recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kraljevstvo Velika Britanija**, takođe poznato kao **Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije**, bivša je država u zapadnoj Evropi, koja je postojala od 1707. do 1801. godine. Nastala je spajanjem Kraljevine Škotske i Kraljevine Engleske po Aktu o Uniji iz 1707, kako bi bila stvorena jedna država koja bi obuhvatala celo ostrvo Velika Britanija. Novi jedinstveni parlament i vlada, sa sedištem u Vestminsteru u Londonu, su upravljali novim kraljevstvom. Dva odvojena kraljevstva Škotska i Engleska su imale zajedničkog vladara još od Jamesa VI, koji je postao kralj Engleske 1603. godine kao James I, nakon smrti kraljice Elizabete I.

Kraljevstvo Velike Britanije je nasledilo Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Irske 1801. kada je Kraljevina Irska postala deo Ujedinjenog Kraljevstva po Aktu o uniji iz 1800. nakon gušenja irskog ustanka 1798.

Vladari
-------

* Anne od Velike Britanije (1707-1714), prethodno kraljica Engleske, kraljica Škotske i kraljica Irske od 1702.
* George I (1714-1727)
* George II (1727-1760)
* George III (1760-1801), nastavio kao kralj Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Irske do 1820.

***Kraljevstvo Velika Britanija*** na Wikimedijinoj ostavi
**Dewarova posuda** ili **vakuumska boca**.
Poprečni presjek kroz Dewarovu posudu. Crveno područje je vakuum.
**Dewarova posuda** ili **vakuumska boca** služi za pohranjivanje tekućina toplijih ili hladnijih od temperature okoliša. Sastoji se od dviju boca smještenih jedna u drugoj, s vakuumom između njih. Vakuum sprječava prijenos topline, a zbog bolje učinkovitosti unutrašnja boca još je i posrebrena, kako bi se smanjio prijenos topline toplinskim zračenjem. U Dewarovoj posudi može su čuvati i tekući zrak. Obična **termos-boca** je prilagođena Dewarova posuda. Ime je dobila po svom izumitelju škotskom kemičaru i fizičaru Jamesu Dewaru. Dewar je svoju posudu izumio 1892. kako bi mu pomogla u istraživanju tekućih plinova.

No sama načela korištenja zrakopraznog prostora kao izolatora potječu još iz godine 1643. kada se talijanski fizičar Evangelista Torricelli proslavio pronalaskom živinog barometra, prethodnika svih toplomjera. Upravo se tada pojavio i problem održavanja jednom postignutog vakuuma, kao i upotrebe prikladnih materijala za izradu stijenki naprava koje su koristile vakuum. Nakon bezbrojnih uzaludnih pokušaja, pravo je rješenje pronađeno nakon gotovo 250 godina. Naime, James Dewar je 1892. uspješno konstruirao posudu s dvostrukim staklenim stijenkama između kojih se nalazio zrakoprazan prostor. Da bi spriječio daljnji prijenos topline zračenjem, Dewar je odlučio unutrašnju stijenku prevući srebrom. Tako načinjenu termos-bocu znanstvenici su koristili za održavanje cjepiva i seruma na postojanoj temperature, ali i za prenošenje rijetkih tropskih riba.

Dewarove laboratorijske posude proizvodile su se u Berlinu, kod profesionalnog puhača stakla Reinholda Burgera. On je odmah shvatio komercijalnu vrijednost tog izuma, pa je odmah odlučio načiniti manju, kućnu verziju dotada ogromnih Dewarovih posuda. Osim toga, Burger je svoje termosice zaštitio i vanjskim metalnim omotačem, koji je štitio krhke staklene stijenke od pucanja. Burger je svoj izum zaštitio patentom 1903. i nazvao bocu imenom *thermos*, prema grčkoj riječi za toplinu. Nekoliko godina kasnije, termos-boca očarala je američkog poslovnog čovjeka Williama Walkera. On je ubrzo ponudio termos-bocu američkom tržištu i za samo tri mjeseca doživio nevjerojatan uspjeh, jer je njemački proizvod jednako oduševio domaćice, izletnike i lovce diljem SAD. Neki smatraju da je uspjehu termos-boce pridonijela i činjenica da se njome u Bijeloj kući koristio američki predsjednik William Howard Taft. Edmund Hillary nosio je termos-bocu na Mount Everest, a braća Wright letjela su s njom čak i u cepelinu.

Izvori
------

1. ↑    "Kako je nastala termosica? ", www.coolinarika.com, 2011.

* Burger, R. US patent 872795, "Double walled vessel with a space for a vacuum between the walls", December 3, 1907.
***Dječak iz vode*** je prvi roman crnogorske književnice Ksenije Popović. Njegovim objavljivanjem ona je postala prva žena romanopisac u Crnoj Gori.[*nedostaje referenca*]

Ovaj je roman deset mjeseci proveo na prvom mjestu liste bestselera, osvajajući titulu najčitanijeg romana u 2004 .godini. U Srbiji je dobitnik nagrade "Isidorinim stazama" za najbolji roman u Srbiji i Crnoj Gori koji je napisala žena u 2004.godini.

Godine 2008. po motivima iz ovog romana snimljen je film *Gledaj me*, čiji je autor crnogorska redateljka Marija Perović.

Godine 2013. Popović je objavila da piše novu verziju ovog romana, nezadovoljna njegovim stilskim nedostacima zbog činjenice da je napisan kad joj je bilo tek samo osamnaest godina.

*Dječak iz vode* je psihološki triler koji se bavi ubistvima, privatnim istragama, padovima od sreće do očaja i unazad, u kojem se oni sa najvišim statusom u društvu pokazuju kao okrutni roditelji i nasilnici.

Naslov je inspirisan pjesmom Oči boje meda beogradske rock grupe EKV.
**Donji paleolit** (ili **Donji paleolitik**) je najraniji period paleolita ili Starijeg kamenog doba. Pokriva vrijeme od oko prije 2,5 miliona godina kada arheologija bilježio upotrebu kamenog oruđa od strane hominida, do oko prije 120.000 godina kada su važne evolucijske i tehnološke promjene označile početak srednjeg paleolita.

Rane vrste
----------

Najstariji hominidi, poznati kao australopitecini (koje inkarnira poznata Lucy u Etiopiji) nisu bili napredni korisnici kamenog oruđa i vjerojatno su bili česti plijen većih životinja. Arheološki nalazi negdje prije 3 miliona godina datiraju rve fosile koji bi se mogli nazvati *Homo*. Za njih se pretpostavlja da su evoluirali od australopitecina ili neke druge filogenetske grane primata.

Ostaci *Homo habilisa*, poput onih iz kanjona Olduvai, imaju mnogo prepoznatljivije ljudske karakteristike. Upotreba kamenog oruđa se razvila kod ovih ljudi prije oko 2,5 miliona godina, a nakon toga ih je zamijenio *Homo erectus* prije oko 1,5 miliona godina. *Homo habilis* used Olduwansko oruđe te je naučio koristiti vatru kako bi se kao lovac-sakupljač održavao na životu.

