Povijesne pokrajine Irske
**Povijest Irske** je povijest irskog otoka i naroda Iraca od prapovijesti do danas.

Prapovijest
-----------

Prvi tragovi nasejenosti u Irskoj datiraju iz mezolitika (oko 6000. pr. Kr.). U 2. tisućljeću pr. Kr. otok naseljavaju Kelti koji društvo organiziraju na principu klanova. Klanovi se do ranog srednjeg vijeka okupljaju u 5 kraljevstava zvanih Pet petina (irski: *Cuig Cuigi*): *Ulaidh* (Ulster), *Midhe* (Meath), *Laighin* (Leinster), *Mumhain* (Munster) i *Connacht* (Connaught). Rimljani nisu nikada osvojili Irsku (latinski: *Hibernia*) premda se njihov utjecaj osjećao.

Pretkršćansko razdoblje irske povijesti opisano je junačkim spjevovima okupljenima u cikluse, od kojih je najpoznatiji *Ulsterski ciklus* o kralju Conchobaru, junaku Cú Chilainnu i njihovim sudrugovima.

Kršćanska Irska
---------------

Iluminacija iz "Knjige Kellsa" s Ivanovim evanđeljem iz oko 800. god.
Crkva sv. Kevina iz 6. st. Glendalough (irski: *Gleann Dá Loch*)
Irska se povezuje s ostatkom Europe tek prihvaćanjem kršćanstva, koje je prvi propovijedao u 5. stoljeću Sveti Patrik, budući svetac zaštitnik Irske. Nakon prihvaćanja kršćanstva dolazi do nagle uspostave brojnih opatija i samostanskih škola, a irski misionari (sv. Kolumban, sv. Galen, sv. Kilian i dr.) razvijaju široku misijsku djelatnost u zapadnoj i središnjoj Europi.

Od kraja 8. st. Irska je izložena napadima Vikinga (Normana), koji u 9. st. u njoj osnivaju i svoje kraljevstvo sa sjedištem u Dublinu. Normanske prodore konačno je zaustavio „visoki kralj čitave Irske" i kralj Muhmaina Brian Boru porazivši ih 1014. god. u bitci kraj Clontarfa.

Podjela Irske
-------------

Irska kraljevstva 1014. god.
Nesposobnost kasnijih irskih vladara u provođenju ujedinjenja otoka, te međusobne borbe irskih kraljevstava iskoristio je engleski kralj Henrik II. koji je 1171. god. upao u Irsku i prisilio dio irskih knezova da ga prizna za svojeg suverena te uzeo naslov „gospodara Irske". Uvođenje engleskog feudalnog sustava i podjela velikih posjeda engleskim barunima dovela je do pobune kralja Connachta Roryja O'Conora (1171.), koja je završila faktičnom podjelom otoka na dva dijela (zapadni pod Roryjevom vlašću i istočni pod vlašću kraljevskog namjesnika u Dublinu). Rory O'Conor je 1175. god. bio prisiljen odustati od naslova visokog kralja te zadržati samo onaj naslov kralja Connachta. U 13. st. u engleskom dijelu otoka uspostavljen je i parlament.

Engleska Irska 1300. god.
Pokušaj Iraca da se oslobode engleske vlasti pod vodstvom škotskog kraljevića Edwarda Brucea (1315.-1318.) završio je nespjehom, a područje pod izravnom engleskom vlašću prošireno je na tri nove grofovije (Kildare, Desmond i Ormonde).

Engleska Irska
--------------

Vlast Irskog parlamenta vrlo je ograničio kralj Henrik VII. 1494. god. a 1542. njegov nasljednik Henrik VIII. zavladao je cijelim otokom te uzeo i naslov kralja Irske. Sukobi Iraca i Engleza zaoštravaju se krajem 16. st. kada se Ircima pokušava nametnuti protestantizam. Među brojnim pobunama ističu se ustanci Shanea O'Neilla (1559.-1567.) i Hugha O'Neilla (1595.-1601.).

Teško utvrđeni grad Galway (1651.) je bio posljednje irsko uporište koje se predalo vojsci parlamenta 1652. god.
God. 1649.-1650. otpor u Irskoj okrutno je skršio Oliver Cromwell, koji je započeo i pojačani proces useljavanja škotskih protestanata, čime su napetosti u zemlji još više ojačale. Pokušaj svrgnutog engleskog kralja Jakova II. kojega su Irci kao katolika oduševljeno prihvatili, da s pomoću francuskih postrojbi i irskih ustanika zavlada Irskom, onemogućila je vojska Vilima III. Oranskog (1648.-1691.), a kao odmazdu engleske vlasti provode masovnu konfiskaciju posjeda i plansko uništavanje irskog gospodarstva. Katolici su u potpunosti isključeni iz javnih službi, što dovodi do novih nemira i jake emigracije.

