recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Opatovac** je naseljeno mjesto u Republici Hrvatskoj u općini Cernik u Brodsko-posavskoj županiji.

O naselju
---------

U Opatovcu se nalazi katolička crkva Svetog Roka, a kirvaj je 16. kolovoza.

Zemljopis
---------

Opatovac se nalazi sjevernoistočno od Cernika i Nove Gradiške na južnim padinama Psunja , susjedna sela su Banićevac na istoku, Podvrško na sjeveru i Baćin Dol na jugu.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Opatovac je imao 332 stanovnika. 

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑  Popis stanovništva Republik Hrvatske 2011. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Opatovac (Cernik)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Cernik |
| --- |
| Baćin Dol • Banićevac • Cernik • Giletinci • Golobrdac • Opatovac • Opršinac • Podvrško • Sinlije • Šagovina Cernička • Šumetlica |
**Marchtrenk** (čita se *Marhtrenk*) je grad na sjeveru Austrije od 12,737 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Wels-Land.

Geografske karakteristike
-------------------------

Marchtrenk leži u centru Gornje Austrije, u kotlini rijeke Traun između Welsa i Trauna.

Marchtrenk je udaljen svega 7 km sjeveroistočno od Welsa, pa je danas njegovo predgrađe.

Historija
---------

Marchtrenk je izrastao duž vrlo prometnog puta,prvi put je dokumentran 1205.
Mjesto je 1985 dobilo status trgovišta, a status grada 2000.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost grada je gotička parohijska crkva, koja je potpuno obnovljena 1881.

Privreda
--------

Marchtrenk je 1991. imao 3,890 zaposlenih, koji su radili u industriji i trgovini. U gradu se proizvode transformatori i sistemi za grijanje, plastika, vunene tkanine, papir i karton, stočna hrana, montažni betonski elementi i liju kalupi od metala.

Pored grada leži hidroelektrana podignuta 1980. snage 42.8 megavata

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Oberösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 07. 03. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Marchtrenk*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 07. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Marchtrenk*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Marchtrenka* (`de`)
**Artazostra** (perz. *Arta-zausri*) je bila perzijska princeza, kći vladara Darija Velikog i Aristone, kćeri Kira Velikog.

Prema grčkom historičaru Herodotu, Artazostra se udala za Mardonija (Gobriasovog sina), neposredno prije nego što je 492. pne. preuzeo zapovjedništvo nad perzijskom vojskom u Skudri (Trakiji) i Makedoniji. Artazostra se također spominje u dokumentima iz 498. pne. pronađenim u Perzepolisu, kao *žena Mardonija, kćer kralja* kojoj je zajedno sa Gobrijom i njegovom ženom (*Radušnamuya* ili *Ardušnamuya*) isplaćena svota za putovanje. Drugi oblik prijevoda tvrdi kako je *Radušnamuya* zapravo bila anonimna Mardonijeva žena. Mardonije i Artazostra imali su sina Artonta.

Veze
----

* Perzijska Monarhija
* Ahemenidi
* Darije Veliki
* Mardonije

Izvori
------

1. ↑  Enciklopedija Iranica: „Artazostra" (*Artazostre*)
2. ↑  Lewis, str. 354.
3. ↑  Brosius, str. 25. 71. 92.
4. ↑  „Mardonije (Livius.org, Jona Lendering)". Arhivirano iz originala na datum 2008-10-26. Pristupljeno 2011-01-18.

Vanjske veze
------------

* M. Brosius: *Women in Ancient Persia*, Clarendon Press, Oxford, 1998.
* Enciklopedija Iranica: *Artazostre*, J. Kellens
* Mardonius (Livius.org, Jona Lendering) Arhivirano 2008-10-26 na Wayback Machine-u
* D. Lewis: *Persians in Herodotus*, *Selected Papers in Greek and Near Eastern History*, str. 345.-362. Cambridge University Press, 1997.
**Marko Tulije Tiron** (*Marcus Tullius Tiro*, ? - 4. pne.?) je rob koji je služio kao sekretar znamenitog rimskog pisca i političara Marka Tulija Cicerona. Vjeruje se kako je upravo on nakon Ciceronove smrti prikupio njegova djela i omogućio njihovo objavljivanje, a antički autori ga navode kao autora danas izgubljenih djela na temu astronomije i Ciceronovog života. Također mu se pripisuje izum stenografije, odnosno Tironove bilješke.

Prema sv. Jeronimu, rodio se 103. pne. iako sam Ciceron u svojim pismima 50-ih pne. o njemu govori kao o "mladom čovjeku". Historičari vjeruju kako je bio rob po rođenju (*verna*), odnosno odrastao u Arpinumu i u Rim došao sa Ciceronovom porodicom. Ciceron mu je povjerio brigu o njegovim bilješkama, kućnim financijama i održavanje vrta. 53. pne. ga je Ciceron oslobodio, ali je usprkos toga ostao vjerni pratilac svog bivšeg gospodara. Nakon Ciceronove smrti je kupio kuću u Puteoliju gdje je i umro 4. pne.

Tiron se pojavljuje kao lik u TV-seriji *Stari Rim*, gdje ga je tumačio Clive Riche. Osim toga se pojavljuje kao lik u niz romana smještenih u Rim u vrijeme posljednjih decenija Republika.

Izvori
------
Logo
Karta država koje su potpisnice Konvencije o metru (2019)  
/crveno su države-članice, roze pridružene države, a zeleno bivše države-članice/
**Međunarodni biro za tegove i mere** (francuski: ***Bureau International des Poids et Mesures***, engleski: *International Bureau of Weights and Measures*), **BIPM**, jest organizacija za standarde, jedna od tri organizacije uspostavljene kako bi se održao Internacionalni sistem jedinica (SI) pod uslovima *Konvencije o metru*.

Bazira se na *Pavillon de Breteuil* u Sevru u Francuskoj, gde ima vanteritorijalni status.

Prema zvaničnom sajtu:

Zadatak BIPM-a je da osigura jednolikost jedinica za merenje širom sveta i njihovu mogućnost praćenja do Internacionalnog sistema jedinica (SI).
To čini sa autoritetom Konvencije o metru, diplomatskog sporazuma između pedesetjedne nacije (od 2005), i upravlja kroz brojne Konsultacione komitete, čiji su članovi nacionalne meteorološke laboratorije zemalja članica konvencije, kao i kroz sopstvene laboratorijeske radove.

BIPM sprovodi istraživanja vezana za mere. Organizuje i učestvuje u međunarodnim poređenjima nacionalnih standarda merenja, i sprovodi kalibracije za zemlje članice.

Ostale organizacije koje održavaju SI sistem su:

* Generalna konferencija tegove i mere (CGPM, Conférence générale des poids et mesures ili General Conference on Weights and Measures)
* Međunarodni komitet za tegove i mere (CIPM, Comité international des poids et mesures ili International Committee for Weights and Measures)
**Repetirajuća puška M. 1886**, poznatija kao **Mannlicher M1886**, bila je brzometna puška koja je od 1887. do 1888. služila kao standardna puška Austro-ugarske vojske. Nastala je na temelju probnog modela Mannlicher M1885 koga je izradio Ferdinand Mannlicher. Kao i ona, za punjenje je koristila okvir za 5 metaka kalibra 11x58 Mannlicher sa crnim barutom; osnovna razlika je bila nešto pouzdanijem okviru, koji se, pak, također automatski izbacivao iz puške kada bi bio ispaljen posljednji metak. 