Evropa
------

Olduwanska oruđa su se pomakla u Evropu iz Afrike, gdje su se bila razvila. Na sjeveru je Olduwanska tradicija (u Evropi poznata kao Abbevillijanska) razdvojila u dvije paralelne tradicije: Clactonijansku, odnosno tradiciju čehotina, i Acheuleansku, tradiciju ručnih sjekira. Levallois tehnika kalanja kremena se razvila u to doba.

Vrsta koja je emigrirala iz Afrike u Evropu je bez svake sumnje bio Homo erectus. Ovaj tip čovjeka se čvršće može vezati uz tradiciju čehotina, koja se proširila južnom Evropom preko Balkana, a kasnije postala čestom i u jugoistočnoj Auiji. Mnogi Mousterianski nalazi u srednjem paleolitu su bili kalani korištenjem Levallois tehnike, što sugerira da su neandertalci evoluirali od Homo erectusa.

U Evropi se također pojavio tip čovjeka koji prdstavlja prijelazni oblik između Homo erectusa i Homo sapiensa, kojeg tipiziraju fosili poput Swanscombskog, Steinheimskog, tautavelskog i Vertesszollos čovjeka (*Homo palaeohungaricusa*). Iako nije mudro na temelju trenutno dostupno podataka pretpostavljati povezanost bilo kog od tih vrsta ljudi s bilo kakvim tipom oruđa, ti prijelazni oblici izgledaju odgovorni za rasprostranjenost tradicije ručnih sjekira. Takva povezanost ne bi trebala ukazati da su morali evoluirati u Evropi.

Čehotine i sjekiru su zajedno postojale u Evropi, negdje na jednom istom nalazištu. Tradicija sjekira se, međutim, proširila u drukčijem opsegu na istok. Pojavljuje se u Arabiji i Indiji, ali, što je daleko važnije, ne pojavljuje se u jugoistočnoj Aziji.

Na nalazištu Monte Poggiolo, blizu Forlìja, pronađene su tisuće rukom obrađenih komada kamena, koji datiraju od prije 800.000 godina.
**Donji Šarampov** je gradsko naselje Grada Ivanić-Grada. Nalazi se u Zagrebačkoj županiji.

Zemljopis
---------

Donji Šarampov se nalazi u jugoistočnom dijelu Ivanić-Grada, na području sjeverozapadne Moslavine na nizinskom terenu koji sa zapada omeđuje rijeka Lonja, a sa sjevera željeznička pruga Zagreb - Vinkovci, te s juga autocesta Zagreb - Lipovac. Naselje se razvilo dvjestotinjak metara od strogog centra Ivanić-Grada ulicom Stjepana Majdeka dužine tri kilometra te je razgranato s nekoliko sporednih cesta i ulica. Samo naselje se sastoji od nekoliko samozvanih dijelova kao što su: Kosnica, Cepetari, Jajčani…

Stanovništvo
------------

Prema popisu iz 2001. godine ima 656 stanovnika.

Povijest
--------

Građenjem nove utvrde u sklopu sustava Vojne krajine na mjestu današnjega Ivanić-Grada polovicom 16. stoljeća uz kanal sa jugoistočne strane ivanićke tvrđe nastalo je naselje **Donji Šarampov** koje je bilo prvi štit pred Turcima. 
Naselje je dobilo ime od mađarske riječi „sorompo" što na hrvatskom jeziku znači jarak. **Donji Šarampov** pripada pod krajišku vojnu organizaciju, a crkveno župi Svetog Petra u Ivaniću gdje pripada i dan danas. Prvo stanovništvo su činili Hrvati predavci koji su izbjegli iz područja što su ga osvojili Turci, te Hrvati iz Posavine i Polonja. 
Ukidanjem Varaždinske krajine 8. lipnja 1871 Ivanić dolazi pod građansku vlast Hrvatske i dobiva status grada, a **Donji Šarampov** je vezan na općinu Kloštar Ivanić sve do pedesetih godina 20. st. kada ulazi u Općinu Ivanić-Grad, a devedesetih godina 20 st. novim ustrojem u Hrvatskoj, postaje gradsko naselje Grada Ivanić-Grada.

Gospodarstvo
------------

Na prostoru samog naselja **Donji Šarampov** nalaze se ležišta nafte i prirodnoga plina, a južno od željezničke pruge Zagreb - Vinkovci u osnivanju je poslovno-stambena zona.

Kultura
-------

* DVD Donji Šarampov
* Društvo žena Donji Šarampov

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene stranice Grada Ivanić-Grada

| * p
* r
* u
Gradska naselja Ivanić-Grada |
| --- |
| Caginec • Deanovec • Derežani • Donji Šarampov • Graberje Ivaničko • Greda Breška • Jalševec Breški • Lepšić • Lijevi Dubrovčak • Opatinec • Posavski Bregi • Prečno • Prerovec • Prkos Ivanićki • Šemovec Breški • Šumećani • Tarno • Topolje • Trebovec • Zaklepica • Zelina Breška |
**Kanadski arktički arhipelag** (engleski: *Canadian Arctic Archipelago*), je naziv za skupinu od 36 563 kanadskih otoka smještenih na krajnjem sjeveru, u Arktičkom oceanu unutar Arktičkog kruga.

Geografija
----------

Kanadski arktički arhipelag ima površinu od 1,424.500 km², koja je administrativno podjeljena između dve kanadske teritorije Nunavut (kome pripada najveći dio) i Sjeverozapadni teritoriji.

Arhipelag se proteže u dužinu nekih 2400 km, od Beaufortova mora na zapadu do Grenlanda na istoku, i oko 1900 km od kanadskog kopna na jugu do najsjevernije točke na otoku Ellesmere rta Columbia. Otoci su međusobno i od kopna, razdvojeni nizom kanala koji su poznati kao Sjeverozapadni prolaz. Jugoistočni otoci arhipelaga geološki pripadaju Kanadskom štitu.

Čitav teritorij karakterizira Arktička nizina na jugu i Innuitske planine na sjeveru, to je najveća arktička kopnena masa na svijetu nakon Grenlanda. Klima po arhipelagu je polarna, nema šuma već je teren u nizini uz more pokriven tundrom. Većina otoka je nenaseljena, a oni koji jesu uglavnom leže na jugu. 

### Lista otoka većih od 10 000 km²

| Ime | Lokacija\* | Površina | Pozicija | Stanovništvo(2001) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Svijet | Kanada |
| Baffinov otok | NU | 507 451 km² | 5 | 1 | 9 563 |
| Victoria | ST, NU | 217 291 km² | 9 | 2 | 1 707 |
| Ellesmere | NU | 196 236 km² | 10 | 3 | 168 |
| Banks | ST | 70 028 km² | 24 | 5 | 114 |
| Devon | NU | 55 247 km² | 27 | 6 | 0 |
| Axel Heiberg | NU | 43 178 km² | 32 | 7 | 0 |
| Melville | ST, NU | 42 149 km² | 33 | 8 | 0 |
| Southampton | NU | 41 214 km² | 34 | 9 | 721 |
| Princ od Walesa | NU | 33 339 km² | 40 | 10 | 0 |
| Somerset | NU | 24 786 km² | 46 | 12 | 0 |
| Bathurst | NU | 16 042 km² | 54 | 13 | 0 |
| Princ Patrick | ST | 15 848 km² | 55 | 14 | 0 |
| Kralj William | NU | 13 111 km² | 61 | 15 | 960 |
| Ellef Ringnes | NU | 11 295 km² | 69 | 16 | 0 |
| Bylot | NU | 11 067 km² | 72 | 17 | 0 |

\* ST = Sjeverozapadni teritoriji, NU = Nunavut

Izvori
------

1. 1 2  „*Arctic Archipelago*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 21. 11. 2012.

