recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**KK Međimurje** je hrvatski košarkaški klub iz Čakovca.

Korijeni kluba su 1962. godine kad su nakon europskog prvenstva u Beogradu skupina srednjoškolaca koje je okupio Miro Martinec zaigrala košarku u ondašnjem DTO Partizanu. Desetljeće je vremena postojala ta košarkaška sekcija. Koncem 1971. ljubitelji košarke iz Partizanove košarkaške sekcije odlučili su da ne žele više biti samo sekcija DTO Partizan, nego biti samostalni klub. Osnivačka skupština košarkaškog kluba Čakovec (današnjeg KK Međimurja, razlikovati od današnjeg KK Čakovca ) održala se 20. siječnja 1972. godine.
1997./98. nosili su ime sponzora Vajde te pobijedili u A-2 ligi i plasirali se u 1. ligu. Te 1997. proglašeni su za najbolju momčad Međimurske županije.

Seniori su krajem sezone 2011./12. postali prvacima hrvatske A-2 lige sjever.

Poznati igrači
--------------

Hrvatski reprezentativci iz Međimurja:

* Goran Kalamiza
* Davor Ostoja, kadetski hrvatski reprezentativac
* Matija Novak, kadetski hrvatski reprezentativac
* Goran Fodor, kadetski i juniorski hrvatski reprezentativac (bronca s EP 2008.)
* Andro Svaty

Izvori
------

1. ↑  KK Međimurje Arhivirano 2012-10-03 na Wayback Machine-u Povijest 2000. - 2010.. Preuzeto 19. listopada 2012.
2. ↑  KK Međimurje Arhivirano 2012-10-03 na Wayback Machine-u Povijest 1972. - 1980.. Preuzeto 19. listopada 2012.
3. 1 2  KK Međimurje Arhivirano 2012-05-22 na Wayback Machine-u Povijest 1990. - 2000.. Preuzeto 19. listopada 2012.
4. ↑  KK Međimurje Arhivirano 2013-01-07 na Archive.is-u Reprezentativci. Preuzeto 19. listopada 2012.

Vanjske poveznice
-----------------

* KK Međimurje Arhivirano 2010-10-02 na Wayback Machine-u Povijest
**Cherry Kearton** (1871–1940) je bio britanski fotograf i sineast, najpoznatiji kao jedan od pionira prirodoslovne fotografije, odnosno prirodoslovnih dokumentaraca. Godine 1896. je zajedno sa svojim bratom Richardom otišao na ekspediciju na Vanjske Hebride gdje je na otoku St Kilda i mnogim drugim izoliranim lokacijama snimio ptice i druge primjerke rijetke faune. Svoje je fotografije objavio 1899. u knjizi *With Nature and a Camera*. Kasnije se orijentirao na film, pa je 1910-ih snimio nekoliko zapaženih dokumentarnih filmova, od kojih je najpoznatiji *Roosevelt in Africa*.

Izvori
------

* Kearton's Wildlife Arhivirano 2011-09-27 na Wayback Machine-u, part of the series *Nation on Film* BBC Two 26 February 2007
* *Direct From Nature: The Photographic Work of Richard & Cherry Kearton* by John Bevis. 2007, ISBN 978-0-9537048-6-6
* *Watch the Birdie* by W R Mitchell, published 2001 by Castelberg

Vanjske veze
------------

* *With nature and a camera* – Full text of book by Richard Kearton
* Cherry Kearton na sajtu IMDb
***Pussy Riot*** je ruski feministički, anarhistički, punk rock muzički kolektiv, poznat po izvođenju politički motiviranih protestnih performansa u Moskvi, odnosno kritici predsjednika Vladimira Putina. Pussy Riot je u originalu deo Vojne- revolucionarne grupe ruskih umetnika

21. februara 2012. su tri članice benda, nastojeći protestirati protiv predstojećeg izbora Putina za predsjednika Rusije, u Hramu Hrista Spasitelja u Moskvi izvele performans tokom koga su se popele na oltar i izvele pjesmu, odnosno performans u kojoj su napale rusku vladu, predsednika i rusku pravoslavnu crkvu. U zapadnim medijama taj performans je prikazan riječma da su one tražile od Bogorodice da "odnese Putina", a moskovskog patrijarha Kirila, poglavara Ruske pravoslavne crkve, optužile da "vjeruje u Putina umjesto u Boga" te pogrdnim riječima zatražile smrt pripadnika ruske vlade i njeno nasilno rušenje. 

3. marta 2012. su dvije sudionice akcije - Marija Aljohina i Nadežda Tolonikova - uhapšene i optužene za "huliganizam". 16. marta je uhapšena i treća članica Jekaterina Samuševič. Formalna optužnica protiv tri žene je podnesena 4. juna, a suđenje otpočelo 30. jula. Sve tri optuženice su za vrijeme suđenja ostale u pritvoru. 17. augusta su proglašene krivima i osuđene na po dvije godine zatvora.

Rusku javnost je verovala u poštenost suđenja i njihovu krivicu (44 % naprema 17 %), a samo manje od 10 % stanovnika veruje da je njima suđeno na zahtev Putina ili ruskog patrijarha. U međunarodnoj, a pogotovo zapadnoj javnosti su hapšenje, suđenje i presuda izazvale u pravilu negativne reakcije.

Vanjske veze
------------

***Pussy Riot*** na Wikimedijinoj ostavi

* O važnosti Pusi-Rajota za istoriju Rusije[*mrtav link*]
* Official website/blog
* Pussy Riot - kanal na YouTube
* Free Pussy Riot website
* Riječi "pjesme" iz katedrale
**Sipe Sipe** je grad i općina od 11,826 stanovnika u sredini Bolivije u Departmanu Cochabamba.

Karakteristike
--------------

Sipe Sipe se nalazi 27 km istočno od svog administrativnog centra Cochabambe pa je njegovo satelitsko predgrađe i dio je te metropole.

Poznat je kao *Zemlja grožđa i Guarapa* zbog vinograda i proizvodnje rakije od grožđa Guarapo i po arheološkom nalazištu Incarracay Civilizacije Inka.

Općina Sipe Sipe osnovana je 1905. kao ruralno predgrađe Cochabambe, taj karakter zadržala je i danas jer se njena privreda bazira na poljoprivredi, glavne kulture su krumpir, kukuruz i povrće.

U Sipe Sipeu je djelovao Simeón Cuba -Wily član Che Guevarine gerilske revolucije u Boliviji.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Municipio:Sipe Sipe*" (španjolski). Amdeco. Pristupljeno 23.09.2023.
2. 1 2 3  „*Sipe Sipe in Quillacollo (Cochabamba)*" (engleski). City population. Pristupljeno 23.09.2023.

Vanjske veze
------------

***Sipe Sipe*** na Wikimedijinoj ostavi

* *El municipio de Sipe Sipe* ()
***Paviljon broj šest*** je jugoslovenski crno-beli televizijski film snimljen 1973. godine u režiji Luciana Pintiliea. Predstavlja adaptaciju istoimene pripovetke ruskog pisca Antona Čehova. Od materijala iz ovog TV filma, 1978. godine je montiran istoimeni dugometražni film koji je na Pulskom festivali igranog filma nagrađen Zlatnom i Srebrnom Arenom.