Ukaz o uvođenju puške u naoružanje je potpisao car Franjo Josip I 12. januara 1887. Napravljeno je oko 100.000 komada koji su raspoređeni među vojne jedinice. Dvije godine kasnije je, pak, odlučeno da se 11x58 mm Mannlicher zamijeni s metkom 8×52mmR Mannlicher za koga je utvrđeno da daje veću brzinu i domet. Stoga je Mannlicher izradio novi model Mannlicher M1888 koji je koristio tu municiju. Mnoge od pušaka M1886 su konvertirani za novu municiju, kao i za kasnije uvedeni metak 8x50mm Mannlicher, pa je zbog toga M1886 u originalnoj verziji kalibra 11 mm izuzetno rijetka i predstavlja vrijedan primjerak za današnje kolekcionare oružja.

Vanjske veze
------------

***Mannlicher M1886*** na Wikimedijinoj ostavi
**Pantropski pjegavi dupin** (lat. *Stenella attenuata*) je vrsta dupina, koja obitava u gotovo svim svjetskim umjerenim i tropskim morima. 

Bio je u opasnosti, zbog uginuća milijuna jedinki tijekom lova tune. U 1980.-im razvile su se metode hvatanje tune, kojima su pošteđeni dupini, pa im je porasla populacija i sada je jedna od najzastupljenijih vrsta dupina u svijetu.

Pantropski pjegavi dupin, kao što i sam naziv kaže, nalazi se u svim tropskim i sub-tropskim vodama diljem svijeta - grubo rečeno u svim oceanima i morima između 40° sjeverne zemljopisne širine i 40° južne zemljopisne širine. Ukupna svjetska populacija iznosi više od tri milijuna jedinki pa je druga najčešća vrsta dupina nakon dobrog dupina. Sredinom 20. stoljeća, brojnost je iznosila čak oko 7 milijuna jedinki.

Mladunci imaju dužinu 80-90 cm. Odrasli su oko 2,5 m dugi i teški 120 kg. Spolna zrelost kod ženki je s 10 godina, a kod mužjaka s 12 godina. Životni vijek je oko 40 godina.

Postoje podvrste, koje značajno variraju u veličini i obojenosti.
**Magareći trn** *(Onopordum acanthium)* dvogodišnji je grm iz porodice glavočika. Neki od narodnih naziva ove biljke jesu bodljača, čakalj, repuh, trnovka, sjekavac.

Opis biljke
-----------

Biljka može narasti do 2 metra visine, s dlakavim listovima proviđenim trnjem. Korijen je dug i vretenast. Cvijetna je podnica izbušena i u svakom se udubljenju nalazi cvijet. Cvate u srpnju i kolovozu.

Rasprostranjenost
-----------------

Biljka je raširena po gotovo čitavoj Europi i zapadnoj Aziji

Ljekoviti dio biljke
--------------------

U rano proljeće kopa se korijen biljke i suši. Biljka se sabire u cvatu u početku cvatnje.

Ljekovito djelovanje
--------------------

U pučkoj se medicini primijenjuje svježi sok istiješnjen iz svježe biljke za kožne karcinome. Stajanjem vrlo brzo gubi ljekovito djelovanje.

Od sušenih biljnih dijelova može se pripremiti čaj kao oparak, a korijen i mladi izdanci se mogu jesti u proljeće kao mlado povrće.

Eksterni linkovi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Magareći trn** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Magareći trn** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Magareći trn** |
**Pantágoro** (Patángoro; ponekad i Palenque, prema utvrđenim naseljima), pleme Cariban Indijanaca iz zapadne Kolumbije, nestalo negdje u 16. stoljeću. Prema nekim drugim lingvistima Pantágoro se klasificiraju u Chibchan govornike. Oni bijahu agrikulturan narod koji se bavio uzgojem kukuruza, yuce (slatke neotrovne manioke), graha, avokada, i drugog voća. Zemlju su čistili i pripremali za obradu sistemom posijeci-i-spali, a glavna alatka bila je štap za kopanje. Ribolov je također bio značajan izvor harne, dok lov nije toliko značajan. Jedina domaća životinja, ako se tako može reći, bijahu udomaćene mlade ptice, koje su im trebale zbog perja. 

Selo je imalo 50 do 100 kuća, često na višim mjestima, i zaštićeno palisadama zbog mogućeg neprijatelja. Odjeća je bila minimalna, muškarci su hodali goli, dok su žene nosile tek komadić pamuka nad spolnim organima. Deformacija lubanje se prakticirala, a ukrasi su bili od perja ili perlice. Zlato su nosili rijetko. O obrtima se malo zna, ali lončarstvo su poznavali. Ženidba se vršila posredovanjem muškaraca koji su imali sestre, i često puta muškarci su imali sestre za žene. Glavno božanstvo bilo je Am, bog vjetra.

Vanjske poveznice
-----------------

* Patángoro
Messerschmitt KR200.
**Mikroautomobil** je naziv koji se koristi za maleni automobil, koji se 1910-ih i 1920-ih nazivao ciklomobilima Za njih se koriste različite definicije, od "manje od 3 metra dužine" do "manje od 85 kubnih stopa/2400 litara unutarnjeg volumena". Većina definicija koristi različite parametre, od kojih je često važna veličina motora. The Register of Unusual Microcars Arhivirano 2006-01-02 na Wayback Machine-u u UK navodi: *"ekonomska vozila s tri ili četiri kotača, koje pokreće benzinski motor manji od 700cc ili baterije, proiizveden 1945"*.
The Bruce Weiner Microcar Museum (najveća kolekcija mikroautomobila) navodi *"Veličine motora ispod 700cc te 2 vrata ili manje"* dok američki Vintage Microcar Club koristi definiciju motora ispod 1000cc. 

Mikroautombili obično imaju samo jednog vozača i jednog putnika, a nekada imaju samo tri kotača. Mikroautombili se uglavnom proizvode i koriste u ekonomske svrhe; kada vlada oskudica materijala i opreme, odnosnos gorivo je skupo.

U anglosaksonskom svijetu se koristi izraz **station car** (stanični automobil), s obzirom da je tim vozilima svrha dovesti vozača od njegovog doma u predgrađu do Park and Ride parkirališta gdje vozilo ostaje parkirano dok vlasnik javnim prijevozom putuje do radnog mjesta u središtu grada. 

Uz putničke mikroautomobile postoje i teretni mikrokamioni, koji se uglavnom koriste u velikim skladištima i u uskim ulicama gdje su veća teretna vozila neekonomična i nepraktična.