Vanjske veze
------------

***Kanadski arktički arhipelag*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Arctic Archipelago* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 239874038
* GND: 4029461-4
* NKC: ge390216

 |
*Čudo sv. Mihajlaa u Honi*, ruska ikona iz 15. vijeka.
**Kolose** (*Colossae* ili *Colosse*), također poznat kao **Hona** ili **Kona** (*Chonae*) je bio drevni grad u Frigiji, smješten na rijeci Lik, pritoci rijeke Meander. Bio je smješten oko 20 km iznad Laodiceju, odnosno blizu ceste koja je spajala Efez sa Eufratom. Njegova lokacija do danas nije identificirana.

Kolose se u antičkim izvorima spominje kao važan grad u 5. vijeku pne. Godine 396. pne. u njemu je na prevaru ubijen perzijski satrap Tisafern. Međutim, do 1. vijeka n.e. grad je izgubio na važnosti. Spominje se u Novom zavjetu (vidi Poslanica Kološanima), a kasnije je u blizini osnovan bizantski grad po imenu Kona.

Za Kolose se vezuje legenda o poganima koji su htjeli utopiti Sv Arhipa skrenuvši tok rijeke, ali je sveca spasio arhanđeo Mihajlo.

Eksterni linkovi
----------------

***Kolose*** na Wikimedijinoj ostavi

* Map and pictures of ruins
* Commemoration of the Miracle of the Archangel Michael at Colossae pravoslavna ikona i sinaksarion
* Commemoration of the Miracles of the Holy Archangel Michael Arhivirano 2009-09-06 na Wayback Machine-u Entry for September 6 in the *Prologue from Ochrid* by St. Nikolai Velimirovich
„Kiklop" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Kiklop (razvrstavanje).
Odilon Redon: Kiklop
**Kiklopi** (grč. Κύκλωπες [*Kyklōpes*], jedn. Κύκλωψ [*Kyklōps*]), u grčkoj mitologiji, divovi koji imaju samo jedno oko. 

Etimologija imena: složenica riječi "kotač" i "oko".

Erasmus Francisci: Kiklop, 1680.
Polifemova glava, grčki original ili rimska kopija, mramor

Prvi Kiklopi
------------

Heziod u svojoj *Teogoniji* spominje tri Kiklopa. Sinovi su Urana, a majka im je Geja, Zemlja. Imena su im Bront, Sterop i Arg. Imaju jedno oko, tvrdoglavi su i žestokih emocija. Kovači su moćnih oružja. Uran ih je zatvorio u podzemlje jer su ružni. Geja se naljutila te naredila Kronu da kastrira oca. Kad je to učinio, Kiklopi su pušteni na slobodu, a poslije su pomogli Zeusu iskovavši munju. Također, pomagali su Hefestu, a Hadu su iskovali kacigu nevidljivosti, te Posejdonu njegov trozub. Braća Kiklopa su Titani, Hekatonhiri i Giganti. Ubio ih je Apolon, bog Sunca.

Polifem
-------

Homer u devetom pjevanju *Odiseje* govori o Kiklopu Polifemu, sinu Tuse i Posejdona. Odisej je došao sa svojom posadom u Polifemovu pećinu. Polifem se vratio i zatvorio pećinu kamenom. Odisej je dao Kiklopu vino te je kopljem probušio njegovo oko te ga tako oslijepio. Odisej je rekao Polifemu da se zove Nitko, pa kad je Polifem zvao druge Kiklope, mislili su da je poludio te su mu savjetovali da se moli Posejdonu. To je i učinio, pa je bijesni bog mora poslao valove na Odisejev brod. Prije nego što su Odisej i posada ušli u brod, Odisej je nepromišljeno rekao svoje ime.

Polifem nalazi Galateju i Akida, luksemburška fontana

Galateja i Polifem
------------------

Galateja je morska nimfa Nereida, kći morskog boga Nereja, u koju se zaljubio jedan mladić imenom Akid (Akis). Ljubomorni ga je Polifem ubio gromadom u bijesu, a Galateja je njegovu krv pretvorila u istoimenu rijeku u Siciliji. Druga inačica priče govori da je Polifem na njih poslao krdo konja, te su oni pobjegli pred njima i pretvorili se u ribe. Povezali su se dugom plavom trakom. Pretvoreni su u zviježđe Ribe.

Literatura
----------

* Heziod: **Teogonija**
* Homer: **Odiseja**
* Euripid: **Kiklop**

Eksterni linkovi
----------------

***Kiklopi*** na Wikimedijinoj ostavi

* Kiklop u klasičnoj literaturi i umjetnosti Arhivirano 2006-02-12 na Wayback Machine-u
* Polifem u klasičnoj literaturi i umjetnosti
* Polifem u grčkoj mitologiji
**Domari jezik** (bliskoistočni romski, dom, domra magu hija; ISO 639-3: rmt), jezik domske podgrupe indoiranskih jezika kojim govore Romi kolektivni nazivani *Bliskoistočnim Romima* (Domi ili Domari). Podijeljeni su na više grupa: Gorbati, Navari, Luli ili Lijuli.

Domarski ima cijeli niz dijalekata koji se govore u Iranu, Egiptu, Indiji, Iraku, Izraelu, Jordanu, Libiji, Alžiru, Maroku, Afganistanu, Turskoj i Palestini, to su: kurbati (gorbati; *Sirija, Iran*), kinati, yürük, koli, karači (*Turska, Kavkaz, Rusija*), luli (*Uzbekistan*), maznug (*Uzbekistan*), navar (gagar; *Palestina, Sirija, Egipat*), čuri-vali (*Afganistan*), helebi (*Egipat, Libija*), domaki (*Indija*), vogri-boli (*Indija*), barake (*Sirija*), bejrutski (Bejrut) i nablos. 

Nije razumljiv jezicima ostalih Roma.

Izvori
------

1. ↑  Ethnologue (16th)

Vanjske veze
------------

* Windfuhr Gernot L. Gypsy ii. Gypsy Dialects, Encyclopædia Iranica, 2002.
* Romani Project: Domari
* Dom Research Centre: Learning Domari Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
* Domari Society Arhivirano 2010-04-02 na Wayback Machine-u
**Gabrielle Delacour** imaginaran je lik iz romana o Harryju Potteru spisateljice J. K. Rowling.

Vjerojatno će postati učenica francuske škole čarobnjaštva Beauxbatons i mlađa je sestra tromagijske prvakinje Fleur Delacour. Harry u Harryju Potteru i Plamenom peharu pretpostavlja da Gabrielle nema više od osam godina, što znači da je rođena od oko 1986.

Kao i njezina sestra Fleur, Gabrielle jednim dijelom nije čovjek, njihova baka je bila Veela.

