recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Koko i duhovi*** je hrvatski dječji film iz 2011. godine koji je režirao Daniel Kušan. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana za djecu Ivana Kušana, koji je napisao i scenarij. U filmu glume dječji glumci-naturščici koje predvode Antonio Parač, Nina Mileta i Kristian Bonačić.

2013. je snimljen nastavak pod naslovom *Zagonetni dječak*.

Premisa
-------

Adaptiran prema knjizi autora Ivana Kušana istoimenog naziva, film *Koko i duhovi* progovara o zgodama i nezgodama Ratka Milića "Koka" koji se seli iz sela u grad gdje stječe nove prijatelje, no kada upadne u nevolju, zatražit će pomoć onih "starih". Stan u koji se Koko useljava sa svojom obitelji pripadao je Vinceku, starom škrtcu čija je smrt obavijena velom misterije. Film će pokušati odgovoriti na pitanje postoje li duhovi i hoće li Koko uz pomoć svojih prijatelja razriješiti misterij Vincekove smrti.

Produkcija
----------

Snimanja filma započela su u listopadu i studenom 2010.. Film je premijerno prikazan na pulskom filmskom festivalu u 2011. a potom i redovno distribuiran u jesen iste godine.

Uloge
-----

* Antonio Parač - Koko
* Nina Mileta - Marica
* Kristian Bonačić - Zlatko.
* Filip Mayer - Miki
* Ivan Maltarić - Božo
* Ozren Grabarić - Josip
* Dijana Vidušin - Neda
* Predrag Vušović - Vincek
* Franjo Dijak - Drago
* Almira Osmanović - Ruža
* Olga Pakalović - Katarina
* Rakan Rushaidat - inspektor Krivić
* Saša Anočić - Vladislav Brnčić
* Sandra Lončarić - Jagoda
* Damir Orlić - Ljubo
* Darko Janeš - Kokov učitelj
* Željko Königsknecht - taksist
* Hana Hegedušić - novinarka
* Dean Krivačić - Franjo
* Milivoj Beader - Bugarin
* Goran Malus - policajac
* Zoran Šprajc - voditelj Dnevnika

Izvori
------

1. ↑  "Vijest o početku snimanja filma", dnevnik.hr.

Vanjske veze
------------

* *Koko i duhovi* na sajtu IMDb
***Kraj Sankt-Peterburga*** (ruski: ) je sovjetski crno-bijeli nijemi film snimljen 1927. u režiji Vsevoloda Pudovkina. Predstavljao je jedan od dva filma koje je sovjetska vlada naručila kako bi prigodno obilježila desetu obljetnicu oktobarske revolucije, a snimljen je nedugo prije nešto poznatijeg i spektakularnijeg Ejzenštejnovog *Oktobra*. Protagonist filma, čiji lik tumači Ivan Čuveljev, je anonimni seljak koji godine 1913. gonjen siromaštvom dolazi u tadašnju rusku carsku prijestolnicu Sankt Peterburg kako bi se zaposlio, ali umjesto toga pronalazi još više siromaštva, društvene nepravde, ali i najboljeg prijatelja koji je postao boljševički agigator. Radnja prikazuje kako sticajem okolnosti bude uhapšen, a potom nakon izbijanja prvog svjetskog rata na frontu kao vojnik, odakle će se vratiti kako bi sudjelovao u revolucionarnim zbivanjima. Iako je Pudovkin sa svojim bliskim prijateljem Ejzenštejnom dijelio ideologiju i načela sovjetske montažne teorije, kritičari su kasnije upravo na temelju usporedbe *Kraja* i *Oktobra* primijetili kako je Pudovkin u svom opusu daleko skloniji prikazivati zbivanja iz perspektive pojedinca nego kolektiva. *Kraj Sankt-Peterburga* se često navodi kao jedan od klasika sovjetske i svjetske kinematografije 1920-ih; zajedno s ranijim filmom *Mati* i kasnijim filmom *Bura nad Azijom* se smatra dijelom Pudovkinove trilogije.

Vanjske veze
------------

***«Конец Санкт-Петербурга»*** na Wikimedijinoj ostavi

* «Конец Санкт-Петербурга» на сайте «Энциклопедия отечественного кино» ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Vsevolod Pudovkin |
| --- |
| 
* *Šahovska groznica* (1925)
* *Mehanika glavnog mozga* (1926)
* *Mati* (1926)
* *Kraj Sankt-Peterburga* (1927)
* *Potomok Čingishana* (1927)
* *Prostoj slučaj* (1932)
* *Dezerter* (1933)
* *Pobeda* (1938)
* *Minjin i Požarski* (1939)
* *Suvorov* (1941)
* *The Murderers are Coming* (1942)
* *In the Name of the Fatherland* (1943)
* *Admiral Nahimov* (1947)
* *Zhukovsky* (1950)
* *Povratak Vasilija Bortnjikova* (1952)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 209900454
* LCCN: no2003126758

 |
**Kuch Meetha Ho Jaye** je bolivudski film snimljen 2005. godine u režiji Samar Khana kome je to bio redateljski debi. U njemu glavne uloge tumače Arshad Warsi i Mahima Chaudry.

Sadržaj
-------

Priča se dešava na aerodromu. Više putnika treba da putuje kući, ali zbog tehničkih problema, njihov let je odložen za par sati. To mnoge ljude dovodi u nevolju. Međutim, kako S.R. Khan kaže, da nije bilo kašnjenja ne bi bilo ni ove priče. Film prati ljubavnu priču nekoliko putnika. Menadžer Khan, radi već treća godina na aerodromu, a razlog toga je Ghulab. Ghulab i Khan su bili prijatelji od djetinjstva. Međutim, ona se udala za poznatog pisca i sa njim živi u Londonu. Khan joj nikada nije rekao da je voli, ali od toga dana on se propio i samo mu je ona u mislima. Tokom tih nekoliko sati, ona sve to saznaje. Ona treba da se razvede od muža, ali zahvaljujući Khanu, njih dvoje se na kraju filma mire i ostaju zajedno.

Vikram Sinha je u ljubavnoj vezi, pored žene i dvoje đece. Njegova ljubavnica Raj saznaje da je trudna, i ona to govori njemu. Naime, ona je sa svojim mužom imala skladan brak, dok nisu počele razmirice. On voli kućne ljubimce, ali nikada nije htio da ima đecu. Poslije dosta vremena, Raj mu govori da je trudna, i da dijete nije njegovo, zbog toga kada dođe kući, želi da on napušti stan. Vikram joj govori da će ostati sa njom i da ženu ne voli, ali mu ona govori da je između njih kraj, i da će njoj njeno dijete biti dovoljno, da bi poslije par minuta, on razgovarao sa svojom ženom o njihovom zajedničkom putovanju i uz to je rekao da je voli puno.

Rahul se upoznao sa Farah preko interneta. Njih dvoje su jako mladi, i provode vrijeme zajedno. Ali ona mora stići kući prije nego što njen otac dođe, kako avion kasni, to propada u vodu. Ona je depresivna i kada je njen otac nazvao, rekao joj je da ne dolazi kući, da mu više nije kćerka. Rahulu je jako stalo do nje, i on joj je dao prsten koji je ona prihvatila, vjerenički. Kada se napokon popravi kvar na avionu, Farah nema niđe. Tada na scenu stupa Shahrukh Khan. Kroz film su ga prikazivali, kako spava na klupi, sa glavom prekrivenom novinama. Međutim, dozivajući nju, on se budi i Farah pada u nesvijest. Kada je on pita šta je problem, ona mu govori da je njen otac njegov veliki obožavaoc i moli ga da okrene njenog oca. To Shahrukh i čini, govoreći mu da je njegova kćer pored njega i da želi da dođe sa svojim momkom Rahulom kod njega kući. Čuvši da će i Shahrukh doći sa njima, on na sve pristaje i presrećan je. Tako se završavaju ljubavne priče, a samim tim i ovaj film.

