recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Laufen** (francuski: *Laufon*) je grad i općina na sjeveru Švicarske u kantonu Basel-Landschaft. Prema procjeni iz 2021. grad ima 5.792 stanovnika.

Geografija
----------

Laufen leži u masivu Jura u dolini rijeke Birs, udaljen 24 km jugozapadno od Basela.

Historija
---------

Centralni trg
Laufen je nastao kao alemansko naselje tokom ranog srednjeg vijeka, a ime je dobio po brzacima rijeke Birs (njemački: *lauffen* – „trčati", „brzati"). Prvi put je dokumentiran 1141. u povelji Svetorimskog cara Konrada III, kojom poklanja feud Laufen (*Courtis Loufen*) biskupima Basela.

Do 13. vijeka niknula su dva naselja *Amt Zwingenn* sa zamkom na desnoj obali Birsa i noviji dobro utvrđeni *Amt Laufen* na lijevoj obali koji je dobio gradska prava 1295.

Tokom Seljačkog ustanka 1525. koji je prijetio slomu feudalizma magistrat Laufena sklopio je savez sa gradom Baselom, raskinuo veze sa Kneževinom-biskupijom Basel i prešao na evangelizam.

Za vrijeme protureformacije Baselski biskup *Jakob Blarer* uspio je 1589. vratiti katolicizam u Laufen i vlast Kneževine-biskupije Basel i Svetog Rimskog Carstva.

U vrijeme Francuske revolucije od 1792. i Laufen je bio dio kratkotrajne Raurakijske Republike, a od 1783. je dio departmana Mont-Terrible Prve Francuske Republike.

Odlukom Bečkog kongresa teritorij bivše Kneževine-biskupije Basel vraćen je Švicarskoj Konfederaciji 1815. pa je otada dio kantona Bern u kom je od 1846. administrativni centar novostvorenog bezirka Laufen.

Izgradnja jurske željezničke pruge 1874/1875. potakla je razvoj industrije. Tad su proradili kamenolomi i cementara.

Nakon formiranja kantona Jura 1979. sa pretežito katoličkim stanovništvom i Laufen je postao dio tog kantona. Referendum proveden 1989. pokazao je da 51,7% stanovnika Laufena željelo da se izdvoji iz tog kantona, tako da je od 1994. dio kantona Basel-Landschaft.

Znamenitosti
------------

Od znamenitosti Laufen ima fragmente srednjovjekovnih bedema, tri gradska vrata i baroknu vijećnicu iz 1672.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka Laufen, Njemačka od 2006.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „Stadtgeschichte" (njemački). Stadt Laufen. Pristupljeno 22.10.2022. [*mrtav link*]
2. 1 2 3 4 5 6 7  „Laufen in Bezirk Laufen (Basel-Landschaft)" (engleski). City population. Pristupljeno 22.10.2022.
3. 1 2  „Laufen" (engleski). Switzerland Mobility. Pristupljeno 22.10.2022.
4. ↑  „Partnerstadt" (njemački). Stadt Laufen. Pristupljeno 22.10.2022.

Vanjske veze
------------

***Laufen, Švicarska*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službeni veb-sajt Grada Laufena ()
**Tamins** (romanš: *Tumein*) je selo i općina od 1,216 stanovnika na jugoistoku Švicarske u Kantonu Graubünden.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tamins je udaljen oko desetak km zapadno od Chura. Poznat je po zaseoku Reichenau u kom nastaje Rajna.

Historija
---------

Hidroelektrana
Tamins je bio naseljen još za paleolita, 1960-ih je iskopana nekropola od 63 groba, sa artefaktima iz starijeg željeznog doba.

Prvi put je dokumentiran 1399. ali se malo tog zna o njemu, osim da je često stradao u požarima; 1616. 1631. i 1799. a posljednji put 1905. godine.

Tokom srednjeg vijeka je zajedno sa Trinom i Reichenaom bio feud pod imenom - Trins, koji se od 1616. zvao Reichenau i trajao do 1803. godine. 
Sve do 1459. bio je dio parohije Trin, tad se odvojio i sagradio novu crkvu.

Vojska Prve Francuske Republike spalila je čitavo selo osim crkve - 1799.

Pored nešto izletnika planinara i alpinista koji se penju na Ringelspitz (3,247 (m) i ostale niže planine u okolici, privreda sela se pored ugostiteljstva svodi na stočarstvo, zbog tog dobar dio ljudi putuje na posao u Chur.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Tamins in Region Imboden (Graubünden)*" (engleski). City population. Pristupljeno 22.10.2022.
2. 1 2  „*Geschichte*" (njemački). Tamins. Arhivirano iz originala na datum 2022-10-25. Pristupljeno 24.10.2022.
3. 1 2 3 4  „*Tamins*" (njemački). Historisches Lexikon der Schweiz. Pristupljeno 24.10.2022.

Vanjske veze
------------

***Tamnis*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Tamins* (službene stranice) Arhivirano 2022-10-25 na Wayback Machine-u ()
**Opština Pirot** je opština u Pirotskom okrugu u Srbiji. Središte općine je grad Pirot.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2002. godine općina je imala 63.791 stanovnika, većinsko stanovništvo čine Srbi.

Administrativna podjela
-----------------------

Opština Pirot podjeljena je 73 naselja.

### Naselja

Bazovik • Barje Čiflik • Basara • Bela • Belo Polje • Berilovac • Berovica • Blato • Brlog • Velika Lukanja • Veliki Jovanovac • Veliki Suvodol • Veliko Selo • Visočka Ržana • Vlasi • Vojnegovac • Vranište • Gnjilan • Gornja Držina • Gostuša • Gradašnica • Gradište • Dobri Do • Dojkinci • Držina • Zaskovci • Izvor • Jalbotina • Jelovica • Kamik • Koprivštica • Kostur • Krupac • Kumanovo • Mali Jovanovac • Mali Suvodol • Milojkovac • Mirkovci • Nišor • Novi Zavoj • Obrenovac • Oreovica • Orlja • Osmakova • Pakleštica • Pasjač • Petrovac • Pirot • Planinica • Pokrevenik • Poljska Ržana • Ponor • Prisjan • Ragodeš • Rasnica • Rogoz • Rosomač • Rsovci • Rudinje • Sinja Glava • Slavinja • Sopot • Srećkovac • Staničenje • Sukovo • Tanasko Rajić • Temska • Topli Do • Trnjana • Cerev Del • Cerova • Crvenčevo • Crnoklište • Činiglavci • Šugrin

Izvori
------

1. ↑  Knjiga 1, Stanovništvo, nacionalna ili etnička pripadnost, podaci po naseljima, Republički zavod za statistiku, Beograd, veljača 2003, ISBN 86-84433-0]

Položaj opštine Pirot u Pirotskom okruguPoložaj opštine Pirot u Pirotskom okrugu
  


| Pirotski okrug |
| --- |
| **Opštine:**
Babušnica •
Bela Palanka •
Dimitrovgrad •
**Pirot** |
**Senlis** je grad i općina od 14,760 stanovnika i aglomeracija od 15,668 stanovnikana sjeveru Francuske u Departmanu Oise.

