recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***77 Sunset Strip*** je američka TV serija koja se originalno prikazivala na programu mreže ABC od 1958. do 1964. Protagonisti su bili trojica privatnih detektiva koje su tumačili Efrem Zimbalist, Jr. Roger Smith i Edd Byrnes, a čiji je ured bio na Sunset Stripu u Los Angelesu, na fiktivnoj adresi koja je poslužila kao naslov serije.

Tvorac serije je bio Roy Huggins, također i autor romana po kojima se ona temelji. Autorska prava su kasnije postala predmet spora između Hugginsa i studija Warner Brothers, koji je namjerno pustio pilot-epizodu *Girl on the Run* kao igrani film na Karibima kako bi poslije mogao dokazati da se serija temelji na filmu, a ne njegovim romanima.

Prvotno su protagonisti trebali biti dvojica bivših tajnih agenata - Stuart "Stu" Bailey (koga je tumačio Zimbalist) i Jeff Spencer (koga je tumačio Smith). Međutim, brzo se kao jedan od protagonista nametnuo i njihov mladi čuvar parkinga Gerald Lloyd "Kookie" Kooksoon III (koga je tumačio Byrnes). Iako se u pilot-epizodi pojavio kao serijski ubica opsjednut češljanjem i rock'n'rollom, stekao je takve simpatije gledatelja da su ga u kasnijim epizodama tvorci serije koristili kao humoristični otklon potpuno ignorirajući njegovo hvatanje i osudu na smrt. Kooksoon je s vremenom počeo pomagati dvojici protagonista, a Byrnes je 1960. nakratko napustio seriju tražeći da ima istu plaću kao prva dva glumca. Producenti su popustili pritisku, te je Kooksoon 1961. postao punopravni član detektivskog tima.

Serija je brzo stekla veliku popularnost, te su se mnogi glumci tadašnjeg Hollywooda natjecali da u njoj dobiju gostujuće uloge, kako bi na taj način postali zapaženi. Serija je također potakla Warner Bros da snimi nekoliko sličnih detektivskih serija smještenih na "egzotične" lokacije - *Bourbon Street Beat* u New Orleansu, *Hawaiian Eye* na Havajima i *Surfside 6* u Miami. Te su serije dijelile isti fiktivni univerzum sa *Stripom*, te su bila česta "gostovanja" likova među njima.

Međutim, već 1963. godine ta je popularnost počela jenjavati. Produkciju je tada preuzeo Jack Webb a svi likovi osim Baileya su izbačeni iz serije. Snimanje je konačno obustavljeno na polovici sezone 1963/64.

Napomene
--------

1. ↑  Kevin Burton Smith. „Stuart Bailey". Thrilling Detective. Pristupljeno 2007-08-11.

Eksterni linkovi
----------------

* Stuart Bailey at Thrilling Detective
* *77 Sunset Strip* at Thrilling Detective
* *77 Sunset Strip* at TVparty.com
* 77 Sunset Strip at AmericanLife TV Network website
* Roy Huggins' Archive of American Television Interview Arhivirano 2008-02-26 na Wayback Machine-u
***Victory at Sea*** je bila američka dokumentarna TV-serija posvećena pomorskim operacijama drugog svjetskog rata, originalno emitirana u 26 epizoda na programu TV-mreže NBC između 26. oktobra 1952. i 3. maja 1953. 

Tvorac serije je bio Henry Salomon, pomoćnik Samuela Eliota Morisona, službenog historičara američke ratne mornarice koji je upravo u to vrijeme pisao monumentalno 15-tomno djelo *History of United States Naval Operations in World War II*. Za vrijeme istraživanja građe je Salomon naišao na ogromne količine snimljenog materijala te svog poznanika s Harvarda Roberta Sarnoffa, uticajnog direktora na NBC-u nagovorio da 1951. godine odobri snimanje serije te, za to vrijeme prilično veliki, budžet od 500.000 dolara. Serija je snimana uz punu kooperaciju RM SAD, kao i uz pomoć filmskih arhiva širom svijeta. Serija je doživjela veliki uspjeh i neki televizijski historičari smatraju da je mnoge skeptike uvjerila kako dokumentarni žanr ima budućnost na novom mediju.

Literatura
----------

Peter C. Rollins, "Victory at Sea: Cold War Epic," in: Gary R. Edgerton/Peter C Rollins (eds.), *Television Histories. Shaping Collective Memory in the Media Age*, Kentucky 2001, pp. 103–122.

Eksterni linkovi
----------------

* Victory at Sea Arhivirano 2008-10-07 na Wayback Machine-u at the Museum of Broadcast Communications
* *Victory at Sea* na sajtu IMDb
* Victory at Sea at Archive.org
**"A Case of Identity"** (srpskohrvatski: *Slučaj identiteta*) je jedna od 56 kratkih priča o Sherlocku Holmesu što ih je napisao Arthur Conan Doyle. Premijerno objavljena u *Strandu* 1891. godine, uz ilustracije Sidneyja Pageta, ova je priča treća od dvanaest koje sačinjavaju zbirku *The Adventures of Sherlock Holmes*.

Slučaj
------

Slučaj se vrti oko gospođice Mary Sutherland, žene s prilično bogatim prihodima. Ona je zaručena za mirnog muškarca iz Londona, ali on iznenada nestaje. Iako prihvati slučaj, Holmes ostane prilično razočaran jer se slučaj, iako Watsonu i nije najjasniji, pokazuje prilično jednostavnim. 

Zaručnik, Hosmer Angel, vrlo je specifičan tip - miran i prilično tajnovit o svom životu. Gospođica Sutherland zna jedino da radi u uradu, ali priroda njegovog posla joj nije poznata. Sva pisma koja joj šalje su otipkana na mašini, uključujući i potpis, a od nje zahtijeva da mu odgovore šalje preko lokalnog poštanskog ureda.

Vrhunac cijele priče zbiva se kada Angel napušta gospođicu Sutherland na oltaru, netom prije vjenčanja.

Uvažavajući sve izneseno, uključujući i opis gospodina Angela i činjenicu da se s gospođicom Sutherland nalazi samo kada je njezin mlađahni očuh, James Windibank, izvan zemlje, Holmes prilično brzo dođe do svog zaključka. Mašinom otipkano pismo ubrzo potvrdi njegove sumnje. Samo je jedna osoba mogla profitirati ovime - gospodin James Windibank. Holmes zaključi kako je "Angel" "nestao" tako što je izašao kroz druga vrata taksija. 

Nakon što riješi slučaj, ipak, Holmes odbija svojoj klijentici kazati rješenje, smatrajući kako mu ionako neće vjerovati. Ovdje se Holmes može optužiti za neispunjavanje svoje profesionalne dužnosti - istrage slučaja i prezentiranje rješenja, s kojim klijent onda čini što hoće. Ipak, detektiv je gospođici Sutherland savjetovao da zaboravi "gospodina Angela", što je ona odbila, rekavši da će mu biti vjerna dok se ne pojavi, barem deset godina. Holmes zaključi kako će Windibank nastaviti s kriminalom i jednog dana završiti na vješalima.

