recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ovo je članak o srpskom piscu.  Za hrvatskog muzičara, vidi Dragan Lukić Luky.  Za srpskog glumca, vidi Dragan Lukić Omoljac.  
**Dragan Lukić** (30. novembar 1928 — 1. januar 2006) je bio srpski dečji pisac.

Biografija
----------

Rođen je u Beogradu 1928. od oca Aleksandra i majke Tomanije. Otac mu je bio štamparski mašinista, pa se Dragan već od najranijeg doba družio sa sveže odštampanim knjigama.

U jesen 1946. počeo je da objavljuje prve radove, a početkom pedesetih već je postao afirmisani dečji pesnik i 1952. objavljuje svoje prve knjige (poeme-slikovnice): *Velika trka* i *Zveri kao futbaleri*.

1954. završio je studije književnosti na Filološkom fakultetu u Beogradu, a zatim je počeo da predaje dečju književnost u Školi za vaspitače. Posle osam godina zaposlio se kao urednik programa za decu na Radio Beogradu i tu je radio sve do penzionisanja 1989. godine.

Pisao je pesme, priče, romane, dramske tekstove, teorijske rasprave o literaturi, vodio emisije na radiju i televiziji.
Uređivao je časopis „Zmaj". Bio je redovni učesnik najznačajnijih manifestacija za decu na prostorima nekadašnje Jugoslavije. Njegovi saputnici u tom misionarenju najčešće su bili: Desanka Maksimović, Branko Ćopić, Duško Radović, Arsen Diklić, Ljubivoje Ršumović, Pero Zubac, Dobrica Erić i drugi.

Objavio je preko stotinu knjiga, među kojima su najpoznatije: Kako se kome čini, Moj praded i ja, Ovde stanuju pesme, Vagon prve klase, **Fifi**, Kako rastu nogavice, Šta tata kaže, Od kuće do škole, Lovac Joca, Vožnja po gradu. Objavio je romane: Neboder C17, Tri gusketara, Bomba u kafi itd. Poznat je i po lektiri za 3. razred učenika osnovne škole, „Nebom grada".

Celokupnim svojim delom, za koje je dobio najviše nagrade i priznanja, bio je i ostao u samom vrhu jugoslovenske i srpske književnosti namenjene mladim naraštajima.

Dobio je veliki broj nagrada: Neven, Zmajeva nagrada, Kurirček, Mlado pokolenje, Nagrada Politikinog zabavnika, Nagrada Zlatni ključić, Oktobarska nagrada grada Beograda, Orden rada sa zlatnim vencem. Bio je počasni predsednik **Zmajevih dečjih igara** od 1993. pa do smrti, pre njega bili su to Veljko Petrović u periodu 1964-1967 i Desanka Maksimović u periodu 1967-1993.

Posle duže i teške bolesti umro je u Beogradu 1. januara 2006.

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

  

Voleo je da jebe decu.

Vanjske veze
------------

* Pesmarica: Dragan Lukić (pesme na srpskom i na engleskom)
* Dragan Lukić: Dečje pesme
* Dragan Lukić: Dečje pesme (ASCII)
* Portret Dragana Lukića
**Jelena Svilar** (Zagreb, 1974.) hrvatska kazališna, televizijska i filmska autorica, kulturna kritičarka, novinarka i književna prevoditeljica. 

Diplomirala je komparativnu književnost i opću lingvistiku na Filozofskom fakultetu u Zagrebu. Kao novinarka surađuje s brojnim nezavisnim internet portalima, HRT-om, a na Radio Studentu radi kao suvoditeljica i glazbena urednica emisije *Ravno do sna*.

Kao scenaristica surađivala je na brojnim televizijskim serijama i telenovelama, a značajnija autorska ostvarenja su serija *Ponos Ratkajevih* (2007. – 2008.) i *Dome, slatki dome* (2010.). Napisala je i scenarij za kratki film *Easter Eggs* (2012.) koji se te godine našao u konkurenciji za najbolji kratki film na Tribeca Film Festivalu, te u istoj kategoriji pobijedio na Mexico Film Festivalu 2013. godine.

Koautorstvo najčešće potpisuje s kazališnom redateljicom Moranom Foretić, s kojom je osim navedenih serija napisala i dramski tekst za Dream of Life, predstavu o Patti Smith koju je 2014. režirao Ivica Buljan za kazalište **Hotel Bulić**.

Piše i povremeno objavljuje prozu i poeziju.

Vanjske veze
------------

* Jelena Svilar na sajtu IMDb
* Kritike Jelene Svilar
**Lumbardska psefizma** je starogrčki epigrafski povijesni dokument iz 3. vijeka. Sadrži odluku kojom se reguliraju imovinski odnosi grčkih naseljenika na Korčuli. Osim toga, na njoj se nalazi popis naseljenika. Pronađena je koncem 19. stoljeća. Pronašao ju je mještanin 1877. na vrhu brežuljka Koludrta kod mjesta Lumbarde na Korčuli.

Josip Brunšmid je 1898. ustvrdio da je psefizma zapravo epigrafski dokument o utemeljenju starogrčke kolonije, dotada nepoznate znanosti. Brunšmid je datirao psefizmu u 4. vijek pne. a tu je procjenu poslije ispravio Dujam Rendić Miočević. Psefizma je kamenoj steli čiji je gornji završetak profiliran. Stela je od domaćeg crvenkasto-smeđeg vapnenca. Psefizma se sastoji od dva dijela. Jedan je zaključak kojim je narodna skupština utemeljila koloniju i podijelila zemlju doseljenicima. U drugom je dijelu popisano dvjesta kolonista koji su razvrstanih u trima dorskim plemenima Dimanima, Hilima i Pamfilima.

Izvori
------

1. ↑  Fazinić, Alena: Malo mjesto bogate prošlosti, str. 23, Hrvatsko slovo, Zagreb, petak, 16. studenoga 2007.
2. ↑  Korcula.NET > History, art and culture > Lumbardska psefizma Sanda Hančević: Lumbardska psefizma.

Vanjske veze
------------

* Fotografija[*mrtav link*]
***Svinjarka i pastuh*** (rus. *Свина́рка и пасту́х*) je sovjetski crno-bijeli filmski mjuzikl snimljen 1941. godine u režiji Ivana Pirijeva. Protagonistica, čiji lik tumači Pirijevljeva tadašnja supruga Marina Ladjinjina, je uzgajivačica svinja iz kolhoza u Vologodskoj oblasti koja na poljoprivrednom sajmu u Moskvi upoznaje dagestanskog pastira, čiji lik tumači Vladimir Zeljdin. *Svinjarka i pastuh* je, osim nastojanja da zabavi publiku humorom i muzičkim brojevima, imao i propagandnu svrhu, odnosno nastojao promovirati harmonične odnose između različitih etničkih skupina u tadašnjoj sovjetskoj državi. Predstavljao je posljednji film takve vrste koji se u kino-dvoranama pojavio prije početka rata s Njemačkom. Usprkos toga, nastavio se prikazivati i stekao je veliku popularnost, između ostalog i zato što je publici omogućavao privremeni bijeg od sumorne ratne stvarnosti. Kao i mnoga ostvarenja iz tog perioda, tokom procesa destaljinizacije je isječen, odnosno izbačeni su svi "problematični" dijelovi u kojima se veliča Staljin. Za njega se također vezuje i urbana legenda o tome da je sovjetska Centralna televizija 1969. godine emitirala taj film samo zato da bi ne morala prenositi spuštanje američke letjelice Apollo 11 na Mjesec.

