u srpnju tijekom pregovora o financijskoj izvedbi nacionalizacije. Vlada je dodatno uzdrmana optužbama javnosti o nedostacima prve pomoći poslije potresa u Kalabriji, ekonomskim suprotnostivma sjevera i juga Italije, što je izbilo upravo u tijeku pregovora sa Španjolskom o privremenom trgovinskom sporazumu. 

Fortis je morao popustiti protestima južnotalijanskih vinogradara, žrtvujući trgovački sporazum sa Španjolskom i 24. prosinca je rekonstruirao svoju vladu, gdje je uz ministarstvo unutarnjih poslova preuzeo i ministarstvo poljoprivrede. Rekonstruirano ministarstvo su radikali politički doživljavali politički kao krajnju desnicu. Ne mogavši pridobiti podršku ni desničarskih vođa Sidneya Sonnina i Antonia di Rudinìa, zbog čega Fortis, koji je uzaludno pokušao dobiti povjerenje u zastupničkom domu, 8. veljače 1906. daje ostavku zajedno sa svojom vladom, a novu vladu je osnovao Sonnino.

***Alessandro Fortis*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Premijeri Italije |
| --- |
| Kraljevina Italija | 
* Cavour
* Ricasoli
* Rattazzi
* Farini
* Minghetti
* La Marmora
* Ricasoli
* Rattazzi
* Menabrea
* Lanza
* Minghetti
* Depretis
* Cairoli
* Depretis
* Cairoli
* Depretis
* Crispi
* Starabba
* Giolitti
* Crispi
* Starabba
* Pelloux
* Saracco
* Zanardelli
* Giolitti
* Tittoni
* Fortis
* Sonnino
* Giolitti
* Sonnino
* Luzzatti
* Giolitti
* Salandra
* Boselli
* Orlando
* Nitti
* Giolitti
* Bonomi
* Facta
* Mussolini
* Badoglio
* Bonomi
* Parri
* De Gasperi
 |
| Republika Italija | 

* De Gasperi
* Pella
* Fanfani
* Scelba
* Segni
* Zoli
* Fanfani
* Segni
* Tambroni
* Fanfani
* Leone
* Moro
* Leone
* Rumor
* Colombo
* Andreotti
* Rumor
* Moro
* Andreotti
* Cossiga
* Forlani
* Spadolini
* Fanfani
* Craxi
* Fanfani
* Goria
* De Mita
* Andreotti
* Amato
* Ciampi
* Berlusconi
* Dini
* Prodi
* D'Alema
* Amato
* Berlusconi
* Prodi
* Berlusconi
* Monti
* Letta
* Renzi
* Gentiloni
* Conte
* Draghi

 |
***Ossessione*** (sh. ''***Opsesija''***) je italijanski crno-bijeli film snimljen 1943. u režiji Luchina Viscontija, kome je predstavljao režijski debi, najpoznatiji po tome što se često navodi kao prvo ostvarenje italijanskog neorealizma.

Radnja se temelji na romanu *Poštar uvijek zvoni dvaput* američkog pisca Jamesa M. Caina, ali je radnja iz SAD (s kojom je tada Italija bila sukobljena u drugom svjetskom ratu) premještena u Italiju. Protagonist, čiji lik tumači Massimo Girotti je Gino, fizički privlačni skitnica koji upoznaje Giovannu (čiji lik tumači Clara Calamai), suprugu situiranog, ali starijeg i vječno pijanog vlasnika restorana. Radnja prikazuje kako njih dvoje otpočinju ljubavnu vezu i odlučuju likvidirati muža inscenirajući smrt u prometnoj nesreći, te kako će njihov plan dovesti do tragičnih posljedica.

Visconti je u svom filmu kroz naoko rutinsku priču o zabranjenoj ljubavi i zločinima iz strasti dao nimalo sentimentalan i romantičan prikaz svakodnevnice u italijanskoj provinciji, potpuno različit od eskapističkih filmova *bijelih telefona* koji su dominirali u fašističkom periodu. Iako je uspio zaobići cenzuru, nakon premijere je film osuđen ne samo iz redova fašističke vlasti, nego i Katoličke crkve zbog navodnog promoviranja nemorala. U jesen 1943. je film službeno zabranila vlast novoproglašene Italijanske Socijalne Republike te naložila uništenje svih primjeraka, čuvanih u Milanu koji se našao pod njenom vlašću. Vischonti je uz dosta napora uspio sačuvati jednu kopiju. Nakon rata je, pak, njegovu distribuciju spriječio spor sa Cainom oko autorskih prava, a zbog koga je u SAD prikazan tek 1976. godine. Iz tih razloga se često navodi kako je italijanski neorealizam počeo s Rosselinijevim filmom *Rim, otvoreni grad* dvije godine kasnije.

Vanjske veze
------------

***Ossessione*** na Wikimedijinoj ostavi

***Ossessione*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ossessione* na IMDb-u (`en`)
* *Ossessione* Arhivirano 2010-03-09 na Wayback Machine-u at *Entrada Franca* Arhivirano 2009-08-15 na Wayback Machine-u (`pt`)

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Luchino Visconti |
| --- |
| 
* *Ossessione*
* *Giorni di Gloria*
* *La Terra Trema*
* *Bellissima*
* *Appunti su un fatto di cronaca*
* *Mi, žene*
* *Senso*
* *Bijele noći*
* *Rocco i njegova braća*
* *Boccaccio '70*
* *Gepard*
* *Sandra*
* *Stranac*
* *Vještice*
* *Sumrak bogova*
* *Alla ricerca di Tadzio*
* *Smrt u Veneciji*
* *Ludwig*
* *Gruppo di famiglia in un interno*
* *Nevini*

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* LCCN: n78010044

 |
**Kan Paskal** (*Can Pasqual*), samoodrživi socijalni centar, je skvotirana farma na Koljseroli, planini pored Barselone, Španija. 

Mesto je naseljeno decembra 1996. od strane grupe ljudi koji veruju u samoodrživost, organsko uzgajanje (permakulturu), skvotiranje i nepokoravanje sistemu. Od tada su se mnoge grupe pridružile Kan Paskalu stvarajući mrežu kreativnog otpora: ženske grupe, drugi skvoteri, anarhisti, antimilitaristi i ostali. Stalno se održavaju radionice, sastanci i diskusije na teme ekonomske globalizacije, čistih energija i alternative automobilskom transportu. Prave makrobiotičke hlebove za sebe i za druge socijalne centre u Barseloni. 

Učestvovali su u drugom zapatističkom okupljanju protiv neoliberalizma i za čovečanstvo, jula 1997. godine, gde su držali diskusije o alternativnim ekonomijama.