Irska u Velikoj Britaniji
-------------------------

Irski Donji dom parlamenta 1780. god. (Francis Wheatley)
Daniel O'Connell
Prve organizacije za borbu protiv engleske okupacije osnivaju se u 18. st. a dodani poticaj daje im izbijanje Francuske revolucije. God. 1791. osniva se savez *Ujedinjeni Irci* (engleski: *United Irishmen*) pod idejnim vodstvom Wolfea Tonea. Neuspjeli ustanak koji su predvodili članovi saveza 1798. god. iskoristila je britanska vlada Pitta mlađeg da provede *Zakon o ujedinjenju* (*Act of Union*), analogan zakonu o uniji između Engleske i Škotske iz 1707. god. God. 1801. proglašena je uspostava *Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Irske* (koje će kao takvo trajati sve do 1914. god) i uspostavljen je zajednički parlament u koji je Irska slala 32 poslanika u Gornji i 100 poslanika u Donji dom; biračko pravo ostalo je ograničeno na uzak sloj najvećih zemljoposjednika. Irski „odgovor" na ujedinjenje bio je ustanak Roberta Emmeta 1803. god. ali je ugušen uz nesmiljene represalije, a gospodarsko iskorištavanje je nastavljeno.

God. 1823. osnovano je na poticaj Daniela O'Connella *Katoličko društvo* (*Catholic Association*), a 1829. izboren je u Britanskom parlamentu *Zakon o političkoj emancipaciji katolika* (*Emancipation Act*) kojim su i katolici stekli pravo izbora u parlament i pristup javnim službama. God. 1840. osnovano je *Nacionalno društvo za opoziv unije* (*National Repeal Association*), predvođeno D. O'Connellom, koje je težilo pronalaženju političkih rješenja u pregovorima s britanskom vladom.

Sredinom 19. stoljeća gospodarsko stanje u Irskoj dalje se pogoršava, a britanski veleposjednici tjeraju seljake i nameću razvoj stočarstva. Posebice težak udar siromašnim slojevima stanovništva nanijela je nerodica i bolest gnjiljenja krumpira (1845.-1849.) koji je bio gotovo jedina hrana seoskog stanovništva. Izbija velika glad u Irskoj. Tada je umrlo više od milijun ljudi, a oko 1 250 000 iseljava u Ameriku. Od izbijanja gladi do 1851. god. broj stanovnika Irske pao je za otprilike jednu trećinu (od 8 400 000 na 6 600 000 stanovnika). Takav negativni smjer razvoja nastavio se i poslije, tako da je do kraja stoljeća broj stanovnika pao na 4 500 000 stanovnika, gotovo se prepolovivši u odnosu na stanje iz 1844. god.

Wolfe Tone (1763.–1798.) bio je vodeća ličnost pokreta za ujedinjenje Irske i smatra se ocem irskog republikanstva

Borba za neovisnost
-------------------

Od 1840-ih razvija se masovni pokret za neovisnost. God. 1842. osniva se radikalna grupa Mlada Irska (*Young Ireland*), koja se okuplja oko časopisa *Nacija* (*The Nation*) urednika Charlesa Gavana Duffyja. Pokret je privremeno ugušen nakon neuspjeha ustanka 1848. god. kada su brojni članovi deportirani ili emegrirali.

God. 1858. osnovana je tajna organizacija *Fenijsko bratstvo* (*Fenian Brotherhood*) ili *Irsko republikansko bratstvo* (*Irish Republican Brotherhood*), nazvano po mitskoj irskoj ratničkoj družini *Fianna Eireann* predvođenoj Finnom MacCumhaillom. Pokret su istovremeno osnovali u SAD-u John O'Mahony i u Irskoj James Stephens. Fenijanci su 1867. god. podigli i neuspjeli ustanak.

Oko smirivanja situacije u Irskoj posebice se trudila liberalna vlada britanskog premijera Williama E. Gladstonea, koja je provela nekoliko zakona u korist Iraca. God. 1869. Anglikanskoj crkvi je ukinut stats državne crkve u Irskoj, a 1870. donesen je zakon kojim je ograničena samovolja zemljoposjednika u odnosu na zakupce (*Irish Land Act*) te omogućen polagan prijelaz zemlje u njihovo vlasništvo. Iste godine irski zastupnik u Donjem domu Isaac Butt zatražio je da Irska dobije vlastiti parlament i vladu.

Charles Stewart Parnell
God. 1872. osnovana je *Liga za samoupravu* (*Home Rule League*), koja se 1877. preimenovala u *Irski zemaljski savez* (*Irish Land League*), prva masovna stranka u irskoj, pod vodstvom Charlesa Stewarta Parnella. Služeći se bojkotom, zalagala se za daljne reforme zemljoposjeda. Da bi pridobio glasove irskih zastupnika u Donjem domu, Gladstone je 1886. i 1893. god. podnio Gornjem domu prijedlog zakona o ograničenoj samoupravi Irske, ali su oni odbijeni.