Proizvođači mikroautomobila
---------------------------

*V. članak o Kei automobilu za proizvođače Kei automobila.*

* Aixam
* Bellier
* Casalini
* Chatenet : Barooder S2, Barooder X2 MUST Barooder Sport (diesel, 4 kW), Barooder X4 and Speedino (gasoline, 15 kW).
* CQ Motors  Arhivirano 2012-09-23 na Wayback Machine-u
* Grecav  Arhivirano 2007-07-03 na Wayback Machine-u: Eke (berlina, pickup, van i SW) i Porter (kamion). Također proizvodi poljoprivredna vozila.
* Ligier
* Microcar.
* Micro-Vett (Ydea electric).
* Mitsuoka
* Peel Engineering Company, proizvođač najmanjeg autombila u historiji - Peel P50
* Piaggio
* Simpa-JDM  Arhivirano 2021-03-23 na Wayback Machine-u: Albizia basic, club i confort.
* Smart
* Takeoka
* Toyota Auto Body  Arhivirano 2008-12-14 na Wayback Machine-u
* Townlife  Arhivirano 2012-10-28 na Wayback Machine-u
* SECMA  Arhivirano 2008-12-24 na Wayback Machine-u

Eksterni linkovi
----------------

***Mikroautomobil*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Bruce Weiner Microcar Museum
* 3wheelers.com Arhivirano 2012-07-16 na Wayback Machine-u
* Peel Microcars Arhivirano 2007-10-30 na Wayback Machine-u
* The Vintage Microcar Club
* Eshelman[*mrtav link*]
* One-cylinder Microcar discussion group Arhivirano 2001-11-02 na Wayback Machine-u
* The Microcar & Minicar Club Arhivirano 2009-01-04 na Wayback Machine-u
* Microcar Spain
* Electric Car Society
* Moonbeam: 100mpg Homemade Car - Fabric-covered car rivaling the Peel P50 in size
* Minutia
**Bad Sankt Leonhard im Lavanttal** (slovenski: *Sveti Lenart v Labotu*) je grad na jugu Austrije 
od 4,392 stanovnika
, koji administrativno podpada pod Okrug Wolfsberg.

Geografske karakteristike
-------------------------

On je poznato alpsko klimatsko lječilište i terme koje leži na jugu Koruške u gornjem dijelu doline Rijeke Lavant, u podnožju masiva Packalpe, sjeverno od 
administrativnog centra - Wolfsberga.

Južno od grada prolazi Južni autoput A2.

Historija
---------

Bad Sankt Leonhard izrastao je kao rudarsko naselje. Status grada dobio je 1325.
Prosperirao je između 14. vijek - 16. vijeka na račun iskapanja dragocjenih metala, ali su se zalihe željezne rude 
iscrpile, pa je posljednji rudnik zatvoren 1876.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost Bad Sankt Leonharda je njegova kasnogotička parohijska crkva, podignuta između 1320. - 1380. i ostatci gradskih bedema iz 14. vijeka i zamka Gomarn sa početka 14. vijeka.

Privreda
--------

Za ekonomiju grada najvažnije su terme čija je radioaktivna voda bogata sumporom, pa navodno liječi upale mokraćnog mjehura i bubrega, pa imaju puno gostiju.

Industrija Bad Sankt Leonharda proizvodi abrazive, spojke za automobile i prerađuje drvo.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Kärnten" (engleski). City population. Pristupljeno 24. 02. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Bad Sankt Leonhard im Lavanttal*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 25. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Bad Sankt Leonhard im Lavanttal*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Bad Sankt Leonhard im Lavanttala* Arhivirano 2016-04-24 na Wayback Machine-u (`de`)
| Menkauhor Kaiu na hijeroglifima |
| --- |
| *serekh* ili Horusovo ime |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |

 |  |
| *praenomen* ili ime na prijestolju |
|  |  |
| *nomen* ili ime pri rođenju |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |

 |  |

**Menkauhor Kaiu**, (na grčkom poznat kao **Menkeris**), bio je faraon Egipta u doba Pete dinastije. Torinski popis kraljeva mu pripisuje osam godina vladavine. Njegova piramida nije otkrivena ali zapisi suvremenika navode da je bila locirana ili kod Dahshura ili kod Saqqare, umjesto Abusira. Bio je posljenji faraon koji je sagradio hram sunca. U historijskom smislu on je najmanje poznat vladar nakon efemeralnog Shepseskarea, mada je njegovo postojanje dokazano kroz nekoliko referenci kraljevskih službenika, velikog natpisa na kamenolomu kod Wadi Maghare na Sinaju, te jedan pečat i malu statuu od alabastera.

Eksterni linkovi
----------------

***Menkauhor Kaiu*** na Wikimedijinoj ostavi

* Egyptian Kings
* King Menkauhor: the Seventh King of the 5th Dynasty


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Nyuserre Ini** | **Faraon Egipta***Peta dinastija* | Slijedi:**Djedkare Isesi** |
**Marko Livije Salinator** (*Marcus Livius Salinator*, 254. pne. - cca. 204. pne.), bio je rimski političar i vojskovođa, poznat po pobjedama u drugom punskom ratu.

Poticao je iz ugledne i politički uticajne porodice Livijevaca. Prvi put je za konzula izabran 219. pne. zajedno s Lucijem Emilijem Paulom, koji će trijumfirati u drugom ilirskom ratu. Salinator je nakon toga otišao u diplomatsku misiju u Kartaginu, a za to vrijeme su oba konzula optužena za pronevjeru ratnog plijena. Kada se Salinator vratio otkrio je da je, za razliku od svog oslobođenog kolege, osuđen. Nakon toga se povukao iz javnog života.

Za vrijeme drugog punskog rata je, navodno protiv svoje volje, ponovno izabran za konzula 207. pne. Zajedno sa svojim kolegom Gajem Klaudijem Neronom je u bitci na Metauru porazio kartaginsku vojsku koja je došla pojačati Hanibalove snage u Italiji. Tom prilikom je ubijen njen komandant, Hanibalov brat Hazdrubal. Liviju i Neronu je zbog te pobjede priređen trijumf. Sljedeće dvije godine je Livije vodio rimsku vojsku koja se borila u Cisalpinskoj Galiji.

Godine 204. pne. je zajedno s Neronom izabran za cenzora. Mandat su mu obilježile stalne svađe s kolegom oko poreza na sol (zbog koga je dobio nadimak *salinator*) kao i nastojanje da se osveti političarima odgovornima za njegovu osudu zbog pronevjere.

Izvori
------

* Lazenby, J.F. *Hannibal's War*, London, 1978.