Vanjske veze
------------

* Can Pasqual Arhivirano 2008-05-09 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Skvotovi |
| --- |
| 
ABC No Rio • 
AKC Akcija • 
ASCII • 
Anatopija • 
Blauwe Aanslag • 
Bussana Vecchia • 
Can Masdeu • 
Can Pasqual • 
Centro Popolare Autogestito • 
Cine Princesa • 
DžKC • 
Ernst-Kirchweger-Haus • 
ELF eksperiment • 
Ex-Steffi • 
Elektromadonna • 
EuroDusnie • 
Grande Hotel Beira • 
Hafenstrasse • 
Köpi • 
KTS (Freiburg) • 
KUDRUC • 
Karlo Rojc • 
Kristijanija • 
Kulturzentrum Reithalle • 
Kunsthaus Tacheles • 
Leonkavalo • 
Londonski socijalni centar • 
Metelkova mesto • 
Molino • 
NDSM • 
Navalkejigo • 
Prestes Maia • 
Rampart socijalni centar • 
Rebel House • 
Rote Fabrik • 
Rote Flora • 
Slaakhuys • 
St. Agnes Place • 
Ungdomshuset • 
Univerzalna ambasada • 
Užupis • 
Villa Amalia • 
Vila Kiseljak • 
Villaggio Globale
 |  |
**The Bastardz** zagrebački je funk sastav osnovan 1990. godine.

Godine 1995. objavljuju svoj prvi diskografski uradak mini LP pod nazivom *Your Love*, skladba "Tvoja Ljubav" ubrzo je osvojila prva mjesta na svim hrvatskim top ljestvicama. Sastav osim u Hrvatskoj također djeluje i u Nizozemskoj, gdje su dosta prisutni i aktivni. Dobitnici su nekoliko diskografskih nagrada Porin.

Povijest sastava
----------------

Sastav je osnovan 1990. godine, a originalnu postavu činili su Zoran Jager (električna gitara), Zvonimir Bučević (bas gitara), Goran Markić (bubnjevi), Alan Bjelinski (klavijature) i Miha Hawlina (tenor saksofon). U tom sastavu nastupaju po lokalnim zagrebačkim klubovima te nastupaju kao *"kućni sastav"* u televizijskoj emisiji Top-Cup. Uz svoje originalne skladbe, snimaju i poznate strane hitove u funk stilu. Sastav 1991. godine prestaje raditi, da bi se ponovo okupio u ljeto 1995. godine. Sastav su tada činili Helena Bastić (vokal) Zvonimir Bučević - Buč (bas gitara), Zoran Jager (gitara), Kruno Levačić (bubnjevi) i Gojko Tomljanović (klavijature). Iste godine sastav objavljuje mini LP pod nazivom *Your love* s vlastitim materijalom, od kojeg se najviše izdvaja pjesma "Tvoja ljubav". Pjesma je postala veliki radijski i TV hit te je ubrzo osvojila prva mjesta na hrvatskim top ljestvicama. Godine 1996. osvajaju diskografsku nagradu Porin u kategoriji debitant godine. Nakon toga, stjecajem raznih okolnosti sastav prestaje djelovati u toj postavi.

Nakon 1996. godine glavnu okosnicu sastava čine Lady Miss Helena (Helena Bastić) i gitarist i skladatelj Jex (Zoran Jaeger), dok uz njih u sastavu izmjenjuju ponajbolji hrvatski i strani glazbenici. Objavili su više studijskih albuma te osvojili tri diskografske nagrade Porin (debitanti godine, 1996. najbolja instrumentalna izvedba i najbolji album urbane klupske glazbe). Objavljivanjem svog prvog albuma hrvatskoj glazbenoj sceni predstavili su novi zvuk, što je rezultiralo poticanjem ideje o osnivanju specijalizirane diskografske kuće Aquarius Records. Također su imali veliki doprinos na pokretanju ideje festivala 'Lagano, lagano'.

Imaju česte nastupe na raznim jazz festivalima i koncertima u zemlji i inozemstvu. Do danas su realizirali desetak Top 10 uspješnica, isto toliko video brojeva, nekoliko studijskih albuma, jednu kompilaciju i jedan uživo album. Osim u sastavu The Bastardz, Lady Miss Helena nastupa kao solistica klasične i jazz glazbe, s obzirom da je diplomirala solo pjevanje na klasičnoj akademiji u Grazu, a Jex svira sa nekoliko uspješnih nizozemskih jazz/acid jazz sastava, s kojima je nastupao po čitavom svijetu. Također je nastupao i kao solist na koncertima sa Big Bandom Hrvatske radio televizije.

Diskografija
------------

* 1995. - *Your love* (Aquarius Records, EP)
* 1996. - *C’est Universal* (Croatia Records)
* 1998. - *The Groove Resistance (Croatia Records)*
* 2000. - *Muzika Ljubavi* (Croatia Records)
* 2003. - *Chronological* (Memphis)
* 2003. - *The Bastardz Go Jazzy Live (Memphis)*

Izvori
------

1. ↑  Scena.hgu.hr - Diskografija[*mrtav link*] - Osobne stranice Zorana Bučevića

* Službene stranice sastava uz dopusnicu
image of pills and pill bottle
**Regulacija terapeutskih dobara**, *lekova* i *terapeutskih uređaja*, varira u zavisnosti od nadležnosti. U nekim zemljama, kao što su Sjedinjene Američke Države, ona su regulisana na nacionalnom nivou jednom agencijom.. U drugim zemljama regulacija se vrši na državnom nivou, ili na državnom i nacionalnim nivoima putem više organizacija, kao što je to slučaj u Australiji

Uloga regulacije terapeutskih dobara je prvenstveno zaštita zdravlja i bezbednosti populacije. Aktivnosti regulatornih agencija su usredsređene na osiguravanje bezbednosti, kvaliteta, i efikasnosti terapeutskih dobara. U većini slučajeva terapeutska dobara moraju da budu registrovana pre nego što im se dozvoli izlazak na tržište. Obično postoji određeni stepen ograničenja dostupnosti pojedinim terapeutskim dobrima u zavisnosti od njihovog rizika za korisnike.

Vidi još
--------

* FDA

Spoljašnje veze
---------------

* Central Indijska organizacija za kontrolu standarda lekova Arhivirano 2008-04-10 na Wayback Machine-u
**Oscilacija neutrina**, kvantnomehanički fenomen u kojem se neutrino stvoren sa specifičnim leptonskim okusom, elektronskim, muonskim ili tauonskim, može zatim izmjeriti s različitim okusom. Vjerojatnost mjerenja pojedinog okusa neutrina periodički varira kako on propagira kroz prostor.

