recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gojko Kličković** (Donji Petrovići, opština Krupa na Uni, Jugoslavija, 25. mart 1955) je srpski političar i bivši predsednik Vlade Republike Srpske. Na redovnim lokalnim izborima održanim 2012. godine izabran je za načelnika Opštine Krupa na Uni.

Biografija
----------

Rođen je 25. marta 1955. godine u Donjim Petrovićima, opština Krupa na Uni, Jugoslavija. Diplomirao je sociologiju u Sarajevu, a magistrirao je u Beogradu. Bio je član Srpske demokratske stranke od 1991. godine, i komandant Kriznog štaba opštine Krupa na Uni 1992. godine. Mr Gojko Kličković je bio predsednik Vlade Republike Srpske, a na tom položaju je bio dva puta u periodu 18. maj 1996. - 27. novembar 1996. godine, i 27. novembar 1996. - 31. januar 1998. godine. Živi u Novom Gradu.

Vidi još
--------

* Predsednik Vlade Republike Srpske
* Vlada Republike Srpske

Spoljašnje veze
---------------

* Ko je Gojko Kličković, novi premijer Republike Srpske 25.05.1996. Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u (`sh`)
* Vlada Republike Srpske (`sh`)
* Glas Srpske: Političari Republike Srpske Arhivirano 2011-05-30 na Wayback Machine-u (`sh`)

| * p
* r
* u
Predsjednici vlada Republike Srpske |
| --- |
| Branko Đerić  **•**  Vladimir Lukić  **•**  Dušan Kozić  **•**  Rajko Kasagić  **•**  Gojko Kličković  **•**  Milorad Dodik  **•**  Mladen Ivanić  **•**  Dragan Mikerević  **•**  Pero Bukejlović  **•**  Milorad Dodik  **•**  Aleksandar Džombić  **•**  Željka Cvijanović | Flag of Republika Srpska |
Zastava
Karta Donjecke narodne republike u Ukrajini
**Donjecka Narodna Republika** (rus. *Доне́цкая Наро́дная Респу́блика*; ukr. *Донецька Народна Республіка*, DNR) je samoproglašena država koju su na proljeće 2014. godine, nakon euromajdanskog prevrata osnovali radikalni ruski separatisti na području Donjecke oblasti na istoku Ukrajine. 

Proglašena 7. aprila 2014. od strane aktivista koji su zauzeli zgradu regionalne administracije u Donjecku, a nakon čega su zauzimanja javnih zgrada zabilježena i u drugim područjima oblasti. Nastojanje ukrajinskih vlade da ponovno uspostavi vlast kroz tzv. "antiterorističku operaciju" je odmah potom eskaliralo u oružani sukob koji i danas traje. 11. maja su separatisti u Donjeckoj i susjednoj Luganskoj oblasti proveli referendume koji su, prema njihovim tvrdnjama, potvrdili želju lokalnog stanovništva za stvaranjem DNR i Luganske Narodne Republike (LNR). 24. maja su predstavnici dvije samoproglašene države sklopile sporazum o udruživanju u konfederaciju pod imenom Federativna Država Novorusija.

Do polovice augusta su ukrajinske vojne i paravojne formacije uspjele značajno potisnuti separatiste prije nego što su do početka septembra odbačene u separatističkoj kontraofenzivi; nakon što je uspostavljeno primirje Minskim sporazumom, snage DNR kontroliraju oko 50 % teritorija Donjecke oblasti. Sa druge strane, pod njihovom vlašću se trenutno nalazi najveći dio predratnog stanovništva, s obzirom da to uključuje vodeća urbana središta uključujući Donjeck. 

Tokom primirja su 2. novembra 2014. na područjima pod kontrolom separtista održani izbori za predsjednika, koje je dobio Aleksandar Zaharčenko, odnosno skupštinu DNR, na kojima je većinu zastupnika dobila stranka Donjecka republika.
Bulb pramac
Efekt bulb pramca (**1**)
**Bulb pramac** je produženje kruškolikog oblika na pramcu broda ispod vodene linije. Bulb pramac mijenja način strujanja vode oko trupa, smanjujući otpor, i tako povećava brzinu, efikasnost i stabilnost. Za slučaj sudara ili naleta na greben ima zadaću apsorbiranja kinetičke energije i povećavanja sigurnosti broda. Veliki brodovi s bulb pramcem uglavnom imaju 12 do 15 posto bolju iskoristivost goriva od sličnih plovila bez njih.

Bulb pramac ima najviše efekta pod sljedećim uvjetima:

* kad se nalazi na brodu čija je vodna linija duža od 15 m
* kad brod ima vitku formu
* pri brzini koja je približno jednaka najvećoj brzini broda

Bulb pramac stvara pri plovidbi takav val koji interferiranjem s pramčanim valovima koje stvara ostala forma pramca smanjuje visinu ukupnog pramčanog vala. Na taj način menja se raspodela tlaka po brodu i smanjuje površina trupa koja je u dodiru s vodom što smanjuje otpor broda. Time se povećava energetska efikasnost i brzina broda.

***Bulb pramac*** na Wikimedijinoj ostavi
**Lukijan** (svetovno *Vojislav Pantelić*; Mol, FNRJ, 19. avgust 1950) je episkop budimski i administrator Eparhije temišvarske.

Životopis
---------

Vladika Lukijan je rođen 1950. godine u Molu. Najprije je studirao pravne nauke, a zatim diplomirao na Bogoslovskom fakultetu u Beogradu.

Episkop šumadijski Sava (Vuković) zamonašio ga je 1979. u manastiru Divostinu i rukopoložio u čin jeromonaha (1981) u manastiru Svete Melanije u Zrenjaninu.

Episkop
-------

Za vikarnog episkopa moravičkog je rukopoložen 1. jula 1984. godine od strane patrijarha srpskog Germana, episkopa šumadijskog Save i niškog Irineja. Od 1985. je bio je na episkopskom prestolu Eparhije slavonske u Pakracu, odakle se zbog ratnih prilika sa dijelom pastve povukao 1991. u Srbiju.

Administraciju Eparhije temišvarske preuzeo je 1996. godine. Od tada je posjetio skoro sve crkve te eparhije i u mnogima je služio. Tokom 1999. godine izabran je novi episkop slavonski Sava, a episkop Lukijan je postao i zvanično episkop temišvarski. Posebnu pažnju poklonio je manastirima, trudeći se usrdno da se i u sadašnjim uslovima nedostatka monaštva obnavljaju manastirska zdanja i održavaju bogosluženja i u manastirskim crkvama.

Redovno prisustvuje svešteničkim ispovijestima i bratskim sastancima, nastojeći da uvijek bude upoznat sa svim pitanjima koja nastaju u parohijskoj službi.

Poslije smrti episkopa budimskog Danila, postavljen je 2002. godine za episkopa budimskog i nastavio da upravlja Temišvarskom eparhijom kao administrator.

