recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Enkhuizen** je grad od 18.385 stanovnika i općina (gemeente) u nizozemskoj provinciji Sjevernoj Holandiji.

Geografija
----------

Enkhuizen leži u sredini Nizozemske, duž zapadnih obala jezera Markermeera i IJsselmeera.

Historija
---------

Enkhuizen je status grada dobio 1355. godine. Tokom 16. i 17. vijeka bio je među najznačajnijim holandskim gradovima kao jedna od luka Holandske istočnoindijske kompanije i centar ribarstva na haringe po Zuiderzeeu. Nakon tog zlatnog perioda počeo je gubiti na važnosti, posebno kad se Zuiderzee krajem 17. vijeka počeo nasipavati pijeskom. Bio je jedan od prvih holandskih gradova koji se 1572. priključio borbi protiv španjolskog kralja. Lov na haringe i ribarska industrija potpuno su zamrli nakon 1932. kada je izgrađena brana Afsluitdijk kojom je dotadašnji zaljev Zuiderzee pregrađen i pretvoren u slatkovodno jezero IJsselmeer. Između 1963. i 1976. izgrađena je brana Houtribdijk kojom je pregrađeno jezero IJsselmeer i stvoreno novo jezero Markermeer. Na brani je izgrađena cesta N302 do grada Lelystada u Flevolandu, kojom dnevno prođe i do 8500 automobila.

Znamenitosti i obrazovanje
--------------------------

Enkhuizen ima izvrsno očuvanu staru gradsku jezgru, pa je zbog tog velika turistička atrakcija. Među znamenitostima su kula Drommedaris iz 1540. i Zuiderkerk (Južna crkva) sa zvonikom od 48 zvona koji dominiraju lukom. Pored tog značajne su i Westerkerk (Zapadna crkva) iz 15. vijeka, Waag iz 1559. u kom su se sastajali gradski kirurzi i u kojoj se nalazi orginalna ordinacija iz 17. vijeka, zatim Gradska vijećnica iz 17. vijeka u kojoj se čuva autoportret animalističkog slikara Paulusa Pottera koji je 1625. rođen u Enkhuizenu.

Privreda
--------

Enkhuizen je danas industrijski grad u kom se proizvode prehrambeni, kemijski, električni, duhanski i papirni proizvodi. Okolica grada je poljoprivredni kraj u kom se uzgaja povrće, voće i cvijeće te čuva puno krava za proizvodnju mlijeka. Sve to se prodaje ili transportira preko luke u gradu, ili željeznicom jer je preko Hoorna povezan sa Amsterdamom. Danas je za ekonomiju grada ponovno značajno i ribarstvo (jegulje), brodogradnja i turizam.

Izvori
------

1. 1 2   „*Bevolkingsontwikkeling; regio per maand*" (holandski). Centraal Bureau voor de Statistiek. Pristupljeno 4. 2. 2014.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Enkhuizen*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 8. 2. 2014.

Vanjske veze
------------

***Enkhuizen*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice općine (`nl`)
* *Enkhuizen* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 140753500
* LCCN: n83020350
* GND: 4218815-5
* NKC: ge766029

 |
Nepoznat slikar, Portret dječaka iz al Faiyuma (Enkaustika na drvu)
Enkaustika je stara, zaboravljena tehnika i još uvijek se pokušava saznati način postupka. Tek se nagađa kakav je mogao biti postupak. Slična je uljanoj tehnici, ali razlikuje se po tome što boje nisu sastavljane od ulja niti se miješaju lanenim uljem ili terpentinom, i ne polažu se na platnenu podlogu kistom, nego se, vezane voskom, postavljaju metalnim štapićem na drvenu podlogu, na mramornu ili bjelokosnu pločicu. Nakon slikanja vjerojatno je umjetnik ohlađeni vosak ponovno zagrijavao usijanim željezom da bi spojio plohe različitih boja.
Enkaustika je neobična tehnika. U al Faiyumu, u donjem Egiptu, bilo je vrlo popularno postavljati portrete pokojnika na grobovima. Prikazan je jedan primjer od tih portreta. Vidljiva je izvrsna očuvanost boja. A slika je stara 1800 godina! Te su boje neobično otporne. Nekoć su bile korištene i za slikanje Bogorodica s Isusom djetetom u ranom bizantinskom razdoblju. Nakon toga se počinje koristiti tempera te tako nestaje ta neobična tehnika.

| * p
* r
* u
Slikarske tehnike |
| --- |
| Osnovne tehnike | Akvarel • Gvaš • Tempera • Pastel • Uljene boje • Akrilne boje • Freska • Enkaustika • Batik • Kolaž • Mozaik • Vitraj • Tapiserija |
| Tehnike slikanja | Plošno slikarstvo • Iluzionističko slikarstvo • Lazurno slikanje • Pastozno slikanje • Kjaroskuro • Zgrafito • Frottage • Sfumato |
| Crtačke tehnike | Srebrenka • Olovka • Ugljen • Tuš • Sepija • Kreda • Flomaster • Kemijska olovka |
| Povezano | Grafičke tehnike • Slikarstvo |

***Enkaustika*** na Wikimedijinoj ostavi
Cal McVey
**Calvin Alexander McVey** (30.8. 1849 – 20.8. 1926.) bio je američki profesionalni igrač bejzbola 1860-ih i 1870-ih. McVey je poznat kao član postave prvog profesionalnog kluba *Cincinnati Red Stockingsa*, kao i znamenitih postava *Boston Red Stockingsa* u National Associationu. Također je igrao u *Chicago White Stockingsima*, klubu koji je godine 1876. pobijedio u prvoj sezoni National Leaguea.

McVey je rođen u ruralnom mjestu Montrose u Iowi, a poslije se preselio u Indianapolis gdje je igrao bejzbol u ruralnim klubovima. Tamo ga je zapazio Harry Wright i angažirao za *Cincinnati Red Stockingse*. Kada su Stockingsi nestali, Wright ga je pozvao u *Boston Red Stockingse*.

U ljeto 1875. je McVey, tada još igrač *Boston Red Stockingsa*, zajedno s kolegama Deaconom Whiteom, Rossom Barnesom i Albertom Spaldingom potpisao tajni ugovor o pristupanju *Chicago White Stockingsima*. Kada se to pročulo, sudionici tog posla su izbjegli disciplinske kazne tako što su formirali novu organizaciju - National League.

Cal McVey je nakon dvije sezone igrao u Cincinnati Redsu, a 1880-ih je otišao u San Francisco, gdje je igrao i vodio manje timove.

U San Franciscu je i umro u dobi od 77 godina, a tamo je i kremiran.

