recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Za poljskog političara iz komunističkog doba, v. Roman Malinovski (poljski političar).

**Roman Vaclavovič Malinovski** (ruski: ; poljski: ; 18. mart 1876 - 5. novembar 1918) bio je ruski socijalistički i boljševički političar, poznat po tome što je uspio doći u sam vrh Ruske socijaldemokratske radničke partije (boljševika) i postati najbliži Lenjinov suradnik, prije nego što je 1914. razotkriven kao doušnik carske tajne policije Ohrana. Nakon toga se sklonio u Njemačku gdje je po izbijanju prvog svjetskog rata interniran. Poslije oktobarske revolucije se vratio u Petrograd, gdje je pokušao postati članom Petrogradskog sovjeta. Tamo ga je prepoznao Grigorij Zinovjev te dao uhapsiti i pogubiti kao izdajnika. Kasniji su historičari špekulirali kako je slučaj Malinovskog - čije su aktivnosti pred sam početak rata obezglavile vodstvo Partije u samoj Rusiji - ostavio snažan dojam na boljševike koji su po dolasku na vlast sistemom čistki i strahovlade nad vlastitim članovima nastojali u korijenu sasjeći svaki pokušaj "rovarenja" u vlastitim redovima. To se posebno navodi za Veliku čistku 1930-ih pokrenutu od Staljina, koji je nekoliko godina proveo u sibirskom zatvoru zahvaljujući izdaji od strane Malinovskog.

Literatura
----------

* Зиновьев Г. Е. Воспоминания: Малиновский // Известия ЦК КПСС. 1989. № 6.
* Дело провокатора Малиновского Arhivirano 2013-04-16 na Wayback Machine-u // сост. Б. И. Каптелов, И. С. Розенталь, В. В. Шелохаев. — М.: Республика, 1992.
* *Розенталь И. С.* Провокатор. Роман Малиновский: судьба и время. — М.: Российская политическая энциклопедия, 1996.
**Tato** (sam kraj V veka, oko 510.) je bio Klefov sin. U njegovo vreme Langobardi su se oslobodili od Rugila i poočeli zauzimati nove teritorije. Tato je naročito vodio ratove sa kraljem Herula Rodolfom. Nekoliko puta je Herulski kralj slao u diplomatsku misiju svoga brata da zaključi mir sa Tatom na njegovoj teritoriji. Nakon toga došlo je do pomirenja sa državom Herula.

Međutim, ubistvo brata kralja Herula iznenada je uslovilo novi rat. On je ponovo poslat na Tatov dvor kao mirovnjak, ali ga je tu spazila ćerka langobardskog vođe Rumetruda i navela ga da ostane na večeri da bi organizovala zatim i njegovu likvidaciju. Prvo su gosta Langobardi napili, da bi ga zatim na prevaru Tatove sluge ubile. Kralj Rodolfo je odmah objavio rat Tatu, ali je u samoj borbi poginuo. Nakon pobede, Langobardi su opustošili Herulske logore, a sam Tato je prisvojio kraljevski krunu Rodolfa, proglasivši se za kralja Langobarda i Herula.

Posle rata sa Herulima i zauzimanja njihove države, Tato se vratio u domovinu gde je stradao u sukobima sa langobardskim glavešinama oko 510. godine.

Vidi još
--------

* Spisak langobardskih plemenskih vladara
Republika Italija svojim Ustavom iz 1948. predviđa unutrašnje državno ustrojstvo, kojeg čini 20 **regija** (tal. *regioni* – regioni, jedn. *regione* – region), koje su utemeljene na osnovu različitih historijskih, geografskih, kulturnih i privrednih kriterija. Talijanskim regijama Ustavom je zagarantovana određena količina samostalnosti, koje se neke od regija i pridržavaju. Pet regija imaju poseban status samostalnosti, a tu spadaju regije: Furlanija-Julijska Krajina, Sardinija, Sicilija, Trentino-Južni Tirol i Valle d'Aosta. 
Posljednjih godina su se u talijanskom političkom krajoliku pojavile određene tenzije za još većom samostalnosti regija, pa čak i odvajanjem od države. Jedna od političkih partija koja se najglasnije zauzima za to je nacionalistička "Severna liga" talijanskog političara Umberta Bossija. 

Trentino-Južni Tirol ima dva glavna grada: Trento za većinsko talijanski dio Trentino i Bocen za većinsko njemački dio Južni Tirol. Svaka od talijanskih regija ima svoj parlament i vladu (ital. *Giunta Regionale*) na čijem čelu se nalazi predsjednik.

Administrativna podjela Italije na regije

| Regija | Glavni grad |
| --- | --- |
| 1. Abruzzo | L'Aquila |
| 2. Valle d'Aosta  | Aosta |
| 3. Puglia | Bari |
| 4. Basilicata | Potenza |
| 5. Calabria | Catanzaro |
| 6. Campania | Napoli |
| 7. Emilia-Romagna | Bologna |
| 8. Friuli Venezia-Giulia | Trieste |
| 9. Lazio | Roma |
| 10. Liguria | Genova |
| 11. Lombardia | Milano |
| 12. Marche | Ancona |
| 13. Molise | Campobasso |
| 14. Piemonte | Torino |
| 15. Sardegna | Cagliari |
| 16. Sicilia | Palermo |
| 17. Trentino Alto-Adige | Trento |
| 18. Toscana | Firenze |
| 19. Umbria | Perugia |
| 20. Veneto | Venezia |

***Regije Italije*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Regije Italije |
| --- |
| Regije | 
* Abruzzo
* Apulija
* Basilicata
* Emilia-Romagna
* Kalabrija
* Kampanija
* Lacij
* Ligurija
* Lombardija
* Marke
* Molise
* Pijemont
* Toskana
* Umbrija
* Veneto

 |
| Posebni autonomni status | 
* Furlanija-Julijska krajina
* Trentino-Južni Tirol
* Sardinija
* Sicilija
* Valle d'Aosta

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh2002002378

 |
**Alepski bor** (*Pinus halepensis*) je crnogorična vrsta drveća iz porodice Pinaceae.

Izgled
------

Češer
Drvo je visoko do 20 metara. Deblo i grane su često zakrivljene. Krošnja je kuglastopiramidalna, a u starosti se razvija nepravilno.

Kora je sivkasta. U mladosti je glatka, a kasnije crvenosmeđa, izbrazdana.

Korijenov sustav je veoma razgranat i snažan.

Pupovi su izduženo valjkasti, sa slobodnim, tamnim ljuskama, koje su bijelo obrubljene. Pupovi nisu smolasti.

Iglice (četine) su plavičastozelene do svijetlozelene boje. Nalaze se po 2 (rijetko i 3) u čuperku. Duge su 6 do 10 cm, a debele oko 0.7 mm. Nježne su i obrazuju male kitice na vrhu izbojaka.

Cvjetovi su jednospolni. Muški svjetovi su valjkasti, crvenosmeđe boje. Ženski cvjetovi se javljaju u osnovama ovogodišnjih izbojaka, na dugim drškama.

Stanište
--------

Raste na vrlo oksudnom tlu zbog malih potreba za vodom izdrži čak i najveće suše.

Izvori
------

* *Atlas drveća i grmlja*, Čedomir Šilić

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Pinus halepensis** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Pinus halepensis** |
**Lake Taupo** je jezero smješteno na Sjevernom otoku (North Island) Novog Zelanda. Sa površinom od 616 km2, predstavlja najveće jezero po površini na Novom Zelandu i drugo slatkovodno jezero po površini u Oceaniji (iza jezera Murray na Novoj Gvineji).

