recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Povratne zamjenice** u mnogim su jezicima vrsta zamjenica koje referiraju osobu koja već ima neku ulogu u rečenici.

U srpskohrvatskom jeziku
------------------------

U srpskohrvatskom jeziku povratna zamjenica postoji samo u nekim padežima i označava:

* ponovno vršitelja radnje (tj. subjekt, npr. *perem se* prema *perem rublje*) - tzv. **refleksivna** upotreba
* neodređenog ili općenitog vršitelja radnje (*čuje se*, *piše se*, *može se vidjeti* = *svi čuju*, *mnogi pišu*, *bilo tko može vidjeti*) - tzv. **bezlična (impersonalna)** upotreba
* radnju koja se obavlja nad subjektom (*juha se jede žlicom*) - tzv. **mediopasivna** upotreba
* radnju ili nastalo stanje bez nekog posebnog uzroka (*grana se slomila*) - tzv. **antikauzativna** upotreba
* radnju nad neodređenim objektom (*Ivica se tuče* = *Ivica tuče druge*)
* osim toga, koristi se uvijek uz neke glagole bez posebnog značenja (*bojim se*) - tzv. **inherentna** upotreba

Povratna zamjenica u nekim padežima ima i skraćene enklitičke (nenaglašene) oblike. U punom obliku (*sebe* i sl.) koristi se samo u refleksivnoj upotrebi, tj. *bojim se* ne može se zamijeniti s *bojim sebe*, dok se *perem se* može zamijeniti s *perem sebe*.

  

Oblici zamjenice u standardnom srpskohrvatskom jeziku:

| padež | NOM/VOK | GEN | DAT | AKU | LOK | INS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| puni oblik |  | *sebe* | *sebi* | *sebe* | *sebi* | *sobom* |
| kratki oblik |  |  | *si* | *se* |  |  |

Ovi oblici odgovaraju sva tri roda, jednini i množini i sva tri glagolska lica. Povratna zamjenica nema nominativa i vokativa, a nenaglašeni oblik ima samo za dativ (*si*) i za akuzativ (*se*)

U standardnom srpskohrvatskom jeziku u bezličnom obliku (neodređeni ili općeniti vršitelj) može doći subjekt u nominativu, što znači da se radi o pasivizaciji (ovo je zajedničko svim slavenskim jezicima):

*Pije se pivo*.
U nekim govorima nema pasivnog značenja, pa se koristi akuzativ:

*Pije se vodu*.
Pasivno značenje proizlazi iz jednakosti:

*Grana se slomila*.
*Grana je slomljena*.

U drugim jezicima
-----------------

Mnogi jezici posjeduju povratne zamjenice. Često se povratna zamjenica koristi samo u 3. licu, dok se za 1. i 2. lice koriste lične (osobne) zamjenice. Također, neki jezici (slavenski i romanski) koriste povratne zamjenice za iskazivanje bezličnosti, mediopasivnosti i antikauzativnosti (uglavnom na isti način kao i srpskohrvatski).

U švedskom:

*Jag ser **honom**.* ("*Ja vidim **njega***")
*Han ser **honom**.* ("*On vidi **njega***", gdje *njega* označava drugu osobu nego *on*)
*Han ser **sig**.* ("*On vidi **sebe***", gdje *sebe* označava istu osobu kao i *on*)

  

U španjolskom:

*Él **lo** ve.* ("*On **ga** vidi*")
*Él **se** ve.* ("*On **se** vidi*")
**Rieti** je glavni grad istoimene talijanske provincije Rieti u Laciju. Grad je 2011. imao 46.187 stanovnika.

Geografija
----------

Rieti se prostire u plodnoj dolini rijeke Velino u masivu Abrucki Apenini, udaljen oko 87 km sjeverno od regionalnog centra Rima i 30-ak km jugoistočno od Ternija.

Historija
---------

Rieti je grad sabinjanskog porijekla, kog su zauzeli Rimljani i nazvali Reate. Na početku srednjeg vijeka podpadao je pod vlast langobardskog Vojvodstva Spoleto, kasnije i pod vlast Papinske Države, pa su ga pape često koristile za svoj boravak.

Znamenitosti
------------

Fontana delfina
Historijski centar Rietija na brežuljku je još uvijek opasan bedemom iz 13. vijeka. Ipak, najveća znamenitost grada je romanička katedrala Santa Maria iz 12. vijeka koja je puno puta restaurirana i tako pomalo uništena. Uz nju tu je i Biskupska palača iz 1283. i Gradska vijećnica (Palazzo Comunale) u kojoj se danas nalazi gradski muzej i galerija slika.

Privreda
--------

Rieti je industrijski grad sa velikom šećeranom i predionicama vunenih i viskoznih tkanina. Rieti je i transportno čvorište, iz njega se račvaju putevi za Rim, Terni i Aquilu.

Gradovi prijatelji
------------------

* Japan Ito
* Francuska Saint-Pierre-lès-Elbeuf
* Njemačka Nordhorn

Izvori
------

1. ↑  „*ITALY: Lazio*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 21. 5. 2013.
2. 1 2 3 4 5  „*Rieti*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 21. 5. 2013.

Vanjske veze
------------

***Rieti*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada ()
* *Rieti* na portalu Encyclopædia Britannica ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 237365086
* LCCN: n81003093
* GND: 4271744-9
* NKC: ge1143244

 |
**Proizvodnja drvenih dječjih igračaka Hrvatskog Zagorja** su tradicionalni hrvatski proizvod nastao u 19. stoljeću u Zagorju. Tradiciju su započeli mještani uz hodočasnički putu do Marijanskog svetišta Gospe Snježne u Mariji Bistrici u Hrvatskom zagorju u sjevernoj Hrvatskoj razvili su tehniku tradicionalne izrade dječjih drvenih igračaka koja se danas prenosi generacijama. Središta izrade su mjesta Bistrički Laz, Stubički Laz, Gornja Stubica, Marija Bistrica, Tugonica i Turnišće.

Muškarci sijeku meko drvo vrbe, lipe, bukve ili javora i suše, tešu, sijeku i rezbare tradicionalnim šablonskim alatima. Žene iza toga nanose ekološki prihvatljive boje (najčešće boje su crvena, plava, bijela i žuta) improvizacijskim cvjetnim ili geometrijskim uzorcima, slikajući "iz mašte".

Drvo se posiječe, suši, teše i oblikuje pomoću šablona.a, koja je i tradicionalna za drvene igračke. Igračke se prodaju na crkvenim svečanostima, sajmovima, na tržnicama, a najviše u svetištu u Mariji Bistrici.

Izrađuju se mnogobrojne igračke različitog oblika: frule, tamburice, automobili, sićušni namještaj, plesačice koje se vrte, konji koji skaču i ptice koje lepršaju. Danas izrađene igračke gotovo su identične onima od prije 100 godina, iako ne postoje dvije potpuno iste igračke, zahvaljujući ručnom proizvodnom procesu.