Geografske karakteristike
-------------------------

Senlis se nalazi na rubu Île-de-France i Pikardije, udaljen pedesetak km sjeverno od Pariza i 25 km od Aerodroma Charles de Gaulle sa kojima je povezan autoputem A1.Grad se prostire se duž rijeke Nonette, između šuma kod Chantillyja i Ermenonvilla na raskršću važnih puteva.

Izvan starog centra koji je pod zaštitom i njegovih galo-rimskih i srednjovjekovnih bedem]]a, protežu se duž glavnih cesta predgrađa i zaseoci koji svjedoče o razvoju mjesta tokom 20 vijekova. Taj srednjovjekovni grad ugostio je brojne francuske historijske ličnosti
od Huga Capeta, Louisa IX, do maršala Focha, Ane Kijevske do slikarice Séraphine Louis.

Historija
---------

Senlis je osnovan u 1. vijeku za vladavine Rimskog cara Klaudija. Nakon raspada carstva se 486. pridružio franačkom kraljevstvu Klodviga I. Nakon tog je 981. postao domena Huga Capeta, koji je u njemu 987. izabran za 
Francuskog kralja. 
Od 10. do 12. vijeka monarsi su ondje podigli brojne sakralne građevine. Tako je kraljica Adélaïde od Akvitanije podigla kapelu sv. Frambourga, kralj Louis VI Opatiju Chaalis a Ana Kijevska samostan sv. Vincent
.

Krajem 16. vijeka za Hugenotskih ratova, Senlis se odupro napadima protestantske lige, pa ga je zbog lojalnosti kralj Henri IV obdario brojnim privilegijama.

Kako se tokom 17. i 18. vijeka ekonomski i politički centar zemlje pomakao u Pariz, a nakon tog u Versailles, Senlisu je opao značaj. 
Ali je je ostao popularno ladanje visokih funkcionera, koji su podigli vile i često boravili u njemu.

Francuska revolucija i nacionalizacija vjerskih objekata i pojedinih kraljevskih domena 1791. zadali su ozbiljan udarac gradu koji je bio podignut zahvaljujući kraljevskim i vjerskim privilegijama. I pored toga Senlis i njegova okolica ostali su privlačni umjetnicima i intelektualacima, poput Jean-Jacques Rousseaua, Gérard de Nervala, Alexandra Dumasa mlađeg, Alfreda de Vignya.

Na samom početku Prvog svjetskog rat 2. septembra 1914. Senlis je zapaljen, a njegov gradonačelnik pogubljen. Krajem rata 1918. maršal Foch postavio je svoj štab u Senlisu.

Izgradnja novog autoputa A1 (1971.) i Aerodroma Charles de Gaulle (1974.) doveli su brojne nove stanovnike i novi impuls razvoju grada.

Pobratimski gradovi
-------------------

Senlis ima ugovore o pobratimstvu sa slijedećim gradovima;

* Njemačka Langenfeld, Njemačka
* Italija Montale, Italija
* Ukrajina Pečerski rajon, Ukrajina

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Senlis in Senlis (Oise)*" (engleski). City population. Pristupljeno 09.10.2022.
2. 1 2 3 4  „*Senlis Agglomeration in France*" (engleski). City population. Pristupljeno 05.10.2022.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Pays d'Art & d'Histoire*" (francuski). Senlis. Pristupljeno 09.10.2022.
4. ↑  „*Carte d'identité de la Ville*" (francuski). Senlis. Pristupljeno 09.10.2022.
5. ↑  „*Jumelage*" (francuski). Senlis. Pristupljeno 09.10.2022.

Vanjske veze
------------

***Senlis*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Senlis (službene stranice)* ()
Primer veb aplikacije.
**Veb aplikacije** su programska rješenja kojima se pristupa putem internet preglednika koristeći internet ili intranet.

Vrtoglavi rast i razvoj web aplikacije trebaju zahvaliti činjenici da su dostupne u bilo koje vrijeme s bilo kojeg mjesta, i računala i moblinih telefona. Osim toga, web poslovne programe nije potrebno periodički nadograđivati svakom računalu s kojeg im se pristupa, jer im se pristupa identično kao i ostalim web stranicama, s bilo kojeg računala putem internet browsera.

Osnovna karakteristika web aplikacija (dinamičkog web sajta) je veoma jednostavno ažuriranje i dodavanje sadržaja. Prilikom izrade web sajta koji nije dinamički ceo koncept je "fiksiran" i potrebno je angažovati stručno lice ukoliko želite da izmenite postojeći ili dodate novi sadržaj. Isto tako dinamički web sajtovi pružaju mogućnost dvosmerne komunikacije sa vašim klijentima odnosno posetiocima. Drugim rečima dinamički web sajtovi omogućavaju vašim posetiocima da vrše pretragu sajta po zadatim kriterijumima, ostavljaju komentare ili ocenjuju članke. Takođe je moguće postavljanje anketa ili raznih kontakt formi. Kompleksne dinamičke sajtove kao što su internet prodavnice, adresari i ostali sajtovi sa simultanom multikriterijumskom pretragom izrađujemo na upit prema dogovoru.

Web poslovni programi pisani su upotrebom standarda definiranih od strane međunarodnih organizacija, što osigurava da su iste upotrebljive na svim vrstama platformi. Sve što Vam treba je internet preglednik. Web poslovni programi posebno su zastupljeni u korporativnom okruženju gdje ih sve više tvrtki koristi za upravljanje i obavljanje radnih zadataka. Korištenje web poslovnih programa omogućava lakšu organizaciju i izvođenje poslova unutar firme, te Vas oslobađa kompliciranih tehničkih zadataka i visokih troškova kontinuiranih dorada i izmjena podataka. 

Za upotrebu web poslovnih programa nije potrebno posebno znanje, dovoljno je poznavanje korištenja internetom.

Neke od tehnologija koje se koriste pri izradi web-aplikacija:

* Apache web-server
* Ruby on Rails framework
* MySQL i PostgreSQL baze podataka
* PHP, jQuery, Backbone, Node.js, Sencha Touch i druge JavaScript biblioteke

Vanjske veze
------------

***Veb-aplikacija*** na Wikimedijinoj ostavi

* HTML5 Draft recommendation, changes to HTML and related APIs to ease authoring of web-based applications.
* The Other Road Ahead — An article arguing that the future lies on the server, not rich interfaces on the client
* Web Applications na Projektu Open Directory
* Web Applications Working Group at the World Wide Web Consortium (W3C)
**SSRN** (engl. *Social Science Research Network*, dosl. Istraživačka mreža za društvene nauke) je web-stranica posvećena brzom širenju naučnog istraživanja u društvenim i humanističkim naukama. Projekt su 1994. osnovali Michael Jensen i Wayne Marr. Baza podataka SRRN-a obuhvaća gotovo milion naučnih dokumenata od čega je većina dostupna za slobodno preuzimanje u PDF-u.

Nastanak i razvoj
-----------------

SSRN osnovali su 1994. godine Michael Jensen i Wayne Marr, obojica financijski ekonomisti.

