recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Barbara Walters
**Barbara Jill Walters** (Boston, Massachusetts, 25. rujna 1929. - 30. prosinca 2022.) bila je američka novinarka, autorica i televizijska ličnost. Walters je bio domaćin raznih televizijskih programa, uključujući „Today", „The View", „20/20" i „ABC Evening News". Otkako je otišla u mirovinu kao stalna voditeljica i suradnica, nastavila je povremeno izvještavati za „ABC News" do 2015.

Barbara Walters prvi je put postala poznata kao televizijska ličnost ranih 1960-ih, kada je bila spisateljica i producentica segmenta "Zanimljive priče o ženama" u jutarnjem programu „NBC News"-a - „The Today Show", gdje je započela suradnju s voditeljem Hughom Downsom. Kao rezultat njezinih iznimnih vještina intervjuiranja i popularnosti kod gledatelja, bila je sve prisutnija u programu. Iako su njezine producentske dužnosti značajno doprinijele programu, ona nije sudjelovala u odabiru Downesova nasljednika kada je otišao 1971. a posao je dobio Frank McGee. Godine 1974. u vrijeme McGeejeve smrti, Walters je postala suvoditeljica programa, prva žena koja je imala takvu titulu u američkom informativnom programu. Godine 1976. nastavljajući kao predvodnica za žene u emitiranju, Walters je postala prva žena suvoditeljica večernjih vijesti na mreži, radeći s Harryjem Reasonerom na vodećem programu „ABC Newsa", „ABC Evening News", zarađujući do tada neviđenih milijun dolara godišnje.

Od 1979. do 2004. Walters je bila suvoditeljica i producentica ABC-jevog časopisa „20/20". Godine 1997. Walters je debitirala kao suvoditeljica „The Viewpoint"-a, dnevnog talk showa s isključivo ženskim panelom. Umirovila se kao suvoditeljica tog programa 2014. nakon 16 sezona, ali je nastavila raditi kao izvršna producentica. 

Otkako se povukla iz emisije „Watchtower", Walters je vodila brojne posebne izvještaje za „20/20" i „ABC News", kao i dokumentarne serije za „Investigative Detox". Osim toga, Walters je nastavila voditi svoj godišnji ABC-jev specijal 10 najfascinantnijih ljudi. Njezino posljednje pojavljivanje na „ABC News" bilo je 2015. 

Godine 1996. Walters je bila rangirana kao broj 34 na „TV Guide"-ovoj listi "50 najvećih TV zvijezda svih vremena", a 2000. je primila nagradu za životno djelo od Nacionalne akademije televizijskih umjetnosti i znanosti.

Izvori
------

1. ↑   Preuzeto 19. prosinca 2022.
2. ↑   Preuzeto 19. prosinca 2022.
**Društvo za monarhistički konstitucionalizam** (tradicionalni kineski: ; pinyin: *Jūnzhǔ Lìxiàn Wéichí Huì*), poznatije kao **Rojalistička stranka** (tradicionalni kineski: ; pinyin: *Zōngshèdǎng*; Wade-Giles: Tsung-she-ta) bila je kineska monarhistička stranka koja je djelovala 1910-ih na početku postojanja Republike Kine te okupljala pristaše dinastije Qing čiji je carski režim bio zbačen u Xinhai revoluciji. Najistaknutiji predstavnici su bili pripadnici mandžurskog plemstva i vodeći funkcionari bivše carske vlade u Pekingu, a program stranke se zalagao za mirnu ili nasilnu kontrarevoluciju, odnosno rušenje novog režima pod predsjednikom Yuan Shikaijem. Predstavnici pokreta su, međutim, vrlo brzo shvatili da se Yuanu, koji je raspolagao sa moćnom Beiyanškom vojskom ne mogu otvoreno suprostaviti, te su umjesto toga nastojali njegov režim postepeno oslabiti, a što je uključivalo otvorenu podršku secesionističkim pokretima u Vanjskoj Mongoliji i Tibetu koji su do 1912. postali de facto nezavisne države. Kineski monarhisti su zbog toga dodatno gubili podršku u nacionalistički raspoloženoj javnosti, te su se sve više morali oslanajati na vanjske faktore, prije svega Japan koji je stranci pružao moralnu i financijsku podršku. Sa vremenom je kod pristaša dinastije Qing počelo prevladavati mišljenje da se monarhija neće moći restaurirati u cijeloj Kini, te da se umjesto toga to učini u područjima gdje je zbog etničkog sastava nekadašnja mandžurska dinastija imala veću podršku stanovništva, prije svega u Unutrašnjoj Mongoliji i Mandžuriji. Ti su planovi dvije decenije kasnije sprovedeni u stvarnost nakon što je japanska invazija Mandžurije dovela do stvaranja marionetske države Mandžukuo.
***Zhuang Zi iskušava svoju suprugu*** (tradicionalni kineski: ; pinyin: *Zhuangzi shi qi*) je hongkonški crno-bijeli nijemi film snimljen 1913. u režiji Beihai Lija i po scenariju Minwei Lija. Radnja prikazuje anegdotu iz života drevnog taoističkog filozofa Zhuang Zija (čiji lik tumači Beihai Li), odnosno njegovo fingiranje vlastite smrti kako bi testirao vjernost svoje supruge (čijiu lik tumači Minwei Li). Film se često navodi kao prvo djelo u historiji hongkonške kinematografije. Minwei Li je bio prisiljen glumiti Zhuang Zijevu suprugu, jer je u to vrijeme u kineskom društvu još uvijek postojao snažan tabu prema ženama na pozornici; njegova supruga Yan Shanshan se, međutim, pojavila u maloj ulozi služavke, pa je zbog toga nazivaju prvom kineskom filmskom glumicom. *Zhuangzi* se također naziva i prvim kineskim filmom u međunarodnoj distribuciji, s obzirom da je prikazivan u SAD među kinima specijaliziranim za tamošnje kineske imigrante.

Vanjske veze
------------

* Zhuangzi Tests His Wife at Internet Movie Database
* Arhivirano 2007-10-26 na Wayback Machine-u
**Bitka za Fort Sumter** (12.-13. travnja 1861.) bila je bombardiranje Fort Sumtera, utvrde u kojoj se bila smještena Američka savezna vojska, na ulazu u zaljev pred Charlestonom u Južnoj Karolini. Ova bitka označava početak Američkog građanskog rata. 