Nematerijalna svjetska baština
------------------------------

Proizvodnja drvenih dječjih igračaka Hrvatskog Zagorja nalazi se na UNESCO-voj Reprezentativnoj listi nematerijalnog svjetskog naslijeđa čovječanstva kao element nematerijalnog kulturnog naslijeđa u Hrvatskoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog naslijeđa na zasjedanju koje je održano od 28. septembra do 2. oktobra 2009. u Abu Dabiju u Ujedinjenim Arapskim Emiratima

Izvori
------

1. ↑  Drvene igračke i licitari -
2. ↑  UNESCO: Nematerijalna kulturna baština u Hrvatskoj- ich.unesco.org, Pristupljeno, 7.12.2023()
3. ↑  UNESCO: Proizvodnja drvenih dječjih igračaka Hrvatskog Zagorja - ich.unesco.org, Pristupljeno, 7.12.2023()
simbol GNU GPL licence
**GNU General Public License** (kratice **GNU GPL** i samo **GPL**) je vjerojatno najpoznatija i najšire korištena licenca za slobodan softver, koju je originalno kreirao Richard Stallman za projekt GNU, a o kojoj se danas brine Free software foundation (FSF). GPL je napisan tako da sačuva slobode korisnika softvera: pravo na korištenje u bilo koju svrhu, pravo na izradu kopija i pravo na proučavanje, mijenjanje i redistribuciju modificiranog programa. GNU GPL je, copyleft licenca, što znači da zahtjeva da sav softver koji nastane kao modifikacija ovog softvera, također garantira iste slobode (tj. bude distribuiran pod istom licencom), a za razliku od srodne LGPL licence, to se odnosi i na onaj softver koji se koristi u sprezi s njime.

Verzije licence
---------------

Logo GPL licence verzije 3
Free software foundation konstantno radi na poboljšavanju GPL-a, i u tu svrhu izdaje nove verzije koje se odnose trenutne probleme u industriji:

### GPL v1

Prva verzija izdana je u siječnju 1989. uvela je dva važna ograničenja: Softver pod ovom licencom ne može se kombinirati sa softverom pod ostalim, manje slobodnim licencama (za razliku od LGPL-a) i drugo, program ne može distribuirati samo u binarnom formatu, već distributor mora pružiti pristup čitljivom izvornom kodu. Prije GPL verzije 2, Linux je koristio ovu verziju licence. Danas većina softvera koristi GPL2 i GPL3.

### GPL v2

Glavna promjena u verziji 2 je, po Stallmanu, stavka 7 "sloboda ili smrt", koja kaže da ako zakon zabrani distribuciju izvornog koda uz izvršnu datoteku, program se uopće ne može distribuirati. Ovu licencu koristi npr. Linux, jezgra operativnog sustava GNU/Linux, ali i mnogi programi za Linux.

### GPL v3

GPL verzija 3, najnovija je GPL licenca koja je nastala 2005, između ostalog iz potrebe ta sprečavanje tzv. "tivoizacije" - slučaj gdje proizvođač nekog hardwarea daje slobodno softver za njega, ali u isto vrijeme onemogućava učitavanje promjenjenog softvera u taj hardware (naziv tivoizacija dolazi od imena tvrtke TiVo). Linus Torvalds, izvorni autor Linuxa usprotivio se ovome, rekavši da je to pravo proizvođača hardvera. Važno je napomenuti da ni sama Linux jezgra, nije prešla na GPL3 zbog navodnih mana iste. Unatoč tome, koristi ju sve više projekata slobodnog softvera za operacijski sustav GNU/Linux — dakle korisnički i sistemski software izvan jezgre sustava uključujuči i softver GNU projekta - kao i projekti za druge operacijske sustave.

Povezano
--------

* Zaklada za slobodan softver
* Slobodna programska podrška
* Wikipedia:Tekst GNU-ove Licence za slobodnu dokumentaciju

Izvori
------

1. ↑  Free software foundation - Definicija slobodnog softvera(eng.) - opisuje "4 osnovne slobode", preuzeto 19.06.2009
2. ↑  Free software foundation Europa: Richard Stallman - Sloboda ili smrt(eng.)
3. ↑  Free software foundation Europa: Richard Stallman o tivoizaciji(eng.), preuzeto 19.06.2009
4. ↑  Stav linux razvijatelja prema GPL3(eng.), preuzeto 19.06.2009

Vanjske veze
------------

Groklaw - usporedba GPL2 i GPL3 verzije licence Arhivirano 2009-02-20 na Wayback Machine-u (na engleskom jeziku)
**Glasina** je neprovjerena vijest, informacija ili poruka koja se širi uglavnom usmeno i koja se tijekom vremena mjenja na karakterističan način. Glasina je tobože istinita informacija koja se usmeno širi, a čiju istinitost nije moguće neposredno provjeriti.

Nastajanja i širenje glasine
----------------------------

Glasina je ukorijenjena na subjektivnoj percepciji, na sumnji, u nesporazumu ili opakoj namjeri njezinog stvaratelja, i stvarateljice ili skupine ljudi. Prenose i šire preko drugih ljudi kao trač i tako šire po svijetu koristeći pri tome ponekad i medije. 
Čim je veća senzacija ili osobna pogođenost, to brže se širi.

Glasine se često šire sa zavjereničkim ciljevima i ponekad se iz taktičnih razloga zahtjeva od sugovornika, da tu informaciju "nikome drugom ne pričaju".
Osoba, o kojoj se radi u glasini, obično sazna za njen sadržaj vrlo kasno, jer je isključena iz tih komunikacija. Pokušaji zaustavljanja glasina su uglavnom neuspješni, budući da se istinu u glasini rijetko preispituje ili revidira.

Povezano
--------

* Mobbing
* Ogovaranje
* Kleveta
* Urbana legenda
**Huda Jama** je naselje u sastavu općine Laško u Sloveniji. Blizu naselja nalazi se rudnik Huda jama. U sklopu rudnika je Barbarin rov u kojemu je 2009. godine pronađena masovna grobnica. 

Huda Jama je jedno od brojnih mjesta na kojima se nalaze žrtve poslijeratnih masovnih likvidacija. U rudniku je slovenska državna komisija do kraja 2009. pronašla posmrtne ostatke 726 ubijenih bez prostrijelnih rana, koji su po pretpostavci živi zakopani. Kasnija istraživanja, provedena 2010. godine, utvrdila su da je to suprotno ranije očekivanom broju žrtava od nekoliko tisuća. Među tjelima je indetificirana i 21 žena, i nema mlađih od 17 godina.

Izvori
------

1. ↑  Glas Istre:U Hudoj jami 726 žrtava, 16. lipnja 2010.
2. ↑  Pokopane vse žrtve Hude Jame[*mrtav link*]

Povezani članci
---------------

* Barbarin rov

Vanjske veze
------------

* pobijeni.info Arhivirano 2010-07-09 na Wayback Machine-u
* rtv slo, slovenski
* der standard, njem.
* dailymail, engl.

