recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pir **Nuredin al-Džerahi** (Istanbul, 4. 5. 1678. – Istanbul, 28. 7. 1721.), osmanski sufija i osnivač džerahijskog reda, ogranka derviškog halvetijskog reda (tarikata). Džerahi je bio sin sajeda Abdulaha ibn Muhameda Husamudina i rođen je u imućnoj istanbulskoj porodici. Od malena se educirao kod najboljih osmanskih učenjaka i poeziju je učio od poznatog pjesnika J. Nabija. Tokom mladosti školovao se za islamskog pravnika i diplomirao je u dobi od 19 godina, nakon čega je imenovan za kadiju u osmanskom Egiptu. Na dan putovanja izbila je velika oluja pa je odgodio putovanje. Nedugo nakon odgode upoznao se sa sufijama iz lokalne tekije i postao njihovim članom. Godine 1703. ili 1704. dobio je titulu sufijskog šejha i djelovao je u istanbulskom Karagümrüku. Njegov se džerahijski red tokom kasnog osmanskog perioda proširio Balkanom, osobito u Makedoniji i južnoj Grčkoj, a njegove podružnice danas postoje širom Evrope, Sjeverne i Južne Amerike, te u Australiji i Južnoj Africi. Najpoznatiji Džerahijev nasljednik je M. Ozak (1916. – 1985.).

Vanjske veze
------------

* (`en`) Jerrahi Order of America: *The Life of Hadrat Pir Nureddin Al-Jerrahi* Arhivirano 2013-09-24 na Wayback Machine-u
* (`it`) Confraternita dei Sufi Jerrahi-Halveti in Italia: *Pir Nurettin al-Jerrahi*
Za istoimenu stranku u Kraljevini Srbiji, v. Srpska napredna stranka (istorijska).
**Srpska napredna stranka** je politička stranka desnog centra koja uglavnom okuplje nekadašnje članove Srpske radikalne stranke koji su stali uz bivšeg zamjenika predsednika Tomislava Nikolića, nakon njegovog sukoba s Vojislavom Šešeljom.

Stranka je nastala u septembru 2008. godine, prvobitno kao poslanički klub Skupštine Srbije pod nazivom ***Napred Srbijo***, u koji je ušlo (pored Nikolića) 17 poslanika SRS-a koji su posle toga izbačeni iz stranke.

Nastanak
--------

Tomislav Nikolić je od odlaska u Hag Vojislava Šešelja, optuženog pred Haškim tribunalom, bio prvi čovek Srpske radikalne stranke. Dva puta je bio kandidat SRS na predsedničkim izborima 2004. i 2008. koje je oba u drugom krugu gubio od Borisa Tadića. Odnosi između Nikolića i Šešelja su se pogoršali tokom 2008.

Sukob između njih dvojice je izašao u javnost nakon Nikolićeve izjave da će radikali u Narodnoj skupštini Republike Srbije glasati za usvajanje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju Evropskoj uniji, što je naišlo na otpor Šešeljevih pristalica.

Nikolić je 5. septembra 2008. podneo ostavku na mesto šefa poslaničke grupe i zamenika predsednika Srpske radikalne stranke i osnovao poslaničku grupu „Napred, Srbijo". Sa svojim pristalicama, među kojima su bivši generalni sekretar SRS Aleksandar Vučić i potpredsednik Narodne skupštine Srbije i bivši general Božidar Delić, 10. oktobra Nikolić je registrovao Srpsku naprednu stranku, a 21. oktobra je održana osnovička skupština u Sava centru.

Ime Srpska napredna stranka je nosila i jedna od najjačih stranaka iz vremena Kraljevine Srbije.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična prezentacija Srpske napredne stranke

***Srpska napredna stranka*** na Wikimedijinoj ostavi
Za ostale ličnosti sa istim imenom, v. Ælfwald.

**Ælfwold** (ili **Ælfwold II**) (d 1058) bio je biskup Sherbornea u Dorsetu koji je stolovao od 1045. do smrti, a koji je kasnije proglašen za sveca. O njegovom životu postoje jedino oskudni podaci u djelu Williama od Malmesburyja. Prema njima je bio prvo redovnik, a potom je 1045. proglašen biskupom Sherbornea, naslijedivši vlastitog brata Brithwinea. Na mjestu biskupa se istakao skromnošću i odricanjem i njegovo stolovanje je predstavljalo snažan kontrast raskošnim i raskalašnim gozbama i svetkovina svjetovnih vladara njegovog vremena. Ælfwold se posebno isticao štovanjem Svetog Swithuna, zaštitnika Winchestera, kao i Svetog Cuthberta, kome je otišao hodočastiti u Durham. Umro je pjevajući antifon Svetom Cuthbertu. Ponekad se naziva posljednjim biskupom Sherbornea, jer je nakon njegove smrti biskupija Sherborne objedinjena s Ramsburyjem.

Literatura
----------

* Fryde, E. B.; Greenway, D. E.; Porter, S.; Roy, I. (1996). *Handbook of British Chronology* (Third revised izd.). Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-56350-X.

Vanjske veze
------------

* Catholic Online Saints and Angels: St Alfworld

| Rimokatoličke crkvene titule |
| --- |
| Prethodi:**Brihtwine II** | **biskup Sherbornea**1045–1058 | Slijedi:**Herman** |
**Stopa** ili *baza* (njemački: *basis* iz latinskog: *basis* od grčkog: βάσις = stopa, stopalo, temelj, baza, francuski: *base*, talijanski: *base*) je izraz u arhitekturi za postolje stupa, dio kojim se on oslanja na tlo.

Karakteristike
--------------

Kod klasičnih grčkih hramova dorskog reda nema *stopa*, već stupovi leže direktno na stilobatu, ravnoj platformi od kamenih blokova. Stope ili atičke baze pojavljuju se na građevinama
jonskog i korintskog reda.

Stope su mogle biti vrlo jednostavne, isklesane iz jednog kvadratnog kamenog bloka - *sokla* (latinski: *socculus* =mala cipela), bez ikakve dekoracije, ali i složene kakve su bile **atičke stope** rimskih i gotičkih građevina. One su se sastojale od kvadratnog postolja, koje je ležalo na stilobatu, i jednog ili više cilindara različitih profila.

Historija
---------

Već su stari Egipćani imali neku vrstu stope, to su bile jednostavne kamene ploče, koje su postavljali pod svoje monolitne stupove. Taj način stabiliziranja stupova, usvojili su i Grci, preko Kretsko-mikenske kulture i razvili ih u razne varijante. Njih su prihvatili i Rimljani i raširili kao način gradnje reprezentativnih objekata, po čitavom tadašnjem svijetu.

Stope su se koristile od gotike preko renesanse, baroka sve do neoklasicizma.

Povezano
--------

* Stup
* Pilastar

Galerija primjera raznih stopa
------------------------------

* Stopa grčkog stupaStopa grčkog stupa
* Stopa rimskog stupaStopa rimskog stupa
* Stopa gotičkog stupaStopa gotičkog stupa
* Gotičke stopeGotičke stope

Izvori
------

1. ↑  „*basis*" (engleski). Merriam-Webster. Pristupljeno 02. 06. 2013.
2. 1 2  „*base*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 02. 06. 2013.