God. 1900. snage koje se političkim sredstvima bore za neovisnost Irske ujedinjuju se u *Ujedinjeni irski savez* (U*nited Irish League*) pod vodstvom Johna Redmonda, koji djeluje u parlamentu pod nazivom *Ujedinjena irska nacionalna stranka*. God. 1903. donesen je *Zakon o kupovini zemlje* (*Wyndham Land Purchase Act*) i provedena je agrarna reforma kojom su zakupci dobili zemlju. Od 1905. god. republikanski pokret za potpuno neovisnu Irsku usredotočuje se u rganizaciji *"Mi sami"* (irski: *Sinn Féin*), predvođenoj Arthurom Griffithom. God. 1912. liberalna vlada britanskog premijera Herberta Henryja Asquitha predložila je treći put parlamentu z*akon o samoupravi Irske*, koji je nakon dugog vijećanja i prihvaćen 1914. god. no uz zadršku njegove primjene do 1918. god. Rasprave o zakonu i njegovo usvajanje doveli su do zaoštravanja unutarnjih napetosti među katolicima i protestantima u Irskoj, koji su počeli formirati svoje naoružane postrojbe (protestantski *Ulsterski dobrovoljci* i katolički *Irski dobrovoljci*) i međusobno se sukobljavati.

Uskršnji proglas Republike Irske prije Uskršnjeg ustanka 1916. god.
*Arthur Griffith*  
*Art Ó Gríobhtha*
Članovi Irskog republikanskog bratstva i organizacije *Mi sami* podigli su u Dublinu 23. travnja 1916. tzv. Uskršnji ustanak i proglasili Republiku Irsku. Ustanak je krvavo ugušila britanska vojska nakon šestodnevnog otpora, a nad sudionicima su provedene žestoke represalije. U siječnju 1919. god. irski zastupnici u britanskom parlamentu i članovi organizacije *Mi sami* sastali su se u Dublinu i proglasili se *Irskom nacionalnom skupštinom* (*Dáil Éireann*), koja je proglasila neovisnost i ustrojila vladu na čelu s Eamonom de Valerom. Proglašenju neovisnosti uslijedio je anglo-irski rat u kojemu se s irske strane borila Irska republikanska armija, sastavljena od pristaša pokreta *Mi sami*. Primirje je postignuto 23. prosinca 1920. kada je Britanski parlament donio novi *zakon o Irskoj upravi* (*Government of Ireland Act*), kojim je od Irske odcjepljeno 6 sjevernih grofovija s protestantskom većinom koje su objedinjene pod nazivom Sjeverna Irska, a preostali dio je dobio status dominiona. Takvo rješenje nevoljko je prihvatila Irska narodna skupština u srpnju 1921. te je 1922. osnovana Irska slobodna država (irski: *Saorstát Éireann*, engleski: *Irish Free State*) s autonomnom vladom i s priznanjem engleske krune, koju je zastupao generalni guverner. Prvi predsjednik vlade bio je Arthur Griffith (1922.).

Neovisna Irska
--------------

Republika Irska
Neovisnost Irska stječe novim ustavom od 29. prosinca 1937. god. kada mijenja ime u Irska (*Éire*), ali ostaje članica Commonwealtha. Za prvog predsjednika izabran je Douglas Hyde (1938.-1945.).

Za vrijeme Velike ekonomske krize 1937. i 1938. god. u Irskoj se organizira više sindiklanih organizacija i val štrajkova. Za vrijeme Drugog svjetskog rata Irska je proglasila neutralnost.

Iz Commonwealtha istupa 1949. god. te uzima naziv Republika Irska (P*oblacht na h'Éireann*). Od 1955. god. Irska je članica UN-a.

Bivši premijer Irske Bertie Ahern (od 1997.) i predsjednik Vijeća Europe na Svjetskom ekonomskom forumu u Davosu, Švicarska, 2004. god.
Na vlasti se u Irskoj smjenjuju stranke *Ujedinjena irska partija* (*Fine Gael*, tj. Gaelska nacija) i *Republikanska stranka* (*Fianna Fáil*, tj. Irski ratnici).

Od 1970. do 1972. Irska je bila članica EFTE, a od 1987. god. *Jedinstenim europskim aktom*, članica Europske Ekonomske Zajednice (koja je od 1993. EU).

Od 1970-ih terorizam je podržavao irski nacionalizam u Sjevernoj Irskoj. Iako su se napetosti nastavile (bombaški napad IRA-e u Omaghu u Sjevernoj Irskoj), 1998. god. postignut je politički dogovor o užoj suradnji između republikanaca i unionista.

Bilješke
--------

1. ↑  Irci slave blagdan sv. Patrika ožujka kao nacionalni blagdan - dan Irske

Povezano
--------

* Kelti

Literatura
----------

* *Opća i nacionalna enciklopedija br. 9.*, Večernji list d. d. Zagreb 2006. IISBN 978-953-7224-09-0 Uneseni ISBN nije važeći.
* *Povijest svijeta*, The Times, Hena com, Zagreb, 2002. ISBN 953-6510-62-6

Vanjske veze
------------

***Historija Irske*** na Wikimedijinoj ostavi

* Historija Irske: Izvorni dokumenti