Vidi još
--------

* Eparhija budimska
* Eparhija temišvarska

Spoljašnje veze
---------------

* Hirotonije episkopa u Sabornoj crkvi u Beogradu Arhivirano 2013-12-02 na Wayback Machine-u
* Episkop budimski Lukijan

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Sava Andrić** | **vikarni episkop moravički1984 — 1985.** | Nasljednik:**Longin Krčo** |
**Milorad Drača** (Gornje Ceranje kod Benkovca, 28. 2. 1958), satnik Hrvatske vojske, sudionik Rata u Hrvatskoj i bivši zapovjednik 3. satnije 3. bojne 128. brigade HV-a.

Biografija
----------

Milorad Drača je rođen 28. 2. 1958 godine u srpskoj porodici u selu Gornje Ceranje. Srednju školu je završio u Benkovcu. U Bileći je pohađao Školu za rezervne oficire Jugoslavenske narodne armije (JNA), te mu je po završetku školovanja dodijeljen čin potporučnika. Po povratku u Benkovac bio je stacioniran u ondašnjem rezervnom sastavu JNA. Drača se ubrzo potom zaposlio u riječkoj tvornici motora Torpedo. Po preseljenju u Rijeku, Drača se prijavio u riječki Vojni odsjek JNA, gdje je svakodnevno sudjelovao u vojnim vježbama.

Drači je početkom 1990-ih bilo jasno da će doći do oružanog sukoba na prostoru SFR Jugoslavije, te je sa pojedinim oficirima rezervnog sastava JNA formirao Teritorijalnu odbranu (TO) grada Rijeke, ali izvan sastava JNA. Početkom septembra 1990 Drača je pozivao dobrovoljce da se pridruže TO Rijeke. Budući da su na Trsatu bile stacionirane snage JNA tj. 13. korpus JNA - Rijeka, tvorci TO Rijeke su se okupili u omladinskom naselju "Lovorka Kukanić", a pripreme su započeli na skijalištu Platak. TO Rijeke je ubrzo potom bila ukomponirana u novooformljeni partijski (HDZ) paramilitarni Zbor narodne garde i započela napade na kasarne JNA. Drača je kasnije postavljen za zapovjednika 3. satnije 3. bojne 128. brigade HV-a. U početku je prema njemu u satniji postojalo nepovjerenje zbog njegove nacionalnosti, no ubrzo je svojim ponašanjem i radom pridobio "nevjerne Tome". Vrhunac njegove vojne karijere je bila Operacija Oluja, gdje je satnik Drača vodio svoju satniju odlično odradivši zadani zadatak, sačuvavši živote svojeg ljudstva.

Literatura
----------

* Ivica Radoš, Zoran Šangut (2013). *Branili smo Domovinu*, Zagreb: Udruga pravnika "Vukovar 1991". ISBN 978-953-56929-1-1
**Autogol** je (najčešće) nenamjeran "dar" protivničkoj momčadi, tj. protivnička momčad je profitirala autogolom.

Autogol u nogometu
------------------

U nogometu, **autogol** je gol postignut od igrača koji je loptu napucao ili joj bilo kako promijenio smjer, tako da ona uđe u gol njegove momčadi. Igraču koji je postigao autogol pripisuje se pogodak. 
Ako se lopta odbila od igrača nakon udarca protivničkog igrača i prevarila njegovog vratara, gol se može pripisati dvojici igrača:

* igraču koji je pucao, ako bi lopta i bez dodira nespretnog išla unutar mreže, čak i ako bi je vratar lagano obranio
* ili se postignut gol karakterizira kao autogol, ako je već spomenuti nespretni igrač u potpunosti promijenio smjer lopte, tako da lopta promijeni smjer u potpunosti, te uđe u gol.

Autogol **ne može** biti postignut izravno iz slobodnog udarca ili auta. Ako se to i dogodi, sudac će dodijeliti korner momčadi koja napada.

No, postignuti autogol može biti poništen. O tome detaljno piše u pravilima nogometa.

Autogol u drugim sportovima
---------------------------

Autogol u drugim sportovima je vrlo rijetka pojava. Čak i kad se dogodi, nije "nagrađen" isto kao u nogometu.

### Autogol u hokeju na ledu

U hokeju na ledu, ako je autogol postigla momčad koja se brani, gol se pripisuje protivničkom igraču koji je zadnji dirao pak. To se može dogoditi:

* kad momčad ima prazan gol (ako je vratar zamijenjen aktivnim igračem) prilikom hvatanja rezultata u zadnjim minutama
* ili kada se također vratar izvadi prilikom odgođenog kažnjavanja nekog igrača.

Finskom vrataru Miki Noronenu je pripisan gol jer se dogodilo da je nakon njegove obrane neki protivnički igrač krivo dodao pločicu, te je ona ušla u njihov gol. To se zbilo tijekom sezone 2003./2004.

### "Autogol" u košarci

U košarci, kada neki igrač slučajno ubaci loptu u svoj koš (ekvivalent autogolu u nogometu), koš je dodijeljen protivničkom igraču koji je najbliže košu.

Posljedice autogolova
---------------------

Osim onih sportskih (kad protivnici profitiraju autogolom), događaju se posljedice i van sportskih terena. Kolumbijski igrač Andrés Escobar je na Svjetskom prvenstvu u SAD-u 1994. zabio autogol koji je koštao Kolumbiju ispadanja. Neki fanatik ga je ubio nedugo nakon njegovog povratka u Kolumbiju.

Poznati strijelci autogolova u nogometu
---------------------------------------

* Goran Rubil, strijelac jednog od najljepsih (euro)autogolova svih vremena.
* Staf Van Den Buys, 3 (!) autogola u jednoj utakmici.
* Andrés Escobar, već spomenuti Kolumbijac ubijen zbog autogola
* Bjarte Flem, vratar koji je bacio loptu u svoj gol
* Gary Sprake, vidi što je napravio Bjarte Flem
* Frank Sinclair, strijelac bezbrojnih autogolova
* Djimi Traoré, autor jednog od najsmješnijih autogolova svih vremena.
* Tony Popovic, igrač Crystal Palacea koji je spektakularno petom *lobao* svog vratara.
* Chris Brass, nogometaš koji je, s namjerom izbacivanja lopte okomito gore nogom preko glave (ne škarice!), pogodio samog sebe loptom u glavu, slomio nos i zabio autogol.
**Šesnaesterac** ili **kazneni prostor** je prostor u nogometu koji je za samo odvijanje igre nemjerljivo važan i multifunkcionalan. Pravokutnog je oblika i ulazi u teren 16.46 metara (18 jardi) sa svake strane gola pod pravim kutom. Unutar šesnaesterca se nalazi **kaznena** ili **bijela točka** koja je od sredine gola i gol-linije udaljena 11 metara (12 jardi). **Kazneni luk** se spaja sa šesnaestercem i osigurava da nijedan igrač ne prilazi bliže od 9.15 metara (10 jardi) tijekom izvođenja jedanaesterca. Inače se kazneni luk ne smatra dijelom šesnaesterca.