Lake Taupo ima opseg od oko 193 km, a najveća mu je dubina 186 m. Vodu mu odvodi rijeka Waikato River (najveća na Novom Zelandu), dok su mu glavne pritokeWaitahanui River, Tongariro Riveri Tauranga Taupo River. Poznat je po pastrvama, uključujući uvežene potočne i kalifornijske pastrve.

Stvaranje jezera i vulkanske aktivnosti
---------------------------------------

Položaj
*Glavni članak:  Taupo (vulkan)*
Lake Taupo se nalazi u kalderi koju je stvorila supervulkanska erupcija prije otprilike 26.500 godina. Prema geološkim nalazima, vulkan je erumpirao 28 puta u 27.000 godina. Uglavnom je izbacivao riolitsku lavu, iako je Mount Tauhara stvorena od dacitske lave.

Od svih tih erupcija je najpoznatija Hatepe erupcija iz 180. čije su efekte zabilježili kroničari u tadašnjoj Kini i Rimskom Carstvu.

Eksterni linkovi
----------------

***Taupo (jezero)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Destination Lake Taupo
* Turangi and Lake Taupo Website Arhivirano 2018-02-04 na Wayback Machine-u
* Lake Taupo Webcam
* History and legends of Lake Taupo Arhivirano 2005-02-08 na Wayback Machine-u
* Lake Taupo water quality Arhivirano 2006-10-01 na Wayback Machine-u (includes bathymetric map)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315530197
* LCCN: sh93002630
* GND: 4449010-0

 |
**Paflagonija** prikazana na sjeveru karte Male Azije uz obalu Crnog mora
Detalj karte Anatolije iz 15. vijeka sa **Paflagonijom** na vrhu
**Paflagonija** (antgrč. *Παφλαγονία* [*Paphlagonía*, moderno *Paflagonía*]) je bila antička regija u sjevernoj Anatoliji; protezala se uz obalu Crnog mora između Bitinije na zapadu i Ponta na istoku, odnosno sjeverno of Frigije. Prema Strabonu, rijeka Bartin činila je zapadnu, a Kizil istočnu granicu regije.

Paflagonija nikada nije imala značajniju ulogu kroz historiju, no bila je naseljena jednim od najstarijih anatolijskih naroda. U doba vladavine Hetita, regija je bila naseljena narodom Kaška čije etničke veze sa Paflagonijcima nisu poznate, no čini se kako su bili u srodstvu sa Kapadocijcima koji su pripadali anatolijskoj grani indoevropskih naroda. Paflagonija se spominje u Herodotovim djelima, u kontekstu osvajanja lidijskog kralja Kreza koji ju je priključio svom kraljevstvu, te kako su njeni stanovnici 480. pne. sudjelovali u Kserksovoj vojsci u pohodu protiv Atene. Paflagonija je priključena Perzijskoj Monarhiji još u doba Kira Velikog koji je porazio Kreza, kralja Lidije. Ksenofont spominje kako je regijom vladao domaći princ bez ikakvog vanjskog utjecaja okolnih satrapa, a to se pripisuje izoliranosti regije koja je okružena planinama i u koju vode nepristupačni putevi. Paflagonijom su kasnije vladali Makedonci pod Aleksandrom i Rimljani, nakon čega područje gubi ime Paflagonija u političkom smislu.

Izvori
------

1. 1 2 3  Paflagonija (enciklopedija Britannica)
2. ↑  Ilijada, II. 851.-857.

Vanjske veze
------------

***Paflagonija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Paflagonija (Karalahana.com) Arhivirano 2006-11-01 na Wayback Machine-u
* John Anthony Cramer: *Geografski i povijesni opis Male AzijeA Geographical and Historical Description of Asia Minor*
* Paflagonija (enciklopedija Britannica)

| * p
* r
* u
Historijske regije Anadolije |
| --- |
| 

 Eolida **•**  Kapadokija **•**  Karija **•**  Kilikija **•**  Bitinija **•**  Galatija **•**  Jonija **•**  Likaonija **•**  Likija **•**  Lidija **•**  Mizija **•**  Pamfilija **•**  Paflagonija **•**  Frigija **•**  Pisidija **•**  Pont **•**  Troada 
 |

| * p
* r
* u
Ahemenidske satrapije |
| --- |
|  | Perzija • Elam • Babilonija • Medija • Saka • Jonija • Pamfilija • Paflagonija • Kapadokija • Karija • Lidija • Likija • Frigija • Skudra • Cipar • Armenija • Asirija • Kilikija • Taksila • Egipat • Gandara • Satagidija • Gedrozija • Karmanija • Maka • Sagartija • Drangijana • Arahozija • Baktrija • Partija • Arija • Horezmija • Sogdijana • Kuš • Arabija • Hirkanija • Margijana • Dahe • Libija | Ahemenidska perzijska zastava |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 123599054
* LCCN: nr89015634
* GND: 4115842-8
* NKC: ge130366

 |
**Ivan XXIII.**, rođen kao *Baldassare Cossa* bio je antipapa katoličke crkve, od 1410. do 1415. u vrijeme Velike zapadne šizme (1378.- 1417.) kad je crkva bila razjedinjena borbama nacionalnih rivala koji su zahtjevali papinski tron.

Nakon studija i doktorata kanonskog prava na Univerzitetu u Bologni, papa Bonifacije IX. dodjelio mu je položaj kardinala 1402.
Između 1403. do 1408. bio je papin nuncij u Bologni. 

Kako je bilo nemoguće rješiti spor između dvoje legalno izabranih papa Grgura XII. iz Rima i Benedikta XIII iz Avignona - 1409. učinilo se logičkim da se sazove Koncilu u Pisi i izabere novi papa. Međutim to je samo pogoršalo stvari jer je sad umjesto 2 bilo tri aspiranta na papinski tron.
Nakon kratkotrajnog pontifikata Antipape Aleksandra V. koji je umro u maju 1910. izabran je Ivan XXIII.

On je pod pritiskom cara Svetog Rimskog Carstva Sigismunda Luksemburškog sazvao Koncil u Konstanzu, koji je trebao okončati Veliku zapadnu šizmu. To se nakraju i desilo, jer su svo troje rivala na papinski tron, morali ili podnijeti ostavke ili su bili uhapšeni.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*John (XXIII)*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 15. 3. 2018.