Vanjske veze
------------

***Stopa (arhitektura)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *base* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
Koordinate: 29°38’ SGŠ, 110°52’ ZGD

 *Ukoliko ste tražili pustinja, v. Sonora (pustinja).*

**Sonora** je savezna država u severozapadnom delu Meksika. Graniči se sa državama Čivava, Sinaloa, Donja Kalifornija, Novi Meksiko i Arizona, dok na zapadu izlazi na Kalifornijski zaliv. Ona predstavlja drugu po veličinu meksičku državu, a zauzima oko 9,2% ukupne teritorije Meksika. Podeljena je na 72 opštine od kojih svaka ima svog predsednika, dok se na čelu države nalazi guverner. Prestonica Sonore je grad Ermosiljo.

Španci su počeli da istražuju ovu teritoriju u prvoj polovini 16. veka, a tokom narednog perioda Sonora je postala značajan kolonijalni centar za eksploataciju bakra, zlata, srebra i drugih rudnih sirovina. Status države je dobila 1824. godine, ali indijanska plemena Jaki na njenoj teritoriji nisu pokorena sve do početka 20. veka.

Sonora izlazi na Kortezovo more u Kalifornijskom zalivu, preko koga je povezana sa Pacifikom. Ovo je veoma značajno za razvoj privrede zemlje. Zbog granice sa Sjedinjenim Američkim Državama, ona ostvaruje bliske ekonomske, kulturne i političke veze sa Arizonom, Novim Meksikom i Kalifornijom. 

Glavne privredne grane su: rudarstvo, stočarstvo, ribolov i poljoprivreda. Zemlja je uglavnom neplodna ili delimično plodna, tako da se velikim delov navodnjava. Od biljnih kultura najviše se gaje: žitarice, pamuk, duvan i kukuruz.

***Sonora*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Federalne jedinice Meksika |
| --- |
| 
Aguascalientes • Baja California • Baja California Sur • Campeche • Chiapas • Chihuahua • Coahuila • Colima • Durango • Distrito Federal • Guanajuato • Guerrero • Hidalgo • Jalisco • México • Michoacán • Morelos • Nayarit • Nuevo León • Oaxaca • Puebla • Querétaro • Quintana Roo • San Luis Potosí • Sinaloa • Sonora • Tabasco • Tamaulipas • Tlaxcala • Veracruz • Yucatán • Zacatecas
 | Zastava Meksika |
**Nursultan Abišuli Nazarbajev** (kaz. *Нұрсұлтан Әбішұлы Назарбаев*; Šamalgan, 6. jul 1940) prvi je i bivši predsednik Republike Kazahstan.

Biografija
----------

Rođen je u Šamalganu, današnji Kazahstan, tada Kazaška SSR, odnosno SSSR.

Neko je vreme radio u čeličani u Dnjeprodzeržinsku. Godine 1962, postao je član KPSS-a. Godine 1972, postao je sekretar Komiteta komunističke partije u metalurškom kombinatu u Karagandi, a četiri godine kasnije sekretar Regionalnog komiteta KPSS za Karagandu. 

Od 1989. do 1991. godine bio je sekretar Komunističke partije Kazahstana. 

U pokušaju državnog udara grupe sovjetskih zvaničnika i oficira avgusta 1991, Nazarbajev je podržao Borisa Jeljcina. Na predsedničkim izborima 1. decembra 1991, pobedio je osvojivši 91,5 % glasova.

Referendum održan aprila 1995. produžio je njegov predsednički mandat do 2000. godine. Za predsednika je bio izabran januara 1999. i ponovno u decembru 2005. godine. Nazarbajev je kandidat i na predsedničkim izborima 26. aprila 2015. U predizborno vreme dobio je podršku Vladimira Putina i Aleksandra Lukašenka koji su ga posetili u Astani u martu 2015. Peti put je izabran za predsednika Kazahstana.

Dana 20. marta 2019. godine, podneo je ostavku na mesto predsednika. Nasledio ga je predsednik Senata Kasim Žomar Tokajev.

Nekoliko dana nakon ostavke su kazahstanske vlasti po njemu preimenovale Astanu, glavni grad, koji sada nosi ime Nursultan.

Spoljašnje veze
---------------

***Nursultan Nazarbajev*** na Wikimedijinoj ostavi

* Kazahstan: Predsednik podneo ostavku nakon tri decenije na vlasti (B92, 19. mart 2019)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 102001786
* LCCN: n97012805
* ISNI: 0000 0001 1579 3654
* GND: 119147734
* SUDOC: 032176384
* BNF: cb12325781b (podaci)
* NDL: 00759040
* NKC: jo2007399922
* BNE: XX5040601

 |
**Nur** je selo od 662 stanovnika i seoska općina od 3,058 stanovnika na istoku Poljske u Mazovjeckom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Nur leži na desnoj obali rijeke Zapadni Bug, udaljen 74 km južno od Łomże.

Historija
---------

Nur je niknuo kao utvrda na gazu preko Zapadnog Buga, od 13. do 15. vijeka služio je kao pogranična utvrda od upada Jatvjaga, Litvanaca i Teutonskih vitezova.

Uz utvrdu je izraslo naselje koje je gradska prava dobilo najvjerovatnije 1410. jer je 1416. Nur dokumentiran kao grad. Taj status mu je potvrđen poveljom mazovjeckog vojvode Boleslava IV 1434. 
Pored tog što se razvio kao zanatsko-trgovački centar historijskog Mazovjeckog vojvodstva dobio je i administrativnu funkciju kao prijestolnica administrativne jedinice *Ziemia Nur*.

Kad je 1526. postao dio Poljsko-Litvanske Unije izgubio je značaj kao utvrda, ali je i nadalje bio prijestolnica ovaj put u novom Mazovjeckom vojvodstvu. 
U to vrijeme imao je 1500 stanovnika koji su živjeli u 263 kuća.

Nur je svoj zenit imao sredinom 17. vijeka kad je održavao četiri velika godišnja sajma. Urušio se nakon invazije švedske vojske krajem 17. vijeka.
Zbog tog je izgubio gradska prava 1775. i administrativnu funkciju, koja je preseljena u Ostrów, tako da je 1777. imao samo 378 stanovnika koja su živjela u 63 kuće.

Kod Nura se za Novembarskog ustanka u Kongresnoj Poljskoj, između 17. -23. maja 1831. odvila bitka, u kojoj je ruska carska vojska potisnula poljske ustanike.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Nur*" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 21.08.2021.
2. 1 2 3 4 5  „*Poland, Ostrołęka Subregion*" (poljski). City population. Pristupljeno 21.08. 2021.
3. 1 2 3 4 5  „*Historia*" (poljski). Gmina Nur. Pristupljeno 21.08.2021.