Tijekom Tromagijskog turnira, na kojem je Fleur sudjelovala kao prvakinja Beauxbatonsa, Gabrielle je zajedno s Cho Chang, Hermionom Granger i Ronom Weasleyjem izabrana za taoca kojeg prvak mora spasiti. Fleur nije uspjela spasiti svoju sestru zato što su je spriječile gruvalice pa se morala vratiti, ali na sreću uspio ju je spasiti Harry Potter. Fleur je od tada potpuno promijenila mišljenje o Harryju, a taj je događaj utjecao i na Gabrielle. Ona je do šeste knjige razvila dublje simpatije prema Harryju, baš kao i Ginny Weasley kad je tek upoznala Harryja. U posljednjoj će knjizi biti djeveruša na Fleurinom vjenčanju.

Vanjske veze
------------

* Gabrielle Delacour na vanjskoj Harry Potter Wiki
**Gavin Miles McInnes** (; 17. jul 1970 -) je kanadski novinar, pisac, izdavač, stand up komičar, glumac i politički komentator desne orijentacije, poznat kao osnivač medijske kompanije Vice Media i časopisa *Vice*, jedan od glavnih promotora tzv. hipsterske supkulture. Nakon što je 2008. godine napustio *Vice*, postao je poznat po svojim desničarskim stavovima koje kritičari često nazivaju ekstremnim, kao i kao osnivač radikalne antifeminističke organizacije Proud Boys od koje se na kraju morao ograditi. U jesen 2018. McInessov popularni YouTube kanal je ukinut zbog navodnog kršenja autorskih prava, a što se često tumačilo kao dio kampanje vodećih tvrtki Silikonske doline da se "deplatformiraju", odnosno sa Interneta kroz posrednu cenzuru uklone sve ličnosti i organizacije koje "šire mržnju", odnosno dovode u pitanju liberalni demokratski establishment.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  „The 'Vice' Boys Are All Grown Up And Working For Viacom". *Gawker*. 19 November 2007. Arhivirano iz originala na datum 7 April 2012.

Vanjske veze
------------

***Gavin McInnes*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Gavin McInnes Show* on Compound Media
* Gavin McInnes at *Taki's Magazine*
* Gavin McInnes at The Rebel
* Gavin McInnes na IMDb-u (`en`)
**Kapohauola** je bila starohavajska plemkinja te poglavarica otoka Mauija i Velikog otoka. Spomenuta je u drevnim legendama te je njezino drugo ime bilo **Kualua**. Samuel Kamakau ju je spomenuo u svojoj knjizi *Tales and Traditions of the People of Old*.

Biografija
----------

Kapohauola je bila sestra princeze Kapohanaupuni od Hila, što znači da su joj roditelji bili kralj Kahokuohua i njegova supruga Hiʻikawaiula. Prema jednoj teoriji, rođena je oko 1503. god. Kapohauola se udala za svog nećaka Kakaea, kralja Mauija. Njihov je sin bio slavni kralj Kahekili I. koji je poznat i kao „Kahekili Veliki". On je znatno osiromašio svoj otok mnogim vojnim pohodima. Preko njega je Kapohauola bila baka lijepe princeze Keleanohoanaapiapi, koja je glavni lik jednog pojanja te Kawaokaohelea, koji je bio kralj Mauija.

Drugi muž Kapohauole bio je veliki poglavica ʻEhu, sin kralja Kuaiwe. Rodila mu je sina imenom ʻEhunuikaimalino, koji je bio poglavica Kone tijekom vladavine Kauholanuimahua. ʻEhunuikaimalino je oženio Keanu i Opaʻekalani te je imao sina Paulu.

Izvori i bilješke
-----------------

1. ↑  Bernice P. Bishop Museum special publication, Issue 51.
2. ↑  Samuel Kamakau. *Tales and Traditions of the People of Old: Na Mo'Olelo a Ka Po'E Kahiko*.
3. ↑  The Stories & Genealogies of Maui
4. ↑  „Kahokuohua's parents and wife". Arhivirano iz originala na datum 2016-03-04. Pristupljeno 2018-05-27.
5. ↑  Edith Kawelohea McKinzie. *Hawaiian Genealogies: Extracted from Hawaiian Language Newspapers, Volume 2*.
6. ↑  „Family of Paula". Arhivirano iz originala na datum 2016-07-07. Pristupljeno 2018-05-27.
**Donji Štrbci** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Donji Lapac, Ličko-senjska županija.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 25 stanovnika te 14 obiteljskih kućanstava.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** U 1857. i 1869. ovo naselje pripadalo je Bosni i Hercegovini pa nije popisano. U 1857. i 1869. neka naselja pripadala su Bosni i Hercegovini pa nisu bila popisana. Podaci za te godine procijenjeni su razmjerno kretanju broja stanovnika u popisanim naseljima u tim godinama. Za 1880. 1890. i 1900. podaci su uzeti iz popisa Bosne i Hercegovine u 1879. 1885. i 1895. Takoðer su izdvojeni podaci od 1857. do 1931. za naselje koje je prije popisa 1948. pripojeno Bosni i Hercegovini. Iskazano pod imenom Štrbci od 1880. do 1931. Bosanski Štrbci 1948. i Donji Štrbci od 1953. nadalje. U 1931. podaci su sadržani u naselju Nebljusi.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Donji Štrbci** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
*Za ostala značenja, v. Kinoa (razvrstavanje).*

**Kinoa** (španski: , od kečuanskog *kinwa*) je usjev nalik žitaricama pa se prije svega gaji zbog jestivog sjemenja. To je zapravo pseudocerealija jer ne pripada familiji trava (Poaceae). Kao pripadnica familije Amaranthaceae srodna je npr. cikli, špinatu i kotrljajućem korovu.

Pregled
-------

Žlica sirove kinoe
Kinoa je pripitomljena prije nekih tri do četiri tisuće godina u regionu Anda (Ekvador, Bolivija, Kolumbija, Peru); arheologija pokazuje da su je stočari koristili prije pet do sedam milenija. Na kečuanskom jeziku biljka je nazvana *kinwa* ređe *Qin-wah*, odakle je potekao i španski naziv *quinua*. 

Hranljivi sastav kinoe je veoma dobar u poređenju s uobičajenim žitaricama. Ona sadrži esencijalne aminokiseline poput lizina i solidnu količinu kalcija, fosfora i željeza. 

Omotač zrnevlja sadrži gorke saponine tako da se on mora ukloniti. Zrnevlje se kuha isto kao riža i može se koristiti u raznim jelima. I lišće kinoe se jede kao lisnato povrće (npr. amarant, blitva...), ali zeleniš od kinoe se ređe prodaje. 

* Kinoa prije cvjetanjaKinoa prije cvjetanja
* Sjemenke kinoeSjemenke kinoe
* Zrnevlje izblizaZrnevlje izbliza
* 
* 
* Chenopodium quinoa -red faro- - Museum specimenChenopodium quinoa -red faro- - Museum specimen

Takođe pogledati
----------------

* Deficitno navodnjavanje
**Gillingham** (izgovor: [Džilingam]) je lučki grad od 107,818 stanovnika na jugoistoku Engleske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Gillingham leži u Grofoviji Kent, u estuariju rijeka Medway, koja tu uvire u Sjeverno more. udaljen 60 km istočno od Londona.