Nakon što ju je 1957. prvi predvidio Bruno Pontecorvo, oscilacija neutrina opservirana je u mnogostrukim eksperimentima u nekoliko različitih konteksta. Usto, pokazalo se da je ona rješenje dugotrajna problema solarnih neutrina.

Oscilacija neutrina je od velika teorijskog i eksperimentalna interesa jer opservacije ovog fenomena impliciraju da neutrino ima masu različitu od nule, što nije bilo uključeno u originalni standardni model fizike čestica. Otkriće dokaza oscilacije neutrina, a time i neutrinske mase, što su objavili Takaaki Kajita s Opservatorija Super-Kamiokande i Arthur McDonald s Opservatorija neutrina u Sudburyju, bio je povod da im se 2015. dodijeli Nobelova nagrada za fiziku.

Vidi još
--------

* majoron
* miješanje neutralnih kaona
* MSW efekt
* neutrinska astronomija
* oscilacija neutralnih čestica
**Aponogetonaceae** je familija monokotiledonih skrivenosemenica iz reda Alismatales. Jedna biljka iz ove familije, madagaskarski vodeni klas (*Aponogeton madagascariensis*), jeste omiljena vrsta među akvaristima širom sveta. Status familije priznat je u većini klasifikacionih sistema, ali taksonomska pozicija (pripadnost redu) varira od sistema do sistema. Smatra se da je najsrodnija sa familijama Hydrocharitaceae i Potamogetonaceae.

Familija Aponogetonaceae obuhvata samo jedan savremeni rod, *Aponogeton*, sa 50 vrsta rasprostranjenih u podsaharskoj Africi, jugoistočnoj Aziji i Australiji. Paleobotanička istraživanja ukazuju da je rasprostranjenje familije u ranijim geološkim periodama bilo drugačije – jedinstveni polen ove familije nalažen je u sedimentima na zapadnom Grenlandu i u Severnoj Americi.

Izvori
------

1. ↑  Angiosperm Phylogeny Group (2003). An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II. *Botanical Journal of the Linnean Society* 141: 399-436. Available online Arhivirano 2007-12-22 na Wayback Machine-u.
2. ↑  Takhtajan, A. 1997. Diversity and Classification of Flowering Plants. Columbia University Press, New York.
3. 1 2  Aponogetonaceae

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Aponogetonaceae** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Aponogetonaceae** |
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Cao*.*
**Cao Zhi** (192–232) bio je kineski pjesnik iz doba kraja dinastije Han i početka Tri kraljevstva, poznat i kao treći sin gospodara rata Cao Caoa. Njegov pjesnički stil, koji će steći veliku popularnost u doba dinastije Jin i Južnih i Sjevernih dinastija, poznat je kao *jian'an*.

Cao Zhi se rodio kao dijete Cao Cao i njegove druge supruge Gospe Bian. Svom starijem bratu Cao Piju je predstavljao najozbiljnijeg konkurenta za nasljedstvo. Na kraju je Cao Pi godine 220. poslije očeve smrti sebe proglasio carem, osnovavši državu Cao Wei, te je Cao Thija otjerao sa carskog dvora. Cao Zhi se bez uspjeha pokušao vratiti na dvor za vladavine Cao Pijevog sina Cao Ruija.

Izvori
------

* Chen Shou (2002). *San Guo Zhi*. Yue Lu Shu She. ISBN 7-80665-198-5.
* Luo Guanzhong (1986). *San Guo Yan Yi*. Yue Lu Shu She. ISBN 7-80520-013-0.
* Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor (2002). *Romance of the Three Kingdoms*. Tuttle Publishing. ISBN 0-8048-3467-9.

***Cao Zhi*** na Wikimedijinoj ostavi
**Velimir Chytil** (Koprivnica, 21. srpnja 1925. – Zagreb, 9. travnja 2009) je bio hrvatski lutkarski umjetnik, kazališni redatelj, kreator lutaka, koreograf i filmski glumac.

Biografija
----------

Rodio se u Koprivnici. U Zagrebu se zaposlio u kazalištu lutaka. U toj je ustanovi radio od prvih dana (1948) otkad je postala profesionalnom, sve do odlaska u mirovinu 1982. godine. Odigrao je veliki broj kazališnih uloga. Veliku je ulogu imao prigodom kreiranja lutaka za prve televizijske lutkarske emisije. Prva predstava koju je režirao je bila *Pospanko i zmaj Jurja Bukše* koju mu se postavilo 1951. godine. Godine 1952. je pod njegovom redateljskom palicom postavljena predstava *Loptice hopsice*, koja je postala najizvođenijom ikad lutkarskom kazališnom predstavom u povijesti ZKL-a: odigrana je više od tisuću puta. Tokom 1960-ih je usavršio svoje lutkarsko umijeće studirajući lutkarstvo na Umjetničkoj akademiji u Pragu. Nastupio je i na filmu i u televizijskim serijama. Tako se pojavio u Putovanju u Vučjak, Velom mistu, Winnetouu i drugima. Suprug je hrvatske književnice Višnje Stahuljak.

Nagrade i priznanja
-------------------

Za ulogu Kišobrana u predstavi Crveni kišobrani je dobio Prvomajsku nagradu UDUH-a, svojevremeno najveću glumačku nagradu u Hrvatskoj.

Filmografija
------------

* "Putovanje u Vučjak" kao Makso (1986.)

Izvori
------

1. ↑  Mojportal.hr Komemoracija
2. ↑  HAZU Višnja Stahuljak Chytil

Vanjske veze
------------

* Vjesnik[*mrtav link*] Umro Velimir Chytil, 15. travnja 2009.
* Internet Monitor Arhivirano 2009-05-15 na Wayback Machine-u Umro lutkarski umjetnik Velimir Chytil
* Filmografija na IMDb
* Slobodna Dalmacija Hrvatsko lutkarstvo od umijeća do umjetnosti: Međunarodne lutkarske veze
* Slobodna Dalmacija Hrvatsko lutkarstvo od umijeća do umjetnosti: Nove dimenzije velikog sklada

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 311642592
* GND: 1061644812

 |
**Tirgua** (španjolski: *Río Tirgua*) je rijeka na sjeverozapadu Venecuele, duga 238 km, pritoka rijeke Turbio.

Karakteristike
--------------

Tirgua se formira sutokom potoka Bejuma i Aguirre u istoimenom nacionalnom parku u Karipskim Andama, u saveznoj državi Cojedes. Od tamo teče prema jugoistoku do grada San Carlos, a od tamo uz velike meandre prema jugu preko ravničarskog Llanosa do ušća u Turbio.