Literatura
----------

* Baseball-Reference.com - statistike i analiza karijere
* Ellard, Harry ([1908] 2004). *Base Ball in Cincinnati: A History*. Jefferson, NC: McFarland & Co. ISBN 0-7864-1726-9
* Ivor-Campbell, Frederick (1989). "Calvin Alexander McVey". *Nineteenth Century Stars*. Edited by Robert L. Tiemann and Mark Rucker. Kansas City, MO: SABR. ISBN 0-910137-35-8
* Retrosheet. "Cal McVey". Retrieved 2006-08-29.
* *SABR Biographical Research Committee Report* (December 2005). Edited by Bill Carle. Cleveland, OH: SABR.
* Wright, Marshall (2000). *The National Association of Base Ball Players, 1857-1870*. Jefferson, NC: McFarland & Co. ISBN 0-7864-0779-4
Za ekonomski i pravni pojam, v. Likvidacija.
**Fizička likvidacija** je izraz pod kojim se podrazumijeva usmrćenje, odnosno ubijanje osoba ili više njih, a iza kojih stoje prvenstveno ekonomski ili politički motivi izvršitelja, podstrekača ili naručitelja tog čina. Osobe koje trebaju biti likvidirane samim svojim postojanjem ili redovnim djelovanjem predstavljaju smetnju ključnim ili esencijalnim interesima nekog pojedinca ili organizacije, te se stoga kao "smetnja" moraju "ukloniti". Pri tome osjećaji prema likvidiranim osobama ne igraju niti trebaju igrati ikakvu ulogu, pa se tako npr. može izvršiti ili narediti likvidacija najbližih prijatelja ili članova porodice.

Ovisno o okolnostima, postoje različiti oblici fizičkih likvidacija, od onih vezanih uz obiteljske sporove oko nasljedstva, obračune u miljeu organiziranog kriminala do likvidacija koje predstavljaju jednog od glavnih obilježja političke represije iza kojih stoji eksplicitna ili prešutna podrška državne vlasti. U većini modernih država se fizička likvidacija smatra ilegalnom, odnosno tretira se kao ubistvo, a s obzirom na element predumišljaja se u pravilu smatra kvalificiranim i za sobom povlači teže kazne. 

S druge strane, postoje određene okolnosti, obično vezane uz rat ili izvanredno stanje kada su fizičke likvidacije dozvoljene (npr. ubijanje komandanata neprijateljskih vojski kako bi se ona "obezglavila"). Posljednjih godina se, zbog novog fenomena asimetričnog ratovanja pojavila kontroverza praksa tzv. ciljanog ubijanja pripadnika teroristički ili subverzivnih organizacija od strane pojedinih država.

Sam izraz likvidacija potiče od istoimene riječi (*ликвидация*) koja se 1920-ih koristila od strane sovjetskih vlasti kao svojevrsni eufemizam za uklanjanje osoba koje su se smatrale opasnošću za tadašnji boljševički režim. Odatle se proširila u druge jezike i počela primjenjivati za ubistva koja nemaju prvenstveno političku pozadinu.

V. također
----------

* Kvalificirano ubistvo
* Atentat
* Strahovlada
* Eskadroni smrti
* Ciljano ubijanje
**Fiziologija** je jedna od temeljnih bioloških znanosti koja se bavi proučavanjem funkcija zdravog organizma s naglaskom na mehanizme koji nadziru i reguliraju životne procese, tj. održavaju homeostazu. Naziv fiziologija nastao je od grčkih riječi phisis (priroda) i logoi (diskutovati, raspravljati).

Nekada se smatralo da je ona jedna od disciplina anatomije. Međutim, primjena suvremenih znanstvenih dostignuća u izučavanju prirode i živih bića, pokazala je da su struktura i funkcija međusobno povezane i zavisne. Ipak, fiziologija je povezana, kako sa anatomijom, tako i sa biologijom, biohemijom, medicinom i drugim srodnim znanostima i znanstvenim disciplinama.

Opis
----

Svaki oblik života od monomolekularnog virusa pa sve do najvećeg drveta ili do kompliciranog ljudskog organizma ima vlastite funkcionalne osobine. Stoga se golemo područje fiziologije može podijeliti na fiziologiju virusa, fiziologiju bakterija, fiziologiju stanice, fiziologiju čovjeka i mnoga uža područja. U fiziologiji čovjeka nastojimo potanko razjasniti različite funkcije u ljudskom tijelu, na primjer kemijske reakcije koje se zbivaju u stanicama, prijenos živčanih impulsa s jednog dijela tijela na drugi, kontrakciju mišića, razmnožavanje, te najsitnije pojedinosti pretvaranja svjetlosne energije u kemijsku, što podražuje oko i omogućuje nam da vidimo okolni svijet.

### Fiziologija čovjeka

Fiziologiju čovjeka možemo podijeliti na:

1. Fiziologiju stanice
2. Fiziologiju krvnih stanica, imuniteta i zgrušavanja krvi
3. Fiziologiju srca
4. Fiziologiju cirkulacije
5. Fiziologiju tjelesnih tekućina i bubrega
6. Fiziologiju respiracije
7. Fiziologiju letenja, putovanja u svemir i ronjenja
8. Fiziologiju živčanog sistema i osjetila
9. Fiziologiju probavnog trakta
10. Fiziologiju metabolizma i regulacije temperature
11. Fiziologiju endokrinologije i reprodukcije

Vanjske veze
------------

* The Physiological Society
* physiologyINFO.org Arhivirano 2010-02-02 na Wayback Machine-u public information site sponsored by The American Physiological Society

| * p
* r
* u
Osnovne discipline biologije |
| --- |
| Anatomija • Astrobiologija • Biohemija • Bioinformatika • Botanika • Celularna • Ekologija • Embriologija • Teorija evolucije • Fiziologija • Genetika • Genomika • Histologija • Marinska • Mikologija • Mikrobiologija • Molekularna • Morfologija • Paleontologija • Parazitologija • Taksonomija • Zoologija |
Crkva Sv. Vasilija Ostroškog u Istočnom Sarajevu
**Crkva Svetog Vasilija Ostroškog** je hram Srpske pravoslavne crkve u Istočnom Sarajevu. 

Nalazi se u Istočnom Sarajevu, tačnije u .Dobrinji. Njena gradnja je započela 1990. godine. Do 1992. godine završeni su grubi građevinski radovi i crkva je pokrivena. Izbijanjem rata u Jugoslaviji i rata u SR Bosni i Hercegovini, crkva se našla uz liniju razgraničenja između Republike Srpske i Federacije, i pretrpela je znatna oštećenja. Nakon rata, u crkva je stavljena u bogoslužbenu upotrebu, sanirana su oštećenja na zidovima i krovu, a uređenje hrama je završeno 1998. godine. U njoj je 2. maja 1999. godine obilježeno nekoliko značajnih jubileja Srpske pravoslavne crkve, a služio je patrijarh srpski Pavle sa više episkopa, sveštenika i đakona. Crkvu je osveštao mitropolit dabrobosanski Nikolaj 30. septembra 2001. godine. Tokom 2015. god. pristupljeno je radovima na obnovi fasade, pa crkva danas ima izmjenjen izgled u odnosu na dotadašnji.

Vidi još
--------

* Istočno Sarajevo

Izvori
------

* Hram Svetog Vasilija Ostroškog u Dobrinji (`sh`)
Crkva sv. Sofije u Ohridu
Freske na stropu crkve sv. Sofije
**Crkva Svete Sofije** je smještena u gradu Ohridu na jugozapadu Republike Sjeverne Makedonije.

Crkva predstavlja jedan od najvažnijih makedonskih spomenika, s obzirom da predstavlja arhitekturu i umjetnost srednjeg vijeka. 