  



| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi: **Lucius Veturius Philo i Gaius Lutatius Catulus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Lucijem Emilijem Paulom* 219. pne. | Slijedi: **Publius Cornelius Scipio i Tiberius Sempronius Longus**  |
| Prethodi: **Marcus Claudius Marcellus i Titus Quinctius Crispinus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Gajem Klaudijem Neronom* 207. pne. | Slijedi: **Quintus Caecilius Metellus i Lucius Veturius Philo**  |
Atol u Tihom okeanu
Dinamički proces nastanka atola. Korali (prikazani braon i ljubičastom bojom) se naseljavaju i rastu oko okeanskog ostrva, formirajući greben. U povoljnim uslovima, greben će se proširiti, a unutrašnjost ostrva će potonuti. Na kraju će ostrvo konačno potonuti pod vodu, ostavljajući prsten korala sa otvorenom lagunom u centru. Proces formiranja atola traje i do 30 miliona godina
**Atol** je koralno ostrvo. Okružuju ga korali koji rastu oko vulkanskih ostrva u tropskim morima, naročito u Tihom i Indijskom okeanu. Atoli imaju oblik prstena, ali i polukruga, na sredini je plitki zaliv — laguna. Veći atoli su naseljeni, gde nema izvora slatke pijaće vode, zato život stanovnika zavisi od kišnice.

Veličina i raspodela
--------------------

Većina atola na svetu se nalazi u Tihom okeanu (poput Tuamotua, Karolinskih ostrva, Maršalskih ostrva, Ostrva Koralnog mora i grupe ostrva Kiribata, Tuvalua i Tokelaua) i Indijskom okeanu (Maldivski arhipelag, Lakadivska ostrva, arhipelaga Čagos i Spoljašnja ostrva Sejšela). U Atlantskom okeanu nema velikih grupa ostrva osim osam atola istočno od Nikaragve koji pripadaju kolumbijskom departmanu San Adreas i Providencija u Karipskom moru.

***Atol*** na Wikimedijinoj ostavi
**Menkheperre**, sin faraona Pinedjema I i njegove supruge Henuttawy (kćeri Ramzesa XI i njegove supruge Tentamon), bio je Visoki svećenik Amuna u Tebi u Drevnom Egiptu od 1045. pne. do 992. pne. i *de facto* vladar južnog dijela zemlja.

Stariji brat mu je u Tanisu vladao kao Psusennes I, pa je Menkheperreova vlast, kao i vlast njegovog starijeg brata i prethodnika Masaherte, bila ograničena. Menkheperre je prilikom stupanja na prijestolje uzeo titulu "Prvi prorok Amuna", baš kao i njegov pradjed Herihor, ali je bio posljednji svećenik koji je koristio kartuš kao simbol kraljevske vlasti. 

Menkheperre je oženio svoju nećaku Istemkheb, kći brata Psusennesa I i njegove supruge Wiay, a naslijedio ga je sin Smendes II, također poznat kao Nesbanebdjed II. Ostala djeca su bila Henuttawy ili Henttawy II, Pinedjem II i Istemkheb. Pinedjem II i Istemkheb su se vjenčali i postali roditeljima Psusennesa II, Siamunovog nasljednika; Henuttawy se vjenčala za Smendesa II, a oni su postali roditelji druge suprughe Pinedjema II - Nesjons ili Nesikhons.

Izvori
------

* *Nos ancêtres de l'Antiquité*, 1991, Christian Settipani, p. 168


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Djedkhonsuefankh** | **Faraon Egipta**Visoki svećenici Amuna u Tebi | Slijedi:**Smendes II** |
*Za ostala značenja, v. Mad About You (razvrstavanje).*

***Mad About You*** je bio američki televizijski sitcom koji se premijerno emitirao na NBC-u od 23.9. 1992. do 24.5. 1999. 

Glavne zvijezde su bili Paul Reiser i Helen Hunt kao mladi bračni par u New Yorku - Paul Buchman, tvorac dokumentarnih filmova i Jamie Stemple Buchman, agentica za odnose s javnošću. 

Zapleti epizoda serije su se uglavnom odnosili na svakodnevni život bračnog para, pri čemu su se u naizgled banalnim situacijama pronalazio izvor humora. Zbog toga se serija često uspoređivala sa *Seinfeldom*, iako je bila mnogo ozbiljnija i sklonija skretanju u sentimentalnost.

Iako su u posljednjoj sezoni Helen Hunt i Paul Reiser dobijali milijun dolara honorara po epizodi, gledanost je naglo pala, što su mnogi tumačili prevelikom količinom slapsticka i oslanjanju na "vrlo posebne epizode".

Crossoveri
----------

*Mad About You* je preko nekih likova, zapleta i drugih detalja dijelila kreativni univerzum s nekim drugim NBC-jevim sitcomim smještenim u New York.

Najpoznatiji i najjasniji takav slučaj je TV-serija *Friends*. U Mad About You je Lisa Kudrow glumila povremeni lik Ursule, ekscentrične konobarice u Riff'su, lokalnom restoranu gdje su Paul i Jamie bili čestio gosti. Kudrow je kasnije postala zvijezdom NBC-jevog sitcoma *Friends*, tumačeći šašavi lik Phoebe Buffay. Iako to nije bila originalna namjera autora obje serije, kasnije se ispostavilo da su Ursula i Phoebe identične blizanke. 

U jednoj epizodi Mad About You Paul, pod pritiskom Jamie, svoj stari samački stan iznajmljuje stanaru za koga se ispostavi da je Cosmo Kramer, jedan od junaka TV-seruije *Seinfeld*. Nešto kasnije je Paul, pod utjecajem *Viagre*, na ulici uletio na *Jerryja Seinfelda*. 

Seriju Mad About You su često uspoređivali sa serijom *The Dick Van Dyke Show*, pa je tome u počast snimljena epizoda u kojoj je nastupio Carl Reiner u ulozi Alana Bradyja, lika iz te serije.

Vanjske veze
------------

* Official site Arhivirano 2006-03-20 na Wayback Machine-u
* Lifetime site Arhivirano 2005-04-14 na Wayback Machine-u
* faqs.org site
**Arimba** (ili **Ariba**, odnosno **Tarita**) bio je kralj Epira u 4. vijeku pne. Godine 360. pne. je naslijedio svog brata Neoptolema. Kao i drugi epirski kraljevi, tvrdili su da potiču od Neoptolema, oca Ahilejevog. Arimba je bio sin Alkete I, odnosno otac Ekida te djed Pira od Epira. Arimba je također imao sina Alketa, koji će kasnije vladati Epirom od 313. pne. do 303. pne. Ubili su ga vlastiti podanici.

Godine 360. pne. njegovu zemlju su napali Iliri, na što je Arimba reagirao organiziravši evakuaciju svog ne-boračkog stanovništva u Etoliju, istovremeno dozvolivši Ilirima da nesmetano pljačkaju. Ta je strategija urodila plodom kada se Iliri, preopterećni plijenom, nisu mogli dovoljno brzo kretati omogućivši Arimbinoj vojsci da ih potuče.

Antički izvori navode kako se Arimba obrazovao u Ateni. Odatle se vratio kako bi za Molosijce odnio pisani zakonik i ustav. Arimba je kasnije sklopio savez s Filipom II Makedonskim, koji je kasnije cementiran ženidbom Filipa za Neoptolemovu kći, odnosno Arimbinu nećaku Olimpijadu, majku Aleksandra Velikog.