Nakon što je Južna Karolina proglasila odcjepljenje od Unije 20. prosinca 1860. njezin primjer je slijedilo još šest saveznih država na jugu SAD-a, te su osnovale nezavisnu Konfederaciju. Početkom travnja 1861. vlasti Sjeverne Karoline zahtjevale su da savezna vojska napusti Fort Sumter, utvrdu koja se nalazila na području koje se više nije smatralo dijelom Unije. Unija je odbila odreći se utvrde, te kada je rok za ultimatum prošao, Konfederalna vojska započela je topničku baražnu paljbu, koja je potrajala sve do predaje tvrđave. U izravnom sukobu nije izgubljen ni jedan život na obje strane. Predsjednik Unije Abraham Lincoln iskoristio je ovaj događaj kao simbolično opravdanje za pozivanje 75.000 dobrovoljaca u vojsku Unije u svrhu suzbijanja pobune. Osim vojne pobjede, bitka za Fort Sumter bila je za pobunjene Južnjake i veliki moralni dobitak, koji je naveo još četiri države da napuste Uniju i priključe se Konfederaciji.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Petar Luković
**Petar Luković** (21. januar 1951, Kraljevo — 12. februar 2024, Beograd) je srpski i jugoslovenski novinar i bivši rok kritičar. Urednik je regionalnog medijskog portala E-novine, koji pokriva dešavanja sa prostora bivše Jugoslavije.

Karijeru je započeo 1976. kao novinar „Duge". Kao politički i rok-en-rol kritičar pisao je za mnoge jugoslovenske novine i časopise, kao što su „Džuboks", „Mladost", „Polet", „Nedelja", „Nedjeljna Dalmacija", „Politika", „Oslobođenje", „Vjesnik", „Rok 82", „Rok" i dr. Bio je glavni urednik časopisa „Tajne", koje se bave paranormalnim pojavama, i časopisa „Seks klub", prvog porno časopisa u Srbiji.

U periodu od 1991. do 1996. godine radio je za beogradski nedeljnik „Vreme", gde je jedno vreme bio i zamenik glavnog urednika. Od 1996. do 1998. godine pisao je za „Našu Borbu". Od 1996. do 1999. bio je glavni urednik mesečnika X-Zabava orjentisanog najviše na rok i pop kulturu i nije imao nikakvih političkih sadržaja.

Za hrvatski satirični nedeljnik „Feral Tribune" piše od njegovog osnivanja 1984. godine. Sarađuje sa časopisima „Reporter" iz Beograda, „Dani" iz Sarajeva i „Mladina" iz Ljubljane.

Objavio je i tri knjige: „Bolja prošlost" (1989), „Ćorava Kutija" (1993) i „Godine raspada - hronika srpske propasti" (2000).

Nagradu dnevnika Danas „Staša Marinković" je dobio 2001.

Petar Luković se nalazio na izbornoj listi LDP, Građanskog saveza Srbije, Socijaldemokratske unije, Lige socijaldemokrata Vojvodine za parlamentarne izbore 2007, a kasnije na listi LDP-a na izborima 2008.

2010. godine je proglašen za počasnog građanina Sarajeva.

Vidi još
--------

* E-novine

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 10164869
* LCCN: n90667858
* ISNI: 0000 0000 2812 3468
* SUDOC: 130325759
* BNF: cb15574080m (podaci)
* CiNii: DA17366266
* CONOR.SI: 8111971

 |
***Čapajev*** (ruski: ) je roman ruskog i sovjetskog pisca Dmitrija Furmanova objavljen 1923. godine. Radnja je inspiriran Furmanovljevim iskustvima i smještena na Istočni front u doba ruskog građanskog rata, gdje je Furmanov služio kao politički komesar u 25. streljačkoj diviziji Crvene armije. Naslovni protagonist je Vasilij Čapajev, komandant divizije, koji usprkos nedostataka bilo kakvog formalnog obrazovanja pokazuje izvrsni vojnički talent i postiže legendarne pobjede protiv belogardejaca u kritičnim mjesecima proljeća i ljeta 1919. godine. U romanu je Furmanov svome vlastitom liku dao ime Fjodor Kljičkov, te se također može shvatiti i kao autorova autobiografija. Čapajev se zbog pristupa građanskom ratu i likovima često navodi kao jedan od najpoznatijih primjera socijalističkog realizma u sovjetskoj književnosti.

Godine 1934. je roman poslužio kao podloga za istoimeni film, koji se smatra jednim od najpopularnijih i najuticajnijih ostvarenja sovjetske kinematografije.

Vanjske veze
------------

* Текст романа на Милитера.ру ()
Za australijskog naučnika, vidite članak Peter Cullen (naučnik).

**Piter Kalen** (engl. ; Montreal, 28. jul 1941) je kanadski glumac .

Najpoznatiji je po ulozi Optimusa Prajma i Ajronhajda u originalnim Transformersima (ponovio je ulogu Optimusa u igranom filmu Transformersi). U njegove značajne uloge spadaju još i Čistač (Ramrod) u animeu *Sablja i Zvezdani šerifi* i narator u seriji *Voltron*. Pojavljivao se i u serijama Simpsonovi, Spajdermen, Megas XLR, Dži Aj Džo, Vini Pu i Dinorajders, a obezbedio je i glas za Hogara Strašnog u istoimenoj seriji.

Pored igranog filma Transformersi, od igranih filmova se može izdvojiti Predator, gde je obezbedio glasovne efekte za samog Predatora (u nastavku ga je zamenio Hal Rejl), kao i Transformersi: Osveta poraženog (Optimus Prajm).

Osim toga, radio je i trejlere za filmove i video igre, a radio je i kao voditelj na radiju.

Spoljašnje veze
---------------

***Peter Cullen*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 56164030
* LCCN: no00091613
* MusicBrainz: ca046fa6-ae9a-4a6e-9c58-d26939218f30

 |
***Četrdesetprvi*** (ruski: ) je sovjetski nijemi film snimljen 1927. u režiji Jakova Protazanova. Temelji se na istoimenoj priči Borisa Lavrenjova koji je napisao scenario. Radnja je smještena u pustinjska područja Centralne Azije za vrijeme ruskog građanskog rata, a protagonistica, čiji lik tumači Ada Vojcik je crvenoarmejska snajperistica koja je ubila četrdeset neprijateljskih vojnika, a koja se mora brinuti o zarobljenom belogardejskom oficiru. Film je sniman na lokacijama u Turkmenistanu, a Protazanov je tamo koristio avionske motore u nastojanju da snimi scene pješčane oluje; na kraju je u tu svrhu koristio snimke stvarnih pješčanih oluja. *Četrdesetprvi* je godine 1956. snimljen u novoj i daleko poznatijoj verziji Grigorija Čuhraija.

Vanjske veze
------------

* *The Forty-First* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Jakov Protazanov |
| --- |
| Filmografija |
| 
* *Odlazak velikog starca* (1912)
* *Pikova dama* (1916)
* *Likujući Satana* (1917)
* *Otac Sergije* (1918)
* *Aelita* (1924)
* *His Call* (1925)
* *Krojač iz Toržoka* (1925)
* *Proces tri miliona* (1926)
* *Čovjek iz restorana* (1927)
* *Četrdesetprvi* (1927)
* *Praznik svetog Jorgena* (1930)
* *Tomi* (1931)
* *Marionettes* (1934)
* *Bespridanica* (1937)
* *Salavat Julajev* (1941)
* *Nasredin u Buhari* (1943)

 |
**Hrasnica** je urbano naselje u općini Ilidža u Federaciji Bosne i Hercegovine u Bosni i Hercegovini. Smješteno je u podnožju planine Igman. Sastavljeno je iz dvije mjesne zajednice: Hrasnica I i Hrasnica II. Hrasnica se sastoji od nekoliko starih naselja koji su se s vremenom integrirali u jedno urbano naselje: Glavogodina, Kovači, Mejdan i Lasica.

