**Ivo Pilar** (Zagreb, 19. lipnja 1874. – Zagreb, 3. rujna 1933.), hrvatski pravnik, povjesničar, publicist, filozofski pisac, smatran utemeljiteljem hrvatske geopolitike i pravaški političar. Njegovim imenom nazvan je Instutut društvenih znanosti "Ivo Pilar" u Zagrebu.

Mladost i radovi
----------------

Ivo Pilar rodio se u Zagrebu 1874. godine. Klasičnu gimnaziju završio je u Zagrebu, studij prava u Beču a na prestižnoj pariškoj *École de droit* slušao je predavanja kojima zaokružuje naobrazbu. Poslije Pariza, vrativši se u Beč, doktorirao je, a svečana promocija bila je 14. srpnja 1899. godine. Nakon studija kratko je radio kao tajnik u korporaciji za željeznu industriju, odakle odlazi u Sarajevo, gdje je postavljen za tajnika Zemaljske banke. Bio je jedan od ideologa Hrvatske Moderne a u Kolu hrvatskih književnika, koji su se od godine 1900. okupljali oko Kranjčevića, bio je i Pilar. Studije i članke objavljivao je u Kranjčevićevoj *Nadi* i u nekim zagrebačkim književnim časopisima. Međutim, ne zadržava se dugo u ovoj službi, već prima posao službenika kod sudbenoga stola u istome gradu. Godine 1905. odlazi u Tuzlu i otvara odvjetnički ured. U Tuzli, gdje je razvio jaku pravničku i hrvatsku aktivnost, ostaje do 1920. godine. Prilike u Bosni sve više ga zaokupljaju, osobito položaj hrvatskoga naroda, pa se aktivno uključuje i u politički život, uvjeren da hrvatska politika mora postati odlučnija u zaštiti interesa i prava Hrvata u Bosni i Hercegovini. Godine 1906. jedan je od osnivača Hrvatske narodne zajednice, pravaške političke stranke u Bosni i Hercegovini, pokušavajući pasivni hrvatski puk politički osvijestiti i pripremiti za nailazeće sudbonosne događaje. U veljači 1908. godine postaje članom Središnjeg odbora HNZ-a i predsjednikom Okružnog odbora HNZ-a Donja Tuzla.

Objavljuje brošuru *Nadbiskup Štadler i Hrvatska narodna zajednica* (Sarajevo, 1908.), koja nije dobro primljena u crkvenim krugovima, pa između njega i vrhbosanskoga nadbiskupa dolazi do političkoga razmimoilaženja. U brošuri zaključuje da katolička vjera ima nedvojbeno iznimnu ulogu u čuvanju nacionalnoga identiteta Hrvata u Bosni, ali drži da postoje i stanovite razlike između interesa naroda i Crkve kao institucije. Svjetski rat zatječe ga u Tuzli i usuprot mnogim Hrvatima koji očekuju raspad omrznute Monarhije, Pilar upozorava kako je Monarhija jedini jamac ostanka hrvatstva, te da je svakako treba sačuvati, dakako reformiranu. Objavljuje u Zagrebu 1915. godine, pod pseudonimom *dr. Juričić*, studiju *Svjetski rat i Hrvati. Pokus orijentacije hrvatskoga naroda još prije svršetka rata*.

Čini mu se, pače je uvjeren, kako hrvatska politička elita luta, ne snalazeći se u najnovijim događajima, i umjesto da jasno formulira ciljeve i program borbe hrvatskoga naroda u svjetskom ratu, inicijativu prepušta Srbima. Djelo je dobro primljeno kod upućenih čitatelja, pa je 1917. godine uslijedilo i drugo izdanje.

Razvoj događaja na jugu Monarhije odvijao se mimo Pilarovih želja i uvjerenja, pa u Sarajevu 1918. godine objavljuje neveliku knjižicu (32 stranice maloga formata) *Politički zemljopis hrvatskih zemalja. Geopolitička studija*, kojim djelom udara temelje geopolitike u Hrvata. Toga je i sam bio svjestan jer ističe: "Nije nam poznato, da bi u hrvatskoj književnosti postojalo djelo o političkoj geografiji u navedenom smjeru. (...) Ovaj esej se dakle pokazuje prvijencem na tom polju u našoj literaturi". Pilar u ovom djelu ističe da su hrvatske zemlje od 1908. godine, dakle od aneksije, našle u sastavu jedne i to jake države, koja je jamac hrvatskoga opstanka i pod vlašću koje "procvale su pak današnje hrvatske zemlje kao nikad prije".