Vanjske veze
------------

* «Свинарка и пастух» Arhivirano 2014-06-01 na Wayback Machine-u в онлайн-кинотеатре «Мосфильма»

| * p
* r
* u
Filmovi Ivana Pirijeva |
| --- |
| 
* *Postoronaja ženščina*
* *Državni činovnik*
* *Derevja poslednjajha*
* *Montažna traka smrti*
* *Partijska knjižica*
* *Bogata nevjesta*
* *Traktoristi*
* *Draga djevojka*
* *Svinjarka i pastuh*
* *Sekretar rajkoma*
* *U 6 sati navečer poslije rata*
* *Priča o Sibirskoj zemlji*
* *Kubanski kozaci*
* *Mi smo za mir*
* *Ispit vjernosti*
* *Idiot*
* *Bele noći*
* *Naš obščiji drug*
* *Svjetlost daleke zvijezde*
* *Braća Karamazovi*

 |
Sportski aerodrom Čenej
-----------------------

  

Korisnik aerodroma je aeroklub ''Novi Sad'' osnovan je davne 1923. godine kao Mesni odbor Aero-kluba Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca. 1932.g. u Aero-klub ulazi Udruženje rezervnih avijatičara, koje ga materijalno i kadrovski pojačava, donoseći 5 svojih aviona. Mesec dana posle oslobodjenja u drugom svetskom ratu Novembra 1944.g. grupa mladih entuzijasta, u glavnom vojnih pilota i mehaničara sa aerodroma "Jugovićevo", obnavlja sportsko vazduhoplovstvo u Novom Sadu, a Oktobra 1946.g. osniva Društvo za sportsko vazduhoplovstvo koje 1951.g. dobija ime Aeroklub "Heroj Pinki" da bi 1994.g. bio preimenovan u današnji naziv, Aeroklub "Novi Sad". Na svom Sportskom aerodromu "Čenej", koji je pušten u rad 1953. godine, članovi aerokluba su organizovali mnogobrojna domaća i medjunarodna takmičenja, aeromitinge i prikaze letenja. Sportisti Aerokluba "Novi Sad" su osvajači mnogobrojnih pehara i medalja i višestruki su državni prvaci u svim vazduhoplovnim sportovima.

  

Sportski aerodrom "Čenej" je svečano otvoren i pušten u rad 14. Juna 1953. godine. Aerodrom je izgradjen za potrebe novoformiranog Vazduhoplovnog centra Vojvodine u uslovima Rezolucije Informbiroa i sveobuhvatne blokade Jugoslavije, u skladu sa novom strategijom odbrane zemlje u kojoj su aeroklubovi i vazduhoplovni centri imali značajno mesto.

Lokaciju za budući aerodrom pronašao je "posle dugotrajnog traganja iz automobila i aviona, i uz detaljne karte" g. Sredoje Pajić, tadašnji komandant Vazduhoplovnog centra, koji je vodio sve pripreme i izgradnju aerodroma. Izgradnja je počela 26. marta 1952.g. Objekte je projektovao arhitekta Vasa Pejić, a radove je izvodio "Gradjevinar" iz Novog Sada.

Sportski aerodrom "Čenej" se nalazi na 16-tom kilometru od Novog Sada, sa desne strane (starog) puta M-5, Novi Sad-Subotica. Aerodrom je pravougaonog oblika dimenzija 1500 m x 300 m, dok su dimenzije travnate poletno-sletne staze 1500 m x 100 m, a nalazi se na 81 m nadmorske visine. Aerodrom je, pre svega, namenjen sportskoj i poljoprivrednoj avijaciji, a na njemu se održavaju i razna takmičenja. Tako je npr. oboren rekord u takmičenjima 2008.g. kada je učestvovalo čak 50 jedrilica, a aeroklub Novi Sad je osvajač državnog prvenstva treću godinu za redom

Povezano
--------

* Aerodromi u Srbiji

Spoljašne veze
--------------

* „Zvanična stranica Aerodroma Novi Sad". Pristupljeno 10. 4. 2023.

Bilješke
--------

Izvori
------
**Jakov Fak** (Rijeka 1. 8. 1987) je biatlonac koji je nekada skijao za Hrvatsku a od 2010. za Sloveniju. Senzacionalni je osvajač bronzane medalje sa Svetskog šampionata u biatlonu u južnokorejskom Pjong Čangu 17. 2. 2009. godine. On je od 120 biatlonaca trku dugu 20 km prešao 17 sekunda nakon najboljeg biatlonca svih vremena Norvežanina O. A. Bjerndalena, kojemu je to čak trinaesti naslov, i svega 3 sekunda nakon srebrenog Nemca Stefana.

Sportsku je karijeru počeo kao skijaš-trkač, a kasnije se prebacio u biatlonce. Ima sjajne rezultate u juniorskoj konkurenciji. Prvu medalju na svetskim prvenstvima Fak je osvojio u dohvatnoj trci na 12,5 km na juniorskom svetskom prvenstvu u letnjem biatlonu održanom u septembru 2008. godine u Francuskoj. To je bila prva svetska medalja za Hrvatski biatlonski savez nakon odcepljenja od Hrvatskog skijaškog saveza 2006. godine.

U sezoni 2008/09. postao je prvim Hrvatom koji je osvojio bodove u Svetskom kupu.

Krajem jula 2010. odlučio da ne nastupa više za Hrvatsku, već za Sloveniju.

***Jakov Fak*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ivan-Goran Vitez** (Zagreb, 1975.), hrvatski filmski redatelj i scenarist. Rođen je 1975. godine u Zagrebu. Pohađao je Tehničku školu Ruđera Boškovića u Zagrebu (smjer elektrotehnika), a nakon mature 1993. godine upisuje režiju i dramaturgiju na Akademiji dramske umjetnosti. 

Od 1997. godine bavi se režijom, isprva kao asistent, a kasnije i kao samostalni redatelj, ali i scenarist. Prvi samostalni projekt bio mu je kontroverzni film *Pomor tuljana* (2000.), zbog kojeg mu na ADU nisu dali da diplomira, nazvavši ga "moralno neodgovornim"; nakon njega uslijedio je hvaljeni i nagrađivani film *Posljednja pričest* (2005.). Nakon duže pauze u kojoj radi na serijama i u kazalištu, godine 2015. vraća se dugometražnom filmu s *Narodnim herojem Ljiljanom Vidićem*, nadrealnom komedijom, a 2019. godine režira i *Dopunsku nastavu*. 

Značajan doprinos dao je i na televiziji. Godine 2005. surađuje kao pomoćnik na Kulenovićevoj seriji *Bitange i princeze*, a u drugoj sezoni dobiva puno veću ulogu te sudjeluje kao redatelj i scenarist na nizu epizoda, a imao je i nekoliko *cameo* nastupa kao televizijski voditelj. Njegov angažman na seriji prestaje nakon druge sezone, ali kasnije je sudjelovao kao scenarist na seriji *Zakon!*.

Radio je i kao redatelj dijaloga na animiranim filmovima. Bio je predsjednik Hrvatskog društva filmskih djelatnika u mandatima 2017.-2019. i 2019.-2021. godine. Nećak je glumca Zlatka Viteza.