U svom gornjem planinskom toku nosi ime **Aguirre**, a tek kad uđe u dolinu San Carlosa nosi ime Tirgua. Ponovno mijenja ime u **San Carlos**, nakon što primi pritoku Orupe.

Sliv rijeke Tirgua koji iznosi 1.486 km², proteže se preko saveznih država Cojedes (323), Yaracuy i Carabobo.

Najveće pritoke rijeke su; Brjuma, Aguirre, Onoto, Orupe, San Pedro, Cabuy i Mapuey.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7   „*Caracterizacion Historica de las sequias extremas del rio Tirgua*" (španjolski). Universidad Nacional Experimental de los Llanos. Pristupljeno 12. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Información geográfica de Río San Carlos* na portalu Tierra (`es`)
**Papučica** ili **paramecijum** (lat. *Paramecium*) jedan je od najpoznatijih rodova trepljara. Ćelijska membrana daje stalan oblik ćeliji papučice. Kreće se pomoću treplji. Disanje se vrši celom površinom tela. Ima dve kontraktilne vakuole (za izbacivanje vode) i dva jedra — veliko i malo.

Hrani se sitnim česticama (alge, bakterije i sl). Ima ćelijska usta od kojih vodi ćelijsko ždrelo, na kraju koga se obrazuje hranljiva vakuola. Ona vrši proces varenja hrane. Svareni deo hrane odlazi u citoplazmu paramecijuma, a nesvareni ostaci se izbacuju na određenom mestu na telu (ćelijski analni otvor). 

Papučica se razmnožava i polno i bespolno. Najčešće se razmnožava bespolno, poprečnom deobom, a može da se razmnožava i polno, tako što se dva paramecijuma približe jedan drugom, između njih se stvori citoplazmatični mostić i oni preko njega izmenjuju delove malih jedara.

Kada naiđu nepovoljni uslovi, papučica obrazuje cistu oko sebe. Dok je unutar ciste, ona se ne hrani i ne razmnožava. Kada prođu nepovoljni uslovi, ona se oslobađa ciste i nastavlja normalan život.

Spoljašnje veze
---------------

***Papučica*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sporazum o miru i načelima međusobnih odnosa između Ruske Federacije i Čečenske Republike Ičkerije**, poznat i kao **Moskovski sporazum**, bio je formalni mirovni sporazum potpisan u Moskvi 12. maja 1997. između Ruske Federacije s jedne, i Čečenske Republike Ičkerije, a kojim je formalno okončan Prvi čečenski rat, te kojim su obje strane potvrdile odredbe prethodne godine sklopljenog Hasavjurtskog sporazuma o uzdržavanju od primjene nasilja u međusobnim odnosima, odnosno navele kako će svoje odnose "regulirati prema načelima međunarodnog prava". Sporazum je u ime Rusije potpisao predsjednik Boris Jeljcin, a u ime Čečenije predsjednik Aslan Mashadov, izabran nekoliko mjeseci ranije na izborima čije se rezultate odranije Rusija obavezala priznati. Iako njime nije stavljen van snage Hasavjurtski sporazum, odnosno odredba o kojoj se o državnopravnom statusu Čečenije "treba odlučiti do 31. decembra 2001. godine", pa je po ruskom tumačenju Čečenija još uvijek bila dio Rusije, većina stranih a i veliki dio ruskih promatrača je Moskovski sporazum tumačio kao de facto priznanje čečenske nezavisnosti od strane Jeljcina i njegove vlade. Sporazum je utro put da isti dan ruski premijer Viktor Černomirdin sa Mashadovom sklopi sporazum o dugoročnoj ekonomskoj suradnji Rusije i Čečenije.

Sklapanju sporazuma su prethodili dugi pregovori između Jeljcinovih savjetnika za nacionalnu sigurnost Ivana Ribkina i Borisa Berezovskog na jednoj, te čečenskih izaslanika Movladija Udugova i Ahmeda Zakajeva, pri čemu je jedno od glavnih pitanja bio spor oko reparacija, odnosno odštete koju bi Rusija trebala platiti za razaranja u Čečeniji; Berezovski, tada jedan od najmoćnih ruskih oligarha i siva eminencija U Kremlju je tom prilikom javno obećao da će se Čečenija obnoviti putem privatnih donacija te je sam uplatio 1 mil. US$ (a što će kasnije biti izvor brojnih kontroverzi). 

Sporazum je pozdravljen u Rusiji, koja je bila umorna od rata, a još više dio Čečeniji, gdje je shvaćen kao prvi korak ka međunarodnom priznanju nezavisnosti. Dio Čečena ga, međutim, nije htio priznati, prije svega ratni zapovjednici koji su se tokom sukoba radikalizirali, a najviše među njima Salman Radujev koji je nastavio vršiti izvoditi otmice ruskih građana i terorističke akcije u susjednim dijelovima Rusije. Nesposobnost vlade Aslana Mashadova da takvim aktivnostima stane na kraj, ali i sve veće jačanje vahabističkih radikala, je dovelo do toga da se postepeno ruska javnost počne okretati protiv Sporazuma. To je svoj vrhunac imalo u ljeto 1999. godine kada je iz Čečenije pokrenuta invazija Dagestana poslužila kao povod ruskoj vladi da pokrene novu invaziju Čečenije. Tada je Sporazum prestao važiti, a nekoliko mjeseci kasnije je Čečenija okupirana te uspostavljena pro-ruska Čečenska Republika kao inetgralni dio Ruske Federacije. Usprkos toga, dio čečenskih funkcionara je inzistirao na njegovoj primjeni, odnosno tumačenju o među-državnom sukobu nastojeći ishoditi za zarobljene pripadnike čečenskih paravojnih formacija tretman u skladu sa Ženevskim konvencijama.
**Rimokatoličko groblje Hrast** nalazi se u naselju Hrast, nedaleko od Franjevačkog samostana i ostataka Crkva svete Marije u Jajcu, Bosna i Hercegovina. Na sjednici komisije za očuvanje nacionalnih spomenika održanoj 20. do 26. januara 2004. godine, groblje proglašeno je za nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović , Ljiljana Ševo (predsjedavajuća) i Tina Wik.

Historija
---------

Gradsko katoličko groblje u Jajcu vrlo staro. Datumi na pojedinim nadgrobnim spomenicima datiraju od 1719. godine, što ne znači da ovo groblje nije još starijeg datuma. Do 1961. godine u groblju se nalazilo nekoliko srednjovjekovnih nadgrobnika. U jednom izvještaju iz 1961. god, navodi se podatak da je »pri dnu groblja prisutno nekoliko srednjevjekovnih stećaka» stablo lipe koje predstavlja dendrološku vrijednost flore tih krajeva. Groblje pruža neke elemente za proučavanje socioprofesionalne i nacionalne strukture stranih državljana koji su se nastanjivali u Jajcu poslije austrougarske okupacije.