Izvori
------

1. ↑  William Smith. *A classical dictionary of Biography, Mythology, and Geography*. London: Oxford University, 1858, str. 32.
2. ↑  Diodorus Siculus. *Biblioteka*. Knjiga 14.92, 15.2, 16.2.
3. ↑  Ibid, str. 89.
Ovo je članak o rimskom pjesniku.  Za švedskog ubicu, v. John Ausonius.  
Spomenik Auzoniju u današnjem Milanu.
**Decim Magnus Auzonije** (*Decimius Magnus Ausonius*, cca. 310–395) bio je rimski pjesnik i retočiar, rodom iz Burigale (današnji Bordeaux). Bio je sin uglednog ljekara grčkog porijekla i galorimske plemkinje. Nakon obrazovanja se u mladosti nakratko bavio pravom, da bi se potom posvetio podučavanju retorike. U Burdigali je godine 334. otvorio školu koju je, između ostalih, pohađao i Paulin, budući biskup Nole. Tamo je podučavao trideset godina prije nego što ga je car Valentijan pozvao na dvor kako bi bio tutor njegovom sinu i nasljedniku Gracijanu. Cara je godine 375. pratio na vojnom pohodu protiv Alemana, pri kome mu je car poklonio robinju po imenu Bisula (a kojoj je Auzonije poslije posvetio pjesmu). Auzonije je na cara ostavio dobar dojam, te mu je udijelio niz počasti, imenovavši ga 379. konzulom. Nakon Gracijanove smrti se povukao na svoje imanje u okolici Burdigali, na kome se danas uzgaja znamenito vino Château Ausone koje je po Auzoniju dobilo ime. Pred kraj života se, prema nekim pretpostavkama, preobratio na kršćanstvo, iako bez nekog velikog entuzijazma.

Auzonija je poznat kao pisac latinske poezije koga su njegovi suvremenici cijenili, ali ne i kasnije generacije. Djela su mu, međutim, izazvala pažnju historičara zbog opisa gradova i života u kasnom Rimskom Carstvu, a pogotovo se ističe *Mosella* koja je vrijedan izvor podataka o vinogradarstvu u kasnoantičkoj Galiji, kao i zbog opisa korištenja vodenice za rezanje kamena.

Vanjske veze
------------

* Works by Ausonius at the Internet Archive
* Latin text of *Mosella* and the *Septem Sententiae*
* Ausonius' Opera Omnia: IntraText Digital Library
* Opera Omnia by Migne Patrologia Latina
* wiki text and translation of Moselle Arhivirano 2023-04-17 na Wayback Machine-u
* Wikipedia France: Ausone, vie et travaux

| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi:**Valens, Valentinijan II** | **Konzul Rimskog Carstva**379*Quintus Clodius Hermogenianus Olybrius* | Slijedi:**Gracijan, Teodozije I** |
Područje Bab-el-Mandeba
**Bab-el-Mandeb** (arapski: *vrata suza*) je moreuz koji dijeli Afriku i Aziju (Arapski poluotok) te spaja Crveno more i Adenski zaljev (Arapsko more, Indijski okean). Na afričkoj strani moreuza je država Džibuti, a na azijskoj Jemen.

Moreuz je dobio ime (*vrata suza*) zbog opsane navigacije ili, po arapskoj legendi, po zemljotresu koji je razdvojio Afriku i Aziju i izazvao veliki broj žrtava (utapljanje).

Moreuz je strateški vrlo važan, a predstavlja i jedan od najprometnijih plovnih puteva. Širok je oko 30 km. Na azijskoj strani se nalazi rt Ras Menheli, a na afričkoj Ras Siyan. Vulkanski otok Perim dijeli moreuz u 2 kanala - Bab Iskender (istočni) i Dact-el-Mayun (zapadni). **Bab Iskander** (*Aleksandrov tjesnac*) je širok oko 3 km, a dubok oko 30 m, dok je **Dact-el-Mayun** širok oko 25 km, a dubok oko 300 m. Uz afričku obalu se nalazi otočje francuskog naziva Sept Freres (*Sedmero braće*).

Istočnim (*Bab Iskender*) kanalom teče jaka površinska struja prema Crvenom moru, a dubinska struja u suprotnom smjeru teče zapadnim kanalom.

***Bab-el-Mandeb*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 247384671
* GND: 4575483-4

 |
**Pentarhija** (grč. *πεντε + αρχη*, pet poglavara) je izraz koji označava redosled pet patrijarhata u drevnoj Crkvi: Rim, Carigrad, Aleksandrija, Antiohija i Jerusalim. Taj poredak bio je utanačen 36. kanonom Šestog Vaseljenskog Sabora (680.), kojim se potvrđuje 3. kanon Drugog Vaseljenskog Sabora (381.) i 28. kanon Četvrtog Vaseljenskog Sabora (451.): "Obnovivši uredbe koje su dali sto i pedeset Svetih Otaca koji su se sabrali u Bogom čuvanom carskom gradu (Konstantinopolju), i šest stotina i trideset, koji su se sabrali u Halkidonu, mi proglašavamo da presto Konstantinopolja uživa ravno prvenstvo sa prestolom drevnoga Rima, a u crkvenim pitanjima da bude čestvovan kao i ovaj, budući drugi posle prethodnoga, posle koga odmah dolazi presto velikoga grada Aleksandrije, zatim Antiohije, a iza njega presto grada Jerusalima". Naravno, episkop Rima nalazi se na tom mestu ne u smislu nekog primata u sabornoj Crkvi, nego kao primus inter pares. Inače, svaki patrijarh imao je ograničenu jurisdikciju i pomesnu odgovornost i nije ispunjavao funkciju vaseljenskog karaktera u običnim, nego samo u izuzetnim slučajevima (vaseljenski sabori), a i tada kao član sveopšteg episkopskog kolegija.

  



|  |
| --- |
| **Pentarhija** |
| Patrijarh of Rima(1. vijek) |  | Patrijarh Aleksandrije(1. vijek) |  | Patrijarh Antiohije(1. vijek) |  | Patrijarh Jeruzalema(1. vijek) |  | Patrijarh Carigrada(4. vijek) |  |
**Vangelia Pandeva Dimitrova Gušterova "Baba Vanga"** (Strumica, Osmansko Carstvo, 31. siječnja, 1911. - Sofija, Bugarska 11. kolovoza, 1996 ) bila je bugarska vidovnjakinja.

Djetinstvo
----------

Vangina kuća u Bugarskoj.
Rođena u Strumici u Osmanskom Carstvu (danas Sjeverna Makedonija) u siromašnoj obitelji. Sa 12 godina godina ostala je slijepa nakon što nekoliko dana proboravila zatrpanu u pijesku. Nekoliko se godina školovala u školi za slijepe u Zemunu, gdje je naučila šiti. Nakon smrti pomajke vratila se u Bugarsku da bi se brinula za mlađu braću i sestre.

Lažna proročanstva
------------------

Tvrdila je da joj informacije o prostoru i vremenu šalju nevidljiva bića. Navodno je prorekla čak i vlastitu smrt, 11. kolovoza 1996. Budući da je bila nepismena, njezina proročanstva zapisivali su njezini prijatelji i rodbina. Proročanstva su joj bila naglašeno katastrofična i na granici znanstvene-fantastike. Njezino proročanstvo o početku Trećeg svjetskog rata pokazalo se pogrešnim.