Uloge
-----

* Arshad Warsi... Manager S.R Khan
* Mahima Chaudhry... Ghulab Khan
* Parvin Dabas... Sidharth
* Rohit Roy... Pilot Vikram Sinha
* Jaspal Bhatti... Ram Dubey
* Sachin Khedekar... Suniel Wadhwa
* Kanwaljit Singh... Bhabus Kapoor
* Shravan... Rahul
* Shahrukh Khan... sebe

Eksterni linkovi
----------------

* *Kuch Meetha Ho Jaaye* na sajtu IMDb
**Kuku Vasa** je srpska igrana televizijska serija snimana 2009. i emitovana 2010. na programu RTV Pink.

Sinopsis
--------

Ana je ambiciozna samim tim što radi u advertajzingu. Pošto se suprotnosti privlače, udala se za Pavla, nervoznog taksistu. On je iz provincije, ali je svakako ostao u Beogradu nakon studija. Za razliku od njega Ana je Beograđanka nekoliko kolena unazad, što njena majka Natalija (Seka Sablić) s ponosom ističe. Kad smo već kod Natalije, iliti zle tašte, ona je ceo radni vek provela radeći u MUP-u, na šalteru za registraciju vozila, takozvanom šalteru smrti. Inače, Natalija mrzi, pre svih, sebe, a onda i sve ostale. Naivna je i pokvarena. Njena rođena sestra Emilija, koja je ceo život provela na bračnim putovanjima, i još uvek je tamo, na čuvanje joj je ostavila sina Vasu, večitog studenta i ženskaroša - tinejdžera zarobljenog u telu četrdesetogodišnjaka. Vasu Bog nije ostavio na cedilu, ali mu je umesto talenta za studije geografije, podario talente za kuvanje i muziku. Priča počinje otprilike ovako: Ana i Pavle nakon venčanja dolaze kući, u radosnom iščekivanju prve bračne noći, kad gle čuda, Natalija je i dalje u stanu. Još se nije preselila u garsonjeru, jer nije mogla. Zašto? Zato što iz garsonjere još nije izašao Vasa. Ali izaći će on sutra, pa će mladi par imati priliku za popravni druge bračne noći. Sutra? Da, da, malo sutra! Kako to Marfijev zakon nalaže, Vasa je garsonjeru privremeno izgubio na pokeru i umesto da ode iz njihovih života, on ulazi u njihove živote i useljava se kod Natalije, Ane i Pavla. U garsonjeru ulazi Kameni, vitez beogradskog asfalta i od nje pravi ilegalnu kockarnicu. Kameni fura s Lepom Mirom, estradnom zvezdom, a "poslovni partneri" su mu Gvozdeni i Stameni.

Uloge
-----

| Glumac: | Uloga: |
| --- | --- |
| Nebojša Ljubišić | Vasa |
| Jelisaveta Seka Sablić | Natalija |
| Katarina Marković | Ana |
| Marko Živić | Pavle |
| Miloš Samolov | Kameni |
| Tijana Karaičić | Lepa Mira |
| Ružica Sokić | Emilija |

Napomene i reference
--------------------

1. ↑  „*Kuku Vasa* na stranici televizije Pink". Arhivirano iz originala na datum 2012-01-26. Pristupljeno 2012-10-01.

Vanjske veze
------------

* *Kuku Vasa* na sajtu IMDb
***Nokaut*** je jugoslovensko-italijanski igrani film snimljen 1971. godine u režiji Bore Draškovića. Protagonist, koga tumači Milan Galović je mladić koji se nakon nekoliko godina provedenih u Njujorku vraća u rodnu Jugoslaviju zajedno sa lepom i bogatom američkom devojkom (koju glumi Barbara Buše). Radnja prikazuje kako njegovo razmetanje bogatstvom, uspehom i modernim životnim stavovima izaziva zavist i neprijateljstvo njegovih konzervativnih zemljaka, ali i kako ga nastojanje da zadrži svoj skupi životni stil potakne da se počne baviti krijumčarenjem droge, a što će imati tragične posledice. *Nokaut* je kod kritičara prošao loše, koji Bori Draškoviću sa jedne strane spočitavaju nastojanje da napravi ozbiljnu dramu na temu tada aktualnog generacijskog jaza i sukoba modernog sveta sa konzervativnim mentalitetom, ali je njegov naum kompromitovalo to što je svoj film napunio eksploatacijskim sadržajima, a za što je karakteristična scena u kojoj se lik Barbare Bušet prilikom vožnje sportskim kabrioletom iz čista mira skine gola i maše drugim vozačima.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Barbara Bušet |  |
| Margaret Li |  |
| Milan Galović |  |
| Ljiljana Krstić |  |
| Milja Vujanović |  |
| Majkl Saliven |  |
| Milivoje Živanović |  |
|

Spoljašnje veze
---------------

* *Nokaut* na sajtu IMDb
* Profil filma na portalu comingsoon.it ()
**Vlado Milunić** (Zagreb, 3. ožujka 1941. – Prag, 17. rujna 2022.) bio je češki arhitekt hrvatskog podrijetla. Ujedno je bio i predavač na Češkom tehničkom sveučilištu u Pragu (ČVUT).

Plešuća kuća u Pragu (1992.-96.)

Životopis
---------

Kompleks Hvězda u Pragu (2000.)
Vlado Milunić je rođen u Zagrebu, netom prije Hitlerove invazije Jugoslavije u travnju 1941. god. Njegovi roditelji su 1950-ih, u povratku iz SAD-a privremeno zastali u Pragu i, saznavši za Titove čistke, odlučili tu ostati kao političke izbjeglice. Vlado, s braćom i sestrama, im se pridružio 1956. god. Riječima Vlade Milunića: 

> Ja sam češki arhitekt jer sam završio češke škole. Isto tako nisam Čeh premda imam češko državljanstvo. Ja sam Jugoslaven jer se tako osjećam unatoč činjenici da Jugoslavija više na postoji. Ja sam Pražanin jer je Prag moj dom.
> 
> – 

Dom za djecu i mladež u Pragu (2005.)
Studirao je na Češkom tehničkom sveučilištu u Pragu (ČVUT) od 1960.-66. a 1969. godine je stažirao u Parizu. Po povratku u Čehoslovačku 1970. godine, surađivao je s Janom Línkom u projektu ureda Karla Pragera. God. 1990. osnovao je svoj studio VM (skr. za *Volné Myšlenky*, tj. „Velike ideje").

Na izborma 2006. god. kandidirao se kao neovisni kandidat „Stranke zdravog razuma" koju je osnovao zajedno s građevinskim biznismenom Petrom Czaschom, no nije uspio ući u Dom poslanika. Prema njegovim riječima, na ovaj čin se upustio zbog korupcije u češkom graditeljstvu

Umro je 17. rujna 2022. nakon duge bolesti u 82. godini života.