U samim nogometnim početcima šesnaesterac je za krajnje linije imao gol-liniju, dvije aut-linije i jednu poprečnu liniju koja ulazi u teren. No, ovakav format šesnaesterca je odbačen i sveden na današnje dimenzije 1901.

Funkcije šesnaesterca
---------------------

Prekršaji koji se kažnjavaju slobodnim udarcem, a napravljeni su u šesnaestercu, kažnjavaju se jedanaestercem. Ti prekršaji podrazumijevaju igranje rukom, saplitanje protivnika i sl. Jedanaesterci se izvode s kaznene točke.

Šesnaesterac ima još neke funkcije uključujući:

* vratara: to je mjesto u kojem vratari smiju igrati rukom;
* gol-aut: lopta nije u igri dok ne izađe izvan šesnaesterca (nijedan igrač ne smije dirati loptu dok ne izađe iz šesnaesterca;
* izvođenje jedanaesteraca: igrači koji ne izvode jedanaesterac moraju biti izvan šesnaesterca uključujući kazneni luk dok se jedanaesterac ne izvede.

Vidi još
--------

* nogometno igralište
* jedanaesterac
**Škamp** (od talijanskog: *scampo*, od grčkog: σκάμπι) latinski: *Nephrops norvegicus* je dugorepi rak iz reda desetonožaca (*Decapoda*), iz porodice Nefropida (*Nephropidae*).

Karakteristike
--------------

Škamp je svijetlocrvene do smeđe boje, lako se prepoznaje po dugim vitkim klještima koja mogu biti duga gotovo kao i tijelo.

Škampi žive po muljevitom i pjeskovitom morskom dnu na dubinama od 10 do 250 metara.

Narastu do dužine od 25 cm (ženke do 17) i težine do 200 grama.

Rasprostranjenost
-----------------

Škampa ima po Mediteranu i sjeveroistočnom Atlantiku, od Sjeverne Afrike do Norveške i Islanda. Cijenjeni su kao gastronomska poslastica, pa ih se puno izlovljava naročito u Ujedinjenom Kraljevstvu, Francuskoj, Danskoj i Italiji.

Način života
------------

Škampi su aktivni noću, hrane se strvinama koje nađu po dnu, a mrijeste od aprila do juna.

Povezano
--------

* Rakovi

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Škamp*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 10. 12. 2017.
2. 1 2 3 4 5   „*Scampi'"* (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 12. 2017.

Vanjske veze
------------

***Škamp*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Scampi* (`en`)
* *Škamp* (`sh`)
**Šišman Ibrahim-pašina džamija** (također znana kao *Hadži-Alijina džamija*) izgrađena u 15. vijeku, nalazi se u samom središtu Počitelja. Džamija se odlikuje monumentalnošću i jednostavnošću. Pored munare stoji i drvo ciparis doneseno iz Libana u 15. vijeku.

Džamiju u Počitelju sagradio je hadži Alija Mujezinović, sin Musa-agin 1562/63. Ova džamija je bila remek-djelo arhitekture osmanskog perioda. Ona je pod kupolom i ima visoku kamenu munaru oktogenog oblika ukrašenu stalaktitnim dekorom ispod šerefe. Uz počiteljsku džamiju nema nikakvog groblja kao što je obično kod drugih džamija u Bosni i Hercegovini, jer tvrd i skučen teren nisu dozvolili nastajanje harema. Ulaz u džamiju krase veoma lijepa rezbarena dvokrilna vrata iznad kojih se nalazi veoma dekorisan portal.

O legatoru hadži Aliji ne zna se puno jer u pristupačnim izvorima o njemu nema spomena. 
U literaturi je pribilježena legenda koja kaže da je džamiju u Počitelju sagradio "Čelo" koji je kao dijete išao u Istanbul i kasnije postao paša. Legenda ovog "Čelu" identifikuje sa Šišman Ibrahim-pašom kome se pripisuju sve zadužbine u Počitelju. Ibrahim-paša je 1664. postao janjičarski aga, slijedeće godine vezir i valija u Sivasu ,a umro je u Misiru 1677. godine. Prema nekim tvrdnjama smatra se da vremenski nije moguće da je džamiju sagradio Šišman Ibrahim-paša. U jednom od turističkih vodića kao i pri Komisiji za očuvanje nacionalnih spomenika BiH navodi se podatak da je ovo džamija Šišman Ibrahim-paše.

Rušenje
-------

Džamija je artiljerijom znatno oštećena 1993. godine od strane srpske vojske, a nedugo zatim je i minirana od strane Hrvatske vojske. Od eksplozije centralna džamijska kupola urušila se u unutrašnjost zdanja, a zidovi su se skoro do polovine obrušili. Vitka munara, od klesanog kamena, srušena je do temelja.

Rekonstrukcija
--------------

Programom trajne zaštite historijske cjeline Počitelj predviđena je i rehabilitacija Hadži-Alijine/Šišman Ibrahim-pašine džamije. Vlada Federacije svojim zaključcima od 24. novembra 2000. godine osnovala je ekspertnu grupu koja je utvrdila 5.augusta 2001. godine programske smjernice za rehabilitaciju počiteljske džamije. Rehabilitacija počiteljske džamije se još izvodi prema Projektu revitalizacije, koji je izradio Zavod za zaštitu kulturno-historijskog i prirodnog naslijeđa Mostar u maju 2002.

Vanjski linkovi
---------------

***Šišman Ibrahim-pašina džamija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Aneks 8 komisija o Počitelju i Šišman Ibrahim-pašinoj džamiji Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
**Inkvizitorni sistem** ili, rjeđe, **inkvizitorni postupak** označava model procesnog (postupovnog), a prije svega krivičnog procesnog prava, koga karakterizira aktivna uloga suda ili njemu ekvivalentnog pravosudnog organa u pronalaženju činjenica i dokaza na kojima će se temeljiti njegova odluka. Inkvizitorni sistem funkcionira pod pretpostavkom da će sud kao organ države efikasno i brzo raspolagati njenim resursima, odnosno djelovati posve objektivno i bez pritiska stranaka u postupku; u svom "najčišćem" obliku - pod čime se obično kao primjer navodi Inkvizicija Rimokatoličke crkve - sud u sebi preuzima ne samo pravosudne nego i policijske funkcije, te provodi istragu, hapsi osumnjičenika za neko djelo, protiv njih donosi optužnicu i na kraju izriče presudu. Takav inkvizitorni postupak je odrazio na kontinentalni pravni sistem, čija su krivično-procesna zakonodavstva naglasak stavljala na provođenje sudske istrage prije samog suđenja, odnosno istragu dale u ruke posebnom sudskom organu koji se naziva istražni sudac; u mnogim od tih zemalja se kriminalistička policija smatra organom podređenim sudu ili istražnim sudovima, te se za nju koriste izrazi "sudska" ili "pravosudna policija". Na prostoru bivše Jugoslavije je također dominirao inkvizitorni sistem, iako je on često bio kritiziran kao moguće sredstvo zlostavljanja i političke represije, jer su se okrivljenici, posebno oni optuženi za tzv. "politička krivična djela", njime stavljali u neravnopravni položaj. Tek u 20. vijeku se krivično procesno pravo počelo okretati u smjeru tzv. akuzatornog postupka u kome je naglasak na iznošenju dokaza dvije ravnopravne strane - tužitelja i okrivljenog - a koji je karakterističan za zemlje anglosaksonskog pravnog sistema.