Sport i kultura
---------------

Godine 1953. za potrebe stanovnika i radnika FAMOS-a izgrađeni su objekti Centra fizičke kulture (Sportski centar Hrasnica). Prvobitna namjena tih objekata bila je da služe rekreacijskim potrebama radnika i da budu nosioci razvoja sporta na području Hrasnice. U okviru Sportskog centra nalaze se: stadion FK Famos Hrasnica, pomoćni teren, mali teren sa umjetnom travom i malo košarkaško igralište. Sportski centar čine još dvorana sa dvije sale i univerzalnom plohom. Dvorana je pogodna za obavljanje različitih sportskih aktivnosti: mali nogomet, košarka, rukomet, odbojka, stolni tenis, gimnastika i karate. Od 2002. Sportski centar djeluje u sastavu JU za kulturu, sport i rekreaciju Hrasnica - Ilidža. Dana 23. oktobra 1954. osnovan je Dom kulture Hrasnica. Na osnovu izvještaja republičkog Savjeta za kulturu iz marta 1961. Dom kulture Hrasnica imao je: kino salu sa 406 mjesta, biblioteku s čitaonicom, prostorije Komiteta, salu KUD Famos, restoran s terasom i dvije kancelarije. U naselju postoje dvije džamije i jedan medžlis.

Obrazovanje
-----------

U Hrasnici postoje dvije osnovne škole: JU *Druga osnovna škola* i JU *Četvrta osnovna škola*. JU *Druga osnovna škola* osnovana je 1907. godine, tokom Austro-Ugarske monarhije. Nakon *Prve osnovne škole* na Ilidži *Druga osnovna škola* najstarija je osnovna škola na području općine Ilidža. Za potrebe rastućeg stanovništva odlučeno je da se u Hrasnici podigne još jedna škola. Iz tog razloga, na prostoru mjesne zajednice Hrasnica II, u neposrednoj blizini Sportskog centra Hrasnica, 1968. godine osnovana je škola pod imenom OŠ *Hasan Brkić.*

Infrastruktura
--------------

Sa Ilidžom Hrasnica je povezana gradskim autobuskim saobraćajem. Prema Hrasnici i njenim dijelovima (Kovači i Famos) voze dvije linije: linija 27 (Famos–Hrasnica–Ilidža) i linija 27b (Ilidža–Kovači–Hrasnica).

Radi unapređenja infrastrukture, u ljeto 2018. započela je izgradnja i proširenje Hrasničke ceste. U planu je da se između dvije trake postave tramvajske šine, čime bi se Hrasnica tramvajskim saobraćajem povezala sa Sarajevom.

Ekonomija
---------

Prije rata u Bosni i Hercegovini u Hrasnici je postojala firma FAMOS, koja je distribuirala svoje proizvode na jugoslovensko tržište. Nakon rata firma je propala, a nekadašnji prostor fabrike postao je Industrijska zona Hrasnica.

Vanjski linkovi
---------------

***Hrasnica*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |

* Zvaničan veb-sajt općine Ilidža
***Trois chambres à Manhattan*** (sh. *Tri sobe na Manhattanu*) je francuski crno-bijeli igrani film snimljen 1965. u režiji Marcela Carnea. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Georgesa Simenona. Protagonist, čiji lik tumači Maurice Ronet, je uspješni francuski glumac koji nakon razvoda braka nastoji ponovno započeti život i karijeru u SAD te dolazi živjeti u njujorškoj četvrti Greenwich Village. Radnja prikazuje kako upoznaje Francuskinju (čiji lik tumači Annie Giradot) koja je udana za Italoamerikanca. *Trois chambres à Manhattan* su kritičari loše dočekali, smatrajući kako Carné, nekoć izuzetno ugledan režiser, pokušava "na silu" kopirati stil i teme svojih mlađih novovalovskih kolega. Usprkos toga, Girardot je na venecijanskoj Mostri osvojila Kup Volpi za najbolju glumicu.

Uloge
-----

* Annie Girardot ... Kay Larsi
* Maurice Ronet ... François Comte
* O.E. Hasse ... Hourvitch
* Roland Lesaffre ... Pierre
* Gabriele Ferzetti ... Comte Larsi
* Geneviève Page ... Yolande Combes
* Robert Hoffmann ... Thierry
* Margaret Nolan ... June
* Virginia Vee ... La chanteuse noire

Robert De Niro se pojavljuje u maloj ulozi klijenta. Abe Vigoda se također pojavljuje van špice kao čovjek u liftu.

Vanjske veze
------------

* *Three Rooms in Manhattan* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Marcel Carné |
| --- |
| 
* Bizarre, Bizarre
* Port of Shadows
* Hôtel du Nord
* Le Jour Se Lève
* Les Visiteurs du Soir
* Children of Paradise
* Gates of the Night
* La Marie du port
* Juliette, or Key of Dreams
* Thérèse Raquin
* Air of Paris
* Three Rooms in Manhattan
* Law Breakers

 |
***Šinelj*** (ruski: ***Шинель***), u prijevodu ***Kabanica***, je satirička pripovijetka Nikolaja Gogolja o činovniku Akakiju Akakijeviču Bašmačkinu koja na kritički način prikazuje rusku birokraciju i društvo. Prvi put izdana 1842. Gogoljeva pripovijetka ušla je u sam vrh svjetske književnosti, a izvršila je i snažan utjecaj na rusku književnost, podebice na onu visokoga realizma. Predstavljala je svojevrsni prijelaz između romantizma i kritičkog realizma, a Fjodor Dostojevski je jednom prilikom rekao: "*Svi smo mi izašli iz Gogoljeve 'Kabanice'*". 

Djelo je u nekoliko navrata adaptirano na filmu i pozornici.