Vanjske veze
------------

***A Case of Identity*** na Wikimedijinoj ostavi

* Wikimedia Commons ima još multimedijalnih datoteka vezanih za: ***A Case of Identity***

| * p
* r
* u
Arthur Conan Doyle - *The Adventures of Sherlock Holmes* |
| --- |
| 
* "A Scandal in Bohemia"
* "The Red-Headed League"
* "A Case of Identity"
* "The Boscombe Valley Mystery"
* "The Five Orange Pips"
* "The Man with the Twisted Lip"
* "The Blue Carbuncle"
* "The Speckled Band"
* "The Engineer's Thumb"
* "The Noble Bachelor"
* "The Beryl Coronet"
* "The Copper Beeches"

 |
| 
* *A Study in Scarlet*
* *The Sign of the Four*
* *The Adventures*
* *The Memoirs*
* *The Hound of the Baskervilles*
* *The Return*
* *The Valley of Fear*
* *His Last Bow*
* *The Case-Book*

 |
***Grofica iz Hong Konga*** (eng. *A Countess from Hong Kong*) je komedija Charlesa Chaplina iz 1967. s Marlonom Brandom i Sophiom Loren, Tippi Hedren i Sydneyjem Earleom Chaplinom. Bio je to jedan od samo dva filma koje je Chaplin režirao, a nije nastupio u glavnoj ulozi (drugi je bio *Parižanka* iz 1923.), i njegov jedini film u boji. Film je bio financijski i kritički fijasko.

Radnja filma govori o veleposlaniku imenovanom u Saudijskoj Arabiji Ogdenu Mearsu koji plovi nazad u Ameriku nakon što je proputovao svijet. U Hong Kongu upoznaje rusku groficu koja se ušuljala na brod kako bi izbjegla prisilnu prostituciju.

Film je najbolje poznat po tematskoj glazbi koju je skladao Chaplin, a postala je hit u izvedbi Petulie Clark. Kako je film bio, i još jest, omrznut, uspjeh pjesme vratio je novac koji je potrošen na film. Chaplin je bio izvan sebe zbog neuspjeha i raznih problema tijekom produkcije. Ostali su poznati njegovi sukobi s Brandom, od sukoba dva ega pa do različitih pristupa glumi. Bio je ovo prvi dugometražni film Tippi Hedren nakon njezinog početnog uspjeha s redateljem Alfredom Hitchcockom. Puno je očekivala od filma, ali samo dok nije dobila scenarij. Kad je shvatila da je dobila malu ulogu Brandove otuđene žene, zamolila je Chaplina da proširi ulogu. I makar joj je Chaplin pokušavao udovoljiti, nije uspio proširiti ulogu jer se priča većinom odvija na brodu, na koji se njezin lik ukrcava tek na kraju filma. Na kraju je ostala na filmu, a kasnije je izjavila kako je bilo zadovoljstvo bilo raditi s Chaplinom.

Chaplin je nastupio u maloj cameo ulozi i tako označio svoje posljednje filmsko pojavljivanje.

Zanimljivosti
-------------

* Film je u potpunosti sniman u studijima Pinewood, blizu Londona.
* "Countess from Hong Kong" je također naziv pjesme grupe Velvet Underground, objavljene na box-setu *Peel Slowly and See* 1995.
* Naslovnu melodiju filma pjevala je naša Tereza Kesovija. U filmu je pak objavljena tek samo instrumentalna verzija ("This is my Song"/"Jer ta je pjesma sve", po prvi put u prepjevu objavljena na Terezinom albumu "Nezaboravne melodije" 1989. godine uz pratnju Simfonijskog orkestra RTV Zagreb)

Glumci
------

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Marlon Brando | Odgen Mears |
| Sophia Loren | Nataša |
| Sydney Earle Chaplin | Harvey |
| Tippi Hedren | Martha |
| Patrick Cargill | Hudson |
| Oliver Johnson | Clark |
| Michael Medwin | John Felix |
| John Paul | Kapetan |
| Margaret Rutherford | Gđica. Gaulswallow |
| Angela Scoular | Prostitutka |
| Geraldine Chaplin | Djevojka na plesu |
| Charles Chaplin | Stari konobar |

Vanjske veze
------------

* *A Countess from Hong Kong* na sajtu IMDb

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 180854746
* LCCN: no98026092

 |
***Vječnost*** (kineski: ; pinyin: *Wàn Shì Liú Fāng*) je japansko-kineski crno-bijeli historijski film snimljen 1943. u režiji Bu Wancanga, Ma-Xu Weibanga i Zhu Shilina. Radnja je smještena u Kinu u doba opijumskih ratova i prikazuje kako se Lin Zexu, velikodostojnik dinastije Qing, nastoji oduprijeti Britancima i zapadnim silama. Film je nastao u vrijeme drugog svjetskog rata, odnosno japanske okupacije Kine, a svrha mu je bila propagirati suradnju između Japana i pro-japanskog kineskog režima Wang Jingwei pod parolom borbe protiv zajedničkog zapadnog neprijatelja. Nakon završetka rata su mnoge ličnosti uključene u produkciju doživjele neugodnosti zbog optužbi za izdaju i kolaboraciju, te su bili prisiljeni tražiti utočište u Hong Kongu.

Uloge
-----

* Chen Yunchang ... Zhang Jingxian
* Li Xianglan (japansko ime Yoshiko Ōtaka)
* Gao Zhanfei ... Lin Zexu
* Yuan Meiyun
* Wang Yin

Izvori
------

Literatura
----------

* Fu, Poshek "Resistance in Collaboration: Chinese Cinema in Occupied Shanghai" in *Chinese Collaboration with Japan, 1932-1945: The Limits of Accommodation*. David, Barrett P. ed. (Stanford: Stanford University Press, 2001)

Vanjske veze
------------

* *Eternity* na sajtu IMDb
* *Eternity* Arhivirano 2013-04-17 na Wayback Machine-u from the Chinese Movie Database
|  |
| --- |
| ***Katedrala u Salisburyju s livade*** |
|  |
| **John Constable**, 1831. |
| ulje na platnu , 151,8 × 189,9 cm |
| Nacionalna galerija, London |

Katedrala u Salisburyju je jedan od ne tako brojnih motiva na kojima je John Constable (1776.-1837.) radio tijekom cijele svoje karijere slikajući na licu mjesta (in situ). Naime, već do 1814. godine Constable je uglavnom slikao ulja na platnu slikajući izravno u prirodi, razvivši tako jedinstven način uživo bilježenja prirode uljenim skicama. Constanblea su izvorno inspirirali krajolici na slikama Thomasa Gainsborougha i nizozemskih majstora iz 17. stoljeća, ali ponajviše slike Claudea Lorrainea. No, Constable je krajolik slikao mnogo strastvenije od alegorijskog simbolizma nizozemskih slikara, ili klasicističkih vizija Claudea Lorrainea. Njegovo slikarstvo je prepuno romantičarskih emocija koje izviru iz njegovih osobnih nedaća i stanja.

Opis
----

„Salisburška katedrala s livade", naslikana od 1829.-34. god. je neobično tamna i depresivna slika, nastala u duhu financijske neuspješnosti slikara i netom nakon smrti njegove supruge. Constableov izvorni empirijski pristup ovom motivu je naposlijetku podlegao subjektivnoj poetici prikaza Naime, na slici je ostvarena strastvena drama drveća, vode i neba snažnim „bičevanjem" kista, pa čak i špartlicom, kako bi se ostvario snažan kontrast svjetla i tame. Na lijevoj strani slike dominira golemo stablo, simbol života, dok se na drugoj može vidjeti grobnica kao simbol smrti. Usred te borbe života i smrti stoji jedini čvrsti element kompozicije i simbol nade i uskrsnuća, toranj Salisburške katedrale.