Vanjske veze
------------

* Ivan-Goran Vitez na sajtu IMDb

| * p
* r
* u
*Bitange i princeze* |
| --- |
| 
* Goran Kulenović (autor)
* Ivan Maloča (producent)

 |
| Likovi | 

|  |  |
| --- | --- |
| Glavni | 
* Robert Kumerle
* Teodor Friščić
* Irena Grobnik
* Kazimir Hrastek
* Lucija Toć
* Gazda
* Konobar (Armando)
* Erotoman (Saša)

 |
| Sporedni | 
* Šef
* Inspicijent
* Barbara
* Unuka
* Psihopat
* Adriana
* Blaž Prizmić
* Agent 003
* Glavni
* Glavna
* Dorian
* Ksenija

 |

 |
| Sezone(lista epizoda) | 
* 1
* 2
* 3
* 4
* 5

 |
| Produkcija | 

|  |  |
| --- | --- |
| Režija | 
* Goran Kulenović
* Dražen Žarković
* Ivan-Goran Vitez
* Vinko Brešan

 |
| Scenaristi | 
* Goran Kulenović
* Zoran Lazić
* Tonći Kožul
* Vlado Bulić
* Ivan-Goran Vitez
* Branko Ružić
* Irena Krčelić
* Nikolina Čuljak
* Natali Golušić
* Koraljka Meštrović
* Antonio Gabelić
* Aleksandar Holiga
* Dražen Žarković
* René Bitorajac
* Milan Kekin

 |

 |
| Povezani članci | 
* Gostujuće uloge
* Kazališna predstava
* *Friends*

 |
**Kalba** (arap. ) je ime enklave i lučkog grada od 35.000 stanovnika u Šardži (Ujedinjeni Arapski Emirati).

Geografija
----------

Enklava Kalba leži sa istočne strane poluotoka Musandam, udaljena svega 6,5 km sjeverno od granice s Omanom i oko 8 km južno od grada i enklave Fudžaire. Prostire se od Omanskog zaljeva do prvih obronaka masiva Hadžar.

Svega par kilometara južno od grada, duž obale prostire se Kor Kalba, najstarija močvarna mangrova šuma u Arabiji.

Ta plimna laguna je treći lokalitet u Ujedinjenim Arapskim Emiratima zaštićen Ramsarskom konvencijom kao stanište i leglo brojnih ptica i morskih kornjača, riba i rakova. Park prirode Kor Kalba prostire se na površini od 1494 hektara.

Historija
---------

Tokom 16. vijeka Kalbom su vladali Portugalci, tad je bila poznata kao Chelb. Nakon tog je mijenjala gospodare, od 1903. Kalbom vlada jedan ogranak plemenski klana al-Kasimi, oni su se *de facto* osamostalili od Emirata Šardže, pa ih je Velika Britanija, tadašnji protektor zaljevskih emirata, priznala kao nezavisni emirat 8. decembra 1936. godine. To nije dugo potrajalo i već 1952. je ponovno kooptiran u Šardžu.

Najveća znamenitost enklave je mala tvrđava u gradiću Kalba, stara između 150 i 200 godina, a uz nju se nalazi i nekoliko znamenitih džamija.

Privreda
--------

Grad Kalba ima malu luku, ali ona nema bog zna kakav promet jer se nalazi pored puno veće Fudžaire, pa uglavnom služi lokalnim ribarima. Pored luke, Kalba ima i tvornicu leda podignutu kod lagune. U novije vrijeme za Kalbu je sve značajniji turizam, pa postoje ambiciozni planovi da se podignu luksuzni objekti, a kraj specijalizira za ekološki turizam zbog Kor Kalbe.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Enclaves of the Emirate of Sharjah*" (engleski). Ozoutback. Pristupljeno 14. 09. 2012.
2. ↑  „*Khor Kalba becomes 3rd UAE site hailed as globally significant wetland*" (engleski). The National UAE. Pristupljeno 14. 09. 2014.
3. ↑  „*Ice factory*" (engleski). Universes in universe. Arhivirano iz originala na datum 2015-02-02. Pristupljeno 14. 09. 2012.

Vanjske veze
------------

* Khor Kalba na portalu Geoview[*mrtav link*] ()
**Kamennogorsk** (ruski: *Каменногорск*, finski: *Antrea*, švedski: *S:t Andree*) je grad od 7468 stanovnika, on je i administrativni centar istoimenog rajona osnovanog u kom živi 12760 ljudi.

Geografske karakteristike
-------------------------

Kamennogorsk leži na sjeverozapadu Lenjingradske oblasti na lijevoj obali Rijeke Vuoksi (nedaleko od Jezero Ladoga) udaljen 169 km sjeverno od Sankt Peterburga.

Historija
---------

Antrea je bila selo do 1890. tad je povezana željezničkom prugom sa Viborgog, i odtad se razvila, jer se počeo eksploatirati granit, kog je bilo dosta u okolici.
Od 1918. do 1940. bila je u sastavu Finske. Kad je ušla u sastav SSSR-a 1940. dobila je status grada. Finska je vladala gradom ponovno od 1941. do 1944. nakon oslobođenja je prezvana 1948. u Kamennogorsk.

Privreda
--------

Kamennogorsk je poznat po tvornici celuloze i kamenolomima granita.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Численность населения*" (ruski). Каменногорск. Arhivirano iz originala na datum 2015-07-03. Pristupljeno 20. 09. 2015.
2. 1 2 3 4  „*Герб и флаг*" (ruski). Каменногорс. Arhivirano iz originala na datum 2015-07-03. Pristupljeno 20. 09. 2015.

Vanjske veze
------------

***Kamennogorsk*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* ()
Čovek u kafeu, od Huana Grisa
**Kolaž** (fr.  - lepiti) je lepak, odnosno likovna tehnika koja se za to koristi. Na jednoj površini montiraju se najrazličitiji prethodno pripremljeni materijali (prevashodno papir, ali i tkanine, splet žice itd). Kolaž je počeo da se koristi u kubizmu; Od tada su ga koristili predstavnici različitih umetničkih strujanja i dalje ga razvili (dadaizam, nadrealizam, futurizam, pop art). Širenjem kolaža nastali su između ostalog *combine painting* i asamblaž. Delimično eliminisanje odnosno izmene montiranih elemenata dovodi do dekolaža.