Kompozicija
-----------

Kompozicija se odvija hronološki, a pripovetka spada u nefabularnu prozu, odnosno prozu u kojoj nema puno događanja i u kojoj fabula nije na prvom mestu. Šinjel započinje uvodom u kojem se opisuje Akakijev lik i život, a zatim dobijanjem novog šinjela radnja se zapliće i kulminira krađom istog. Smrću glavnog lika pripovetka se raspliće i završava epilogom (dodatkom), koji za razliku od prethodnih delova pripovetke dobija fantastičnu dimenziju i u kojem se pojavljuje duh protagoniste u obliku Akakijevog mrtvog tela. Pomoću Akakijevog duha vrši se osveta, pravda biva zadovoljena, a za Akakija život počinje tek nakon smrti.
***Ščors*** (ruski: ) je sovjetski crno-bijeli ratni film snimljen u režiji Aleksandra Dovženka i premijerno prikazan 1939. godine. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Jevgenij Samojlov je Nikolaj Ščors, komandant Crvene armije u Ukrajini za vrijeme građanskog rata. Radnja prikazuje njegove legendarne uspjehe u borbi protiv kontrarevolucionara, a koje je prekinula njegova smrt. Iako je film naručio lično Staljin, duboko impresioniran njegovim Dovženkovim ranijim ostvarenjem *Aerograd*, snimanje je za Dovženka predstavljalo izuzetno traumatično iskustvo. Ono je koincidiralo s Velikom čistkom u kojoj su nestali neki od očevidaca stvarnih događaja sa kojima je Dovženko surađivao u izradi scenarija, a nakon razgovora sa agentima NKVD-a sam režiser je doživio infarkt. Dodatne poteškoće je predstavljala potraga za adekvatnim glumcem, kao i čekanje da Staljin lično odobri scenario. Usprkos tome, *Ščors* je, nakon što je premijerno prikazan, predstavljao veliki uspjeh i imao izvrsnu gledanost. Nju je, međutim, suzbio pakt Molotov-Ribbentrop u ljeto 1939. koji je "problematičnim" učinio scene u kojima se Ščors kao partizan bori protiv njemačkih okupatora; Ščors je nakon toga stavljen u bunker iz koga je, kao i slična anti-njemačka ostvarenja, izvađen odmah nakon početka operacije Barbarossa. Iako je Dovženko za Ščors dobio Staljinovu nagradu, bio je toliko mentalno iscrpljen i traumatiziran, da je poslije snimio tek jedan cjelovečernji film.

Vanjske veze
------------

***Ščors (film)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Э. Косничук. Киноправда *Щорса* Arhivirano 2008-10-22 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Aleksandar Dovženko |
| --- |
| 
* Jagodka ljubvi
* Vasya the Reformer
* The Diplomatic Pouch
* Zvenigora
* Arsenal
* Zemlja
* Ivan
* Aerograd
* Bukovyna: a Ukrainian Land
* Ščors
* Oslobođenje
* Bitka za našu Sovjetsku Ukrajinu
* Soviet Earth
* Victory in the Ukraine and the Expulsion of the Germans from the Boundaries of the Ukrainian Soviet Earth
* Michurin
* Farewell, America
* Poem of the Sea

 |
**Međunarodni dan žena i djevojaka u znanosti** ustanovljen je 11. veljače, odlukom Opće skupštine Ujedinjenih naroda 22. prosinca 2015. Danom se prepoznaje presudna uloga žena i djevojaka u znanosti i tehnologiji.

Međunarodni dan žena i djevojaka u znanosti provode UNESCO i UN Women, u suradnji s međuvladinim agencijama i institucijama, kao i s partnerima civilnog društva, čiji je cilj promicanje žena i djevojaka u znanosti. Svrha je dana promicati pun i jednak pristup sudjelovanju u znanosti za žene i djevojke.

Povijest
--------

Dana 11. veljače ustanovljen je dan za obilježavanja poticanja vidljivosti žena i djevojaka u području znanosti. Opća skupština UN-a donijela je za to rezoluciju pod nazivom A/RES/70/212 22. prosinca 2015. Kasnije su UN Women, entitet Ujedinjenih naroda za ravnopravnost spolova i osnaživanje žena, u suradnji s partnerima iz civilnog društva, UNESCO-om i drugim institucijama prihvatile istu.

Značaj
------

Opća skupština UN-a odlučila je 22. prosinca 2015. da je potrebno godišnje obilježavanje kako bi se prepoznala uloga koju žene i djevojke imaju u znanosti i tehnologiji. Od tada se ovaj dan koristi za promicanje "punog i jednakog pristupa znanosti i sudjelovanja žena i djevojaka u znanosti".

Izvori
------

1. ↑  A/RES/70/212 - E - A/RES/70/212.
2. ↑  International Day of Women and Girls in Science, 11 February (EN).
3. ↑  International Day of Women and Girls in Science (en).
4. ↑  International Day of Women and Girls in Science (en) (2018-10-04).
5. ↑  Tobin, Anna. Watch the International Day of Women and Girls in Science at the United Nations now (en).
6. ↑  International Day of Women and Girls in Science, 11 February (EN).
7. ↑  International Day of Women and Girls in Science (en-gb). Archived from the original on 2019-10-25. Preuzeto 2022-04-19.
8. ↑  International Day of Women and Girls in Science (en).
9. ↑  International Day of Women and Girls in Science 2021: Theme & History (en-US) (2021-02-11).
10. ↑  International Day of Women and Girls in Science 2021: Date, theme of day celebrating women in STEM field subjects - World News, Firstpost (2021-02-11).

Vanjske poveznice
-----------------

* International Day of Women and Girls in Science – February 11 (en-US).
63°13′51″N 21°23′55″E﻿ / ﻿63.23083°N 21.39861°E﻿ / 63.23083; 21.39861

**Arhipelag Kvarken** je arhipelag koji se nalazi u tjesnacu Kvarken (švedski: *Kvarken ili Quarken*, finski: *Merenkurkku*) koje odvaja Gornji botnički zaljev od Donjeg botničkog zaljeva, tzv. Botničkog mora. Na tom mjestu udaljenost švedske od finske obale je oko 80 km, a najudaljeniji otoci samo 25 km od obale. Dubina mora u ovom području je samo 25 metara, a područje ima i jako veliki stupanj podstgalacijalnog podizanja tla pri čemu se obala podiže 1 cm godišnje. pri čemu se otoci šire, od uvala se stvaraju jezera, močvare i tresetišta, najbrže na svijetu. Ako se ovo uzdizanje tla nastavi, za oko 2,000 godina Gornji Botnički zaljev će se potpuno odvojiti od mora i postat će najveće Europsko jezero. Uglavnom, ovo područje je nezamjenjivo za proučavanje izostazija zemljanih kora i zemljinog plašta, fenomena koji je ovdje prvi put i zabilježen. Zbog toga je 2000. godine upisana na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi. 

Arhipelag je veći uz finsku obalu, a većina malenih otoka koji ga čine su nenaseljeni. Na švedskoj strani on pokriva manje područje, tzv. arhipelag Holmöarna (švedski: *Holmöarkipelagen*) po najvećem otoku Holmönu, i otoci imaju mnogo strmije obale. Arhipelag Kvarken je imao i povijesnu važnost jer je služio kao poštanska ruta zimi kada bi ga led okovao od švedske do finske obale. Ova poštanska ruta je bila jako važna za vrijeme švedske dominacije finskom.

U sredini arhipelaga, na otoku Valsörarna (finski: *Valassaaret*), nalazi se 36 metara visok svjetionik koji je dizajnirao Henry LePaute, suradnik slavnog Gustavea Eiffela. Svjetionik iz 1885. godine ima neobičnu strukturnu sličnost s Eiffelovim tornjem koji je izgrašeđen četiri kodine kasnije. Svjetionik je danas automatiziran poput većine svetionika u Finskoj.