Literatura
----------

* Francuski zakon o krivičnom postupku (*Code de procédure pénale*)
	+ zakonodavstvo
	+ regulatorni dio Arhivirano 2004-08-04 na Wayback Machine-u — nadopune po instrukcijama *Conseil d'Étata*
* American Law Encyclopedia: Inquisitorial System

| * p
* r
* u
Pravo |
| --- |
| Pravni sistemi | Anglosaksonsko pravo • Kontinentalno pravo • Običajno pravo • Vjersko pravo • Socijalističko pravo • Međunarodno pravo |  |
| Izvori prava | Pravni propisi (Zakon • Zakonik • Tumačenje zakona)Pravna praksa (Običaji • Precedentno pravo • Pravo pravičnosti) |
| Adjudikacija | Javno pravo (Krivično/kazneno pravo • Ustavno pravo • Upravno pravo)Privatno pravo (Građansko pravo • Obvezno pravo • Ugovori • Naknada štete • Nasljedno pravo i Trustovno pravo)Sudovi (Akuzatorni sistem • Inkvizitorni sistem • Dokazi • Pravosuđe • Pravnici) |
| Jurisprudencija | Filozofija prava • Prirodno pravo • Pravni pozitivizam • Pravni formalizam • Pravni realizam • Pravni interpretivizam • Feministička pravna teorija • Pravo i ekonomija • Kritičke pravne nauke • Komparativno pravo |
| Povezano: Popis pravnih oblasti |
Koordinate: 42° 56′ 14" SGŠ, 20° 47′ 20" IGD


**Banov Do** arhaično **Bando** (alb. ) je naselje u opštini Zvečan na Kosovu i Metohiji.

Geografija
----------

Atar naselja se nalazi na teritoriji katastarske opštine Banov Do površine 379 ha, po opštinskim podacima 367 ha. Selo Banov Do nalazi se na 5 kilometara severozapadno od Zvečana u podnožju planine Rogozne, uvučeno u dolini Kozarevske reke. Većina kuća je podignuta sa leve starne toka Kozarevske reke i pripada grupi starih srpskih naselja.

Istorija
--------

Pominje se u Svetostefanskoj povelji kralja Stefana Milutina iz 1313. godine kao „ Banje Polje". Narodno predanje ime sela vezuje za Stahinjića Bana, a i u turskom popisu iz 1455. godine popisano je 17 hrišćanskih kuća, a popisani su vinogradi. U kasnijim popisima pominje se kao *Dol* sa tri hrišćanske kuće. Selo je posle velike seobe 1690. godine opustelo i po narodnim predanja u ovom selu povećanje broja srpskog stanovništva započinje krajem XVIII veka vraćanjem ljudi na svoja vekovna ognjišta. Selo nema školu, deca odlaze u osnovnu školu „Sveti Sava" u Žirovnici.

Od 1978. godine do sela postoji asfaltni put izgrađen samodoprinosom građana i kojim je selo povezano sa Zvečanom, a od pre nekoliko kroz naselje prolazi asfaltni put koji povezuje opštine Zvečan i Zubin Potok. Selo je povezano na gradski vodovod, a delovi imaju seoske vodovode. Većina domaćinstava ima fiksne telefone. U selu postoji Crkva posvećena Svetom Caru Konstantinu i Carici Jeleni po raspoloživim podacima iz 14. veka koja je tri puta rušena i obnavljana.

Demografija
-----------

Naselje ima srpsku etničku većinu.

Broj stanovnika na popisima:

* popis stanovništva 1948. godine: 155
* popis stanovništva 1953. godine: 167
* popis stanovništva 1961. godine: 230
* popis stanovništva 1971. godine: 223
* popis stanovništva 1981. godine: 220
* popis stanovništva 1991. godine: 180
* opštinska procena 2011. godine: 260

  


| * p
* r
* u
Opština Zvečan |
| --- |
| Banov Do • Banjska • Banjska Reka • Banjski Suvi Do • Boljetin • Bresnica • Valač • Veliko Rudare • Vilište • Grabovac • Grižani • Doljane • Žaža • Žerovnica • Žitkovac • **Zvečan** • Izvori • Jankov Potok • Joševik • Kamenica • Korilje • Kula • Lipa • Lipovica • Lovac • Lozište • Lokva • Mali Zvečan • Malo Rudare • Matica • Meki Do • Oraovica • Rudine • Sendo • Srbovac |
**Bergen op Zoom** je grad i općina od 67,880 stanovnika na jugozapadu Nizozemske u Provinciji Sjeverni Brabant.

Geografske karakteristike
-------------------------

Njegovo ime - Bergen op Zoom, prevedeno sa nizozemskog znači *Brdo na Zoomu*, jer se nalazi na ušću potoka Zoom u estuarij Istočne Scheldte.
On se nalazi 38 km jugozapadno od Brede, i gotovo isto toliko od belgijskog Antwerpena.

Historija
---------

Centralni trg (Grote Markt)
Za Bergen se zna da su ga 880. zauzeli Vikinzi, kao i to da je 1287. postao je feud.

Nakon osamostaljenja od Brede postao je nasljedna domena Brabantskog vojvodstva. Tokom 15. vijeka prosperirao je kao trgovački centar, tako da su njegove sajmove posjećivali i engleski trgovci koji su dobili specijalne privilegije.

Španjolski kralj i car Svetog Rimskom Carstva Karlo V 1533. uzdigao je Bergen u rang markgrofovije.
Grad se i pored toga bunio protiv vlasti Španjolske Nizozemske, a kako je bio dobro utvrđen uspješno je odbio nekoliko španjolskih napada između 1581. - 1622.

U vrijeme Rata za austrijsko naslijeđe okupirala ga je Kraljevina Francuska 1747. a nakon tog od 1795. Prva Francuska Republika koja je vladala gradom u strahu od Engleza sve do pada Napoleona 1814.

Gradski bedem su razrušeni 1867. a Drugi svjetski rat proživio je pod okupacijom Trećeg Reicha.

Znamenitosti
------------

Znamenitosti Bergena su gradska vrata (Gevangenpoort) sa početka 14. vijeka, ostatci srednjovjekovnih fortifikacija (Ravelin) i zemljanih bedema. 
Puno puta restaurirana crkva *sv. Gertrude* (zvana i Grote Kerk) orginalno iz 14. vijeka, srednjovjekovna gradska vijećnica i *Markizov dvor* (Markiezenhof) podignut između 1485-1520.