Vanjske veze
------------

***Nur, Poljska*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gmina Nur* (službene stranice) (`pl`)
***O tempora, o mores!*** slavna je Ciceronova rečenica u njegovom Prvom govoru protiv Katiline. Prevodi se izrazom *Čudnih li vremena, čudnih li običaja!*. Na početku svog govora protiv Katiline, koji ga je prethodno htio ubiti, Ciceron oplakuje zlobu i pokvarenost Katilinine dobi. Ciceron je frustriran što, uprkos svim dokazima koji su prikupljeni protiv Katiline koji se urotio radi svrgavanja rimske vlasti, te činjenice da je Senat doneo senatus consultum ultimum (poslednje rešenje senata), Katilina još nije osuđen. Ciceron nastavlja opisivati različita vremena u rimskoj istoriji kada su konzuli ubijali urotnike čak uz manje dokaza. Ponekad se, kao u slučaju ubistva Gaja Graha (jednog od braće Graha) koje je izvršio bivši konzul Lucije Opimije, odluka temeljila samo na "quasdam seditionum suspiciones", tj. *pouzdanim sumnjama na ustanak* (odlomak 2, lineja 3). 

Ova se sentencija danas koristi kao usklik u kritikovanju trenutnih stavova i trendova, često u šali ili uz ironiju.

Pogledati takođe
----------------

* Mores
* Quousque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?
* Celi tekst govora protiv Katiline na latinskom Vikizvoru

***O tempora, o mores!*** na Wikimedijinoj ostavi
**O miru** (grčki: **Περὶ τῆς εἰρήνης**) je jedan od najpoznatijih političkih govora atenskog državnika i oratora Demostena. Izgovoren je godine 346. pne. a cilj mu je imao sugrađane nagovoriti da prihvate kontroverzni i nepopularni Filokratov mir.

Ugovorom je Atena obustavila neprijateljstva s makedonskim kraljem Filipom II, s time da su se obje strane obavezale zadržati osvojeno u ratu, a Filipu su ostavljene slobodne ruke da se obračuna s Fokidom, tradicionalnim atenskim saveznikom koji je vodio Treći sveti rat. Filip je to učinio da bi potom u Delfima uz pomoć svojih saveznika Tebe i Tesalije isposlovao da Makedonija preuzme fokiđanske glasove u Amfiktionskom savezu te tako prvi put postane legitimni sudionik grčkih političkih zbivanja. Filip je također poslao pismo svim polisima u kojima traži ratifikaciju odluke u Delfima.

Taj je zahtjev u Ateni izazvao veliko nezadovoljstvo. Demosten se, pak, založio da se odluka iz Delfa prihvati, i to zbog slabosti u kojoj se našla atenska država. Govor također detaljno opisuje nepogodnu situaciju za Atenu, te kritizira bivše atenske vlastodršce što su je dozvolili. Demosten je istovremeno u njemu istakao stav kako daljnjih ustupaka Filipu ne smije biti.

Izvori
------
***O vijencu*** (grčki:  **Υπὲρ Κτησιφῶντος περὶ τοῦ Στεφάνου**) naslov je znamenitog govora koji je 330. pne. održao čuveni atenski državnik i govornik Demosten.

Govor je svoj povod imao u sukobu između anti-makedonske stranke na čijem je čelu bio Demosten i pro-makedonske stranke na čelu s Demostenovim suparnikom Eshinom. Godine 336. pne. je Demostenov pristaša Ktesifon atenskoj skupštini predložio da se Demostenu za njegove zasluge uruči zlatni vijenac. Eshin je, pak, iskoristio proceduralne nepravilnosti u tom prijedlogu kako bi Ktesifona optužio za zloupotrebu položaja.

Demosten je govor održao kako bi obranio Ktesifona, ali i da bi se obračunao s Eshinom, koga je optužio za izdaju. U tome je uspio, te je Eshin osuđen na globu i protjeran iz grada.

Eksterni linkovi
----------------

* Introduction to the oration On the Crown by Thomas Leland
* Thomas Leland's comments and translation of the oration On the Crown
* Introduction to the orations On the Crown and On the Dishonest Embassy by Harvey Yunis

Izvori
------

Literatura
----------

* Murphy, James Jerome (1983). *Demosthenes' On the Crown: A Critical Case Study of a Masterpiece of Ancient Oratory*. Hermagoras Press. ISBN 0-9611800-1-3.
*Za ostale upotrebe, v. Milosrdni anđeo.*
Operacija Saveznička sila 
**Milosrdni anđeo** je termin kojim je u SR Jugoslaviji nazivana operacija NATO bombardovanja SRJ. NATO nikada nije koristio ovaj naziv, a napad zapadnog saveza na SR Jugoslaviju iz 1999. godine se zvanično nazivala Operacija Saveznička sila (en. *Operation Allied Force*), dok se u oružanim snagama SAD koristio izraz *Operation Noble Anvil* (Operacija Plemeniti nakovanj).

Iako nije tačno utvrđeno odakle je potekao pojam «Milosrdni anđeo», neki smatraju da je skovan na početku NATO napada u Saveznom sekretarijatu za informisanje, kojim je tada rukovodio ministar bez portfelja Goran Matić. Neki smatraju kako je u pitanju bio pogrešan prevod izraza «Plemeniti nakovanj», a neki izvori kao izvor zabune navode generalnog sekretara KP Kine Đianga Cemina koji je navodno taj izraz greškom upotrebio prilikom komentarisanja bombardovanja. Sam Goran Matić tvrdi da su, prema njegovim podacima, Amerikanci zaista koristili taj izraz u fazi planiranja. 

Ovaj pojam se pokazuje kao izvrstan anti-NATO i antizapadni mobilizator i dan-danas. Pojam «Milosrdni anđeo» je veoma prisutan u srpskim medijima i literaturi, govorima političara, crkvenim besedama, pa čak i školskim udžbenicima.

Vidi još
--------

* Operacija Saveznička sila
* Operacija Potkovica

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „O imenu NATO-agresije protiv SR Jugoslavije i pojmu "Milosrdni anđeo"". Arhivirano iz originala na datum 2011-04-05. Pristupljeno 2010-03-24.
2. ↑  Izmišljeni "Milosrdni anđeo", Danas, 19. IV 2010.
3. ↑  „Milosrdni anđeo" i dalje ubija bez milosti
4. ↑  "Milosrdni anđeo" još ubija[*mrtav link*]
5. ↑  „Milosrdni anđeo" 10 godina kasnije[*mrtav link*]
6. ↑  Порекло имена "Милосрдни анђео"

Vanjske veze
------------

* O imenu NATO-napada protiv SR Jugoslavije i pojmu "Milosrdni anđeo" Arhivirano 2011-04-05 na Wayback Machine-u (pescanik)
* Порекло имена "Милосрдни анђео" (RTS)
Izgaranje raketnog goriva pri lansiranju rakete Delta IV
**Raketno gorivo** je vrsta goriva koji se koristi u raketnim motorima za stvaranje potiska. Specifično je po tome da oksidans za izgaranje goriva ne uzima iz okoline već ga letjelica (raketa ili avion) nosi sa sobom. Nizom kemijskih i termodinamičkih procesa, pri izgaranju se njegova kemijska energija uz pomoć oksidansa pretvara u kinetičku energiju vrućih plinova. Prema aksiomu akcije i reakcije (treći Newtonov zakon), akciji toga mlaza odgovara reakcija suprotnoga smjera u obliku reaktivne sile (potiska) koja pokreće letjelicu naprijed (mlazni pogon). Veći potisak tj. veća brzina rakete je proporcionalna većoj brzini istjecanja plinova odnosno njihovoj većoj masi (prema principu definiranom raketnom jednadžbom Ciolkovskog). Također, potisak raketnoga motora ovisi o omjeru goriva i oksidansa, gustoći goriva i drugim faktorima. Djelotvornost raketnoga goriva izražava se specifičnim impulsom.