Vanjske veze
------------

***Antipapa Ivan XXIII.*** na Wikimedijinoj ostavi

* *John (XXIII)* (`en`)

| * p
* r
* u
Antipape u Katoličkoj Crkvi |
| --- |
| 
sv. Hipolit •
Novacijan •
Feliks II. •
Ursin •
Elulalije •
Laurencije •
Dioskur •
Teodor II. •
Paskal I. •
Konstantin II. •
Filip •
Ivan VIII. •
Anastazije III. •
Kristofor •
Bonifacije VII. •
Ivan XVI. •
Grgur VI. •
Benedikt X. •
Honorije II. •
Klement III. •
Teodorik •
Albert •
Silvestar IV. •
Grgur VIII. •
Celestin II. •
Anaklet II. •
Viktor IV. •
Viktor IV. •
Paskal III. •
Kalist III. •
Inocent III. •
Nikola V. •
Klement VII. •
Benedikt XIII. •
Aleksandar V. •
Ivan XXIII. •
Klement VIII. •
Benedikt XIV. •
Feliks V.
 | Vatikanski grb |
**Teodor**, ponekad navođen i kao ***Teodor II***, bio je kratoktrajni katolički protupapa 687. godine. Prije nego što je postao protupapa, služio je kao nadsvećenik u Rimu. Nakon što je 21. septembra 687. umro papa Konona, u Rimu su se stvorile dvije frakcije, od kojih je svaka istakla svog kandidata. Jedan je bio Teodor, a drugi je bio Paskal. Nijedna od njih nije uspjela odnijeti prevagu, čak ni kada su sljedbenici oba kandidata došla u Lateransku palaču; svaka od frakcija je uspjela održati svoj dio zdanja. Većina svećenika, garnizon i građani koji se našao izvan zgrade je nakon toga kao novog papu izabrao svećenika crkve Svete Suzane koji je postao papa Sergije I. Čuvši za to, Teodor je smjesta odustao od papinstva i priznao Sergija za papu. Paskal je bio nešto uporniji, te je nekoliko mjeseci kasnije bez uspjeha diskretno molio ravenskog egzarha Jovana II Platina da ga dovede na vlast.

| * p
* r
* u
Antipape u Katoličkoj Crkvi |
| --- |
| 
sv. Hipolit •
Novacijan •
Feliks II. •
Ursin •
Elulalije •
Laurencije •
Dioskur •
Teodor II. •
Paskal I. •
Konstantin II. •
Filip •
Ivan VIII. •
Anastazije III. •
Kristofor •
Bonifacije VII. •
Ivan XVI. •
Grgur VI. •
Benedikt X. •
Honorije II. •
Klement III. •
Teodorik •
Albert •
Silvestar IV. •
Grgur VIII. •
Celestin II. •
Anaklet II. •
Viktor IV. •
Viktor IV. •
Paskal III. •
Kalist III. •
Inocent III. •
Nikola V. •
Klement VII. •
Benedikt XIII. •
Aleksandar V. •
Ivan XXIII. •
Klement VIII. •
Benedikt XIV. •
Feliks V.
 | Vatikanski grb |
Rovka sa Tenerife; autor Vicentecubas
**Rovke** (*Soricidae*), porodica malenih sisavaca iz reda kukcojeda (*Insectivora*). Hrane se kukcima i kolutićavcima, a neke vrste ubijaju čak i zmije. Aktivne su i danju i noću (ovisno o vrsti, a neke su se prilagodile životu i lovu u vodi.

Rovke su mišolikog oblika pekrivenog baršunastom sivo-smeđom dlakom. Uz ubrzani metabolizam, zajedničko im je obilježje izdužena poketna i osjetljiva njuška, kratke nožice, sitne oči i slabo obrasli rep. Najmanje među njima teške su svega 2 do 3 grama.

Rovke se nalaze širom svijeta, izuzevši polarna područja, Australiju i jug Južne Amerike.

Na podričju Hrvatske najvažnije su šumska (*Sorex araneus*) i poljska rovka (*Crocidura suaveolens*). jedna od najmanjih rovki je sredozemna rovka (*Suncus etruscus*), svega 4 cm bez repa, raširena uz Sredozemno more, na Arapskom poluotoku, u Maloj Aziji i Aziji.

Rodovi:
-------

* Anourosorex
* Blarina
* Blarinella
* Chimarrogale
* Chodsigoa
* Congosorex
* Crocidura
* Cryptotis
* Diplomesodon
* Episoriculus
* Feroculus
* Megasorex
* Myosorex
* Nectogale
* Neomys
* Nesiotites
* Notiosorex
* Paracrocidura
* Ruwenzorisorex
* Scutisorex
* Solisorex
* Sorex
* Soriculus
* Suncus
* Surdisorex
* Sylvisorex

Izvori za rodove

Izvori
------

1. ↑  Hrvatska Enciklopedija: Rovke
2. ↑  Mammal Species of the World

***Rovke*** na Wikimedijinoj ostavi

Wikivrste ima informacije vezane uz:
***Rovke***
**Paul Martinis** (Komiža, 1893.) je bio hrvatsko-američki ribarski poduzetnik.

Pred odlazak na višegodišnju službu u vojsku Habsburške Monarhije, odlučuje otići u SAD 1913. godine. Ukrcao se u Trstu na parobrod *Martha Washington* i nakon 18 dana plovidbe iskrcao se u njujorškoj luci. Došao je u SAD uopće ne poznavajući engleski jezik, a s kapitalom od 22 dolara i velikim ribolovnim iskustvom što ga je stekao ribareći sa svojim ocem od ranog djetinjstva. Stigao je u Astoriju u državi Oregonu, i kako bi preživio odmah se zaposlio u jednom restoranu kao ložač. Čuvši da u Tacomi ima komiških ribara, uputio se ondje u potrazi za ribarskim poslom. Tamo je sreo Nikolu Mardešića, kojega je poznavao iz Komiže, i na njegovom brodu *Sunset* zaradio prve dolare u lovu na losose. U Anacortesu 1916. kupuje svoj prvi brod *Sloga* za lov lososa. Lovi losose na ušću rijeke Columbia i u moru Pudget Sound blizu Tacome i Seattlea. Već je iduće godine, nakon uspješne ribolovne sezone, sagradio novi dvadesetmetarski brod *Northland*. Na *Northlandu* je Martinis prvi put preuzeo ulogu zapovjednika i uputio se prema Aljasci, u Beringovo more, kako bi tamo proveo sezonu lova na losose. Bio je dobar znalac morskih struja tako da bi prilikom mirovanja broda u luci pratio na dnu gibanje morske trave i po tome znao predvidjeti promjene morske struje, što mu je davalo prednost nad drugima u ribolovnoj akciji. To umijeće, kao i mnoga druga, baština je drevne tradicije dalmatinskih ribara. Komiški ribari u lovu na sardele razvili su vrlo istančan osjećaj za čitanje svih znakova u okolini bitnih za plovidbu i ribolov. Martinis je ostvatio rekordne ulove lososa u Bristol Bayu i u Beringovom moru te otkrio bogatstvo lososa u opasnim vodama Aleuta.

Izgradio je poslovno carstvo na ulovu lososa. Predsjednik Dwight Eisenhower ga je proglasio "kraljem aljaskog lososa".

Izvor
-----

1. ↑  Biseri Jadrana: otok Vis, broj 2, godina 1, Edicija za kulturu putovanja, 2003. str. 133.-134.

* ((eng.)) Lifejacket Adventures Arhivirano 2008-02-29 na Wayback Machine-u Old Salts, pristupljeno 28. travnja 2011.
* ((eng.)) History of Croatian Science
*Mareca penelope*
**Patka zviždara** (lat. *Anas penelope*) je vrsta iz porodice patkarica.

Osobine
-------

Ova patka naraste do veličine od 41 do 51 cm, raspon krila kreće joj se između 75 i 86 cm, a teži 500 do 900 g. Spolove obilježava značajan spolni dimorfizam. Perje mužjaka je uz tijelo sivkasto. Trbušni dio je bjelkast do bež. Na krilima imaju bijelu prugu. Karakteristična im je smeđa glava s bijelom pjegom na čelu koja se produžava do početka kljuna. Vrh zelenkastoplavkastog kljuna je crn. Suprotno tome, ženka je neupadljive smeđkaste boje. Noge oba spola su sivosmeđe do gotovo crne boje.