Radnja
------

Doktor iz provincije u vreme Carske Rusije upoznaje bivšeg studenta u Paviljonu broj 6, gde počinje priča. Oduševljen buntovnim duhom i inteligentnim primedbama, on odlučuje da provodi mnogo vremena sa njim. Doživljava ismejavanje od strane svojih kolega. Radnja u filmu teče sporo, slično kao i u većini Čehovljevih drama. Akcenat je stavljen na samo razmišljanje glavnog junaka, i probleme na koje nije sposoban u potpunosti da odgovori. Film je baziran na Čehovljevoj drami, koja nosi isti naziv.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Slobodan Cica Perović | Andrej Jefimič Ragin |
| Zoran Radmilović | Ivan Dmitrič Gromov |
| Slavko Simić | Mihail Averjanič |
| Pavle Vuisić | Čuvar Nikita |
| Ljuba Tadić | Evgenije Fjodorovič Hobotov |
| Stevo Žigon | Komandant grada |
| Marica Popović | Dunjaška |
| Ivana Šekularac | Devojčica |
| Dragomir Čumić | Jevrejin Mojsejka |
| Dušan Poček | Službenik |
| Dušan Vujisić | Oficir |
| Mirko Bulović | Pisar |
| Petar Lupa | Pacijent |

Spoljašnje veze
---------------

* *Paviljon broj šest* na sajtu IMDb
**Bar Kohbin ustanak** (132–136; hebrejski:  ili *mered bar kokhba*) je naziv za treći veliki ustanak Jevreja u protiv rimske vlasti u tadašnjoj provinciji provinciji Judeja i posljednji od jevrejsko-rimski ratova. Ime je dobio po svom pokretaču i komandantu ustaničkih snaga, Simonu bar Kohbi koji je sebe nazivao Mesijom, odnosno herojskom ličnošću koja će obnoviti Izrael.

Naziv
-----

Ustanak je također poznat pod nazivima *Drugi jevrejsko-rimski rat* i *Drugi jevrejski ustanak*, odnosno *Treći jevrejsko-rimski rat* i *Treći jevrejski ustanak* (ako se među jevrejsko-rimske ratove kao drugi računa Kitosov rat 115 - 117).

Tok ustanka
-----------

Ustanici su nakratko imali uspjeha, te uspostavili nezavisnu jevrejsku državu Izrael na dijelovima Judeje. logor. Po predanju, Bar Kohba je kažnjavao hrišćane jer ga nisu priznavali za mesiju. Nakon samo dvije godine je ogromna rimska vojska uspjela ugušiti ustanak i ponovno uspostaviti rimsku vlast. Oko 135. godine, kada su Rimljani zauzeli grad Befer, Bar Kohba je ubijen a njegova glava je preneta u rimski logor. Nakon toga su Rimljani zabranili Jevrejima da se vraćaju u Jeruzalem, osim za svetkovina Tiša beava. 

> Tako zapusteše jevrejski gradovi. Niko od starih žitelja ne ostade, a na njihovo mesto dođoše strani narodi. Tu je zatim podignut rimski grad sa drugim imenom; njega su zvali Elija u čast imperatora Elija Adrijana.
> 
> – Eusebije

Razaranja su bila stravična. Po rečima Diona Kasija (69, 14) onda je stradalo do 580 hiljada Jevreja, koji su uhvaćeni sa oružjem u ruci, osim onih koje je pomorila glad i bolest. Srušeno je 50 gradova i 985 jevrejskih sela.

Posljedice
----------

Rat i njegove posljedice, uključujući odbijanje jevrejskih kršćana da prihvate Bar Kohbu kao Mesiju, je imao značajnu ulogu u izdavajanju kršćanstva kao religije bitno različite od judaizma. Nakon rata, episkopi Jerusalima više nisu poticali "od onih iz obrezanja", tj. od judeohrišćana. Starešine Crkve koje su posle razaranja Jerusalima nosili zvanje episkopa tog grada ali tamo nisu živeli nego u Peli.

Veze
----

* Elija Kapitolina

Izvori
------

1. ↑  za godinu 136 v. W. Eck, ' The Bar Kokhba Revolt: The Roman Point of View', pp. 87-88.
2. 1 2 3 4 5 6  Eusebije, Istorija crkve (scribd)
3. ↑  Israel Tour Day: "Tour 3 Arhivirano 2011-06-16 na Wayback Machine-u." pristup 3. IX 2010.

***Bar Kohbin ustanak*** na Wikimedijinoj ostavi
**San Miguel** (španjolski: *Departamento de San Miguel*) je jedan od 14 departmana na koji je Salvador administrativno podjeljen.

Karakteristike
--------------

San Miguel se nalazi na istoku zemlje, sa sjevera graniči sa Hondurasom, sa istoka sa departmanima Morazán i La Unión, na jugu sa Pacifikom i Departmanom Usulután i sa sjeverozapada sa departmanima San Vicente i Cabañas.

Departman ima površinu od 2,077 km², na kojoj je 2022. živilo 516,241 stanovnika.

Administrativna podjela
-----------------------

San Miguel je podjeljen na 20 općina (španjolski: *municipalities*); Carolina, Chapeltique, Chinameca, Chirilagua, Ciudad Barrios, Comacarán, El Tránsito, Lolotique, Moncagua, Nueva Guadalupe, Nuevo Edén de San Juan, Quelepa, San Antonio del Mosco, San Gerardo, San Jorge, San Luis de la Reina, San Miguel, San Rafael Oriente, Sesori i Uluazapa.

Administrativni centar departmana je grad San Miguel koji ima 158,136 stanovnika

Historija
---------

Departman San Miguel je osnovan u junu 1824.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Departamento de San Miguel*" (španjolski). Municipios de El Salvador. Pristupljeno 26.3.2023.
2. ↑  „*San Miguel Department in El Salvador*" (engleski). City population. Pristupljeno 26.3.2023.
3. ↑  „*San Miguel in San Miguel*" (engleski). City population. Pristupljeno 26.3.2023.

Vanjske veze
------------

***San Miguel (departman, Salvador)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía Municipal San Miguel* ()

| * p
* r
* u
Departmani Salvadora |
| --- |
| Zastava SalvadoraZastava Salvadora | 
Ahuachapán • Cabañas • Chalatenango • Cuscatlán • La Libertad • La Paz • La Unión • Morazán • San Miguel • San Salvador • San Vicente • Santa Ana • Sonsonate • Usulután
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Gianni Morandi** (Monghidoro, 11. 12. 1944. – ), talijanski pop pjevač i zabavljač.

1962. je započeo svoju karijeru. Ubrzo je postao vrlo popularan, te je pobjeđivao na mnogim festivalima u Italiji. 1970. predstavljao je Italiju na Euroviziji. 1987. je pobijedio na Festivalu di Sanremo. 1995. je bio drugi, a 2000. treći.