Južnoslavensko pitanje
----------------------

Obje spomenute studije bile su samo priprema za kapitalno Pilarovo djelo, neobične sudbine, kod nas poznato pod nazivom *Južnoslavensko pitanje*. Pilar je i ovo djelo napisao pod pseudonimom, ovom prigodom se prozvao *L. v. Südland*, a puni naslov djela na njemačkome jeziku, na kojemu je izvorno i napisano, glasi: L.v. Südland, *Die südslawische Frage und der Weltkrieg. Uebersichtliche Darstellung des Gesamt – Problems* , pa bi pun naslov knjige na hrvatskome jeziku glasio: *Južnoslavensko pitanje i svjetski rat. Pregledan prikaz cjelokupnog problema*.

### Reakcija na knjigu

Knjiga je u Beču doživjela dva izdanja. Drugo izdanje, kako u *Predgovoru* hrvatskome prijevodu navodi Fedor Pucek, tiskano je "dobrano prorijeđeno, jer iskrena, premda formalno blaga kritika austrijske politike u hrvatskim zemljama tokom 19. stoljeća nije bila dopuštena od tadašnjih austrijskih vlasti". Pilar je knjigu napisao njemačkim jezikom jer ju je namijenio njemačkome jezičnome području, austrijskoj čitalačkoj publici posebice, ali i vojnim i političkim krugovima ratujuće Monarhije, međutim zanimanje za knjigu bilo je ispod očekivanja. Ipak, radi preventive, kako navodi Pucek, bila je i plijenjena.

Još manje zanimanje pokazali su hrvatski političari i intelektualci, zabavljeni kombinacijama oko sjedinjenja sa Srbima. Knjiga, može se reći, u prvo vrijeme nije ispunila zadaću svoga autora. Ali ovo kapitalno djelo s područja južnoslavenske problematike odmah su prepoznali Srbi i zagovornici južnoslavenskoga ujedinjenja, koji su shvatili njezinu poruku i upozorenje Hrvatima neka se ne upuštaju u državne kombinacije koje će biti pogubne po njih. Gotovo panično kupovali su u knjižarama Beča i drugim gradovima Monarhije primjerke knjige, želeći je izbrisali s lica zemlje, "kako bi spriječili da se misli i stajalište toga znamenitog djela prošire u krugovima hrvatske i svjetske inteligencije" (Fedor Pucek).

Zato je knjiga, nedugo po objavljivanju, i postala bibliografska rijetkost, a stvaranjem Kraljevine SHS njezino ponovno objavljivanje postalo je problematično. Pucekov prijevod počeo je izlaziti 1928. godine u omladinskome mjesečniku *Hrvatska mladica* koji su uređivali dr. Mile Starčević i dr. Rikard Flogel, ali izašla su samo prva dva dijela. "Šestosiječanjska diktatura - navodi pisac prijevoda - učinila je kraj izlaženju *Hrvatske mladice* pa time i ovome prijevodu".

### Prijevod na hrvatski

Treće njemačko izdanje djela tiskano je u Zagrebu ratne 1944. godine, sa svim nedostatcima cenzuriranoga drugog izdanja. *Južnoslavensko pitanje* napokon je prevedeno na hrvatski jezik 1943. godine, dakle godinu dana prije objavljivanja njemačkoga izdanja, sa svim već navedenima nedostatcima. Knjigu je preveo, uredio i predgovorom popratio marni i u južnoslavensku problematiku upućeni Fedor Pucek, a pod naslovom "Južnoslavensko pitanje. Prikaz cjelokupnog pitanja" objavila ju je Matica hrvatska.

Drugo hrvatsko izdanje iz godine 1990. (Hrvatska demokratska stranka, podružnica Varaždin), pretisak je prvoga hrvatskog izdanja, i pati od svih prije spomenutih nedostataka.

### Jelčićev komentar

Dubravko Jelčić pišući o glavnom Pilarovu djelu *Južnoslavensko pitanje* u već spomenutom eseju, ističe:

> U dugom nizu godina Pilarova knjiga bila je doista jedina sustavna i pregledna, povijesno objektivna raščlamba velikosrpske imperijalne ideje, njezine geneze, njezinih ciljeva, njezine metode, knjiga prave udžbeničke vrijednosti u najpozitivnijem smislu te riječi, i oni koji su imali sreću da su svoja prva temeljita znanja o tome, i o hrvatsko-srpskim odnosima uopće tijekom zadnjih 140-150 godina, crpili iz nje, i svoju orijentaciju temeljili na spoznajama koje im je ona pružila, bili su pošteđeni mnogih zabluda i lutanja, na koje su bili osuđeni oni drugi, kojima su misli i uvjerenja formirali pisci jugoslavensko-srbofilske orijentacije, koji su u prvoj, kraljevskoj Jugoslaviji bili protežirani a u drugoj, titovsko-komunističkoj, čak i jedino mogući. U vrijeme prvoga svjetskoga rata, kad se uz ostalo odlučivala i sudbina hrvatskoga naroda, Pilar alias Südland zastupao je zrele političke koncepcije bitno suprotne tragičnom defetizmu Trumbićevih i Supilovih pogleda. Pilar je unaprijed, dalekovidno, znao i ono što Supilo nije dokučio nikada, a Trumbić je uvidio tek poslije osobno stečenog iskustva, da je hrvatsko-srpska državna zajednica moguća samo na štetu Hrvata i da ona, u krajnjem cilju, može dovesti, i mora dovesti, samo do njihova nestanka pred agresivnom mitomanskom najezdom velikosrpskog barbarstva. Pilar je ne samo dubokom, iskrenom hrvatskom sviješću nego i senzibilitetom humanistički naobraženog i umjerenog intelektualca, doslovno osvijestio i otrijeznio od jugoslavenskog pijanstva brojne Hrvate, koji su bilo kada, tijekom zadnjih sedamdesetak godina, došli u priliku da upoznaju njegovo *Južnoslavensko pitanje*, fundamentalno naše djelo epohalnog značenja, kojemu ni danas ne znamo boljeg i temeljitijeg premca o predmetnoj temi; djelo za koje možemo reći da ga je vrijeme, od njegova nastanka pa sve do danas, brojnim događajima, doslovno potvrdilo, ne osporivši ga ni u jednoj jedinoj pojedinosti. Danas bismo mogli navesti stotine ako ne i tisuće novih dokaza u prilog Pilarovih teza, a to znači da njegove spoznaje nisu bile plod intelektualističko-političarske kombinatorike niti apriornih animoziteta, nego su naprotiv bile duboko utemeljene u samoj prirodi stvari o kojima govori Pilarovo djelo. Suvremenom čitatelju Pilarova knjiga posebno je zanimljiva zato jer hrvatsko-srpske odnose prelama kroz optiku Bosne i Hercegovine. Iz nje se razabire na koji način je Srbija širila svoj utjecaj iskorištavajući s jedne strane svoj položaj države koja raspolaže svim sredstvima kojima raspolaže svaka država, a s druge strane nemoć Hrvatske da se srpskoj penetraciji suprotstavi odgovarajućim sredstvima i metodama. Kad poslije svega što se dogodilo u zadnje dvije godine (Jelčićev tekst objavljen je 1993.), i u Srbiji i u Hrvatskoj, a pogotovo u Bosni i Hercegovini, s današnjim iskustvom, čitamo Pilarovu knjigu, nismo samo zadivljeni oštroumnošću njegovih analiza, izvedenih prije sedamdeset i pet godina, nego i užasnuti kratkovidnošću većine naših tadašnjih i potonjih, upravo dojučerašnjih političara, u prvom redu onih koji su vodili glavnu riječ a nisu razumjeli ni što se to zbivalo i zbiva, ni kamo ta zbivanja vode.
> 
> 

 (D. Jelčić, *Pripravni za problem?*, str. 116.-117. i *Politika i sudbine: eseji, varijacije i glose o hrvatskim političarima*, str. 229.-232.).

Zadnje godine i smrt
--------------------

Pilar se 1920. godine preselio u Zagreb. Povlači se iz aktivne politike i bavi pravničkim poslovima, ali to je samo privid jer neumorno piše. Godine 1921. zajedno s Milanom Šufflayem suđen je u montiranom političkom procesu poradi veleizdaje. Optužnica ništa nije dokazala, ali usprkos tome bio je uvjetno osuđen. Piše i dalje, objavljuje stručna, znanstvena, naizgled nepolitička djela s područja filozofije i povijesti (o bogumilstvu, npr.), ali i niz geopolitičkih, politoloških i socioloških studija. U veljači 1933. godine, opet pod pseudonimom, ovaj put kao *Florian Lichttraeger* (Svjetlonoša, Lucifer), u Berlinu je objavio raspravu *Immer wieder Serbien: Jugoslawiens Schicksalsstunde* (*Uvijek iznova Srbija: Sudbonosni trenutak Jugoslavije* (na njemačkom), koja je tek devedesetih godina 20. stoljeća, u dva loša prijevoda, prevedena na hrvatski jezik. Knjigu su jugoslavenske vlasti odmah zabranile, o njoj se negativno očitovao i dr. Mile Budak, tada već politički emigrant.