Osnovni elementi nužni za rad raketnoga pogona su spremnici s gorivom i oksidansom (s pripadajućim sklopovima ovisno o vrsti goriva), odnosno raketni motor kojeg je gorivo ponekad sastavni dio i sastoji se još od komore izgaranja odnosno izlazne mlaznice. Raketno gorivo čini 90 do 95% ukupne mase rakete i izgara u komori izgaranja, gdje temperature mogu dosegnuti i više od 3000ºC. Izgaranjem se razvijaju plinovi koji djeluju na stijenke komore tlakom i do više stotina bara. Vrući plinovi prvo prolaze kroz grlo mlaznice (sapnica) koje ih ubrzava, a zatim kroz divergentnu (ekspanzijsku) mlaznicu u kojoj se zbog njezinog specijalnog oblika (konični, ovalni ili dr.) dodatno ubrzavaju do brzine koja može biti i desetak puta veća od brzine zvuka.

Zbog vrlo visokih temperatura izlaznoga mlaza, mlaznice se izrađuju od posebnih materijala (vatrootporni čelik, keramika, karbonski kompoziti), te su dodatno hlađene (npr. strujanjem goriva oko stijenki). Za termoizolaciju se često koriste i ablativni slojevi koji se izgaranjem polako troše. Raketno gorivo izgara velikom brzinom, pa čak i najveće rakete potroše gorivo u nekoliko minuta, dosegnuvši pritom veliku brzinu i visinu. Najčešća podjela raketnih goriva je prema agregatnom stanju (kruta, tekuća i hibridna), dok ostali tipovi uključuju kemijsko, nuklearno, električno i ionsko. Višestupanjske rakete mogu koristiti različite vrste goriva ovisno o specifičnom stupnju.

Povezano
--------

* Avionsko gorivo
* Nuklearno gorivo

Vanjske veze
------------

* (`en`) Robert A. Braeunig: *Rocket Propulsion*
* (`en`) NASA: *Practical Rocketry* Arhivirano 2006-10-04 na Wayback Machine-u
* (`en`) ESA: *Solid and Liquid Fuel Rockets*
**Aguastaya**, pleme američkih Indijanaca, možda Coahuiltecansko, koje je nekada obitavalo, južno-jugoistočno od San Antonia u Teksasu. Pripadnici ovog plemena došli su samo u jednu od San Antonio misija, to je San José y San Miguel de Aguay. Točan dolazak na misiju i njihov broj nije poznat jer su se izgubili misijski registri. Po nekim dokumentima na misiju San José dolaze 1720. to jest po njezinom utemeljenjem. Po drugima (dokment u Bexar Archives) dolaze nešto kasnije, 1734. kada su zapisana dva Aguastaya-muškarca.

Za jezik Aguastaya se kaže da je bio coahuiltecanski, no ovo se više ne može dokazati. Njihovo ime naliči imenima dva plemena, jedni su Yguace koje bilježi Álvar Núñez Cabeza de Vaca (1533-34), a drugi Oaz koje 1708. bilježi Isidro Félix de Espinosa. Sličnost u imenima raznih autora mogao bi ukazivati da su Indijanci Oaz, Yguace i Aguastaya, jedan te isti narod.

Literatura
----------

* Pedro de Rivera y Villalón, Diario y derrotero de lo caminado, visto y obcervado en el discurso de la visita general de precidios situados en las provincias ynternas de Nueva España (Mexico City: Porrúa, 1945).
* J. Villasana Haggard, "Spain's Indian Policy in Texas: Translations from the Bexar Archives, No. 9," Southwestern Historical Quarterly 46 (July 1942).
* Juan Agustín Morfi, History of Texas, 1673-1779, trans. Carlos E. Castañeda (2 vols. Albuquerque: Quivira Society, 1935; rpt. New York: Arno Press, 1967).

Vanjske veze
------------

* Aguastaya Indians
Koordinate: 41° 52′ 21" SGŠ, 22° 51′ 22" IGD

**Stari Istevnik** (mak. *Стар Истевник*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Stari Istevnik je u sastavu opštine Delčevo.

Prirodni uslovi
---------------

Stari Istevnik je smešten u istočnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Bugarskom - 4 km istočno od naselja. Od najbližeg grada, Delčeva, naselje je udaljeno 16 kilometara južno.

Naselje Stari Istevnik se nalazi u istorijskoj oblasti Pijanec. Naselje se razvilo u dolini rečice Lago, na zapadnim padinama planine Vlajne. Istočno od naselja teče reka Bregalnica gornjim delom svog toka. Nadmorska visina naselja je približno 760 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Stari Istevnik je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 70 stanovnika. 

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%). Početkom 20. veka četvrtinu stanovništva činili su Torbeši (islamizovani Makedonci), ali su se oni posle Balkanskih ratova iselili u Tursku.

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Spoljašnje veze
---------------

* www.delcevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Delčevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Delčevo |
| --- |
| **Delčevo** • 
Bigla •
Vetren •
Virče •
Vratislavci •
Gabrovo •
Grad •
Dramče •
Zvegor •
Ilijovo •
Kiselica •
Kosovo Dablje •
Novi Istevnik •
Očipala •
Poleto •
Razlovci •
Selnik •
Stamer •
Stari Istevnik •
Trabotivište •
Turija •
Čiflik |  |
Koordinate: 44°45′24″N 20°27′5″E﻿ / ﻿44.75667°N 20.45139°E﻿ / 44.75667; 20.45139
**Stari Košutnjak** je naselje u gradskoj opštini Rakovica, u Beogradu.

Istorija
--------

Prvobitno ime naselja je bilo *Železnička kolonija*. Početkom 20-ih godina prošlog veka, direkcija železnica u Ministarstvu saobraćaja, je pokrenula inicijativu za izgradnju železničke kolonije u dolini Lisičijeg potoka, u Košutnjaku. Ministarstvo železnice svojim radnicima pomoglo da dobiju kredite za kupovinu zemljišta i besplatno im prevezlo kamen i betonsko gvožđe za izgradnju kuća. Tu priliku je iskoristio veliki broj zaposlenih počev od najsiromašnijih pružnih radnika pa do visoko pozicioniranih savetnika i pomoćnika ministara. Za razliku od Stare Rakovice, Košutnjak je veoma rano imao urbanu fizionomiju. Već sredinom 30-ih godina 20. veka to je lepo naselje, formiranih i kaldrmisanih ulica, sa pretežno prizemnim, jednospratnim kućama i lepim baštama. Od 1927. do 1936. godine napravljeno je 120 kuća, planirana je gradnja crkve.