2013. godine SSRN je rangiran najvećim spremištem otvorenog pristupa na svijetu, mjereno brojem PDF dokumenata, povratnih veza i Google Scholar-a.

2016. godine je Elsevier (Social Science Electronic Publishing Inc.) kupio SSRN.

2019. godine SSRN nudi preko 900.000 dostupnih naučnih radova koje je napisalo gotovo pola miliona naučnika.

Autori imaju mogućnost unijeti svoje akademske radove u PDF formatu na SSRN stranicu i potom su dostupni diljem svijeta putem preuzimanja nakon što unos pregleda služba SSRN-a.

Vidi još
--------

* Servis za društveno umrežavanje
* Google Scholar
* Znanost
* Open Researcher and Contributor ID (ORCID)
* ResearchGate
* ResearcherID
* Hrvatska znanstvena bibliografija (CROSBI)
* Tko je tko u hrvatskoj znanosti
* Bibliografska baza podataka

Vanjske veze
------------

* () Službena stranica SSRN-a
**Reddit** /ˈrɛdɪt/,navođen kao **reddit**, je društveno-informativni (*social news*) i zabavni website gdje registrirani korisnici dostavljaju sadržaju u obliku linkova ili tekstualnih ("self") postova. Ostali korisnici potom glasaju o tim prilozima s "gore" ili "dolje", na temelju čega se označava njihov položaj na stranicama, uključujući naslovnu. Organizacija i struktura sajta je stoga vrlo nepregledna, te zato nije popularan među odraslima. Reddit ima sjedište u San Franciscu. 

Reddit su osnovali Steve Huffman i Alexis Ohanian. U oktobru 2006. ga je otkupila kompanija Condé Nast Publications. U septembru 2011. godine Reddit se odvojio od Condé Nasta, i danas operira kao filijala Nastove matične kompanijeAdvance Publications.

Izvori
------

1. ↑  „Frequently Asked Questions: What does the name "reddit" mean?". reddit. Pristupljeno 4. XII 2012.
2. ↑

Vanjske veze
------------

* Reddit
* Reddit's official blog
* Reddit's source code (hosted by GitHub)
* Alien Logo Archive
* The Culture of Reddit Documentary produced by Off Book (Web series)
**NK Iskra Bugojno** je nogometno društvo iz Bugojna u Bosni i Hercegovini koje se takmiči u Drugoj ligi FBIH Zapad.

Historija
---------

Klub je osnovan 1946. godine i zvao se *Jedinstvo*, a godinu dana kasnije je promjenio ime u *Iskra*. U 1959-oj Iskra je se sjedinila sa Radničkim da bi se jedno vrijeme zvali *Bugojno*.  

Klub je uglavnom igrade u nižim ligama, što ga čini jednim od iznenđenja u povijesti jugoslavenskog nogometa.
Iskra je dostigla i svoje uspjehe u Drugoj ligi Savezne Jugoslavije. Za njezin veliki uspon zaslužan je jedan gospodarstvenik Bugojanac, političar i športski djelatnik Stjepan Domaćinović poznat kao Kokan. Vrhunac njegovog dugogodišnjeg predsjedništva kluba je bila gradnja stadiona NK Istrke u roku samih 75 dana, a za time je Domaćinović čvrsto stjao. 

Kaže se da je Domaćinović bio pravi mjesni šerif i da je zbog toga bilo vrlo teško suditi Iskri. 1984. godine Iskra je osvojila Drugu jugoslavensku ligu Zapad, nakon čega je igrala jednu sezonu u Prvoj ligi. Završila je na 17. mjestu sa 27 osvojenih bodova. Te godine osvojila je Mitropa kup. Sljedi popis utakmica koja je NK Iskra odigrala za Mitropu kup:

| Datum |  | Domaći | Gosti |  | Rezultat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17. oktobra 1984. | Mađarska | Spartakus Békéscsaba | Iskra Bugojno | Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija | 1–1 |
| 7. novembra 1984. | Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija | Iskra Bugojno | Atalanta | Italija | 2–0 |
| 28. novembra 1984. | Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija | Iskra Bugojno | Baník Ostrava | Češka | 1–0 |
| 19. marta 1985. | Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija | Iskra Bugojno | Spartakus Békéscsaba | Mađarska | 4–0 |
| 3 aprila 1985. | Italija | Atalanta | Iskra Bugojno | Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija | 1–0 |
| 27. aprila 1985. | Češka | Baník Ostrava | Iskra Bugojno | Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija | 1–1 |

Jedan od najvećih uspjeha NK Iskre Bugojno je bilo osvajanje Srednjoeuropskog kupa, te igranje u polufinalu Kupa maršala Tita, kada je poražen od Dinama u Zagrebu na jedanaestercima. Iskra je se natjecala u prvoj sezoni Premjer Lige Bosne i Hercegovine. Poslije sedam godina igranja u Prvoj ligi FBiH Iskra je ispala u sezoni 2013/2014 po drugi put u Drugu ligu FBiH Zapad. Nakon sezone 2018/2019 NK Iskra je pala u tešku krizu i klubu se prijetilo nestajanje, što je izazvalo val nezadovoljstva među navijačima i sugrađanima.

Uspjesi
-------

### Domaći

#### Liga

* **Druga liga Jugoslavije:**
	+ **Pobjednik (1):** 1983–1984 *(zapad)*
* **Prva nogometna liga Federacije Bosne i Hercegovine**:
	+ **Pobjednik (1):** 1997–1998 *(jug)*
* **Druga nogometna liga Federacije Bosne i Hercegovine**:
	+ **Podjednik (2):** 2006–2007 *(zapad)*, 2016–17 *(zapad)*

### Međunarodni

* **Mitropa kup:**
	+ **Pobjednik (1):** 1984–1985

Poznati bivši igrači i treneri
------------------------------

* Vlatko Marković
* Dražen Ladić
* Fahrija Dautbegović
* Stjepan Tomas
* Tomislav Piplica
* Ranko Stojić
**Žepa** je rijeka u istočnom dijelu Bosne i Hercegovine, lijeva pritoka Drine.

Nastaje 6 km južno od Han Pijeska u podnožju planine Žep (1537 m) po kojoj je dobila ime. Vrelo od kojeg nastaje rijeka naziva se Široko vrelo i nalazi se na 980 m nadmorske visine. Ukupna dužina rijeke Žepe iznosi 25,1 kilometara. 

Dolina Žepe je kompozitnog karaktera i sastoji se od proširenja i suženja. Pritoke rijeke Žepe su kratkog toka i to su uglavnom manji potoci stalnog ili povremenog karaktera. Njihov vodostaj direktno ovisi o količini padavina. Nakon otapanja snijega ili intenzivnih padavina poprimaju bujični karakter, što ima za posljedicu jaku eroziju na uzdužnom profilu. Najznačajnije pritoke Žepe su Radavski potok i Budučin potok.