Djela
-----

Vladimir i Frank Gehry su učestalo surađivali, te su zajedno projektirali Plešuću kuću" (češki: *Tančící dům*) u Pragu (1996.) koja je ujedno jedno od njegovih najvećih radova. Njegovi ostali znameniti radovi su: Hospital Crvenog križa u Pragu (1999.), vila Planá u Lužnicí (1999.), „Kompleks Zvijezda" (*Komplex Hviezda*) u četvrti Petřinách u Pragu (2000.) i Dom za djecu i mladež u četvrti Modrany u Pragu (2005.).

Izvori
------

***Vlado Milunić*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑  Sobol, Vladislav. „Vlado Milunić: České stavebníctví je prolezlé korupcí" (cz). estav.cz. Arhivirano iz originala na datum 12. 3. 2007. Pristupljeno 18. 1. 2013.
2. ↑  „Umro legendarni Vlado Milunić, arhitekt praške Kuće koja pleše". tportal.hr. 17. 9. 2022. Pristupljeno 1. 1. 2023.

Vanjske veze
------------

* Milunić Atelje, službene stranice

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 19958724
* LCCN: no2004122409
* ISNI: 0000 0000 7845 6762
* GND: 135903084
* SUDOC: 24991333X
* BNF: cb15017652n (podaci)
* BIBSYS: 4049059
* ULAN: 500108138
* NKC: jo2002105411
* NSK: 000367960

 |
*Ukoliko ste tražili drugu osobu, vidite članak Vojislav Đurić (višeznačna odrednica).*
**Vojislav J. Đurić** (Velika Pisanica, 26. februar 1925 — Beograd, 12. maj 1996) je bio srpski istoričar umetnosti, akademik i univerzitetski profesor. Njegovi najznačajniji radovi, vezani su za freskoslikarstvo i umetnost srednjovekovnih srpskih zemalja, a svoje kapitalno delo *„Vizantijske freske u Jugoslaviji"* objavio je 1974. godine.

Kratka biografija
-----------------

Vojislav Đurić je rođen 26.02.1925. godine u Velikoj Pisanici kod Bjelovara. Radio je na Filozofskom fakultetu u Beogradu, a za redovnog profesora je izabran 1967. godine.

Za dopisnog člana Odeljenje društvenih nauka izabran je 28.05.1970, a od 11.03.1971. godine se nalazi u Odeljenju istorijskih nauka, čiji redovni član postaje 16.11.1978. godine. Na mestu sekretara tog odeljenja nalazio se od 27.05.1979, do 25.09.1981. godine, kada je podneo ostavku koja je prhvaćena na skupštini SANU 19.11.1981. godine. Na mesto člana predsedništva SANU izabran je 16.11.1989. godine i tu funkciju je obavljao do svoje smrti,12.05.1996. godine.

Bio je član nekoliko odbora SANU:

* Hilandarski odbor (predsednik od 1978)
* Odbor za istoriju umetnosti (predsednik 1977 — 1983)
* Odbor za istoriju Srba u Hrvatskoj
* MO za treći milenijum
* MO za proučavanje Kosova
* Staroslovenski odbor

Važnije nagrade
---------------

* Oktobarska nagrada Beograda (1964)
* Herderova nagrada (1982)
* Sedmojulska nagrada Srbije (1985)
* Orden zasluga za narod sa srebrnim zracima (1964)
* Orden rada sa crvenom zvezdom (1988)

Literatura
----------

* Kratka biografija na sajtu SANU

Vidi još
--------

* Srednjovekovno slikarstvo u Srbiji

Vanjske veze
------------

* Biografija na sajtu SANU
* Istorijska biblioteka: Vojislav J. Đurić

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 25399956
* LCCN: n81024490
* ISNI: 0000 0001 0856 0772
* GND: 118853910
* SELIBR: 184208
* SUDOC: 029842352
* BNF: cb12138426z (podaci)
* NKC: jn20030117003
* CiNii: DA03028436
* CONOR.SI: 18389603

 |
„Cigančica" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Cigančica (razvrstavanje).
Cigančica. Skulptura sa Španskog trga u Madridu (Federiko Kulo-Valera), dodata spomeniku Servantesu 1960. godine.
**Cigančica** (šp. *La Gitanilla*) je jedna od 12 Servantesovih novela iz zbirke Uzornih novela, objavljenih 1613. godine u izdanju Huana de la Kueste.

Ova novela, napisana po uzoru na italijansku tradiciju novelijera (ital. *novellieri* ) čiji je tvorac bio Đovani Bokačo, a razradio Mateo Bandelo, ujedno je i prva novela u zbirci. Cigančica je ujedno i najduža od svih novela u zbirci i obrađuje ljubavnu tematiku sa kostumbrističkim elementima.

Novela govori o Cigančici Presiosi koja igra i peva na ulici kako bi zaradila za život i u koju se zaljubljuje Andres, mladić iz ugledne i plemenite porodice. Kao dokaz ljubavi Andres pristaje da odbaci sva svoja obeležja i udobnosti jednog plemića i da provede godinu dana živeći sa Ciganima i prema njihovim običajima. Na kraju se ispostavlja da je Presiosa takođe plemenitog roda i novela se završava svadbom između dvoje mladih koji pripadaju istoj društvenoj klasi.

Iako ova novela pripada grupi realističkih novela u okviru zbirke Uzornih novela, sadrži elemente idealizacije. Presiosa je izuzetno lepa, poštena i pametna devojka, puna vrlina, razborita i bez ijedne mane. Servantes, iako je i Presiosu i Andresa stavio u sasvim određene društvene okvire, ne lišava ih potpuno slobode odlučivanja, već im daje priliku da se dobro upoznaju i da sami odluče da li je druga osoba idealan partner ili nije. S druge strane, veoma su upečatljive slike opisa ciganskog života i sveta. Servantes ga predstavlja kao poseban svet sa sopstvenim etičkim pravilima u kom žive ljudi koji iznad svega cene svoju slobodu.

Muzika, pesma i igra su veoma bitni činioci ove novele. Društvo onovremene Španije međutim, opisano je realno, ali ne i realistički i u taj opis su utkani elementi idealizovane sredine „u kojoj je moguće pronaći lepotu i postići sreću".

Servantesova Cigančica bila je uzor za mnoge druge književne junakinje u španskoj, italijanskoj, nemačkoj, francuskoj i engleskoj književnosti. Jedna od najpoznatijih je Esmeralda iz Igoovog romana „Bogorodičina crkva u Parizu" (fr. ).

Izvori
------

1. 1 2 3  Lj. Pavlović-Samurović u: Lj. Pavlović-Samurović, D. Soldatić. Španska književnost, Nolit, Beograd, 1985. str. 298.

Spoljašnje veze
---------------

WikitekaWikitekaWikiteka ima originalan tekst povezan sa ovim člankom: ***Cigančica (u originalu)*** 

* Faksimil prvog izdanja novele Cigančica
**La diosa coronada** je kolumbijska telenovela produkcijske kuće Telemundo snimana tokom 2010. godine. Njen zaplet je inspirisan životom bivše kolumbijske misice Endži Sanklemente Valensija.

Sinopsis
--------

Rakel Kruz je isfrustrirana životom u siromaštvu i zahvaljujući svojoj lepoti i ambicioznom karakteru pronalazi idealan put ka uspehu i bogatstvu.

Sigurna je u to da će brakom sa milionerom okončati svoje ekonomske probleme, no žrtva ka ostvarenju tog cilja, mladi i uspešni Esteban, otkriva njene ambicije i već za nepunih tri meseca odlučuje da je ostavi u istoj situaciji u kojoj ju je i upoznao.