  


|  |  |
| --- | --- |
|   | *Ovaj članak o **naselju u Sloveniji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Slobodni svijet** (engleski: ) je izraz kojim se zajednički opisuju sve države današnjeg svijeta čije društveno-političko uređenje odgovara liberalnoj demokraciji u skladu s uvriježenim standardima današnjeg zapadnog svijeta (višestranačje, sloboda izražavanja i sl.).

Nastao je u SAD-u u doba Hladnog rata kada se prije svega koristio u propagandne svrhe protiv SSSR-a i njegovih saveznika u Istočnom bloku, nastojeći istaknuti političke i druge slobode koje su građani zapadnih država uživali, za razliku od građana tadašnjih komunističkih država. U stvarnosti je glavni kriterij za pripadnost "slobodnom svijetu" bilo savezništvo sa SAD, odnosno neprijateljstvo prema SSSR, pa su se tako članicama "slobodnog svijeta" smatrale i izrazito ne-demokratske, pa i totalitarne države kao što je bila Španija pod Francom, Grčka pod vojnom huntom između 1967. – 1974. Čile pod Pinochetom i Tajvan u doba Čang Kai-šeka, a uključujući i cijeli niz autokratskih režima u Trećem svijetu.

Amerocentrična priroda se tom pojmu pripisivala i na temelju toga što se za predsjednika SAD koristila neslužbena titula "vođa slobodnog svijeta".

Od završetka Hladnog rata izraz je gotovo potpuno iščezao iz upotrebe, s obzirom da za njega, zbog američke i zapadne pobjede, više nije bilo potrebe, a i zbog toga što ga u dijelu javnosti SAD i drugih vodećih zemalja smatraju ne samo anakronim, nego i politički nekorektnim. Nakon toga se uglavnom koristi u retorici desničarskih političkih stranaka kako bi se istakle razlike zapadnih zemalja i kultura u odnosu na ostatak svijeta. Kao primjer može poslužiti česta upotreba tog pojma od strane hrvatskog predsjednika Franje Tuđmana koji je njome nastojao istaknuti pripadnost Hrvatske zapadnim vrijednostima, za razliku od "komunističke", "bizantske" i "orijentalne" Srbije.

Povezano
--------

* prvi svijet
* slobodna zemlja
* zapadni svijet
* Liga demokracija
**Šiptar** je slovenizovani oblik albanskog etnonima *Shqiptar* (**Šćiptar**) ili *Shqipëtar* (**Šćipetar**) kojim Albanci sami sebe nazivaju. Usled negativne konotacije, termin "Šiptari" se smatra uvredljivim u srpskohrvatskom, makedonskom i drugim južnoslovenskim jezicima.

Naziv "Šiptari" (*Shqiptarët*) se počeo upotrebljavati u toku NOB-a u Jugoslaviji umesto ranije "Arbanasi", "Arnauti", kao i "Šćiperija" (*Shqipëria/Shqipëri*) ili "Šipnija" (*Shqipnia/Shqipni*) umesto "Arbanija". Uvođenjem imena "Šiptari" htelo se istaći jedinstvo albanskog naroda Jugoslavije i Albanije. U praksi međutim suprotno prvobitnim namerama, izraz je regionalizovan te je poslužio upravo za razlikovanje pripadnika albanske narodnosti u Jugoslaviji od Albanaca u Albaniji i ostalih po svetu. Vremenom ovaj naziv stiče negativnu konotaciju. Otuda u Jugoslaviji od 1968. dolazi do prestanka upotrebe naziva "Šiptari" i uvođenja jedinstvenog nacionalnog imena "Albanci".

U Srbiji politički nekorektan termin "Šiptar" danas koriste nacionalistički autori.

U Makedoniji je 2009. godine izbio veliki skandal u javnosti nakon što je Makedonska akademija nauka (MANU) izdala Makedonsku enciklopediju u kojoj se Albanci nazivaju „Šiptarima".

Povezano
--------

* Albanofobija

Napomene
--------

1. ↑  *Šćipetar* je arhaizam koji pripada isključivo jeziku književnosti.
**Araguaia** (portugalski: *Rio Araguaia*) je velika brazilska rijeka duga - 2 627 km , koja čitavim svojim tokom teče kroz Brazil, do svog ušća, u rijeku Tocantins.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Araguaia* izvire na Brazilskoj visoravni, na istoku države Mato Grosso, na nadmorskoj visini od 760 m, kod mjesta Alto Araguaia.

*Araguaia* gotovo pravolinijski teče prema sjeveroistoku do svog ušća u rijeku Tocantins. 
U svom gornjem toku *Araguaia* formira granicu između država Mato Grosso i Goiás, pa zatim između Goiása i Tocantinsa. U svom srednjem toku rijeka se razdvaja na dva rukavca u dužini od nekih 320 km stvarajući tako najveći riječni otok na svijetu *Ilha do Bananal*.

Veći zapadni rukavac ima brojne slapove i brzake, tako da nije plovan, dok je manji istočni plovan za manje brodove. U svom donjem toku *Araguaia* formira granicu između država Pará i Tocantins. 

Karta porječja *Tocantinsa i Araguaie*
*Araguaia* ima porječje od 358 125 km² i prosječni istjek od 6 172 m³/s na ušću u Tocantins. Na rijeci je krajem 20. vijeka izgrađeno nekoliko hidroelektrana, da se iskoristi njen veliki hidropotencijal.

U gornjem toku rijeke ima velikih još neiskorištenih nalazišta urana, bakra, kobalta, cinka i dijamanata.

Povezano
--------

* Lista najdužih rijeka na svijetu

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Araguaia River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 24. 11. 2012.

Vanjske veze
------------

* *Araguaia River* na portalu Encyclopædia Britannica ()



  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Colorado** je najveća rijeka u Texasu na jugu Sjedinjenih Američkih Država, duga 1387 km.

Hidrografija
------------

Colorado izvire na visoravni Llano Estacado na sjeverozapadu Texasa, sjeveroistočno od grada Lamesa. Od izvora teče preko Colorado Citya gotovo pravilno prema jugoistoku preko teksaške prerije i pojasa poznatog kao Highland Lakes na kom je branama napravljeno 6 akumulacionih jezera Buchanan, Inks, Lyndon B. Johnson, Marble, Travis i Austin. Nakon što prođe grad Austin rijeka ističe u Meksički zaljev u Zaljevu Matagorda.

Karta sliva Colorada
Colorado ima sliv velik oko 103.350 km² koji se prostire isključivo po sušnom Texasu, pa je izuzetno značajan za tu državu, koja ne obiluje rijekama.

Najveće pritoke Colorada su rijeke; Concho, Pecan Bayou, San Saba, Llano i Pedernales.