Danas je u tijeku rasprava o gradnji mosta preko otoka u tjesnacu Kvarkena od tri dijela duljine oko 40 km. Raspravu su potaknuli gradovi na suprotnim obalama tjesnaca, Umeå i Vaasa. No, i švedska i finska vlada ističu veliku cijenu takvog poduhvata (oko 1.5 do 2 milijarde eura), ali i veliku opasnost od ugrožavanje prirodnog okoliša.

Izvori
------

1. ↑  Per Erik Persson, "Od Vindelkrokena do Holmögadda", Šveski turistički godišnjak (*Svenska Turistföreningens årsbok*), 2001. str.26, ISBN 0283-2976

Vanjske veze
------------

***Kvarken (arhipelag)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Kvarken World Heritage Site[*mrtav link*] (fin.)

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Finskoj |
| --- |
|  | 
Visoka obala (Arhipelag Kvarken)1) • Drvena crkva u Petäjävesi • Historijski centar Raume • Eneolitsko groblje u Sammallahdenmäki • Struveov luk1) • Utvrda Suomenlinna • Stara tvornica kartona u Verlau 
 | Finska zastava |
| 
1) Zajednička svjetska baština Švedske i Finske,  2) Zajednička svjetska baština deset zemalja (Latvija, Norveška, Švedska, Finska, Estonija, Litva, Rusija, Bjelorusija, Ukrajina, Moldova)
 |
Varijabla *y* direktno je proporcionalna varijabli *x*.
U matematici, dvije varijable su **proporcionalne** ako je promjena u jedne popraćena promjenom druge, te ako su izmjene uvijek vezane upotrebom konstantnog množitelja. Konstanta se zove koeficijent proporcionalnosti **proporcionalna konstanta**.

* Ako je jedna varijabla uvijek proizvod druge i konstante, za njih dvoje se kaže da su *direktno proporcionalni*. *x* and *y* su direktno proporcionalni ako je odnos {\displaystyle {\tfrac {y}{x}}} konstantan.
* Ako je proizvod dvije varijable uvijek jednak konstanti, za to dvoje se kaže da su *inverzno (indirektno) proporcionalni*. *x* and *y* su inverzno proporcionalni ako je proizvod {\displaystyle xy} konstantan.

Za prikaz tvrdnje, "y je proporcionalan sa x," piše se jednačina 
y = cx, za neke realne konstante c. Simbolično, piše se y ∝ x.

Za prikaz ove tvrdnje, "y je inverzno proporcionalno x," piše se jednačina y = c/x. Može se ekvivalentno pisati, "y proprocionalno 1/x", gdje y = c/x može reprezentirati.

Ako se linearna funkcija transformira 0, *a* i *b*  u 0, *c* i *d*,  te ako proizvod *a b c d*  nije nula, kaže se da su *a* i *b* proporcionalni prema *c* i *d.* Ekvivalentnost dva odnosa poput {\displaystyle {\tfrac {a}{c}}\ =\ {\tfrac {b}{d}},} gdje nema nule, zove se proporcija.

Eksponencijalna i logaritamska proporcija
-----------------------------------------

Varijabla *y* je **eksponencijalno proporcijalna** varijabli *x*, ako je *y* direktno proprocionalno eksponencijalnoj funkciji od *x*, takva da ako postoje konstante različite od nule *k* and *a* takve da

{\displaystyle y=ka^{x}.\,}
Tako, varijabla *y* je **logaritamski proporcionalna** varijabli *x*, ako je *y* direktno proporcionalna logaritmu od *x*, takva da ako postoje konstante različite od nule *k* and *a* takve da

{\displaystyle y=k\log \_{a}(x).\,}

Povezano
--------

* Korelacija
* Odnos
* Jednakost

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* NKC: ph1121878

 |
**Idris II** (arapski: إِدرِيس بن إِدرِيس بن عَبد اللَّه بن الحَسَن ili *Idrīs ben idrīs ben `abd allah ben al-ḥasan*‎; 791–828) je bio muslimanski vladar u Sjevernoj Africi, odnosno drugi vladar iz dinastije Idrisida. 

Otac mu je bio Idris I, osnivač dinastije, koji je umro 791. godine dva mjeseca prije sinovog rođenja; historijski izvori tvrde da su ga otrovali agenti abasidskog bagdadskog kalifa Haruna al-Rašida. Međutim, o malodobnom Idrisu se brinula majka Kenza, kćer lokalnog berberskog poglavice. Marokanske legende navode da je Idris brzo izrastao u nadareno dijete, odnosno da je bio vunderkind; već sa četiri godine je mogao čitati, sa pet pisati, a sa osam je naučio cijeli Kuran napamet. Kada je godine 805. službeno postao vladarom, odlikovao se i fizičkom snagom. Ponovno je osnovao napuštenu očevu prijestolnicu Fes. Imao je dvanaest sinova, uključiujući Muhameda koji ga je naslijedio 828.

Izvori
------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Idris I**  |  **Sultan Maroka** 802–828 | Slijedi: **Muhammad ibn Idris**  |
Za film iz 1954. godine, vidite članak Nuevo amanacer i pjesmu.

**Novo jutro** (šp. *Nuevo amanecer*) je meksička telenovela produkcijske kuće Televisa, snimana tokom 1988 i 1989. godine. Prikazivana je sredinom 1990-ih u Srbiji na lokalnim TV-stanicama. Kasnije je stekla zanimljivost što je u njoj jednu od prvih uloga tumačila kasnije planetarno popularna meksičko-američka glumica Selma Hajek.

Sinopsis
--------

Ovo je priča o lepoj Lauri, starijoj i stidljivoj ženi, koja radi kao učiteljica u školi. Iz detinjstva nosi traume jer ju je majka maltretirala, a očuh silovao. Nakon smrti majke, Laura nasleđuje njeno bogatstvo i odlučuje da ode na putovanje. Tom prilikom upoznaje Herarda u koga se zaljubljuje, ali i dalji pati jer je podseća na očuha. Pored toga Laura će morati da se bori protiv osobe koja želi da je uništi i sa misterioznim pozivima koji će joj dolaziti, a za koje sumnja da su od mrtve majke.