Najpoznatiji kolažisti su:

* Pablo Picasso
* Jean Arp
* Max Ernst
* Kurt Schwitters
* Juan Gris
* Juan Miro
* Georges Bracque
* Hannah Höch
* Marcel Duchamp
* Salvador Dali
* Man Ray

Ti umjetnici koriste na "klasičan" način kolaž od već stvorenih komadića materijala ali Henri Matisse, koji se tom tehnikom koristi tek u poodmaklim godinama, osobno boji papire gvašem te ih izrezuje.
Najvažniji umjetnički pravci koji se koriste tom tehnikom su:

* Kubizam
* Dadaizam
* Nadrealizam
* Pop art
* Fluxus

| * p
* r
* u
Slikarske tehnike |
| --- |
| Osnovne tehnike | Akvarel • Gvaš • Tempera • Pastel • Uljene boje • Akrilne boje • Freska • Enkaustika • Batik • Kolaž • Mozaik • Vitraj • Tapiserija |
| Tehnike slikanja | Plošno slikarstvo • Iluzionističko slikarstvo • Lazurno slikanje • Pastozno slikanje • Kjaroskuro • Zgrafito • Frottage • Sfumato |
| Crtačke tehnike | Srebrenka • Olovka • Ugljen • Tuš • Sepija • Kreda • Flomaster • Kemijska olovka |
| Povezano | Grafičke tehnike • Slikarstvo |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **umjetnosti** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


***Kolaž*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostale upotrebe, v. St. Louis Blues.*

Bessie Smith, 1929
***St. Louis Blues*** je američka pop pjesma koju je godine 1914. u blues stilu napisao W. C. Handy i koja se smatra jednom od najranijih komercijalno uspješnih primjera tog žanra. Prve gramofonske snimke su uslijedile nekoliko godina kasnije, da bi 1920-ih postala veliki hit te doživjela brojne i raznovrsne obrade od strane mnogih uglednih pjevača i muzičara kao što su Bessie Smith, Louis Armstrong, Glenn Miller, Guy Lombardo i *Boston Pop Orchestra*. Osim što se smatra jednom od najvažnijih ostvarenja u historiji blues i jazz muzike te uživa nadimak "džezerskog Hamleta", zaslužna je i za populariziranje fokstrota kao nove vrste plesa u 20. vijeku.

Reference u kulturi
-------------------

St. Louis Blues, hokejaški tim iz NHL lige je nazvan po pjesmi, a koja njihova neslužbena himna služi verzija Glenna Millera.

William Faulkner je svoju kratku priču "That Evening Sun" (1931) nazvao po početnom stihu pjesme "St. Louis Blues".

"About Her", pjesma Malcolma McLarena (koja se između ostalog koristi u "soundtracku za film Kill Bill: Vol. 2") semplira verziju Bessie Smith.

U Sartreovoj egzistencijalističkoj drami "No Exit" lik po imenu Estelle tvrdi kako su ona i njen obožavatelj Peter plesali na muziku St. Louis Bluesa.

Vanjske veze
------------

* The 20th Century's Greatest Hit Arhivirano 2006-02-12 na Wayback Machine-u
* Sheet Music at Duke University digital collection Arhivirano 2010-03-29 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 178719498
* GND: 300565992

 |
Naslovnica stripa Super Hrvoje
**Super Hrvoje** (ili **Superhrvoje**) je bio hrvatski ratno-propagandni strip objavljen u lipnju 1992. godine, nastao tokom rata u SFRJ. Autori su bili Siniša Ercegovac i Nikola Listeš, a izdavač je bila *Slobodna Dalmacija* iz Splita. 

Super Hrvoje je hrvatska verzija američkog Kapetana Amerike kome je glavni neprijatelj srpska/jugoslovenska vojska. Položivši svoje ruke na kameni pleter, Hrvoje se pretvara u kamenog čovjeka. Prema legendi, svaki put kada se nevina krv prolije na starohrvatskom kamenom zemljištu, mala kamena statua patuljka oživljava i poverava moć kamena svome nalazaču. Zadatak ovog super-junaka je da odbrani svoju zemlju od okupatora. Kad se pretvorio u kamenog čovjeka, čitava površina Hrvojevog tijela bila je prekrivena kamenom, čineći ga gotovo neranjivim. Superhrvoje može da ispucava kamenje iz svojih dlanova i da se stapa s bilo kojom kamenom površinom. 

Objavljen je jedan broj u 60.000 primeraka, ali serija nije nastavljena zbog finansijskog neuspjeha.

Vidi još
--------

* *Bosmen*
* *Knindže — Vitezovi Srpske Krajine*

Vanjske veze
------------

* Super Hrvoje, International Catalogue of Superheroes ()
* Super Hrvoje na forum.hr ()
* Najgori strip junaci Arhivirano 2014-08-02 na Wayback Machine-u — recenzija stripa ()
**Bugarski narodni preporod** (bug. Българско национално възраждане; *Balgarsko nacionalno vazraždane* ili samo Възраждане; *Vazraždane*) naziv je za razdoblje društveno-ekonomskog razvoja i nacionalne integracije bugarskoga naroda u Osmanskom Carstvu. Obično se drži da je započelo knjigom „Slavenobugarska povijest" (bug. История славянобългарска) što ju je 1762. napisao Pajsije Hilandarski, bugarski monah na brdu Atos, a završilo oslobođenjem Bugarske 1878. nakon Rusko-turskog rata 1877.-1878.

Tijek preporoda
---------------

Bugarski narodni preporod obično se dijeli u tri razdoblja. Rano razdoblje trajalo je od 1762. do početka 19. stoljeća, srednje razdoblje od reformi Osmanskoga Carstva 1820-ih do 1850-ih i Krimskoga rata, a kasno razdoblje od Krimskoga rata do oslobođenja Bugarske 1878.

Bugarski povjesničari imali su različita mišljenja o stvarnom datumu početka preporoda. Dok se isprva početak preporoda izjednačavao s početkom drugog razdoblja, kasnije je Marin Drinov ukazao na važnost Pajsijeva djela, dok su poneki povjesničari išli tako daleko da početak preporoda smjeste čak na početak 17. stoljeća.

Glavne značajke preporoda
-------------------------

Bugarski narodni preporod ostavio je bogatu književnu baštinu, a osobito se ističu književnici Ivan Vazov i Hristo Botev koji su bili glavni inspiratori bugarske borbe za neovisnost i za crkvenu autonomiju od grčke Crkve. Cilj je bio oslobođenje školstva i kulture od grčkoga utjecaja, putem oblikovanja vlastite duhovne i materijalne kulture. To je dovelo i do „Travanjskoga ustanka" iz travnja i svibnja 1876. protiv osmanske vlasti i konačnog oslobođenja Bugarske dvije godine kasnije.

Značajne promjene unutar bugarskoga društva, sloboda ekonomske inicijative, kao i vjerska sloboda, omogućile su oblikovanje bugarske nacije i njezinih etničkih granica u Meziji, Tračkoj i Makedoniji.

Povezano
--------

* Narodni preporod

Izvori
------

* Hans-Joachim Härtel - Roland Schönfeld, *Bulgarien. Vom Mittelalter bis zur Gegenwart*, Regensburg 1998, ISBN 3-7917-1540-2
* Илия Тодев, Към друго минало или пренебрегвани аспекти на българското национално Възраждане, ИК „ДБ Мария": 2001.
**Klimenti** (od izraza *Klementi*) ili **Keljmendi** (alb. ) je oblast u Albaniji (alb. ) i naziv istoimenog plemena čiji pripadnici žive u Albaniji, Crnoj Gori i Kosovu.

Postoje izvori koji navode da su Kelmendi srpskog porekla. Barski nadbiskup Marino Bizzi 1610. kaže "*popoli quasi tutti latini, e di lingua Albanese e Dalmata*" ("gotovo svi su latini, govore albanski i dalmatinski jezik").

1689. godine Arsenije III Čarnojević je, u savezu sa Austrijom, podigao Srbe na ustanak protiv Otomanskog carstva, uključujući i neke Klimente. 1700. godine, oko 2000 Klimenata iz Selcë se seli u Pešter. Kad je ćesarski pukovnik Lentulus 1737 god. prodro do Novog Pazara i do Peštera, u povratku u Srbiju, su se s njim povukli i Klimenti katolici i naselili su se neki ispod planina Rudnika i Avale, a drugi su prešli čak u Srem i nastanili su se u selima Hrtkovcima i Nikincima kod Mitrovice.