Zviždare su aktivne danju, u sumrak i noću. Noću izvrsno vide, jer im stražnja strana oka sadrži reflektirajuću tvar. Na taj način do očnog živca svjetlo stiže dva puta. Ove patke su vrlo druželjubive i uvijek ih se može sresti u većim grupama.

Rasprostranjenost
-----------------

Gnijezde se u sjevernoj Europi i sjevernoj Aziji, a dijelom i na sjeveru sjeverne Amerike. Tamo nastanjuje jezera i jezerca bogata vegetacijom. Ponekad ih se može sresti i na rijekama vrlo sporog toka. Početkom zime odlaze na jug. Zimovališta europskih populacija su im u srednjoj i južnoj Europi. Ovdje ih se može sresti i na poljoprivrednom zemljištu, gdje znaju nanijeti štete usjevima.

Hrana
-----

Zviždare su isključivi biljožderi. Uz vodene biljke, pasu travu i na kopnu. Dnevna potreba im je oko 300 do 400 grama. Da bi pojele tu količinu, moraju se hraniti gotovo 15 sati dnevno.

Razmnožavanje
-------------

Spolnu zrelost dosižu u dobi od oko dvije godine. Parovi se nalaze obično odmah nakon zime. Vrijeme gniježdenja se proteže od svibnja do lipnja. Gnijezda grade na tlu pod zaštitom bilja uz obalu i oblažu ga paperjem. Ženka polaže najčešće pet do devet jaja dugih gotovo 50 mm. Ležanje na jajima traje oko 24 dana. Mladunci su potrkušci i vrlo brzo nakon valjenja slijede majku u vodu. Letjeti mogu u dobi od oko 45 dana.

Vanjske poveznice
-----------------

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Anas penelope** |
**Rondo Histriae** - mješoviti pjevački zbor (Pula, Hrvatska), vaninstitucionalna udruga za kulturnu, glazbenu i scensku građansku inicijativu.

Povijest zbora
--------------

Zbor je utemeljen 2004. godine, a djeluje pod ravnanjem prof. Vinke Burić. Njeguje program klasičnih zborskih djela i zborskih obrada skladbi iz oblasti etno, te pop i rock glazbe, s posebnim naglaskom na zborska ostvarenja nastala u istarskom podneblju i temeljena na istarskoj ljestvici i istarskom glazbenom idiomu. Za oblikovanje osebujnog glazbenog izričaja zbora Rondo Histriae posebno su zaslužni Mo. Miroslav Homen, prof. Neven Radaković i prof. Vinka Burić.

Zbor Rondo Histriae nastupao je na manifestacijama zborskog pjevanja "Naš kanat je lip" u Poreču, danima duhovne glazbe Cro Patria u Splitu, susretu pjevačkih zborova "Sveta Eufemija" u Rovinju, županijskoj smotri zborova u Novoj Gradiški, PANfestu u Ravnoj Gori i dr.
Zbor je nastupao i u Francuskoj (Clermont-Ferrand, Romagnat, Angers i Cannes) na manifestacijama "La Viva - zbor za ljudska prava", u Srbiji (Bač i Selenča) na "Danima europske baštine", te u Puli sa zborom "Voices from the Heart" iz Portsmoutha, NH, SAD.

Na 30. Festivalu zborskog pjevanja "Viliam Figuš Bystri" u Banskoj Bystrici (Slovačka), zbor je 2008. osvojio drugo mjesto i "Zlatnu lentu", a iste godine i prvo mjesto na 43. Mokranjčevim danima u Negotinu (Srbija).
| Osobni podaci |
| --- |
| IME | Ramzes V |
| ALTERNATIVNA IMENA | Također ispisano kao Ramesses, Ramses i Rameses |
| KRATAK OPIS |  |
| DATUM ROĐENJA | {{{Datum rođenja}}} |
| MJESTO ROĐENJA | Drevni Egipat |
| VRIJEME SMRTI |  |
| MJESTO SMRTI | Drevni Egipat |

Usermare Sekhepenre **Ramzes V** (također **Ramses** i **Rameses** ) bio je četvrti faraon Dvadesete dinastije Egipta. Bio je sin faraona Ramzesa IV i kraljice Tentopet. 

Njegovu kratku vladavinu su karakterizirali uspon Amunovih svećenika, koji su počeli kontrolirati zemlju oko hramova i državne financije nauštrb faraona. Papirus poznat kao Turin 1887, koji datira iz njegove vladavine, tako bilježi financijski skandal u koji su bili upetljani svećenici iz Elefantine. Period unutrašnje nestabilnosti su karakterizirali i napadi izvana, pretpostavlja se iz Libije, o čemu svjedoči papirus Cat. 2044 i navod da su radnici u Deir el-Medini zbog *neprijatelja* povremeno prekidali izgradnju Ramzesovog groba KV9, te da je isti neprijatelj došao do grada Per-Nebyt i "*spalio tamošnji narod*."[1] Drugi izvor spominje napad na samu Tebu.[2] To pokazuje kako egipatska država u to vrijeme nije mogla sprečavati napade na svoje elitne radnike, a kamoli stanovništvo. 

Točne okolnosti smrti Ramzesa V nisu poznate. Moguće da ga je svrgnuo Ramzes VI, koji je kasnije uzurpirao grob KV9 izgrađen od strane svog prethodnika.[3] Sahranjen je tek u drugoj godini vladavine Ramzesa VI, što je bilo neobično, s obzirom na egipatsku tradiciju prema kojoj se kralj mumificirao i pokapao točno 70 dana iza početka vladavine nasljednika.[4] Međutim, moguće je da je pogreb odgođen zbog potrebe Ramzesa VI da prethodno očisti područje Tebe od eventualnih libijskih napadača. [5]

Mumija Ramzesa V je pronađena, a na temelju ožiljaka na licu se pretpostavlja da je patio od velikih boginja.[6] Na glavi su pronađeni tragovi velike rane, zbog kojih neki egiptolozi drže da je ubijen udarcem oštrim predmetom u gornju lijevu stranu glave. Nije isključeno, pak, da je oštećenje lubanje nastalo od pljačkaša grobova.
**Studio film** je filmska kompanija u SFR Jugoslaviji - Bosna i Hercegovina osnovana 1953. godine.

Bavili su se realizacijom kratkometražnih dokumentarnih filmova da bi se od 1955. godine prebacili i na delatnost realizacije dugometražnih igranih filmova.

Usled reorganizacije u kinematografiji 1976. godine donosi se odluka o gašenju preduzeća Studio film.

Pravni naslednik preduzeća je Filmski centar Sarajevo.

Produkcija filmova
------------------

|  |
| --- |
| **Filmografija**  |
| God. | Naziv | Uloga |
| 1950.-te |
| 1955. | Šolaja |  |
| 1956. | Klisura (film) |  |
| 1957. | Male stvari |  |
| 1960.-te |
| 1968. | Uđi, ako hoćeš |  |
| 1968. | Ram za sliku moje drage |  |
| 1968. | Opatica i komesar |  |
| 1968. | Flammes sur l'Adriatique |  |
| 1970.-te |
| 1970. | Život je masovna pojava |  |
| 1970. | Draga Irena! |  |
| 1971. | Dan duži od godine |  |
| 1971. | Ovčar (film) |  |
| 1972. | Slike iz života udarnika |  |
| 1973. | So (film iz 1973) |  |
| 1975. | Doktor Mladen |  |
**Burski ratovi** (afrikaans: *Vryheidsoorloë*, prevedeno *Ratovi za slobodu*) bila su dva ratna sukoba između Bura i Britanskog Carstva u Južnoj Africi koji su se vodili krajem 19. vijeka do 1902.