Privreda
--------

Bergen je grad konditorske industrije i jedne od najvećih evropskih tvornica žestokih pića, pored tog ima puno firmi koje se bave metalurgijom i građevinarstvom.

On je i velika ribarska luka, poznat po kaveznom uzgoju oštriga, a okolica po šparogama.

Pobratimski gradovi
-------------------

Bergen ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima;

* Kanada Edmonton, Kanada
* Belgija Oudenaarde, Belgija
* Poljska Szczecinek, Poljska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Netherlands: Administrative Division*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.05. 2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Bergen op Zoom*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 14.05. 2022.
3. ↑  „*Jumelages*" (nizozemski). Ximaar. Pristupljeno 12.05.2022.

Vanjske veze
------------

***Bergen op Zoom*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gemante Bergen op Zoom* (službene stranice) ()
**Kleptomanija** (sintagma od grčkih riječi κλέπτειν / kleptein = krasti + μανία / mania = manija) je patološki nagon za krađom, kod psihopata i histeričara.

Karakteristike
--------------

*Kleptomanija* je nagon za krađom bez obzira na vrijednost ili korisnost ukradenih predmeta. Ona je nadaleko poznata bolest, jer se na nju često pozivaju pravi lopovi kad ih se uhvati na djelu, ali sama - kleptomanija je prilično rijetki mentalni poremećaj. Kleptoman može sakriti, odbaciti ili tajno vratiti ukradene stvari, ali će rijetko pokušati profitirati njihovom preprodajom. Kleptomani obično imaju dovoljno novca za kupnju onog što kradu, ali zadovoljstvo im je sam čin krađe, a ne posjedovanje ukradenog predmeta. 

Kleptomanija se klasificira kao poremećaj kontrole nagona, što znači da žrtva nije u stanju savladati želju da ukrade i osjeća sve veću napetost kako se pokušava oduprijeti tom porivu, a olakšanje i klimaks kad mu to uspije. U nekim slučajevima, ukradeni predmeti mogu imati simboličku seksualnu ili neku drugu vrijednost za kleptomana, ali seksualni aspekti poremećaja nisu uvijek očiti.

Liječenje
---------

Psihoterapija može biti efikasna u ublažavanju poremećaja, ali malo kleptomana traži pomoć. Osim u slučajevima kad su uhvaćeni u krađi i upućeni psihijatru na liječenje depresije i tjeskobe povezane sa njihovim strahom od hvatanja u krađi. 
Liječenje se provodi kognitivno-bihevioralnom terapijom, da se nauče novi modeli ponašanja. Lijekovi koji se primjenjuju su stabilizatori raspoloženja, inhibitori serotonina i antagonisti opioida. Specifičan lijek za kleptomaniju je naltrexon. U koliko se radi o depresiji, prepisuju se antidepresivi.

Izvori
------

1. ↑  „*kleptomanija*" (hrvatski). Hrvatski leksikon. Pristupljeno 16. 05. 2013.
2. 1 2 3 4  „*Kleptomania*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 16. 05. 2013.

Vanjske veze
------------

* *Kleptomania* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
Koordinate: 42° 53′ 32" SGŠ, 20° 52′ 07" IGD

**Severna Kosovska Mitrovica** (poznata i samo kao **Severna Mitrovica**; alb. *Mitrovica e Veriut* ili *Mitrovicë Veriore*) obuhvata deo grada Kosovska Mitrovica severno od reke Ibar. To je de fakto glavni grad Severnog Kosova, regiona gde su Srbi većina i administrativni centar Autonomne Zajednice srpskih opština KiM.

Istorija
--------

Severna Kosovska Mitrovica je nastala podelom opštine Kosovska Mitrovica na dve de fakto opštine, Južnu Kosovsku Mitrovicu sa albanskom većinom i Severnu Kosovsku Mitrovicu sa srpskom etničkom većinom. Granicu predstavlja most na Ibru.

Geografija/Demografija
----------------------

Obuhvata oko 1/5 grada Kosovska Mitrovica gde se nalazi 22.000 stanovnika od kojih su 19.000 Srbi, 2.000 Albanci a 1.000 ostale manjine. Nalazi se na levoj strani Ibra.

Kultura i obrazovanje
---------------------

Severna Kosovska Mitrovica je trenutno jedan od najznačajnijih političkih, obrazovnih i zdravstvenih centara za Srbe na Kosovu. To je jedina urbana sredina na Kosovu gde su Srbi većina. U gradu se nalazi Univerzitet u Prištini koji je prebačen iz Prištine. Tu se takođe nalazi klinički centar, koji je jedini zdravstveni centar za Srbe na Kosovu. U Severnoj Kosovskoj Mitrovici se nalazi crkva Sv. Dimitrija.

Sport
-----

Severna Kosovska Mitrovica je sedište fudbalskih klubova Trepča i Rudar.

Politika
--------

U Severnoj Kosovskoj Mitrovici je sedište skupštine zajednica opština autonomne pokrajine Kosova i Metohije koja predstavlja srpske opštine koje odbijaju jednostrano proglašenje nezavisnosti Kosova.

Galerija
--------

* Crkva Sv. DimitrijaCrkva Sv. Dimitrija
* Most na IbruMost na Ibru
* Severni deo K. MitroviceSeverni deo K. Mitrovice
* Severni deo K. MitroviceSeverni deo K. Mitrovice

Spoljašnje veze
---------------

***Severna Kosovska Mitrovica*** na Wikimedijinoj ostavi
**Chaitén** je lučki grad od 1,643 stanovnika. na jugu Čilea u Provinciji Palena, u kojoj je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Chaitén se nalazi u južnoj Patagoniji, u Zaljevu Corcovado nedaleko od ušća rijeke Yelcho.

Teren grada geomorfološki odgovara nastavku Anda, koji je prošao kroz razne erozivne procese, uglavnom glacijacijom, zbog tog se naglo spušta 
prema moru u formi dolina i fjordova i ima planine čija visina ne prelazi 2.500 metara. Ova vrsta erozije također je prije desetak milenija uzrokovala slijeganje 
tla ispod Pacifika i stvaranja Zaljeva Corcovado koji odvajio Palenu od Arhipelaga Chiloé.

Najveća karakteristika toga kraja su vulkani Michimahuida (2.404 m), Corcovado (2.300 m) i Chaitén (962 m).

### Klima

Klima Chaiténa je hladna umjerena klima sa više padavina tokom zime (od maja do jula), tako da padne do 3000 mm godišnje.

Prosječna temperatura ne prelazi 10 °C, a vjetrovi prevladavaju sa zapada.

Erupcija vulkana Chaitén

Historija
---------

Historija tog mjesta započela je 1933. imao je samo tri kuće.

Chaitén je službeno osnovan 24. februara 1940. njegova luka je godinama služila da se kolonistima gotovo neistražene zemlje tog dijela Patagonije dostavi što im treba.

Tih godina brod Tenglo državne kompanije Ferronave dovozio je robu u luku, ona se prekrcavala u šlepove i rijekom Yelcho prevozila u unutrašnjost.