U potrazi za boljom budućnošću, kandiduje se na izboru za Nacionalnu Kraljicu Turizma, spremna isključivo na pobedu, pa makar zbog nje i prodala dušu đavolu. U tome i uspeva, no problem se javlja kada jedna novinarka otkriva da njeno krunisanje nije bilo u skladu sa propisanim pravilima takmičenja, činjenicom da Rakel iza sebe ima skriven i okončan brak.

Njene želje za novcem, uspehom i moći iznova deluju nedostižno, sve do dana kada upoznaje tajanstvenog poslodavca koji joj nudi život pun luksuza i slave. Tako se Rakel udaje po drugi put, sada za Henara zahvaljujući čijem uticaju stiče slavu radom na televiziji.

Srce ispunjeno prazninom i ravnodušnošću biće najveća žrtva i naknada za sav luksuz koji je stekla, no i ulaz u rizične muževljeve poslove. Rakel ulazi u svet korupcije, opasnih radnji i ilegalnog luksuza, koji će je odvesti pravo u svet trgovine trogom.

Zahvaljujući vezama sa uticajnim narko dilerima Kolumbije, dobija priliku za transport droge kroz prtljag modela, i pokreće udruženu mrežu mafije i modela uz upotrebu takozvanih „ljudskih mazgi". Tako Rakel postaje „Krunisana Boginja" i vladar sopstvenog sveta.

No, jedna greška će je lišiti svega što je postigla, pa i lične slobode. Policija otpočinje nemilosrdnu potragu za „Krunisanom Boginjom", u kojoj novčana nagrada za njenu glavu postaje svačija opsesija.

Uloge
-----

| Glumac: | Uloga: |
| --- | --- |
| Karolina Gera | Rakel Kruz Santamarija |
| Arap Betke | Henaro |
| Margarita Rejes | Katja |
| Valentina Lizkano | Adelaida |
| Karolina Gajtan | Valerija |
| Pedro Falja | Kapetan Kastro |
| Anheline Monkajo | Sulma |
| Džon Mario Rivera | Guzman |
| Karlos Umberto Kamačo | Roher |
| Đonatan Islas | Kevin |
| Luses Valaskez | Matilde |
| Katerine Porto | Norida Beltran |
| Rodolfo Valdes | Dario |
| Honatan Montero |  |

Eksterni linkovi
----------------

* Sitio Web oficial
**La ley del silencio** (doslovno:"Zakon ćutanja") je američka telenovela produkcijske kuće Telemundo, snimana tokom 2005. godine.

Sinopsis
--------

Četiri godine nakon što se opredelio da bude sveštenik, Havijer se susreće sa Natalijom, svojom nekadašnjom ljubavi, koja se vratila u Hjuston kako bi ga zamolila za posebnu uslugu: da obavi ceremoniju njenog crkvenog venčanja sa čovekom koga voli. Havijer prihvata, bez obzira na jačinu svojih osećanja koja se bude prisustvom njene blizine. Međutim, trenutak pre nego što su mladenci proglašeni venčanima, Magdalena, nevestina sestra, ustaje kako bi saopštila da je trudna i da je otac deteta koje nosi ni manje ni više nego Fernando, Natalijin verenik. Venčanje se otkazuje, mladoženja je besan, i nakon nekoliko minuta Magdalena je otkrivena u nesvesti, gotovo u predsmrtnom stanju. Fernando je uhapšen, jedini je osumnjičeni. Natalija napušta svoju kuću i prelazi da živi kod Havijera koji joj nudi potpunu zaštitu. Ta zajednica, polako ali sigurno, proživljava osećanja koja su se činila zaboravljnjnim, no nikada se nisu upustili u jače odnose pri čijem dostizanju ih je sprečavala Havijerova vera prema Fernandu koja je toliko velika i čista koliko i sama njegova vera prema crkvenoj službi.

Natalija se bori kako bi zaboravila svoju staru ljubav i trudi se dokazati nevinost svog verenika u koga slepo veruje, dok joj se rođena sestra za čiju je nesreću on optužen nalazi u komi. Dolaskom suđenja, Magdalena se budi i potvrđuje sudiji da Fernando jeste osoba koja ju je napala. Tada Havijer, videći prevarenom jedinu ženu koju je istinski voleo, uviđa da mu život daje poslednju ljubavnu priliku, te se dvoumi da li nastaviti sveštenički život ili ostaviti sve zbog ljubavi. Međutim, ni on a ni Natalija, ni ne slute da je sve što ih je ponovo spojilo ustvari samo Magdalenin plan kojim je želela da razdvoji svoju sestru od čoveka u koga je oduvek bila zaljubljena.

Hoće li se isplatiti Havijerova želja da napusti sveto zanimanje zbog ljubavi prema Nataliji, onda kada prestane da važi zakon ćutanja i sazna se da je Fernando ustvari nevin?

Uloge
-----

| Glumci | Likovi |
| --- | --- |
| Flora Martinez | Natalija Agire |
| Hose Anhel Ljamas | Havijer Kastro |
| Rodrigo de la Rosa | Fernando Kardenas |
| Đuli Giliberti | Magdalena Agire |
| Hoakin Herardo | Pedro |
| Isabela Kamil | Hulija |
| Mara Kroato | Isabel |
| Huan Pablo Gamoa | Leopoldo |
| Monika Lopera | Adela |
| Lumi Kavazos | Klemensija |
| Hulio Braćo | Anhel |
| Omar Fjero | Francisko |
| Liz Gallardo | Manuela |
| Eliana Aleksander | Amparo |
| Ćela Arias | Klotilde |
| Hose Bardina | Arturo |
| Kora Kardona | Mersedes |
| Alehandro Čaban | Tomas |
| Roger Kudnej | Mejer |
| Merlon Lara | Džimi |
| Maurise Ripke | Sata |
| Fernanda Romero | Virhinija |
| Serhio Romero | Sebastijan |
| Lilian Tapia | Gvadalupe |
| Henri Zaka | Luis Alberto |
| Karolina Vengoeća | Dženifer Gonzalez |

Eksterni linkovi
----------------

* *La ley del silencio* na sajtu IMDb
* *La ley del silencio* na alma-latina.net
***La tormenta*** je kolumbijsko-američka telenovela produkcijske kuće Telemundo, snimana tokom 2005. i 2006. godine.

Tokom 2006. emitovala na Televiziji Pink u Srbiji pod naslovom **Oluja strasti**. U Hrvatskoj se emitirala na programu Nova TV pod naslovom ***Oluja***.

Sinopsis
--------

Marija Tereza Montilja i Santos Torealba, doveje ljudi ljudi različitih razmišljanja i načina života, otkriće da put od ljubavi do mržnje razdvaja samo tanka nit, bez obzira što će učiniti sve kako do ljubavi ne bi došlo.

Priča počinje kada Marija Tereza, poslovna žena naviknuta na gradski život, mora da ostavi sav svoj luksuz i preseli se na La Tormentu, hacijendu svog oca, kojom treba upravljati s obzirom da je jedini spas u teškom vremenu koje je prouzrokovao bankrotiranjem porodične firme.

Jako je sigurna da će uspeti naviknuti se na takav život, ali dolaskom na hacijendu uviđa da to nije baš lako, s obzirom da se susreće sa svetom koji joj je divlja sredina u kojoj se nalazi hacijenda itekako neshvatljiva.