Procjenjeno je da je prodao 30 milijuna ploča i CD-a. Napisao je niz knjiga i autobiografija, te je glumio u 18 filmova. 1984. je glumio muža u seriji Voglia di volare.

Biografija
----------

Rođen je u malom selu Monghidoru u skromnoj obitelji. Njegov otac Renato bio je član komunističke partije, a Gianni mu je pomagao raznositi novine. Kasnije je bio obućar i prodavao sladoled u selu. Sa svojim vokalnim sposobnostima je često nastupao na manjim priredbama preko partije.

1962. je postao priznati pjevač u Italiji s pjesmom Fatti mandare dalla mamma, te je bio popularan cijelo destljeće. 1970. je predstavljao Italiju na Euroviziji. Nakon toga je usljedio pad. 1980. je ponovno postao popularan, te je 1987. pobijedio na Festivalu di Sanremo s pjesmom Si può dare di più zajedno s Enricom Ruggerijem i Umbertom Tozzijem.

Glumio je u mnogim serijama, te je vodio mnoge kvizove.

***Gianni Morandi*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 10036239
* LCCN: no2001036443
* ISNI: 0000 0001 1437 7130
* GND: 119461706
* SUDOC: 250661403
* BNF: cb13928674p (podaci)
* BIBSYS: 1542227326461
* MusicBrainz: 11bb0196-0dc3-41fa-be26-671ca78799f2
* NKC: jx20130102003
* BNE: XX871478
* CiNii: DA16601757
* CONOR.SI: 158820963

 |
**East Lindsey** je distrikt od 137,887 stanovnika na istoku Engleske u Grofoviji Lincolnshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Distrikt East Lindsey leži na istoku Grofovije Lincolnshire uz Sjeverno more.
Selo Manby predgrađe grada Loutha je administrativni centar distrikta

  

Najznačajnija fiziografska komponenta East Lindseya su krečnjački brežuljci Woldsa, visoki do 150 metara. To je pojas širok oko 16 km, koji se prostiru po sjeveru i sredini distrikta. Po zapadu se prostire plodna dolina, a južno od Woldsa leži dio Fensa (veliko područje isušenog močvarnog treseta i mulja), dok se na istoku uz Sjeverno more nalaze močvare, uz mjestimične otoke plodna tla. Kako je nadmorska visina Fensa i močvara mala, duž obale Sjevernog mora sagrađeni su nasipi kako bi se izbjegle poplave.

Gradići Skegness i Mablethorpe sa svojim pješčanim plažama postali su turistički centri.

East Lindsey je uglavnom ruralni kraj, u kom izuzetno plodno tlo omogućuje uzgoj pšenice, ječma, krumpira i povrća. Uz to razvijeno je i stočarstvo (uzgoj mliječnih krava) u dolini na zapadu.

Grad Louth na istoku je centar lake industrije.
Trgovište Horncastle u zapadnoj dolini, poznato je po svom stočnom sajmu na kom se naročito prodaju konji.

Historija
---------

Distrikt je formiran 1. aprila 1974. ujedinjenjem Borougha Louth sa urbanim distriktima; Alford, Horncastle, Mablethorpe and Sutton, Skegness and Woodhall Spa uz ruralne distrikte; Horncastle, Louth i Spilsby

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Administrative Division" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 05. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*East Lindsey*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 11. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***East Lindsey*** na Wikimedijinoj ostavi

* East Lindsey District Council Arhivirano 2006-04-27 na Wayback Machine-u ()

| * p
* r
* u
Distrikti i unitarne jedinice Grofovije Lincolnshire |
| --- |
| Distrikti | Lincoln · North Kesteven · South Kesteven · South Holland · Boston · East Lindsey · West Lindsey |  |
| Unitarne jedinice | North Lincolnshire · North East Lincolnshire |
**Jetty Pearl** (rođena kao Henriette Nanette Paerl; 27. maj 1921.-22. avgust 2013.) bila je nizozemska pjevačica. Vrhunac karijere je imala 1950-ih i 1960- ih.

Rođena je u Amsterdamu. Većinu života je provela u Londonu gdje se sa porodicom iselila u Drugom svjetskom ratu. 1956. godine u Luganu postaje prva osoba koja predstavalja Nizozemsku na Pjesmi Eurovizije, odnosno prva osoba koja je nastupila na Euroviziji. Nastupila je sa pjesmom "De Vogels Van Holland" (Ptice Holandije). Njen plasman na Euroviziji nikad nije objavljen.

Umrla je u Amstelveenu 2013. godine u 92. godini Života.

Vanjske veze
------------

* Jetty Paerl na sajtu IMDb

| Nagrade i postignuća |
| --- |
| Prethodi: **N/A**  |  **Nizozemska na Eurosongu** 1956. | Slijedi: **Corry Brokken spjesmom "Voorgoed voorbij"**  |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 7109154198330620230004
* GND: 1170602878
* BPN: 76440984
* MusicBrainz: 62953a02-891b-4f2b-9d1d-348a91513e0f

 |
**Djela Pavlova** (gr. *Prakseis Paulou*, lat. *Acta Pauli*) je izgubljeni ranohrišćanski spis iz 2. vijeka koji govori o delima apostola Pavla.

Pavlova dela pripadaju najstarijim kazivanjima o apostolima. Ovaj apokrif danas nije sačuvan, ali se Origen često koristio njime. Moguće da je ovaj apokrif izvršio uticaj na stvaranje kasnije povesti o stradanju apostola Pavla (*Passio Pauli*), koji se nalazi u mnogim latinskim kodeksima.

Povest
------

Spis je nastao u Maloj Aziji, u posljednjoj četvrtini II st. Napisao ga je jedan prezbiter, »iz ljubavi prema Pavlu«, a njegova ga crkvena zajednica zbog te fikcije lišila službe. Prvi spominje Djela Pavlova Tertulijan u spisu »De baptismo«:

> Ako se neke žene pozivaju na Pavlova Djela, netočno tako nazvana — primjer Tekle! — kao dokazom da je ženama dopušteno da poučavaju i krštavaju, neka znaju da je azijski svećenik koji je spis sastavio, nadodajući od svoga Pavlovu ugledu, skinut s položaja, nakon što mu je dokazana krivnja i pošto je priznao da je ono učinio iz ljubavi prema Pavlu.
> 
> 

To se moralo dogoditi prije g. 190. C. Schmidt je g. 1904. izdao fragmenat koptskog prijevoda.

Sadržaj
-------

Tekst Pavlovih dela govori o životu Pavla do stradanja u Rimu, te da je nadopuna kanonskom tekstu Dela apostolskih.