Izgradnjom sistema brana, tok rijeke je reguliran, pa ona više ne plavi, već se njene vode koriste za navodnjavanje i snabdjevanje velikih teksaških gradova. Uz čitav pojas akumulacionih jezera napravljeno je više rekreacionih zona.

Povezano
--------

* Lista najdužih rijeka na svijetu

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Colorado River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 15. 12. 2012.

Vanjske veze
------------

***Colorado (Texas)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Colorado River* na portalu Texas State Historical Association ()
* *Colorado River* na portalu Encyclopædia Britannica ()
**Gila** je jedna od većih pritoka rijeke Colorado na jugozapadu Sjedinjenih Američkih Država, duga 1015 km.

Hidrografija
------------

Gila izvire na jugozapadu Novog Meksika na obroncima masiva Elk, na nadmorskoj visini od 1692 m. Od izvora teče u pravcu zapada, kroz polupustinjski kraj američke država Arizone da se kod grada Yuma ulije u Colorado.

Gila sa svojim pritokama ima sliv velik oko 150.500 km², koji se proteže preko polupustinjskih krajeva države Arizone i Novi Meksiko.

Karta sliva Gile
Njene glavne pritoke su rijeke; San Francisco, koju prima pored grada Clifton, pa Salt (glavna pritoka sa sjeveroistoka) i Agua Fria.

Na rijeci je 1928. pored grada Globe podignuta Brana Coolidge u sklopu velikog irigacionog projekta San Carlos, za navodnjavanje doline Casa Grande, tako je nastalo veliko akumulaciono jezero San Carlos, ali je istovremeno teren ispod brane do Colorada, postao suh i neplodan.

U gornjem toku Gile nalazi se rezervat prirode Gila National Forest i tri indijanska rezervata San Carlos, Gila i Gila Bend.

Povezane stranice
-----------------

* Rijeka Colorado
* Lista najdužih rijeka na svijetu

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Gila River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 15. 12. 2012.

Vanjske veze
------------

***Gila (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gila River* na portalu Encyclopædia Britannica ()

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Green River** je rijeka na zapadu Sjedinjenih Američkih Država, najveća pritoka rijeke Colorado duga 1 175 km.

Rijeka se sve do 1824. zvala **Španjolska rijeka**, onda je dobila svoje novo ime *Zelena rijeka* zbog stijena obrslih mahovinom uz njegove obale.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Green River* izvire na obroncima Gorja Wind River (Stjenovite planine) na zapadu Wyominga.  

Od izvora teče prema jugu kroz jugozapadni Wyoming, gdje je pregrađen branom kod mjesta *La Barge*, ispod kojeg je akumulaciono jezero Fontenelle. Ispod grada Green River, protiče kroz *Park prirode Flaming Gorge*, kod kojeg je također pregrađen i ima veliko akumulaciono jezero.   

Karta sliva *Green Rivera*
Od tamo teče kroz istočni Utah, odakle naglo zavija i teče kroz sjeverozapadni Colorado kroz kanjon Lodore natrag u Utah. Tu teče prema jugozapadu preko grada Green River sve do svog ušća u rijeku Colorado južno od Moaba u Nacionalnom parku Canyonlands.

*Green River* sa svojim pritokama ima sliv velik oko 117 000 km², koji se proteže preko gorskih krajeva Wyominga, Colorada i Utaha.

*Green River* je plovan samo za visokog vodostaja, i to samo za brodove ravnog plitkog gaza.

Povezane stranice
-----------------

* Rijeka Colorado
* Lista najdužih rijeka na svijetu

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Green River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 25. 12. 2012.

Vanjske veze
------------

* *Green River* na portalu Encyclopædia Britannica ()

***Green River (Colorado)*** na Wikimedijinoj ostavi

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Guaporé** (portugalski: *Río Guaporé*, španjolski: *Río Iténez*) je brazilska rijeka duga 1 749 km, najveća pritoka rijeke Mamoré.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Guaporé* izvire na obroncima masiva Serra dos Parecis u brazilskoj državi Mato Grosso, odatle zaokreće prema jugu, a zatim prema sjeverozapadu prema gradu Vila Bela da Santíssima Trindade.

Nakon što primi pritoku Rio Verde, i dalje teče prema sjeverozapadu uz velike meandre i tako najvećim dijelom svog toka formira granicu između Bolivije i Brazila, sve do svog ušća u rijeku Mamoré iznad grada Guajará-Mirim. 

Za razliku od muljevitih, smeđih voda Mamoréa, *Guaporé* ima neobično čistu i bistru vodu, ta razlika se vidi čak i nakon nekoliko kilometara nizvodno od ušća. 

Tokom historije, rijeka je bila poprište brojnih pograničnih sukoba između Španjolaca i Portugalaca, kao i njihove zajedničke borbe protiv neprijateljski nastrojenih Indijanaca. Na te dane podsjeća utvrda - *Forte Príncipe da Beira*, izgrađena pored ušća *Guaporéa* u Mamoré, krajem 18. vijeka. 

Tok Guaporéja na karti sliva AmazoneTok Guaporéja na karti sliva Amazone
*Guaporé* teče kroz tropsku prašumu, rijetko naseljen kraj, uz njegove obale još živi nekoliko plemena autoktonih Indijanaca i malobrojnih mestika. 
*Guaporé* ima sliv velik oko 266 460 km² i prosječni istjek od 1 530 m3/s na svom ušću u Mamoré. Plovan je čitavom svojom dužinom, i to kroz cijelu godinu.

Povezane stranice
-----------------

* Lista najdužih rijeka na svijetu

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7   „*Guaporé River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 08. 12. 2012.

Vanjske veze
------------

* *Guaporé River* na portalu Encyclopædia Britannica ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Kama** (ruski: *Ка́ма*) je rijeka u evropskom dijelu Rusije, najveća lijeva pritoka Volge duga 1805 km

Hidrografija
------------

Kama izvire kod mjesta Kuliga, u Udmurtskoj Republici (zapadno od Perma), zatim teče u pravcu sjeverozapada nekih 200 km u smjeru grada Lojno, nešto prije njega skreće na sjeveroistok i tako teče slijedećih 200 km.

Zatim ponovno mjenja smjer i teče prema jugu, pa nakon toga na zapad kroz Permski kraj. Ponovno ulazi u UdmurtskuRepubliku, a zatim u Tatarstan u kom ima ušće u Volgu, kod Kujbiševskog akumulacionog jezera.

Karta sliva Kame
Kama ima porječje veliko oko 522.000 km², koje se proteže preko Udmurtske Republike do Tatarstana. Prosječni protok rijeke je 3800 m³/s na ušću u Volgu. Vodostaj rijeke jako oscilira, najveći je u proljeće (od marta do juna) kad se tope snijegovi, praktički tada protječe 60% voda rijeke Rijeka je plovna do grada Rudnični punih 1535 km uzvodno, ali samo ljeti, jer se zimi zaledi od novembra do maja.