Ta Mariju Terezu najgore je to što se mora upustiti u saradnju sa upravnikom hacijende, Santosom Torealbom, čovekom sa sela, koga bije glas ženskaroša i osvajača, sa kojim se ne može složiti u ničemu od samog trenutka upoznavanja.

U trenutku kada se ukrštaju njihovi pogledi, očigledno je za oboje da su itekako različiti da bi mogli živeri pod istim krovom. Ali, što više pokušavaju da se razdvoje, više se intenzivira strast između njih dvoje, strast koja će prouzrokovati olujnu romantiku kroz koju će sama mržnja ustupiti mesto ljubavi koju nikada ranije nisu osetili.

Uloge
-----

| Glumci | Likovi |
| --- | --- |
| Natalija Strejgnard | Marija Tereza Montilja |
| Kristijan Majer | Santos Torealba |
| Aura Kristina Gejtner | Bernarda Ajala |
| Nataša Klaus | Isabela Montilja |
| Marselo Buket | Simon Gerero |
| Elien Abad | Valentina Ajala |
| Huan Pablo Šak | Damjan / Kosme |
| Kristina Lili | Edelmira Gerero |
| Patrisija Kastanjeda | Magdalena |
| Bibjana Navas | Solita |
| Agmet Eskaf | Alirijo |
| Rosmeri Bohorkez | Dalila Gema |
| Dijana Nejra | Virhinija |
| Manuel Balbi | Hesus Ninjo Kamaćo |
| Marija Kristina Galvez | Remedijos de Kamaćo |
| Ivan Rodrigez | Siprijano Kamaćo |
| Konstansa Gutjerez | Tatakoa |
| Alehandro Buenaventura | Ernesto Montilja |
| Rej Vaskez | Benito |
| Karmen Viljalobos | Trinidad Ajala |
| Vilma Vera | Ćepa |
| Didijer van der Hove | Enrike Montalvo |
| Marta Isabel Bolonjos | Kamelija |
| Lajla Viejra | Amapola |
| Karmen Marina Tores | Nani |
| Margarita Duran | Henoveva |
| Rikardo Gonzales | Demetrijo |
| Mauro Merkado | Alesijo |

Eksterni linkovi
----------------

* La tormenta en Colarte Arhivirano 2016-03-03 na Wayback Machine-u
* *La tormenta* na sajtu IMDb
***Las Aparicio*** je meksička telenovela snimana 2010. Iste godine je snimljen njen nastavak pod nazivom *El sexo débil*.

U Srbiji je emitovana 2012. na televiziji Avala pod naslovom ***Udovice***.

Sinopsis
--------

Ovo je priča o tri generacije žena koje povezuje čudna porodična tradicija. Sve su ostale udovice pod nerazjašnjenim okolnostima. Sve rađaju isključivo devojčice. Ovaj fenomen ne može se objasniti ni najbesprekornijom logikom. Niko ne uspeva da shvati je li u pitanju prokletstvo, zla kob ili nešto drugo.

Aparisiove nisu došle na ovaj svet da bi patile - one su savremene i urbane žene, odlučne da same vladaju svojim životom. Smrt muževa navela ih je da shvate da im muškarci nisu potrebni kako bi preživele - sada ih imaju jer tako žele, iz čiste požude.

Glava porodičnog klana je Rafaela Aparisio, koja je, nakon što je sahranila trojicu muževa koji su umrli u čudnim nesrećama, odgajila svoje tri kćeri - Almu, Mersedes i Huliju, i vaspitala ih u ratničkom duhu, da bi znale da se bore za sebe, baš kao i ona sama.

Alma je udovica poslovnog čoveka. Ubijen je pod nerazjašnjenim okolnostima. Ona je morala da počne od nule kako bi postala to što je sada - vlasnica agencije, koja uspešnim damama diskretno preporučuje mušku pratnju.

Mersedes je ratoborna advokatica, majka devojčice i udovica uspešnog advokata koji je umro od infartka u naručju druge žene. Preuzela je komandu nad firmom pokojnog supruga, gde se konstantno bori sa njegovim poslovnim partnerom i svojim ljubavnikom - oženjenim lekarom.

Hulija je mlada glumica koja ne želi da se udaje iz očitih razloga. Ipak, naći će se rastrzana između nevernog muškarca i jake privlačnosti koju oseća prema svojoj najboljoj prijateljici, deklarisanoj lezbejki.

Uloge
-----

| Glumac: | Uloga: |
| --- | --- |
| Gabrijela de la Garza | Alma Aparisio |
| Himena Rubio | Mersedes Aparisio |
| Lis Galjardo | Hulija Aparisio |
| Marija del Karmen Farijas | Rafaela Aparisio |
| Platarko Hasa | Leonardo Viljegas |
| Eduardo Viktorija | Klaudio |
| Marko Trevinjo | Maksimo |
| Erik Hajaser | Alehandro Lopez Kano |
| Lurdes Viljareal | Aurelija |
| Erendira Ibara | Marijana |
| Aurora Hil | Mara |
| Silvija Karusiljo | Isabel |
| Paulina Gajtan | Ljeana |
| Eva Sofija Ernandes | Isadora |
| Alehandra de la Mora | Karla |
| Tanja Anheles | Dani |
| Nestor Rodolfo | Tomas |
| Mario Perez de Alba | Armando |
| Roman Valter | Horhe |
| Johana Muriljo | Vivijana |
| Damijan Alkazar | Ernan |
| Raul Mendes | Manuel |
| Marijanela Katanjo | Lusija |
| Oskar Olivares | Migel |

Napomene i reference
--------------------

1. ↑  *Las Aparicio* na Telemundovom sajtu
2. ↑  Nova meksička serija Kadene Tres
3. ↑  *Udovice* na televiziji Avala
**Jovan B. Dušanić** (Pribinić, kraj Teslića, 7. jul 1950 - ) je srpski ekonomist. Diplomirao je i magistrirao ekonomiju na Ekonomskom fakultetu u Beogradu, a doktorirao na Ekonomskom fakultetu u Ljubljani. 1980-ih je bio uhapšen od tadašnjih jugoslovenskih vlasti zbog verbalnog delikta i izbačen sa Ekonomskog fakulteta u Banjaluci gde je radio kao docent. Trenutno radi kao profesor na Beogradskoj poslovnoj školi – Visokoj školi strukovnih studija kao profesor Monetarne ekonomije i bankarstva. Oženjen je i sa suprugom Tatjanom ima sina Arsenija.

Njegova specijalnost su monetarna politika i pitanja ekonomske tranzicije. Do sada je objavio dvadesetak knjiga iz oblasti ekonomije, kao i nekoliko dela iz oblasti publicistike. Poznat je kao žestoki kritičar neoliberalne ekonomske politike, kao i današnje srpske vlade.

Vanjske veze
------------

* Službena stranica
* Kolumne u *Politici*

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 46481321
* ISNI: 0000 0000 5566 5094
* GND: 171874978
* SUDOC: 234915226
* NKC: jn20030331008
* CONOR.SI: 82773091

 |
*Ukoliko ste tražili drugu osobu, vidite članak Vojislav Đurić (višeznačna odrednica).*
**Vojislav Đurić** (Malo Krčmare, 17. januar 1912 — Beograd, 27. jul 2006) je bio srpski istoričar književnosti, akademik i univerzitetski profesor. Bio je osnivač Katedre za opštu književnost i teoriju književnosti na beogradskom Filolozofskom fakultetu (jednom od preteča Filološkog fakulteta) i današnjeg Instituta za teoriju književnosti i umetnosti.