Kad je prvi put izložena 1831. godine, Constable je uz nju stavio nekoliko stihova romantičarske poeme „Godišnja doba" Jamesa Thomsona u kojoj se slavi seoski život, a duga simbolizira nadu poslije smrti djevojke u rukama ljubavnika.

Izvori
------

1. ↑  Janson's History of Art, Pearson Education Ltd. 2007. New Jersey, str. 831. ISBN 0-13-193455-4

Vanjske veze
------------

* Nacionalna galerija u Londonu Arhivirano 2012-04-12 na Wayback Machine-u, podaci o slici ()
***Lov na vatru*** (engl. *Catching fire*) je drugi nastavak trilogije *Igre gladi*, američke spisateljice Suzanne Collins. Knjiga je prvi put objavljena 1. septembra 2009. godine u izdanju *Scholastica* u tvrdom povezu, a kasnije je postala dostupna i u elektronskoj i audio formi.  

Roman je dobio pozitivne kritike, a kao glavne teme se provlače opstanak, državna kontrola, buntovnost i međuzavisnost protiv nezavisnosti. Filmska adaptacija romana premijerno je prikazana 11. novembra 2013. u Londonu pod naslovom *The Hunger Games: Catching Fire*.

Radnja romana
-------------

Nakon što je nadmudrila Kapitol i skupa sa Peetom Mellarkom uspjela preživjeti strahote arene na 74. Igrama gladi, Katniss Everdeen započinje pobjedničku turneju po Panemu. Međutim, predsjednik Snow nije zadovoljan razvojem događaja jer se javljaju naznake ustanka u pojedinim distriktima. Stoga ucjenjuje Katniss da nastavi glumiti romansu sa Peetom i na taj način umiri građane. Samo godinu dana nakon njene pobjede na igrama, dolaze na red nove, 75. Igre gladi koje su ujedno i "Četvrtvjekovno okajavanje", jubilej koji se održava na svakih 25 godina. Tada se Kapitol postara da Igre budu posebno zanimljive i okrutne. Na prošlom "Četvrtvjekovnom okajavanju" broj takmičara je udvostručen, a ovaj put Tvorci Igara odlučuju odabrati tribute među dosadašnjim pobjednicima. Kao jedini ženski pobjednik iz Distrikta 12, Katniss biva ponovo odabrana i skupa sa Peetom poslana u arenu da se bori do smrti.

Teme
----

Glavne teme *Lova na vatru* uključuju opstanak i sukob međuzavisnosti i nezavisnosti. Kako recenzentica Margo Dill ističe, "U *Lovu na vatru*, Katniss i Peeta su definitivno međusobno zavisni i pomažu jedno drugom da prežive. Činjenica je da im je oboma preživljavanje onog drugog važnije od sopstvenog." Dill objašnjava kako ovo povećava šanse svakog od njih da umru.  

Državna kontrola je još jedna značajna tema koja se provlači ne samo kroz ovaj roman, nego kroz cijelu trilogiju. Nakon gušenja prvobitne pobune, Kapitol je uspostavio pravila kako bi ograničio i nadzirao živote građana. Primjeri koje navodi Dill uključuju da "75. Igre Gladi imaju 'nova' pravila zbog kojih su Katniss i Peeta ponovo dovedeni u opasnost. Više 'Mirovnjaka' je poslano u distrikte kako bi ugušili nadu koja se javila u građanima nakon prethodih Igara Gladi."  Također važna tema koja se susreće u trilogiji jesu mediji i uticaj popularne kulture na emocije, želje i društvene poglede. Ostale teme u romanu uključuju moral, pokornost, žrtvovanje, iskupljenje, ljubav i zakon.
Ovo je članak o jugoslavenskom filmu iz 1961. godine.  Za japanski film iz 1972. godine, vidi Pjesma (film, 1972).  

**Pesma** je jugoslovenski crno-beli igrani film snimljen 1961. godine. u režiji Radoša Novakovića. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Oskara Daviča.

Radnja
------

Mića, pripadnik pokreta otpora u okupiranom Beogradu je dobio zadatak da organizuje odlazak Vekovića, uglednog pesnika, u partizane. Međutim, kada slučajno prisustvuje ljubavnom činu između pesnika Vekovića i jedne pralje, postane toliko zgađen da se počne protiviti njegovom pristupanju partizanima. U momentu kada dokazuje svoju lojalnost partizanskoj borbi, Vekovića ranjava policija koja ga i hapsi. Mića oseća krivicu i organizuje oslobođenje Vekovića iz bolnice pri čemu sam gine.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Zoran Milosavljević | Mića |
| Vasa Pantelić | Andrija Veković |
| Špela Rozin | Ana Đorđević |
| Rade Marković | Kapetan Klaus |
| Stanislava Pešić | Saša |
| Velimir Bata Živojinović | Đorđe |
| Mihajlo Viktorović | Petar |
| Ljuba Tadić | Agent |

Spoljašnje veze
---------------

* *Pesma* na sajtu IMDb
* Pesma - filmska banka
**Vladimir Puhalo** (Borovo-naselje, 12. rujna 1947. - Zagreb, 26. srpnja 2009.) je bio hrvatski kazališni, televizijski i filmski glumac, pjevač, plesač i teniski trener.

Životopis
---------

Počeo se baviti glumom još u srednjoškolskoj dobi, dok je pohađao gimnaziju. Bio je jedan od najpoznatijih članova Dramskog studija Zorin dom u Karlovcu. Studirao je na zagrebačkoj Akademiji za kazalište, film, radio i televiziju gdje je i diplomirao. Prvi posao je imao u kazalištu u Subotici gdje je ostvario niz vrlo zapaženih uloga.

Glumio je u više televizijskih serija, kao što su Gruntovčani, Kapelski kresovi, Pozitivna nula, Kad ftičeki popevleju, Smogovci, Nepokoreni grad, a na filmu je glumio u domaćim filmovima i u koprodukcijama inozemnih filmskih kuća sa bivšom SFRJ. Kao kazališnom glumcu mu je matičnim kazalištem bilo kazalište Komedija. Značajnije i zapamćene uloge su mu bile u *Gubec-begu*, *Jalta, Jalti*, *O'Kaju*, *Zlatnim dečkima*, *Guslaču na krovu* i mnogim drugima.

Hrvatskoj javnosti je ostao najpoznatiji njegov glas kojeg je posudio likovima iz crtanog filma. Najpoznatiji likovi kojima je posudio glas su Zekoslav Mrkva *(slavna poštapalica "Kaj te muči, Njofra?")* i Japanska buba.

Umro je u 62. godini od posljedica srčanog udara nakon dugogodišnje mukotrpne borbe s bipolarnim poremećajem (maničnom depresijom).

Zanimljivosti
-------------

Bavio se tenisom, a bio je i profesionalni teniski trener. U Americi je zajedno s obitelji proveo nekoliko godina tijekom 80-ih, gdje je vodio Four Seasons Tennis akademiju.