Prvi burski rat
---------------

*Glavni članak: Prvi burski rat*
Prvi burski rat bio je ratni sukob između Bura iz Južnoafričke Republike Transvaal i Britanskog Carstva koji se vodio od 20. decembra 1880. do 23. marta 1881. Buri su u tom ratu pobijedili i učvrstili svoju nezavisnost.

Drugi burski rat
----------------

*Glavni članak: Drugi burski rat*
Drugi burski rat bio je puno duži i veći ratni sukob između dviju burskih republika; Slobodne Države Oranje (Oranje Vrijstaat) i Južnoafričke Republike Transvaal i Britanskog Carstva, koji se vodio od 1899. do 1902. U tom sukobu pobijedili su Britanci, burske republike prestale su postojati, i postale su britanske kolonije sa izvjesnim stupnjem autonomije (zelf-bestuur). Rat se odvijao sa promjenjivom ratnom srećom, uz velik broj žrtava. Nakon poraza u otvorenim frontalnim sukobima, Buri su prešli na gerilsko ratovanje, zbog tog su Britanci primijenili taktiku spaljene zemlje i koncentracijskih logora za civilno bursko stanovništvo, kako bi na taj način spriječili logističku podršku burskim gerilcima.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*The Boer Wars*" (engleski). BBC. Pristupljeno 11. 3. 2012.

Vanjske veze
------------

***Burski ratovi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Boer Wars* na portalu BBC (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* NKC: ph772830

 |
**Franklin Burr Tillstrom** (Chicago, 13. oktobar 1917 - Palm Springs, Kalifornija, 6. decembar 1985) bio je američki lutkar, najpoznatiji kao tvorac popularne dječje TV-emisije *Kukla, Fran and Ollie*.

Tillstrom se lutkarstvom počeo baviti 1930-ih tokom studija na University of Chicago, kada je preko WPA dobio posao u teatru Chicago Parks District Theatre. Tamo je 1936. stvorio lutku po, kojoj je dao ime "Kukla", nakon što je od svoje prijateljice, ruske balerine Tamare Tumanove čuo da je to ruska riječ za lutku. Njegova lutkarska predstava pod imenom *Kuklapolitan Players* je postala toliko popularan da je sa njome 1939. godine nastupao na njujorškoj Svjetskoj izložbi. Godine 1947. je lutke iskoristio da u Chicagu započne televizijsku seriju pod naslovom Junior Jamboree, u kojima je uz lutke nastupala i komičarka Fran Allison. Serija se od 1949. emitirala na nacionalnim mrežama, i postala je jedan od najpopularnijih programa tadašnje televizije. Nakon prestanka emitiranja 1957. godine, Tillstrom je nastavio nastupati sa svojim lutkama u raznim kazališnim predstavama i televizijskim programima sve do smrti. Godine 1986. je uvršten u Televizijsku kuću slavnih.

Izvori
------

1. ↑  *Burr's Induction into the Television Academy Hall of Fame*

Vanjske veze
------------

***Burr Tillstrom*** na Wikimedijinoj ostavi

* A Memoir of Burr Tillstrom
* The Unofficial Kuklapolitan Website
**Strožanac**, priobalno naselje koje uz ostala susjedna naselja (Grljevac, Sv. Martin, Mutogras) tvori općinu Podstranu. 

Strožanac je nekada bio najpoznatiji po danas, iako, zapuštenoj ipak funkcionalnoj, Lučici.

Kultura
-------

Najljepša građevina koja krasi ovaj dio Podstrane jest **palača Cindro**, koja u posljednje vrijeme služi u svrhu održavanja kulturnih manifestacija. Mogla bi se reći da je ono što je za Split Dioklecijanova palača, za Podstranu Cindrova. 

Prema usmenoj predaji obitelj Cindro je bila poznata liječnika obitelj koja je ljetnikovac sagradila ne tako daleko od svoga matičnoga grada. Daljnji putovi ove obitelji zasada su nepoznati. U istoj, Jurasovoj ulici nalazi se još niz starih kuća, koje se odmah mogu prepoznati po najčešće zelenim škurama (tj. zatvorima za prozore) i kamenu kao građevnom materijalu. 

U Strožancu se još nalazi stara crkvica *Gospe u Siti* (Sita je naziv za čitavo polje koje su tu nalazi.) Pored te iste stare crkvice danas je sagrađena još jedna veća crkva, jer ipak u Hrvatskoj pa tako i u Podstrani živi preko 90 % katolika, tako da je jedna crkva u sv. Martinu premala da prostorno zadovolji vjernike. Osim stare crkvice, novu crkvu krasi i višestoljetni hrast.
**Ranchería** je rijeka na sjeveroistoku Kolumbije duga 150 km, važan izvor pitke vode u Departmanu La Guajira.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire na obroncima planine Horqueta u Masivu Sierra Nevada de Santa Marta na nadmorskoj visini od nekih 3,000 metara.

Od tamo teče prema sjeveroistoku preko Poluotoka Guajira do ušća u Karipsko more kod grada Ríohacha.

Na rijeci je 2010. izgrađena je brana, radi snabdjevanja stanovništva pitkom vodom, a po planovima trebala bi i električnom energijom.

Zbog poprilično nekontroliranog trošenja vode, dobar dio stanovnika je ostao bez nje, naročito su pogođeni domorodački Guajiri, koji optužuju vlast da pogoduje rudniku ugljena Cerrejón u srednjem toku. On je najveći površinski rudnik na svijetu i troši velike količine, za ispiranje ugljena, i jako zagađuje rijeku.

Krajolik delte kod Ríohache sa velikom mangrovom šumom je atrakcija toga grada.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Río Ranchería*" (španjolski). Rios del Planeta. Pristupljeno 26.12.2022.
2. ↑  „*Río Ranchería*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 28.12.2022.

Vanjske veze
------------

***Ranchería*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Rio Ranchería* (na portalu EcuRed) (`es`)
Za ostale opsade Jeruzalema kroz historiju, v. Opsada Jeruzalema.

Godine 601. pne. u četvrtoj godini svoje vladavine, Nabokonodosor II, kralj Babilona, bez uspjeha je pokušao osvojiti Egipat pri čemu je odbijen s velikim gubicima. Taj neuspjeh je mnoge prinčeve i države Levanta , dotadašnje babilonske vazale, potakao da mu otklone poslušnost. To ej uključilo i Kraljevstvo Juda. Njegov kralj Joakim je odranije bio pro-egipatski orijentiran  s obzirom da mu je egipatski kralj Neho II 609. pne. omogućio da dođe na vlast, ubivši u bici kod Megida njegovog oca i svrgnuvši brata Joahaza nakon što je s vojskom došao pod Jeruzalem.

Nabukodonosor je, s druge strane, brzo reagirao u nastojanju da očuva babilonsku dominaciju nad Levantom. Babilonske kronike bilježe kako je okupio veliku vojsku i opsjeo Jeruzalem.  Za vrijeme opsade je kralj Joakim umro, a naslijedio ga je mladi sin Joahin (Jojakin). Kronike navode kako je Jeruzalem pao "drugi dan mjeseca Adara" 16.3..