Saobraćaj
---------

Kroz naselje prolaze linije autobusa 42, koja ga povezuje sa Slavijom u jednom smeru, a u drugom sa naseljem Petlovo brdo, 34 koji ga povezuje sa Dedinjem i železničkom stanicom Beograd centar, i linija tramvaja 3 koji ga povezuje sa naseljem Kneževac u jednom smeru, a u drugom sa Slavijom, Vukovim spomenikom i Omladinskim stadionom u drugom. Neposredno blizu nasenja prolaze i linije autobusa 47 (Slavija-Resnik), 48 (Miljakovac 3-Pančevački most), 59 (Slavija-Petlovo brdo), 50 (Ustanička, Voždovac-Banovo brdo), 94 (Novi Beograd/Blok 45-Resnik/Edvarda Griga), 54 (Makiš-Miljakovac 1). U neposrednoj blizini se nalazi i železnička stanica u Rakovici.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  „U železničkoj koloniji Košutnjak podiže se crkva". *Politika*. 25. mart 1936. [*mrtav link*]
Tajvanski tjesnac
**Tajvanski tjesnac** je 180 km širok tjesnac između Kine i Tajvana. Tjesnac je dio Južnokineskog mora i povezuje se s Istočnom Kinom na sjeveroistoku. Najuži dio je širok 131 km. Tjesnac je bio poprište nekoliko vojnih sukoba između Narodne Republike Kine i Republike Kine (Tajvana), od posljednjih dana Kineskog građanskog rata 1949. kada su se Kuomintangove snage predvođene Chiangom Kai-shekom povukle preko tjesnaca i preselile svoju vladu na Tajvanu.

U sklopu Nacionalnog plana Narodne Republike Kine, tunel ili možda most povezivao bi grada Fuzhou s Tajpejem preko tjesnaca. Ako bi takva ekstremna konstrukcija ikada bila izgrađena, daleko će premašiti duljinu bilo kojeg umjetno sagrađenoga tunela na svijetu danas. Inženjeri u Pekingu navode da je tunel tehnički izvediv. Međutim, vlada u Tajvanu odbila je iz zabrinutosti za tajvansku sigurnost i straha da će time morati priznati politiku jedne Kine u Narodnoj Republici Kini, budući da je Kina podijeljena u dvije zemlje koje još uvijek imaju kontradiktorni odnos.

Izvori
------

1. ↑   Preuzeto 3. 11. 2018.
2. ↑   Preuzeto 3. 11. 2018.

***Tajvanski tjesnac*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315131286
* SUDOC: 135606381

 |
**Canon (jap. キャノン株式会社**) je japanska multinacionalna kompanija, koja je se bavi proizvodnjom optičkih instrumenata, kamera, fotoaparata, fotopapira, printera i slične tehnike. Središte kompanije je u Tokiju, Japan.

Povijest
--------

Canon je počeo kao tvrtka sa nekoliko zaposlenih ljudi. Uskoro je postala veliki proizvođač fotoaparata, a sada je globalna multimedijalna kompanija. 

1930. godine Goro Yoshida i Saburo Uchida osnovali su tvrtku Precision Optical Instruments Laboratory, prethodnik Canona. Tvrtku je financirala Takeshi Mitarai, bliska prijateljica Ushida. Osnovni cilj bio je razviti 35mm fotoaparat. 

U lipnju 1934 su izdali svoj prvi fotoaparat, Kwanon. Međutim došlo je do problema, tvrtka Precision Optical Instruments Laboratory razvila je vrlo lošu leću. Pomoć su zatražili od korporacije poznate kao Nippon Kogaku Kogyo (prethodnik Nikona) koji koriste svoje Nikkor leće. Tako je u veljači 1936 Precision Optical Instruments Laboratory proizveo Hansa Canon (stansardni model sa Nikkor 50 mm f/3.5 objektivom).

Sljedeće, 1937-e godine naziv tvrtke promijenjen u Canon te je osnovana trenutno korporacija.

Proizvodi
---------

### Digitalni fotoaparati

Canon proizvodi nekoliko serija fotoaparata:

* **Powershot** serija (kompaktni uređaji za "široku potrošnju"; na engleskom govornom području te uređaju nazivaju *consumer & prosumer*, uobičajen je optički zoom 2-4x)
* **Powershot G** serija - kompaktni fotoaparat kojeg obilježava optički zoom od 6x i mogućnost snimanja RAW fotografija
* **Digital IXUS** serija - ultrakompaktni uređaji s karakteristikama u rangu *Powershot* uređaja
* **EOS** serija - SLR fotoaparati

### Ostali proizvodi

Uz fotoaparate, Canon proizvodi i pisače (kako laserske tako i ink-jet), skenere, fotopapire itd.

***Canon*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ray Charles** bilo je umjetničko ime **Raymonda Charlesa Robinsona** (23. rujna 1930.- 10. lipnja 2004.), legendarnog američkog crnačkog glazbenika. Bio je američki pionir glasovira u soulu, koji je oblikovao zvuk rhythm and bluesa. U country i pop glazbu unio je dah soula, a obradu pjesme "America the Beautiful" nazivaju klasikom, kao i čovjeka koji ju je izvodio.

Frank Sinatra zvao ga je "jedinim pravim genijem u show biznisu", a 2004. godine časopis Rolling Stone postavio ga među prvih deset u svom popisu stotine besmrtnika.

Životopis
---------

### Počeci

Rodio se u gradu Albanyu, država Georgia u SAD-u. Roditelji su mu bili Bailey i Aretha Robinson. Otac je napustio obitelj vrlo rano. Kad je imao pet godina, umro mu je godinu dana mlađi brat koji se utopio u kadi na otvorenome. Nedugo nakon toga počela ga je napadati sljepoća, a sa samo sedam godina potpuno je oslijepio. Nikad sa sigurnošću nije otkrio razlog za ovakav invaliditet, no glasine kruže da je to posljedica glaukoma. Pohađao je Floridsku školu za gluhe i slijepe u mjestu St. Augustin. Nakon tog iskustva, ide živjeti samostalno. Nadaren za glazbu, svirao je klavir. Majka i otac mu umiru. 17 godina bio je teški ovisnik o heroinu. Uhićen je triput, ali nije bio u zatvoru nakon uspješnog odvikavanja. Kažnjen je godinom dana uvjetne kazne 1966. godine. Snimio je mnogo ploča i mnogo hitova. Poznata je pjesma „*Hit the road Jack.*" Žestoki protivnik rasne segregacije i nasilja nad crnim stanovništvom Amerike, otkazao je koncert 1961. zbog toga što su u dvorani bila rasno podijeljena sjedala. Ženio se dva puta, ali se oba puta razveo. Ipak sa sedam različitih žena začeo je 12-ero djece, a nadživjelo ga je 21 unuče i petero praunučadi. U 73. godini umro je od bolesti jetre na Beverly Hillsu.