Opis
----

Zauzima površinu od 1 hektara i 28 ari. Groblje je smješteno na maloj uzvišici koja počinje na jugoistoku i postepeno se penje prema najvišoj koti koja se nalazi na sjeverozapadnoj strani kompleksa. Otprilike na polovini groblja nalazi se centralna staza postavljena u pravcu sjeverozapad – jugoistok, sa grobnom kapelicom na sredini, nastaloj u doba austrougarske uprave. Glavni ulaz u groblje se nalazi sa sjeverozapadne strane.

Na groblju ima dosta i pojedinačnih obiteljskih grobnica, naročito iz vremena austorugarske vladavine. Najstariji spomenici su u obliku stele, visoke oko 80 cm, koja je lučno završena. Ukrasi su izrađivani uglavnom u plitkom reljefu, nekad vješto, a nekad vrlo jednostavno urađeni. Prikaz križa je obavezan na svakoj steli, ali u raznim varijantama kao što su latinski križ, kalvarija-golgota. Na nekim stelama je donja polovina rezervirana za natpis. Natpis može biti kratak i urezan je na dnu stele, a ponekad zauzima donju polovinu spomenika. Materijal za izradu nadgrobnika je najčešće kamen i to krečnjak, sedra i posebna vrsta lokalnog pješčara.

U groblju se nalaze i tri spomenika austrougarskim vojnicima koji su služili vojni rok u Jajcu, a koji su poginuli u borbama u Srbiji za vrijeme I svjetskog rata. Ovakvi spomenici se sreću na svim gradskim grobljima po Bosni i Hercegovini i većinom su u obliku stele.

U vremenu iza II svjetskog rata, počinje podizanje mramornih i granitnih grobnica i traje do današnjih dana.

Literatura
----------

* Đoko Mazalić - Stari grad Jajce, Glasnik Zemaljskog muzeja u Sarajevu, n.s. sveska VII, Sarajevo, 1952, 59-100.
* Hamdija Kreševljaković - Stari bosanski gradovi, Naše starine I, Sarajevo, 1953, 7-47.
Osušeni pupoljak konoplje (lat. *Cannabis*)
O **uživalačkoj** ili **rekreativnoj upotrebi konoplje** se govori onda kada se ova biljka upotrebljava zbog njenih opojnih dejstava a ne, na primer, radi industrijske prerade ili lečenja.

Biljka konoplje, kada se koristi zbog opojnog dejstva, obično se naziva: **kanabis** (latinski), **marihuana** (meksički), **gandža** (indijski), **trava** (žargonski), itd.

Upotreba
--------

Džoint pred motanje.
Vešto smotan džoint.
Najpopularniji način unošenja konoplje je inhaliranje dima. Najčešće je to biljka pomešana sa duvanom i zamotana u cigaret-papir. Ređa je upotreba lule, a najređi način konzumiranja je u formi kolača.

Konoplja se najčešće uživa putem pušenja, i to cvetovi ženske biljke. Obzirom da se gotovo nigde u svetu, osim u Holandiji, cigarete od konoplje ne prodaju legalno, one se najčešće ručno motaju u cigaret papir (u žargonu poznat kao rizla) koji se može kupiti na svakoj trafici. Da bi se ručno smotale, potrebano je napraviti i filter, u žargonu poznat kao flop. Ručno smotana cigareta od konoplje se najčešće naziva džoint (džokavac), buksna ili sprava. Konoplja se takođe može pušiti i na lulu, pajp, bong ili nargilu.

Dejstvo
-------

*Glavni članak: Delovanje konoplje*
Efekti konoplje nastupaju nakon nekoliko minuta, a traju u zavisnosti od kvaliteta, nekoliko sati. Efekti podrazumevaju osećaj dobrog raspoloženja, smirenosti, pojačane osetljivosti na različite nadražaje, itd. Konoplja se primenjuje i u terapiji mnogih bolesti.

Posljedice
----------

Nakon duže i učestale rekreativne upotrebe konoplje može se javiti psihička zavisnost.

Izvori
------

1. ↑  Nikša Dubreta: Konoplja – sociološki aspekti uzgoja i upotrebe
2. ↑  Siniša Marček, Upotreba konoplje nekada i sada
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2007-09-27. Pristupljeno 2008-04-16.
4. ↑  „Naučna istraživanja o lekovitim svojstvima konoplje". Arhivirano iz originala na datum 2013-09-24. Pristupljeno 2013-04-05.
5. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2007-09-27. Pristupljeno 2008-04-16.

Vidi još
--------

* THC
* Droga
* Lake i teške droge
* Spisak poznatih uživalaca konoplje

Spoljašnje veze
---------------

* Vutra.org, sajt posvećen uživanju konoplje

| * p
* r
* u
Konoplja |
| --- |
| Osnovno | Istorija | Etimologija | Uzgajanje | Prerada | Delovanje | Zakon | Konoplja |
| Upotreba | Industrijska | Medicinska | Uživalačka | Duhovna |
| Proizvodi | Kudelja | Tkanina | Hartija | Gorivo | Konopljino ulje | Hašiš |
| Po državama | Bosni i Hercegovini | Hrvatskoj | Srbiji |
Položaj Tamyen-teritorija na karti
**Tamyen** (Thamien; prema misiji zovu se i Santa Clara Costanoan), jedna od Costanoanskih skupina iz Kalifornije, čije se područje nalazilo u dolini Santa Clara Valley, okrug Santa Clara. Hodge ih locira između rijeka Guadalupe i Coyote i planinama na zapadu, i od rudnika žive, New Almaden na jugu pa na sjever do Alvisa, uključujući i mjesto gdje se nalazi današnji grad San José.Njihova sela nalazila su se na Coyote i Calaveras Creeku. 

Prva misija izgrađena je 1777, na mjestu sela So-co-is-u-ka, a utemeljili su je franjevci Tomás de la Peña i Joseph Antonio Marguia .

Ovaj kraj nalazi se južno od zaljeva San Francisco. Njihovi susjedi na istoku i sjeveroistoku su Chocheño, na sjeverozapadu Ramaytush, sa kojima su jezično najsrodniji (jezik sjeverni ohlone), i Mutsun na jugu. Potomaka možda imaju u suvremenom plemenu Muwekma Ohlone.

Njihove lokalne skupine bile su Gergecensens i Socoisukas.

