Bohemund u Dagobert plove za Apuliju, na brodu sa zastavom sv. Jurja
**Dagobert** (ili **Daibert** ili **Daimbert**; italijanski: ; ? - 1105) bio je prvi nadbiskup Pise i drugi latinski patrijarh Jeruzalema, koji je stolovao u dva navrata - od 1100. do 1102. te 1105. godine.

O Dagobertovom ranom životu i porijeklu se malo zna; pretpostavlja se da ga je sredinom 1080-ih zaredio i na mjesto biskupa Pise postavio Wezilo, nadbiskup Mainza i jedan od najvatrenijih pristaša cara Heinricha IV za vrijeme Borbe za investituru. Dagobert je, međutim, relativno brzo promijenio strane i postao blizak sa Matildom od Toskane, jednom od najvatrenijih pristaša papinstva. Pretpostavlja se da je preko Matilde stekao naklonost pape Urbana II, koji je 1088. potvrdio njegovo postavljanje za biskupa Pise, iako su se tome protivili biskup Petar od Pistoie, a i lokalno svećenstvo. Dagobert je u Pisi uzeo aktivnog učešća u gradskom životu i politici, te je do 1092. stekao podršku i kod stanovništva i kod svećenstva. Iste je godine imenovan nadbiskupom.

Na Božić 1094. se sreo s papom, i pratio ga na njegovoj velikoj turneji, koja je uključivala znamenite koncile u Piacenzi i Clermontu. Godine 1098. je služio kao papin legat na dvoru kralja Alfonsa VI od Kastilje i pomagao pri reogranizacii Crkve na područjima osvojenima od Maura.

Na Levant se zaputio krajem iste godine, među pizanskom flotom poslanom da pomaže križarima u Prvom križarskom ratu. Nakon što je nakratko sudjelovao u pokušaju Bohemunda Antiohijskog da zauzme bizantsko uporište Latakija, došao je u Jeruzalem 21. decembra 1099. Njegov status je nejasan; dio historičara vjeruje kako je u Svetu Zemlju došao kao apostolski legat, odnosno nasljednik umrlog Adhemara od Le Puya; sam Dagobert se sve vrijeme u služebnim dokumentima i pismima papi Paskalu II potpisivao kao "nadbiskup Pise".

Odmah po dolasku u Jeruzalem je smijenio patrijarha Arnulfa od Chocquesa pod izlikom da je njegov izbor bio ne-kanonski. Od jeruzalemskog kralja Godefroya je isposlovao obećanje da će mu nakon smrti ostaviti vlast u gradu; istovremeno je kovao zavjeru sa Bohemundom Antiohijskim da mu prepusti vlast. Međutim, Bohemundovo zarobljavanje u bitci kod Melitene je zaustavilo te planove. Nakon Godefroyeve smrti je 11. novembra 1100. Jeruzalem preuzeo njegov brat, grof Edese Balduin.

Odnosi između kralja i patrijarha su ispočetka bili hladni, ali korektni; Dagobert je Balduina na Božić 1100. službeno okrunio. Međutim, dolazak đenoveške flote pred obalu Palestine u aprilu 1101. je značajno oslabio Dagobertov položaj, a još više dolazak novog papskog legata Mauricija koji je došao istražiti optužbe za korupciju protiv patrijarha. Najesen je Balduin protjerao Dagoberta iz Jeruzalema. Nakon što se nakratko sklonio u Antiohiju kod Bohemundovog nećaka Tankreda, ali je nakon dolaska novog legata službeno smijenjen.

Dagobert se vratio u Italiju gdje je svoj položaj pokušao vratiti ličnom intervencijom kod pape. U tome je bio uspješan, te je 1105. ponovno imenovan patrijarhom. Na putu je umro u Messini.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Gerard ili Gerardus (u. 1085)**  |  **biskup Pise** 1088-1092 | Slijedi: **None**  |
| Prethodi: **None**  |  **nadbiskup Pise** 1092–1105 | Slijedi: **Pietro Moriconi**  |
| Prethodi: **Arnulf of Chocques**  |  **latinski patrijarh Jeruzalema** 1099–1102 | Slijedi: **Ehremar**  |
| Prethodi: **Ehremar**  |  **latinski patrijarh Jeruzalema** 1105 | Slijedi: **Ghibbelin od Arlesa**  |