Most neposredno uz izvor
Rijeka Žepa ima nivalno-pluvijalni (snježno-kišni) režim. Maksimalni proticaj javlja se u proljeće i to u aprilu i maju, što je posljedica otapanja snijega i povećane količine padavina. Minimalni proticaj javlja se u avgustu i septembru, kao rezultat smanjene količine padavina i povećanog isparavanja. Srednji godišnji proticaj je 3,76 m³/s, dok je minimalni proticaj zabilježen u septembru 1971. godine i iznosio je 1,04 m³/s, a maksimalni proticaj u decembru 1968. godine (37,7 m³/s).

Žepa se u Drinu ulijeva kod sela Slap, u drinsko akumulaicono vještačko jezero Perućac koje se nalazi se na 291 m nadmorske visine.

Mostovi na Žepi
---------------

Postoje dva mosta na rijeci Žepi koja potječu iz Osmanske vladavine. Jedan se nalazio na ušću rijeke Žepe u Drinu, sve do 1966. godine, kada je demontiran i rekonstruiran na drugoj lokaciji zbog izgradnje HE Bajina Bašta. Njegova nova lokacija se nalazi na oko 500 m od naselja Žepa
 Drugi most je neposredno uz izvor.

Treći je most u Purtičkom polju, koji su projektovali i izgradili mještani.

Izvori
------

1. ↑  Rijeka Žepa, 2012 - Pristupljeno, 24.01.2024
2. ↑  Most na Žepi- nacionalni spomenik

***Žepa (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Čampasak** (lao: ຈຳປາສັກ) je ime naselja koje je središte istoimenog distrikta i istoimene pokrajine u jugozapadnom Laosu, te graniči s Tajlandom na zapadu i Kambodžom na jugu.

Kraljevstvo Čampasak (1713.-1946.) je bilo jedno od tri malena kraljevstva koja su nastala raspadom Lan Sanga. Iako je bilo uspješno početkom 18. stoljeća, kasnije je svedeno na vazalnu državu Tajlanda. Za Francuske uprave kraljevstvo je postalo upravnom jedinicom i njegovi kraljevi su izgubili mnoge svoje priviliegije. Kad se Laos osamostalio 1946. godine, ukinuto je i Kraljevstvo Čampasak.

Posljednji kralj Čampasaka, Ratsadanay (vl. 1904.-45.) je imao palaču u Pakseu, koji je danas glavni grad Porvincije Čampasak, dok je grad Čampasak sveden na naselje koje se većinom sastoji od ladanjskih kuća uz riječnu obalu Mekonga, dok se njegovo malobrojno stanovništvo bavi posluživanjem turista koji dolaze posjetiti obližnji hramski kompleks Vat Fou koji je UNESCO-va svjetska baština, udaljen samo 10 km u podnožju planine Fu Kao.

6 km od Vat Foua se nalaze ostaci i planiranog pred-kmerskog drevnog grada (površine 4 ha) na obalama Mekonga. Čini se da je on napušten i zamijenjen kao urbano središte drugim planiranim gradom odmah južno od Vat Foua u Angkorskom razdoblju. od njega je vodila cesta prema jugu, pokraj kamenoloma i drugih drevnih industrijskih objekata. Mnoge od tih značajki stoje u pažljivo planiranom krajoliku koji je pažljivo oblikovan kako bi odražavao vjerske odlike hinduizma i budizma.

Znamenitost provincije Čampasak, osim navedenog hramskog kompleksa Vat Fou, je i slap *Khone Fafeng* (visok 21 m, s nekoliko kasakada u duljini od 9,7 km) koji je najveći razlog zašto rijeka Mekong nije plovna sve do Kine. Donji dio slapa je ispresjecan mnogim rukavcima i stijenama, te ga zovu *Si Fan Don* ("4,000 otoka").

* Donji dio kompleksa Vat FouDonji dio kompleksa Vat Fou
* Pročelje svetišta u Vat FouPročelje svetišta u Vat Fou
* Slap Khone FafengSlap Khone Fafeng
* Čampasak s MekongaČampasak s Mekonga
* Litice Fu KaoaLitice Fu Kaoa

Izvori
------

1. ↑  Država Čampasak Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u () Preuzeto 30. lipnja 2011.

* M. Freeman, *A Guide to Khmer Temples in Thailand and Laos*, Weatherhill, 1996. ISBN 0-8348-0450-6.

Vanjske veze
------------

* Vat Fu - povijest, vijesti i ostalo ()
* Vat Fu projekt Arhivirano 2010-12-09 na Wayback Machine-u na stranicama Global Heritage Fund ()

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Čampasak** |

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Laosu |
| --- |
|  | 
* Luang Prabang s kraljevskom palačom i budističkim samostanima
* Ravnica ćupova
* Četvrt hramova Wat Phou i kultivirana pokrajina Čampasak

 | Laoska zastava |
| **Laoska nematerijalna svjetska baština**
* Ken muzika Laošana
 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 138440213
* LCCN: n85137241
* SUDOC: 117037249
* BNF: cb16729726d (podaci)

 |
***Pădurea spânzuraților*** (sh. *Šuma obješenih*) je rumunjski crno-bijeli igrani film snimljen 1965. godine u režiji Liviua Ciuleija. Po žanru je drama, a predstavlja adaptaciju istoimenog romana Liviua Rebreanua, a koji je, pak, inspiriran stvarnim događajima vezanim uz autorovog brata Emila. Protagonist, koga tumači Victor Rebengiuc, je Apostol Bologa, poručnik austro-ugarske vojske rumunjske nacionalnosti koji vjerno služi Habsburzima čak i nakon što se Rumunjska 1916. godine u Prvom svjetskom ratu priključi Antanti i zarati sa Austro-Ugarskom. Radnja prikazuje kako, nakon što je poslan na frontu protiv Rumunja, Bologa počinje osjećati sve više nelagode zbog toga što se mora boriti protiv sunarodnjaka te sve ozbiljnije razmišlja o tome da prebjegne na njihovu stranku, a pri čemu njegovu odluku komplicira ljubavna veza sa djevojkom mađarske nacionalnosti. *Pădurea spânzuraților* je prikazana 1965. godine na Kanskom festivalu gdje je Ciulei dobio nagradu za režiju, a što se često spominje kao prvi veći međunarodni uspjeh u historiji rumunjske kinematografije.

Uloge
-----

* Victor Rebengiuc ... Apostol Bologa
* Anna Széles ... Ilona
* Stefan Ciubotărașu ... Petre
* György Kovács ... Von Karg
* Gina Patrichi ... Roza
* Liviu Ciulei ... Klapka
* Costache Antoniu ... Svećenik
* George Aurelian ... Domşa
* Emil Botta ... Cervenko
* Constantin Brezeanu ... Advokat
* Ion Caramitru ... Petre Petre
* Toma Caragiu ... Kapetan
* Nicolae Tomazoglu ... Ljekar
* András Csiky ... Varga
* Gheorghe Cozorici
* Mihai Mereuţă

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Forest of the Hanged* na sajtu IMDb
**Američki hlap** (latinski: *Homarus americanus*) ili *Atlanski*, *Kanadski*, *Sjeverni* je dugorepi rak iz reda desetonožaca (*Decapoda*), iz porodice Nefropida (*Nephropidae*).