Kontroverze
-----------

Često je bila viđana u društvu bugarskog vođe komunističe partije Todora Živkovog, te se misli da je tim kanalom dobivala informacije od tajnih službi.

Smrt
----

Nakon što je navodno prorekla svoju smrt, odala se alkoholu te je ubrzo umrla u 85. godini života. Na posljednji ispraćaj došli su mnogi ljudi iz svih dijelova svijeta da joj odaju počast. Rodna kuća joj je pretvorena u muzej.

Izvori
------

* Стоянова [Stoyanova], Красимира [Krasimira] (19967) (Bulgarian). *Истината за Ванга [The truth about Vanga]*. Sofia: Balgarski Pisatel. ISBN 954-443-170-5.
* Ostrander, Sheila; Schroeder, Lynn (1970). „Vanga Dimitrova: The Bulgarian Oracle". *Psychic discoveries behind the Iron Curtain*. Englewood Cliffs, NJ: Prentice Hall. str. 259–281. ISBN 9780137322305.
* Valtchinova, Galia (2005). „Vanga, la "Pythie bulgare": idées et usages de l'Antiquité en Bulgarie socialiste" (French). *Dialogues d'histoire ancienne* **31** (1): 93–127. DOI:10.3406/dha.2005.2487.
* Ivanov, Petko; Izmirlieva, Valentina (2003). „Betwixt and Between: The Cult of Living Saints in Contemporary Bulgaria". *Folklorica, Journal of the Slavic and East European* **8** (1): 33–53.

***Baba Vanga*** na Wikimedijinoj ostavi
Zastava stranke Baas
Sadam Husein, jedan od nekadašnjih vodećih ličnosti Baas partije
**Baas** (arap. اﻟﺒﻌﺚ, "Arapska socijalistička ponovno rođena stranka"), je panarapska, nacionalistička, sekularna i socijalistička stranka u Arapskom svijetu. Stranka je bila na vlasti u Iraku 1963. i ponovo od 1968. do 2003. kao i u Siriji od 1963. do danas.

Stranka Baas osnovana je u Siriji 1940-ih (službeno legalizirana 1947.) kao reakcija protiv kolonijalizma u arapskom svijetu i na koju su utjecale tadašnje avandgardne ideje. Stranka je prema nekim historičarima bila inspirirana fašizmom, a obećavala je široke socijalne i ekonomske reforme. Osnivači su bili dvojica sirijskih učitelja, kršćanin Michel Aflak, koji je postao ideolog stranke, i sunit Salah ad-din al-Bitar. Stranka je zagovarala jedinstvenu arapsku državu jer je podjelu na različite države smatrala umjetnom, ne tako davno napravljenu od strane kolonijalnih osvajača poslije pada Osmanskog carstva. Ove ideje su utjecale na ujedinjenje Sirije i Egipta u periodu od 1958. do 1961. pod nazivom Ujedinjena Arapska Republika i pod vodstvom Gamala Abdela Nasera.

Postojao je pokušaj osnivanja stranke i u nekim drugim arapskim zemljama, ali svoju jačinu doživljava prvenstveno u Siriji i Iraku. U veljači 1963. dolazi na vlast u Iraku vojnim udarom i predsjednikom postaje Abdul Salam Arif. Unutarnje borbe utjecale su pak na to da stranka uskoro glubi vlast. U srpnju 1968. stranka opet preuzima vlast vojnim udarom koji je vodio Ahmad Hasan al-Bakr. Al-Bakr je bio predsjednik Iraka do 1979. kada ga nasljeđuje Saddam Hussein. Stranka Baas je bila na vlasti u Iraku sve do 2003. kada je vlast Saddama Husseina srušila međunarodna koalicija pod vodstvom SADa.

Od 1963. godine stranka je na vlasti u Siriji, od 1970.-ih pod predsjednikom Hafezom al-Asadom a zatim od 2000. pod njegovim sinom Bašarom al-Asadom.

Vanjske veze
------------

***Baas*** na Wikimedijinoj ostavi

* Stranka Baas Arhivirano 2020-12-22 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 2063730-5
* SUDOC: 027427137

 |
Mapa Krima sa prikazanom lokacijom većih gradova.
**Armjansk** (ukrajinski: *Армянськ*, ruski: *Армянск*, krimskotatarski: *Ermeni Bazar*) je grad u ukrajinskoj - Autonomnoj republici Krim od 22 337 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Armjansk* leži na sjeveru krimskog poluotoka, na prevlaci Perekop udaljen od Simferopolja 137 km. Odmah pored grada je i granica između Autonomne Republike Krim i ukrajinske Hersonske oblasti. *Armjansk* je polazišna točka željezničke pruge za Kerč.

Historija
---------

Grad su osnovali na početku 18. vijeku armensko-grčki naseljenici iz nedalekog Or-Kapija (današnji Perekop). Za osmanskih vremena se zvao *Ermeni Bazar* (Armenska trgovište), 1923. je dobio svoje današnje ime, a status grada tek 1993. pa je jedan od najmlađih krimskih gradova.

Privreda
--------

Najveći privredni pogon u gradu je metalurški kombinat Krimski Titan (Крымский Титан) koji proizvodi titanij.

Izvori
------

1. ↑  „Ukaraine: Krym / Крим" (engleski). City population. Pristupljeno 20. 03. 2014.

Vanjske veze
------------

***Armjansk*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada (`ru`)
**Ashur-nadin-ahhe II** *(Aššur-nādin-ahhē II)* bio je kralj Asirije od 1403. do 1393. pne.. Naslijedio je Ashur-rim-nisheshua, a smatra se posljednjim kraljem Staroasirskog perioda. Naslijedio ga je Eriba-Adad I, prvi kralj Srednjoasirskog perioda.

Ashur-nadin-ahhe je asirsko ime koje na akadskom znači "bog Ashur je dobio brata". S tim imenom su nazvana dva asirska kralja u 15. i početkom 14. vijeka pne. O njima se vrlo malo zna, ali jedan je spomenut u pismima iz Amarne. U pismu kralja Ashur-uballita od Asirjne upućenom faraonu Egipta, zabilježenom kao EA 16, Ashur-nadin-ahhe se spominje kao njegov predak koji je pisao Egiptu i zauzvrat dobijao zlato. To implicira raniji diplomatski brak ili savez Asirije i Egipta za njegove vladavine. Ime Ashur-nadin-ahhe spomenuto u EA 16 se od nekih stručnjaka smatra ničim drugim do pogrešno ispisanim imenom Ashur-nadin-aplija, drugog asirskog kralja.

V. također
----------

* Kraljevi Asirije


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Ashur-rim-nisheshu**  |  **Kralj Asirije** 1403–1393. pne. | Slijedi: **Eriba-Adad I**  |
**Ashur-dan III** bio je kralj Asirije od 773. do 755. pne.