Kratka biografija
-----------------

Vojislav Đurić je rođen u mestu Malo Krčmare kod Rače Kragujevačke, 17.01.1912. godine, a završio je gimnaziju u Kragujevcu. Završio je književnost u Beogradu (1935), gde je i doktorirao 1939. godine. Radio je na Filozofskom fakultetu u Beogradu, 1956. godine je izabran za redovnog profesora, a posle osnivanja Filološkog fakulteta (1960) prelazi da radi na njemu. Osnivač je Centra (danas Institua) za teoriju književnosti i umetnosti (1950) i njegov direktor, u periodu od 1960. do 1966. godine.

Dopisni član Odeljenja literature i jezika SANU postao je 21.12.1961. godine, a za redovnog člana je izabran 16.12.1965. godine. Bio je na mestu sekretara Odeljenja literture i jezika, u periodu od 01.03.1963. do 19.12.1974. godine, kada postaje generalni sekretar SANU. Tu dužnost je obavljao do 15.12.1977. godine, kada je izabran za potpredsednika SANU i na tom mestu se nalazio do 19.11.1981. godine.

Vojislav Đurić je umro 27.07.2006. godine u Beogradu.

Bio je član nekoliko odbora SANU:

* Odbor za književne teorije (jedno vreme predsednik)
* MAO za jugoslovenske narodne umotvorine (jedno vreme predsednik)
* Hilandarski odbor (jedno vreme predsednik)
* Odbor za kritička izdanja srpskih pisaca
* Odbor za proučavanje istorije književnosti
* Odbor za balkanske narodne umotvorine

Značajnije nagrade
------------------

* Sedmojulska nagrada Srbije (1969)
* Plaketa SANU povodom 100 godišnjice
* Izuzetna Vukova nagrada (1994)
* Nagrada SKZ za životno delo (1994)
* Orden rada sa zlatnim vencem (1961)
* Orden rada sa crvenom zastavom (1964)
* Orden Republike sa srebrnim vencem (1983)
* Počasni član srpskog PEN centra (1998)

Literatura
----------

* Kratka biografija na sajtu SANU

Vidi još
--------

* Srpska književnost

Vanjske veze
------------

* „Preminuo akademik Vojislav Đurić". Pobjeda. 29. 7. 2006. [*mrtav link*]

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 262585877
* LCCN: n80121082
* ISNI: 0000 0003 8184 6552
* GND: 120416778
* SUDOC: 030297931
* BNF: cb12174327w (podaci)
* NKC: js2009504461
* CONOR.SI: 15720035

 |
***Austin & Ally*** (**Ostin i Ali**) je američka tinejdžerska humoristička TV serija. Prvi put je emitovana na Dizni kanalu. Govori o pevaču Ostinu i njegovoj partnerki Ali. Serija se emituje na engleskom sa prevodom. Odigrane su dvije sezone,a već se počela prikazivati i treća. Snimljena je u Majamiju 2011. godine. Glavnu ulogu, Ostina Muna glumi Ross Lynch, njegovu partnerku Ali glumi Laura Marano, najboljeg prijatelja Deza glumi Kalum Vorti i menadžera Triš glumi Rejni Rodrigus.

Sve je počelo kada je Ostin čuo Ali kako svira prelepu pesmu. On ju je obradio i postavio na Internet uz pomoć Deza. Ali se u početku ljutila, ali je brzo shvatila da Ostin želi da dokaže ocu da se on može baviti muzikom. Njih dvoje su postali poslovni partneri. Napisali su mnogo pesama pomoću kojih je Ostin postao veoma popularan. Pošto Ali ima veliku tremu od scene niko njen rad ne primećuje, ali je ona ipak zadovoljna zbog Ostinovog uspeha. Na kraju oni postaju i ljubavni partneri , dok u međuvremenu Ostin pomaže Ali da se olobodi svog straha od scene.U trećoj sezoni Ostin i Ali su snimili dokumentarac o njima. Posle velikih popularnih serija Hana Montana , Igraj , Čarobnjaci sa veverli Plejsa i Ugodni život na palubi Ostin i Ali je dosegla petu po redu popularnost.

Likovi
------

### Ostin Mun

austin Mun (Ross Lynch) je talentovani pjevač i plesač. On je sladak,šarmantan, ima dobar glas i odlično pleše. Austin obožava palačinke. Njegovo srednje ime je "Monika".On je vrlo detinjast i voli da skuplja plišane mede, takođe ima veliki strah od suncobrana,a taj strah je prebrodio uz pomoć Deza.

### Ali Doson

Ali Doson (Laura Marano) je Ostinova partnerka. Ona lepo peva samo ima tremu od scene, pa joj Ostin pomaže da se oslobodi straha. Vrlo je ozbiljna, a ponekad i dosadna. Ali ima oca Lastera i majku Peni koja radi u Africi. Njeni najbolji prijatelji su Ostin i Dez, i najbolja drugarica Triš. Ona se ni sa kim više i ne druži.

Ali je dobra, nesebična sedamnaestogodišnjakinja koja radi sa tatom u prodavnici instrumenata *Sonik Bum*. Najviše vremena provodi u sobi pišući pesme u svoju pesmaricu, koju neda nikom da čita. Ona je jako loša u plesanju. U prvoj sezoni ona je imala strah od scene zato što misli da će pogrešiti i da će joj se ljudi smejati. Tek u drugoj sezoni se ohrabrila.

Ali ima smeđu kosu. U drugoj sezoni je imala kovrdžavu, smeđu kosu sa plavim završecima.Oči su joj smeđe. Ona je visoka i mršava. Najčešće nosi šarene haljine a u drugoj sezoni je češće nosila pantalone i jednobojne majice.

### Triš De La Rosa

Patricija Marija De La Rosa poznatija kao Triš (Rejni Rodrigus) je Ostinova menadžerka.Ona ne može ni jedan posao gde se zaposli držati ni 2 dana ali Ostinov menadžer je njen omiljeni posao.Ona je Alina najbolja drugarica.

### Dez Perado

Dezmond "Dez" Perado (Kalum Vorti) je Ostinov najbolji drug.On je veoma otkačen.Stalno nosi čudnu odjeću.Sanja da postane režiser.

Pored ovih likova ima mnogo sporednih.

Vanjske veze
------------

***Austin & Ally*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službeni veb-sajt
* *Austin & Ally* na sajtu IMDb
**Jovan Ceces** (grč. Ἰωάννης Τζέτζης, oko 1110–oko 1180) bio je vizantijski književnik i gramatičar, koji je živeo u Carigradu.

Život
-----

Rodio se između 1110. i 1112. godine kao sin jednog učitelja gramatike, a sa majčine strane poticao je od jedne bogate porodice poreklom iz Gruzije. U mladosti je dobio svestrano obrazovanje. Prvo je obavljao neku vrstu sekretarskog posla u jednom makedonskom gradiću Beroji, ali je zbog nekog skandala izgubio to mesto. Od 1139. godine živi u Carigradu, radeći prvo u carskoj birokratiji, a zatim se predajući poučavanju klasične filologije. Umro je između 1180. i 1185. godine.