Vrlo je sličan evropskom hlapu (Homarus gammarus), jedino što je nešto veći i ima drugu boju.

Karakteristike
--------------

Američki hlap ima izduženo, valjkasto tijelo, sa glatkim oklopom, ticala su mu duga kao čitavo tijelo, a prvi mu je par prsnih nogu razvijen u snažna kliješta, koja mu služe za drobljenje hrane.

Danju se skriva po rupama koje sam iskopa, a noću izalazi u potragu za hranom.
Hrani se raznim strvinama, ribama, mekušcima i drugim rakovima.

Mitari se jednom ili dvaput godišnje. Mrijesti se zimi.

Američki hlap živi u vodama Atlantika od Labradora do Sjeverne Karoline, ponekad ga se može naći i na manjim dubinama, ali najčešće živi na dubinama do 366 metara.

Oni koji žive u pličinama narastu do 25 cm i teže oko 0,45 kg, love se vršama kao i druge rakove. Oni sa većih dubina love se kočaricama, prosječno su teški oko 2,5 kg, pojedini primjerci mogu težiti 20 kg. Američki hlapovi često se prodaju živi.

Najčešće su crno-zelene ili smeđe-zelene boje sa žutim, narančastim, crvenim ili plavim mrljama ispod.

Povezano
--------

* Evropski hlap
* Rakovi

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Hlap*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 10. 12. 2017.
2. 1 2 3 4  „*Homarus gammarus*" (hrvatski). Podvodni. Arhivirano iz originala na datum 2016-10-21. Pristupljeno 10. 12. 2017.
3. 1 2 3   „*Lobster'"* (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 12. 2017.

Vanjske veze
------------

***Američki hlap*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Lobster* ()
Za ostale osobe s istim imenom, v. Antun Bauer.

**Antun Bauer** (Vukovar, 18. kolovoza 1911. - † Zagreb, 9. travnja 2000.), bio je hrvatski povjesničar umjetnosti, kolekcionar i kustos.

Životopis
---------

Antun Bauer rodio se u Vukovaru 1911. godine. Pohađao je osnovnu školu u Vukovaru a gimnaziju u Osijeku. Doktorirao je 1935. godine na Sveučilištu u Beču. Od 1936. do 1945. godine radio je kao asistent i predavač na Sveučilištu u Zagrebu. 

Godine 1937. osnovao je Gliptoteku. Od 1952. do 1968. godine vodio je zagrebački školski muzej, a 1964. godine osnovao je zagrebački "Muzejski dokumentacijski centar" kojem je bio na čelu do 1976. godine. 

Jedno od njegovih glavnih dostignuća spas je brončanog stojećeg kipa bana Josipa Jelačića od propasti kada je 1947. godine po nalogu tadašnje komunističke vlasti rastavljen i srušen. Dr Antun Bauer čuvao je njegove dijelove u podrumu zagrebačke Gliptoteke. Kip je vraćen na glavni zagrebački trg 11. listopada 1990. godine jednim od prvih poteza novih demokratskih vlasti.

Od 1990. do 1992. je bio prvi veliki meštar obnovljenog katoličkog viteškog reda Družba Braća Hrvatskog Zmaja sa titulom "Prazmaj Vučedolski".

Spomen
------

* 2007. godine vukovarska III. osnovna škola preimenovana je u Osnovna škola Antuna Bauera.

Izvori
------

1. ↑  „Osnovna škola Antuna Bauera - O školi". Osnovna škola Antuna Bauera. Pristupljeno 1. rujna 2012.

Vanjske poveznice
-----------------

* Antun Bauer na stranicama Muzejskog dokumentacijskog centra
* () Životopis na Museum Aktuell
**José I** (Lisabon, 6. jun, 1714.- Lisabon, 24. februar 1777.) bio je portugalski kralj koji je formalno vladao od 1750. do 1777. iako je umjesto njega De facto vladao njegov ministar Markiz de Pombal.

Biografija
----------

Kako je odrastao u blagostanju pod patronatom oca Joãa V koji mu nije davao nikakve zadatke dok je bio živ. Kad je preuzeo vlast, José se nije puno brinuo o tome kako će njegova kraljevina egzistirati, jer je još uvijek dotjecala puno zlata i dijamanata iz Brazila, pa je vladanje prepustio svojim ministrima, i kao rođeni bonvivan nastavio je uživati u operama, balovima, lovu.

Nakon Katastofalnog Lisabonskonskog potresa.1. novembra 1755. ministar Markiz de Pombal postao je toliko moćan da je svojim merkantilističkim reformama izazvao revolt kod visokog klera, plemstva i Jezita.

Markiz de Pombal iskoristio je neuspješni pokušaj atentata na Joséa 3. septembra 1758. da se obračuna sa svojim protivnicima, koje je protjerao, zatvorio ili dao ubiti, uz podršku Joséa, koji mu je i nadalje slijepo vjerovao.

Kulminacija njegove vladavine bila je inauguracija njegovog spomenika - konjaničke skulpture na tek obnovljenom lisabonskom trgu Comércio 1775. Dvije godine kasnije José je umro, tad se naglo urušila i Pombalova moć kad je na tron došla religiozna kraljica Maria I koja ga je odmah otpustila

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Joseph king of Portugal*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 26.02.2024.

Vanjske veze
------------

***José I od Portugala*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Joseph king of Portugal* ()
**Bagabigna** je bio perzijski plemić koji je živio sredinom 6. vijeka pne. O njegovom životu malo je poznato, no značajan je po tome kako su njegovi potomci vladali kao satrapi (pokrajinski namjesnici) u službi Perzijske Monarhije sve do kraja ahemenidske dinastije, pa čak i kasnije. Bagabignov sin bio je Hidarn Stariji, jedan od sedmorice urotnika koji su 522. pne. svrgnuli magijskog uzurpatora Gaumatu, odnosno pomogli Dariju Velikom da dođe na prijestolje Perzijske Monarhije. Hidarn Stariji nagrađen je zbog svojih zasluga, pa su dvojica njegovih sinova postali satrapima. Hidarn Mlađi prema svemu sudeći naslijedio je oca na mjestu satrapa Medije, dok je Sisamno imenovan satrapom Arije. Obojica su sudjelovali prilikom Kserksove ekspedicije protiv Grčke (480. pne.), gdje je Hidarn Mlađi zapovijedao elitnom jedinicom Perzijskih besmrtnika, a Sisamno arijskim kontigentima. Tisafern, unuk Hidarna Mlađeg i lidijski satrap, godine 395. pne. pada u nemilost perzijskog vladara Artakserksa II. koji ga je dao pogubiti, zbog čega je narušen obiteljski ugled. Povjesničari Ktezije i Ksenofont spominju Hidarne koji su vladali kao satrapi Armenije odnosno Fenikije, dok se i posljednji armenski satrap Oront II. u Strabonovim djelima spominje kao potomak Hidarna Starijeg, odnosno samog Bagabigna kojeg se nerijetko naziva začetnikom Orontidske dinastije.

Veze
----

* Hidarn Stariji
* Hidarn Mlađi
* Sisamno
* Oront II.