Gillingham zajedno sa susjednim Chathamom i Rochesterom formira konurbaciju koju zovu *Gradovi Medwaya* (Medway Towns).

Historija
---------

Gillingham je prvi put dokumentiran u Domesday Booku 1086. 

Prije osnivanja Kraljevskog brodogradilišta - 1567.u obližnjem Chathamu, dio grada poznat kao Grench pripadao je Hastingsu, jednom od gradova srednjovjekovne komfederacije Cinque Ports. 
Gillingham je povelju o statusu grada dobio 1903. a 1921. proširen je spajanjem sa susjednim Rainhamom.

Sve do zatvaranja Kraljevskog brodogradilišta - 1984. koje je dobrim dijelom ležalo u Gillinghamu, dobar dio stanovnika radio je u njemu. 

I nakon zatvaranja brodogradilišta Gillingham je još uvijek industrijski grad.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Japan, Itō, Shizuoka, Japan
* Japan, Jokosuka, Japan

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: South East England" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 12. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Gillingham*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 12. 2016.

Vanjske veze
------------

***Gillingham, Kent*** na Wikimedijinoj ostavi

* Gillingham (`en`)
**Dou Jiande** (竇建德) (573 – 3. august 621) bio je vođa kineskih seljaka koji su se pobunili protiv vlasti cara Yanga, odnosno dinastije Sui. Historijski izvori ga opisuju kao najhumanijeg i najsposobnijeg od svih seljačkih vođa svog vremena, a te su mu osobine omogućile da sa svojom ustaničkom vojskom zauzme današnju oblast Hebeija, a da se potom proglasi Princom od Changlea, a potom i princom od Xije. Godine 621. je današnju oblast Henana, kojom je vladao Wang Shichong, car samoproglašene države Zheng, napao Li Shimin, general u službi novoosnovane dinastije Tang. Dou je vjerovao da će, ako država Zheng bude uništena, njegova država Xia doći sljedeća na red, pa je priskočio u Wangu u pomoć, iako su ga od toga nastojali odgovoriti savjetnik Ling Jing (凌敬) i supruga carica Cao. U bitci kod Hulaoa je poražen, a potom zarobljen. Lijev otac car Gaozu od Tanga ga je potom dao pogubiti. Njegovu teritoriju su zauzele trupe Tanga, ali je Douv general Liu Heita digao ustanak i protjerao trupe Tanga, održavši se protiv njih do 623.

Napomene i reference
--------------------

1. 1 2 3 4  Academia Sinica Chinese-Western Calendar Converter.
2. 1 2 3  *Zizhi Tongjian*, vol. 189.
3. ↑  *Zizhi Tongjian*, vol. 183.

* *Knjiga Tanga*, vol. 54 Arhivirano 2008-06-21 na Wayback Machine-u.
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 85 Arhivirano 2008-11-20 na Wayback Machine-u.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 181, 183, 184, 185, 186, 187, 188, 189.


| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **car Yang od Suija**  |  **Vladar Kine (Hebei)** 617–621 | Slijedi: **Liu Heita (Princ od Handonga)**  |
**Drugi lateranski koncil** bio je deseti ekumenski koncil Katoličke crkve održan 1139. za pontifikata pape Inocenta II..

Historija
---------

Kad je u februaru 1130. umro papa Honorija II. došlo je do takve pomutnje, da je to nakraju završilo - šizmom i izborom dvojice papa. Jedan je bio Pietro Pierleoni poznat kao Antipapa Anaklet II, a drugi Inocent II, kog su podržavali utjecajni sv. Bernard i sv. Norbert. Kako je Anaklet II imao puno više simpatizera po Rimu, - Inocent je 1135. pobjegao u Pisu, gdje je uz podršku cara Lotara III, čekao priliku za povratak na tron.Problem se riješio samo od sebe, kad je januaru 1138. umro Anaklet II.

Inocent II je u želji da ukloni i posljednje tragove šizme i njihove lidere u aprilu 1139. u Lateranskoj palači, pred gotovo hiljadu prelata, otvorio koncil govorom u kom je oštro napao Antipapu Anakleta II i njegove najveće simpatizere Gillesa, kardinala - biskupa Tusculuma i Gerarda biskupa od Angoulêma.

Kao opasni simpatizer Anakleta II po Južnoj Italiji ekskomuniciran je sicilijanski kralj Ruggero II. Sicilijanski.

Koncil je isto tako osudio pogreške Petrobrusijanaca i Henrijevaca, a njihove lidere Pierra de Bruysa i Arnolda iz Brescie kao opasne heretike. Koncil je protiv tih heretika objavio 23 kanona, i ponovno objavio treći kanon Koncila iz Toulousa iz 1119. protiv manihejstva.

Na završetku svog rada koncil je donio niz mjera koje su trebale povećati moral i disciplinu kod klera, kako ubuduće nebi došlo do šizme. U tom cilju donešeno je 28 kanona, koji su zapravo samo ponavili dekrete donešene na sinodima u Reimsu (1131.) i Toulousu (1130.).

Među njima bili su najvažniji oni koji su zabranjivali svim klericima brak i bilo koji oblik konkubinata, i proglasili sve dotadašnje nezakonitim.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Lateran Council*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.3. 2018.
2. 1 2 3 4 5  „*Second Lateran Council (1139)*" (engleski). New Advent. Pristupljeno 24.3. 2018.

Vanjske veze
------------

* *Second Lateran Council (1139)* (`en`)
* *Lateran Council* (`en`)

| **Ekumenski sabori** |
| --- |
| Pravoslavni i katolici | Prvi nicejski sabor | Prvi carigradski sabor | Efeški sabor | Kalcedonski sabor | Drugi carigradski sabor | Treći carigradski sabor | Sabor »Quinisextum« | Drugi nicejski sabor |
| Dio pravoslavnih | Četvrti carigradski sabor | Peti carigradski sabor |
| Katolička Crkva | Četvrti carigradski sabor | Prvi lateranski koncil | Drugi lateranski koncil | Treći lateranski koncil | Četvrti lateranski koncil | Prvi lionski koncil | Drugi lionski koncil | Koncil u Vienni | Koncil u Pisi | Koncil u Konstanzu | Firentinski koncil | Peti lateranski koncil | Tridentski koncil | Prvi vatikanski koncil | Drugi vatikanski koncil |
**Krstarica** je tradicionalni naziv za vrstu ratnog broda koji je sposoban obavljati samostalne borbene operacije na svjetskim morima. 

Krstarice su nastale u drugoj polovici 19. vijeka nakon što je uvođenje parnog stroja, eksplozivnih granata i oklopa učinilo zastarjelim dotadašnje fregate. Krstarice su uvedene kao zamjena zamišljena da obavlja iste one uloge koje su dotada obavljale fregate - patroliranje oceanima, izviđanje, borba protiv pirata odnosno krstarički rat. 

Dugo vremena su krstarice predstavljale srednju klasu između kapitalnih brodova koje su tada predstavljale oklopnjače, odnosno bojni brodovi te lakih brodova kao što su torpiljarke.