Filmografija
------------

### Televizijske uloge

* "Smogovci" (1986.)
* "Priče iz fabrike" (1985.)
* "Nepokoreni grad" (1982.)
* "Nikola Tesla" (1977.)

### Filmske uloge

* "Under Cover" kao mesar (1991.)
* "Fatal Sky" kao doktor (1990.)
* "Čudesna šuma" kao svraka i Smrt Obični (1986.)
* "Povratak" (1979.)
* "Živi bili pa vidjeli" (1979.)
* "Čovjek koga treba ubiti" (1979.)
* "Novinar" (1979.)

Sinkronizacija
--------------

* Zekoslav Mrkva
* Japanska buba u Eustahiju Brziću

Izvori
------

1. 1 2 3  Hrvatski radio Karlovac: Umro Vladimir Puhalo[*mrtav link*] Preuzeto 22. prosinca 2011.
2. 1 2  Sandra Bolanča: Gargamel, Papa Štrumpf, Kremenko i Vanda žive u Zagrebu, Jutarnji list, 10. listopada 2009. Arhivirano 2011-08-13 na Wayback Machine-u Preuzeto 22. prosinca 2011.

Vanjske poveznice
-----------------

* Vladimir Puhalo na sajtu IMDb
***Hajde da se volimo*** je jugoslavenska mjuzikl komedija iz 1987. koju je režirao Aleksandar Đorđević. Glavne uloge tumače Lepa Brena, Svetislav Goncić, Milutin Karadžić, Bata Živojinović i Milan Štrljić. Radnja se odvija oko Lepe Brene koja sa svojim bendom *Slatki greh* putuje u autobusu širom Jugoslavije radi turneje, ali je skupina kriminalaca pokušava oteti. Film je bio vrlo popularan u bivšoj Jugoslaviji, prema Breninom službenom websiteu ga je u kinima pogledalo oko pet milijuna gledatelja, te je započeo filmsku trilogiju nakon što su uslijedila još dva nastavka 1989. i 1990.

Radnja
------

Lepa Brena i njen bend *Slatki greh* putuju autobusom po Jugoslaviji radi turneje, ali je skupina kriminalaca pokušava oteti. Tu je i vozač Gile kojemu je već dosta što se članovi benda stalno bune kako brzo vozi; menadžer Svetislav; debeljko koji se kladi da može izgubiti 20 kg u tri dana, ali vara jer na sebi nosi utege koji ga čine težim; kao i Bale za kojeg se pročulo da je odličan ljubavnik pa ga opsjedaju neke djevojke u hotelu, a on bježi od njih jer je postao iscrpljen. Kako bi se Lepa Brena zaštitila, tu si i dva policajca i njihov narednik, zapovjednik Milanović. U Dubrovniku, Lepu Brenu otmu otmičari, ali im planove pomrse članovi benda *Slatki greh*. Menadžer uspijeva dogovoriti Breni i sastanak na jahti imućnog britanskog glazbenog producenta, g. Jenkinsa, kojemu se svidi njen glazbeni spot te joj ponudi i angažman.

Uloge
-----

* Lepa Brena - Lepa Brena
* Dragomir 'Gidra' Bojanić - Šofer Gile
* Milutin Karadžić - Menadžer Svetislav
* Svetislav Gončić - Bale
* Velimir Bata Živojinović - Komandir Milanović
* Miodrag Andrić - Milicioner Milivoje
* Nikola-Kole Angelovski - Milicioner Gaga
* Milan Štrljić - Šef bande
* Boro Stjepanović - Komandirov pomoćnik
* Saša Popović - Saša
* Dušan Trifunčević - Maksa

Filmske lokacije
----------------

* Dubrovnik, Hrvatska
* Užice, Srbija
* Kosjerić, Srbija
* Stari most, Mostar, Bosna i Hercegovina

Izvori
------

1. ↑  „Neprikosnovena i najvoljenija jugoslovenska zvijezda". jednajebrena.com. Arhivirano iz originala na datum 2013-08-02. Pristupljeno 4. kolovoza 2013.

Vanjske veze
------------

* *Hajde da se volimo* na Internet Movie Databaseu
***The Lad from Old Ireland*** ili ***A Lad from Old Ireland*** (sh. *Mladić iz Stare Irske*) je američki kratki crno-bijeli nijemi film snimljen 1910. u režiji Sidneya Olcotta. Naslovni protagonist, koga tumači sam Olcott, je mladić koga siromaštvo tjera da napusti rodnu Irsku i voljenu djevojku (koju tumači Gene Gauntier) i pokuša sreću pronaći u SAD. Radnja prikazuje kako za nekoliko godina postaje uspješni poduzetnik i političar, te se vraća natrag kako bi porodici svoje djevojke pomogao da sačuva svoje imanje. Film je historičarima važan kao prvi američki film čiji su autori odlučili snimati scene na lokacijama izvan SAD. Olcott i Kalem Company su ekipu poslali u Irsku gdje su snimili nekoliko prizora u selu Beaufort u Grofoviji Kerry. Film je zbog toga reklamiran kao "translatlantska romansa" i doživio je uspjeh (dijelom pripisan i nostalgiji irskih imigranata među publikom) koji je buduće sineaste uvjerio u isplativost snimanja filmova na dalekim lokacijama. Kalem Company će nekoliko godina kasnije na autentičnim lokacijama u Palestini snimiti *From the Manger to the Cross*, koji se danas smatra jednim od najuspješnijih nijemih filmova biblijske tematike.

Vanjske veze
------------

* *The Lad from Old Ireland* na sajtu IMDb
* *The Lad From Old Ireland* at SilentEra Arhivirano 2012-07-10 na Wayback Machine-u
* Kalem Company filming in Ireland Arhivirano 2005-10-30 na Wayback Machine-u
* () *The Lad from Old Ireland* website dedicated to Sidney Olcott
**Mala romansa** (engl. ) je američko–francuska ljubavna drama iz 1979. i filmski debi Dajane Lejn.

Lorin King je trinaestogodišnja Amerikanka iz bogate i ugledne porodice koja živi u Parizu. Danijel je trinaestogodišnji Francuz iz veoma siromašne porodice, koji voli holivudske filmove. Njih dvoje se slučajno upoznaju i zaljubljuju jedno u drugo. Međutim, gđa King nije zadovoljna mladićevim socijalnim statusom, zbog čega zabranjuje kćerki da se viđa sa njim. Mladi par se dogovara da pobegne u Veneciju i da se poljube pod Mostom uzdisaja (kako bi zauvek bili zajedno). U tome im pomaže stari gospodin Julije.

Film je bio nominovan za Oskar za najbolju muziku i najbolji adaptirani scenario, a ser Lorens Olivije za Zlatni globus za najboljeg sporednog glumca.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Lorens Olivije | Julije |
| Dajana Lejn | Lorin King |
| Telonijus Bernar | Danijel |
| Artur Hil | Ričard King |
| Sali Kelerman | Kej King |

Vanjske veze
------------

* *A Little Romance* na sajtu IMDb
WikitekaWikitekaWikiteka ima originalan tekst povezan sa ovim člankom: ***Pilipenda*** 

**Pilipenda** je kratka pripovijetka Sime Matavulja. Prvi put je (sa podnaslovom: "Iz gornje Dalmacije") objavljena u mostarskoj "Zori", 1901. godine, a potom je uvrštena u zbirku "S mora i s planine". "Pilipenda" govori o teškom životu siromašnog srpskog pravoslavnog seljaka, koji ne želi preći u drugu vjeru, iako bi mu to pomoglo da lakše prebrodi tešku ekonomsku situaciju u kojoj se nalazi. Pripovijetka je bazirana na istorijskim činjenicama, odnosno na unijaćenju Srba u Petrovom polju (Dalmacija), koje se odigralo u 19. vijeku, počevši od 1832. godine, u selu Kričke.