Dela
----

Jovan Ceces je posedovao vrlo opsežno, u pravom smislu enciklopedijsko obrazovanje. Ceces je siromah poput svog savremenika Teodora Prodroma, isto kao i Prodrom zainteresovan za poeziju, ali i jednako zavisan od bogatih pokrovitelja i tužan zbog svoje neslobode. Pisao je u prozi i u stihu, čak više u stihu, i po tome bi mogao s pravom biti posmatran kao pesnik. Međutim, njegovo najkrupnije delo (u doslovnom smislu reči najkrupnije – 12.674 politička stiha) jeste svojevrsna filološko-istorijska enciklopedija pod naslovom *Hilijade* ili *Istorijska knjiga* (Βίβλος ἱστοριῶν), napisana otprilike između 1140. i 1170. godine. Tu je obuhvaćen raznovrstan mitološki, istorijski i književnoistorijski materijal, koji se tematski vezuje za korpus njegovih *Pisama* (kojih ima 107).

Ceces je studirao starogrčke autore i pisao književnoistorijske komentare na Homerovu *Ilijadu*, Aristofana, Hesioda, Likofrona, Opijanove *Alievtika* i na druga dela. Ispevao je ne samo dve manje alegorije uz *Ilijadu* i *Odiseju* u političkom stihu, nego i jedan dodatak Homeru u heksametru *(Carmina Iliaca)*. Alegoriju je uopšte voleo, i dao je još nekoliko alegorijskih sastava. Preradio je Porfirijev uvod u Aristotelove *Kategorije* (delimično u stihu), a u stihu je napisao i teorijsko razmatranje o raznim pesničkim stopama, i o "razlikama pesničkim". U maloj dramskoj pesmi u jambu, Ceces se u licu Mudraca suprotstavlja pohvalnom mišljenju Seljaka, Hora i Muza o životu učenih ljudi, i oplakuje mudrace, tvrdeći da njima sreća otkazuje svoju naklonost, dok su neuki srećni.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 79040075
* LCCN: n82070470
* ISNI: 0000 0001 0918 6583
* GND: 118712608
* SELIBR: 328796
* SUDOC: 028105095
* BNF: cb12000589d (podaci)
* BIBSYS: 95005149
* NLA: 35600963
* NKC: ola2016926919
* BNE: XX1463414
* CiNii: DA01462056
* CONOR.SI: 193369443

 |
**Jovan Erdeljanović** (Pančevo, 11. novembar 1874 - Beograd, 12. februar 1944) je bio srpski etnolog.

Biografija
----------

Jovan Erdeljanović je rođen u Pančevu 11. novembra (30. oktobra po julijanskom kalendaru) 1874. Završio je studije na Velikoj školi u Beogradu (istorijsko-filološki odsekl). Kao državni pitomac proveo je četiri godine u Beču, Berlinu, Leipzigu i Pragu. 

Doktorat je položio u Pragu kod Lubora Najderlea 1906. Na katedri etnologije Beogradskog univerziteta 1906. izabran je za docenta, 1919 za vanrednog, a 1921 za redovnog profesora.

U etnologiji je bio prisutan više od pola veka. Pored toga što je osnivač naučne etnologije u Srba, on je i prvi profesor koji je studentima Univerziteta u Beogradu držao ciklus predavanja iz fizičke antropologije, koju je definisao kao „nauku o telesnim osobinama ljudskog roda, tj. o morfološkim osobinama i o svim drugim pojavama koje su u neposrednoj vezi s telesnim životom".

U njegovim uputama za skupljanje građe o narodnom životu, tiskana 1911, 1925. i 1938. godine, tražio da se prikažu i morfološke odlike tela, natalitet i mortalitet, itd.

U radovima, u kojima se bavio etničkom strukturom stanovništva Balkana, insistira se na važnost prirodne sredine i adaptacije čoveka na nju, što se može smatrati i uticajem J. Cvijića, čiji je bio savremenik.

Izabran je za dopisnog člana Srpske kraljevske akademije 18. februara 1922, a za redovnog 10. februara 1933.

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Srbija***  |

* Biografija na sajtu SANU Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
**Dagmar Havlová** (djevojačko ime **Dagmar Veškrnová**, 22. 3. 1953. Brno) je češka glumica. Njen suprug od 1997. bio je Václav Havel, tada predsjednik Češke. Ima jednu kćer: Nina Veškrnová (rođena 1976), od prethodnog braka sa Radvitom Novakom (1975–1980).

Njeni roditelji su bili Markéta Veškrnová i harmoničar Karel Veškrna. Rodila se u Brnom. 1975. stekla je titulu magistra umjetnosti na Janáčekovoj akademiji glazbe i primijenjene umjetnosti.

Kao glumica, nastupila je u preko 50 filmova i 200 TV serija, među njima i kultna SF humoristična serija *Posjetitelji*. Najpoznatiji filmovi su joj *Upír z Feratu* (1982), *Poslední propadne peklu* (1982), *Dědictví aneb Kurvahošigutntag* (1992) i *Normal* (2009)

Izvori
------

1. ↑  Kalendárium REGO - 15. červenec
2. ↑  Dagmar Havlová - Wife of the President of the Czech Republic

Eksterni linkovi
----------------

***Dagmar Havlová*** na Wikimedijinoj ostavi

* Dagmar Havlová Biografija na bivšem zvaničnom websiteu češkog predsjednika. 1997–2003.
* Dagmar Veškrnová Havlová - Biografija Arhivirano 2012-02-07 na Wayback Machine-u, 22 June 2004.
* Dagmar Veškrnová na Internet Movie Database
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Wang (王)*.*

**Vang Anši** (kin. 王安石, pinjin: *Wáng Ānshí*; 8. decembar 1021 — 21. maj 1086.) je bio kineski ekonomista, državnik, premijer i pesnik iz severne Sung dinastije koji je pokušao da izmeni zakonodavni sistem i sprovodio reforme u cilju poboljšanja ekonomije i jačanja odbrane zemlje. Suočen sa otporom konzervativaca, kao premijer Sima Guang, bio je prisiljen da se povuče sa položaja.

Poreklom je iz porodice nižeg činovnika. Od detinjstva je voleo da čita i dobio je dobro obrazovanje. Zbog izvanrednog talenta je imenovan za funkcionera lokalne i centralne vlade, pa i premijera. Iz dugogodišnjeg iskustva funkcionera lokalne vlade, Vang Anši je razvio teoriju da je za bogatu državu i moćnu vojsku potrebna reforma političkog sistema. On je imperatoru uputio pismo u kojem je predložio svestranu reformu pravnog sistema uvedenog u prvim godinama dinastije Sung, kako bi se ublažili problemi siromaštva i slabosti države. Na osnovu ideja Vang Anšija, vlada je donela niz pravnih propisa iz raznih oblasti od poljoprivrede, do zanatstva i trgovine, od seoskih područja do gradova, u sklopu opsežne društvene reforme. U istoriji je ova reforma poznata pod imenom „Vang Anšijeva reforma".

Vang Anši je često u svojim delima obrazlagao političke ideje i zalaganja u cilju služenja reformama. „Pismo upućeno imperatoru" je predstavničko delo Vang Anšija u kojem je zahtevao preobražaj društvenog sistema. On je, duboko analiziravši tešku situaciju dinastije severnog Sunga podneo sveukupan plan za reformu.