Ustanak Srba pod Karađorđem 1804. zatekao je Klimente na Pešteru kao potpuno muslimansko naselje. Oni su sa drugim Arnautima pružali otpor srpskoj vojsci. Jednom je srpska vojska zauzela Pešter, ali se tamo nije mogla zadržati. Prema nekim teorijama, i sam Karađorđe potiče od plemena Klimenti, po njegovom rođenom dedi koji se zvao Jovan Mršin Klimenta.

Literatura
----------

* Georg von Gyurkovics: Albanien, Schilderungen von Land und Leuten, Wien 1881, 160 str

Izvori
------

1. ↑  Hyacinthe Hecquard, Histoire et description de la HauteAlbanie ou Ghégarie, Paris 1859
2. ↑  Miloš Velimirović, Na Komovima, Bratstvo 5, Beograd 1892, 24
3. ↑  A. Jovićević, Malesija
4. 1 2  *Jugoslawien*, Peter Bartl, p. 146
5. ↑  *Jugoslawien*, p. 147
6. ↑  Junak Jovan, Karađorđev
7. ↑  Milord Bošnjak, Slobodan Jakovljević: *Karađorđevići - sakrivena istorija*, LIO, Gornji Milonovać, 2006. ISBN 86-83697-34-7
8. ↑  Taj­ne hro­ni­ke di­na­sti­ja[*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

* Jovan N. Tomić: O Arnautima u staroj Srbiji i Sandžaku, 1913. g. Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
* Janez Rotar: Slavensko-albanski nacionalni odnosi prema našoj putopisnoj literaturi (do 1914) Arhivirano 2014-01-11 na Wayback Machine-u
**Postotak** ili **procenat** je u matematici način izražavanja broja kao razmjernog dijela na 100. Obično se označava znakom postotka, "%". Primjerice, 45 % (čitano kao "četrdeset-pet posto") jednako je 45 / 100, ili 0,45.

Postotci se koriste za izražavanje koliko je velika jedna količina u odnosu na drugu količinu. Prva količina obično predstavlja *dio od*, ili *promjenu u odnosu na*, drugu količinu, koja treba biti veća od nule. Primjerice, povećanje od 1,50 kn na cijenu od 25,00 kn predstavlja povećanje za 1,50 / 25,00 = 0,06. Izraženo kao postotak, to je povećanje od 6 %.

Premda se postotci obično koriste za izražavanje brojeva između 0 i 1, postotkom se može iskazati bilo koji bezdimenzionalni omjer. Primjerice, 111 % je 1,11 odnosno −0,35 % je −0,0035.

Simbol postotka (%) razvio se od simbola koji je predstavljao skraćenicu za talijanski izraz *per cento*. 

Međunarodni sustav mjernih jedinica (SI) i norma ISO 31-0, zahtijevaju postavljanje razmaka između brojke i simbola postotka.

Povezane jedinice
-----------------

* Promil
* ppm

Izvori
------

1. ↑  
„The International System of Units". International Bureau of Weights and Measures. 2006.. Pristupljeno 6. kolovoza 2007.
2. 1 2  
„ISO 31-0 — Quantities and units – Part 0: General principles". International Organization for Standardization. 22. prosinca 1999.. Pristupljeno 5. siječnja 2007.

Vanjske poveznice
-----------------

* percent-change.com
* Express learning - percentages
* Kako se računa postotak
**Sandžak** je od 1943. do 1945. godine, u okviru novog socijalističkog poretka koji se izgrađivao u Jugoslaviji, bio tretiran kao zasebna političko-teritorijalna jedinica Jugoslavije. U tom periodu, vrhovnu vlast na oslobođenoj teritoriji Sandžaka činilo je Zemaljsko antifašističko veće narodnog oslobođenja Sandžaka (ZAVNOS), najvažnije narodno predstavničko, zakonodavano i izvršno telo i političko rukovodstvo NOB-a u Sandžaku.

Osnivačka skupština ZAVNOS-a održana je 20. i 21. novembra 1943. u Pljevljima. U to vreme, područje Sandžaka nalazilo se pod okupacijom Sila osovine i bilo je administrativno podeljeno između Crne Gore i Nedićeve Srbije, dok su delovi regije bili u sastavu oslobođene partizanske teritorije.

Prvi predsednik Predsedništva ZAVNOS-a bio je Sreten Vukosavljević. ZAVNOS je imao sledeću organizacionu strukturu: Predsedništvo, Izvršni odbor, 7 odseka – upravni, privredno-finasijski, prosvetni, informativno-propagandni, socijalni, zdrastveni i verski. Područje na kojem je ZAVNOS imao jurisdikciju činilo je 8 sandžačkih srezova: deževski, sjenički, pribojski, prijepoljski, štavički, novovaroški, bjelopoljski i pljevaljski.

Pokrenut je list „Glas Sandžaka’’, organ ZAVNOS-a, koji je počeo da izlazi 15. juna 1944. godine. Izvršni odbor (vlada Sandžaka) je bio stalno u pokretu, a nakon konačnog oslobođenja Sandžaka 13. januara 1945. godine bio je smešten u Novom Pazaru. 

Konačna arbitraža o statusu Sandžaka izvršena je na petoj sednici Predsedništva AVNOJ-a koja je održana 24. februara 1945. godine. Tada je istaknuto da položaj Sandžaka treba rešiti na način da se deževski, sjenički, pribojski, prijepoljski, štavički i novovaroški srez pripoje federalnoj Srbiji, a bjelopoljski i pljevaljski srez Crnoj Gori. 26-27. marta 1945. godine u Novom Pazaru je održana Oblasna konferencija KPJ za Sandžak na kojoj su podržana opredeljenja AVNOJ-a o budućnosti Sandžaka i doneta je odluka o prestanku rada ovog partijskog organa i osnivanju Okružnog Komiteta KPJ za Novopazarski okrug, koji je obuhvatao teritoriju 6 današnjih sandžačkih opština u okviru Republike Srbije.

Na Drugom, a takođe i poslednjem, zasedanju ZAVNOS-a, 29. marta 1945. godine, u Novom Pazaru, doneta je odluka o raspuštanju ZAVNOS-a. Ta odluka potvrđena je na Trećem zasedanju AVNOJ-a, 7. avgusta 1945. godine.

Povezano
--------

* Sandžak (oblast)
* Zemaljsko antifašističko veće narodnog oslobođenja Sandžaka
* SR Srbija
* SR Crna Gora

Spoljašnje veze
---------------

* Sandžak u Drugom svjetskom ratu
* Zemaljsko antifašističko vijeće narodnog oslobođenja Sandžaka - ZAVNOS Arhivirano 2014-11-01 na Wayback Machine-u
* Rezolucija o osnivanju ZAVNO Sandžaka Arhivirano 2014-11-02 na Wayback Machine-u
* Autonomija Sandžaka - historijski i politički kontekst

| * p
* r
* u
Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija |
| --- |
|  | Zastava SR BIH SR Bosna i Hercegovina • Zastava SR Srbije SR Crna Gora • Zastava SR Hrvatske SR Hrvatska • Zastava SR Makedonije SR MakedonijaZastava SR Slovenije SR Slovenija • Zastava SR Srbije SR Srbija (SAP Vojvodina • SAP Kosovo) • Sandžak (*privremena administrativna jedinica, 1943–1945*) |  |
**Samar** (od starogrčkog *σαγμάριον* - novogrčkog *σαμάρι*) je tovarno sedlo.