Radnja
------

Radnja je smještena u selu K. u Petrovom polju, 1843. godine. Selo K. je naseljeno samo pravoslavcima, od kojih su se neki već upisali u „carsku vjeru", odnosno postali unijati (grkokatolici). U centru sela se nalazi mala pravoslavna crkva, dok se ogromna unijatska gradi na kraju sela. Zima je i vlada glad među stanovništvom, zbog izuzetno slabe ljetine. Sreska vlast dijeli žito narodu. Katolici dobijaju na poček (otplaćuju nakon nove ljetine), dok pravoslavci dobijaju na poklon, pod uslovom da postanu unijati.

Pilip Baklina (Pilipenda) je siromašan seljak, koji živi sa ženom Jelom, a dva sina su mu otišla na rad u Primorju. Ima starog magarca Kurijela, dvije kokoši i pijevca. Zbog teške situacije, odlučuje da proda u gradu (Drniš) jednu kokoš (Pirga) i kreće na put jašući magarca. Usput se pojavljuje lokalni mještanin, unijat Jovan Kljako. On nagovara Pilipendu da slijedi njegov primjer i da će mu tako biti lakše. Na to Pilipenda odgovara: *Ja se uzdam u moga srpskoga Rista! Ako će mi pomoći, hvala mu, ako neće i onda mu hvala, jer mi je sve dao, pa mi sve može i uzeti, i dušu*! Svađa imeđu njih se umalo pretvara u tuču. Jovan Kljako bježi, a Pilipenda iz bijesa udari štapom magarca Kurijela, nakon čega se posrami i zaplače.
***Voskrsenja ne biva smrti*** (italijanski: ) je italijanski crno-bijeli nijemi ratni film snimljen 1921. godine u režiji C. Luperinija. Radnja je smještena u Crnu Goru za vrijeme prvog svjetskog rata te prikazuje otpor Crnogoraca austro-ugarskim vlastima. Film je napravljen uz podršku italijanske vlade, kao i kraljice Jelene, kćeri crnogorskog kralja Nikole I, a scenario je napisao Vladimir Popović. Glavna svrha mu je bila propaganda, odnosno upoznati svjetsku javnost sa borbom Crne Gore za slobodu.

Zbog političkih i drugih razloga je dugo vremena bio potpuno zaboravljen, a smatra se da je najvećim dijelom izgubljen. U bivšoj Jugoslaviji se za njega prvi put čulo tek 1973. zahvaljujući filmskom historičaru Ratku Đuroviću. Do 1995. su Jugoslovenska kinoteka u Beogradu i druge institucije uspjele rekonstruirati oko 30 min. materijala u verziju koja se otada prigodno prikazuje na programu RTCG i na raznim filmskim festivalima. Često se za njega navodi da predstavlja prvi film u historiji crnogorske kinematografije.

Vanjske veze
------------

* *Voskrsenja ne biva bez smrti* na sajtu IMDb
* Voskresenja ne biva bez srmrti na You Tube-u (srp)
*Za ostala značenja, vidi Little Princess (razvrstavanje).*

***A Little Princess*** (sh. *Mala princeza*) je roman za djecu britanske književnice Frances Hodgson Burnett, objavljen 1905. Predstavljao je revidiranu verziju romana *Sara Crewe: or, What Happened at Miss Minchin's Boarding School*, originalno objavljenog u nastvacima godine 1888. u časopisu *St. Nicholas Magazine*. Naslovna protagonistica je djevojčica Sara Crewe koju njen bogati otac ostavlja u londonskom internatu prije poslovnog puta u Indiju. Radnja prati sljedeće četiri godine njenog života, tokom kojih joj otac umre i izgubi sve bogatstvo, a direktorica škole gđica Minchin je počne zlostavljati. Roman je doživio izuzetnu popularnost i dan-danas se smatra jednim od najomiljenijih knjiga za djecu na engleskom jeziku. Doživio je i brojne adaptacije u obliku kazališnih predstava, mjuzikala, igranih filmova, TV-serija i mangi, a od svih njih je možda najpoznatija filmska verzija iz 1939. sa Shirley Temple u glavnoj ulozi.

Vanjske veze
------------

* Besplatna e-knjiga: *A Little Princess* na Projektu Gutenberg

| * p
* r
* u
Romani čiji je autor Frances Hodgson Burnett |
| --- |
| 
* *Little Lord Fauntleroy* (1886)
* *A Lady of Quality* (1896)
* *A Little Princess* (1904)
* *The Secret Garden* (1911)
* *The Lost Prince* (1915)
* *The Head of the House of Coombe* (1922)

 |
***Susret na Elbi*** (rus. *Встреча на Эльбе*) je sovjetski crno-bijeli film snimljen 1949. u režiji Grigorija Aleksandrova i Alekseja Utkina, poznat kao jedno od prvih ostvarenja sovjetske kinematografije koje se eksplicitno bavilo Hladnim ratom. Radnja je smještena u Njemačku na kraju, odnosno nedugo nakon završetka Drugog svjetskog rata, te prikazuje odnos sovjetskih i američkih vojnika koji su se našli razdvojeni u okupacijskim zonama Njemačke. Protagonist, čiji lik tumači Vladlen Davidov je sovjetski komandant koji se prilikom znamenitog susreta na Elbi sprijateljio sa svojim američkim kolegom (čiji lik tumači Mihail Nazvanov), ali kome probleme čini CIA-ina agentica (čiji lik tumači Ljubov Orlova) koja preko bivših nacista nastoji sabotirati sovjetsku zonu. *Susret na Elbi* se snimao u Königsbergu i Tilsitu, istočnopruskim (bivšim njemačkim) gradovima koji su nakon rata završili u sovjetskoj Kalinjingradskoj oblasti i koji su "glumili" fiktivni njemački grad gdje se odvija radnja. Iako je *Vstreča na Jeljbe* crno-bijelo prikazivao Sovjete kako se iskreno brinu za dobrobit njemačkog stanovništva, dok su Amerikanci prikazani kao crnoburzijanci i rasistički zlostavljači vlastitih crnih vojnika, Aleksandrov se pobrinuo da sirovost propagande ublaži sa humorom i dopadljivim muzičkim brojevima. Od njih se posebno ističe pjesma *Toska po rodine* koja je postala neslužbena himna pro-sovjetskih ljevičara u prvim godinama Hladnog rata. Film je imao izuzetnu gledanost, a Aleksandrov i Ljubov su za njega sljedeće godine primili Staljinovu nagradu.