Nabukodonosor je opljačkao grad i Hram te dao da se novi kralj Joahin  zajedno sa svojim dvorom i uglednim građanima, te veliki dio stanovnika Jude, a koji je brojao oko 10.000 ljudi progna u Babilonu. Među njima su, između ostalih, bili Ezekijel i Danijel. Biblija navodi kako u gradu i državi nije ostao "nitko osim nasiromašnijih" a da su u Babilon odvedena blaga i ukrasi Hrama, uključujući zlatne posude Kralja Solomona.

Završetak opsade označava početak perioda jevrejske historije koji se naziva babilonsko ropstvo, odnosno 'Progonstvo'. Nabukodonosor je preostalim Jevrejima nametnuo Joahinovog strica Zedekiju kao marionetskog kralja Jude.

Izvori
------

1. ↑  Geoffrey Wigoder, The Illustrated Dictionary & Concordance of the Bible Pub. by Sterling Publishing Company, Inc. (2006)
2. ↑  The Oxford History of the Biblical World, ed. by Michael D Coogan. Pub. by Oxford University Press, 1999. pg 350
3. ↑  2 Kraljevi 24:11
4. ↑  2 Kraljevi 24:10-16

Eksterni linkovi
----------------

* The Siege on the British Museum website
* The Siege on the Encyclopædia Britannica website[*mrtav link*]
* The Chronicle Concerning the Early Years of Nebuchadnezzar II Arhivirano 2011-06-04 na Wayback Machine-u
**Opsada Dunkerquea** se odigrala za vrijeme Rata Prve koalicije od 24. augusta do 8. septembra 1793. godine, kada su savezničke, pretežno anglo-hanoveranske, snage pod zapovjedništvom vojvode od Yorka, nastojale zauzeti francuski grad Dunkerque, koji je branio republikanski garnizon pod Josephom Souchamom. Do opsade je došlo tokom ofanzive koji su u ljeto iste godine saveznici pokrenuli na sjevernu Francusku iz tada austrijske Belgije i prilikom koje su zauzeli strateški važnu tvrđavu Valenciennes. Savezničke snage su se nakon toga razdvojila - Austrijanci su odlučili pod opsadu staviti Le Quesnoy, dok su Anglo-Hsnovranci pod Yorkom okrenuli na sjever, pri čemu im je krajnji cilj bio Dunkerque. Ta je odluka bila prvenstveno političke prirode, odnosno na njoj je inzistirala britanska vlada pod Williamom Pittom i ministrom rata Henryjem Dundasom, nastojeći zauzeti u ekonomskom smislu izuzetno važnu luku, za koju se vjerovalo da bi je mogla zadržati ili iskoristiti kao važan adut u očekivanim mirovnim pregovorima. Ubrzo se, međutim, pokazalo kako Yorkove snage, usprkos brojčane nadmoći, nisu u stanju zauzeti grad, koji je bio opkoljen, ali se i dalje opskrbljivao sa mora; brodovi Kraljevske mornarice, za koje se očekivalo da će blokirati grad sa mora, nisu stigli britanskoj vojsci u pomoć. To je stvorilo dovoljno vremena francuskim snagama da organiziraju pokušaj deblokade sa kopna, a koji je 6. septembra doveo do trodnevne bitke kod Hondschootea u kojoj su savezničke snage poražene i natjerane na povlačenje.

Izvori
------

1. ↑  Smith, p 54.

Literatura
----------

* Fortescue, Sir John (1918), *British Campaigns in Flanders 1690-1794 (extracts from Volume 4 of A History of the British Army)*, London: Macmillan .
* Brown, Robert (1795), *An impartial Journal of a Detachment from the Brigade of Foot Guards, commencing 25th February, 1793, and ending 9th May, 1795*, London .
* Anon. (1796), *An Accurate and Impartial Narrative of the War, by an Officer of the Guards*, London .
* Powell, Thomas (1968), *The Diary of Lieutenant Thomas Powell, 14th Regiment of Foot 1793-1795*, London: The White Rose .
* Harvey, R. *War of Wars: The Epic Struggle Between Britain and France 1789-1815.* London, 2007
* Rodger, NAM. *Command of the Ocean: A Naval History of Britain 1649-1815*, London, 2007
* Smith, Digby. *The Napoleonic Wars Data Book.* London: Greenhill, 1998. ISBN 1-85367-276-9
* Urban, Mark. *Generals: Ten British Commanders Who Shaped the World.* Faber and Faber, 2005.

Vanjske veze
------------

* Eduard D'Alton by Digby Smith, compiled by Leopold Kudrna
**Opsada Kijeva** 968. godine (ruski: ; ukrajinski: Осада Киева) je naziv za događaj, kada su, prema navodima srednjovjekovne kronike *Povijesti minulih ljeta* grad Kijev, tadašnje sjedište Kijevske Rusije, pokušali zauzeti Pečenezi. Priliku za to im je pružio pohod kijevskog kneza Svjatoslava Igoreviča na Bugarsku, koji je Kijev ostavio nebranjenim. Dio historičara špekulira kako su Pečenezi mogli biti potaknuti i mitom koji je platio bizantski car Nikifor II Foka, nominalni ruski saveznik koji se tim potezom htio riješiti dva potencijalna suparnika. 

Prije dolaska Pečenega je Pretič, komandant gradske straže, izbjegao na lijevu obalu Dnjepra, ostavivši u njemu narod, ali i Svjatoslavovu majku Olgu Kijevsku. Kako se opsada odužila, a Kijevljani počeli osjećati glad, Olga je preko jednog dječaka poslala poruku Pretiču da nešto poduzme, inače će biti prisiljeni na predaju, a on sam kažnjen od strane Svjatoslava zbog kukavičluka. Pretič se zbog toga odlučio na lukavstvo; sa svojim čamcima je krenuo na desnu obalu, prethodno dogovorivši da Kijevljani kliču kao da im u pomoć dolazi Svjatoslav. Pečenezi su stoga odmah ponudili primirje; kada je kan shvatio da pred sobom ima Pretiča, a ne Svjatoslava, Pretič mu je rekao da predstavlja prethodnicu Svjatoslavove vojske. Ne želeći ništa riskirati, Pečenezi su se povukli.

Kada se Svjatoslav konačno vratio sa Dunava, Olga ga je kritizirala zbog toga što je prijestolnicu ostavio nebranjenu. Svjatoslav ju je zbog toga odlučio premjestiti daleko od Pečenega, na ušće Dunava, gdje je osnovano naselje Perejaslavec.

Literatura
----------

* Васильевский, Василий Григорьевич. *Византия и печенеги*. Санкт-Петербург, 1872.
* Ипатьевская летопись
**Opsada Carigrada od 674. do 678. godine** ili **Prva arapska opsada Carigrada** je predstavljala prvi pokušaj arapsko-muslimanskog Omejadskog Kalifata da zauzme bizantsku prijestolnicu Konstantinopol (Carigrad), te tako konačno sruši Bizantsko Carstvo i okonča bizantsko-arapske ratove. Opsada koja je trajala nekoliko godina doživjela je neuspjeh, što se najčešće tumači snagom carigradskih bedema koje Arapi nisu mogli probiti; Arapi su Konstantinopol ponovno pokušali zauzeti tek četiri decenije kasnije.