Izvori
------

1. ↑  Old Sites of Mission Santa Clara de Assis
2. ↑  Hodge
*Rod tanagera* Tangara *se često pogrešno piše kao "Tanagra".*
*Za mitski otok* Tanagra *u univerzumu Star Treka, v. Darmok.*

**Tanagra** (grčki: ) je naselje u Grčkoj koje se nalazi u Beotiji, nedaleko od Tebe, a koje je bilo poznato po brojnim figuricama od terakote - tzv. figuricama iz Tanagre. Pauzanija navodi kako se na njegovom mjestu nalazila Graea, mjesto po kome su ime dobili *Graikoi*, beoćansko pleme po kome je nastala grčka riječ *Graecus* za Grke. Isti grad je naveo i Homeru svom Katalogu brodova u *Ilijadi*.

U drevna vremena se Tanagra zvala Poimandria, po osnivaču Poimandrosu koji je sudjelovao u trojanskom ratu.
Također je poznata i kao poprište dvije bitke - 457. i 426. pne..

Danas se do njega može doći vestom GR-1 sa sjevera i provincijskom cestom iz Tebe sa zapada. Nalazi se jugoistočno od Tebe i Arme, jugozapadno od Schimatarija i sjeverozapadno od Agios Thomasa.
Sam grad se nalazi između ceste i baze grčkog ratnog zrakoplovstva - jedne od najvećih vojnih baza u Grčkoj.

Stanovništvo kroz historiju
---------------------------

| Godina | Stanovništvo općine | Promjena | Stanovništvo otoka |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | 1.097 | - | - |
| 1991 | 847 | -250/-22,79% | - |
| 2003 | - | - | - |

Ostalo
------

Tanagra ima nekoliko osnovnih škola, gimnaziju, nekoliko crkvi, poštanski ured i nekoliko trgova (*platies*).
**Kraljevstvo Tao-Klardžeti** (gruzijski: ; *T'ao-K'larjetis samepho*) je izraz koji se kao konvencija od strane modernih historičara koristi za opisivanje historijskih jugozapadnih gruzijskih kraljevstava i kneževina koje se danas nalaze na području sjeveroistočne Turske i njenih provincija Erzurum, Artvin, Ardahan i Kars. Na početku su se koristili samo izrazi za dvije najvažnije provincije Tao i Klardžeti koje su pokrivale gruzijske zemlje od "Gruzijske klisure" (tur. Gürcü Boğazı) na jugu do Malog Kavkaza na sjeveru.

Oblast se kroz historiju sastojala od sljedećih pokrajina: zapadno od Arsiani planina (tur. Yalnızçam Dağları) su bile Tao/Tayk, Klardžeti i Šavšeti, a na istoku Samtskhe, Erusheti, Javakheti, Artaanii Kola. Njihovu geografiju i reljef su određivale planine i porječja Čorohija (tur. Çoruh) i Mtkvarijka (tur. Kura). 

Položaj Tao-Klardžetija na granici dviju velikih carstava Zapada i Istoka, kao i to da je kroz nju prolazio jedan od ogranaka Puta svile značio je da je bila predmetom raznih političkih uticaja. Od 9. do 11. vijeka su tom oblašću vladali tzv. Iberijski Bagratidi, i imala je važnu ulogu u ujedinjenju gruzijskih kneževina u jedinstvenu feudalnu državu 1008.

Eksterni linkovi
----------------

***Tao-Klardžeti*** na Wikimedijinoj ostavi

* Virtual Museum of Tao-Klarjeti Arhivirano 2008-02-09 na Wayback Machine-u
* Historic monuments around Yusufeli Arhivirano 2006-05-13 na Wayback Machine-u
* Photos from Artvin İl Arhivirano 2006-05-19 na Wayback Machine-u
* Black Sea region, Turkey Arhivirano 2008-02-09 na Wayback Machine-u
* Vladari Tao Klardžetija Arhivirano 2021-03-08 na Wayback Machine-u (gruzijski)
* Monasteries and churches in Tao-Klarjeti[*mrtav link*]
**Rusko-bizantski rat 1043. godine** se vodio između Bizantskog Carstva na jednoj, te Kijevske Rusije na drugoj strani. Predstavljao je posljednji od bizantsko-ruskih ratova i u suštini se sastojao od pohoda novgorodskog princa Vladimira Jaroslaviča, sina kijevskog velikog kneza Jaroslava Mudrog na Carigrad. Pohod je doživio neuspjeh uslijed uništenja ruske flote, koga bizantski historičar i očevidac Mihailo Psel pripisuje primjeni grčke vatre od strane branitelja, a ruski izvori oluji. Ruski komandant Višata je sa 6000 ljudi ostao izoliran te je prisiljen na predaju; iz zarobljeništva je izašao temeljem mirovnog sporazuma tri godine kasnije; kijevski admiral Ivan Tvorimirič je, pak, uspio poraziti bizantsku flotu koja je pokušala uhvatiti kneza Vladimira. Dio historičara vjeruje da su se neprijateljstva nastavila sljedeće dvije godine na Krimu, kada su Rusi uspjeli zauzeti Herson. Neprijateljstva su konačno obustavljena sporazumom temeljem koga je Kijevska Rusija Bizantu pristala vratiti Herson, a zauzvrat je princ Vsevolod dobio ruku bizantske princeze (a iz kog braka će se roditi znameniti vladar Vladimir II Monomah).

Literatura
----------

* George Vernadsky. *The Byzantine-Russian war of 1043.* "Sudostforschungen" Bd. XII. Munchen.1953, S. 47-67.
* Andrzej Poppe. *La derniere expedition Russe contre Constantinople.* "Byzantinoslavica" XXXII/I, 1971, s. 1-29.
* Брюсова В.Г. Русско-византийские отношения середины XI века. // Вопросы истории, 1973, №3, pages 51–62.
*Berliner Bär* (berlinski medvjed)
United Buddy Bears - Pariz 2012
**United Buddy Bears** pod geslom *«Moramo bolje upoznati jedni druge, da bismo se bolje razumijeli, više vjerovali jedni dugima i živjeli u miru»*, na svojoj svjetskoj turneji promoviraju život u miru i suglasju. Oko 140 buddy medvjedaa (svaki visok 2m) predstavlja 140 zemalja priznatih od strane Ujedinjenih Naroda. Od prve izložbe u Berlinu 2002. godine, više od 40 milijuna posjetitelja iz cijelog svijeta je bilo u prilici diviti se United Buddy Bears.

Poruka
------

Buddy medvjedi stoje zajedno, s «rukom u ruci», u krugu mira, promovirajući toleranciju i razumijevanje između različitih naroda, kultura i religija.