Krstarice su s vremenom počele dobijati oklop, tako da su se pojavile prvo zaštićene krstarice, zatim nova klasa poznata pod nazivom oklopni krstaš. Istovremeno su se po tonaži i jačini naoružanja počele dijeliti na lake i teške krstarice.

Početkom 20. vijeka nastojanje da se bojni brodovi učine bržima na štetu oklopa dovela je do stvaranja hibrida bojnog broda i krstarice poznatog kao bojni krstaš.

Pojava aviona i potreba flota da se štite od njih stvorila je posebnu klasu krstarica poznatu kao protuavionske krstarice.

Nakon drugog svjetskog rata su krstarice kao naoružanje dobile projektile, te postale raketnim krstaricama. No, danas ih ima relativno malo, jer su se u međuvremenu manji razarači dobili jednako moćno naoružanje. Tako danas jedino Rusija i SAD imaju krstarice u svojim mornaricama.

Veze
----

* Pomoćna krstarica

***Krstarica*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kilingi-Nõmme** je grad (*linn*) od 1,605 stanovnika i sjedište općine Saarde, na jugu Estonije u Okrugu Pärnu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Kilingi-Nõmme leži u gornjem toku rijeke Humalaste, na trasi autoputa Kilingi-Nõmme- Viljandi-Tartu.

Historija
---------

Kilingi-Nõmme je niknuo za Ruskog Carstva pored gostionice *Nõmme* (osnovana 1789.), na terenu feuda *Ovelgunne* (osnovan 1560.) Kasnije je pripao familiji *Schilling*, vremenom su to Estonci počeli čitati kao *Kilingi*. Zbog tog se danas mjesto zove *Kilingi-Nõmme*.

Selo je uznapredovalo kad je sedamdesetih godina 19. vijeka, velik dio feuda podjeljen preobraćenicima na pravoslavlje, tako da je postalo sjedište *Parohije Saarde*.
Krajem 19. vijeka Kilingi-Nõmme je izrastao u mjesto od 500 stanovnika (uglavnom napoličara, zanatlija i trgovaca). 
Uskotračna željeznička pruga Valga - Pärnu stigla je do grada 1897. nakon tog je 1917. otvorena stanica.

Nakon otvaranja pilane, mlina i predionice tekstila, Kilingi-Nõmme je 1919. dobio status trgovišta (alevik), a nakon tog 1938. i status grada 
(linn).

U Estoniji je postao slavan po događaju iz 3. jula 1941. kad su lokalni gerilci (*Šumska braća*) nakratko oslobodili grad od sovjetske okupacije.To je potrajalo do 6. jula, kad je 
Crvena armija ponovno zauzela grad.

Grad je od jul 1941. do septembra 1944. proživio pod nacističkom okupacijom.

Za Estonske Sovjetske Socijalističke Republike grad je u periodu 1950.-59. bio administrativni centar istoimenog rajona.

Privreda
--------

Danas najviše ljudi radi u uslužnom sektoru; lokalnoj administraciji, školama i bolnici.

Od privrednih poduzeća ima; *OÜ Tran Siva* (međunarodni transport), *OÜ Oberis* (odjeća), *OÜ Hevo Tehnika* (metalni proizvodi) i *AS Taritvo* (dekorativni predmeti od drva).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10   „Kilingi-Nõmme" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 10.12. 2021.
2. 1 2 3 4  „*Estonia: Counties, Cities and Towns*" (engleski). City population. Pristupljeno 10.12. 2021.

Vanjske veze
------------

***Kilingi-Nõmme*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Saarde Vallavalitsus* (službene stranice općine Saarde) (`et`)

| * p
* r
* u
Gradovi u Estoniji |
| --- |
| 
* Abja-Paluoja
* Antsla
* Elva
* Haapsalu
* Jõgeva
* Jõhvi
* Kallaste
* Kärdla
* Karksi-Nuia
* Kehra
* Keila
* Kilingi-Nõmme
* Kiviõli
* Kohtla-Järve
* Kunda
* Kuressaare
* Lihula
* Loksa
* Maardu
* Mõisaküla
* Mustvee
* Narva
* Narva-Jõesuu
* Otepää
* Paide
* Paldiski
* Pärnu
* Põltsamaa
* Põlva
* Püssi
* Rakvere
* Räpina
* Rapla
* Saue
* Sillamäe
* Sindi
* Suure-Jaani
* Tallinn
* Tamsalu
* Tapa
* Tartu
* Tõrva
* Türi
* Valga
* Viljandi
* Võhma
* Võru

 | Coat of arms of Estonia |
| Jaanilinn (Ivangorod) i Petseri (Pečori) anektirani su od strane Sovjetskog Saveza 1945. godine te su danas dio Rusije. |
Kanshi poezija (漢詩, doslovno značenje je kineska poezija) je poezija pisana u Japanu na kineskom jeziku od razdoblja Nare. Svoju popularnost doseže u ranom razdoblju Heian kada je postala literaturno obilježje aristokratskog društva.

### POVIJEST KANSHI POEZIJE

Povijest kanshi poezije datira od razdoblja Nare (710 – 784) kada je Kina bila glavna politička sila Istoka, Japan je, zbog diplomacije i sličnih međunarodnih interesa, usavršavao kineski jezik. Tokom tih diplomatskih događanja bilo je bitno poštovati kineski običaj pisanja poezije na kineskom jeziku kao znak dobrodošlice ili zahvalnosti. Tako je kanshi poezija dobila svoju kulturnu važnost u Japanu.

Tokom Heian razdoblja (794 – 1185) kanshi poezija doseže svoj vrhunac popularnosti među aristokratskim društvom, posebice muškarcima. Zanimanje za kinesku poeziju, pjesnike poput Bo (ili Bai) Juyija (772-846) i usavršavanje stilskih izražajnih sredstava kanshi poezije bila je najcjenjenija literaturna sposobnost tog razdoblja.

Nakon višestoljetnog odsustva kanshi poezije, događa se ponovna popularizacija u razdoblju Meiji (1868 – 1912). Slično kao i u Heian razdoblju, predstavljala je stupanj obrazovanosti među akademicima. Glavni faktor kanshi poezije u razdoblju Meiji bio je oblik rimovanja 和韻 ( na kineskom jeziku *heyun*).

#### ANTOLOGIJE

Kaifūsō 懐風藻 (751.)

Ryōunshū 凌雲集 (814.)

Bunka Shūreishū 文華秀麗集 (818.)

Keikokushū 経国集 (827.)

Honchō Monzui 本朝文粋 (1058.)
**Komenzalizmom** (latinski *cum* - sa, zajedno i *mensa* - stol, dakle, doslovno, "zajedno za stolom") naziva se oblik zajedničkog života dva organizma različitih vrsta kod kojih jedan partner (komenzal) ima korist od drugog (domaćin), a da pri tome ovaj drugi nema štetu. Ovaj specifični oblik međusobnog odnosa je jedna vrsta probioze.