Rat između Bizanta i arapskih muslimana je otpočeo nepune četiri decenije ranije i u njemu su Arapi u pravilu pobjeđivali Bizant, koji je vrlo brzo izgubio najbogatije provincije kao što su Levant (do kraja 630-ih) i Egipat (do početka 640-ih). Godine 649. je Muavija, arapski guverner Sirije, prvi put izgradio ratnu mornaricu, s kojom je osvojen Cipar, a u Bitci jarbola 655. uspostavljena i pomorska nadmoć nad istočnim Mediteranom te osvojeni Rodos i Kreta. Dalje napredovanje Arapa je zaustavljeno izbijanjem građanskog rata među muslimanima; njegov završetak i Muavijin dolazak na mjesto kalifa 661. je označio nastavak osvajanja, pri čemu se na meti našla dotle uglavnom netaknuta bizantska Sjeverna Afrika. Godine 674. je Muavija zaključio da je došlo do vrijeme da se udari na sam Konstantinopol, te je organizirao veliku flotu i vojsku te je povjerio svom sinu Jezidu.

Neposredno prije početka opsade u Konstantinopol je došao sirijski kršćanski izbjeglica po imenu Kalinik sa formulom za tvar, odnosno tajno oružje, koje će biti poznata kao grčka vatra. Prije nego što su je Bizantinci mogli upotrijebiti, Jezidove snage su napale grad. Debeli bedemi su se, međutim, pokazali previše snažni za neposredni napad, te je Jezidova vojska umjesto toga pokušala grad glađu natjerati na predaju. Obje strane su se pokazale upornima, i opsada se odužila na nekoliko godina. Konačno je 677. bizantska mornarica, čiji su brodovi bili opremljeni sifonima sa grčkom vatrom, razbila arapsku mornaricu u Mramornom moru; time je omogućeno da se Bizant neometano opskrbljuje s mora, dok je opskrba arapskih snaga došla u pitanje. Godine 678. se Jezidova vojska povukla.

Bizantinska pobjeda je predstavljala dotad najveći poraz Arapa u ratu s Bizantincima, te je na nekoliko godina zaustavila njihova osvajanja. Bizantincima je omogućeno da krenu u protuofenzivu tokom koje su povratili dio teritorija Sjeverne Afrike, kao i Rodos i Kretu. Iako se Kalifat kasnije pregrupirao i nastavio sa osvajanjima, Bizant je dobio dragocjenih nekoliko decenija da se pripremi za daleko veću i bolje organiziranu opsadu 717-718.

Literatura
----------

* Jonathan Harris (2007), *Constantinople: Capital of Byzantium*. Hambledon/Continuum, London. ISBN 978 1847251794
* Turnbull, Stephen (2004). *The Walls of Constantinople AD 413–1453*. Osprey Publishing. ISBN 1-84176-759-X. [*mrtav link*]
***Aix*** je rod koji sadrži samo dvije vrste patkarica: mandarinku i karolinku. Obje vrste smatraju se vrlo atraktivnima, posebno šareni mužjaci.

Rod pripada porodici pataka, a prije je bio smješten u grupu *Cairininae*. Godinama se vode rasprave da li bi ovaj rod trebao biti smješten u potporodicu pravih pataka ili utvi. 

Karolinka je sjeveronoamerička vrsta koja živi na području istočnog SAD-a, južne Kanade i sjevernog Meksika. Obje vrste migriraju sa sjevera prema jugu, te nastanjuju mirne šumovite lokve i potoke.

Rod pokazuje spolni diformizam tako što su ženke manje i nisu atraktivne kao mužjaci, jer imaju manje obojano perje. 
Karolinka doseže masu od 500 do 700 grama, duga je 41-49 cm, a ima raspon krila od 73 do 75 cm. Oba spola imaju šiljastu glavu.
Mandarinka je duga 41-49 cm, raspon krila 66-75 cm i blistavije perje od karolinke. Ženke su manje jarke boje od mužjaka. 

Karolinka se hrani malim rakovima, kukcima i biljem, dok mandarinka ima više vegetarijansku prehranu. 

Objema vrstama prijeti gubitak staništa.

Izvori
------

1. ↑  Johnson, Kevin P. & Sorenson, Michael D. (1999). „Phylogeny and biogeography of dabbling ducks (genus *Anas*): a comparison of molecular and morphological evidence" (PDF). *Auk* **116** (3): 792–805. DOI:10.2307/4089339. Pristupljeno September 2, 2008.
2. ↑  Madge, Steve & Burn, Hilary (1987). *Wildfowl : an identification guide to the ducks, geese and swans of the world*. London: Christopher Helm. ISBN 0-7470-2201-1.
3. ↑  „Wood Duck (*Aix sponsa*)". *Northern Prairie Wildlife Research Center*. United States Geological Survey. August 3, 2006. Arhivirano iz originala na datum 2010-06-08. Pristupljeno June 29, 2010.

Dodatna literatura
------------------

* Harris, M. (1999): Animal Diversity Web: *Aix galericulata*. Pristupljeno 27. aprila 2006.
* Pope, A. (2004): Animal Diversity Web: *Aix sponsa*. Pristupljeno 27. aprila 2006.

***Aix*** na Wikimedijinoj ostavi

Wikivrste ima informacije vezane uz:
***Aix***
**Stratis** (grč. Στράττις, 5–4. vek pne.) bio je atinski komediograf koji je stvarao u okviru stare atičke komedije. Prema *Sudi*, vrhunac njegovog stvaralaštva pada nešto posle Kalije, što znači da je prvu komediju prikazao verovatno oko 412. pne. Delimično je bio savremenik Sanirionov i Fililijev, kako se zaključuje po tome što tu dvojicu komičkih pesnika napada u sačuvanim fragmentima. Njegovo ime ponekad je kod antičkih autora zabeleženo kao "Straton" (Στράτων), pa su neki ispitivači ranije pretpostavili da su komediografi Stratis i Straton ista osoba, no to je mišljenje odbačeno. 

Nepoznati autor spisa *O komediji* pripisuje Stratisu 16 komedija, a *Suda* navodi ove naslove:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * *Čovek Orest* (Ἀνθρωπορέστης) ili možda *Čovekouništitelj* (Ἀνθρωπορραίστης)
* *Atalanta* (Ἀταλάντη)
* *Dobri ljudi ili nestanak novca* (Ἀγαθοί ἤτοι Ἀργυρίου ἀφανισμός)
* *Snažni starac* (Ἰφιγέρων)
* *Kalipid* (Καλλιπίδης)
* *Kinesija* (Κινησίας)
* *Limnomedon (Λιμνομέδων)*
* *Makedonci* (Μακεδόνες)
 | * *Medeja* (Μήδεια)
* *Troil* (Τρωΐλος)
* *Feničanke* (Φοίνισσαι)
* *Filoktet* (Φιλοκτήτης)
* *Hrizip* (Χρύσιππος)
* *Pausanija* (Παυσανίας)
* *Tragači za hladom* (Ψυχασταί)
 |  |

Pored ovih, drugi antički autor spoominju još četiri njegove komedije:

* *Zopir u plamenu* (Ζώπυρος περικαιόμενος)
* *Mirmidonci* (Μυρμιδόνες)
* *Rečni ljudi* (Ποτάμιοι)
* *Balavko* (Πύτισος)