Uloge
-----

| Glumci | Likovi |
| --- | --- |
| Žaklin Andere | Laura |
| Pedro Armendariz Junior | Herardo |
| Blanka Gera | Norma |
| Selma Hajek | Fabiola |
| Danijela Kastro | Patrisija |
| Raul Araiza | Esteban |
| Araseli Agilar | Amparo |
| Roberto Antunez | Arnulfo |
| Rita Masedo | Elena |
| Maristel Molina | Nijeves |
| Alehandra Morales | Ernestina |
| Manuel Oheda | Samuel |
| Rebeka Silva | Dijana |
| Hektor Suarez Gomiz | Pako |
| Hilberto Truhiljo | Luis |
| Grasijela Doring | Benita |
| Oskar Traven | Tom Šeldan |
***Un tranquilo posto di campagna*** (sh. *Mirno mjesto na selu*) je italijanski igrani film snimljen 1968. godine u režiji Elija Petrija. Po žanru predstavlja kombinaciju psihološke drame, trilera i horora, a protagonist, čiji lik tumači Franco Nero, je ugledni umjetnik koji, mučen kreativnom krizom, ali i zastrašujućim halucinacijama, napušta svoj stan u Milanu zajedno sa ljubavnicoim (čiji lik tumači Nerova tadašnja djevojka i buduća supruga Vanessa Redgrave) te pokušava pronaći mir i inspiraciju na seoskom imanju u regiji Veneto. Radnja prikazuje kako ga zastrašujuće vizije nastave i tamo progoniti, ali i kako protagonist postane uvjeren da je u pitanju duh lokalne plemkinje (čiji lik tumači Gabriella Grimaldi) vezane uz krvave događaje tokom Drugog svjetskog rata. Nero je nastupio u filmu u vrijeme kada je uživao status međunarodne zvijezde zahvaljujući špageti vesternima, te je jedan od motiva za nastup bilo nastojanje da se potvrdi i kao "ozbiljan" glumac. Petri je, pak, u filmu koristio nekonvencionalne narativne tehnike, odnosno inzistirao na apsurdnim i iracionalnim scenama kao sredstvu izazivanja nelagode kod publike umjesto zastrašivanja tipičnog za horore; usprkos toga, *Un tranquilo posto di campagna* se ponekad navodi i jedan kao primjera ili inspiracija za tzv. *giallo* filmove koji su tada počeli sticati popularnost u Italiji. U filmu je također korištena post-moderna scenografija kao i slike američkog pop art umjetnika Jima Dinea. *Un tranquilo posto* je prikazan na Berlinskom filmskom festivalu gdje je osvojio Srebrni medvjed.

Uloge
-----

* Franco Nero ... Leonardo Ferri
* Vanessa Redgrave ... Flavia
* Georges Géret ... Attilio
* Gabriella Grimaldi ... Wanda
* Madeleine Damien ... Wandina majka
* Rita Calderoni ... Egle
* John Francis Lane ... Nadzornik umobolnice
* Renato Menegotto ... Eglin prijatelj
* David Maunsell ... Medij
* Arnaldo Momo ... Seljak
* Sara Momo ... Seljanka
* Otello Cazzola ... Seljak
* Constantino De Luca ... Seljak
* Marino Bagiola ... Seljak
* Piero De Franceschi ... Seljak

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *A Quiet Place in the Country* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi čiji je autor Elio Petri |
| --- |
| 1960-e | *L'assassino* (1961) • *I giorni contati* (1962) • *Il maestro di Vigevano* (1963) • *Alta infedeltà: Peccato nel pomeriggio* (1964) • *La decima vittima* (1965) • *A ciascuno il suo* (1967) • *Un tranquillo posto di campagna* (1968) |
| 1970-e | *Indagine su un cittadino al di sopra di ogni sospetto* (1970) • *Documenti su Giuseppe Pinelli: Ipotesi su Giuseppe Pinelli* (1970) • *La classe operaia va in paradiso* (1971) • *La proprietà non è più un furto* (1973) • *Todo modo* (1976) • *Le mani sporche* (1979) • *Buone notizie* (1979) |
**Kruška** je rod drvenastih biljaka iz familije Rosaceae, čiji se istoimeni plodovi koriste u ishrani. Vrste ovog roda rastu u umerenim predelima Evrope, Azije i Afrike. Drveće je srednje visine (10-17m), uglavnom listopadno, sa prostim i naizmenično raspoređenim listovima (dužine 2-12sm). Plod je specijalan oblik bobice - pomum, sa jednoslojnim (kod vrsta iz Sect. *Pyrus*) ili višeslojnim epidermisom (kod vrsta u Sect. *Pashia*) i često brojnim sklereidima (kamenim ćelijama). Taksonomski, rod se deli u dve pomenute sekcije.

„Divlje" vrste roda *Pyrus* mogu hibridizovati, slično ostalim rodovima u potfamiliji jabuka (Maloideae), ali se prirodni areali ovih vrsta ne preklapaju i time je pojava hibridizacije bila sprečena. Sa neolitskim širenjem poljoprivrede, ljudi veštački dovode u kontakt „divlje" vrste i počinju domestifikaciju. Postoje dva naziva za domestifikovane (domaće) kruške - *Pyrus communis* (evropska) i *Pyrus pyrifolia* (dalekoistočna).

Ove dve vrste (i njihovi kultivari) nastale su kroz dva nezavisna procesa domestifikacije, pre 500. god. pne. Neki kultivari evropske domaće kruške su možda nastali hibridizacijom *P. communis* sa vrstom *P. reqelii*.

* Cvast kruškeCvast kruške

***Kruška*** na Wikimedijinoj ostavi
**Hiroyuki Matsushita** "**Hiro**" **Matsushita** (rođen 14. 03. 1961.), japanski je biznismen i bivši vozač utrka. On je unuk Konosuke Matsushita, osnivača Panasonica. 1989. Matsushita je osvojio Toyota Atlantic Championship (Pacifik), postavši prvi i jedini japanski vozač kojem je to uspjelo. Također je bio prvi japanski vozač koji se utrkivao u Indy 500.

Rani život i karijera
---------------------

Matsushita je rođen u Nishinomiya, Hyōgo prefektura kao najmlađi sin Masaharu Matsushita, koji je bio drugi predsjednik Panasonica šesnaest godina od 1961. Diplomirao je na Sveučilištu Konan. Njegov stariji brat Masayuki Matsushita služio je kao potpredsjednik Panasonica više od desetljeća.

Unatoč tome što je unuk osnivača Panasonica, odbijao je da ga se etiketira kao bogatog klinca koji može kupiti svoj put u bilo što. Umjesto toga, krenuo je s dna, karijeru je započeo utrkujući motocikle u svojoj domovini između 1977. i 1980. prije nego što je prešao na četiri kotača. Povukao se iz Motocross utrka postavši prvak u Kansai regiji 1980. u dobi od 19 godina.

Godine 1987. Matsushita se počeo utrkivati Formulom Fords - klasa A automobilskih utrka - Sljedeće godine udružio se s Jimom Downingom u automobilu Camel Lights i osigurao drugo mjesto u klasi na 24 Hours of Daytona i treće mjesto na utrci 12 Hours of Sebring. Godine 1989. Matsushita je neustrašivo ušao u seriju Formule Atlantic i do kraja te godine osvojio je četiri pobjede i prvenstvo Toyota Atlantic (divizija Pacifik) s najvećom razlikom u bodovima svih vremena. Zatim se okušao u Formuli Pacific na Novom Zelandu i postao prvi japanski vozač koji je osvojio prestižnu Lady Wigram Trophy utrku.

Izvori
------

1. ↑  „HIRO AT LARGE". *LA Times*.
2. ↑  „Japanese Auto Racer Keeps Plans on Track: Hiroyuki Matsushita is building a facility in San Clemente to manufacture race cars.". *LA Times*.
3. ↑  „Hiroyuki Matsushita". *historicracing.com*. Pristupljeno February 16, 2024.