Vanjske veze
------------

* *Encounter at the Elbe* na sajtu IMDb
* «Встреча на Эльбе» на сайте «Энциклопедия отечественного кино» ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Grigorij Aleksandrov |
| --- |
| 
* *Jolly Fellows* (1934)
* *Circus* (1936)
* *Volga-Volga* (1938)
* *Encounter at the Elbe* (1949)
* *Kompozitor Glinka* (1952)

 |
***Vámonos con Pancho Villa*** (sh. *Hajdemo sa Panchom Villom*) je meksički crno-bijeli ratni film snimljen 1935. u režiji Fernanda de Fuentesa i premijerno prikazan krajem 1936. godine. Često se navodi kao treći dio tzv. Revolucionarne trilogije, koju još čine filmovi *El compadre Mendoza* i *El prisonero trece*. Radnja je smještena u doba Meksičke revolucije, a protagonisti su grupa od šest siromašnih seljaka koja se priključuje revolucionarnog vojsci Pancha Ville. Za film je karakteristično da ratna zbivanja prikazuje na nimalo romantičan i idealiziran način, odnosno da je u njemu Villa prikazan kao bešćutni krvolok koji svoje ljude tretira kao topovsko meso. Fuentes, koji je film zamislio kao svojevrsni odgovor na idealistični prikaz Revolucije u *Viva Villa!*, je usprkos toga uživao podršku meksičke vlade, uključujući vlakove i stotine vojnika koji su statirali u scenama borbi. Nakon snimanja je Fuentesov studio zapao u financijske probleme i morao je na kraju biti spašavan državnim subvencijama; nakon premijere je *Vamonos* doživio neuspjeh kod publike i godinama bio zaboravljen. Fuentesa je od propasti spasio tek iznenađujući uspjeh nekoliko mjeseci ranije prikazane melodrame *Allá en el Rancho Grande* s kojom je započelo tzv. zlatno doba meksičke kinematografije.

Vanjske veze
------------

* Movie review Arhivirano 2011-09-27 na Wayback Machine-u ().
* *Vámonos con Pancho Villa* na sajtu IMDb
* Ficha técnica Arhivirano 2012-08-19 na Wayback Machine-u en la página del cine mexicano del ITESM.
* ¡Vámonos con Pancho Villa! en YouTube.
***Kino Lika*** je hrvatski igrani film autora Dalibora Matanića snimljen prema literarnom predlošku Damira Karakaša koji prikazuje tužne, neprilagođene ljude negdje u Lici.

Radnja
------

Prva nesretna osoba filma je Mike (Krešimir Mikić) - mladi, zaigrani talentirani nogometaš, koji živi uz neizmjernu majčinu ljubav i mučaljivog oca (Danko Ljuština). Otac želi unovčiti sinov talent u inozemstvu, a mjesni liječnik - zavodnik (Milan Pleština) uz seksualni interes za lijepu i mladu lokalnu medicinsku sestru Mariju Tadić pokazuje interes samo za provizijom koju bi dobio uz Mikin prelazak u Hajduka, i daje Mikeu *nekakve* tablete.

Druga (još nesretnija) pojava filma je Olga (debitantica Areta Ćurković), kćer poginulih roditelja, koja živi uz strinu i radi u mjesnoj trgovini i otkupnoj stanici mlijeka. Olga ima višak kilograma, lijepo pjeva (pjesmu "Na-na-na" Josipe Lisac), ali taj višak kilograma povezan s neuglednim licem i nedostatkom ljubavi i neuzvraćene zainteresiranosti prema Mikeu vodio ju je preko minhenskog glavnog kolodvora u svinjac u potrazi za ljubavlju i prijateljstvom.

Glumci
------

Fotografija Ličkog polja koja se vidi uz odjavnu špicu filma
* Krešimir Mikić - Mike
* Areta Ćurković - Olga
* Ivo Gregurević - Joso
* Danko Ljuština - Mikin otac
* Jasna Žalica - Josina supruga
* Nada Gačesić - tetka
* Milan Pleština - liječnik
* Dara Vukić - baka
* Marija Tadić - Jele
* Milivoj Beader - Iguman
* Damir Karakaš - Gliso
* Petar Tudja - dječak
* Trpimir Jurkić - mladi policajac
* Filip Radoš - stari policajac
* Mirela Brekalo - Mikina majka

Nagrade
-------

* Zlatna arena za najbolju žensku sporednu ulogu (Nada Gačešić-Livaković)
* Zlatna arena za najbolju šminku (masku) (Mojca Gorogranc)
* Brezu za najboljeg debitanta dobila je Areta Ćurković

Vanjske veze
------------

* *Kino Lika* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Dalibor Matanić |
| --- |
| 
* *Blagajnica hoće ići na more* (2002)
* *Fine mrtve djevojke* (2002)
* *100 minuta slave* (2004)
* *Volim te* (2005)
* *Kino Lika* (2008)
* *Majka asfalta* (2010)
* *Ćaća* (2011)
* *Majstori* (2013)
* *Zvizdan* (2015)

 |
*Za ostale upotrebe, v. Chocolat.*

***Čokolada*** je film snimljen 2000. po romanu „Čokolada" književnice Džoane Haris. Opisuje priču mlade majke (Vijan Rošer, igra je Žilijet Binoš) koja dolazi u izmišljeno francusko selo Lanken sus Tan sa šestogodišnjom kćerkom Anuk i otvara malu prodavnicu čokolade (La Chocolaterie Maya). Vijanina čokolada ubrzo počinje da menja živote meštana.

Film je sniman u burgundskom selu Flavinji sir Ozeren.

### Radnja

Kada Vijan (Žilijet Binoš), tajanstvena strankinja, stigne sa ćerkom u miran francuski gradić u zimu 1959. godine, niko nije mogao ni da zamisli koji će uticaj ona i njena kći imati na tu zajednicu čvrsto ukorenjenu u tradiciju.
Za nekoliko dana, Vijan otvara vrlo neobičnu prodavnicu čokolade, prepunu slatkiša kojima je teško odoleti, i to odmah preko puta crkve. Njena sposobnost da prepozna tajne želje svojih kupaca i zadovolji ih s tačno odabranim slatkišem, nagoni građane da popuste iskušenju. Tamošnji plemić i samoproglašeni vođa grada zapanjen je iskušenjima koje Vijan postavlja pred lokalno stanovništvo sa svojim delikatesama. U bojazni da će to uništiti moral stanovništva u njegovom gradu, suprotstavlja se Vijan te pokušava građanima zabraniti ulazak u njenu radnju, nadajući se da će je to zauvek oterati iz njihovog grada.

Ali u gradić dolazi još jedan stranac, zgodni Rouks (Džoni Dep), te on i njegovi ljudi udružuje snage sa Vijan da oslobode grad, pa tako dolazi do dramatičnog sukoba između onih koji preferiraju stare navike i onih koji uživaju u novootkrivenom ukusu užitka.