Čovjek
------

Kod ljudi se oni mikroorganizmi koji nastanjuju različite biotope i u svojoj ukupnosti su kod čovjeka **normalna flora**, nazivaju **ekto**- i **endokomenzalima**. Ovdje se dijelom radi i o mutualizmu, jer mnogi od tih mikroorganizama imaju zaštitnu ulogu u biotopu koji nastanjuju pa neravnoteža te flore uzrokuje zdravstvene probleme. To su:

* na koži (ovisno o području) različita kožna flora
* u usnoj šupljini je usna flora (koja u području zubi ipak ne štiti od mikroorganizama koji luče kiselinu što izaziva karijes)
* u gornjem dijelu dišnih organa fiziološki mikroorganizmi
* u crijevima, ovisno o dijelu, različita crijevna flora
* kod žena (u vagini) vaginalna flora čiji sastav je različit, ovisno o životnoj dobi žene.

Životinje
---------

Strvinari koji u stepama i pustinjama slijede veće lovce. Povremeno ti komenzali mogu, zbog njihove masovnosti ili nedovoljne količine hrane, postati konkurencija lovcima koje slijede.
**Konzulat** (od latinskog: *Consulatus*) je diplomatsko, predstavništvo jedne države u pojedinim gradovima na teritoriju druge države kojemu je na čelu konzul. U kolokvijalnom se govoru tako zove i sama građevina u kojoj se konzulat nalazi.

Funkcija
--------

Konzulati se najčešće bave unaprijeđenjem komercijalnih poslova države koju zastupaju, ali i običnim rutinskim poslovima, kao što je izdavanje viza i obnavljanje pasoša. Konzuli nemaju diplomatski imunitet kao ostali diplomati (ambasador...) i ne mogu stupiti na dužnost, sve dok im to ne odobre vlasti države u kojoj namjeravaju raditi. Ta dozvola se može opozvati u bilo koje vrijeme po procjeni vlasti države u kojoj rade.

Konzularni funkcioneri su uobičajno rangirani po hijerarhijskoj važnosti, najviši po rangu je generalni konzul, a zatim slede; konzul, vicekonzul (zamenik konzula) i počasni konzul. Ovaj poslednji tip konzularnog predstavnika koriste zemlje, koje već tu funkciju povjeravaju nekom lokalnom građaninu, koji već ima nekakav komercijalni odnos (ili neki drugi) sa tom državom.

Konzuli ne uživaju diplomatski imunitet, ali su donekle izuzeti od nadležnosti države primateljice. Tako naprimjer arhiva, i svi ostali službeni dokumenti i isprave koji se čuvaju u konzulatu, kao i sva prepiska između konzula i njegove vlade ima status nepovredivosti (imunitet). Konzuli su također često oslobođeni svih vrsta poreza i carina (pa i onog osobnog). Precizan opseg tih konzularnih privilegija obično se zasniva na bilateralnim i multilateralnim sporazumima koji su poznati kao konzularne konvencije. Mnogi od njih su danas zamijenjeni Konvencijom o konzularnim odnosima, usvojenom 1963. u Beču.

Historija
---------

Današnji konzulati razvili su se iz srednjovjekovnih magistrata po gradovima Italije, Provanse i Languedoca, u to vrijeme oni su rješavali sporove stranaca. Porastom trgovačke aktivnosti, tadašnje komune i kneževine, počele su imenovati svoje agente sa sličnim ovlastima po stranim zemljama, pa su oni postali preteče današnjih konzula.

Ipak prve prave konzulate u današnjem smislu te riječi, kao dio opće državne administracije počela je osnivati napoleonska Francuska početkom 19. vijeka, nakon nje i mnoge druge države su postepeno usvojile tu instituciju.

Povezano
--------

* Konzul
* Ambasador

Izvori
------

1. ↑  Klaić, Bratoljub (1978). *Rječnik stranih riječi*. Nakladni zavod MH= Zagreb. str. 236.
2. 1 2 3 4 5 6   „*Consul*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 11. 11. 2013.

Vanjske veze
------------

***Konzulat*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Bečka konvencija iz 1963. o konzularnim odnosima* (`en`)
* *Consul* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
Kraj rimske vlasti na otoku Britaniji od 383. do 410. godine.
Historijska karta rimske provincije Britanije oko 410. godine. Prikazuje rimske utvrde i ceste te razna domorodačka britska plemena.
**Kraj rimske vlasti u Britaniji** je termin kojim se označava period u kojem je Rimsko Carstvo okončalo svoje veze s provincijom Britanijom. Taj period označava prijelaz od rimske k poslijerimskoj Britaniji. Ni jedan datum koji bi to označio ne bi bio točan, jer rimska vlast nije svugdje okončala svoju vlast u isto vrije, jer i okolnosti pod kojima je nastupio svršetak rimske vlasti nije bio svugdje isti.

410. je godina koju preferira većina historičara. Te je godine rimski car Honorije odgovorio na zahtjev za pomoć reskriptom (Honorijev reskript) u kojem je romaniziranim Britima napisao neka se sami snađu za vlasitu obranu. Neki historičari preferiraju 409. godinu, kad su romanizirani Briti otjerali rimske magistrate iz svojih gradova.

Godina 383. označava pak kraj rimske vlasti na sjeveru i zapadu provincije Britanije. Te godine rimske su se snage zauvijek povukle iz tih krajeva. Budući da je veza tih zemalja i Rima zapravo više bila vojna okupacija nego civilno društvo, pukla je čim su vojne snage otišle.

Nakon pada rimske vlasti uslijedilo je anglosasko naseljavanje Britanije.

Povezano
--------

* Barbarska zavjera
* Valencija (rimska provincija)
* Rimska vlast u Škotskoj
* Rimska invazija na Kaledoniju
* Hadrijanov zid
* Antoninov zid
* Rimske vazalske države na otoku Britaniji

Literatura
----------

* Frere, Sheppard Sunderland (1987.), Britannia: A History of Roman Britain (3. prošireno izd.), London: Routledge & Kegan Paul, ISBN 0-7102-1215-1
* Giles, John Allen, ur. (1841.), "The Works of Gildas", The Works of Gildas and Nennius, London: \*James Bohn
* Higham, Nicholas (1992.), Rome, Britain and the Anglo-Saxons, London: B. A. Seaby, ISBN 1-85264-022-7
* Jones, Barri; Mattingly, David (1990.), An Atlas of Roman Britain, Cambridge: Blackwell Publishers (published 2007.), ISBN 978-1-84217-067-0
* Laing, Lloyd (1975), The Archaeology of Late Celtic Britain and Ireland, c. 400–1200 AD, Frome: Book Club Associates (objavljeno 1977.)
* Mattingly, David (2006.), An Imperial Possession: Britain in the Roman Empire, London: Penguin \*Books (objavljeno 2007.), ISBN 978-0-14-014822-0
* Snyder, Christopher A. (1998.), An Age of Tyrants: Britain and the Britons A.D. 400–600, University Park: Pennsylvania State University Press, ISBN 0-271-01780-5
* Snyder, Christopher A. (2003.), The Britons, Malden: Blackwell Publishing, ISBN 978-0-631-22260-6
**Kiruna** kog Laponci zovu **Giron**, je grad na sjeveru Švedske od 18,148 stanovnika, on je i administrativni centar istoimene općine koja ima 22,944 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Kiruna leži u Grofoviji Norrbotten duž istočne obale malog Jezera Luossajärvi, duboko unutar Arktičkog kruga.