Kama je bila neobično značajna prometnica u ruskoj historiji, jer se njome preko Volge išlo za Ural i Sibir.

### Akumulacije

Na Kami je izgrađeno od polovice 20. vijeka puno brana i velikih akumulacija za hidroelektrane.

* Kamsko jezero
* Votkinsko jezero
* Nižnjekamsko jezero
* Kujbiševsko jezero

Povezane stranice
-----------------

* Volga
* Lista najdužih rijeka na svijetu

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Kama River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 25. 11. 2012.
2. 1 2 3 4 5  „*Кама (река в Европ. части СССР)*" (ruski). Большая советская энциклопедия. Pristupljeno 25. 11. 2012. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Kama (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Кама (река в Европ. части СССР)* na portalu Большая советская энциклопедия[*mrtav link*] ()
* *Kama River* na portalu Encyclopædia Britannica ()
**Kuskokwim** (engleski: *Kuskokwim River*) je velika rijeka na jugozapadu Aljaske u Sjedinjenim Američkim Državama - duga 1 165 km.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Kuskokwim* se formira na sjeveroistoku Aljaske 8 km istočno od sela Medfra gdje se spajaju East Fork i North Fork. Oni izviru sa masiva Kuskokwim i Aljaska.

Od tu *Kuskokwim* teče prema jugozapadu obilazeći masiv Kuskokwim preko kog se probija kanjonima, nakon što uđe u dolinu zavija malo prema istoku, ali ga pritoke *Stony* i *Holitna* usmjeruju ponovo prema zapadu prema ušću u Beringovo more koje ima sa velikim estuarijem u Zaljevu Kuskokwim.

Karta sliva rijeke *Kuskokwim*
*Kuskokwim* ima sliv velik 124 319 km², koje se proteže preko rijetko naseljenog kraja tundri i šuma Aljaske. Najveće pritoke su mu; Swift, Stony, Holitna, Aniak i Kwethluk.

Rijeka *Kuskokwim* je plovna oko 800 km od ušća i to ljeti, jer se zimi ledi punih šest mjeseci.

Povezano
--------

* Lista najdužih rijeka na svijetu

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Largest Rivers in the United States*" (engleski). U.S. Geological Survey. Pristupljeno 28. 12. 2012.

Vanjske veze
------------

* *Kuskokwim River* na portalu U.S. Geological Survey ()

***Kuskokwim (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Tobol** (ruski: *Тобол*, kazaški: *Тобыл*) je velika lijeva pritoka rijeke Irtiš duga 1591 km.

Hidrografija
------------

Tobol izvire na Turgajskoj visoravni na sjeveroistoku Kazahstana, od izvora teče pravolinijski prema sjeveroistoku. Prolazi kazahstanski grad Kostanaj zatim teče preko zapadno sibirske ravnice do grada Kurgan nakon tog kod grada Tobolsk utječe u Irtiš.

Karta sliva Oba sa tokom Tobola
Tobol ima sliv velik oko 426.000 km², koji se proteže po Kurganskoj i Tjumenjskoj oblasti u Rusiji te po sjeveroistočnom Kazahstanu (Kostanajska oblast).

Prosječni istjek joj iznosi 805 m3/s na ušću u Irtiš. Od kraja novembra se ledi, a otapa u aprilu, najveći vodostaj ima u ljeto, a zimi jako padne.

Duž gornjeg (kazaškog) i srednjeg toka rijeke podignuto je puno akumulacionih jezera za regulaciju rijeke, tako da ona više ne plavi.

Tobol je plovan 437 km od ušća uzvodno.

Povezane stranice
-----------------

* Ob
* Irtiš
* Lista najdužih rijeka na svijetu

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Tobol River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 15. 12. 2012.
2. 1 2 3  „*Тобол*" (ruski). Большая советская энциклопедия. Pristupljeno 15. 12. 2012. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Tobol*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Tobol River* na portalu Encyclopædia Britannica ()
* *Тобол* na portalu Большая советская энциклопедия[*mrtav link*] ()
**Ucayali** (šp. *Río Ucayali*) je peruanska rijeka duga 2738 km (računajući i dužinu njene najveće pritoke Apurímac), koja zajedno sa rijekom Marañón formira Amazonu.

Hidrografija
------------

Ucayali se formira spajanjem rijeka Apurímac, Urubamba i Tambo na obroncima Anda nekih 100 km sjeverno od jezera Titicaca.

Od izvora teče uz velike meandre u smjeru sjeverozapada, nekih 1465 km preko prašuma sa istočne strane Anda do peruanskog gradića Nauta, gdje se spaja sa Marañónom i formira Amazonu.

Tok Ucayalija na karti sliva Amazone
Ucayali ima sliv velik oko 337.519 km² i prosječni istjek od 13.500 m3/s na svom spoju sa Marañónom.

Riječni brodovi plitkog gaza mogu ploviti Ucayalijem nekih 1085 km uzvodno, sve do ušća njegove pritoke Pachitea.

Povezane stranice
-----------------

* Lista najdužih rijeka na svijetu

Izvori
------

1. 1 2 3 4   „*Ucayali River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 08. 12. 2012.

Vanjske veze
------------

* *Ucayali River* na portalu Encyclopædia Britannica ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Prato** je glavni grad istoimene talijanske provincije Prato u regiji Toskani. Grad ima 185.456 stanovnika.

Geografija
----------

Prato se prostire duž obala rijeke Bisenzio, 13 km sjeverozapadno od regionalnog centra Firenze.

Historija
---------

Ne zna se točno kad se počeo formirati Prato, ali se zna da je u 11. vijeku prosperirao kao trgovište i centar manufakturne proizvodnje vunenih tkanina. Kasnije je počeo stagnirati kada je ušao u orbitu prosperitetne Firenze, pod čiju je vlast konačno potpao 1350. godine. Grad je opljačkala španjolska vojska 1512. za vrijeme kampanje kada je htjela vratiti dinastiju Medici na vlast u Firenzi. Prato je staro biskupsko središte, čija je historijska jezgra još i danas okružena bedemima iz 14. vijeka, a puna je građevina iz 13. i 14. vijeka.

Znamenitosti
------------

Katedrala San Stefano
Most Vittoria preko rijeke Bisenzio
Najveća znamenitost Prata je njegova katedrala San Stefano koja se počela graditi u romaničkom stilu 1211. (brod), a dovršena u gotičkom stilu od 1317. do 1320. kad joj je dodan transept koji je najvjerojatnije izveo Giovanni Pisano. Katedrala ima puno vrijednih djela Filippa Lippija, Andreje della Robbije i veličanstvenu propovjedaonicu, rad Donatella sa partnerom Michelozzom. Pored katedrale značajna je i crkva *Santa Maria delle Carceri* koju je između 1485. i 1493. podigao Giuliano da Sangallo, Carski dvorac podignut između 1237. i 1245. te *Palazzo Pretorio* (13–14. vijek) u kome se danas nalazi galerija slika.