Sudeći po ovim naslovima, čini se da je Stratis naročito voleo mitološku travestiju i parodiju grčke tragedije. U *Kalipidu* se pojavljivao tradicionalni lik proždrljivog Herakla. Komedija *Čovek Orest* prikazana je nakon Euripidovog *Oresta* (408. pne.), kako zaključujemo po tome što se u njoj napada Hegeloh, glumac koji je igrao Euripidovog Oresta. *Atalanta* je prikazana "dugo posle" Aristofanovih *Žaba* (405. pne.). U *Rečnim ljudima* ismeva se Fililije, a prema sholijastu taj je komad prikazan pre Aristofanovih *Eklesijazusa*, dakle najkasnije 394. ili 393. pne. Stratis je prikazivao komedije još 380. pne. sudeći po jednom napadu na Isokrata zbog njegove ljubavi prema Lagiski kada je ovaj govornik već bio starac.
**Ruska ratna mornarica** (rus. *Военно-морской флот Российской Федерации*) je dio Oružanih snaga Ruske Federacije. Formalno je osnovana 1992. kao nasljednik Ratne mornarice Zajednice nezavisnih država, koja je bila nasljednik Sovjetske ratne mornarice nakon raspada Sovjetskog Saveza u decembru 1991. godine.

Historija
---------

Ruska mornarica osnovana je 1696. kad je Bojarska Duma odobrila dekret cara Petra Velikog o izgradnji Azovske flote. U Voronježkom brodogradilištu izgrađena je prva galija *Principium* koja je sudjelovala u zuzimanju Azova. Već 1698. osnovan je Mornarički odjel i prva Mornarička akademija u Moskvi koja je kasnije preseljena u Azov.
Mornarica je reorganizirana 1700. i podjeljena u dvije grupe; jedrenjake i brodove na vesla. Te godine počeo je Veliki severni rat sa Švedskom u kom je mornarica uspješno odbila pokušaj švedske flote da zauzme grad Arhangelsk. 
U Moskvi je 1701. otvorena je škola za navigaciju.

Prvi brodovi i plovila za Baltičku flotu počeli su se graditi od 1702. u brodogradilištu na ušću rijeke Sjas u Jezero Ladogu. Oni su sudjelovali u zauzimanju tadašnje švedske utvrde *Noteburg* (Orešek). *Standard*, prvi prekooceanski jedrenjak Baltičke flote, porinut je 1703. u more, a iste godine izvojevana je i prva veća pobjeda u pomorskoj bitci za Velikog sjevernog rata. Istovremeno je počela gradnja utvrde Kronštat (dotada Kronshlot) na otoku Kotlin, u Voronježu je počela s radom admiralska škola, a u Sankt Peterburg je preseljena navigatorska škola iz Moskve.

Utvrda Kronštat dovršena je 1704. i iste godine počela je izgradnja brodogradilišta u Sankt Peterburgu. Dekretom cara Petra Velikog 1705. osnovan Mornarički puk, nukleus iz kog je naslala mornarička pješadija. Mornarica sudjelovala u uspješnoj odbrani Sankt Peterburg u jednoj od faza Velikog sjevernog rata. *Poltava*, prvi linijski brod, počeo se graditi 1709. po planovima Petra Velikog i Feodosija Skljajeva. Mornarica je sudjelovala u zauzimanju Viborga 1710. godine.

Struktura
---------

* Ruska Sjeverna flota
* Ruska Pacifička flota
* Baltička flota
* Crnomorska flota
* Kaspijska flotila
* Rusko mornarička pješadija
* Rusko mornarička avijacija

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Chronology of the three centuries of the Russian Fleet: Introduction*" (engleski). Russian Navy. Pristupljeno 23. 02. 2017.

Vanjske veze
------------

***Ruska ratna mornarica*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Russian Navy* (službene stranice) (`en`)

| * p
* r
* u
Flote ruske ratne mornarice |
| --- |
|  | Sjeverna flota • Pacifička flota • Baltička flota • Crnomorska flota • Kaspijska flotila |
**CARNet** je ustanova čiji je potpuni naziv **Hrvatska akademska i istraživačka mreža**. Naziv CARNet je kratica nastala od engleske varijante imena, koje glasi **Croatian Academic and Research Network**, po ugledu na slične ustanove u Europi.

Povijest CARNeta
----------------

CARNet je svoje djelovanje započeo u rujnu 1991. godine kao projekt nastao pod pokroviteljstvom tadašnjeg Ministarstva znanosti i tehnologije, današnjeg Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa. Uspostavljen je kao ustanova 17. listopada 1995. te od tada djeluje na području implementacije i promocije informacijskih i komunikacijskih tehnologija.

Aktivnosti CARNeta
------------------

Glavna aktivnost CARNeta je uspostava napredne računalno-komunikacijske infrastrukture pod nazivom CARNet mreža koja ima za cilj povezivanje svih ustanova i pojedinačnih korisnika iz područja znanosti, obrazovanja i športa na CARNet mrežu te time i na globalnu mrežu Internet. Osim toga, CARNet kroz niz drugih aktivnosti i projekata upravlja vršnim domenskim prostorom u Hrvatskoj (.hr domenski prostor), nudi svojim korisnicima niz informacijskih servisa, vrši različite vrste informatičkog obrazovanja te sa svojim partnerima sudjeluje u velikom broju različitih projekata.

CARNet je također i ISP (pružatelj Internet usluga) za akademsku zajednicu (profesori, studenti, itd.), ali i za obrazovni sustav Republike Hrvatske (učitelji, nastavnici, školsko osoblje i učenici). CARNet održava sve potrebne servise i usluge kao što to i svaki drugi ISP radi, npr. poslužitelj Internet grupa (News server - NNTP), IRC poslužitelj, FTP poslužitelj, poslužitelj poštanskih liste. Također sudjeluje u izgradnji autentikacijskog i autorizacijskog sustava za obrazovnu zajednicu Republike Hrvatske kroz AAI@EduHr projekt, koji radi na principu distribuiranih LDAP imenika, PGP ključeva, i sl..

Vanjske veze
------------

Službene stranice ustanove CARNet
**Strategija** je naziv koji se u najširem smislu kako bi se opisao nečiji dugoročni plan odnosno povezane aktivnosti usmjerene ostvarivanju jednog točno određenog cilja. Ime dolazi iz grč. i doslovno znači "vođenje vojske" (*stratos*=vojska, *agein*=voditi, *strategos*=vojskovođa).

Ispočetka se strategija prvenstveno odnosila na granu ratne vještine koja se danas zove vojna strategija. Međutim, s vremenom je ta riječ ušla u upotrebu kako bi opisivala slične pojmove u politici, ekonomiji i sportu pa tako postoje:

* politička strategija
* ekonomska strategija
* poslovna strategija
* sportska strategija, odnosno strategija u raznim igrama.

Pojam strategija na prostoru bivše Jugoslavije također predstavlja kolokvijalni izraz za stratešku računalnu igru. 

Uz pojam strategije je vezan i pojam taktike.

Višeznačna odrednica *Ova stranica je **razvrstavanje**. Koristi se radi pronalaska članaka koji moraju imati dodatnu odrednicu jer bi im u protivnom naslov bio isti.  
Ako vas je na ovu stranicu dovela vikiveza, možda je potrebno promijeniti da preusmjerava na namijenjeni članak.*