Ispočetka je bila sinodna crkva Ohridske arhiepiskopije, a kasnije je konvertirana u džamiju za vrijeme Otomanskog Carstva. U unutrašnjosti crkve su očuvane freske iz 11. 12. i 13. vijeka, koje predstavljaju neke od najboljih primjera bizanstke umjetnosti svog vremena. Najveći dio crkve je sagrađen u 11. vijeku, dok je dio sagradio Arhiepiskop Grigorije u 14. vijeku. 

Dio crkve je prikazan na novčanici od 1000 makedonskih denara.

V. također
----------

* Crkva "Sv. Jovan Kaneo" u Ohridu
* Sv. Pantelejmon (Ohrid)

Vanjske veze
------------

***Crkva Svete Sofije u Ohridu*** na Wikimedijinoj ostavi

* Pictures of the Church Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u

Koordinate: 41°06′43.52″N, 20°47′38.81″E
**Crkva svetog Dimitrija** ili poznatija kao **Hariševa kapela** je hram Srpske pravoslavne crkve u Zemunu. Posvećena je Svetom Dimitriju. Nalazi se na Zemunskom pravoslavnom groblju.

Opis crkve
----------

Sagrađena je 1874-78. godine i posvećena Svetom velikomučeniku Dimitriju, zaštitniku porodice Petrović. Kapelu je podigao Grigorije Hariš, zemunski trgovac, a na osnovu zaveštanja supruge Marije, rođene Petrović, koja se smatra i njenom ktitorom. Graditelji Hariševe kapele su arh. Svetozar Ivačković, projektant, Josif Marks, građevinar, Pavle Simić, slikar ikonostasa i zanatlie Jovan Kistner, drvorezbar i Samuel Kolmajer, zlatar ikonostasa.

Arhitektura crkve
-----------------

Kapela je oblikovana u neovizantijskom stilu, sa osnovom u vidu upisanog krsta, sa jednim kubetom na preseku brodova. Ona je izgrađena u dva nivoa, na prvom nivou koji je delom ukopan u zemlju se nalazi mrtvačnica čiji se ulaz nalazi isprod stepeništa koje vode u kapelu. Iznad mrtvačnice se nalazi osnovni prostor kapele u kome se obavljaju crkveni obredi. Hariševa kapela predstavlja značajno arhitektonsko-umetničko i memorijalno svedočanstvo o Zemunu i zemunskim porodicama krajem prošlog veka. Osim vezanosti za istoriju dve poznate građanske porodice Petrović-Hariš, kapela je i značajno ostvarenje Svetozara Ivačkovića, jednog od istaknutih srpskih arhitekata na prelazu 19. i 20. veka i visoki umetnički domet Pavla Simića, slikra epohe srpskog klasicizma.   

Ikonostas je poslednji rad Pavla Simića, rađen 1874. u stilu klasicizma.

Literatura
----------

1. Branko Najhold, *Zemunske crkve*, Trag, Zemun, 1993.

Galerija
--------

* arh. Svetozar Ivačković: Fotografija južne fasada Crkve svetog Dimitrija (Hariševe kapele) u Zemunu (1874-78.)arh. Svetozar Ivačković: Fotografija južne fasada Crkve svetog Dimitrija (Hariševe kapele) u Zemunu (1874-78.)
* arh. Svetozar Ivačković: Fotografija ulaza Crkve svetog Dimitrija (Hariševe kapele) u Zemunu (1874-78.)arh. Svetozar Ivačković: Fotografija ulaza Crkve svetog Dimitrija (Hariševe kapele) u Zemunu (1874-78.)
* arh. Svetozar Ivačković: Fotografija severne fasada Crkve svetog Dimitrija (Hariševe kapele) u Zemunu (1874-78.)arh. Svetozar Ivačković: Fotografija severne fasada Crkve svetog Dimitrija (Hariševe kapele) u Zemunu (1874-78.)

Vidi još
--------

|  |
| --- |
| **Zemunske crkve** |
|   | Blažene Device Marije |
|   | Bogorodičina |
|   | *Evangelička* |
|   | Nikolajevska |
|   | Svetog Arhanđela Mihaila i Gavrila |
|   | Svetog Roka |
|   | Svetotrojičina |
|   | Franjevačka |
|   | Hariševa kapela |

* Nikolajevska crkva
* Bogorodičina crkva (Zemun)
* Crkva Svete Trojice (Zemun)
* Svetozar Ivačković

Spoljašnje veze
---------------

* CRKVA SV.DIMITRIJA (HARIŠEVA KAPELA)
* Beogradsko nasleđe: CRKVA SV.DIMITRIJA HARIŠEVA KAPELA
Rekonstrukcija rimske cirkumvalacione linije u opsadi Alezije
**Cirkumvalacija** u najširem smislu označava taktiku, odnosno razne mjere koje neka vojska za vrijeme opsade poduzima s ciljem da se grad, utvrđenje ili neki drugi objekt pod opsadom u potpunosti izolira od ostatka svijeta, odnosno spriječi opskrba ili bijeg tamošnjih neprijateljskih snaga. U užem smislu se pod time podrazumijevaju u tu svrhu sagrađeni fortifikacijski objekti - rovovi, grudobrani, palisade, bodljikava žica, minska polja i sl. - koji se, ukoliko su spojeni, nazivaju **cirkumvalaciona linija**.

Opsjedatelj također može u pozadini vlastitih snaga sagraditi slične objekte koju za svrhu imaju spriječavanje dolaska neprijateljskih pojačanja, odnosnu zaštitu vlastitih snaga. Za njih se koristi izraz **kontravalacija**, odnosno **kontravalaciona linija**.

Jedan od najznamenitijih primjera cirkumvalacione i kontravalacione linije jesu rimska utvrđenja koja je Cezar podigao za opsade Alezije 52. pne.

***Cirkumvalacija*** na Wikimedijinoj ostavi
**Crkva Sv. Marije Magdalene** u Vroclavu (Poljska) jest gotička crkva locirana između ulica Ševska i Lačarska blizu centralnog trgovinskog trga (osnovan u 13. vijeku). Trenutno je katedrala Poljske katoličke crkve predvođena Pjotrom Mikolajčakom. Dana 21. oktobra 1523. godine, prve luteranske mise u Breslauu (naziv Vroclava na njemačkom jeziku) održane su ovdje. Crkva je dobila naziv po Isusovom kompanjonu, Mariji Magdaleni.

Opis
----

Tokom Drugog svjetskog rata crkva je bila oštećena u većoj mjeri. Godine 1945, legendarno ’Zvono grešnika’, koje je bilo najveće zvono u Šleskoj, takođe je oštećeno. Crkva Sv. Magdalene je ponovno izgrađena; gradnja se odvijala u periodu od 1947. do 1953. godine.

Najcjenjenija relikvija ove crkve je romaneskni portal koji datira iz 12. vijeka i donijet je iz benediktinskog manastira u Olbinu koji je srušen u 16. vijeku.