Izvori
------

1. ↑  zbog toga navođen kao Wáng Jīnggōng *王荊公*
2. ↑  zbog toga navođen kao Wáng Wéngōng *王文公*
3. ↑  6. dan 4. meseca Juanjou 1 (), što odgovara 21. maju 1086. godine u julijanskom kalendaru.
4. ↑  Đurđević, Mirjana; Ada Zečević (1995). *Antologija stare kineske poezije*. Beograd: Srpska književna zadruga. str. str. 442. ISBN 86-379-057104.
5. 1 2  „Vang Anši–Političar i književnik u dinastiji severnog Sung". Kineski radio internacional. 30. 4. 2009.. Pristupljeno 9. 10. 2009.

Spoljašnje veze
---------------

***Wang Anshi*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovo je članak o filmu iz 1958. godine.  Za glavnu željezničku stanicu u Kairu, vidi Stanica Ramses.  

***Bab el hadid*** (arapski: باب الحديد‎), također poznat po naslovima ***Cairo Station*** i ***The Iron Gate***, je egipatski crno-bijeli igrani film snimljen 1958. u režiji Youssefa Chainea, koji se smatra jednim od najvažnijih ostvarenja u historiji egipatske kinematografije. Po žanru je drama, a u njemu se Chahine pojavljuje u ulozi Qinawija, mladog bogalja koji dobije posao prodavača novina na glavnom kairskom kolodvoru. Radnja prikazuje kako se Qinawi zaljubi u lijepu prodavačicu limunade Hannumu (čiji lik tumači Hind Rostom), i kako ga to vodi prema nasilju kada otkrije da je Hannuma zaručena za nosača prtljage Abu Sirija (čiji lik tumači Farid Shawqi) koji svoje kolege namjerava organizirati u sindikat. *Bab el hadid* je bio prikazan na berlinskom festivalu te je izazvao veliku pažnju međunarodne kritike, a što se tumači time da je Chahine u svom ostvarenju koristio teme i motive karakteristične za italijanski neorealizam, ali je istovremeno vješto koristio nove tehničke mogućnosti widescreen ekrana karakteristične za tadašnje hollywoodske spektakle.

Uloge
-----

* Farid Shawqi as Abu Siri
* Hind Rostom as Hannuma
* Youssef Chahine as Qinawi
* Hassan el Baroudi (as H. el Baroudy)
* Abdel Aziz Khalil
* Naima Wasfy (as Naima Wasfi)
* Said Khalil
* Abdel Ghani Nagdi
* Loutfi El Hakim
* Abdel Hamid Bodaoha
* F. El Demerdache
* Said El Araby
* Ahmed Abaza
* Hana Abdel Fattah
* Safia Sarwat

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *The Iron Gate* na sajtu IMDb
* *Cairo Station* na AllMovie-u ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Youssef Chahine |
| --- |
| 
* *Ibn el Nil* (1951)
* *Sira` Fi al-Wadi* (1954)
* *Bab el hadid* (1958)
* *Forever Yours* (1959)
* *Salladin the Victorious* (1963)
* *The Land* (1969)
* *Alexandria... Why?* (1979)
* *An Egyptian Story* (1982)
* *Adieu Bonaparte* (1985)
* *Al-Mohager* (1994)
* *Lumière and Company* (1995)
* *Destiny* (1997)
* *The Other* (1999)
* *11'09"01 September 11* (2002)
* *Alexandria... New York* (2004)
* *To Each His Own Cinema* (2007)
* *Le Chaos* (2007)

 |
**Jovan Zebić** (Runjani, 5. maj 1939 — Beograd, 15. mart 2007) je bio srpski političar i ekonomista.

Biografija
----------

Rođen je u 5. maja 1939. u Runjanima, otac mu se zvao Branislav. Završio je Ekonomski fakultet u Beogradu gde je i doktorirao. 

Radnu karijeru je počeo u Saveznom sekretarijatu za privredu, zatim je bio načelnik za privredu i finansije beogradske opštine Stari grad, potom je 11 godina bio gradski sekretar za finansije Beograda, onda viceguverner Narodne banke Jugoslavije. 

Od 1989. bio je član Izvršnog veća Skupštine SR Srbije i republički sekretar za finansije. Od marta 1993. bio je potpredsednik Vlade SRJ, a privremeno je obavljao i funkciju ministra finansija u istoj vladi do 5. jula 1993. godine. Od septembra 1994. do juna 1996. godine ponovo je obavljao funkciju ministra finansija, a od 9. aprila 1998. do oktobra 2000. bio je potpredsednik Savezne vlade.

Jovan Zebić je pripadao generaciji onih ljudi koji su učestvovali u osnivanju Socijalističke partije Srbije. Bio je više godina član Glavnog odbora Socijalističke partije Srbije, narodni poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije i savezni poslanik u Veću građana Savezne skupštine SRJ, kao pripadnik te partije obavljao je i pomenute funkcije republičkog i saveznog ministra za finansije i potpredsednika Savezne vlade.

Veće građana Savezne skupštine ukinulo mu je poslanički imunitet na sednici održanoj 11. maja 2001. godine, na zahtev istražnog odeljenja Okružnog suda u Beogradu radi vođenja istrage zbog finansijskih malverzacija. Krivična prijava je podneta 31. marta 2001, a istraga je trajala šest godina. Protiv Jovana Zebića i Mihalja Kertesa je 13. marta 2007. podignuta optužnica specijalnog tužioca za borbu protiv organizovanog kriminala, koja ih tereti za iznošenje višemilionskih iznosa novca iz Srbije na Kipar, u vreme vladavine Slobodana Miloševića. Istragom su bili obuhvaćeni i Slobodan Milošević, koji je u međuvremenu umro, i Nikola Šainović protiv koga se vodi proces u Haškom tribunalu, pa oni nisu uključeni u optužnicu.

Jovan Zebić je ubrzo posle podizanja optužnice umro 15. marta 2007. u Beogradu.

Spoljašnje veze
---------------

* Počelo je („Kurir", 14. mart 2007)
* Šest godina potrage za državnim novcem („Politika", 15. mart 2007)[*mrtav link*]
* Vest o smrti Jovana Zebića (Tanjug, 16. mart 2007)
* Rukovodstvo SRJ 1996. godine (CIA) ()
* Rukovodstvo SRJ 2000. godine (CIA) Arhivirano 2005-01-22 na Wayback Machine-u ()
Wilfred Fienburgh
**Wilfred Fienburgh** MBE (Ilford, Essex, 4. februar 1919 – Mill Hill, London, 3. februar 1958) bio je britanski laburistički političar i publicist, najpoznatiji kao autor posthumno objavljenog romana *No Love for Johnnie*, kasnije adaptiranog u istoimeni film sa Peterom Finchom u glavnoj ulozi. Fiensburgh je radnju velikim dijelom temeljio na vlastitim iskustvima u Laburističkoj stranci, odnosno Parlamentu gdje je od 1951. do smrti zastupao londonsku izbornu jedinicu Islington North. Poginuo je u prometnoj nesreći.

Izvori
------

* Craig, F. W. S. (1983) [1969]. *British parliamentary election results 1918-1949* (3rd edition izd.). Chichester: Parliamentary Research Services. ISBN 0-900178-06-X.

Vanjske veze
------------

* Hansard 1803–2005: contributions in Parliament by Wilfred Fienburgh ()

| Parlament Ujedinjenog Kraljevstva |
| --- |
| Prethodi: **Moelwyn Hughes**  |  **član Parlamenta za Islington North** 1951 – 1958 | Slijedi: **Gerry Reynolds**  |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 1993841
* LCCN: nb2007003338
* ISNI: 0000 0000 6394 6347

 |