Uloge
-----

* Žilijet Binoš kao Vijan
* Viktorija Tibisol kao Anuk
* Alfred Molina kao grof de Renaud
* Kari-En Mos kao Karolina Klermon
* Džudi Denč kao Armanda Vuazan
* Džoni Dep kao Rouks
* Antonio Gil Martinez kao Žan-Mark Dru
* Helena Kardona kao Fransoas Dru
* Hju O'Konor kao otac Henzi
* Gilan Konel kao Didi Dru
* Lena Olin kao Žozefina Muskat
* Elizabet Komelin kao Ivet Kaomarso
* Peter Stormare kao Sergej Muskat
* Ron Kuk kao Alfonso Marso

Spoljašnje veze
---------------

* *Čokolada* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Lasse Hallström |
| --- |
| 1970-e | 
* *A Guy and a Gal* (1975)
* *ABBA: The Movie* (1977)
* *Father to Be* (1979)

 |
| 1980-e | 
* *Tuppen* (1981)
* *Happy We* (1983)
* *My Life as a Dog* (1985)
* *The Children of Noisy Village* (1986)
* *More About the Children of Noisy Village* (1987)

 |
| 1990-e | 
* *Once Around* (1991)
* *What's Eating Gilbert Grape* (1993)
* *Something to Talk About* (1995)
* *The Cider House Rules* (1999)

 |
| 2000-e | 
* *Chocolat* (2000)
* *The Shipping News* (2001)
* *An Unfinished Life* (2005)
* *Casanova* (2005)
* *The Hoax* (2007)
* *Hachi: A Dog's Story* (2009)

 |
| 2010-e | 
* *Dear John* (2010)
* *Salmon Fishing in the Yemen* (2011)

 |
*Za ostala značenja, vidi A Raisin in the Sun (razvrstavanje).*

***A Raisin in the Sun*** (sh. *Grožđica na suncu*) je drama američke književnice Lorraine Hansberry, premijerno prikazana 1959. godine, poznata kao prvo djelo crnog autora prikazano na broadwayskim pozornicama.

Protagonisti su pripadnici siromašne crnačke porodice u South Sideu, četvrt Chicaga gdje žive u malom stanu i pokušavaju započeti novi život nakon što dobiju novac od životnog osiguranja za umrlog oca. Radnja prikazuje kako se pri tome suočavaju sa nizom moralnih i egzistencijalnih dilema, ali i rasnom segregacijom koja im priječi da se nasele u stan koji bi im najviše financijski odgovarao.

*A Raisin in the Sun* je postao predmetom nekoliko adaptacija - uključujući igrani film iz 1961. godine, mjuzikl i dva TV-filma.

Vanjske veze
------------

***A Raisin in the Sun*** na Wikimedijinoj ostavi

* *A Raisin in the Sun* na Internet Broadway Database
* Šablon:Theatricalia
* Listen to the play online
* EDSITEment's lesson Raisin in the Sun the Quest for the American Dream
* New York Times Learning Network's lesson Raisin in the Sun and Discrimination in Housing Against Nonwhites Persists Quietly
***Kismet*** je indijski crno-bijeli film snimljen 1943. godine na hindiju u režiji Gyana Mukharjeeja. Po žanru je drama, i prikazuje kako život osiromašenog bivšeg vlasnika teatra i njegove obogaljene kćeri mijenja slučajni susret sa džeparom koga tumači Ashok Kumar. Kismet se često navodi kao prvi bollywoodski film koji je ustanovio tradiciju da isti glumac tumači različite uloge, ali i prvi u kome se pojavljuje antijunak a neudana djevojka zatrudni. *Kismet* je postao najveći hit godine, iako je Pradeep, autor teksta za pjesmu *Door hato O Duniya walon, Hindustan hamara hay* ("Odstupite narodi svijeta, Hindustan je naš") naknadno morao pobjeći u ilegalu kada su britanske vlasti zaključile da tekst podupire indijski pokret za nezavisnost.

Uloge
-----

* Ashok Kumar ... Shekhar & Madan
* Mumtaz Shanti ...Rani
* Shah Nawaz ... Ranin otac
* Mubarak ... Indrajeet Babu
* David ... Fence
* Chandraprabha ... Leela (Ranina sestra)
* Kanu Roy ... Mohan (Leelin ljubavnik)
* V.H.Desai ... Baanke
* P.F. Pithawala
* Baby Kamala
* Moti

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Kismet (film, 1943)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Complete story at wordpress.com.
* *Kismet* na sajtu IMDb
|  |
| --- |
| ***Portret kardinala Cristofora Madruzza*** |
|  |
| **Tizian**, 1552. |
| ulje na platnu , 210 × 109 cm |
| Muzej umjetnosti u São Paulu, São PauloBrazil |

**Portret kardinala Cristofora Madruzza**, poznato Tizianovo ulje na platnu naslikano 1552. godine. Čuveni venecijanski renesansni majstor Tiziano je portretirao talijanskog rimokatoličkog kardinala Madruzza koji je u Europi bio velika crkveno-politička ličnost 16. vijeka. Slika je nastala kada je Madruzzo imao 39 godina te je tada obnašao dužnost kneza-biskupa u Trentu. Djelo se danas čuva u Muzeju umjetnosti u São Paulu.

Cristoforo Madruzzo
-------------------

Cristoforo Madruzzo (1512. - 1567.) je bio važan italijanski kardinal i državnik tokom 16. vijeka. 1539. je postao knez-biskup u Trentu dok je tokom 1556./57. bio milanski guverner u službi cara Karla I. Kao kardinal imao je ključnu ulogu u Tridentskskom saboru. Iz njega je abdicirao 1567. u korist svojeg nećaka Ludovica Madruzza. Umro je u Tivoliju 5. maja 1578. na svoj 66. rođendan.

Slika
-----

Povratkom iz Augsburga 1551. Tizian je krenuo u Trento kako bi naslikao portret Cristofora Madruzza koji je tada bio knez-biskup kao i važan član Tridentskog sabora. Sam Madruzzo je od Tiziana naručio impozantan portret cijele figure. Ta želja najbolje opisuje njegove velike velike crkvene i političke ambicije koje je u tom razdoblju i postignuo.

Posebnost djela je što Madruzzo ne nosi kardinalsko odijelo iako je kardinal postao 1542. Postoji vjerojatnost da je Madruzzo odlučio za potrebe portreta nositi crno odijelo umjesto kardinalskog budući da je tada bio posrednik između katoličke Crkve i španjolske krune čiji su interesi tada bili sukobljeni. Zbog toga je odlučio da neće koristiti vjersku haljinu kako ne bi potaknuo sporove između svećenstva i cara Karla I.

Drugi istaknuti element na slici je sat koji se nalazi na kardinalovoj desnoj ruci. Sat je bio predmet raznih tumačenja. On je trebao simbolizirati prolaznost slave i potrebu za umjerenošću.

Od početaka, portret kardinala Cristifora Madruzza smatrao se remek-djelom Tiziana i venecijanske škole portreta. U 19. vijeku Giovanni Battista Cavalcasellea je opisao sliku kao "*jedan od važnih portreta venecijanske škole*".

Prema Haroldu Wetheyju, samo djelo je u izvorniku bilo veće ali je smanjeno na dnu i desnoj strani. U razdoblju od 1992. do 1995. je obavljena restauracija slike u američkom Getty Centru u Los Angelesu.

Djelo se od 1950. godine nalazi u Muzeju umjetnosti u São Paulu.

Izvori
------

1. ↑  Giorgio Vasari: "Le vite de' più eccellenti pittori, scultori ed architetti da Cimabue fino ai nostri giorni", Firenca: Ragghianti, 1. izdanje, 1945.
2. ↑  Luiz Marques: "Catálogo do Museu de Arte de São Paulo Assis Chateaubriand: Arte italiana", São Paulo: Prêmio, 1998.