Privreda
--------

Prato je još i danas važan centar proizvodnje vunenih tkanina, pored tog u gradu djeluje i cementara i nekoliko tvornica tekstilnih strojeva. Grad je dobro povezan željezničkim linijama sa Firenzom, Pistoiom i Bolognom.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Vijetnam Nam Định
* Sjedinjene Američke Države Albemarle County
* Francuska Roubaix
 | * Narodna Republika Kina Changzhou
* Austrija Ebensee
* Njemačka Wangen im Allgäu
 | * Bosna i Hercegovina Sarajevo
* Saharska Arapska Demokratska Republika Bir Lehlou
* Italija Bovino
 |

Izvori
------

1. ↑  „*ITALY: Toscana*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 5. 5. 2013.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Prato*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 5. 5. 2013.

Vanjske veze
------------

***Prato*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada ()
* *Prato* na portalu Encyclopædia Britannica ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 147739732
* LCCN: n80001376
* GND: 4116092-7
* NKC: ge307212

 |
43°04′52″N 17°37′41″E﻿ / ﻿43.08117616684163°N 17.628121376037598°E﻿ / 43.08117616684163; 17.628121376037598

**Arheološki muzej Narona** se nalazi u Vidu, mjestu u neposrednoj blizini Metkovića, a izgrađen je nad Augusteumom (hram posvećen božanskom Augustu). Zgradu muzeja projektirao je hrvatski arhitekt Goran Rako. Projekt je nagrađen nagradom "Vladimir Nazor". Na ovom jedinstvenom arheološkom nalazištu tijekom istraživanja 1995. i 1996. pronađeno je najmanje 19 kipova te ostaci rimskog hrama Augusteuma, a 16 kipova rimskih careva i drugih pripadnika carske obitelji, koji čine osnovu muzejskog postava. Izgradnja muzeja počinje polaganjem kamena temeljca 19. srpnja 2004. a za posjetitelje je otvoren 18. svibnja 2007. To je prvi muzej u Hrvatskoj izgrađen *in situ*.
Ukupno je izloženo oko 900 nalaza (kipovi, keramika, nakit, staklo, novac...) s različitih lokacija u Naroni, a datiraju od kraja 3. stoljeća pr. Kr. do 15. stoljeća po. Kr. Postav muzeja je podijeljen na vanjski i unutarnji dio. Vanjski dio se dijelom nalazi ispred zgrade muzeja s izloženim ulomcima i dijelovima ukrasa hrama i foruma. Izložbena dvorana se nalazi na mjestu hrama gdje su izloženi kipovi careva i carske obitelji. Arheološki materijal je izložen u pet vitrina, a podijeljen je na javni život i arhitekturu Narone.

Za poseban doprinos obogaćenju kulturno-turističke ponude Hrvatske, muzej je nagrađen posebnim priznanjem Hrvatske turističke zajednice u sklopu nagrade "Plavi cvijet" za 2007. godinu.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
*

Vanjske veze
------------

* Arheološki muzej Narona
* Arheološki muzej Narona na stranicama TZ Metković

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Arheološki muzej Narona** |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 305705120

 |
**Augustus Saint-Gaudens** (1. mart 1848 – 3. august 1907) bio je američki kipar iz Beaux-Arts generacije čiji se opus smatra oličenjem ideala tzv. "Američke renesanse". Rođen u Irskoj odakle su mu roditelji nedugo potom emigrirali preko oceana i odrastao u New Yorku, u mladosti je putovao po Evropi a po povratku postigao veliki uspjeh nizom kipova koji slave heroje američkog građanskog rata. Među njima se ističu Memorijal Roberta Goulda Shawa u Boston Commonu te spomenik generalu Johnu A. Loganu na vrhu humka u Chicagu, 1894–97, te Shermanu na uglu njujorškog Central Parka 1892–1903. Saint-Gaudens se također zanimao i za numiznatiku te dizajnirao zlatnik od 20 US$ "dvostrukim orlom" 1905–1907, koji se često smatra jednim od najljepših američkih kovanica  te "Indian Head" zlatni orao od 10 US$ koji je opticaju bio od 1907. do 1933. Pred kraj života je osnovao "Cornish Colony", umjetničku kolonju koju su pohodili neki od najpoznatijih umjetnika, pisaca i arhitekata njegovog vremena. Brat Louis St. Gaudens je također bio uspješan kipar.

### Izvori

1. ↑  US Mint: The American Eagles Program.

Vanjske veze
------------

* The Papers of Augustus Saint-Gaudens in the Dartmouth College Library

***Augustus Saint-Gaudens*** na Wikimedijinoj ostavi

* Saint-Gaudens National Historic Site, New Hampshire
* *Saint-Gaudens National Historic Site: Home of a Gilded Age Icon,* a National Park Service Teaching with Historic Places (TwHP) lesson plan
* Major public works, illustrated Arhivirano 2004-06-06 na Wayback Machine-u
* Saint-Gaudens twenty dollar gold coins Arhivirano 2006-12-05 na Wayback Machine-u
* Saint-Gaudens Exhibit, American Numismatic Society Arhivirano 2008-05-12 na Wayback Machine-u
**Szécsény** čita se *Sečenji* je pogranični grad na sjeveru Mađarske od 5,937 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Nógrád.

Geografske karakteristike
-------------------------

Szécsény leži na ušću potoka Szentlélek u rijeku Ipeľ, koja na tom dijelu formira granicu prema Slovačkoj, 
udaljen 31 km zapadno od županijskog centra Salgótarjána.

Historija
---------

Szécsény je prvi put dokumentiran 1219. kao dio feuda Kacsics. Od 1333. mjestom vladaju braća Tamás i Péter Szécsény.

Kralj Karlo Robert dodjelio je 1334 mjestu status grada, kao i pravo da podigne bedeme.

Za austrijsko-turskih ratova - 1552. zauzele su ga
Osmanlije i prezvale u *Seçen* (Sečen) i učinili sjedištem sandžaka.

Nakon Trianonskog ugovora postao je pogranični grad.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Slovačka, Filjakovo
* Slovačka, Šahy
* Slovačka, Kováčovce
* Slovačka, Dolná Strehová
* Poljska, Warta
* Rumunjska, Dorolţ
* Italija, Codevigo

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Nógrád" (engleski). City population. Pristupljeno 11. 06. 2016.

Vanjske veze
------------

***Szécsény*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Szécsénya* ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Za grad u Mađarskoj, vidite članak Sarvaš (grad).

Sarvaš
**Sarvaš** je osječko prigradsko naselje, na cesti prema Aljmašu.