Umjetnost i kultura
-------------------

Svakog Buddy medvjeda je dizajnirao umjetnik u ime svoje domovine. Različiti stilovi međunarodnih umjetnika sjedinjuju se u jedno djelo, šireći polet za životom. Raznolik dizajn Buddy medvjeda - uvijek tipičan za pojedinu zemlju omogućuje posjetiteljima da dožive putovanje oko svijeta.

* Berlin 2006Berlin 2006
* Beč 2006Beč 2006
* Kairo 2007Kairo 2007
* Jeruzalem 2007Jeruzalem 2007
* Buenos Aires 2009Buenos Aires 2009
* Astana 2010Astana 2010
* Paris 2012Paris 2012
* Kuala Lumpur 2012Kuala Lumpur 2012
* Sankt Petersburg 2012Sankt Petersburg 2012
* Rio de Janeiro Copacabana 2014Rio de Janeiro  
 Copacabana 2014
* Riga 2018Riga 2018
* Antigua Guatemala 2019Antigua Guatemala 2019
* Berlin Tierpark 2020 - 2022Berlin Tierpark 2020 - 2022

Pomoć za djecu
--------------

Aktivnosti Buddy medvjeda i organizacije za pomoć djeci su nedjeljiva jedinica. Do kraja 2021. godine više od 2,500,000 eura prikupljeno je kroz donacije i aukcije za pomoć UNICEF-ovim i lokalnim organizacijama za pomoć djeci.

Književnost
-----------

* Eva i Klaus Herlitz: *Buddy Bär Berlin Show*, Neptun Verlag AG, CH-8280 Kreuzlingen, 2001, ISBN 3-85820-152-9
* Eva i Klaus Herlitz: *United Buddy Bears - World Tour*, Neptun Verlag AG, CH-8280 Kreuzlingen, 2006, ISBN 3-85820-189-8
* Eva i Klaus Herlitz: *United Buddy Bears - The Art of Tolerance*, 2010, ISBN 978-3-00-029417-4
* Eva i Klaus Herlitz: *The Art of Tolerance on World Tour*, 2017, ISBN 978-3-00-057649-2.

Vanjske veze
------------

***United Buddy Bears*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena internet prezentacija United Buddy Bears
**United Parcel Service Inc.** (NYSE: UPS), za koga se često koristi jednostavna skraćenica **UPS**, je najveća svjetska kompanija za dostavu pošiljki, loja u više od 200 država i teritorija svakodnevnio dostavlja 14 miliona paketa. Nedavno je svoju djelatnost proširla na logistiku i druge oblasti vezane uz transport. Sjedište joj je u gradu Sandy Springs u SAD.

UPS je dobro poznata po svojim smeđim kamionima, interno poznatim kao dostavna vozila (zato je i nastao nadimak za kompaniju "Velika smeđa mašina," a isto tako se, zbog reklama vezanih za NASCAR, koristi i "Kola #88"). Smeđa boja koju UPS koristi na svojim vozilima i uniformama je poznata kao *UPS smeđa,* a odabrana je jer se prije toga koristila na vagonima za spavanje kompanije Pullman te smatrala profesionalnom i elegantnom. Smeđa boja također krije prljavštinu i ne privlači pažnju. UPS-ovi poslovni klijenti nisu htjeli privlačitri pažnju na činjenicu da UPS dostavlja njihov namještaj i drugu skupocjenu robu, a ne njihov vlastiti transport. UPS je smeđu boju registrirao kao zaštitni znak, čime se ostale dostavljačke kompanije sprečavaju da je koriste kao vlastiti brend. UPS također vodi vlastitu aviokompaniju Šablon:Airline codes  sa sjedištem u Louisvilleu.

U aprilu 2003. godine UPS je otkrio novi logo, zamijenivši sada već legendarni paket i štit originalno dizajniran godine 1961. od strane Paula Randa. Novi logo sadrži velika slova "U" i 'S" s ironično malenim "p" u sredini. Također je skratio svoj naziv s "United Parcel Service" na jednostabno "UPS."

Najveći konkurenti su mu Poštanska služba SAD (USPS), FedEx i DHL. Kroz historiju je UPS imao konkurenciju samo od strane USPS na jeftinom tržištu kopnene dostave. Međutim, godine 2000. je FedEx prodro na to tržište s akvizicijom RPS-a (originalno Roadway Package System) i davši mu brend FedEx Ground. Uz to je godine 2003. DHL uzeo i Airborne Express. Ove akvizcije su znatno pojačale prisutsvo DHL-au SAD, što je povećalo konkurenciju i u oblasti kopnene dostave.

UPS je ušao u poslove prijevoza teškog tereta s kupovinom Menlo Worldwide Forwardinga, bivše podružnice Menlo Worldwidea, kojoj je dat novi brend UPS Supply Chain Solutions. Kupovina je najavljena 20.12. 2004; cijena je iznosila 150 miliona US$ i preuzimanje 110 miliona US$ dugoročnog duga. Menlo Worldwide je bio nasljednik Emery Worldwidea. Emery je ostao bez dozvole za letove nakon što se 13.8. 2001. DC-8-71F srušio u Sjevernoj Kaliforniji.

5.8. 2005. UPS je objavio dovršetak akvizicije Overnite Transportationa za 1,25 milijarde US$. To su FTC i Overniteovi akcionari odobrili 4.8. 2005. Dana 28.4. 2006, Overnite je službeno postao UPS Freight.

UPS također posjeduje Mail Boxes Etc. koji bpdo lance trgovina UPS Store and Mail Boxes Etc.

Izvori
------

1. ↑  Airline Codes

***United Parcel Service*** na Wikimedijinoj ostavi
**Umaru Musa Yar'Adua** (Katsina, 9. srpnja 1951. — Abuja, 5. svibnja 2010.), 13. predsjednik Nigerije, drugi otkad je uspostavljena Četvrta Nigerijska Republika.

Rodio se u aristokratskoj muslimanskoj obitelji, a potječe iz naroda Fulani. Katsina je njegovo rodno mjesto. Obrazovao se na više prestižnih institucija, a prije ulaska u politički život, obavljao je dužnosti prosvjetitelja, poučavajući na raznim sveučilištima diljem Nigerije.

Bio je relativno nepoznat na nacionalnoj razini, a njegovi protivnici tvrde da je pobjedio na namještenim izborima, te da se ponaša kao marioneta sada već bivšeg predsjednika Obasanja, jer mu je pokojni brat Shehu Musa Yar'Adua bio potpredsjednik države kad je Obasanjo došao na vlast i bio 5. predsjednik Nigerije.