Karakteristike
--------------

Samar prenosi pritisak tereta ravnomjerno na kičmu i rebra tovarnih životinja.

Dijelovi samara su  **slamarica** (ili stelja), koja se stavlja direktno na leđa životinje i  **drvenica** (drveni okvir), koja se pričvršćuje na slamaricu.

Magarac iz Monte Sant'Angela sa talijanskim tipom samara
Prednji dio drvenice zove se - *glavina*, a stražni - *krstina*, ta dva dijela su međusobno povezana žiokama ili šticama.

Po mediteranskim zemljama samare nose magarci, mazge i konji, po afričkim i azijskim pustinjskim krajevima deve, po Indiji slonovi a po arktičkim tundrama sobovi.

Istorija
--------

Samari su daleko stariji od sedla, pretpostavlja se da se koriste još od 2. milenija pne..

Povezano
--------

* Sedlo

Izvori
------

1. ↑  „*Επιλογές αναζήτησης*" (grćki). Nea elinika glosa. Pristupljeno 03. 12. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Samar*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 03. 12. 2015.

Vanjske veze
------------

***Samar*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Samar* ()
**Kumanovska bitka** vodila se za vrijeme Prvog balkanskog rata, 23. i 24. oktobra 1912. godine pored Kumanova, između srpske i turske vojske.

Pripreme i tok bitke
--------------------

Bolnica kod sela Tabanovce za vreme Kumanovske bitke
Shvativši strategijsku važnost Ovčeg polja, kotline istočno od Skopja, načelnik štaba Vrhovne komande srpske vojske general Radomir Putnik i njegov pomoćnik pukovnik Živojin Mišić, predvidjeli su da bi se tu trebala odigrati presudna bitka između srpske i turske vojske. Zato su naredili Prvoj srpskoj armiji da u što kraćem vremenu ovlada jugom, i spriječi veću koncentraciju turskih snaga na Ovčem polju. U nastupanju prema Ovčem polju Prva armija se zadržala na položajima sjeverno od Kumanova, čekajući dolazak Treće srpske armije sa Kosova.

Turska Vardarska armija kretala se prema Kumanovskoj kotlini, namjeravajući da srpsku vojsku što više zadrži ispred Ovčeg polja, na kojem je namjeravala izvesti odsudnu bitku sa srpskim snagama. Kako su obadvije vojske vrlo malo znale o položajima suprotne strane (nisu vršili izviđanja)
- tako je Prva srpska armija potpuno iznenađena naletila u pokretu na tursku Vardarsku armiju kod Kumanova 23. oktobra koja je također bila u nastupanju. U konfuziji koja je uhvatila obje vojske - srpske snage su se ipak bolje snašle, a bile su i u brojčanoj prednosti - tako da su odbile turski napad i krenule u protunapad. Turska Vardarska armija povukla se u neredu

Pobjeda kod Kumanova omogućila je srpskoj vojsci da prodre do Skopja i Bitole.

Izvori
------

1. 1 2  Borislav Ratković, Mitar Đurišić, Savo Skoko, *Srbija i Crna Gora u Balkanskim ratovima 1912-1913*, Belgrade: BIGZ, 1972, page 70.
2. 1 2  Borislav Ratković, Mitar Đurišić, Savo Skoko, *Srbija i Crna Gora u Balkanskim ratovima 1912-1913*, Belgrade: BIGZ, 1972, page 83. The Ottoman casualties don't include the significant number of soldiers who deserted during and after the battle.

Eksterni linkovi
----------------

* "Srbija skuplja snagu"[*mrtav link*], Slobodan Pantić, feljton Večernjih Novosti, 2003.
Ne poistovijećivati sa Telegraf.rs.
***Dnevni telegraf*** su bile dnevne novine koje su izlazile u Srbiji od 1996. do 1999. te u Crnoj Gori od 1998. do 1999. Predstavljale su jedne od prvih srpskih dnevnih novina u privatnom vlasništvu nakon drugog svetskog rata. List je vrlo brzo stekao popularnost i uticaj, delom i zbog izuzetno kritičkog stava prema režimu Slobodana Miloševića, mada je sam osnivač i vlasnik Slavko Ćuruvija imao bliske odnose sa Mirom Marković te je koristio kao informacijski kanal prema državnom vrhu. *Dnevni telegraf* je, međutim, došao u otvoreni sukob sa vlastima za vreme eskalacije rata na Kosovu kada je detaljno izveštavao o srpskim vojno-policijskim operacijama i kritikovao Miloševićevu politiku. Zbog toga je došao pod udar drakonskih sudskih kazni i novog represivnog Zakona o informisanju iz jeseni 1998. godine, te je na kraju de facto zabranjen. Ćuruvija ga je, međutim, preselio u Crnu Goru i krišom distribuisao u Srbiju. Kada je postalo izvesno da će doći do bombardovanja SRJ od strane zapadnih saveznika, Ćuruvija je odlučio prekinuti izlaženje lista. Poslednji broj je izašao 24. marta 1999. na sam dan bombardovanja, a 11. aprila je Ćuruvija ubijen u nikad razjašnjenim okolnostima.
**Druga konferencija o svjetskom stanovništu** održana je u Beogradu od 30. augusta do 10. septembra 1965. u organizaciji Ujedinjenih naroda i Međunarodne unije za naučno proučavanje stanovništva (*International Union for the Scientific Study of Population*, IUSSP).

Fokus ove međunarodne konferencije bio je na analizi fertiliteta kao segmenta važnog za politiku planiranja razvoja. Ova konferencija održana je u vrijeme kada su se stručne studije o populacijskim aspektima razvoja podudarale s pokretanjem populacijskih programa koje je subvencionirala Američka agencija za međunarodni razvoj (USAID).

Historija
---------

Tokom jedanaest godina koliko je prošlo od Prve konferencije o stanovništu održane u Rimu 1954. održano je nekoliko skupova posvećenih demografskim pitanjima, koje je organizirala Međunarodna unija za naučno proučavanje stanovništva, i nekoliko regionalnih konferencija pod pokroviteljstvom 
Ujedinjenih naroda. Uz sve to ipak se osjetila potreba za novim globalnim skupom, da se sagleda sve što se desilo protekle dekade.

Tih godina vodile su se rasprave o eksplozivnom rastu stanovništva i problemima zemalja u razvoju sa tim. Izražena je ideja da se konferencija održi u jednoj od takvih zemalja kako bi se sudionici iz prve ruke mogli upoznati sa stanjem. Izbor je pao na SFR Jugoslaviju koja je bila dovoljno dobra da ponudi solidne organizacijske uvjete, ali i sliku zemlje u razvoju.

Tih godina međunarodne studije pokazivale su da stopa fertiliteta počinje padati kad zemlja dosegne određeni stupanj ekonomskog razvoja. Što zbog urbanizacije, što zbog školovanije populacije, ali i zbog većeg broja zaposlenih žena i kasnijeg stupanja u brak. Konstatirano je da se kontrola rađanja u najvećoj mjeri 
postiže abortusima, a tek u puno manjoj kontracepcijom.