Povijest
--------

Mjesto se prvi put spominje 1279. godine. U srednjem je vijeku bilo posjed različitih plemića: Lackovića, Hercega, Korođa i Berislavića.

Naseljeno je opet poslije protjerivanja turske vlasti u 18. stoljeću uglavnom Nijemcima. Godine 1944./1945. Nijemci su se morali iseliti ili su poginuli u logorima, a Sarvaš su naselili stanovnici iz Hrvatske. Prema popisu stanovništva iz 1910. godine Sarvaš je imao 1.191 stanovnika od čega 1.141 Nijemca.

Okupacijom mjesta od srpskog agresora 1991. iz njega je protjerano nesrpsko stanovništvo. Mirnom reintegracijom stvoreni su uvjeti za povratak Hrvata – katolika u ovo mjesto.

Sport
-----

* NK Sarvaš, nogometni klub, županijski ligaš

Vanjske veze
------------

***Sarvaš*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sarvaš

| * p
* r
* u
Grad Osijek |
| --- |
| Gradske četvrti | Tvrđa • Donji grad • Gornji grad • Retfala • Novi grad • Industrijska četvrt • Jug II | Osijek na zemljovidu Osječko-baranjske županije |
| Prigradska naselja | Brijest • Briješće • Josipovac • Klisa • Nemetin • Osijek • Podravlje • Sarvaš • Tenja • Tvrđavica • Višnjevac |
| Kategorija | Muzeji • Sport • Biografje • Građevine |
**Osvjetljavanje knjiga** je stoljetna dekorativna umjetnost koja se prakticira na stranicama rukopisa, kaligrafskih tekstova, samostalnih umjetničkih djela i minijatura. Glavna komponenta je zlatni list ili zlatna boja, a oboje zahtijevaju specifična znanja i tehnike. Koriste se i prirodni pigmenti, a posljednjih godina su rasprostranjene sintetičke boje, poput akvarela. Boje, uzorci i motivi koji se koriste imaju simbolična značenja. Metode iluminacije koriste se i u restauraciji davno nastalih antičkih rukopisa i folija.

U Osmanskom carstvu su iluminirani i ilustrovani rukopisi naručivali sultan ili dvorski administratori. U palači Topkapi, ove rukopise stvarali su umjetnici koji rade u nakkashaneu, zvaničnoj radionici minijaturista i iluminatora, osvjetljavajući i vjerske knjige i nereligijska djela.

Umjetnost iluminacije se prenosi kroz formalno i neformalno obrazovanje, uključujući univerzitete, akademije, istraživačke centre, te javne i privatne radionice.

Osvjetljavanje knjiga nalazi se na UNESCO-voj Reprezentativnu listu nematerijalnog kulturnog nasleđa čovječanstva kao zajednički element nematerijalnog kulturnog nasleđa u Azerbejdžanu, Iranu, Uzbekistanu, Tadžikistanu i Turskoj. Odluku o upisu donio je Međuvladin komitet za očuvanje nematerijalnog kulturnog nasleđa na zasjedanju koje je održano od 5. do 8. decembra 2023. u Cresta Mowani, u Bocvani.

1. ↑  UNESCO Osvjetljavanje knjiga - ich.unesco.org, Pristupljeno, 17.12.2022
2. ↑  UNESCO: Nematerijalna kulturna baština u Turskoj - ich.unesco.org, Pristupljeno, 7.12.2023

***Osvjetljavanje pisanih djela*** na Wikimedijinoj ostavi
Hardy Richardson iz *Detroit Wolverinesa*, cca. 1887.
 **Detroit Wolverines** je bio američki profesionalni bejzbol klub iz Detroita u 19. vijeku. 

Osnovan je godine 1880. na prijedlog tadašnjeg detroitskog gradonačelnika William G. Thompsona. Sljedeće godine se priključio National Leagueu, a svoju prvu utakmicu igrao na Recreation Parku 2.5. 1881.

Godine 1885. njegov novi vlasnik Frederick Kimball Stearns pokušao je stvoriti *super-klub* basnoslovnim svotama na kupovinu najboljih igrača iz drugh klubova. Ostali klubovi su na to reagirali ishodivši snižavanje prihoda od ulaznica na gostujućim utakmiacama, te tako prisilivši Steransa da proda igrače kako bi smanjio troškove.

Dvije godine kasnije, 1887. godine, Detroit Wolverines je sa 75 pobjeda i 45 poraza osvojio prvenstvo NL, a nešto kasnije i World Series, odnosno seriju od 15 utakmica, u kojoj je s 10 puta porazio *St. Louis Browns*, prvaka suparničke lige American Association.

Nakon sezone 1888. klub se raspustio, a šest godina kasnije je srušen i njegov stadion.

Znameniti igrači
----------------

* Charlie Bennett
* Dan Brouthers
* Fred Dunlap
* Ned Hanlon
* Deacon McGuire
* Hardy Richardson
* Jack Rowe
* Billy Shindle
* Sam Thompson
* Deacon White
* Chief Zimmer

Vanjske veze
------------

***Detroit Wolverines*** na Wikimedijinoj ostavi

* Franchise statistics at baseball-reference.com.
* Information about Recreation Park.
Primer slaganja dve sile
**Slaganje sila** je proces u fizici u kome se dve ili više sila sabiraju u jednu, rezultujuću silu. Njihov zbir se izračunava pomoću vektorske jednačine i zavisi od ugla koji zaklapaju sile. Za grafičko predstavljanje koriste se pravila paralelograma i poligona.
Fr=F1+F2.

Vrste razlaganja
----------------

### Kolinearne sile

Kolinearne sile su one čiji su pravci isti, a smerovi isti ili različiti. Grafičko predstavljanje je u zavisnosti od smerova, pa postoje dva prikaza:

* grafičko predstavljanje kada su sile istog pravca i smera
* grafičko predstavljanje kada su sile istog pravca, a različitog smera

Rezultanta za sile čiji su pravci istog smera je uvek njihov zbroj i u smeru je obe sile, dok rezultanta kod sila sa različitim smerom je jednaka razlici te dve sile i u pravcu je veće komponente.

Grafičko predstavljanje
-----------------------

### Pravilo paralelograma

Grafičko izračunavanje rezultantne sile preko pravila paralelograma se koristi u većini slučajeva. Konstruisanjem nedostajućih stranica koje su jednake datim silama komponentama dobija se traženi paralelogram. Povlačenjem strelice od preseka datih sila prema preseku dodatih zamišljenih stranica dobija se tražena rezultanta. Smer rezultujuće sile je uvek suprotan od smera preseka sila.

### Pravilo poligona

Grafičko izračunavanje rezultantne sile preko pravila poligona se koristi ređe zbog veće mogućnosti greške. Rezultanta se dobija spajanjem osnove prve i napadne tačke druge. Smer rezultante se nalazi u napadnoj tački druge sile.