Izvori
------

***Ray Charles*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2011-11-19. Pristupljeno 2011-06-18.
3. ↑  Ray Charles razgovarali o *Pop Chronicles* (1969).
4. 1 2  "The Genius Of Ray Charles", an article about an 1986 segment on Charles from *60 Minutes*
5. ↑  Alex Regnery (2006). „'Ray Charles' scheduled to 'Hit the Road,' come to Austin". The Daily Texan. Pristupljeno 2006-11-25. [*mrtav link*]
6. ↑  „Ray Charles". *Van Morrison. Rolling Stone Issue 946*. Rolling Stone. Arhivirano iz originala na datum 2010-04-16. Pristupljeno 2011-06-18.
7. ↑  „The Immortals: The First Fifty". *Rolling Stone Issue 946*. Rolling Stone. Arhivirano iz originala na datum 2008-06-25. Pristupljeno 2011-06-18.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 103647937
* LCCN: n50055897
* ISNI: 0000 0001 1431 8819
* GND: 118675605
* SELIBR: 270597
* SUDOC: 029953456
* BNF: cb135222524 (podaci)
* BIBSYS: 66634
* MusicBrainz: 2ce02909-598b-44ef-a456-151ba0a3bd70
* NLA: 35817042
* NDL: 01008014
* NKC: jo2002105756
* BNE: XX852324
* CiNii: DA15919397
* CONOR.SI: 29688419
* NSK: 000007019

 |
**Sosibije** (na grčkom **Σωσιβιoς**; 3. vijek pne.) bio je egipatski diplomat i državnik, poznat kao glavni ministar za vrijeme vladavine kralja Ptolemeja IV. O njegovom porijeklu ili ranom životu se ne zna gotovo ništa. Godine 221. pne. je nedugo nakon smrti Ptolemeja III je od strane mladog kralja proglašen glavnim ministrom. Ubrzo je na njegov prijedlog Ptolemej dao likvidirati vlastitu majku Bereniku i brata Magasa. Ptolemej, koji se od državničkih poslova više zanimao za uživanje u raskoši i razvrat, omogućio je nakon toga da Sosibije postane de facto vladar Egipta. Nedugo potom Sosibije je dao likvidirati izgnanog spartanskog kralja Kleomena III koji je u Aleksandriji pod Ptolemejem III bio našao utočište.

Dok je Sosibije imao talent za spletke, nije pokazao osobite državničke ili administratorske vještine. Antički izvori navode kako je pod njim Egipat zapao u ekonomsku krizu, odnosno da je potpuno nespreman dočekao četvrti sirijski rat 219. pne. Sosibije se djelomično iskupio svojim diplomatskim vještinama, odnosno pregovorima kojima je seleukidski pohod odgođen, a što je Egipćanima omogućilo da prikupe dovoljno vojske za pobjedonosnu bitku kod Rafije. Nakon nje je Sosibije sa seleukidskim kraljem Antiohom sklopio mir.

S vremenom je Sosibije dobio suparnika u liku Agatokla, koji se nametnuo kao glavni Ptolemejev miljenik. Dva dvorjanina su, međutim, nekako uspjela pronaći *modus vivendi* te do otvorenog sukoba nije došlo sve do 204. pne. kada je Ptolemej umro. Nedugo prije toga Sosibije je dao nagovoriti Ptolemeja da pogubi svoju suprugu i sestru Arsinoju. Sosibije i Agatoklo su nakon kraljeve smrti uspjeli postići dogovor o zajedničkom regenstvu nad novim kraljem Ptolemejem V, ali je, po svemu sudeći, Sosibije likvidiran, nedugo prije nego što je i Agatokla sustigla nasilna smrt.
**Ollom Fotla** (" učenjak Fodle", pri čemu "Fodla" predstavlja pjesnički izraz za Irsku; kasniji ispis **Ollamh Fodhla**), sin Fíachu Fínscothacha, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Lično ime mu je bilo Eochaid. Na prijestoklje je došao ubivši svog prethodnika Faildergdóita, čiji je otac Muinemón ubio njegovog oca. Navodi se kako je uveo *Feis Temrach* ili Skupštinu na Tari. Keating opisuje *Feis Temrach* kao skupštinu plemića, učenjaka i vojnih komandanta koji se okupljali na Samhain svake treće godine kako bi obnavljali zakone i bilježili događaje. Skupštini su prethodila i slijedila tri dana posta. Na Tari je također sagradio *Múr nOlloman* ili Učenjaćki grudobran. Vladao je četrdeset godina i umro prirodnom smrću na Tari, poslije čega ga je slijedio neprekinuti niz šest potomaka, počevši sa sinom Finnachtom koje su slijedili sinovi Slánoll i Géde Ollgothach. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Faildergdóit**  |  **veliki kralj Irske** AFM 1318-1278. pne.FFE 943-913. pne. | Slijedi: **Fínnachta**  |

Izvori
------

1. ↑  *Annals of the Four Masters* M3882-3922
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.26
**Olmedo** je grad i općina od 3,654 stanovnika u sredini Španjolske u Autonomnoj pokrajini Kastilja i Leon (Provincija Valladolid).

Geografske karakteristike
-------------------------

*Olmedo* leži u dolini rijeke Eresma, udaljen četrdesetak km južno od svog administrativnog centra Valladolida. 

On svoje ime duguje velikim šumama brestova (španjolski: *Olmo*) koje su nekad postojale u tom kraju.

Historija
---------

On je bio jedno od prvih naselja koje je Alfonso VI preoteo od Maura prije 1085. i dao ga ponovno naseliti 1093.

U Olmedu se 1353. Pedro I od Kastilje sastao sa svojom ljubljenom Marijom od Padille, nakon što se definitivno razišao sa suprugom Blanche Burbonskom. Tad se njena prevrtljiva kći Constanza odrekla prava na kastiljsku krunu pa je zauzvrat dobila Olmedu i još nekoliko drugih mjesta.

Kod Olmeda su se dogodile dvije značajne bitke, prva 1445. kad se zahvaljujući disidentima otrgnuo od vlasti Juana II od Kastilje i prešao na stranu Krune Aragone. Juan II krenuo je sa vojskom na Olmedu i porazio Aragonce koji su iste noći napustili Olmedu.

Druga bitka dogodila se 20. augusta 1467. između snaga kralja Enriquea IV od Kastilje i njegova polubrata Alfonsa de la Cerda koji mu je osporavao pravo na kastilijanski tron. Bitka je završila bez jasnog pobjednika, iako su obje strane tvrdile da su pobjedile.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Italija Olmedo, Italija

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Castilla y León*" (engleski). City population. Pristupljeno 6. 6. 2019.
2. 1 2 3 4 5  „*Nuestra villa*" (španjolski). Ayuntamiento de Olmedo. Pristupljeno 6. 6. 2019.

Vanjske veze
------------

***Olmedo, Valladolid*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ayuntamiento de Olmedo* (`es`)
**Al-Malik al-Afdal ibn Badr al-Džamali Šahanšah** (arapski: الأفضل شاهنشاه بن بدر الجمالي‎), također latinski:  (1066. – 11. decembar 1121), fatimidski vezir Egipta koji je vladao od 1094. do smrti.

Rodio se u Akri kao sin Badr al-Jamalija, armenskog roba preobraćenog na islam koji je od 1074. služio kao fatimidski vezir. Svog oca je na mjestu vezira naslijedio prije smrti fatimidskog kalifa Al-Mustansira. Očekivalo se da će novi kalif postati al-Mustansirov stariji sin Nizar, ali je al-Afdal objavio kako mu je kalif na samrti rekao da novi kalif mora postati Nizarov brat al-Musta'li, koji je bio dijete. To je sljedeće godine potaklo Nizara da pokrene neuspjeli ustanak; njegovi sljedbenici, koje je vodio Hassan-i-Sabah, su pobjegli na istok i osnovali novu ismailitsku sektu koja će ponekad biti povezivana sa hašišinima.