Čileanska vojska je 1946. instalirala radni korpus, da izgradi cestu prema unutrašnjosti do jezera i tako olakša transport robe kolonistima. 
U to vrijeme Chaitén je već imao stotinjak stanovnika i nekoliko trgovina.

Velika većina kolonista novih teritorija potjecala je sa otoka Arhipelaga Chiloé.

Procesom regionalizacije koji je proveden između 1974. i 1976. Palena je uspjela steći status provincije. Tako da je od 1981. kad je već imao 3.500 stanovnika - administrativni centar Provincije.

Nakon velike erupcije vulkana Chaitén u maju 2008. koja je razorila grad, guverner je naredio da se svi evakuiraju, pa je administrativni centar Provincije Palena prebačen u Futaleufu. U to vrijeme grad je imao 4,065 stanovnika.

To je trajalo do - 2010. kad je grad obnovljen pa se državna uprava vratila u Chaitén.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Chile: Los Lagos*" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 10 2020.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Chaitén (Chile)*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 28.10.2020.
3. 1 2 3  „*Ubicación y Geografía*" (španjolski). Municipalidad de Chaitén. Arhivirano iz originala na datum 2020-10-30. Pristupljeno 28.10.2020.
4. 1 2  „*Historia*" (španjolski). Interpatagonia. Pristupljeno 28.10.2020.
5. 1 2  „*Comuna*" (španjolski). Municipalidad de Chaitén. Arhivirano iz originala na datum 2018-09-06. Pristupljeno 28.10.2020.

Vanjske veze
------------

***Chaitén*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Chaitén* (službene stranice) ()
**Expo 1888** (španjolski: *Exposición Internacional de Barcelona 1888*) bila je prva od dvije Svjetske izložbe iz 1888. godine, održana u katalonskoj prijestolnici Barceloni.

Historija i karakteristike
--------------------------

Crtež ulaznog paviljona
Plakat saplanom izložbe i najvažnijim paviljonima
Crtež Gaudíjevog paviljona Trasatlántica
Izložba je održana od 8. aprila do 10. decembra 1888. a teme su bile Primijenjena umjetnost i industrija. Izložba je održana na prostoru od 46.50 hektara i posjetilo ju je 2,300.000 posjetilaca. Expo iz 1888. obilježio je nagli progres Barcelone i njenu transformaciju u snažan centar industrije, financija i kulture. Na izložbi je sudjelovalo 30 država, među njima i tad vrlo daleke i tajanstvene zemlje kao Japan, Kina i Sjedinjene Američke Države.

Expo je održan na prostoru novog parka *Ciutadella* koji je sve dotad bio vojna utvrda. Najimpresivniji paviljon bila je Palača industrije dimenzija 120 x 34 m, u kom su izlagali španjolski izlagači. Pored tog atraktivni su bili i veliki paviljoni likovne umjetnosti, mašinstva, nauke i pomorstva. Na mjestu glavnog ulaza podignut je slavoluk koji je postao jedan od glavnih simbola grada.

U barcelonskoj luci bila je usidrena sva sila brodova brojnih zemalja izlagača, dok su u paviljonu kompanije Trasatlántica izgrađenom u maurskom stilu izlagane umanjene replike poznatih brodova. Ipak, glavna atrakcija tog Expa bila je rasvjeta električnim sijalicama koje su postavljene duž dviju glavnih ulica Ramble i Gran Vie, ona je posjetiocima omogućila da ih razgledaju i noću.

Od vanjskih građevina podignutih za Expo treba spomenuti neogotički zamak Tri zmaja (*Castell dels Tres Dragons*), kog je projektirao Lluís Domènech i Montaner kao kafe-restoran. U njemu je danas zoološki muzej. Tu je i amblematski spomenik Kristofora Kolumba, podignut da obilježi mjesto gdje se iskrcao nakon plovidbe do Amerike.

Slavoluk

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Universal Exhibition of Barcelona 1888*" (engleski). Bureau International des Expositions. Pristupljeno 30. 10. 2014.

Vanjske veze
------------

***Expo 1888*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Universal Exhibition of Barcelona 1888* ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 159719323
* LCCN: n79052100
* GND: 3012189-9
* SELIBR: 275301
* SUDOC: 030885205
* BNF: cb12221160k (podaci)

 |
Rijeka Lim kod Prijepolja
**Lim** je najveća pritoka Drine. Gornji dio sliva pripada Crnoj Gori, dok srednji i donji dio sliva pripadaju dijelom Srbiji i Bosni i Hercegovini. Slivna porvšina Lima iznosi 5.785 km2 (od čega 115 km2 pripada Albaniji). Značajnije pritoke Lima su: Zlorečica, Šekularska, Ljuboviđa, Lješnica, Bjelopoljska Bistrica, Mileševka, Beranska Bistrica.

Neposredno nakon svog izvorisra prima dvije pritoke takodje sa Prokletija Djuricku rijeku kao i Komaracu Spajanjem reka Grnčar i Vruje, koja izvire ispod Prokletija, nastaje reka Ljusti tip delte. Rijeku Ljucu ne mozemo smatrati nastavkom Lima. Pod svojim imenom, Lim ističe iz Plavskog jezera i teče pored Andrijevice, Berana, Bijelog Polja, Prijepolja i Priboja. Dug je 220 km. Geološki sastav limske doline je raznovrstan i čine ga stijene različite starosti. Cijelim svojim tokom Lim teče kroz klisure i kotline, zavisno od sastava terena. U području krečnjaka doline su uske sa visokim dolinskim stranama, a u ostalim djelovima su proširene. 

Kotline su najšire u gornjem delu toka, oko 20 m, a dubina preko 2 m, pri čemu su brzine male. Idući nizvodno, doline bivaju sve uže, a na kraju prelaze u klisuru. Lim naizmenično teče kroz klisure i kotline: iz Plavsko-gusinjske kotline ulazi u klisuru Sutjesku, potom u Beransku kotlinu i Tivransku klisuru. Potom prolazi kroz Bjelopoljsku kotlinu i Dobrakovačku klisuru koja prelazi u kanjon dubok do 550 m i dugačak 11 km, Brodarevsku kotlinu i dalje kroz dolinu duboku do 530 m, koja je ka Prijepolju sve plića i sve blažih strana. Pošto napušti Prijepoljsko polje i prođe pored grada, Lim ulazi u duboku klisuru sa manjim kotlinastim proširenjima, a posle ušća Uvca ulazi u dolinu koja nizvodno postaje sve dublja i na 5 km od ušća prelazi u kanjon dubok do 530 m.