Izvori
------

1. ↑  „Hidarn (1.), Livius.org, Jona Lendering". Arhivirano iz originala na datum 2010-03-27. Pristupljeno 2013-06-13.
2. ↑  „Hidarn (2.), Livius.org, Jona Lendering". Arhivirano iz originala na datum 2010-03-27. Pristupljeno 2013-06-13.
3. ↑  Herodot, VII. 83.
4. ↑  Herodot: „Historija", VII. 66.
5. ↑  „Tisafern (Livius.org, Jona Lendering)". Arhivirano iz originala na datum 2012-12-23. Pristupljeno 2013-06-13.
6. ↑  Hidarn 1. (*Hydarnes*), enciklopedija Iranica, Rüdiger Schmitt[*mrtav link*]
7. ↑  Oront (3.), enciklopedija Iranica, Rüdiger Schmitt[*mrtav link*]
8. ↑  Bagabigna (Afn.org)

Vanjske veze
------------

* Bagabigna (Afn.org)
* Bagabigna (Ancestry.com)
**Pliva**, u gornjem toku **Pljeva**, jest reka u zapadnoj Bosni i Hercegovini, leva pritoka Vrbasa. Dugačka je 33 km, sa površinom porečja od 768 km².

Izvori Plive
------------

Prodirući iz stijena podno planine Vitorog, nadomak sela Pljeva, iz dva izvora koja su međusobno udaljena 300 metara, izbija voda i nastaje rijeka Pliva. Zbog izdašnosti vrela, mnogi ih smatraju za najveći izvor pitke vode u Evropi. Desni izvor izbija iz velike stijene, na visini od 483 metra nadmorske visine, dok se lijevo vrelo pojavljuje iz siparišta obraslog mahovinom, na 489 metara. Dva izvorišna kraka sastaju se kilometar ispod sela Dragnić kod Šipovoa i čine rijeku Plivu. Već na samom početku Pliva pravi niz brzaka, slapova, uz jake zvučne efekte. Zbog izuzetno niske temperature vode prilikom velikih vrućina stvaraju se veća isparavanja i na trenutak djeluje kao da su se na rijeku spustili oblaci.

Veliko Plivsko jezero

Tok
---

*Glavni članak: Plivska jezera sa kompleksom mlinоva*
Kanjon reke Plive je zaštićeni prirodni rezervat Republike Srpske. Reka je bogata ribom. Nesređeno korito Plive često plavi područja nizvodno od Šipova.

Plivska jezera, u koja spadaju Veliko, Malo i Okruglo jezero, nastala su na Plivi i smještena su između Jajca i naselja Jezero. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 10. do 16. januara 2009. godine, donijela je odluku da se jezera i kompleks mlinova na Plivi proglase za nacionalni spomenik BiH.

Korito i vodopad rijeke Plive usječeni su u sedrene naslage debljine 70 m, dok je dubina korita koje je usječeno u sedru, približno 43 m. Uzdužni je pad rijeke Plive relativno velik, a najveći je od Velikog jezera do vodopada, gdje mjestimično prelazi i 2 %. S ovakvim padom prirodni tok rijeke Plive je hidraulički u silovitom režimu. Takav režim karakteriziraju povećane brzine, osobito pri većim vodama.

U naselju Pljeva, nedaleko od centra Šipova, formiran je sportski ribolovni revir na rijeci Plivi, dug oko 2 kilometra. U tom reviru održana su tokom 2007. sva regionalna, republička i državna takmičenja u ribolovu, u disciplini  (mušičarenje). Na kongresu -a, održanom u maju 2007. u Pragu, odlučeno je da će se evropsko prvenstvo u  2010. održati u Šipovu, u tom reviru na reci Plivi.

Vodopad Plive

Učće
----

*Glavni članak: Vodopad Plive*
Ušće Plive u Vrbas je kod Jajca, u formi vodopada, velike sedrene barijere, koja čini kaskadu visoku 22 metra. Prema količini sedre smatra se da je vodopad nastao prije 50.000 godina.

***Pliva*** na Wikimedijinoj ostavi


1. ↑  „PLIVA JE NAJVEĆE IZVORIŠTE PITKE VODE U EVROPI". *seesrpska.com, 24.03.2010.*. Pristupljeno 23.09. 2021.
2. ↑  „Izvori Plive, **video**". *www.bing.com 24.03.2022.*. Pristupljeno 23.09. 2023.
3. ↑  „Plivska jezera". *Komisija za nacionalne spomenikekons.gov.ba*. Pristupljeno 13. 9. 2016.
4. ↑  Vodopad Plive, **video**- Pristupljeno 30.1.2024
**Blagovijest** je mjesečno glasilo Beogradske nadbiskupije, a jedno vrijeme je izlazio samo četiri puta godišnje  "Zvonik" na međ. forumu hrv. manjina. Izlazi u Beogradu.

Ime je dobio po Blagovijesti.

Cilj ovog lista, kako je još impresum prvog broja bio objavio, "*Da duhovno dođemo što češće do naših vjernika i da im priopćimo sve što će moći okrijepiti i razveseliti njihove duše*".

Časopis je utemeljen 1928. u Skoplju, na poticaj ondašnjeg skopskog biskupa Janeza Gnidovca.

Prvi urednici su bili iz redova isusovaca, a većina vjernika kojima se obraćao su bili iz redova albanskog naroda. List je nastavio s izlaženjem i nakon što su isusovci otišli iz Skoplja.

Prvi prekid izlaženja je *Blagovijest* imala za vrijeme drugog svjetskog rata i neposrednog poraća, od 1941. do 1946..

1946. ponovno počinje izlaziti, ali u Nišu. Jedno vrijeme je bila izlazila i na ćirilici. Iste se godine uredništvo seli u Nadbiskupski ordinarijat u Beograd.

Jedno vrijeme nakon rata, *Blagovijest* je za područje FNRJ važila kao jedini katolički časopis općeg karaktera.

Drugi prekid izlaženja je bio 1987. kada je iz Beograda otišao višegodišnji urednik *Blagovijesti*, beogradski nadbiskup Alojz Turk.

Rad mu obnavljaju Franc Perko, novi nadbiskup Beogradske nadbiskupije, zajedno sa skupinom svećenika zanesenih u novinarski rad, tako da je list izlazio i u doba jugoslavenskih ratova.

Bilješke
--------

1. ↑  „Zvonik br. 39/1998.". Arhivirano iz originala na datum 2008-04-03. Pristupljeno 2012-02-05.

Vanjske veze
------------

* Dom i svijet br. 419, 28. ožujka 2003. Katolički list Blagovijest proslavio 75. obljetnicu
* Glas Koncila Arhivirano 2007-10-27 na Wayback Machine-u Iz života hrvatskih katolika izvan Hrvatske - Osmijeh Beogradske Bogorodice
* Subotička biskupija Arhivirano 2017-06-24 na Wayback Machine-u Agape - 25 godina jedne izdavačke kuće
**Bluey** (7. lipnja 1910. - 14. studeni 1939.) je bio pas - australski govedar (engleski: ) - čiji su vlasnici bili Les i Esma Hall iz Rochestera u australskoj državi Victoria, koji je, prema nepotvrđenim navodima, živio 29 godina, 6 mjeseci i 12 dana. Bluey je držao svjetski rekord za najdugovječnijeg psa prema Guinessovoj knjizi rekorda koja anegdotalne navode citira kao "pouzdane", sve do 2003. kada je taj rekord preuzela kuja po imenu Lucky.