Ashur-dan III je bio sin Adad-nirarija III, te je naslijedio svog brata Shalmanesera IV godine 773. pne. Ashur-danova vladavina je bila teško doba za asirsku monarhiju. Vlast su mu ozbiljno ograničavali utjecajni dvorski službenici, pogotovo Shamshi-ilu, koji je bio vrhovni komandant vojske (*turtanu*). Prema kanonskom popisu kraljeva, godine 765. pne. Asiriju je pogodila kuga, te sljedeće godine kralj nije mogao (kao što je bio običaj svake godine) pokrenuti vojni pohod. Godine 763. pne. je izbila pobuna koja je trajala do godine 759. pne. kada je zemlju pogodila još jedna kuga. Vladavina njega i njegovih prethodnika je astronomski datirana zahvaljujući provjerljivoj referenci na pomrčinu Sunca u asirskim ljetopisima, tzv. Pomrčini Bur Sagale. Ashur-dana je naslijedio još jedan brat, Ashur-nirari V.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Shalmaneser IV**  |  **kralj Asirije** 773–755. pne. | Slijedi: **Ashur-nirari V**  |

### V. također

* Asirska pomrčina Sunca
Karta Sjevernog i JUžnog Kraljevstva. Samarija je bila glavni grad Kraljevstva Izrael (plavo). 830-e pne..
Karta jevrejskih zajednica okupljenih u Regionalno vijeće Shomrona
**Samarija** ili ***Šomron*** (hebrejski: **שומרון**, moderni: *Šoməron*, tiberijski: *Šōmərôn*; grčki: **Σαμάρεια**, *Samáreia*; arapski: **سامريّون**, *Sāmariyyūn* ili **السامرة**, *as-Samarah*, takođe poznata kao **جبال نابلس**, *Jibal Nablus*) je izraz za brdsko područje koje odgovara sjeverozapadnom dijelu Zemlje Izrael.

Ime je dobila po drevnom gradu koji je bio prijestolnica Kraljevstva Izrael.

Područje je nakon Izraelsko-arapskog rata godine 1948. postalo dio Jordana. U Šestodnevnom ratu ju je okupirao Izrael, te se otada tamo grade jevrejska naselja. Temeljem sporazuma iz Osla uprava nad Samarijom je prešla u ruke Palestinske Uprave.

V. također
----------

* Samaritanstvo
* Dobri Samaritanac

Spoljašnje veze
---------------

* Entry for Samaria in 1911 Encyclopaedia Britannica
* Shomron National Park (Sebastia) at Israel Nature and Parks Authority site
* Pictures of the ruins of Shomron

***Samarija*** na Wikimedijinoj ostavi
Statua sv. Magnus na zidu Katedrale u Nidarosu.
**Sveti Magnus**, odnosno **Jarl Magnus Erlendsson od Orkneyja** (engleski: ), također poznat i kao **Magnus Mučenik** (cca. 1075 - 16. april 1115) bio je norveški earl Orkneyja koji je vladao Orkneyem od 1108. do 1114. zajedno sa Haakonom Paulssonom. Magnus je bio sin jarla Erlenda Thorfinnsssona, a Haakon sin Erlendovog brata-blizanca Paula Thorfinnssona. Kao mladić je služio kao *skutilsvein* (komornik) na dvoru norveškog kralja Magnusa III; kralj ga je 1108. proglasio jarlom Orkneyja, na kome je već odranije kao pomoćnik princa Sigurda vladao Haakon. Odnos između dva rođaka je bio skladan sve do sukoba među njihovim sljedbenicima. U njemu je Magnus izgubio, te ga je Haakon zarobio i dao pogubiti. Nordijske sage Magnusa opisuju kao gorljivog kršćanina koji je stradao zato što je umjesto borbe više volio pjevanje psalma. Zbog toga je nakon smrti proglašen svecem i mučenikom.

Literatura
----------

* Orkneyinga Saga, Íslensk fornrit nr. 34, Hið íslenska fornritafélag, Reykjavik, 1965.

Vanjske veze
------------

* Orkneyjar - St Magnus of Orkney
**Bataljon Ajdar** (ukr. *Батальйон «Айдар»*), službeno **24. specijalni jurišni bataljon Kopnene vojske Oružanih snaga Ukrajine "Ajdar"** (ukr. *24-й окремий штурмовий батальйон «Айдар» Сухопутних військ Збройних сил України*) je ukrajinska dobrovoljačka jedinica, odnosno jedan od bataljona teritorijalne obrane (BTrO) pod nadležnošću Ministarstva obrane Ukrajine. Osnovan je 3. aprila 2014. godine za vrijeme krize koja će prerasti u rat na istoku Ukrajine, odnosno kao prva formacija BTrO. Njen zapovjednik je bio Sergej Meljničuk, jedan od vođa Samoobrane Majdana, paravojne formacije koja je sudjelovala u euromajdanskim protestima i rušenju pro-ruskog predsjednika Viktora Janukoviča nekoliko mjeseci ranije; ljudstvo čine dobrovoljci iz svih dijelova Ukrajine, ali i veliki dio članova i simpatizera Radikalne partije Olega Ljaška; opremu i oružje bataljona je, pak, pružio ukrajinski oligarh Igor Kolomoskoj. Bataljon Ajdar je sudjelovao u sukobima u Luganskoj oblasti; njegovi pripadnici su od Amnesty Internationala i OSCEa optuženi za kršenje ljudskih prava. Njegov najpoznatiji pripadnik je Nadija Savčenko, žena-pilot koja je 18. juna 2014. zarobljena od strane pro-ruskih pobunjenika, a potom izručena Rusiji gdje se protiv nje vodi sudski proces zbog ubistva dvoje ruskih novinara.

Vanjske veze
------------

***Батальйон Айдар*** na Wikimedijinoj ostavi

* Офіційна сторінка батальйону «Айдар» // Facebook
* Дорога на Металлист — как это было. Фотоальбом // Facebook
* Добровольчий батальйон «Айдар». Фотоальбом // Віктор Гурняк / LUFA, 6 червня 2014 Arhivirano 2014-10-22 na Wayback Machine-u
* Легендарний батальйон «Айдар» сьогодні. ФОТО // «Волинські Новини», 2 липня 2014
* «Айдар». Передова біля Металіста // «Українська правда», 17 липня 2014
* «Айдар». З життя батальйону сміливих // «Українська правда», 21 липня 2014
* «Айдар». Попереду інших // «Українська правда», 22 липня 2014
* Батальон «Айдар» у боях за Україну // «Козацький край», № 4 (62), 29 серпня 2014
* 14 днів в «Айдарі» // «ЧаРівне.інфо», 8 вересня 2014
**Marsa al Brega** (arapski: مرسى البريقة, *Marsā al Burayqah*, što znači morska luka) je grad od 12,594 stanovnika na sjeveroistoku Libije u Regiji Kirenaika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Marsa al Brega leži u Zaljeva Sidra udaljena dvjestotinjak km zapadno od Bengazija.