Most koji povezuje dva tornja ima naziv „Mostek czarownic" (dosl. ’vještičiji most’). Legenda kaže da su sjene vidljive na mostu duše djevojaka koje su koristile isti radi zavođenja muškaraca bez želje za brakom; zbog straha od kućanskih poslova. Zaista, sjene predstavljaju žene sa metlama u njihovim rukama.[*pojasniti*]

Romaneskni portal
Unutrašnjost katedrale

Bibliografija
-------------

* Malgorzata Urlich-Kornacka, *A guide to Wrocław*
* Beata Maciejewska, *Spacerownik Wrocławski*

Vanjski linkovi
---------------

* Informacije o crkvi, *wroclaw.ivc.pl* (`en`)


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **religiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 7704944-5

 |

Koordinate: 51°06′34″N 17°02′05″E﻿ / ﻿51.10944°N 17.03472°E﻿ / 51.10944; 17.03472
**Carevo Polje**, maleno mjestašce kod Josipdola podno brda Treskavac i u blizini obližnjrg toka rječice Munjave, općina Josipdol, Karlovačka županija. U prošlosti su ovaj kraj naseljavali Japodi, a ima i ostataka rimske kulture. U novije doba naselje se raseljava a zbog malog broja učenika zatvara se i škola u Carevom Polju i obližnjoj Modruškoj Munjavi. Iseljavanje mlađeg stanovništva pokušava se spriječiti novim ulaganjima, pa se 2007. na mjestu stare škole otvara dom Svetog Antona.

Stanovništvo
------------

* 2001. - 172
* 1991. - 208 (Hrvati - 204, Srbi - 1, Jugoslaveni - 1, ostali - 2)
* 1981. - 261 (Hrvati - 251, Jugoslaveni - 6, Srbi - 1, ostali - 3)
* 1971. - 285 (Hrvati - 284, Srbi - 1)

### Izvor

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.

Porijeklo stanovništva
----------------------

Porijeklo Hrvata Carevog Polja moglo bi biti veoma srodno sa onim iz Šušnjevog Sela, između Oštarija i Josipdola, gdje je 1948. popisano 213 ljudi sa prezimenom Bokulić. Za njih se čuje prvi puta 1699, četiri muškarca u Oštarijama, ali već 1755. zemljišne knjige spominju po 6 njihovih zajednica u Carevom Polju i Oštarijama i jedna u Skradniku. –Bokulići su bili dio vala migracije iz ovog područja za SAD od 1890. do 1914. gdje su osnovali koloniju u gradovima McKeesport, Pennsylvania, zatim Weirton, West Virginia, te Amherst, Ohio.

Prema popisu stanovništva 2001. god. Carevo Polje je imalo 172 stanovnika.

Vanjske poveznice
-----------------

* Carevo Polje

  


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Josipdol |
| --- |
| Carevo Polje • Cerovnik • Istočni Trojvrh • Josipdol • Modruš • Munjava • Munjava Modruška • Oštarije • Sabljaki Modruški • Salopeki Modruški • Skradnik • Trojvrh • Vajin Vrh • Vojnovac |
Zapisi na **elamskom jeziku**
**Elamski jezik** (ISO 639-3: elx) je iščezli jezik kojim su govorili drevni iranski Elamiti. Elamski je bio jedan od službenih jezika Perzijskog Carstva od 4. do 6. stoljeća pne. Zadnji zapisi na elamskom jeziku datiraju iz vremena osvajanja Aleksandra Makedonskog, nakon čega upotreba jezika gubi na značaju. Tokom više stoljeća, razvijena su tri karakteristička elamska pisma; proto-elamski, linijski elamski, te elamsko klinasto pismo. Elamski je bio aglutinativni jezik, karakterističan po lingvističkom fenomenu u kojem genitiv imenica ne odgovara korjenu imenice. Elamski jezik nije srodan niti jednom od semitskih ili indo-europskih, odnosno sumerskom jeziku. Postoje dvije teorije o podrijetlu jezika; elamo-dravidska i afroazijska. Osim brojnih arheoloških zapisa koji datiraju iz doba Elama, elamski jezik spominje se i na Darijevim zapisima u Behistunu, te na trojezičnim natpisima u Perzepolisu.

Izvori
------

1. 1 2  Elamite language - Britannica Online Encyclopedia
2. ↑  Ancient Scripts: Elamite
3. ↑  „Persepolis Fortification Archive". Arhivirano iz originala na datum 2012-10-18. Pristupljeno 2010-04-30.

Literatura
----------

* Khačikjan, Margaret: *Elamski jezik* („The Elamite Language"), Documenta Asiana IV, Consiglio Nazionale delle Ricerche Istituto per gli, studij Mikene i Egejo-Anatolije, 1998. ISBN 88-87345-01-5
* Potts, Daniel T.: *Arheologija Elama: stvaranje i transformacija antičke iranske države* („The archaeology of Elam: formation and transformation of an ancient Iranian state"), sveučilište Cambridge, 1999. ISBN 0-521-56496-4 i ISBN 0-521-56358-5

Vanjske veze
------------

* *Persepolis Fortification Archive Project*
* Pregled elamskog jezika, Ernst Kausen (njemački)
* Elamska gramatika, rječnik i tekst, Enrique Quintana (španjolski)
* Elamski jezik (Эламский язык), Igor Diakonov (ruski)
Engleski valcer
**Engleski valcer** (en. *Waltz*, njem. *Walzer*, fr. *Valse*) je vrsta plesa. Ime je dobio je prema zemlji porijekla, Engleskoj. Plesali su ga već na svjetskom prvenstvu 1922. godine, ali samo ime koristi se tek od 1929. godine. 

Engleski ili lagani valcer se po nekima razvio iz plesa *boston*, a po drugima iz usporenog bečkog valcera, koji je vladao plesnim dvoranama Evrope tokom celog 19. veka.

Ples *boston* se pojavio krajem 19. veka u severnoameričkom pristaništu Boston da bi se 1903. godine pojavio u Parizu odakle se preneo u London. Tu je doživeo veliki uspeh da bi posle 1914. godine skoro sasvim nestao. Posle 1. svetskog rata se ponovo pojavljuje pod nazivom waltz (kod nas kao engleski valcer). Engleska organizacija pod nazivom ISTD (Imperial Society of Teachers of Dancing) je dala veliki doprinos standardizovanju figura. Cela Evropa ga je sa oduševljenjem primila u tom sporijem obliku pa se od 1922. godine takmičenja u engleskom valceru priredjuju tradicionalno i svake godine. Danas je engleski valcer pojam engleskog stila plesanja.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4166709-8
* NKC: ph224496

 |
Epitrahilj
**Epitrahilj** (**petrahil**, **petrahilj**; epi + grč. *trákhēlos*: vrat), dio odežde pravoslavnog sveštenika i episkopa pod felonom, tj. ispod rize, a preko stihara; duža, široka, krstovima izvezena traka s izrezom za glavu (odgovara stoli u katoličanstvu); stavlja se oko vrata i pruža do ispod koljena. Epitrahilj je sličan đakonskom oraru, samo su mu oba unutrašnja ruba spojena.

Epitrahilj je najvažniji dio svešteničke odežde jer simbolizira blagodat Sv. Duha koji se *nizašilja* na sveštenika; i slično tome kako je sam Isus Hristos na svojim ramenima nosio krst do stradanja, tako postupa i jerej, vršeći tajnu stradanje njegovog, simbolizira "igo (jaram) Hristov". Epitrahilj, također, podsjeća na uže kojim je Isus vezan oko vrata i vođen na sud Ponciju Pilatu.