Nedugo po objavljivanju ove rasprave Pilar je nađen mrtav u svome stanu. Jugoslavenski tisak naveliko se raspisao o Pilarovu "samoubojstvu", ali otvoren prozor njegova stana, kao i činjenica kako nikada nije posjedovao oružje, navode na sumnju. Hrvatski emigrantski list iz Berlina *Nezavisna hrvatska država* događaj je otvoreno nazvala umorstvom. Dubravko Jelčić, dobar poznavatelj Pilarova djela, također sumnja kako je riječ o samoubojstvu. U već navedenom članku piše: 

> O Pilarovoj smrti postoje i danas dvije verzije: jedna, da je Pilar, u mračnim danima Aleksandrove diktature, očajavajući nad sudbinom hrvatske politike, digao ruke na sebe; i ta se verzija do danas održala kao službena i vjerodostojna. Ali se, permanentno u kuloarima održala i druga, da je Pilarova smrt uslijedila ka posljedica nasilja beogradskih agenata, koji su u ovom slučaju obavili svoj krvavi posao puno profesionalnije nego u slučajevima Milana Šufflaya (19. veljače 1931.) i Mile Budaka (7. lipnja 1932.).
> 
> 

Iste godine, 1933. samo koji mjesec prije njegove smrti, izašlo je novo Pilarovo djelo *Immer wieder Serbien*, koje se može smatrati nastavkom *Južnoslavenskog pitanja*.

Sahranjen je u obiteljskoj grobnici na zagrebačkome Mirogoju.

Po Ivi Pilaru, hrvatskom povjesničaru i utemeljitelju hrvatske geopolitike, od 18. veljače 1997. godine, nazvan je Institut društvenih znanosti u Zagrebu.

Djela
-----

* *Secesija: studija o modernoj umjetnosti / od Ive Pilara, Zagreb, 1898.*
* *Nadbiskup Štadler i Hrvatska narodna zajednica*, Sarajevo, 1908.
* *Svjetski rat i Hrvati. Pokus orijentacije hrvatskoga naroda još prije svršetka rata*, Zagreb, 1915. (pod pseud. Dr. Juričić), (2. izd. Zagreb, 1917.)
* *Politički zemljopis hrvatskih zemalja. Geopolitička studija*, Sarajevo, 1918.
* *Die südslawische Frage und der Weltkrieg. Uebersichtliche Darstellung des Gesamt – Problems*, Beč, 1918. (pod pseud. L. v. Südland), (2. izd. Beč, 3. izd. Zagreb, 1944.)
* *Borba za vrijednost svoga "Ja": pokus filozofije slavenskog individualizma / napisao Ivo Pilar*, Zagreb, 1922.
* *Bogumilstvo kao religijozno-povijesni te kao socijalni i politički problem*, Zagreb, 1927.
* *O dualizmu u vjeri starih Slovjena i o njegovu podrijetlu i značenju / napisao Ivo Pilar*, Zagreb, 1931.
* *Immer wieder Serbien*, (pod pseud. Florian Lichtträger), Berlin 1933.
* *Južnoslavensko pitanje: prikaz cjelokupnog pitanja / L. von Suedland ; [prev. i predgovor napisao Fedor Pucek].* , Zagreb, 1943. (2. izd. Varaždin, 1990.)
* *Izabrana djela dr. Ive Pilara*, (sv. 1. *Politički zemljopis hrvatskih zemalja: geopolitička studija*, Zagreb, 1995. sv. 2. *Uvijek iznova Srbija*, Zagreb, 1997. sv. 3. *Usud hrvatskih zemalja*, Zagreb, 1997.)

Izvori
------

1. 1 2 3 4  Institut društvenih znanosti Ivo Pilar: Životopis dr. Ive Pilara, preuzeto 11. veljače 2012.
2. ↑  Dubravko Jelčić, *Politika i sudbine: eseji, varijacije i glose o hrvatskim političarima*, Školska knjiga, Zagreb, 1995. ISBN 953-0-60551-X, str. 229.
3. ↑  Dubravko Jelčić, *Politika i sudbine: eseji, varijacije i glose o hrvatskim političarima*, Školska knjiga, Zagreb, 1995. ISBN 953-0-60551-X, str. 229.-232.
4. ↑  Institut društvenih znanosti Ivo Pilar: Literatura o Ivi Pilaru: Umoren dr. Ivo Pilar, u: *Nezavisna hrvatska država*, Berlin 1933. 8, 1, preuzeto 11. veljače 2012.
5. ↑
6. ↑  Gradska groblja Zagreb - P, preuzeto 11. veljače 2012.
7. ↑  Institut društvenih znanosti Ivo Pilar: Povijest instituta Ivo Pilar, preuzeto 11. veljače 2012.

Vanjske poveznice
-----------------

* Institut društvenih znanosti "Ivo Pilar"
* Bibliografija radova Ive Pilara i neobjavljena građa o Ivi Pilaru (od 2002.)
* Ivo Pilar: 3. dio teksta iz Političkog zatvorenika, mjesečnika Hrvatskog društva političkih zatvorenika[*mrtav link*]
* Ivo Pilar: 4. dio teksta iz Političkog zatvorenika, mjesečnika Hrvatskog društva političkih zatvorenika[*mrtav link*]