Iz Tertulijanova teksta se vidi da je spis sadržavao govor o Tekli, koja je krštavala i naučavala u ranoj crkvi. Na temelju proučavanja koptskog fragmenta dokazao da su izvorno jedinstveni spis sačinjavala tri slijedeća spisa, poznata kao zasebne cjeline:

* Djela Pavla i Tekle
* Korespondencija Pavla s Korinćanima
* Mučeništvo Pavla

Izvori
------

1. 1 2 3  Tomislav J. Šagi-Bunić - Povijest kršćanske literature (svezak I) (scribd)
2. 1 2 3  Eusebije, Istorija crkve (scribd)
3. ↑  Tertulijan, »*De baptismo*« 17, 5

Vidi još
--------

* Apokrifi
* Ranohrišćanski spisi

Vanjske veze
------------

* () Acts of Paul (Early Christian Writings)
* () Acts of Paul (Britannica)
* () *Acta Pauli* A website devoted to an international, scholarly discussion of the *Acts of Paul*.
Detektiv **Yelina Salas** je izmišljeni lik policijske detektivke u američkoj TV-seriji *CSI: Miami* koju je tumačila Sofia Milos. Predstavljala je jednog od protagonista serije u prve tri sezone, da bi se potom povremeno pojavljivala u nekoliko kasnijih epizoda.

Yelina Salas je na početku serije sa glavnim likom Horatiom Caine vezana ne samo poslovno - kao detektivka koja forenzičkom timu pomaže u istragama - nego i rodbinski, s obzirom da je bila udana za Horatiovog pokojnog brata Raymonda Cainea, sa kojima ima sina, Horatiovog nećaka Raya Juniora. Horatio se prema njoj odnosi zaštitnički, nastojeći je zaštititi od posljedica muževih kriminalnih, ali i preljubničkih aktivnosti, a sam odbija priliku da sa njom ode u krevet, iako priznaje da je u nju bio zaljubljen. Kada se ispostavi da je njen muž živ, odnosno prebiva u Rio de Janeiru odlazi sa njim živjeti, ostavivši vidno utučenog Cainea koji započinje ljubavnu vezu sa Marisol Delko, sestrom svog kolege Erica, dijelom i zbog njene fizičke sličnosti sa Yelinom.

Horatio je ponovno sreće kada zajedno sa Ericom ode u Rio de Janeiro kako bi se obračunao sa Antoniom Riazom, vođom narko bande Mala Noche koja je skrivila Marisolinu smrt. Tamo pomaže spasiti Raya Juniora od Riaza, koji je dječaka nastojao učiniti članom svoje bande. Nakon tih događaja se Yelina i Ray Junior vraćaju u Miami. Tamo Yelina počinje raditi kao privatni detektiv i povremeno sa Caineom surađuje u nekoliko istraga.

Vanjske veze
------------

* Yelina Salas na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
*CSI: Miami* |
| --- |
| 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • Sve epizode |
| Epizode | "Majami/Nju Jork Nonstop" • "Krivični let" • "Srećan Put" |
| Likovi | Horejšio Kejn • Keli Dukejn • Rajan Volf • Frenk Trip • Natalija Boa Vista • Džesi Kardoza  • Volter Simons • Megan Doner • Jelina Salas • Aleks Vuds • Tim Spidl • Tara Prajs • Erik Delko |
| Crossoveri | "Majami/Nju Jork Nonstop" • "Krivični let" • "Srećan Put" |
| *CSI: Miami* službeni website |
*Za ostale upotrebe, v. Ljubov Jarovaja (razvrstavanje).*

***Ljubov Jarovaja*** (rus. *Любовь Яровая*) je sovjetski crno-bijeli film snimljen 1953. u režiji Jana Frida. Po žanru je drama, a predstavlja adaptaciju, odnosno prvu ekranizaciju istoimenog teatarskog komada Konstantina Trenjova. Radnja se događa na Krimu za vrijeme građanskog rata, a naslovna protagonistica, koju tumači Zinaida Karpova, je učiteljica koja otkriva da joj je muž bjelogardejski agent. *Ljubov Jarovaja* je originalno nastala 1951. godine kao predstava lenjingradskog Boljšoj dramskog teatra u režiji Ivana Semjonoviča Jefremova. Njen izuzetan uspjeh je potakao filmski studio Lenjfiljm da je snimi. Usprkos ograničenja, i filmska verzija je postigla izuzetan uspjeh u tadašnjim sovjetskim kino-dvoranama.

Godine 1970. je snimljena istoimena verzija u boji.

Vanjske veze
------------

* *Ljubov Jarovaja* na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
Filmovi Jana Frida |
| --- |
| 
* Хирургия
* Возвращение
* Ljubov Jarovaja
* Двенадцатая ночь
* Дорога правды
* Балтийская слава
* Чужая беда
* Весенние хлопоты
* Зелёная карета
* Прощание с Петербургом
* Pas u toru
* Летучая мышь
* Благочестивая Марта
* Сильва
* Вольный ветер
* Дон Сезар де Базан
* Тартюф

 |
Ovan u Château des Baux u Francuskoj.
**Opsadna sprava** je uređaj napravljen u svrhu razbijanja ili zaobilaženja gradskih zidina i drugih oblika fortifikacije prilikom opsada, odnosno tvrđavskog ratovanja. Neke od njih su se koristile blizu fortifikacija, dok su se druge koristile za napade iz daljine. Od vremena antike opsadne sprave su najčešće izrađivale od drva te koristile mehaničke principe kako bi bacale kamenje i druge projektile. S razvojem baruta i napretkom metalurgije, opsadne sprave postaju vatreno oružje, odnosno opsadna artilerija.

Eksterni linkovi
----------------

***Opsadne sprave*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sunward Aerospace Arhivirano 2007-09-28 na Archive.is-u, working Siege Engine Kits
* Book: Catapult Design, Construction and Competition with The Projectile Throwing Engines of the Ancients Arhivirano 2007-01-16 na Wayback Machine-u
* Medieval castle siege weapons Arhivirano 2006-11-12 na Wayback Machine-u
* Chinese Siege Warfare
* Paolo Santini De Machinis or De machinis bellicis de Mariano Taccola, Paris, BnF, Département des manuscrits, Latin 7239
Ovo je kambodžansko ime; prezime je *Sinn*. Prema kambodžanskim običajima, ovu osobu bi pravilno trebalo oslovljavati osobnim imenom.

**Sinn Sisamouth** (kmerski: ស៊ីន ស៊ីសាមុត  ; Steung Treng, 23. kolovoza 1932. – Kaoh Thum, 18. lipnja 1976.) bio je kambodžanski pjevač i tekstopisac, znan i kao "Kralj kmerske glazbe". Zajedno s umjetnicima poput Ros Serey Sothee, Pan Ron i Mao Sareth, Sinn je bio dio žive muzičke scene u Phnom Penhu, koja je od 50-ih do 70-ih godina *de facto* izrodila kambodžansku pop glazbu, kombinirajući tradicionalnu kmersku glazbu s modernim, zapadnim stilovima poput rocka, psihodeličnog rocka ili garažnog roka. 

Rođen je 1932. godine kao najmlađe od četvero djece Sinna Leanga, zatvorskog čuvara i vojnika, i Seb Bunlei; njegov otac umro je od posljedica bolesti, nakon čega mu se majka preudala i rodila još dvoje djece. Nakon završene škole, negdje oko 1951. odlazi u Phnom Penh i upisuje studij medicine. Radeći paralelno kao pjevač na radiju, Sinn je završio fakultet i ubrzo se zaposlio kao bolničar, ali se na koncu ipak odlučio za karijeru glazbenika. 