Bez epitrahilja jerej ne smije vršiti ni jednu službu. Ako se neka služba mora vršiti (molitva, krštenje ili neka druga sveštena služba), a epitrahilja nema, onda vršenje tajne ne treba odlagati. Tada će jerej uzeti pojas ili komad kanapa, ili nekakvo platno i, blagoslovivši ga, staviti ga kao epitrahilj i izvršiti službu. Poslije se takva stvar više ne može smatrati za običnu, već se mora koristiti kao osvećena.

Vanjske veze
------------

* Православни изворник Arhivirano 2006-05-01 na Wayback Machine-u
* Одежде

---

**Izvor**:

* *"Veliki pravoslavni bogoslovski enciklopedijski rečnik*" (tom I), Novi Sad, 2000.
**Call of Duty: Modern Warfare 3** je osmi deo popularne serije igara Call of Duty. Igra je pucačina iz prvog lica i završava priču, koja je početa iz Call of Duty 4: Modern Warfare, a direktno se nastavlja iz Call of Duty: Modern Warfare 2. Razvojni tim igre čine Infiniti vard, Sledžhamer gejms i Rejven softver, a objavljivač je Aktivižn. Igra je puštena u prodaju 8. novembra 2011. godine.

Radnja
------

Priča igre se odvija na različitim kontinentima. Kapetani Džon „Soup" Mekteviš i Džon Prajs se vraćaju u igru, zajedno sa Nikolajem, ruskim informatorom. Nakon ubistva generala Šeperda, tragaju za Vladimirom Makarovim, vođom ultranacionalista, koji je glavni neprijatelj i u ovom delu Call of Duty-a. Takođe je predstavljen i niz novih karaktera koje igrač može da kontroliše, a ima i onih koje ne može. Opet postoje misije na tlu SAD-a, gde slede novi napadi ruskih ultranacionalista. Napad se međutim proširio i na prostoru centralne i zapadne Evrope, i polako opasnost počinje da preti i po druge delove sveta. Igrač može iskusiti nove izazove i u Londonu, Parizu, Nemačkoj, Rusiji, Himačal Pradešu u Indiji, Somaliji, Sijeri Leone i Dubaiju.

Novine
------

Razvojni tim igre je objavio da u igri nastaje novi mod: mod preživljavanja (engl. ), gde se jedan ili dva igrača bore protiv talasa neprijatelja, koji su teži iz runde u rundu. Upoređivan je i sa Zombi modom iz Call of Duty: World at War i Call of Duty: Black Ops, međutim postoje izvesne razlike koje negiraju preveliko poređenje. Zapravo, neprijatelji, ne koriste uvek iste zasede ili taktike kao zombiji u *Call of Duty: World at War*, već suprotno, koriste drugačije taktike, i nisu uvek na istom mestu. Ova opcija igre je dostupna na svim mapama za Multiplejer opciju. Skupljajući poene, koji se postižu ubijanjem neprijatelja, igrači mogu uzimati nova, bolja oružja, municiju, i uopšte dolazi niz poboljšanja.

Izvori
------

1. ↑  Podaci o igri Arhivirano 2012-05-06 na Wayback Machine-u Pristupljeno 10.09.2011.
2. ↑  http://www.callofduty.com/mw3/news Arhivirano 2011-09-23 na Wayback Machine-u Pristupljeno 10.09.2011.

Eksterni linkovi
----------------

* Zvanični sajt

| * p
* r
* u
Call of Duty serijal |
| --- |
| *Call of Duty* (United Offensive) • *2* • *3* • *Modern Warfare* • *World at War* (Final Fronts) • *Modern Warfare 2* • *Black Ops* • *Modern Warfare 3* • *Black Ops II* |
**Epizitomija** (**urez međice**) je kirurški zahvat kojim se napravi rez od stidnice prema anusu, odnosno zareže se međica (lat. *perineum*) kako bi se proširio izlazni dio porodnog kanala. Epiziotomija se napravi neposredno prije izlaska glavice djeteta u lokalnoj anesteziji, a nastala rezna rana se zašije ubrzo nakon poroda. Nekada se epiziotomija učini i bez anestezije, no čak i tada žena najvjerojatnije nije svjesna da je epiziotomija učinjena.

Epiziotomija je dugo bio rutinski postupak. Smatralo se da rezanje stidnice preventivno može spriječiti puknuće tkiva u porodu i da može ubrzati porod. No, ta teorija pokazala se netočnom jer su rodnice elastične i mogu se otvoriti dovoljno da dijete izađe pa vratiti se u prvobitnu veličinu, pogotovo ako je porod fiziološki i ne ubrzava se medicinskim intervencijama.

Epiziotomija može biti medijalna, medio-lateralna i lateralna ovisno o mjestu, gdje je učinjen rez.

Primjena tehnike plastičnih kirurga 'širenje kožnog tkiva', postupno i što je najvažnije bezbolno rastezanje otvora vagine, s četiri prsta obje ruke, 7 uzastopnih dana, ili od strane porođajnih trenera. Aniball ili Epi-no Delphine Plus, postizanjem otvora promjera 10 cm za bebu, prije početka poroda, čini epiziotomiju zastarjelom.

Posljedice i komplikacije
-------------------------

Epiziotomija ne sprječava pucanje međice, dapače čini ga gorim. Uz to, rezano područje bolnije je nego kad spontano pukne, potrebno mu je duže da se zaliječi i može biti često mjesto upale. Mnoge žene osjećaju bol reza još godinama nakon poroda.

Komplikacije epiziotomije mogu biti infekcija rane, hematomi, fistule ili ozljede mišića međice.

Alternative
-----------

Alternativa epiziotomiji je pomaganje ženi da rodi bez puknuća. Kako bi se preveniralo pucanje, potrebno je rodilju poticati na kretanje te izbjegavati rađanje na leđima koje dovodi do velikog pritiska na međicu i njenog pucanja.

Također, ubrzavanje poroda korištenjem intervencija (npr. drip) stvara puno veći pritisak na međicu u kratkom vremenu u kojem se koža ne uspije prilagoditi. Kako bi se smanjila vjerojatnost pucanja, optimalno je poticati fiziološki porod.

Izvori
------

1. ↑  Simkin, Penny (2018). *The birth partner: A complete guide to childbirth for dads, doulas, and other labor companions*, Katie Rohs. ISBN 978-1-55832-910-2
2. ↑  Drandić, Daniela (2019.). *Trudna - tvoja saveznica u idućih 12 mjeseci*, RODA - Roditelji u akciji.
**Epitalamij** (starogrčki: , latinski: ) naziv je za svadbenu pesmu koju su mladići i devojke prve bračne noći pevali ispred bračne odaje ("ložnice", θάλαμος) mladoženje i neveste i koja je redovno bila praktikovana u antičkoj Grčkoj i u starom Rimu. Premda se, strogo govoreći, epitalamij razlikovao od opšte svadbene pesme (γαμήλιος) i od himeneja (pesme što se pevala u povorci koja je pratila mladoženju i nevestu do njihove kuće), ipak se u književnosti najčešće nalazi termin "epitalamij".