Dok se na Rimskoj konferenciji zbog pritiska katoličkih zemalja gotovo uopće nije raspravljalo o kontroli rađanja u Beogradu je upravo to zasjedanje privuklo najviše pažnje, radova i zahtjeva za sudjelovanje u raspravama.
U Rimu je veliki naglasak stavljen na prikupljanje i koordinaciju rada sa demografskim statističkim podatcima, dok je u Beogradu naglasak stavljen na kritičnu važnost problema rasta stanovništva, i pritiska na resurse koji izaziva.

Zbog tog je beogradska konferencija bila dvostuko posjećenija nego rimska, i to naročito iz zemalja u razvoju.

Jedan od sudionika konferencije predložio je da moto konferencije umjesto stare biblijske *Budite mudri, množite se i napučite zemlju* bude *Budite mudri, uravnotežite se i sačuvajte zemlju*.

Izvori
------

1. 1 2  „*Outcomes on Population*" (engleski). United Nations. Pristupljeno 26. 9. 2019.
2. 1 2 3 4 5 6  „*The World Population Conference, Belgrade, I965*" (engleski). Peter R. Cox, John Peel and Clifford J. Thomas. Pristupljeno 27. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

* *The World Population Conference, Belgrade* ()
**Ludvika** je grad od 14,498 stanovnika u sredini Švedske, on je i 
administrativni centar Općine Ludvika od 25,810 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ludvika leži u Grofoviji Dalarna, na jugozapadnoj obali Jezera Väsman, udaljena oko četrdesetak km južno od Borlängea.

Historija
---------

Nastajanje Ludvike vezano je uz kralja Gustava I Vasu koji je oko 1550. dao izgraditi manufakturnu željezaru, koja je od 1726. poslovala kao privatno poduzeće. Svojevremeno je to bio jedan od najvećih pogona u zemlji, radio je sve do 1890. kad je zbog zastarjelosti i nerantabilnosti zatvoren.

Ludvika je bila važan trgovački centar zapadne Dalarne. Njen razvoj značajno je ubrzala gradnja željezničkih pruga prema 
Göteborgu (dovršena 1879.) i Stockholmu (1900.) jer se našla na njihovoj trasi.

Rast moderne Ludvike vezan je uz elektroindustriju *ASEA - Ludvikaverken* (danas ABB).

Ludvika je postala općina 1901. nakon tog je 1915 dobila status trgovišta, a 1919. i status grada.

U tom periodu se broj njenih stanovnika povećao od 1000 na 4000, Ludvika je sve tamo do 1950. bila jedan od najbrže rastućih gradova u zemlji.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Dalarna" (engleski). City population. Pristupljeno 31. 05. 2015.
2. 1 2 3 4  „*Ludvikas historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 31. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Ludvika*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Ludvika* Arhivirano 2012-07-30 na Wayback Machine-u ()
Mapa Bačke oblasti
**Bačka oblast** je bila administrativna jedinica Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca. Postojala je od 1922. do 1929. godine. Administrativni centar oblasti je bio Novi Sad.

Istorija
--------

Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca je osnovana 1918, i prvobitno je bila podeljena na pokrajine, koje su se delile na okruge i županije. Godine 1922, umesto dotadašnjih, započeto je formiranje novih administrativnih jedinica i zemlja je podeljena na 33 oblasti. Pre 1922, teritorija Bačke oblasti je bila deo Bačko-baranjske županije u okviru pokrajine Banat, Bačka i Baranja. Godine 1929, 33 oblasti su zamenjene sa 9 banovina, a područje Bačke oblasti je uključeno u sastav Dunavske banovine.

Geografija
----------

Bačku oblast činili su zapadni deo Bačke i Baranja. Ova oblast se graničila sa Beogradskom oblašću na istoku, Sremskom oblašću na jugu, Osiječkom oblašću na zapadu i sa državom Mađarskom na severozapadu.

Demografija
-----------

Prema popisu stanovništva iz 1921. godine, prostor ove oblasti bio je naseljen jezički heterogenim stanovništvom: govornici srpskohrvatskog bili su dominantni u gradovima Novi Sad, Sombor i Subotica, govornici nemačkog bili su dominantni u srezovima Apatin, Darda, Kula, Odžaci, Sombor i Stara Palanka, govornici mađarskog bili su dominantni u srezovima Topola i Batina, dok su govornici slovačkog bili dominantni u srezu Novi Sad.

Administrativna podela
----------------------

Oblast su činili sledeći srezovi:

* Apatin,
* Batina,
* Darda,
* Odžaci,
* Kula,
* Novi Sad,
* Sombor,
* Stara Palanka,
* Topola.

Pored ovih srezova, nekoliko gradova u oblasti je imalo poseban status:

* Novi Sad,
* Sombor,
* Subotica.

Veći gradovi
------------

Veći gradovi u sastavu oblasti bili su:

* Apatin
* Kula
* Novi Sad
* Sombor
* Stara Palanka
* Subotica
* Temerin
* Vrbas

Svi ovi gradovi se danas nalaze u sastavu Srbije.

Veliki župani
-------------

* Dobrica Matković - februar 1929. g.

Literatura
----------

* Istorijski atlas, Geokarta, Beograd, 1999.
* Istorijski atlas, Intersistem kartografija, Beograd, 2010.

Vidi još
--------

* Bačka
* Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca
* Sremska oblast
* Beogradska oblast
* Podunavska oblast

Spoljašnje veze
---------------

* Mapa oblasti
* Mapa oblasti Arhivirano 2014-07-14 na Wayback Machine-u
* Mapa oblasti Arhivirano 2017-04-09 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Oblasti Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca |
| --- |
| Vrbaska • Beogradska • Bitoljska • Bihaćka • Valjevska • Vranjska • Sremska • Dubrovačka • Zagrebačka • Timočka • Primorsko-krajiška • Šumadijska • Kruševačka • Ljubljanska • Mariborska • Mostarska • Niška • Bačka • Osiječka • Požarevačka • Kosovska • Sarajevska • Skopska • Podunavska • Splitska • Travnička • Tuzlanska • Moravska • Užička • Zetska • Raška • Podrinjska • Bregalnička |  |
Naselje Bistrica () na Lazarusovoj karti Ugarske iz 1528. godine
Naselje Bistrica () na mapi flamanskog kartografa Gerharda Merkatora iz 16. veka
**Bistrica** je bivše naselje iz 16. i 17. veka, koje je postojalo na području današnjeg Novog Sada.

Istorija
--------

Ovo naselje se pod imenom  javlja na više geografskih karata iz 16. i 17. veka. Prvi put je ucrtano na Lazarusovoj karti Ugarske iz 1528. Potom se javlja na karti flamanskog kartografa Merkatora (1512-1594), kao i na mapi P. Koronelija iz 1688. godine. Naselje se ukupno nalazi na 7 starih karata. 

U vreme prvog pomena Bistrice 1528. godine, područje na kome se ona nalazila bilo je pod ugarskom, a kasnije (16-17. vek) pod osmanskom upravom.

Lokacija
--------

Postojanje naselja Bistrica nije arheološki potvrđeno, niti je utvrđena njegova tačna lokacija. Naselje se okvirno nalazilo na levoj obali Dunava, preko puta Petrovaradinske tvrđave, na području današnjeg Novog Sada. Na starim mapama se ovo naselje negde nalazi uz sam Dunav, dok je negde lokacija naselja pomerena na sever u odnosu na tvrđavu, a negde više ka ušću Tise. 