Vidi još
--------

* Razlaganje sila
* Strma ravan

Spoljašnje veze
---------------

* Primer slaganja sila
**Kopačkata** ili kopačka (makedonski: kопачка) je dinamično tradicionalno makedonsko kolo koje se pleše u području Pijanec, istočna Makedonija.

Nematerijalna svjetska baština
------------------------------

Oro Kopačka izvorno je nastalo u selu Dramče u okolini Delčeva (oblast Pijanec). Popularizovao ga je makedonski folklorni ansambl Tanec i Atanas Kolarovski, koji je podučavao druge makedonske koreografe, a 1956, na gostovanju u Sjedinjenim Američkim Državama umijeće je prenio i tamošnjim koreografima.

### Koreografija

Kopačka se igra uz pjesmu. Sastoji se iz dva dijela različitog ritma — sporog i brzog, koji su dobili imena prema počecima pesama koje ih prate — „Dimna Juda, Mamo" i „Derviško Viško, Mome". Spori dio oponaša hod, dok brzi dio ima šest figura kojima se oponašaju poljoprivredni poslovi: kopanje, vršidba, okopavanja zemlje i sl.

Prema tradiciji, kopačku igraju samo muškarci, osam do deset igrača. U početnoj poziciji igrači stoje u polukrugu, jedan pored drugog, lica okrenutog prema centru kruga. Težina tela je na levoj nozi koja je spremna za skok, a desna noga prstima dodiruje zemlju. Tokom igre, igrači drže jedan drugog za pojaseve. Ruke su ukrštene — leva ruka jednog preko desne ruke susednog igrača, kako bi osigurali stabilnost dok se njihovi pokreti ubrzavaju. Vođa ora (kolovođa) često u desnoj ruci vrti maramicu. Krajnji igrač može zataknuti palac u pojas ili slobodnu ruku držati iza leđa. Oro započinje sporim delom, laganim hodom, a zatim se mijenja u brzi dio u kom su koraci sitni i precizni, praćeni bržim koracima i lupanjem nogu. Položaj tijela je ponosno uspravan, ali opušten. Ritam ora je 2/4.

Ključne uloge imaju kolovođa, koji započinje igru, poslednji igrač i igrač u sredini, koji djeluje kao uporište, uravnotežujući lijevu i desnu stranu polukruga. Novi igrači uče koreografiju tako što zauzimaju poslednje mjesto u polukrugu, približavajući se kolovođi kako njihova vještina napreduje.

Danas ga rekreativno igraju i muškarci i žene u mješovitim redovima, s tim što spori dio ponekad igraju odvojeno.

Kopačkata se nalazi na UNESCO-voj Reprezentativnu listu nematerijalnog kulturnog nasleđa. Odluku je donio Međuvladinog komiteta za očuvanje nematerijalnog kulturnog nasleđa na zasjedanju koje je održano od 24. do 28. novembra u Parizu.

Izvori
------

1. ↑  UNESCO: Nematerijalna kulturna baština u Sjevernoj Makedoniji - ich.unesco.org, Pristupljeno, 7.12.2023
2. ↑  Kopačko (oro)
3. 1 2  UNESCO Kopačkata - ich.unesco.org, Pristupljeno, 17.12.2023
4. ↑  Kopačka - Makedonija()
**Porto Empedocle** je lučki grad u sicilijanskoj provinciji Agrigento od 17 384 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Porto Empedocle* leži na jugozapadu Sicilije, na obali Sredozemnog mora, između ušća rijeka Salso i Platani. 

*Porto Empedocle* je udaljen oko 6 km jugozapadno od provincijskog središta Agrigenta, tako da je danas praktički njegovo predgrađe.

Historija
---------

*Porto Empedocle* izrastao je u grad iz luke grčke kolonije **Acragas** (današnji Agrigento). Od 15. vijeka *Porto Empedocle* postao je najveća luka tog dijela Sicilije iz koje se izvozilo.žitarice.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost *Porta Empedocle* je njegova katedrala Santissimo Salvatore.

Privreda
--------

*Porto Empedocle* je prije svega lučki grad, poznat i po ribarstvu, ali je i značajan industrijski centar sa tvornicama kemikalija, prehrambenih proizvoda, cementarom i termoelektranom. 

U novije vrijeme grad je i turističko odredište poznat kao kupalište.

Poznati sugrađani
-----------------

* Luigi Pirandello (1867. -1936.) pisac dobitnik Nobelove nagrade za književnost 1934.
* Andrea Camilleri (1925. -) književnik i redatelj

Izvori
------

1. 1 2  „*ITALY: Sicilia*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 01. 07. 2013.
2. 1 2 3   „*Porto Empedocle*" (talijanski). Treccani encyclopedia Italiana. Pristupljeno 1. 07. 2013.

Vanjske veze
------------

***Porto Empedocle*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada ()
* *Porto Empedocle* na portalu Treccani encyclopedia Italiana ()
**Rovigo** je grad u Italiji, glavni grad provincije Roviške provincije u Venetu. Grad je 2012. imao 50.164 stanovnika.

Geografija
----------

Rovigo leži na sjeveroistoku Italije, u dolini Poa, duž južne obale rijeke Adige. Smješten je 40 km južno od Padove.

Historija
---------

Panorama grada
Grad se pod imenom Rodigo prvi put spominje 838. Za srednjeg vijeka njime je vladala dinastija Este, sve do 1482. kada je postao posjed Venecije, a nakon 1797. Habsburške Austrije. Grad je anektirala Kraljevina Italija 1866. godine.

Znamenitosti
------------

Crkva La Rotonda
Najveća znamenitost Roviga je La Rotonda, oktogonalna crkva Beata Vergine del Soccorso iz 1594. u kojoj se nalaze slike venecijanskog slikarstva od 14. do 18. vijeka i ostaci tvrđave vojvoda od Estea iz 10. vijeka. Rovigo ima i nekoliko renesansnih palača, od kojih je najljepša Roncale iz 1555. Gradska galerija slika posjeduje bogatu kolekciju venecijanskih majstora i nekoliko djela Hansa Holbeina mlađeg i Albrechta Dürera.

Privreda i transport
--------------------

Rovigo je važno željezničko čvorište na pruzi Padova–Bologna i centar bogatog poljoprivrednog kraja Polesine, plodne doline između rijeka Adige i Poa. Polesine je poznata po uzgoju velikih količina žitarica, šećerne repe, lana i konoplje.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Ujedinjeno Kraljevstvo Bedford
* Rumunija Tulcea
* Burkina Faso Satonévri
 | * Italija Silandro
* Njemačka Viernheim
 |

Izvori
------

1. 1 2  „*ITALY: Veneto*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 4. 7. 2013.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Rovigo*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 4. 7. 2013.

Vanjske veze
------------

***Rovigo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada ()
* *Rovigo* na portalu Encyclopædia Britannica ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 241483775
* LCCN: n82084201
* GND: 4117131-7
* NKC: ge636649

 |