Blueyeva rekordna životna dob, zajedno sa također nepotvrđenom životnom dobi mješanca australskog govedara i labradora po imenu "Chilla" (koji je navodno živio 32 godine i 12 dana), je potakla istraživanje životnog vijeka australskih govedara kako bi otkrila da li ta pasmina uistinu ima neobično dug životni vijek. Istraživanje nad 100 primjeraka je ustvrdilo prosječni životni vijek od 13,41 godina sa standardnom devijacijom od 2,36 godine. Studija je zaključila kako su australski govedari zdrava pasmina čiji primjerci u prosjeku žive godinu dana duže od većine pasmina u istoj klasi težine, ali da se rekordne životni dobi Blueya i Chille trebaju smatrati nekarakterističnim izuzecima nego indikatorima uobičajenog životnog vijeka za cijelu pasminu.

Izvori
------

1. ↑  Entry for Canis familiaris. AnAge Database. Human Ageing Genomic Resources. pristup 17. VII 2007.
2. ↑  „Oldest dog". Guinness World Records. 2011. Pristupljeno 8. V 2011.
3. ↑  Knapton, Sarah (2008-09-08). „Oldest dog Bella the Labrador dies – aged 29". London: Telegraph. Arhivirano iz originala na datum 2013-05-05. Pristupljeno 3. XI 2010.
4. ↑  „The world's oldest dog dies at the age of 203 (in canine years)". London: Daily Mail. 2009-09-09. Pristupljeno 3. XI 2010.
5. ↑  *World's oldest pooch dies*, Beaver County Times, 13 March 1984. pristup 9. V 2011.
6. 1 2  Lee, P. (2011). Longevity of the Australian Cattle Dog: Results of a 100-Dog Survey. ACD Spotlight, Vol. 4, Issue 1, Spring 2011, 96-105.  Arhivirano 2023-01-27 na Wayback Machine-u

Literatura
----------

* *2004 Guinness Book of World Records*
*Za ostala značenja, vidi Bronx (razvrstavanje).*
**Bronx** (žuto)
**Bronx** je jedan od pet gradskih četvrti New Yorka i centar istoimenog okruga.

Bronx je smješten južno od okruga Westchester i jedina je koja se nalazi na kopnenom dijelu grada New Yorka, (ostale 4 su otočne).
Bronx je dobio ime po Bronckovim farmama duž rijeke Harlem, nazvanim po ranom kolonistu iz 1641. godine Jonas Jonson Broncku ili točnije Jonas Jonasson Bronk, švedsko - nizozemskom pomorcu. Ovo područje engleski i nizozemski kolonisti nazivali su "Bronck's Land", današnji Mott Haven (Vidi kartu).

Demografija
-----------

Prema popisu stanovništva iz 2010. u okrugu je živelo 1.385.108 stanovnika, što je 52.458 (3,9%) stanovnika više nego 2000. godine.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Grupa** | **2000.** | **2010.** |
| Belci | 193.651 (14,5%) | 151.209 (10,9%) |
| Afroamerikanci | 475.007 (35,6%) | 505.200 (36,5%) |
| Azijati | 40.120 (3,0%) | 49.609 (3,6%) |
| Hispanoamerikanci i Latinoamerikanci | 644.705 (48,4%) | 741.413 (53,5%) |
| Ukupno | 1.332.650 | 1.385.108 |
**Ahondroplazija** je oboljenje koje se nasleđuje autozomno-dominantno, izraženo je odmah po rođenju i najčešći je uzrok patuljastog rasta. Dominantna mutacija na nekom od autozomnih hromozoma uzrokuje skraćenje kostiju udova, dok su kosti trupa normalne i lobanja uvećana. Učestalost ovog oboljenja je 1:25.000.

Klinička slika
--------------

Muškarci dostižu prosečan rast oko 131 cm, a ženske osobe oko 124 cm. Ruke su im veoma kratke - nekada u vidu patrljaka sa kratkim prstima. Kod beba se viđa i torakalna grba (grba grudnog dela kičmenog stuba), a kod odraslih lumbalna lordoza (deformacija slabinskog dela kičme). Kosti ramena i grudnog koša su nesimetrično veće od baze lobanje i kostiju glave i lica. Posledično se javljaju deformiteti na laktovima, kolenima, kratka butna kost, zaravnjena zglobna čašica (acetabulum) na karlici itd. Dlake kose, obrva i trepavica mogu biti tanke i svetle, a moguća je i potpuna ćelavost.

Mogu se javiti komplikacije kao što su cervikomedularna kompresija koju prate bol, ataksija, nemogućnost kontrolisanja mokrenja (inkontinencija) i apnea (zastoj u disanju), kompresija kičmene moždine koja rezultuje respiratornim arestom (stanjem u kome disanje u potpunosti prestaje) i progresivnom kvadriparezom (delimičnom oduzetošću ruku i nogu).

Dijagnoza i lečenje
-------------------

Dijagnoza se postavlja na osnovu kliničke slike, kliničkog pregleda, rendgenografije, kompjuterizovane tomografije i nuklearne magnetne rezonance. Veoma je važno da se što ranije otkrije ovaj poremećaj, radi mogućnosti hirurškog lečenja deformiteta ili kraniomedularne kompresije (otvaranje lobanje i odstranjivanje nastavaka i lukova prvog kičmenog pršljena) i stalnog nadzora.
**Općina Stockholm** (švedski: *Stockholms kommun*) čita se **Komuna Štokholm** je jedna od 
švedskih općina od 847,073 stanovnika na istoku Švedske. 

Iako je službeno općina - ipak se preferira naziv *Stockholms stad* (Grad Stockholm), Brojem stanovnika je najveća, dok je po površini jedna od najmanjih švedskih općina.

Administrativni centar općine je glavni grad države - Stockholm od 1,372,565 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Općina Stockholm prostire se po Grofoviji Stockholm, na
površini od 187.74 km².
I to po najužem centru grada (Innerstaden), kao i po južnom (Söderort) i zapadnom (Västerort) predgrađu.

Historija
---------

Za prve moderne administrativne podjele zemlje prevedene 1863. - Stockholm je bio jedan od tadašnjih 89 gradova. Prvo Gradsko vijeće izabrano je na.području koje otprilike odgovara današnjem 
historijskom centru grada. Nakon tog je uslijedio period anektiranja velikih površina u okolici; 1913. 1916. i 1949. tako da se grad uvelike prostirao izvan Grofovije Stockholm i imao vlastitog guvernera
sve do 1968. 