Tradicija pevanja epitalamija vrlo je stara. U grčkoj književnosti još je Sapfo sastavljala svadbene pesme, a sledili su Anakreont, Stesihor i Pindar; no od svih tih pesama sačuvani su tek oskudni fragmenti. Kasnije primere nalazimo u tragediji (npr. u Euripidovim *Trojankama* i *Ifigeniji u Aulidi*) i u komediji (npr. u Aristofanovim *Pticama* i *Miru*. Jedan književni epitalamij sreće se i kod helenističkog pesnika Teokrita (*Idila* 18), gde se opisuje venčanje Menelaja i Helene. Više primera ima u rimskoj književnosti, npr. Katulove pesme 61, 62 i 64 (svadba Peleja i Tetide) i Stacijeve *Silvae* (I, 2). Iz carskog razdoblja sačuvane su Klaudijanove pesme o svadbi Honorija i Marije te Paladija i Celerine, zatim pesme Auzonija, Paulina iz Nole, Sidonija Apolinara, Drakoncija, Enodija, Luksorija i Venancija Fortunata.

U Katlovoj 61. pesmi sačuvano je nešto od onog skaradnog humora koji je bio karakterističan za epitalamije.

Literatura
----------

* Hornblower, Simon; Spawforth, Antony (2003). *The Oxford Classical Dictionary*. New York: Oxford University Press.
* Howatson, M. C. (1997). *The Oxford Companion to Classical Literature*. Oxford. New York: Oxford University Press.
* Peck, Harry Thurston (1898), „Epithalamium", *Harpers Dictionary of Classical Antiquities*, New York: Harper and Brothers
**Ellis** (Engleski: *Ellis Island*) je otok u Gornjem njujorškom zaljevu na istoku Sjedinjenih Američkih Država.

Geografija
----------

Ellis leži nedaleko od Jersey Citya prema Manhattanu, vrlo je mali i ukupna površina mu iznosi svega 11.1 hektara.

Historija
---------

Otok Ellis zajedno sa otokom Liberty pripada Zaštićenom području Kipa slobode, kao i Guvernerov otok u kom se nalaze utvrde Fort Jay i Castle Williams.

Između 1892. - 1954. većina emigranata u Sjedinjene Američke Države morala je proći kroz otok, dok nije dobila dozvolu za useljenje.

Izvori
------

1. ↑  „*New York Bay*" (engleski). Infoplease. Pristupljeno 24. 02. 2017.
2. ↑  „*Island of Hope, Island of Tears*" (engleski). Ellis Island. Pristupljeno 22. 2. 2017.

Vanjske veze
------------

***Ellis (otok)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Island of Hope, Island of Tears* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 244660226
* LCCN: sh88007294
* GND: 4274979-7
* SUDOC: 027401499
* BNF: cb119451543 (podaci)
* NKC: ge307711

 |
**emocije**, **osjećaji** ili **čuvstva**, naziv za čovjekovu reakciju na neki događaj. Ukoliko se radi o pozitivnom događaju, emocija je pozitivna, npr:

* nada
* sreća
* zadovoljstvo,

no ukoliko je događaj negativan (odnosno ako je percipiran kao negativan), javljaju se negativne emocije:

* ljutnja
* tuga
* zavist
* ljubomora
* mržnja
* strah

U školi i obitelji se obično uči samo da čovjek treba kontrolirati ponašanje (nemoj vikati, tući se), a obično su iskazivanje i kontrola emocija tragično zapostavljeni, odnosno tretirani na krive načine. Muški spol se uči hrabrosti što je u redu, ali im se zabranjuje iskazivanje osjećaja tuge putem plakanja ("dečki ne plaču"), dok se ženskom spolu zabranjuje iskazivanje osjećaja ljutnje putem vikanja ("curice koje se ljute su ružne"). Rješavanjem takvih zabluda u odgoju bavi se danas mnogo psihologa na Zapadu, one koji su specijalizirali savjetovanje zovemo "psihoterapeutima" (u engleskom slengu - "shrink").

**Koji organi tijela sudjeluju kod emocija?** 

Srce, simpatikus, parasimpatikus, nadbubrežne žlijezde, žlijezde slinovnice, bronhioli, jetra, slezena, želudac, bubrezi, mjehur, crijeva.

**Kontrola emocija (kako učimo kontrolirati emocije?)** 
Najčešće nagrađivanjem i kažnjavanjem, a donekle i objašnjavanjem i uvjeravanjem.

**Koje emocije sadržava materinski motiv?** 
Ljubav, sreća, radost, strah.

**Kako emocije utječu na motiv?** 
Emocije su važan motivacijski faktor, često određuju jačinu motivacije. 

- npr. patriotizam može nekog motivirati da učini herojsko djelo.

**Emocije po Darwinu**

Po Darwinu, emocije su filogenetski rudiment kojem je glavna zadaća povećanje izgleda za preživljavanje.

**Prepoznavanje emocija:**

Prepoznavanje emocija u drugih ljudi se zasniva na 4 skupine: 

* izraz lica
* čovjekov glas
* pokreti tijela i udova te
* cjelokupna situacija

Razvoj emocija (Kako nastaju ili što utječe na razvoj emocija): 

Emocije su rezultat međusobnih utjecaja bioloških karakteristika pojedinaca (uzbudljivosti, reaktivnosti, temperamenta) i njegova socijalnog učenja.

***Emocije*** na Wikimedijinoj ostavi
**Bukureštanski mir**  (ruski: *Бухарестский мирный договор*, turski: *Bükreş Antlaşması*) je mirovni sporazum
kojim je završen Rusko-turski rat (1806–1812). 
Sporazum je potpisan 8. maja 1812. između Osmanskog Carstva i Ruskog Carstva u Bukureštu u današnjoj Rumunjskoj.

Karakteristike sporazuma
------------------------

Na osnovu tog ugovora Carskoj Rusiji je pripala Besarabija, ali se morala povući iz Vlaške i preostalog dijela Moldavije koje su i nadalje ostale turske vazalne zemlje.
Rusi su dobili pravo trgovanja duž Dunava

Rusko Carstvo je tim ugovorom također osiguralo amnestiju za ustanike iz Prvog srpskog ustanka, uz obećanje veće autonomije za Srbe. Ipak tim ugovorom su osmanski garnizoni stekli ponovnu vojnu kontrolu nad Smederevskim sandžakom.

Provedba tog sporazuma, zapela je na terenu u nizu sporova, tako da je turska vojska već slijedeće godine ponovno okupirala Smederevski sandžak.

Ubrzo nakon sklapanja sporazuma, ruski car Aleksandar I izdao je 29. novembra 1813. dekret kojim je garantirao svim doseljenicima u Besarabiju brojne privilegije.
Između ostalog pravo na 60 hektara besplatne zemlje po jednoj porodici, desetgodišnje oslobođenje od bilo kakvog poreza, oslobođenje od bilo kakve vojne obaveze i slobodu vjeroispovjesti.

Tom pozivu odazvalo se puno seljaka naročito iz Baden-Württemberga i Bavarske, ali i iz ostalih njemačkih zemalja, koje su tad jako osiromašile zbog napoleonskih ratova.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „'**"** (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 02. 2015.
2. 1 2  Heinz Fiess. „*The 1812 Peace Treaty of Bucharest*" (engleski). Germans from Russia Heritage Collection. Pristupljeno 14. 02. 2015.