Vanjske poveznice
-----------------

* MOTORSPORT STATSŠablon:In lang
* RacingSportsCarsŠablon:In lang
* Hiro Matsushita na Twitteru
* Hiro Matsushita na sajtu IMDb

***Hiro Matsushita*** na Wikimedijinoj ostavi
**Grškovićev odlomak apostola** spada među najstarije sačuvane slavenske tekstove *Apostola* (*Djela Apostolskih*): Pisan je glagoljicom prijelaznog time, između makedonske oble i hrvatske uglaste. Na četiri je pergamentna lista veličine 15,5 × 21,7 cm, na kojima se nalaze neki dijelovi teksta *Djela apostolskih*.

Datira iz XII. stoljeća, a nastao je u području ist. Bosne, Zahumlja ili Zete, gdje se uglata glagoljica nije razvijala. Pismo je vrlo staro i blisko mak. spomenicima XI–XII. st. a grafemski odabir (npr. prevladavanje jorova na račun jerova) približuje se zapadnoj hrvatskoglagoljskoj praksi. Nekoliko se puta zamjenjuje prijedlog u i vъ, što upućuje na štokavsko područje nastanka. Ta mješavina staroslavenskog i štokavizama upućuje na podrijetlo s istočnog ruba glagoljskog područja.

Odlomke je potkraj XIX. st. pronašao vrbnički kapelan Jerko Gršković u Vrbniku na Krku  i po njemu se ovi fragmenti zovu. Čuva ih se u Zagrebu, u arhivu Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti.

Izvori
------

1. 1 2 3  Proleksis enciklopedija *Grškovićev Apostol*, Objavljeno: 22. lipnja 2012. (pristupljeno 3. studenoga 2016.)
2. ↑  „Grškovićev odlomak apostola (XII. st)". Arhivirano iz originala na datum 2016-03-05. Pristupljeno 2020-10-19.
3. 1 2 3 4  Hrvatska enciklopedija *Grškovićev odlomak Apostola*

Literatura
----------

* Josip Bratulić i Stjepan Damjanović, Hrvatska pisana kultura, 1. svezak, 8. - 17. stoljeće, str. 74, ISBN 953-96657-3-6

Vanjske poveznice
-----------------

* Tragom pisane baštine BIH Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u
***Veliki građanin*** (rus. *Великий гражданин*) je sovjetski film sniman u režiji Fridriha Ermlera i prikazan u dva dijela 1938. i 1939. godine. Radnja mu je inspirirana životom sovjetskog komunističkog vođe Sergeja Kirova, čije je ubistvo nekoliko godina ranije postalo jednim od povoda za pokretanje Velike čistke. U filmu se naslovni lik, koga tumači Nikolaj Bogoljubov zove Boris Šahov, a radnja pokazuje kako se nakon vremena kao "pravovjerni" sljedbenik partijskog kursa sukobljava s partijskim čelnicima koji pripadaju frakciji Lava Trockog, a što će na kraju kulminirati njegovom mučeničkom smrću. Ermler je scenario napisao 1935. godine, ali je snimanje, u koje se u nekoliko navrata tražeći izmjene scenarija umiješao lično Staljin, započelo u januaru 1937. godine, u jeku same Velike čistke. Obilježili su ga problemi, prije svega vezani uz nevoljkost glumaca da tumače likova tada proskribiranih "trockista", ali i sabotaže nakon kojih su neki članovi filmske ekipe uhapšeni i strijeljani. Veliki građanin, koji je svojim sadržao nastojao opravdati čistke, je na kraju dobio Staljinovu nagradu. Nakon Staljinove smrti i procesa destaljinizacije 1950-ih je završio u bunkeru, te se prikazao tek 1980-ih za vrijeme procesa glasnosti. Današnji kritičari i historičari filma ga smatraju propagadnim ostvarenjem, ali drže da je u njemu Ermler koristio inovativne tehnike filmske naracije i montaže što ga čini ostavrenjem prije svog vremena.

*Veliki građanin* je zanimljiv i za historiju televizije, s obzirom da je njegov prvi dio bio prikazan 25. marta 1938. na eksperimentalnom programu nedavno pokrenute Moskovske TV-stanice, a što ga čini prvim filmom prikazanom na sovjetskoj televiziji, i jednom od prvih na televiziji u svijetu.

Vanjske veze
------------

* *Veliki građanin* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi Fridriha Ermlera |
| --- |
| 
* Skarlatina (1924)
* Katjka — bumažnji ranet (1926)
* Deti buri (1926)
* Parižski sapožnik (1928)
* Dom v sugrobah (1928)
* Oblomok imperij (1929)
* Vstrečji (1932)
* Krestjane (1934)
* Velikij graždanin (1939)
* Baljzak v Rossiji (1940)
* Osenj (1940)
* Ona zaščiščajet Rodinu (1943)
* Velikij perelom (1945)
* Velikaja sila (1949)
* Zvanji užin (1953)
* Neokončennaja povest (1955)
* Denj pervi (1958)
* Iz Nju-Jorka v Jasnaju Poljanu (1962)
* Pered sudom istoriji (1965)

 |
**Odnos esencije i egzistencije** je tema koja je dominirala srednjovekovnom filozofijom. Srednjovekovna filozofija je esenciju uglavnom metafizički razdvajala od egzistencije. Najčešće je egzistencija bila zavisna od esencije, koja je od Boga. Egzistencija se poimala kao ostvarena esencija neke stvari.

Razvoj
------

Al-Farabi smatra da je egzistencija akcidencija esencije. Ibn Sina je naglasio razliku između egzistencije i esencije, što su prihvatili srednjovekovni evropski filozofi.

Prema Tomi Akvinskom, egzistencija, kao aktualnost, jeste određena esencijom, kao potencijalnošću. Ipak, on ne smatra da esencija postoji pre no što primi postojanje. Nema esencije bez egzistencije, ni egzistencije bez esencije, one su stvorene zajedno. Sve što ne pripada pojmu esencije, dolazi spolja. Tako, ni jedna esencija ne može da se zamisli bez onoga što čini deo esencije.

Egidije Rimski je bio pod znatnim uticajem novoplatonske teorije ο participaciji. Egzistencija ili biće (*esse*) proističe iz Boga i predstavlja participaciju božanske egzistencije. Egzistencija je primljena od esencije i realno je različita od nje. To se može empirijski ustanoviti kod telesnih stvari, budući da one imaju početak egzistencije i nisu uvek bile povezane s egzistencijom, što dokazuje da je egzistencija potencijalna, i da je različita od esencije opažljive stvari. Ako egzistencija ne bi bila različita od esencije u stvorenim stvarima, onda stvorena biće ne bi bila stvorena bića: ona bi postojala na osnovu svoje vlastite suštine i bila bi nezavisna od božjeg stvaranja.