Vanjske veze
------------

* Titian - Portrait of Cristoforo Madruzzo, Cardinal and Bishop of Trent, 1552.
* Sao Paolo Museum of Art - Images Portrait of Cardinal Cristoforo Madruzzo by Titian
**"We Could Be the Same"** (turski: **"Aynı Olabilirdik"**) je pjesma turske grupe maNga s kojom nastupaju na Eurosongu 2010. u Oslu. Pjesma je dobila nastup kao 17. (posljednja) zemlja u drugom polufinalu Eurosonga (27. svibnja 2010.).

Selekcija izvođača bila je interna, a tijekom siječnja su se pojavile vijesti kao je maNga započela intenzivne pripreme za Eurosong i pisanje pjesama koje bi poslala TRT-u. U veljači, maNga je poslala 3 pjesme TRT-u koje su ušle u konkurenciju za turskog predstavnika. Sve tri pjesme bile su na engleskom jeziku, a pjesma *We Could Be the same* je predstavljena 3. ožujka 2010. kao turski predstavnik na Eurosongu.

Kao alternativna rock pjesma, maNga se nalazila među favoritima Eurosonga, upravo zbog toga što je po svom stilu drugačija od drugih prijavljenih na Eurosongu, te jedna od samo dvije rock pjesme na Eurosongu 2010. (druga je *Thunder and Lightning* Vukašina Brajića, predstavnika BiH). Nakon polufinalnog nastupa, Turska je izborila i nastup u finalu gdje nastupa kao 14. pjesma, prije Albanije i poslije Gruzije. Ukupno je imala 118 bodova, što je bilo dovoljno za 1. mjesto u polufinalu, ispred Azerbajdžana i Gruzije.

Po završetku glasovanja, Turska je završila na drugom mjestu, iza Njemačke, za kojom je zaostala 76 bodova. Ukupno je skupila 170 bodova i završila tako ispred Rumunjske. Pjesma je ostavila snažan dojam na publiku i gledatelje zbog snažne pjesme i futurističkog scenskog nastupa, te je postala jedan od hitova Eurosonga.
***A Trip Down Market Street*** je američki kratki crno-bijeli nijemi dokumentarni film snimljen 1906. u režiji braće Miles. Film traje 13 minuta i sastoji se od vožnje, tj. snimke kamerom postavljene na prednji dio tramvaja na ulici Market Street u San Franciscu; film i vožnja počinju u 8. ulici i nastavljaju na istok sve do skretanja u Embarcaderou, ispred zgrade Ferry Buildinga.

Kada je točno film snimljen nije poznato; smatralo se da je snimljen 1905. godine. Historičar David Kiehn na temelju vlastitog proučavanja novina, vremenskih izvještaja i registarskih tablica na vozilima smatra kako je *A Trip Down Market Street* snimljen samo nekoliko dana prije katastrofalnog zemljotresa 18. aprila 1906.

U svakom slučaju, film predstavlja izuzetno vrijedan dokument ne samo o San Franciscu prije katastrofe, nego i kaotičnom prometu na ulicama vodećih američkih i drugih zapadnih gradova na početku 20. vijeka.

Izvori
------

1. ↑  A Trip Down Market Street Before the Fire (1906) imdb.com pristup 29. XII 2010
2. ↑  Garrone, Max: Market Street on film 1906 SFGate.com, April 30, 2010. pristup 29. XII 2010

Vanjske veze
------------

* A Trip Down Market Street video clip on YouTube.com. Last accessed 2010-12-29
* A Trip Down Market Street DV25 (editable quality) (2.3GB) at archive.org. Last accessed 2012-03-20
* *60 Minutes* segment on the film, dated July 10, 2011. Last accessed 2012-03-20
* *A Trip Down Market Street* na sajtu IMDb
|  |
| --- |
| ***Povratak razmetnoga sina*** |
|  |
| **Rembrandt van Rijn**, 1668.-1669. |
| ulje na platnu , 262 × 205 cm |
| Ermitaž, Sankt Peterburg |

**Povratak razmetnoga sina**, slavno ulje na platnu baroknog slikara Rembrandta van Rijna iz 1669. godine.

Ova slika, koju je naslikao netom prije svoje smrti, posljednja je u seriji vjerskih slika i posljednje veliko djelo s likovima u prirodnoj veličini. Ovo je i jedno od njegovih najdirljivijih djela koje prikazani trenutak razvlači u vječnost. Naime, tako je nametnuto raspoloženje nježne tišine da se gledatelju čini kako pripada ovoj skupini. Ta poveznica je možda snažnija i intimnija nego u bilo kojem njegovom ranijem djelu. Naime, umjetnici 17. vijeka su često istraživali različite dijelove iz života razmetnoga sina, koji je često prikazivan kako troši svoje nasljedstvo na piće i žene. Kao što je uostalom radio i sam Rembrandt na Razmetni sin u krčmi iz 1637. god. gdje je prikazao samoga sebe kao razmetnog sina. No, ovdje je prikazan trenutak kada je novca nestalo i sin se, osiromašen i obeščašćen, vraća doma gdje nalazi zagrljaj dobrodošlice. Kako je zabilježeno u Novom zavjetu:

Rembrandtov bakropis iz 1636. god. s istom temom na koji je utjecao Martin van Heemskerck svojim drvorezom

> Oče! Sagriješih protiv Neba i pred tobom! Nisam više dostojan zvati se sinom tvojim. ... Otac reče slugama, da priprave veliku gozbu i zakolju ugojeno tele, jer sin bijaše mrtav i oživje, izgubljen bijaše i nađe se!
> 
> – 

Na Rembrandtovoj slici, razumijevanje za koje je trebao cijeli život da se razvije postiže jedinstven izričaj tuge i oprosta.

Slika se uvelike razlikuje od ranijeg njegovog bakropisa iz 1636. godine na kojemu je prikazao istu temu. Opet je prikazan razmetni sin kako kleči kraj očevih nogu, glave naslonjene na starčeve grudi, ali je otac sada spokojan, njegov izraz smiren i pun roditeljske ljubavi i praštanja. Njegove ruke, koje istovremeno grle i blagoslivljaju sina, beskrajno su izražajne. Promatrači na slici, uronjeni u tamu na desnoj strani i u pozadini, ne odvraćaju pažnju od glavne teme. Kao da ih Rembrandt dijeli od oca i sina koji su prosvijetljeni božanskom svjetlošću pokajanja i praštanja, dok su oni u sjeni nerazumijevanja i osude.

Bilješke
--------

1. 1 2  Horst Woldemar Janson, *Anthony F. Janson's History of art: the Western tradition*, Prentice Hall PTR, 2003. str. 598. ISBN 978-0-13-182895-7
2. ↑  John I. Durham, *The Biblical Rembrandt: human painter in a landscape of faith*, Mercer University Press, 2004. str. 172. ISBN 978-0-86554-886-2
3. ↑  (Lk 15, 21-24)
4. ↑  Bob Hak, Rembrandt - Njegov život, delo i vreme, Mladinska knjiga, Ljubljana, 1972. str. 328.

Vanjske veze
------------

***Povratak razmetnoga sina*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice muzeja Ermitaž Arhivirano 2014-08-26 na Wayback Machine-u ()
* Obrazovni video o slici Sveučilišta u Ženevi ()