Širina i dubina rijeke su duž toka promenljive: kod Bijelog Polja širina je 45 m, a dubina 2 m; kod Prijepolja je širina 60 m, a dubina do 2 m. Na nekoliko mjesta u kanjonima, širina rijeke je samo 3 m. U donjem dijelu sliva, neposredno iza Prijepolja, formirano je akumulaciono jeze¬ro zapremine oko 44 miliona m3 za potrebe hidroelektrane Potpeć. Na desnoj obali jezera, kod mjesta Bistrica, izgrađena je istoimena elektrana, derivacionog tipa, koja koristi akumulaciju Radoinja, dok joj jezero Potpeć služi kao kompenzacioni bazen. Nizvodno od ušća Uvca, rijeka Lim se u velikim krivinama spušta do doline Drine i kod mjesta Međeđa uliva u Drinu. Na ušću u Drinu širok je 90 m, a dubina mu dostiže do 5 m.

Literatura
----------

* *Mala Prosvetina Enciklopedija*, Third edition (1985); Prosveta; ISBN 86-07-00001-2
* Jovan Đ. Marković (1990): *Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije*; Svjetlost-Sarajevo; ISBN 86-01-02651-6
**Cajamarca** je grad od 191,935 i aglomeracija 223,900 stanovnika na sjeveru Perua u Departmanu Cajamarca u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grad se prostire u kotlini rječice Mashcon u Andama na nadmorskoj visini od 2,750 m
Od glavnog grada Lime udaljen je 858 km.

U neposrednoj okolici ima brojnih termalnih izvora koji se koriste još od Pretkolumbovskih vremena.

Centralni trg sa katedralom

Historija
---------

Taj drevni grad Inka, bio je mjesto gje je 1532. godine konkvistador Francisco Pizarro zarobio, i držao u zatočeništvu dok mu se ne isplati otkupnina posljednjeg vladara Carsva Inka Atahualpu, kog je nakraju prevario i dao pogubiti.

Nakon te epizode tavorio je kao skromno naselje sve do kraja 18. vijeka, kad je u okolici kod Hualgayoca otkriveno srebro. 
Tako je postao prvi grad u Peruu koji je imao kovnicu, koja je iskovane srebrnjake slala u Španjolsku.
Zbog porasle važnosti je 1802. dobio status grada.

Nakon proglašenja nezavisnost 1821.- Cajamarca je postala jedan od najvažnijih gradova sjevernog Perua.
Iz tog prosperitetnog perioda ostalo je nekoliko reprezentativnih građevina, kao što je katedrala i crkva San Francisco Belén.

Cajamarca je od 1962. univerzitetski grad, tad je osnovan *Universidad Nacional de Cajamarca*.

Privreda i transport
--------------------

Još i danas se privreda bazira na rudarstvu (bakar, zlato), tekstilnoj i industriji kože i obuće. U nešto manjoj mjeri na poljoprivredi i turizmu.

Grad je povezan dobrim cestama sa ostatkom države, a ima i aerodrom *Armando Revoredo Iglesias* (ICAO: **SPJR**, IATA: **CJA**), sjeverno od centra grada.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Cajamarca Conglomeration in Cajamarca*" (engleski). City population. Pristupljeno 22.05.2023.
2. 1 2  „*Cajamarca in Cajamarca (Cajamarca Region)*" (engleski). City population. Pristupljeno 22.05.2023.
3. 1 2 3 4 5  „*Cajamarca*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 22.05.2023.
4. 1 2  „*Cajamarca*" (hrvatski). Enciklopedija LZMK. Pristupljeno 22.05.2023.
5. 1 2  „*Historia de Cajamarca*" (španjoski). Travel Andes. Pristupljeno 22.05.2023.
6. ↑  „*Mayor General FAP Armando Revoredo Iglesias Airport*" (engleski). SKYbrary. Pristupljeno 22.05.2023.

Vanjske veze
------------

***Cajamarca*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad Provincial de Cajamarca* (službene stranice) ()
**Željezna ruda** je ime za stijene i minerale iz kojih se željezo kao metal može ekonomično vaditi. 
Te rude su obično bogate željeznim oksidima i variraju u boji od tamno sive, svijetlo žute, tamno 
ljubičaste do zagasito crvene.

Karakteristike
--------------

Prirodna legura željeza - *Nikl-željezo*, kog ima po zemaljskim nalazištima, sadrži od 21-64 % željeza i 
77-34 % nikla, u meteoritima kao što je taenit ima čak 62-75 % željeza i 37-24 % nikla.

Meteoriti se klasificiraju prema svom relativnom udjelu željeza i silikata i ostalih minerala na; željezo, 
željezni kamen ili kamen.
Željeza također ima u kombinaciji s drugim elementi i u stotinama drugih minerala; ali su od najveće važnosti kao željezne rude; 

* hematit (željezni oksid, kemijska formula: Fe2O3)
* magnetit (triiron tetraoksid, formula: Fe3O4),
* limonit (hidratizirani željezov oksid hidroksid, formula: FeO(OH)·nH2O) i
* siderit (željezov karbonat, formula: FeCO3)

Magmatske stijene prosječno sadrže oko 5 % željeza. Metal se iz rude izdvaja taljenjem sa ugljikom (koks i vapnenac).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Iron (Fe), Chemical element*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 08. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

* *Iron (Fe), Chemical element* (`en`)
**Chojnice** (njemački: *Konitz*) je grad od 39,804 stanovnika na sjeveru Poljske u Pomeranskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Chojnice leži nedaleko od Charzykowskog jezera, udaljen 125 km jugozapadno od Gdańska.

Historija
---------

Ostatci bedema
Chojnice su prvi put dokumentirane 1275. Početkom 14. vijeka Teutonski vitezovi zauzeli su Pomeraniju i 
vjerojatno prije 1320. dodjelili Chojnici gradska prava, koja su joj potvrđena 1360.

Grad je u to vrijeme bio snažno utvrđen (fragmenti bedema i tornjeva preživjeli su do danas), jer je igrao važnu ulogu u 
obrambenom sistemu Teutonske države. Kako je ležao na putu od Brandenburga do 
teutonske prijestolnice Malborka razvio se u značajan trgovačko-zanatski centar.

Grad se 1440. pridružio Pruskoj konfederaciji, ali je nekoliko godina kasnije gradsko vijeće promjenilo odluku i odlučilo ostati vjerno Teutonskoj državi.
Kod Chojnice se 18. septembra 1454. odigrala prva bitka Trinaestgodišnjeg rata u kojoj je teutonska vojska porazila snage poljskog kralja Kazimira Jagelovića.

Trinaest godina kasnije 28. septembra 1466. nakon duge opsade, poljske trupe zauzele su Chojnice i tako trasirale put za sklapanje mirovnog ugovora u Toruńu 1466. nakon kojeg je pripao Kraljevini Poljskoj.

Od 21. septembra 1772. za Prve podjele Poljske Chojnice su dio Kraljevine Pruske.
Dolaskom željeznice 1873. Chojnice su izrasle u važno raskršće željezničkih pruga.

Nakon Prvog svjetskog rata grad je pripao Republici Poljskoj i našao se na periferiji jer se granica sa njemačkom nalazila svega 2 km od centra. 
Kao takav prvi je napadnut još na početku Drugog svjetskog rata 1. septembra 1939. i nakon velikih borbi zauzet.
Od 1945. je dio Narodne Republike Poljske.