Poznata je kao neformalna laponska prijestolnica u Švedskoj.

Historija
---------

Kiruna je osnovana 1899. kad je do njega došla željeznica iz Gällivare. Od 1908. je sjedište općine, koja je 1948. 
imala 20,669 km², pa se smatrala najvećom po površini na svijetu.

Grad se počeo intenzivnije razvijati kao rudarski centar kad je 1902. željeznicom spojen sa 
norveškom lukom Narvik.

Pored grada 48 km istočno nalazi se jedini evropski kozmodrom - Esrange.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost je crkva podignuta 1912. po uzoru na laponske brvnare.

Privreda
--------

Kiruna je rudarski grad, poznat po velikim naslagama željezne rude u nedalekom bazenu u planinama Luossavaara.

Gradovi prijatelji
------------------

* Norveška, Narvik
* Rusija, Arhangelsk

Izvor
-----

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Sweden: Norrbotten" (engleski). City population. Pristupljeno 03. 05. 2015.
2. 1 2 3 4  „*Kiruna*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 03. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Kiruna*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada (`sv`)
* *Kiruna* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Eadberht III Præn** (796 - 798fl. 796 - 798) bio je kralj anglosaksonske države Kent od 796. do 798. Njegova kratka vladavina je bila rezultat ustanka protiv hegemonije Mercije, te predstavljala posljednji period u kome je Kent postojao kao formalno i de facto nezavisna država.

Prije Eadberhta je, po svemu sudeći, Kentom neposredno od 785. do 796. upravljao kralj Offa od Mercije, a nakon njegove smrti je, prema navodima Anglosaksonske kronike Eadberht zauzeo prijestolje u Kentu. Eadberht je, prema historijskim špekulacijama, prije toga bio u egzilu u Franačkoj pod zaštitom Karla Velikog.

Ustanak je doveo do toga iz Kenta bježi pro-mercijski nadbiskup Canterburyja, Aethelheard. To je novi mercijski kralj Cœnwulf iskoristio da započne korespondenciju sa papom Lavom III, nastojeći na svoju stranu staviti Crkvu. Lav je na kraju pristao ekskomunicirati Eadberta, iskoristivši kao povod to da je Eadbert svojevremeno bio svećenik. Uz papin blagoslov je Cœnwulf napao i osvojio Kent, pri čemu je Eadberht zarobljen 798. Prema *Kronici* je Cœnwulf u lancima doveden u Merciju, gdje je poslije oslijepljen i odsječene mu šake, Roger od Wendovera kasnije navodi da je Coenwulf nešto kasnije pomilovao Eadberta i pustio ga na slobodu.

Fusnote
-------

1. ↑  Frank Stenton, *Anglo-Saxon England* (1943, 1971, 1998 Oxford paperback), pages 207–208.
2. ↑  *The Anglo-Saxon Chronicle*, manuscript A, year 794 (796). Translation by Michael Swanton, 1996.
3. 1 2  D. P. Kirby, *The Earliest English Kings* (1991, 2000), pages 147–149.
4. ↑  *The Anglo-Saxon Chronicle*, manuscript E, year 796 (798). Translation by Michael Swanton, 1996.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Ealhmund** | **kralj Kenta**796–798 | Slijedi:**Cuðred** |

| * p
* r
* u
Monarsi Kenta |
| --- |
| 
Hengest •
Horsa •
Oisc •
Octa •
Eormenric •
Æthelberht I •
Eadbald •
Æðelwald •
Eorcenberht •
Eormenred •
Ecgberht I •
Hlothhere •
Eadric •
Mul •
Swæfheard •
Swæfberht •
Oswine •
Wihtred •
Aelfric •
Eadbert I  •
Æthelbert II •
Eardwulf •
Eadberht II •
Sigered •
Eanmund •
Heaberht •
Egbert II •
Ealhmund •
Eadberht III Præn •
Cuthred •
Coenwulf¶ •
Ceolwulf I† •
Baldred •
Egbert‡ •
Æthelwulf\* •
Æthelstan\* •
Æthelberht\* •
Æthelred
 |
| ¶ Također vladar Mercije. † Također vladar Istočne Anglije i Mercije. ‡ Također vladar Wessexa, Essexa, Sussexa i Mercije. \* Takođe vladar Wessexa. |
**Katlanovo** (makedonski: *Катланово*) je prigradsko naselje u Republici Makedoniji pored skopskog Aerodroma Aleksandar Veliki (Petrovec) u pravcu Velesa.

Geografske karakteristike i opis mjesta
---------------------------------------

Katlanovo je naselje od 769 stanovnika, još uvijek ima status sela, makar je sve više prigradsko naselje nedalekog Skopja.

Katlanovo je poznato termalno kupalište u Makedoniji, termalni izvor bio je poznat još od antike, tako da su se njime koristili već i Rimljani.

Na arheološkom lokalitetu *Rimska banja* dosad su iskopana brojna kamena korita za kupanje, keramika i ukrasni predmeti. U novije vrijeme na tom istom lokallitetu otkrivena je nekropola iz željeznog doba, iz 7. vijeka pne. 

Kod Katlanova, točnije kod Taorske Klisure utječe rijeka Pčinja u Vardar, na tom lokalitetu nalazi se - Katlanovsko blato, koje je 1965. godine proglašeno rezervatom prirode (botanički, ihtiološki i ornitološki).

Etimologija
-----------

Katlanovo je dobilo ime od turskog imena mjesta **Kaplan** (a to je značilo tigar), kršćansko stanovništvo je to izgovaralo pogrešno *Katlan*, tako je od toga došlo do današnjeg imena Katlanovo.

Ekonomija
---------

Najznačajniji privredni objekt je Termalno kupalište s hotelom.

Izvori
------

1. ↑  Во Катланово откриена некропола од железно време - Утрински Весник[*mrtav link*](`mk`)
2. ↑  Katlanovsko blato na stranicama Jasena (`mk`)

Eksterni linkovi
----------------

***Katlanovo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Katlanovska Spa (`en`)
Dance arena
**EXIT** je letnji muzički festival koji se održava jednom godišnje na Petrovaradinskoj tvrđavi u Novom Sadu, počevši od 2000. godine, i obično traje četiri dana. Brzo je izrastao u veliki i priznati muzički festival i danas je poznat širom Evrope. Za to je delimično zaslužno okruženje u kome se Egzit održava – živopisna tvrđava iz 18. veka koja se nalazi na uzvišenju iznad Dunava.

Festival je pokrenula grupa studenata Univerziteta u Novom Sadu, kao pokušaj da mladima Srbije pruže neko dešavanje i pokrenu kulturu i zabavu Novog Sada sa mrtve tačke, tj. neku vrstu izlaza (eng. *exit* = izlaz) iz inače loše situacije koja je tada vladala u zemlji. I pored finansijskih i drugih problema koji su ga pratili, festival je istrajao i razvio se ono što danas predstavlja. U početku je organizovan preko Studentske unije Fakulteta tehničkih nauka i Univerziteta u Novom Sadu, da bi se kasnije u organizaciju uključilo i više nevladinih organizacija i komercijalnih firmi.

***EXIT*** na Wikimedijinoj ostavi