U dvadesetak godina plodne karijere, Sinn je bio jedna od vodećih ličnosti pop scene u Kambodži, pišući i izvodeći hit za hitom. Početkom 60-ih godina intenzivno je snimao duete s kolegicama, a krajem 60-ih i početkom 70-ih godina je pjevao pjesme za brojne popularne filmove, poput naširoko hvaljenog filma *Tep Sodachan*. Početkom 70-ih godina, izdana je zbirka od 500-ak pjesama što ih je napisao Sinn, a danas se pretpostavlja kako ih je za života napisao više od 1,000. 

Godine 1970. se priklonio režimu Lon Nola i Kmerske Republike, pjevajući propagandne pjesme usmjerene na slavljenje novog režima i kritiku kraljevske obitelji; ovo potonje bio je poseban šok jer je Sinn dugo godina bio štićenik kraljice Sisowath Kossamak, majke Norodoma Sihanouka. Kada su Crveni Kmeri 1975. godine preuzeli glavni grad i uspostavili svoju vlast, Sinn je zajedno s milijunima ljudi protjeran iz grada. Kao školovani umjetnik blizak bivžem režimu – sve tri odlike mrske novoj vlasti – Sinn je ubrzo postao meta Crvenih Kmera te je odveden na polja smrti, gdje je pogubljen 1976. godine. Postoji anegdota da je kao posljednju želju želio otpjevati pjesmu svojim krvnicima, međutim da su isti ostali potpuno hladni na njegov nastup te su ga svejedno ubili.
**Ljubomir Magaš** u javnosti poznat kao **Ljuba Zemunac** (Beograd, 27. maj 1948 — Frankfurt, 10. novembar 1986) je bio beogradski kriminalac i jedna od najpoznatijih ličnosti jugoslovenskog podzemlja.

Život
-----

Rođen je u Zemunu u porodici Šime Magaša,poreklom iz Vinjerca pored Zadra[*nedostaje referenca*] i Rose, rođene Ćurčić, a sa porodicom se kasnije preselio na Zvezdaru. Sa šest godina je ostao bez oca, koji se rastao od njegove majke. Učio je auto-limarski zanat, ali ga nije završio. Radio je jedno vreme u pogonu IMT u Dobanovcima. U policiji je prvi put registrovan 1964. godine, kao napasnik. U narednih nekoliko godina često je privođen uglavnom zbog sitnih krivičnih dela: grebanja automobila, pretnji, tuča, otmica torbi. Na Zvezdari je počeo da se bavi ameterskim boksom i uličnim tučama. Sud u Beogradu mu je 1965. odredio kazneno popravnu mjeru slanja u Dom za maloljetne prestupnike u Nišu. Godine 1967. je u jednoj tuči na Tehnološkom fakultetu teško prebio studenta Vladimira Vučkovića, pa je u strahu od policije, prvi put pobegao u Austriju. Iste godine kada se vratio iz inostranstva osumnjičen je da je zajedno sa Radetom Ćaldovićem Ćentom i Zoranom Milosavljevićem Robijom silovao jednu devojku. Za ovo delo je dobio tri godine zatvora u Sremskoj Mitrovici. Dvije godine robije je proveo u zatvoru u Sremskoj Mitrovici. Ubrzo nakon izlaska iz zatvora u martu 1971. godine našao se na Interpolovoj poternici zbog krađe automobila. Istog trenutka kad je izdata poternica, Magaš se našao u bekstvu zajedno sa svojim prijateljem Djanijem kojim je pobegao u Italiju. Sedamdesetih godina 20. vijeka je boravio u zapadnoj Evropi gdje se bavio pljačkma i iznudama. Osumnjičen je za ubistvo Veljka Krivokapića 27. oktobra 1978. u kafeu „Zur Hauptpost" u Beču. Ubio ga je Goran Vuković zvani Majmun ispred oblasnog suda u Frankfurtu.

Vidi još
--------

* Rade Ćaldović

Izvori
------

1. ↑  Lopušina, Marko, Srpska mafija - Ko je ko, ISBN 86-7578-045-1
2. ↑  „Kad su prolaznici jurili teroriste" (sr). Politika. 5. 10. 2009.. Pristupljeno 6. 2. 2012.

Literatura
----------

* *Ljuba Zemunac - maneken smrti*, Dušan Popović i Nebojša Pavlović, Beograd (1989)

Spoljašnje veze
---------------

* Politika: Crni pipci po celoj Evropi ()
* Jugoslovensko podzemlje
* Press: Ljuba Zemunac radio za Udbu, 5. 4. 2009. Arhivirano 2015-07-19 na Wayback Machine-u ()
**Pougarje** je podugo, ali relativno usko područje uz rijeku Ugar (do 1878. Brzica), između planina Vlašić i Ranča, sa 20-ak sela i zaselaka[][]. Prostire se od Vitovlja, ispod Ugârskih stijena, do utoka Ugra u duboki kanjon ispod Skender Vakufa i pritoke Ugrića. Nisko Pougarje je uz samu rijeku, a okolne padine u lokalnim okvirima se označavaju kao Visoko Pougarje. 

Pougarje (osobito obronci Ranče) je bogato crnogoričnom i mješovitom listopadno-crnogoričnom šumom. Gornji i srednji dio sliva Ugra još uvijek ima karakter salmonidnih voda, sada su tu samo (potočna pastrmka) i prorijeđena mladica, a lipljan je (u nedavnoj prošlosti) iščezao. Nakon izgradnje HE Bočac, uzvodno sve dalje prodiru i ciprinide; u nekim sezonama sve do Vitovlja. U okolnim šumama obitava krupna divljač (lisica, vuk, medvjed), a u gustišu pri ušću Ilomske, u zaštićenom lovačkom reviru, formirano je i hranilište za mesoždere (uključujući i jata gavranova). Krajolik ušća Ilomske je posebno atraktivan, sa dva vodopada, oko tri kilometra uzvodno Arhivirano 2014-05-17 na Archive.is-u. Veći je visok čak 40 m, a (zbog konfiguracije terena) sasvim je neupadljiv sa okolnog platoa. Eksponirane prema Ranči, Ugârske i Imljanske stijene (uz Ilomsku, ispod sela Đênići i Màrići) predstavljaju golu (pretežno krečnjačku) matičnu stijenu[][]

Glavnina Pougarja je u općini Dobretići. Ušće Ilomske je nizvodno od Vitovlja .
Uzvodno uz Ilomsku je selo Korićani i kanjon između Korićanskih stijena i Imljamske visoravni.
**Luka Džanko** (Perković, 23. 8. 1945), hrvatski general u mirovini.