Šizmu među ismailitima su iskoristili Turci Seldžuci, koji su pod nominalnim vodstvom sunitskih abasidskih kalifa protjerali Fatimide sa Levanta, uključujućii Jeruzalem. Al-Afdal je organizirao kontraofenzivu, tokom koje je 1097. osvojio Tir, a potom 1098. iz Jeruzalema protjerao seldžučkog guvernera Ilghazija. Sva ta dostignuća je, međutim, ugrozio dolazak prvih križara. Al-Afdal ih nije shvatio kao ozbiljnu opasnost, te ih je držao tek bizantskim najamnicima koje će lako potkupiti i privući na svoju stranu. Godine 1098. im je ponudio pomoć u osvajanju seldžučke Sirije u zamjenu za njihovu pomoć u osvajanju Palestine, ne shvaćajući da je Palestina kao Sveta zemlja bila glavni križarski cilj. Kada je shvatio da križari uistinu namjeravaju zauzeti Palestinu prikupio je veliku vojsku, ali je prekasno da bi mogao spasiti Jeruzalem od pada u križarske ruke 15. jula 1099. godine. Ubrzo nakon toga je 12. augusta 1099. njegova razbijena u bitci kod Askalona.

Al-Afdal je nakon toga svake godine poduzimao pohode protiv novonastalog Jeruzalemskog Kraljevstva. U tome je uglavnom bio neuspješan. Godine 1105. je uspio sklopiti savez sa seldžučkim vladarima Damaska ali je poražen kod Ramle. Njegove napore je još više otežala pomoć koju je novonastalim križarskim državama pružala venecijanska flota. Godine 1109. je tako palo fatimidsko uporište Tripoli i postalo središte nove križarske države. 

Al-Afdalova je vladavina okončana njegovim ubistvom, za koju su neki historičari optuživali hašišine, dok drugi smatraju da ga je naručio kalif al-Amir koji je od dolaska na prijestolje 1101. pokušavao potvrditi svoj autoritet na račun vezira. Na mjestu vezira ga je naslijedio Al-Ma'mun.

Liteatura
---------

* Steven Runciman, *A History of the Crusades, vol. I: The First Crusade and the Foundation of the Kingdom of Jerusalem*. Cambridge University Press, 1951.
* Kenneth Setton, ed. *A History of the Crusades, vol. I*. University of Pennsylvania Press, 1958 (available online).
* William of Tyre. *A History of Deeds Done Beyond the Sea*. Edited and translated by E. A. Babcock and A. C. Krey. Columbia University Press, 1943.
* *The Damascus Chronicle of the Crusades: Extracted and Translated from the Chronicle of Ibn al-Qalanisi*. H.A.R. Gibb, London, 1932.
**Brocéliande** je mitska šuma iz legende o Kralju Arthuru.

Broceliande je šuma u kojoj Chrétien de Troyesov - Ywain započinje svoje avanture prolivši vodu iz izvora na kamen, time je uzrokovao veliku oluju, koja je navela viteza Escladosa le Rosa da brani svoju zemlju.
Normanski pjesnik Wace, u svojoj poemi - Roman de Rou iz 1160. govori o sličnom izvoru u Broceliandi, mjestu *o kom Bretonci često pričaju priče*. Po jednoj lovci skupe vodu iz izvora Barenton u Broceliandu i poškrope vrh susjednog kamena kako bi mogli pasti kiša. On također navodi da su ljudi u njoj vidjeli vile i brojna druga čuda, ali i to da je i on je prokrstario tom šumom u potrazi za takvim čudima, ali nije vidio ništa. Uz to dodaje da je tamo otišao kao budala i vratio se kao budala.

U raznim drugim djelima, kao u *Estoire de Merlin* iz 13. vijeka iz francuskog iz Ciklusa vulgata, sve do Tennysonovog *Merlin and Vivien* iz 1859. Broceliande je šuma u kojoj vila Gospa od jezera, tu zvana **Vivien** zarobila Merlina.

U romanu - *Merlin* Edwina Arlingtona Robinsona iz 1917. Merlin živi svojevoljno sa Vivien u šumi Broceliande, koju opisuje kao *elizejsku divljinu*.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Broceliande*" (engleski). Camelot Project. Pristupljeno 28. 09. 2017.

Vanjske veze
------------

***Brocéliande*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Broceliande* na portalu Camelot Project (`en`)

| * p
* r
* u
Legende o Kralju Arthuru |
| --- |
| Ključne osobe | Kralj Arthur • Constantine • Sir Ector • Vojvoda od Cornwalla • Guinevere • Igraine • Izolda • Gospa od jezera • Kralj Lot • Kralj Mark • Merlin • Mordred • Morgana le Fay • Morgause • Uther Pendragon |
| Vitezovi Okruglog stola | Aglovale • Agravain • Bagdemagus • Bedivere • Bors • Breunor • Calogrenant • Caradoc • Dagonet • Dinadan • Gaheris • Galahad • Gareth • Gawain • Geraint • Griflet • Hector de Maris • Kay • Lamorak • Lancelot • Leodegrance • Lionel • Lucan • Maleagant • Marhaus • Palamedes • Pelleas • Pellinore • Percival • Safir • Sagramore • Segwarides • Tor • Tristan • Urien • Ywain • Ywain Kopile • Elyan Bijeli • Sir Ector |
| Predmeti | Excalibur • Sveti gral • Okrugli stol • Opasna stolica |
| Mjesta | Avalon • Brocéliande • Caerleon • Camelot • Corbenic • Cornwall • Logres • Lyonesse • Sarras • Tintagel |
*Za ostale upotrebe, v. Brod (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 40° 57′ 00" SGŠ, 21° 34′ 00" IGD

**Brod** (mak. *Брод*) je naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Brod pripada opštini Novaci.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Brod je smešteno u krajnje južnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Grčkom (6 km južno od naselja). Od najbližeg većeg grada, Bitolja, naselje je udaljeno 30 km jugoistočno.

Brod se nalazi u jugoistočnom delu Pelagonije, najveće visoravni Republike Makedonije. Naseljski atar je većinom delom u dolini Crne reke, koja protiče neposredno južno od sela. Zapadno od sela u nju se uliva Jelaška reka, njena značajna pritoka. Sa severne strane sela izdiže se Selečka planina. Nadmorska visina naselja je približno 580 metara.

Klima u naselju je umerenokontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Brod je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 57 stanovnika. 

Pretežno stanovništvo po poslednjem popisu su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest bilo je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Novaci

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Brod (Novaci)*** na Wikimedijinoj ostavi

* http://opstinanovaci.gov.mk/ Zvanična stranica opštine Novaci

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Novaci |
| --- |
| **Novaci** • 
Armatuš • 
Baldovenci • 
Bač • 
Biljanik • 
Brod • 
Budimirci • 
Brnik • 
Veleselo • 
Vranjevci • 
Germijan • 
Gnjeotino • 
Gnjilež • 
Gornji Aglarci • 
Gradešnica • 
Grumazi • 
Gruništa • 
Dalbegovci • 
Dobroveni • 
Dobromiri • 
Donji Aglarci • 
Donje Orehovo • 
Živojno • 
Zović • 
Iveni • 
Makovo • 
Meglenci • 
Novo Selo • 
Orle • 
Paralovo • 
Petalino • 
Polog • 
Rapeš • 
Ribarci • 
Skočivir • 
Slivica • 
Sović • 
Staravina • 
Suvodol • 
Tepavci |  |
**Nuba** je ime za brojne etničke grupe koje žive u Nubijskim planinama u Južnom Kordofanu u Sudanu.