Vanjske veze
------------

* *Treaty of Bucharest* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Bukovnik** je umjetno jezero koje se nalazi na rijeci Dobri (Gornja Dobra ili Ogulinska Dobra), nešto prije nego što ponire u Đulinom ponoru. Naime, negdje oko jedan kilometar udaljeno od centra Ogulina na rijeci Dobri je podignuta brana, te je na taj način stvoreno još jedno umjetno jezero. Iz tog jezera se kanalima dugima i do 30 kilometara voda odvodi do Hidroelektrane Gojak, gdje pomoću nje dobivamo električnu energiju. Na jezeru Bukovnik je dozvoljen ribolov je tokom cijele godine uz poštivanje lovostaja za pojedine vrste ribe: kalifornijska pastrva, šaran, linjak i amur.

Hidroelektrana Gojak
--------------------

Hidroelektrana Gojak je protočna (točnije akumulacijsko/protočna) hidroelektrana koja ima brane na rijekama Ogulinskoj Dobri i Zagorskoj Mrežnici, a strojarnicu na Gojačkoj Dobri. Prema planovima na rijeci Dobri bi trebalo biti 5 hidroelektrana, a uz HE Gojak je 2010. puštena u rad i HE Lešće. Ukupna instalirana snaga HE Gojak je 55,5 MW (3 Francisove turbine x 18,5 MW iz 1959. i obnovljene 2006.). Raspoloživi konstruktivni pad vode je 118 metara. Ukupni instalirani volumni protok je 57 m3/s (3 x 19 m3/s). Srednja godišnja proizvodnja električne energije je 191 GWh, dok je masimalna proizvodnja bila 280 GWh (2010.). HE Gojak je puštena u pogon 1959.  

### Umjetno jezero Sabljaci

Sabljaci je umjetno jezero udaljeno svega oko 3 kilometra od Ogulina. Jezero Sabljaci je umjetno stvoreno jezero u svrhu akumuliranja vode rijeke Zagorska Mrežnica za potrebe proizvodnje električne energije Hidroelektrane Gojak. Ovo jezero je tunelom povezano s jezerom Bukovnik udaljenim oko kilometar i pol, odakle se nastavlja tunel prema Hidroelektrani Gojak, udaljenoj oko desetak kilometara od Ogulina. Površina jezera Sabljaci je oko 170 hektara, pa zauzima jedanaesto mjesto u nizu jezera Hrvatske. Zbog toga ga mnogi zovu "Ogulinsko more". Na jezeru se održavaju preko ljeta "Jezerske igre", razni sportovi na vodi kao što su veslanje, jedrenje, plivanje i ronjenje, sportski ribolov i drugo. Rijeka Zagorska Mrežnica izvire u Ogulinkom Zagorju i skuplja se u umjetno jezero Sabljaci.

Izvori
------

1. ↑    "Jezero Bukovnik", www.ogulin.hr, 2012. vidi dopusnicu Grad Ogulin.
2. ↑   Arhivirano 2013-01-13 na Wayback Machine-u "HE Gojak", HEP Proizvodnja d.o.o. www.hep.hr, 2012.
3. ↑   Arhivirano 2011-02-06 na Wayback Machine-u "HEP Vjesnik 162/163", www.hep.hr/hep/publikacije/vjesnik.aspx, 2004. vidi dopusnicu HEP Vjesnik.
**Episkopska konferencija svih kanonskih pravoslavnih episkopa Okeanije** okuplja pravoslavne episkope Vaseljenske, Antiohijske, Ruske, Srpske, Rumunske, Bugarske i Gruzijske patrijaršije na teritoriji Okeaniju i istočne Azije.

Osnovana je u skladu je sa odlukama Četvrte predsaborske svepravoslavne konferencije održane 2009. u Šambeziju. Slične episkopske konferencije osnovane su u Nemačkoj, Austriji, Švajcarskoj i Francuskoj. 

Cilj episkopskih konferencija je pokazivanje jedinstva Pravoslavne crkve u dijaspori, razvijanje zajedništva među crkvama u svim oblastima pastirskog služenja, posebno po pitanjima duhovnog staranja za bolesnike, zatvorenike i podržavanje liturgijskog blagodatnog života u celini. U nadležnosti episkopskih konferencija je i izučavanje i određivanje kanonskog statusa crkvenih opština koje nemaju jasan odnos prema pravoslavnim pomesnim crkvama.

Sve odluke Episkopskih konferencija donose se konsenzusom. Episkopske konferencije nemaju administrativna i kanonska ovlašćenja i ne ograničavaju prava eparhijskih arhijereja u dijaspori.

Sastanci
--------

U nedelju 17. oktobra 2010. godine u sabornoj crkvi Blagovesti Presvete Bogorodice, sedištu Arhiepiskopije Konstantinopoljske crkve u Australiji i Novom Zelandu, nakon gotovo dve decenije, ponovo su se okupili predstojatelji svih pomesnih pravoslavnih crkava Australije i Okeanije. Liturgijsko sabranje predvodio je predstojatelj Vaseljenske patrijaršije u Australiji, Njegovo visokopreosveštenstvo arhiepiskop Stilijanos, a sasluživali su episkopi svih Pravoslavnih crkava koji svoje sedište imaju na Petom kontinetu:
arhiepiskop Pavle (Antiohijska patrijaršija), episkop Agapit (Ruska patrijaršija), episkop Irinej (Srpska patrijaršija), episkop Mihajlo (Rumunska patrijaršija), te mitropolit Novog Zelanda Amfilohije (Konstantinopoljska patrijaršija), kao i vikarni episkopi arhiepiskopa Stilijanosa: episkop derviški Jezekilj, episkop apolonijski Serafim i episkop dorilejski Nikandros. Na svetoj liturgiji takođe je sasluživalo mnogobrojno prezviterstvo i đakonstvo iz svih jurisdikcija. 

Ponovni sastanak članova druge Episkopske konferencije svih kanonskih pravoslavnih episkopa Okeanije održan je u Sidneju, dana 16. i 17. oktobra 2011. godine, pod predsedavanjem, Njegovog visokopreosveštenstva arhiepiskopa Stilijana. Konferencija je otvorena molitvom u sedištu Grčke pravoslavne arhiepiskopije u Redfernu.

Izvori
------

1. ↑  Vesti online / Dijaspora / Nemačka / Vesti / Episkopske konferencije pokazuju jedinstvo Pravoslavlja, Pristupljeno 5. 4. 2013.
2. ↑  Saopštenje sa Prve Episkopske Konferencije svih kanonskih pravoslavnih episkopa Okeanije Arhivirano 2011-03-29 na Wayback Machine-u, Pristupljeno 5. 4. 2013.
3. ↑  „Saopštenje za javnost Druge episkopske konferencije Okeanije". Arhivirano iz originala na datum 2011-10-20. Pristupljeno 2013-06-29.
"A Brush for the Lead", litografija koju su prouveli Currier and Ives, 1867.
**Currier and Ives** je bila američka grafička tvrtka koju su vodili Nathaniel Currier (1813–1888) i James Merritt Ives (1824–1895). Djelovala je u New Yorku od 1834. do 1907. godine, a poznata je po reprodukcijama poznatih umjetnika kao i crno-bijelima litografijama koje su se potom ručno bojale. Takve litografije su se relativno brzo i jeftino pravile, pa je tvrtka sebe zvala "Veliki centralni depo za jeftine i popularne otiske" a svoje litografije reklamirala kao "obojane gravire za narod".