Životopis
---------

General bojnik Luka Džanko je rođen 23. 8. 1945 u Perkoviću kod Šibenika. U Jugoslavenskoj narodnoj armiji (JNA) ima je čin potpukovnika. 1991 godine general Džanko je napustio JNA i pridružio se Oružanim snagama Republike Hrvatske (HV). U augustu 1991 postavljen je za prvog zapovjednik "Južnog bojišta". U aprilu 1992 godine na čelo zapovjedništva Južnog bojišta postavljen je general Janko Bobetko, a general Džanko je postavljen za jednog od njegovih najbližih pomoćnika. Pod generalom Džankom uspješno je obranjena dolinu Neretve od prodora srpskih snaga, posebice Ploče i Metković. 1993 godine, nakon oslobodilačkih operacija HV-a u dubrovačkom zaleđu, general Džanko postaje zamjenik zapovjednika "Operativne zone Split" generala Ante Gotovine, te u tom svojstvu odlazi u Zadar gdje je sudjelovao u pripremi Operacije Maslenica. Odmah nakon operacije Maslenica general Bobetko je zapovjedio premještaj generala Džanka u Zborno područje (ZP) Bjelovar, gdje je već od 1994 vodio pripreme za napadnu Operaciju Bljesak koja se trebala provesti u zoni njegove odgovornosti. Tijekom operacije Bljesak general Džanko sa svojim postrojbama napada srpske položaje iz smjera Nove Gradiške, te je zajedno sa svojim postrojbama prvi ušao u Okučane. General Džanko je 1995 sudjelovao u Operaciji Oluja, tj. u borbama u "Sjevernom sektoru" na području Banovine, te je zapovjedao operativnim pravcem Hrvatska Kostajnica koji je bio u zoni odgovornosti generala Petra Stipetića. General Džanko je umirovljen u činu general bojnika u martu 1996 godine.

General Džanko je 2002 godine optužio generala Bobetka da su pripadnici Hrvatskog vijeća obrane (HVO) zaduženi za sabirni logor Dretelj bili pod izravnim zapovjedništvom generala Bobetka, i da je general Bobetko samim time morao znati za mučenja muslimanskih zarobljenika koja su se tamo događala.

2003 godine, general Džanko je postao osumnjičenik Međunarodnog suda za ratne zločine počinjene na području bivše Jugoslavije u Haagu pod sumnjom da je kršio humanitarna prava na "Južnom bojištu" i na području Bosne i Hercegovine. General Džanko je od 24. do 25. 7. u zagrebačkom sjedištu haaškog suda razgovarao sa istražiteljima, da bi kasnije bio oslobođen statusa osumnjičenika. General Džanko se pred istražiteljima u predistražnom postupku branio sam uz pomoć svojeg odvjetnika Nenada Bobana, te mu nakon svega Republika Hrvatska nije htjela podmiriti nastale odvjetničke troškove u iznosu od 160.000 kuna. Odvjetnik generala Džanka, Nenad Boban, je tužio Republiku Hrvatsku Europskom sudu za ljudska prava u Strasbourgu zbog neisplaćenih odvjetničkih troškova. 2014 godine Europski sud za ljudska prava u Strasbourgu dao je za pravo Republici Hrvatskoj tj. general Džanko mora sam platiti svoju obranu, dok je Bobanu Republika Hrvatska blokirala račun zbog 300,000 kuna sudskih troškova.

General Džanko trenutno živi na relaciji Split - rodni Perković, gdje obrađuje svoj vinograd.
**Richard Coogan** (Short Hills, 4. aprila 1914. – Los Angeles, 12. marta 2014.), američki glumac. Poznat po tome što je tumačio naslovnu ulogu u *Captain Video*, prvoj science fiction seriji u historiji televizije.

Prije dolaska na televiziju, Coogan je nastupao na radiju i Broadwayu. TV-serija mu je donijela popularnost, ali je gotovo svakodnevno snimanje epizoda uživo, zbog niskog budžeta i tehničkih ograničenja, za Coogana bilo previše naporno. Godine 1950. je napustio seriju kako bi se više posvetio teatru, a njegovu je ulogu preuzeo Al Hodge. Nakon toga je nastupao u drugim TV-serijama, da bi se 1964. povukao iz glumačkog posla i posvetio golfu.

Eksterni linkovi
----------------

* An album of rare photos from DuMont's *The Raster* (1950) Arhivirano 2009-02-02 na Wayback Machine-u
* Richard Coogan as Captain Video Arhivirano 2006-01-13 na Wayback Machine-u
* Richard Coogan na sajtu IMDb
* IBDb entry on Richard Coogan
* NY Times entry on Richard Coogan
* Richard Coogan as Captain Video, another view Arhivirano 2009-03-30 na Wayback Machine-u
**Kahramanmaraş** (čita se **Kahramanmaraš**) je grad na jugoistoku Turske i administrativno sjedište istoimene provincije .

Geografske karakteristike
-------------------------

Smješten je u ravnici na obroncima Masiva Taurus i u njemu je godine 2010. živjelo 412 252 stanovnika. Okolno područje je poznato po proizvodnji salepa, brašna koje se pravi od osušenih gomolja orhideja kao i specifičnoj lokalnoj vrsti sladoleda - **dondurma**.

Historija
---------

Grad je nastao u antičko doba, a u Rimskom Carstvu je bio poznat kao **Germanicia Caesarea** (Γερμανίκεια, Germanikeia na grčkom). Pod rimskom, vlašću je bio sve do 645. kada su ga osvojili Arapi, od kad se zove *Maraš*. Potom je često prelazio iz ruke u ruku za vrijeme rimsko-arapskih ratova, sve dok ga 962. nisu konačno vratili Rimljani. 

Za Prvog križarskog rata - 1098. zauzeli su ga križari te je postao dio njihove Grofovije Edessa. 
Od 1149. grad je pod vlašću Rumskog Sultanata, ali je nakon tog prelazio u ruke raznih muslimanskih dinastija sve do 1252. kad je postao dio Armenske Kilikije. Grad su 1304. osvojili Mameluci, a 1515. Osmanlije. 

Nakon Prvog sjetskog rata kod *Kahramanmaraşa* se 1920. zbila Bitka kod Marasha u kojoj je vojska turskih nacionalista porazila francuske snage. U decembru 1978. se u *Kahramanmaraşu* dogodio pogrom alevija koji je, između ostalog, poslužio kao povod za vojni puč u Turskoj dvije godine kasnije.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Kahramanmaraş*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada ()
* Kahramanmaraş Communication Portal Arhivirano 2020-08-09 na Wayback Machine-u
* Kahramanmaraş Daily Information Website Arhivirano 2020-12-04 na Wayback Machine-u
* Kahramanmaraş Official Government Website
* Kahramanmaraş Investment Support Office Website Arhivirano 2019-01-22 na Wayback Machine-u
* Kahramanmaraş Town Office Website - City Transportation Arhivirano 2010-04-13 na Wayback Machine-u
* Kahramanmaraş Town Police Office Website
* Kahramanmaraşspor Unofficial Website
* Kahramanmaraş , University of Sütçü İmam

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
***Zadarski memento*** je jugoslavenski igrani film snimljen 1984. godine u režiji Joakima Marušića. Radnja je smještena u Zadar u međuratnom i razdoblju Drugog svjetskog rata, kada je taj grad bio pod vlašću Italije, te kroz sudbinu neukog hrvatskog seljaka (čiji lik tumači Lazar Ristovski) prikazuje moralna i druga iskušenja tamošnjih stanovnika. Marušić za režiju filma, iza kojeg su stajali najistaknutiji partijski čelnici tadašnjeg Zadra, angažiran nakon velikog uspjeha tematski srodne TV-serije *Velo misto*, ali je *Zadarski memento* bio loše dočekan od strane kritike.