Sudanska vlada je 2003. procjenila da Nuba ima oko 1.07 milijun. Sami Nube govore o brojci od 2,5 milijuna ljudi.

Nube ne treba brkati sa Nubijcima koji žive uz Nil na granici između Egipta i Sudana.

Karakteristike
--------------

Porijeklo većine Nuba je nejasno, ali nema sumnje da su negroidni Afrikanci. U taj kraj stizali su milenijima iz različitih smjerova.
Danas postoji preko pedeset Nuba plemena, koja govore isto toliko različitih jezika. Nube su tradicionalno bili poljoprivrednici, ali danas rade u svim segmentima društva. Od početka 20. vijeka brojni radnici migranti formirali su velike zajednice Nuba u gradovima sjevernog Sudana, poput El Obeida, Kartuma i 
Port Sudana.

Nube žive po brdima (ili blizu njih) - ravnice uglavnom zauzimaju Baggare (Arapi). Nube govore nubijske jezike.
Među Nubama se može vidjeti različit stupanj islamizacije, ali većina njih koristi arapski kao Lingvu francu.

Historija
---------

Sve dok Egipatski kedivi uz britansku pomoć nisu okupirali Sudan tokom 19. vijeka, većina plemena Nuba živjela su relativno izolirano. Neposredni događaji koji su formirali njihovu historiju su kratka, ali izuzetno nasilna vladavina Mahdīja i njegovog nasljednika, i britanska kolonijalna vladavina. 

Sudan je postao nezavisan 1956. a već od 1960-ih počinju trzavice između Nuba i niza sudanskih vlada
Od 1987. do 2001. Nubijske planine postale su front u Građanskom ratu između
vlade u Kartumu i Sudanske narodnooslobodilačke vojske.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Nuba, people*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 1.09.2020.
2. 1 2 3 4 5  „*Nubian Desert, Sudan*" (engleski). Nuba Mountains Homepage. Pristupljeno 1.09.2020.

Vanjske veze
------------

***Nuba*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Nuba Mountains Homepage* (`en`)
Kupa kod Broda na Kupi
Frankopanski dvorac u Brodu na Kupi
**Brod na Kupi** je mjesto u Hrvatskoj. Nalazi se u Primorsko-goranskoj županiji.

Zemljopis
---------

Brod na Kupi se nalazi u Gorskom kotaru, na području grada Delnica. Brod na Kupi je maleno naselje smješteno u dolini gornjeg toka rijeke Kupe, na samoj granici sa Republikom Slovenijom, i u njemu se nalazi granični prijelaz koji je dio županijske ceste Ž203.

Stanovništvo
------------

Mjesto ima 248 stanovnika, prema popisu iz 2001. godine. Pripada poštanskom uredu 51301 Brod na Kupi.

Povijest
--------

Na mjestu gdje se na putu iz Hrvatske u Kranjsku prelazilo preko Kupe brodom ("skelom"), već se u XV. stoljeća javlja naselje otvorenog tipa, jednostavne ortogonalne planimetrije. U središtu naselja sagradili su Zrinski svoj dvor, trokatnu građevinu kvadratnog tlocrta, te oko nje (danas porušene) vanjske utvrde. Kaštel Zrinskih u Brodu na Kupi datira iz 1651. godine. Sagradio ga je knez Petar Zrinski, vjerojatno na mjestu starijeg kaštela obitelji Zrinski nakon 1577. god. ili još starijeg Frankopanskog kaštela iz XV st. ili ranije. Kaštel prezentira tip građevine koja spaja fortifikacijsku funkciju sa stambenom, te pripada tipu tvrđave - palače. U neposrednoj pozadini dvorca, kao zajednički dio stare jezgre naselja nekad okružene zidom, smještena je župna crkva Sv. Marije Magdalene koju je 1670. godine u baroknom stilu dao sagraditi hrvatski plemić Petar Zrinski. Obnavljana je u XVIII. stoljeću, a paljevinom i djelomičnim rušenjem u II. svjetskom ratu izgubila je svojstvo baroknog spomenika. Crkva je jednobrodna s poligonalnim prezbiterijem i zvonikom na pročelju.

Turizam
-------

Malo je područja u Hrvatskoj koja pružaju toliko mogućnosti za ribolov i turizam. Posjetiteljima Broda na Kupi su dostupni podaci o režimu lova na svakom od riječnih tokova toga područja: Kupi, Kupici i Curku. U rijekama se od ribljih vrsta mogu loviti: obična i potočna pastrva, lipljan, klen, mrena i druge. Rijeka Kupa je odličan teren za razne sportske aktivnosti od kojih se po atraktivnosti ističu kajak, kanu i rafting.

Vanjske poveznice
-----------------

* Brod na Kupi - Gorski kotar Arhivirano 2008-12-18 na Wayback Machine-u
* Grad Delnice
* Turistička zajednica Grada Delnica
**Puntarska draga** (zvana još i *Košljunska draga*) je uvala Jadranskog mora na sredini otoka Krka, između grada Krka i Punta.

Geografija
----------

Puntarska draga je velika i plitka uvala (najveća dubina 9 m, prosječna 1.5-2 m) u dubini Krčkog zaljeva izduljenog ovalnog oblika (sjever -jug) najveće dužine oko 3 km, i najveće širine oko 2 km, koja je s otvorenim morem povezana uskim morskim kanalom - Buka širokim oko 150-200 m). Zaljev je vjerojatno nastao potapanjem kraške uvale, još su i danas na njenoj sjeveroistočnoj obali vidljive manje skupine trske (Phragmites australis) kao posljednji ostaci ranije močvare.

Na istočnoj obali zaljeva nalazi se naselje Punat i istoimena marina, u sredini uvale je otočić Košljun sa franjevačkim samostanom, u dubini uvale sa istočne strane je crkva sv. Dunat, a na zapadnoj obali poluotok Prniba.

Ekološka ugroženost
-------------------

Zbog plitkosti i sve veće urbanizacije, Puntarska draga postaje *ekološki osjetljivo područje*. U Puntarskoj dragi izrazita je eutrofizacija (proces obogaćivanja vode nutrijentima) dovela je do osiromašenja prirodne zajednice. Na zamuljenoj površini kamenitog dna i na muljevitom dnu prisutne su alge vrste Dasycladus vermicularis i roda Cladophora.

Arheološki lokaliteti
---------------------

U Puntarskoj dragi nalaze se slijedeći arheološki lokaliteti;

1. Trojna, grobne gomile iz liburnskog doba, uvala Trojna
2. Prvo more, ostatci kasnoantičkog-ranobizantskog naselja
3. sv.Vid, ruševine srednjovjekovne crkvice, na poluotoku Prniba
4. sv.Toma, ostatci građevina iz antičkog-ranokršćanskog i srednjovjekovnog doba, na poluotoku Prniba
5. sv.Danijel, na poluotoku Prniba

Izvori
------

1. ↑  „Košljun, Zaštićena prirodna baština Primorsko-goranske županije". Arhivirano iz originala na datum 2014-02-19. Pristupljeno 2018-08-01.

Vanjske veze
------------

* Puntarska draga na portalu peljar.cvs.hr
* Marina punat