Izvori
------

1. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 334), Beograd, 1989.
2. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 225), Beograd, 1989.
3. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 334), Beograd, 1989.
4. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 334), Beograd, 1989.
5. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 453), Beograd, 1989.
6. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 453), Beograd, 1989.

Vidi još
--------

* Biće
* Suština
* Postojanje

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **filozofiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Šejh Behauddin ef. Hadžimejlić** (Vukeljići, 1920. – Vukeljići, 18. prosinca 1996.), bosanskohercegovački je teolog bošnjačkog porijekla, šejh nakšibendijskog, rifaijskog i kadirijskog tarikata, drugi po redu šejh-ul-mešaih.

Biografija
----------

Behauddin Hadžimejlić je rođen u Vukeljićima pored Fojnice 1920. godine, kao najstariji sin šejha Abdullatifa ef. Hadžimejlića, unuk šejha ̟Hasana ef. Hadžimejlića, praunuk šejha Mejli-babe. Osnovano obrazovanje je stekao pred svojim ocem, a nakon toga školovanje nastavlja u Travniku, u Elči Ibrahim-pašinoj medresi. Po završetku medrese, 1938. godine, radio je kao imam do odlaska u penziju. Radio je na izgradnji i obnovi raznih vjerskih objekata, kao i lokalne infrastrukture. Obnavio je i proširio tekiju u Vukeljićima 1957. godine. Pored nje obnavio je mnoge ranije zatvorene tekije, te učestvovao u otvaranju novih u Sarajevu, Jajcu, Foči, Malom Zvorniku i Tuzli.

Behauddin Hadžimejlić je postavljen za upravitelja tekije u Vukeljićima, 1961 godine. Hilafetnamu za šejha nakšibendijskog tarikata je dobio od svog oca i strica šejh hafiz Musa Kjazima ef. Hadžimejlića. U Jeruzalemu, Mesdžidu-l-Kudusu se 1964. upoznao sa šejhom Jusufom Buharijom. U Istanbulu 1969. u Ajni Ali Baba tekiji, dobiva hilafet od šejh Muhidin Ensarije za rifaijski i kadirijski tarikat.

Učestvovao u formiranju Saveza islamskih derviških redova, kao i u osnivanju Tarikatskog centra 1977. godine. Bio je aktivan i u radu komisija za obavljanje zikrova te u savjetima za formiranje i rad tekija i derviša. Obavljao je dužnost šejh-ul-mešaiha od 1990. do 1996. godine. 

Umro je u Vukeljićima 18. decembra 1996. godine. Ukopan je u turbetu svoga djeda šejh Hasan Babe.

Spoljašnje veze
---------------

* šejh Behauddin ef. Hadžimejlić

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **šejh Fejzulah ef. Hadžibajrić**  |  **Šejh-ul-mešaih** 1990. — 1996. | Slijedi: **šejh Mesud ef. Hadžimejlić**  |
*The Big Road*
***Veliki put*** (kineski: ; pinyin: *Dàlù*) je kineski crno-bijeli nijemi film snimljen 1934. godine u režiji Sun Yua. Po žanru je drama, koja je sadržavala snažan patriotski naboj. Protagonisti su šestorica mladića koja sudjeluju u izgradnji strateški važnog puta koji bi trebao omogućiti obranu Kine od japanskog napada. Radnja prikazuje kako ih u tome nastoji spriječiti jedan od izdajničkih (*hianjin*) službenika, ali i kako im djevojke pomažu da zaustave sabotažu. *Veliki put* je napravljen u vrijeme tranzicije na zvučnu tehnologiju, te sadrži nasnimljenu muziku i zvučne efekte. Historičarima je, pak, zanimljiv zbog scene u kojoj se protagonisti kupaju goli u rijeci, pri čemu su prikazane čak i njihove genitalije; to je bila prva scena filmske golotinje u historiji kineske, pa i azijske kinematografije, a svojom eksplicitnošću je bila neobična čak i tadašnji svijet.

Izvori
------

1. ↑  "The Chinese Mirror: A Journal of Chinese Film History - Retro Review: The Big Road" Arhivirano 2014-04-13 na Wayback Machine-u. *The Chinese Mirror*. Retrieved 2 May 2014.

Vanjske veze
------------

* *The Big Road* na sajtu IMDb
* *The Big Road* dostupan kao besplatni download na Internet Archive
* The Big Road na YouTube
* *The Big Road* na AllMovie-u ()
* *Dalu* Arhivirano 2007-03-07 na Wayback Machine-u summary from the University of California, San Diego
*Verdens Undergang*
***Verdens undergang*** (sh. *Propast svijeta*) je danski crno-bijeli nijemi SF-film snimljen 1916. u režiji Augusta Bloma. Radnja prikazuje kako prolazak zalutalog kometa u blizini Zemlje izaziva niz katastrofa i društveni kolaps. Iako su ti prizori dočarani s malo novca, odnosno sa primitivnim specijalnim efektima, Blom ih je režirao s velikom vještinom. Film je doživio veliki uspjeh kako u Danskoj tako i izvan njenih granica, što se najčešće pripisuje sjećanjima na medijsku histeriju i apokaliptičke prognoze izazvanu prolaskom Halleyevog kometa šest godina ranije, ali još više odrazom ranijeg nezamislivog krvoprolića i razaranja u prvom svjetskom ratu, koji je još uvijek trajao tokom premijere. Verdens undergang se često navodi kao posljednji veliki film u karijeri Augusta Bloma, odnosno posljednje značajno ostvarenje tzv. "zlatnog doba danske kinematrografije".

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Verdens undergang* i komplet udgave fra filmstriben.dk
* *Verdens undergang* na sajtu IMDb
**Proljeće** (rus. *Весна*) je sovjetski crno-bijela muzička filmska komedija snimljena 1947. u režiji Grigorija Aleksandrova. Radnja prikazuje kako je filmski režiser (čiji lik tumači Nikolaj Čerkasov) dobio zadatak snimiti igrani film o radu jednog naučnog instituta. Protagonistica, čiji lik tumači Ljubov Orlova, je glamurozna glumica koja tamo dolazi kako bi se pripremila za ulogu, te sreće asketsku naučnicu koja izgleda upravo kao ona (i čiji lik također tumači Orlova), a što izaziva cijeli niz komičnih nesporazuma. *Proljeće*, nastao u produkciji studija Mosfiljm, je djelomično snimano u praškim studijima Barrandov, a poznato je i kao prvi film na čijem početku se pojavljuje znamenita statua *Radnik i seljanka* kao Mosfiljmov logo. Godine 1947. je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je primio nagradu za najbolji originalni scenario.

Vanjske veze
------------

* *Vesna* na sajtu IMDb
* «Весна» на сайте «Энциклопедия отечественного кино» ()
* О процессе создания фильма на сайте kinozapiski.ru
* Постер фильма

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Grigorij Aleksandrov |
| --- |
| 
* *Jolly Fellows* (1934)
* *Circus* (1936)
* *Volga-Volga* (1938)
* *Encounter at the Elbe* (1949)
* *Kompozitor Glinka* (1952)

 |