Bio je tajnik Stranke narodnog iskupljenja, a otac mu je bio potpredsjednik Nacionalne stranke Nigerije.

Umaru se razlikuje od ostalih dosadašnjih predsjednika Nigerije jer je javno objavio svoju imovinu, a postao je i peti guverner
sa sjevera Nigerije koji je uveo šerijatsko pravo. Guverner jedne od mnogo nigerijskih država bio je cijelo vrijeme dok je Olusegun Obasanjo bio predsjednik. Dan prije ustoličenja na položaj predsjednika, prestao je biti guverner te države.

Brat mu je bio general-bojnik koji je umro u zatvoru u kojem je završio jer Sani Abacha nije htio vratiti Nigeriju pod civilnu upravu.

Umaru Musa Yar'Adua je došao na vlast, a posebnost je ta što je Obasanjo njemu predao vlast , a ta primopredaja bila je prva između dva civilna predsjednika nakon dugo vremena.

Nigerija je neovisna od 1960. dakle 47 godina. Od tih 47 godina 28 godina je vladala vojska (Vojna hunta od 1966. -1979. te nekoliko režima od 1983. - 1998.).

Javno je objavio da posjeduje 5 i pol milijuna dolara u imovini, od toga 100,000 dolara ima njegova žena Turai Umaru Yar'Adua s kojom je u braku od 1975. godine, te s njom ima sedmero djece. Kćer mu je udana za guvernera države Kebbi.

Njegov kabinet je imao 39 ministara, dva iz Svenigerijske narodne stranke.

Umro je nakon duge bolesti 5. maja 2010. godine. Prije toga je njegovu dužnost preuzeo potpredsjednik Goodluck Jonathan.

***Umaru Yar'Adua*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Predsjednici Nigerije (Popis) |
| --- |
| Prva republika |  Azikiwe   |  |
| Vojni režim |  Aguiyi-Ironsi •  Gowon •  Mohammed •  Obasanjo   |
| Druga republika |  Shagari   |
| Vojni režim |  Buhari •  Babangida •   Shonekan (prijelazni)\* •  Abacha •  Abubakar   |
| Četvrta republika |  Obasanjo •  Yar'Adua • Jonathan •  Buhari (izabran)
  |
| \* civil; vodio tranziciju prema kratkotrajnoj Trećoj republici |
**Umar ibn Abdalah ibn Marvan** (*‘Umar ibn ‘Abdallah ibn Marwan*; također navođen i kao ‘Amr ili ‘Omar), poznat po nadimku **al-Akta’**, "jednorauki", navođen kao **Amer** ili **Ambros** (grčki: ) u bizantskim izvorima, bio je arapski emir Malatije (Melitene) od 830-ih do svoje smrti 863. godine. Poznat je kao jedan od najistaknutijih vojskovođa bizantsko-arapskih ratova.

Prvi put se spominje 830-ih, kada je sudjelovao u velikoj arapskoj pobjedi nad bizantskim carem Teofilom kod Dazimona 838. Deceniju kasnije je pružio utočište preživjelim pavlićanima pod Karbeasom te im omogućio da osnuju vlastitu državu u gradu Tefrike na gornjem toku Eufrata. Godine 844. je u bitci kod Mauropotamosa porazio bizantskog regenta Teoktistosa; nakon nje je prodro sve do obala Bospora, a što su iskoristile neke od istaknutih bizantskih porodica da prebjegnu na arapsku stranu.

Sa pohodima na bizantsku teritoriju je nastavio i 850-ih, ali 856. godine nije mogao zaustaviti bizantski pohod pod Petronasom koji je dobro sve do Amide. Godine 860. je zajedno sa Karbeasom izvršio pohod na Sinope na crnomorskoj obali, kada je zarobljeno 12.000 ljudi. Tri godine kasnije je organizirao veliki pohod na Bizant; prilikom povratka je u bitci kod Lalakaona njegova vojska uništena, a on poginuo. Taj je događaj označio prekretnicu bizantsko-arapskih ratova, odnosno početak bizantske ofenzive na arapska područja u Maloj Aziji koja će se nastaviti sljedeća dva vijeka.

Izvori
------

1. ↑  Kazhdan (1991), p. 2139
2. ↑  Winkelmann et al. (1998), p. 76

Literatura
----------

* Kazhdan, Alexander, ur. (1991), *Oxford Dictionary of Byzantium*, Oxford University Press, ISBN 978-0-19-504652-6
* Treadgold, Warren T. (1997), *A History of the Byzantine State and Society*, Stanford, CA: Stanford University Press, ISBN 0804726302
* Whittow, Mark (1996), *The Making of Byzantium, 600–1025*, University of California Press, ISBN 0-520-20496-4
* Winkelmann, Friedhelm; Lilie, Ralph-Johannes i dr.. (2001), „‘Umar ibn ‘Abdallāh ibn Marwān al-Aqta’ (#8552)" (German), *Prosopographie der mittelbyzantinischen Zeit: I. Abteilung (641–867), 5. Band: Theophylaktos (#8346) – az-Zubair (#8675), Anonymi (#10001–12149)*, Walter de Gruyter, pp. 76–77, ISBN 978-3-11-016675-0
Tudhaliya IV (reljef u Hattusi)
**Tudhaliya IV** bio je vladar Hetitskog Carstva (Novo kraljevstvo) i mlađi sin Hattusilija III. Vladao je cca. 1237. pne.–1209. pne..

Tudhaliya je najvjerojatnije rođen na očevom dvoru u Hattusi, nakon brata i prijestonasljednika Nerikkailija, ali najvjerojatnije kada mu je otac još uvijek bio guverner pod vlašću svog brata Muwatallija II. Bio je dobar prijatelj Kurunte, a Hattusili je zapovijedio da obojica ostanu dobri prijatelji. Kada Hattusili kao kralj sastavio ugovor s "Ulmi-Tessupom" te tako potvrdio Kuruntino gospodstvo nad Tarhuntassom, Hattusili je Tudhaliyu imenovao za prijestonasljednika. Tudhaliya je kao kralj sastavio brončanu ploču potvrđujući veze između njega i Kurunte. Za vrijeme njegove vladavine je izbila velika suša, pa je Tudhaliya dao sagraditi čak 13 brana, od kojih jedna dan-danas stoji u Alacahöyüku.
Nešto kasnije je doživio ozbiljan vojni poraz od asirskog kralja Tukulti Ninurte u bitci kod Nihriye.

Vanjski linkovi
---------------

* Reign of Tudhaliya IV


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Hattusili III** | **Hetitski kralj** | Slijedi:**Arnuwanda III** |

***Tuthalija IV*** na Wikimedijinoj ostavi