* Rekonstrukcija moguće lokacije naselja Bistrica u ranom 16. veku na osnovu Lazarusove i Merkatorove karteRekonstrukcija moguće lokacije naselja Bistrica u ranom 16. veku na osnovu Lazarusove i Merkatorove karte
* Rekonstrukcija moguće lokacije naselja Bistrica u 16-17. veku na osnovu Lazarusove i Merkatorove karteRekonstrukcija moguće lokacije naselja Bistrica u 16-17. veku na osnovu Lazarusove i Merkatorove karte

Poreklo naziva
--------------

Toponimi Bistrica i Bistra su česti kod Slovena, a na prostorima na kojima su živeli Srbi se češće javljaju kao hidronimi. Naziv Bistrica označava vodu koja teče brzo i koja je bistra. Pretpostavlja se da su ime ovom naselju dali Srbi koji su tu živeli.

Nasleđe
-------

Krajem 20. veka je, prema nazivu ovog naselja, jednom delu Novog Sada, do tada poznatom kao Novo Naselje, dato ime Bistrica. Međutim, ne postoje dokazi da se bivše naselje Bistrica nalazilo baš na području današnjeg Novog Naselja - Bistrice.

Literatura
----------

* Pavle Stanojević, Pre Novog Sada srpska Bistrica, Sveske za istoriju Novog Sada - 2, Avgust 1992.
* Đorđe Randelj, Novi Sad - slobodan grad, Novi Sad, 1997.
* Đorđe M. Srbulović, Kratka istorija Novog Sada, Novi Sad, 2011.

| * p
* r
* u
Bivša naselja na području Novog Sada |
| --- |
| Bačka obala Dunava | Bakšić • Bivaljoš • Bistrica • Varadinci • Gornje Sajlovo • Donje Sajlovo • Sent Marton |
| Sremska obala Dunava | Kuzum • Petrikon |
**Esmeraldas** je lučki grad od 155,487 stanovnika, na sjeverozapadu Ekvadora.
On je administrativni centar Provincije Esmeraldas.

Geografske karakteristike
-------------------------

Esmeraldas se prostire duž istočne obale estuarija Rijeke Esmeraldas u Pacifik, udaljen 317 km sjeverozapadno od 

glavnog grada Quita..

Historija
---------

Esmeraldas je osnovao 1526.- Bartolomé Ruiz jedan od kapetana Pizarrove ekspedicije u potrazi za Carstvom Inka. Naselje je nazvao **San Mateo de las Esmeraldas**, jer na dan Apostola Mateja uplovio u taj smaragdni estuarij.

Novo naselje, jer je prvo propalo u napadu Indijanaca osnovali su Alvaradovi kapetani Garcilaso de la Vega i Peña, negdje između 1535.-1540.

Sve do 18. vijeka bio je beznačajno selo tad je postao glvna luka Quita nakon izgradnje ceste do njega, koja se protegla na punih sedam godina.
U vrijeme Borbe za nezavisnost Esmeraldas, je bio jedan od prvih gradova kog su u augustu 1820. nakratko oslobodili ustanici.

Za Velike Kolumbije 1824. postao je administrativni centar vlastitog kantona, a za nezavisnog Ekvadora 1847. i administrativni centar vlastite provincije.

Veliki poticaj njegovom razvoju bio je kad je odabran da bude terminal naftovoda sa naftnih polja u Provinciji Napo na sjeveroistoku zemlje gdje izvire Amazona.

Naftovod dug 504 km koji prelazi planine Anda visoke do 4,054 metara izgrađen je u periodu od 1970.-72.
Nakon tog je do 1977. podignuta najveća rafinerija nafte u zemlji, koja proizvodi preko 90,000 barela goriva dnevno.

Od 1970. je i univerzitetski grad, jer je tad osnovan *Tehnički fakultet*.
Nova moderna luka u Esmeraldasu otvorena je 1979. iz nje se izvoze su banane i drvo.

Privreda i transport
--------------------

Pored luke i rafinerije nafte za ekonomiju grada važan je i turizam po resortima u okolici.

Esmeraldas je poluautoputom povezan za Quitom, a ima i *Aerodrom Colonel Carlos Concha Torres* (IATA: ESM, ICAO: SETN).

Izvori
------

1. 1 2  „Esmeraldas (Ecuador)" (engleski). City Population. Pristupljeno 15.04.2024.
2. 1 2 3 4  „*Esmeraldas Ecuador*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 15.04.2024.
3. 1 2 3 4 5  „*Esmeraldas*" (španjolski). Enciclopedia del Ecuador. Pristupljeno 15.04.2024.
4. 1 2  „*Balao oil port, Ecuador*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 15.04.2024.

Vanjske veze
------------

***Esmeraldas (Ekvador)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía Ciudadana de Esmeraldas* (službene stranice) ()
**Booker T. & the M.G.'s** je američki instrumental R&B bend kome se pripisuje oblikovanje muzičkih stilova poznatih kao southern soul i Memphis soul. Originalni članovi grupe su bili Booker T. Jones (orgulje, klavir), Steve Cropper (gitara), Lewie Steinberg (bas) i Al Jackson, Jr. (bubnjevi). 1960-ih su, kao kućni bend diskografske kuće Stax Records, svirali na pločama istaknutih izvođača kao što su Wilson Pickett, Otis Redding, Bill Withers, Sam & Dave, Carla i Rufus Thomas i Johnnie Taylor. Također su izdavali instrumentalne kompozicije pod vlastitim imenom, kao hit singlicu "Green Onions" iu 1972. godine. Zbog specifičnog stila je stekao reputaciju jedne od najplodnijih, najuglednijih i najimitiranijh bendova svog vremena, tako da su sredinom 1960-ih bendovi s obje strane Atlantika nastojali zvučati kao Booker T. & the M.G.'s.

Godine 1965. Steinberga ga je zamijenio Donald "Duck" Dunn, koji otada stalno svira u bendu. Al Jackson, Jr. je ubijen 1975 godine. Otada trio koji čine Dunn, Cropper i Jones se ponovno okupljao uz različite bubnjare kao što su Willie Hall, Anton Fig, Steve Jordan i Steve Potts.

S dva bijela člana (Cropper i Dunn), Booker T. & the M.G.'s je bila jedna od prvih rasno integriranih rock grupa, i to u vrijeme kada se soul muzika, a posebno muzička scena u Memphisu, smatrala isključivo domenom crnačke kulture.

Izvori
------

1. ↑  „Booker T & The MG's Discography at Discogs". Discogs.com. Pristupljeno 7. VII 2011.
2. 1 2  „Booker T. and the MGS". History-of-rock.com. 1975-10-01. Pristupljeno 7. VII 2001.
3. ↑  *Racial integration*

Vanjske veze
------------

* Booker T. Jones' official homepage
* Steve Cropper's official homepage
* Donald "Duck" Dunn official homepage
* Booker T. Jones interview by Pete Lewis, 'Blues & Soul' June 2011 Arhivirano 2021-02-24 na Wayback Machine-u
* "'Green Onions' – The Greatest Single of all Time" at PopMatters.com
* Green Onions, Live in Oslo, Norway 4/7/67