Radnja
------

Potkraj Prvog svjetskog rata, siromašni seoski mladić Krševan počini ubojstvo u samoobrani te da bi spasio život bježi u Zadar koji je pripao Italiji. Teško doživljava sudbinu emigranta, razapet čežnjom za domom i voljenom djevojkom, trpeći ucjenu talijanskih vlasti. Njegova bijeda i neukost glavni su razlog da postaje talijanski špijun. Nakon tragične smrti djevojke, ženi se bivšom opaticom. Kad izbije 2. svjetski rat, žena mu umire pri porodu - krivnjom talijanskog liječnika. U napadu mržnje Krševan počinja još jedno ubojstvo.

Glavne uloge
------------

* **Lazar Ristovski** ... *Krševan*
* **Zdravka Krstulović**
* **Mustafa Nadarević**
* **Milan Štrljić**
* **Alma Prica**  ... *Rozalija*
* **Mira Furlan**
* **Vlasta Knezović**
* **Zijad Gračić** ... *Reinald de Generis*
* **Karlo Bulić** ... *Conte de Generis*

Vanjske veze
------------

* *Zadarski memento* na sajtu IMDb
**Kamene stolice iz Ošanjića**  su dio graditeljske cjeline - crkva svetog Petra i Pavla, sa grobljem, sudačkim stolicama, dvorištem i zidom u Ošanjićima - proglašene za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.

Kamene stolice su suštinski simbol vlasti i ugleda feudalnog društvenog sloja. Nalaze se na otvorenom prostoru, a najčešće u utvrđenim gradovima srednjovjekovne bosanske države gdje ih se može naći i više u okviru jednog lokaliteta.

Opis
----

Dvije kamene stolice, klesane u dvije žive krečnjačke stijene, nalaze se jedna uz drugu, 80 m zapadno od crkve. Stolice su prosječne obrade. Manja stolica je zapadno od veće i predstavlja grublji rad. Obe imaju podnožište, sjedište i naslon za leđa. Djelimično su oštećene zubom vremena, a oštećenja su konstatirana još 1981. godine.

Veća stolica ima podnožnik (duž. 70 x šir. 60 x vis. 70 cm), sjedište (dim: duž. 80 x šir. 46 x vis. 46 cm), nepravilnog pravougaonika, čiji je zadnji dio polukružan. Naslon je konkavan i nakošen, i spušta se sa obe strane sjedišta, tako da stolica ima i neku vrstu naslona za ruke. Naslon je visok 36 cm, a debeo 44 cm. Ukupna visina stolice je oko 152 cm.

Zapadna, manja stolica, ima podnožnik nepravilnog oblika, mnogo manjeg nego sjedište, visine 50 cm. Sjedište je oblika nepravilnog pravougaonika dimenzija: duž. 60 x šir. 40 x vis. 40 cm. Naslon je ukošen i nepravilnog oblika, visine 40 cm. Ukupna visina stolice je oko 120 cm 

### Epitaf i tumačenja

Na stolici je uklesan natpis, pisan srednjovjekovnom bosanskom epigrafskom ćirilicom. Prvi dio natpisa je na gornjoj vodoravnoj površini naslona, a drugi dio je na desnoj vanjskoj bočnoj strani. U transkripciji glasi:

> "†Ase sto vojevode Stipana Miloradovića" (prvi dio), "a ponovi ga vojevoda Petar?, sin? mu" (drugi dio)
> 
> 

Pošto je Stipan Miloradović umro oko 1470. godine, a njegov sin, vojvoda Petar, spominje se od 1473. do 1488. godine kao stariješina vlaškog katuna Hrabrena, cijeli natpis je datiran u period od oko 1470-1488. godine. Marko Vego je iznio mišljenje da je stolica klesana za Stipanove najveće moći, za koju autor smatra da je bila negdje oko 1416. godine. Tada se vojvoda Stipan Hrabren-Miloradović, koji je vršio vojvodsku službu i prije 1416. godine, spominje u zajednici s knezom Petrom Radinovićem ili Pavlovićem i plijeni Dubrovčane u donjoj Neretvi oko Slivna.

Prema paleografskoj analizi, koju je izvršio Šefik Bešlagić, natpis je datiran u drugu polovinu XV stoljeća. Postoji mišljenje da je stolica klesana za života vojvode Stipana, a natpis uklesan poslije njegove smrti. Drugi autor smatra da je prvi natpis pisan kada je stolica isklesana, a drugi dio kasnije, ali da ih je pisala ista ruka, što se predpostavlja na osnovu sličnosti slova na stećcima iz nekropole Boljuni i Radimlje.

Literatura
----------

* Bešlagić, Šefik (1985). *Kamene Stolice Srednjovjekovne Bosne I Hercegovine*.


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |
Brana hidroelektrane Guri s preljevom (desno)
Brana i umjetno jezero, viđeno iz zraka
**Hidroelektrana Guri** ili **hidroelektrana Simon Bolivar**, ima betonsku gravitacijsku i nasipnu branu, na rijeci Caroni u Venezueli. Brana je duga 7 426 m i visoka 162 m. Preljev brane ima mogućnost protoka 27 000 m3/s vode. Umjetno jezero Guri ima površinu od 4250 km2. U dvije strojarnice se nalazi 21 vodna turbina, s ukupnim kapacitetom od 10 235 MW, te je po tome treća hidroelektrana u svijetu. Prosječna godišnja proizvodnja električne energije je oko 47 000 GWh.

Historija
---------

Hidroelektrana Guri je sagrađena u klancu Necuima, 100 km uzvodno od ušća rijeke Caroni u rijeku Orinoco. Gradnja je započela 1963. i prvi dio je završio 1978. s kapacitetom od 2 065 MW, s deset vodnih turbina i maksimalnom razinom u umjetnom jezeru od 215 m iznad razine mora. Drugi dio gradnje je završen 1986. pa je razina u umjetnom jezeru mogla dostići maksimalno 272 m iznad razine mora. 2009. hidroelektrana Guri je treća najveća hidroelektrana u svijetu po snazi, s 10 200 MW kapaciteta. Po količini vode u umjetnom jezeru, brana je osma u svijetu. 

Od 2000. radi se na obnavljanju hidroelektrane, ugradnji novih i zamjeni starih vodnih turbina, da bi mogla raditi sljedećih 30 godina.