Tvrtka, za koju su radili neki od najznamenitijih američkih umjetnika 19. vijeka, je likvidirana 1907. godine, nakon što je razvoj fotografije i novih grafičkih tehnika smanjio potražnju za litografijama.

Izvori
------

1. ↑  „The Henry Ford Collections". Arhivirano iz originala na datum 2013-05-12. Pristupljeno 2012-08-02.

Vanjske veze
------------

***Currier and Ives*** na Wikimedijinoj ostavi

* Currier & Ives Foundation
* Online Gallery of Currier & Ives Prints Arhivirano 2011-04-21 na Wayback Machine-u
* Currier & Ives, Printmakers to the American People
* Currier and Ives, Printmakers to the People Arhivirano 2008-07-03 na Wayback Machine-u
* A Gallery of Currier and Ives Lithographs Arhivirano 2009-02-16 na Wayback Machine-u
* Library of Congress Digital Resources; search Currier and Ives
* Behind the Scenes: The Artists Who Worked for Currier and Ives
* Currier and Ives Tradecards
* Currier and Ives, Perspectives on America
* Harriet Endicott Waite research material concerning Currier & Ives, 1923-1956 from the Smithsonian Archives of American Art
**Ethernet** ili IEEE standard 802.3 je danas najčešće korištena tehnologija za lokalne mreže (LAN).

Povijest razvoja
----------------

Ethernet je nastao u laboratorijima Xeroxa u kasnim 1970-im godinama.
Prema podacima iz 2000. godine, 1994. godine je instalirano preko 40 milijuna Ethernet čvorova u svijetu. Velika popularnost Etherneta osigurava veliko tržište za Ethernet uređaje, a velika konkurencija uzrok je prihvatljivim cijenama za opremu. Od prvih dana Ethernet standarda, specifikacije i prava na tehnologiju bila su dostupna svakome, što je neprikosnoven potez tvrtki koje su razvije ovaj standard: DEC, Intel i Xerox. Ovim potezom Ethernet je uspio preuzeti tehnološki primat i kritičnu masu iako je bio lošije tehnološko riješenje nego recimo Token Ring 802.5 kojeg je razvila tvrtka IBM. Ova otvorenost, kombinirana s jednostavnošću uporabe i robusnošću Ethernet sustava, rezultirali su velikim Ethernet tržištem i to je dodatni razlog zašto je ova tehnologija tako raširena u računalnoj industriji. Kao najvažnijeg proizvođača Ethernet komponenti možemo navesti Cisco Systems, Intel i 3Com.

Način rada
----------

Ethernet je zasnovan na tehnološkom rješenju koji se zove CSMA/CD (eng. *carrier sense multiple access / collision detection)*.

Najčešće korištena tehnologija za lokalne mreže (LAN). Termin gdje jedan uređaj šalje paket mrežnom segmentu, prisiljavajući sve ostale uređaje u tom segmentu da obrate pažnju na paket. Istovremeno, drugi uređaj pokušava izvršiti prijenos što dovodi do kolizije, nakon čega oba uređaja moraju da izvrše ponovni prijenos, jedan po jedan. Nije pretjerano efikasno.

Inačice
-------

* 10BASE5 *(thicknet)*
* 10BASE2 *(thinnet)*
* 10BASE-T
* 10BASE-F
* 100BASE-TX
* 100BASE-FX
* 1000BASE-T
* 1000BASE-SX
* 1000BASE-LX

Fizička izvedba
---------------

Ethernet se obično koristi fizičkom infrastrukturom izvedenom na principima strukturnog kabliranja.
Danas su u uporabi bakreni kabeli s četiri upletene parice (neoklopljeni i oklopljeni žičanim opletom ili folijom) i optički kabeli. Kratice za bakrene kablove su:

* UTP (od *unshielded twisted pair* - neoklopljena upletena parica)
* STP (od *shielded twisted pair* - oklopljena upletena parica)
* FTP (od *foiled twisted pair* - upletena parica zaštićena od smetnji folijom)
* S/FTP (od *shielded/foiled twisted pair* - upletena parica zaštićena od smetnji folijom i žičnim opletom)

Uobičajeni naziv za konektor bakrenih kablova je RJ-45.

  


***Ethernet*** na Wikimedijinoj ostavi
**Colle Vaticano** zvano i **Monte Vaticano** (latinski: *Mons Vaticanus*) je brdašce u Vatikanu, koje se nalazi pored Janiculuma ali je znatno manje.

**Vatikansko brdo** leži desno od rijeke Tibar, i sjeverno od brda Janiculum, a Bazilika sv. Petra nalazi se točno na rubu brda, na aluvijalnoj ravnici Tibra zvanoj *Ager Vaticanus*.

Historija
---------

Sa zapada se Vatikansko brdo spaja sa brdašcima Monti di Creta, iz kojih se iskapala glina, ta aktivnost na tom području trajala je više od 20 vijekova. 
Sve do 1920-ih moglo se vidjeti visoke dimnjake peći u kojima se pekla cigla (posljednja je zatvorena 1961.
Vatikansko brdo je danas puno niže, zbog velikih iskapanja koja su počela od 16. vijeka, da se dobije glina za gradnju Bazilike sv. Petra, zbog tog se gotovo i nevidi od visokih vatikanskih palača kompleksa Belvedere.

Kao i Janiculum i Vatikansko brdo je za rimskih vremena, bio daleka periferija i nije bio dio grada Rima. 
Kraj oko Vatikana se smatrao nezdravim, pa ga je i Plinije Stariji spomenuo kao *loš* zbog komaraca.

Za prvu melioraciju tog kraja zaslužna je Agripina Starija, a za njegovu integraciju sa Rimom njen sin Kaligula i unuk Neron. 
Neron je sagradio svoj privatni cirkus okružen vilama i vrtovima.

Neronov cirkus postao je predmet kršćanskog kulta, jer se po tradiciji u njemu nalazi grob Svetog Petra.

Vatikansko brdo nije spadalo u Sedam rimskih brežuljaka, a postalo je dio grada Rima za pape Lava IV. koji je proširio gradske bedeme između 848. - 852. kako bi zaštitio Staru baziliku Svetog Petra.

Sve do sklapanja Lateranskih ugovora 1929. i osnivanja Vatikana, Vatikansko brdo je bilo dio Rimskog riona Borgo.

### Ime

Po legendi Vatikan je dobio ime po proroku *Vatiu* koji je nagovorio Rimljane da protjeraju Etruščane sa brda, dok je prema Varonu to bilo sjedište boga *Vagitija*, dok je prema Geliju ime nastalo od - *vaticina*, promatrača ptica.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Mons Vaticanus Colle Vaticano (Roma)*" (talijanski). Annazelli. Pristupljeno 19.2. 2022.

Vanjske veze
------------

* *Mons Vaticanus Colle Vaticano (Roma)* (`en`)