Nakon reforme - lokalne državne uprave provedene 1971. i Stockholm je organiziran kao jedinstvena općina kao i sve ostale u zemlji.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Stockholm" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Stockholm (općina)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Stockholm* ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
| Varsenis |
| --- |
| Dio Tel Atlasa |
| Dužina masiva: | 200 km |
| Širina masiva: | 70 km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | Sidi Amar (1985 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Alžir |

**Varsenis** (arapski: الونشريس / El'Ouanchariss, berberski: *Warsnis*, što znači *Ničeg višeg*) je planinski masiv na sjeveru Alžira.

Geografija
----------

Najviši vrh masiva je Sidi Amar (1985 m), nedaleko Bordj Bounaama u pokrajini Tisemsilt, 67 km sjeverno od Tisemsilta. Masiv se proteže od rijeke Chelif na istoku i sjeveru do vadija Mine (Oued Mina) na zapadu i visoravni Sersou na jugu. Prostire se po alžirskim pokrajinama Medeja, Ajn Defla, Tisemsilt, Šlef, Relizan i Tijaret. Najviše planine su Achaoun (1850 m), Ras Elbrarit (1750 m, vrhovi Sidi Abdelkader i Sidi Amar), Tamedrara i Kef Siga. Varsenis se proteže od zapada prema istoku u dužinu od nekih dvjestotinjak kilometara, a širok je do sedamdesetak km. Vapnenačke planine masiva su geološki nastale u Periodu Jure. One su seizmički vrlo nestabilne, jer leže na liniji rasjeda posljedni veliki potres pogodio je taj kraj u oktobru 1980.

Planine masiva obrasle su šumama cedra, a kotline su pogodne za poljoprivredu, to se naročito odnosi na visoravan Sersou i dolinu kod grada Šlefa, koja je premrežena vadijima Deurdeur, Rouina, Tikzel, Sly, Rhiou... Na južnoj granici Varsenisa, po planinama Tel Atlasa, prostire se Nacionalni park Theniet El-Had površine od 3616 hektara. Većina stanovnika u masivu su berberskog porijekla.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Ouarsenis*" (francuski). Larousse. Pristupljeno 22. 1. 2020.
2. 1 2 3 4 5  „*Massif de l'Ouarsenis*" (francuski). Algerie Decouverte. Pristupljeno 22. 1. 2020.
3. 1 2  „*Morphometric analysis of landslides in the Ouarsenis area*" (engleski). Semantic Scholar. DOI:10.1007/s12517-014-1711-5. S2CID 128683522. Pristupljeno 22. 1. 2022.

Vanjske veze
------------

***Varsenis*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ouarsenis* ()
* *Massif de l'Ouarsenis* ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 56144647643139724006
* SUDOC: 078608678
* BNF: cb14457641c (podaci)

 |
Karta Dardanela
**Dardaneli** (grč. *Δαρδανελλια* – "Dardanelija", tur. *Çanakkale Boğazı* – "Moreuz Čanakkale"; u starini zvan i ***Helespont'***) jeste veoma uski morski prolaz u severozapadnoj Turskoj, koji povezuje Egejsko more sa Mramornim. Moreuz je dug 61 km, a širok svega 1,2 do 6 km, s prosečnom dubinom od 55 m (maksimalna dubina je 81 m). Voda teče u oba pravca duž ovog morskog prolaza: od Mramornog prema Egejskom moru putem površinske struje, a u suprotnom pravcu putem podvodne, dubinske struje.

Poput Bosfora na severu, Dardaneli razdvajaju Evropu od Azije, dok između ova dva moreuza leži Mramorno more. Naziv Dardaneli potiče od Dardanija, starogrčkog mitološkog lika, koji je osnovao grad Dardaniju.

Mitologija
----------

Ime znači Helino more. Po grčkoj mitologiji Hela, kćerka kralja Atamanta, je imala brata blizanca Friksa. Mađeha ih je toliko mrzila da je tražila način da ih se otarasi. Umjetno je stvorila veliku glad u celom kraju, pa je potplatila proročište da kaže da treba žrtvovati Friksa da prođe glad.
Blizance spasava leteći zlatni ovan, poklon boga Hermesa, koga šalje njihova majka boginja Nefela. Hela pada sa ovna u more i udavi se. Od tog vremena to mesto se naziva Helespont (Helino more).
Ta priča kasnije postaje bitna jer Friks poklanja ovnovo zlatno runo jednom kralju. Kasnije pustolovine Jasona i Argonauta su zapravo potrage za zlatnim runom.

Kserks
------

Persijski car Kserks I je tokom Grčko-persijskih ratova 482. pne. spremio ogromna flotu i armiju za invaziju Grčke. Herodot je tvrdio da ih je bilo 2 miliona, ali verovatnije je da je bilo najviše 250.000.

Da bi mogao iz Male Azije doći do Grčke trebao je preći Helespont. Zvao je najbolje graditelje mostova iz svih delova svog carstva da premoste Helespont. Taman kad su premostili Helespont, velika oluja je srušila te mostove. Kserks I je bio toliko ljut, jer smatrao se svemoćnim, da naređuje bičevanje mora sa 300 udaraca bičem. Da bi mu vojska prešla Helespont on koristi umesto pravih mostova, mostove od brodova. Poredao je toliko brodova preko Helesponta, da ga je premostio.

Vanjske veze
------------

***Dardaneli*** na Wikimedijinoj ostavi

* Pictures of the city of Çanakkale
* Pictures of Çanakkale - Dardanelles Arhivirano 2009-02-25 na Wayback Machine-u
* Canakkale Onsekiz Mart University

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 243410280
* LCCN: sh86004066
* GND: 4011051-5
* NKC: ge619423

 |
**Devonport** kog njegovi stanovnici neformalno zovu **Plymouth Dock** ili samo **Dock**, je danas samo kvart grada Plymoutha na jugozapadu Engleske, koji ima 14,788 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Devonport leži u Grofoviji Devon, na zapadu Plymoutha duž obala estuarija rijeke Tamar, koji tu uvire u Kanal La Manche.

Historija
---------

Historija Devenporta počela je 1691. kad je Kraljevska ratna mornarica. podigla brodogradilište uz Rijeku Tamar.

Devonport je toliko narastao da je 1889. dobio satatus borougha. Samostalni grad bio je do 1914. kad je zajedno s East Stonehousom pripojen Plymouthu, taj zajednički grad postao je 1929. - City of Plymouth.

Danas je to brodogradilište koje se prostire na terenu od 263 hektara, sa 15 suhih dokova dio najveće pomorske baze u Evropi. Ona je najveći poslodavac u Grofoviji Devon, koji zapošljava 2,500 radnika, i za koju posredno radi još oko 400 lokalnih kompanija. Ona donosi oko 10 % prihoda gradu Plymouthu.

Izvori
------

1. 1 2  „Census Output Areas within Devonport" (engleski). UKCensusdata. Arhivirano iz originala na datum 2015-02-15. Pristupljeno 10. 01. 2017.
2. 1 2  „*Devonport*" (engleski). Royal Navy. Pristupljeno 10. 01. 2017.

Vanjske veze
------------

***Devonport, Plymouth*** na Wikimedijinoj ostavi

* DevonportOnline ()