Energetski doprinos
-------------------

Od 1960-tih, vlada provodi politiku da se što više smanji potrošnja fosilnih goriva, radi zarade izvozom i zato se pokušava što više koristiti obnovljive izvore energije, kao što su hidroelektrane. U Venezueli, 82 % električne energije dolazi od obnovljivih izvora energije, a hidroelektrana Guri doprinosi sa 73 % ukupne električne energije u Venezueli. 

Nedostatak te politike vlade se pokazao 2010. kada je zavladala velika suša i nije bilo dovoljno vode za proizvodnju električne energije. U siječnju 2010. vlada je nametnula odredbu da se zbog jake suše, zaustavi dovod električne energije svaki dan, na dva sata.

Utjecaj na okoliš
-----------------

Hidroelektrana Guri je bila predmet mnogih rasprava, jer je umjetno jezero pokrilo zauvijek na tisuće kvadratnih kilometara šume, koja je bila poznata po svojoj bioraznolikosti i rijetkim divljim životinjama. To je i područje jedne vrste rijetkih ptica, sličnih zebi, koje se nalaze samo u tom dijelu svijeta.

Izvori
------

1. ↑   "Dams - Guri" , publisher=Covenpre VENCOLD, 2011.

* Arhivirano 2013-01-03 na Archive.is-u "Hydroelectric power stations in Venezuela"

***Hidroelektrana Guri*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315163023
* LCCN: sh2006005357

 |
**Kamenjari** (ukr. Каменярі, dosl. *kamenoresci*, *kamenolomci*), pjesma ukrajinskog pjesnika Ivana Franka (1856–1916).

O pjesmi
--------

|  |
| --- |
| uvodna strofa pjesme

\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_

Я бачив дивний сон. Немов передомною
Безмірна, а пуста і дика площина,
А я, прикований ланцом зелізним стою
Під височенною гранітною скалою,
А далі тисячі таких самих, як я.
\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_\_ |

Nakon završene gimnazije Franko je 1875. proputovao Galicijom kako bi upoznao svoj zavičaj i način života svoga naroda. Tu je između ostalog upoznao i klesare koji su radili na zemljanom putu a takvi dojmovi će ostaviti trag u njegovom sjećanju. Pjesmu o kamenolomcima će napisati 1878. godine za vrijeme političkih hapšenja i zatočenja.

U uvodnoj strofi pjesnikov glas kaže da je usnio čudan san, u kojem je on okovan lancem i stoji u neizmjernoj, praznoj i divljoj ravnini ispred jedne visoke granitne stijene, zajedno sa tisućom robova nalik na njega, vezanih lancima i koji razbijaju stijene maljevima. 

Radi se o alegorijskoj pjesmi, u kojoj se izlažu dvostruke ideje oslobođenja od represivne prošlosti i postavljanja puta za budući društveni napredak od strane pionira. Razbijač kamena postao je revolucionarni simbol u ukrajinskoj i široj sovjetskoj kulturi, kao i metaforički naziv za samog Ivana Franka.

1929. osnovana je galicijsko omladinsko društvo *Savez ukrajinske napredne omladine*, koja je se nazvala po *Kamenjarima* i zastupala je radikalnu demokratsku i socijalističku ideologiju. Godine 1936. imala je preko 15.000 članova. U 1977. ruski astronom Nikolaj Černjih, radeći na Krimskom astrofizičkom opservatoriju, otkrio je jedan asteroid i imenovao ga 2428 Kamenyar po frankovoj čuvenoj pjesmi. Sredinom 1980-ih, Frankovi spisi, uključujući ovu pjesmu, su stekli novu popularnost.

Povezano
--------

* Ukrajinska književnost
* Ivan Franko

Spoljašne veze
--------------

* () Каменярі

Bilješke
--------

1. ↑  Poljska i poljsko-litvanska, ruska i austrougarska vladavina Ukrajinom.
2. ↑  Союз української поступової молоді ім. М. Драгоманова «Каменярі».

Izvori
------

1. ↑  „Вугляр (1911)". 6. 9. 2014. Pristupljeno 10. 3. 2023.
2. ↑  () Pjesma *Каменярі* prevedena na engleski kao *The Pioneers*, sekcija *The Ukrainian Weekly* u listu *Svoboda*, 29. 5. 1946. str. 2
3. ↑  () Ivan Franko, the Poet of Western Ukraine: Selected Poems. / Preveo sa biografskim uvodom Percival Cundy, urednik Clarence A. Manning, New York, Philosophical Library, 1948; 265 str.
4. ↑  „Union of Ukrainian Progressive Youth". Internet Encyclopedia of Ukraine. Pristupljeno 10. 3. 2023.

Bibliografija
-------------
**Edvard Moris Čarls Marsan** (engl. ; Stepni, London, 9. juna 1968), poznatiji kao **Edi Marsan**, engleski je filmski, televizijski i pozorišni glumac. Poznat je po ulozi inspektora *Lestrejda* u serijalu filmova o Šerloku Holmsu Gaj Ričija. Nastupao je u filmovima i TV serijama Gangster broj 1 (2000), Nepokolebljivi (2002), V kao Vendeta (2005), Nemoguća misija 3 (2006), Siksti Siks (2006), Henkok (2008), Šerlok Holms (2009), Ratni konj (2011), Šerlok Holms: Igra senki (2011), Najbolji od svih (2012) i Svršetak sveta (2013). Takođe se pojavio u TV seriji Rej Donovan (2013) TV mreže Šoutajm kao *Teri Donovan*, a u Bi-Bi-Sijevoj miniseriji Džonatan Strejndž & Mister Norel (2015), kao g. *Gilbert Norel*.

Tokom karijere bio je nominovan za više filmskih i TV nagrada. Dobitnik je nagrade Londonskog kruga filmskih kritičara i nagrade nacionalnog društva filmskih kritičara kao i BIFA nagrade za najboljeg sporednog glumca, u filmu Hepi-Gou-Laki 2008. godine.

Biografija
----------

Edi Marsan je rođen u Stepniju, u istočnom Londonu, u radničkoj porodici: njegov otac je bio vozač, a majka radnik u školskoj kuhinji. Po završetku školovanja, Marsan je neko vreme radio u štampariji.

Počeo da se pojavljuje na velikom ekranu od 1992. godine, igrajući male uloge u raznim televizijskim serijama, a kasnije je igrao u filmovima kao što su Bande Njujorka (2002), 21 gram (2003), Iluzionista (2006), Henkok (2008), Šerlok Holms (2009), Džek ubica divova (2012). U decembru 2011. godine održana je svetska premijera čak dva holivudska filma uz učešće Marsana: Ratni konj i Šerlok Holms: Igra senki.

Spoljašnje veze
---------------

***Eddie Marsan*** na Wikimedijinoj ostavi

* Eddie Marsan na sajtu IMDb

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 96942183
* LCCN: no2005082768
* ISNI: 0000 0001 1953 270X
* GND: 1011431327
* SUDOC: 128288337
* BNF: cb16037707n (podaci)
* BIBSYS: 11028153
* MusicBrainz: d2b32ca4-8c9b-4dd5-9e4f-962635050953
* NKC: xx0100667
* BNE: XX4795730
* CiNii: DA18410920

 |