Historija
---------

Prije Drugog svjetskog rata Marsa al Brega je bila malo ribarsko selo, koje je tokom rata totalno razoreno, pa nije bilo ničeg osim zaostalih mina.

Rommel je sa svojim Afričkim korpusom u svojoj prvoj ofenzivi zauzeo Marsu 31. marta 1941.

Nakon rata Brega je zbog svog položaja odabrana da postane terminal prvog libijskog naftovoda, koji je trebao transportirati naftu sa polja kod Zeltena 169 km južnije. Nakon 1960. nabrzinu je podignuta nova luka sa lukobranom, gatovima i podmorskim cijevima za prihvat tankera, termoelektrana i potpuno novi grad sa stanbenim zgradama od prefabriciranih materijala, asfaltiranim ulicama i drvećem da zadrži pustinski pijesak.

Prve količine nafte za transport potekle su novim naftovodom 1961. godine, nakon tog je podignuta rafinerija nafte i postrojenje za ukapljeni plin. 
Tvornica za preradu amonijaka otvorena je 1977. pa je tako Marsa el Brega izrasla u centar libijske petrokemijske industrije.

Između 1986.-1993. km zapadno od stare Marse el Brege podignuta je *Nova Braga* stanbeno naselje od 2,666 kuća (18 javnih zgrada) ukupne površine 432,300 m².

Obrazovanje, transport
----------------------

Od obrazovnih institucija Braga ima pored osnovnih i srednju tehničku školu. Pored grada prolazi obalna magistrala
Via Balbia koja povezuje Tripoli sa Bengazijem i Kairom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Marsa al Brega*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 12. 12. 2019.
2. ↑   „*Drive to Nowhere: The Myth of the Afrika Korps, 1941-43*" (engleski). The National WWII Museum New Orleans. Pristupljeno 12. 12. 2019.
3. ↑  „*Brega New Town*" (engleski). ENKA. Pristupljeno 12. 12. 2019.

Vanjske veze
------------

***Marsa al Brega*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Marsa al Brega* (`en`)
Peko Dapčević komandant 2. udarnog korpusa NOVJ govori borcima italijanskog bataljona "Garibaldi", koji se priključio partizanskim jedinicama, Pljevija, septembra 1943.
Borci bataljona Garibaldi na putu prema Beogradu, u čijem su oslobađanju učestvovali oktobra 1944.
**Bataljun *Garibaldi***, talijanska partizanska jedinica osnovana 13. rujna 1943. u Splitu. Postrojba je bila sastavljena od oko 350 vojnika, uglavnom karabinjera, koji su se nakon kapitulacije Italije priključili partizanskim jedinicama. Prvi zapovjednik bataljuna bio je Elio Francesco.

Već 15. rujna bataljun je sudjelovao u obranu Splita od nadolazećih njemačkih snaga. Početkom listopada uvršten je u sastav Prve proleterske brigade Prve proleterske divizije. Ova jedinica italijanskih partizana je, između ostalog, učestvovala u borbama za oslobođenje Beograda, oktobra 1944. Nakon okončanja rata, u srpnju 1945. vratili su se u Italiju.

Spomen-ploča bataljunu nalazi se u Zagrebačkoj ulici u Splitu.

Izvori
------

1. ↑  Grupa autora. Antifašistički Split, Ratna Kronika 1941. - 1945. Knjiga II, Obrana rodne grude, 13. rujna 1943.. Preuzeto 16. svibnja 2013.
2. 1 2  Slobodna Dalmacija / Goran Kotur. Vandali, znate li da je 'Garibaldi' branio Split od nacista!. Preuzeto 16. svibnja 2013.

Vidi još
--------

* Divizija Garibaldi
Richilde
**Richilde od Provanse** (*Richildis*), također poznata i kao **Richilde od Ardena** (francuski: ; cca. 845 - 2. jun 910) bila je zapadnofranačka kraljica i sveta rimska carica, odnosno druga po redu supruga Karla Ćelavog. Bila je kćerka Bivina od Gorzea, ardenskog grofa, a brat joj je bio Boson od Provanse (iz bosonidske dinastije). Za Karla se udala godine 870. nakon smrti njegove prve supruge Ermentrude od Orléansa. Preko nje, odnosno njene rodbinske veze sa Theutbergom, suprugom Lotara II od Lotaringije je Karlo nastojao steći nasljedno pravo Lotaringiju. Svom mužu je rodila petoro djece, od koje je samo kćerka Rothilde (cca. 871 - cca. 928) preživjela djetinjstvo. Richilde je svom mužu služila kao administrator, vodeći civilne poslove svaki put kada je bio prisiljen ići na pohod.

Kada joj je muž umro, podržala je pobunu svog brata Bosa i Huga Opata protiv posinka i Karlovog nasljednika Louisa Mucavca. Nakon Louisove smrti 879. je pokušala na Bosa dovesti na zapadnofranačko prijestolje, ali je zbog toga izložena optužbama za incestuoznu vezu s njim. Umjesto toga mu je dala tek titulu kralja Provanse. Pokušaji da preuzme vlast nakon smrti kraljeva Luja III (882) i Karlomana (884) su izazvali otpor plemstva. Richilda je prisiljena otići u Provansu, gdje je i umrla 910.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Engelberga**  |  **sveta rimska carica** 875–877 | Slijedi: **Richardis**  |
| Prethodi: **Ermentrude od Orléansa**  |  **Kraljevska supruga Zapadnih Franaka** 870–877 | Slijedi: **Adelaide od Pariza**  |

***Richilde od Provanse*** na Wikimedijinoj ostavi
**Roger Taylor** (Sheffield, South Yorkshire, 14. oktobar 1941 -) je bivši britanski teniser. Za vrijeme svoje karijere je osvojio 6 pojedinačnih i 10 titula u parovima. Na Grand Slam turnirima je bio relativno uspješan, došavši do polufinala na Roland Garrosu 1973. i polufiunala na Wimbledonu iste godine; u muškim parovima je osvojio titule na US Openu 1971. i 1972. Također je došao i do polufinala na Wimbledonu, porazivši branitelja titule Rod Lavera te u polufinale Australian Opena. Prije toga je došao u polufinale Wimbledona 1967.

Bio je poznat i kao jedini Britanac među tzv. Zgodnom osmoricom - grupom tenisera koje je okupio menadžer Lamar Hunt kako bi promovirao svoju novu profesionalnu organizaciju World Championship Tennis.

Uživa i reputaciju jednog od posljednjih velikih džentlmena među teniserima, a koju je stekao u četvrtfinalu Wimbledona 1973. kada je u četvrtfinalnom meču protiv 17-godišnjeg Björna Borga nakon već dobijene meč-lopte, vidjevši da Borg protestira zbog krivo dosuđenog auta, ponudio da se lopta još jednom odigra. Sudac je na to pristao i novu meč-loptu je Taylor dobio.

Poslije povlačenja iz aktivne igre je neko vrijeme bio kapetan britanske Davis Cup reprezentacije.

Izvori
------

1. ↑  „Roger Taylor". ATP World Tour. Pristupljeno 2009-06-30.