Privreda
--------

Današnje Chojnice su grad mašinske, prehrambene i drvne industrije, i poznata turistička destinacija za posjet nedalekom Charzykowskom jezeru.

Pobratimski gradovi
-------------------

Chojnice ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

* Njemačka Emsdetten, Njemačka
* Francuska Bayeux, Francuska
* Belorusija Mozir Belorusija
* Ukrajina Korsun Ševčenkovskji, Ukrajina
* Nizozemska Waalwijk, Nizozemska
* Njemačka Bad Bevensen, Njemačka

Izvori
------

1. 1 2  „*Chojnice*" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 14.05. 2021.
2. 1 2 3 4 5  „*Poland:Pomorskie*" (poljski). City population. Pristupljeno 14.05. 2021.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Historia Chojnic*" (poljski). Chojnice. Pristupljeno 14.05. 2021.
4. ↑  „Miasta Partnerskie Chojnic" (poljski). Chojnice. Arhivirano iz originala na datum 2021-05-16. Pristupljeno 14.05. 2021.

Vanjske veze
------------

***Chojnice*** na Wikimedijinoj ostavi

* [miasto.chojnice.pl *Chojnice* (službene stranice)] ()
**Željava** je naselje u Hrvatskoj na samoj granici Hrvatske i Bosne i Hercegovine u blizini Bihaća, u općini Plitvička Jezera.

Stanovništvo
------------

* 2001. - 51
* 1991. - 150 (Srbi - 125, Hrvati - 12, Jugoslaveni - 4, ostali - 9)
* 1981. - 175 (Srbi - 141, Jugoslaveni - 18, Hrvati - 15, ostali - 1)
* 1971. - 245 (Srbi - 209, Hrvati - 31, ostali - 5)

### Izvor

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.

Zračna luka Željava
-------------------

*Glavni članak: Aerodrom Željava*
Naselje je poznato po nekadašnjoj vojnoj zrakoplovnoj bazi i vojarni JNA. Lokacija je izabrana nakon opsežnih studija pri čemu se vodilo najviše računa o njegovom geostrateškom značaju. Osnovni zahtjev je bio da se mora nalaziti unutar geostrateške osnovice; dovoljno daleko u dubini teritorija koji se može dugotrajno i uspješno braniti. Podzemni objekti su građeni za potrebe klasičnog i nuklearnog ratovanja, kako bi mogli izdržati izravan udar nuklearnog oružja od oko 20kt. Baza je građena do 1968. godine kada je ubrzano, zbog češke krize, puštena u rad.

Vanjske poveznice
-----------------

* Satelitska snimka Arhivirano 2021-03-13 na Wayback Machine-u
**Chillán** je grad u sredini Čilea u kom živi 164,574 stanovnika

Chillán je i administrativni centar Regije Ñuble.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grad se prostire u Centralnoj čileanskoj dolini u slivu rijeke Ñuble.

Centar grada

Historija
---------

Chillán je osnovan 1580. na mjestu gdje se danas nalazi Chillán Viejo, rodno mjesto Bernarda O’Higginsa oslobodioca Čilea.

Nakon katastrofalnog potresa koji je razorio grad, 1835. premješten je na današnju lokaciju, nešto sjevernije.

I nova lokacija nije bila bolja jer je grad više puta pogodio potres, naročito težak bio je onaj iz 1939. kad je u gradu i okolici poginulo 28,000 ljudi. 
Nešto blaži potres pogodio je grad i 2010.

Današnji Chillán je univerzitetski grad (depadansa Univerziteta u Concepción) a od 1965 i sjedište Čileanskog Adventističkog univeziteta.

Privreda i transport
--------------------

Chillán je administrativno- trgovački centar poljoprivrednog kraja, u kom se proizvodi pšenica, ječam, kukuruz, riža, grah i uzgaja puno goveda. 
Od industrija ima prehrambenu (mlinovi) i drvnu industriju (pilane) i tvornice cipela.

Kako se nalazi na trasi Panameričkog autoputa i magistralne željezničke pruge sjever-jug, on je veliko raskršće prema luci u Concepciónu koja je udaljena 94,5 km prema zapadu.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Novi Zeland Hamilton, Novi Zeland
* Austrija Mürzzuschlag, Austrija
* Argentina Río Cuarto, Argentina

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Chile: Ñuble*" (engleski). City population. Pristupljeno 24. 10 2020.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Chillán, Chile*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.10. 2020.
3. ↑  „*Adventist University of Chile*" (engleski). Unipage. Pristupljeno 24.10.2020.

Vanjske veze
------------

***Chillán*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Chillán* (službene stranice) ()
* *Chillán, Chile* (na portalu Encyclopaedia Britannica) ()
C. M. de Gardane, P. A. Jaubert i J.-M. Jouannin na prijemu kod Fateha Ali-šaha na iranskom dvoru
**Claude Mathieu de Gardane** (Marseille, 11. juni 1766. − Lincel, 30. januar 1818.), francuski diplomat i konjički general za vrijeme Francuske revolucije i Napoleonovih pohoda.

Istaknuo se kao satnik u bitkama protiv habsburške vojske u sjevernoj Italiji nakon čega ga je J. V. M. Moreau promaknuo u brigadnog generala. Nastavio je napredovati u karijeri i početkom 1800-ih godina postao je jednim od vodećih diplomata, a 1807. godine povjerena mu je misija sklapanja saveza s Iranom protiv Rusije. Posredništvom Gardanea i Jauberta, u travnju 1807. godine Napoleon i iranski veleposlanik M. M. R. Kazvini u palači Finckenstein (Istočna Pruska) sklopili su sporazum o savezništvu, no postao je ništavan svega dva mjeseca kasnije kada je Napoleon sklopio mirovni sporazum s ruskim carem Aleksandrom I. U prosincu iste godine Gardane je vodio misiju u Teheran u cilju postizanja novog saveza protiv Britanije odnosno zajedničke invazije na Indiju, no iranski dvor nije bio sklon takvim idejama. Međutim, Fateh Ali-šah pristao je izbaciti sve Britance iz zemlje i ekonomski pogodovati Francuzima. Nakon pada Napoleonovog režima Gardane se povukao iz političke službe i umro je u Lincelu 30. januara 1818. godine.

Povezano
--------

* Pierre Amédée Jaubert
* Francusko-iranski savez

Literatura
----------

* () Amini, Iradj (1999). "X. The Gardane Mission", *Napoleon and Persia: Franco-Persian relations under the First Empire*. Washington, D.C.: Mage Publishers, str. 104-116, ISBN 9780934211581, OCLC 42334808.
* () Calmard, Jean (15. 12. 2000). *Gardane Mission*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 32779912
* ISNI: 0000 0000 1371 883X
* GND: 117673218
* SUDOC: 189075805
* ID Léonore id LH//1071/17 nije validan.

 |