recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ovo je članak o američkom karikaturistu.  Za boksera, vidi Harold Grey.  

**Harold Lincoln Gray** (20. januar 1894 - 9. maj 1968) bio je američki karikaturist, novinski ilustrator i crtač stripa najpoznatiji kao tvorac popularnog i dugovječnog stripa *Little Orphan Annie*, na kome je radio punih 45 godina.

Gray, koji je odrastao u ruralnom Illinoisu, je diplomirao strojarstvo na Purdue University 1917. Iako nije formalnog likovnog obrazovanja, nakon kraće vojne službe u prvom svjetskom ratu je došao u Chicago gdje se zaposlio kao ilustrator u *Chicago Tribuneu*. Od 1921. do 1924. je radio kao pomoćni crtač Sidneya Smitha na njegovom stripu *The Gumps*. Rad na *Annie* je otpočeo 1924. godine, i strip je brzo stekao veliku popularnost.

Smith, koji je na samom početku bio populistički nastrojen i slavio "malog čovjeka", pa u nekim od svojih epizoda čak iskazivao simpatije za sindikate i radnički pokret, postao je zagriženi konzervativac i desničar nakon izbora Franklina Roosevelta za predsjednika 1933. godine, te u svojim stripovima nikada nije propuštao priliku da izrazi duboko nezadovoljstvo njegovom politikom New Deala.

Strip se nakon njegove smrti 1968. nastavio, s kraćim prekidom, redovno izdavati sve do 2010. godine.

Izvori
------

Literatura
----------

* Becker, Stephen H. *Comic Art in America*. Simon and Schuster, New York, 1959.
* Couperie, Pierre and Maurice Horn. *A History of the Comic Strip*. Crown Publishers. New York, 1968. Translation of a 1967 book published in conjunction with an exhibit of comic strip art at the Musée des Arts Décoratifs/Palais du Louvre.

Vanjske veze
------------

* "Dear Orphan Annie" by Jeet Heer, *Boston Globe* (September 15, 2002) Arhivirano 2010-12-11 na Wayback Machine-u
* Lambiek: Harold Gray
* Susan Houston: *Little Orphan Annie: The War Years* Arhivirano 2009-03-07 na Wayback Machine-u
* Find a Grave
* Lombard Lodge No. 1098 AF&AM

| * p
* r
* u
*Little Orphan Annie* |
| --- |
| Likovi | 
* Annie
* Oliver "Daddy" Warbucks

 |
| Adaptacije | 
* *Annie* (mjuzikl)
* *Annie Warbucks*
* *Annie* (film iz 1982.)
* *Annie* (film iz 1999.)

 |
| Filmski soundtrackovi | 
* *Annie* (1982)
* *Annie* (1999)

 |
| Srodno | 
* Harold Gray
* Little Orphant Annie

 |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 49500384
* LCCN: n79145208
* ISNI: 0000 0001 0899 5346
* GND: 172117496
* SUDOC: 059753781
* BNF: cb150057616 (podaci)
* ULAN: 500123764

 |
Za film, vidi The Mod Squad (film).  Za tag team, vidi The MOD Squad (hrvanje).  

**The Mod Squad** je bila američka policijska serija koja se originalno emitirala na programu mreže ABC od 1968. do 1973. Protagonisti su bili troje mladih delinkvenata kojima je ponuđeno da umjesto odlaska u zatvor služe kao doušnici, okupljeni u posebnu grupu pod nadzorom kapetana Adama Greera (koga je glumio Tige Andrews).

Serija se smatra jednom od prvih koja je bila namijenjena baby boomer generaciji, odnosno eksplicitno nastojala prilagoditi kontrakulturi i novim društvenim vrijednostima promoviranih među omladnimom burnih 1960-ih. U tome je imala priličan uspjeh i na programu ostala pet godina.

Godine 1979. je snimljen nastavak u obliku TV-filma *The Return of Mod Squad* a 1999. je snimljen remake u obliku istoimenog igranog filma.

Jedna sezona ove serije je početkom sedamdesetih bila prikazana u SFRJ pod nazivom Mladi u Akciji i imala je dobru gledanost.

Eksterni linkovi
----------------

* *The Mod Squad (1968)* na sajtu IMDb
* *The Mod Squad* na TV.com
* *The Mod Squad* at TV.com Arhivirano 2009-04-29 na Wayback Machine-u
* CBS Television Distribution Syndication Bible (including *The Mod Squad*) Arhivirano 2009-07-06 na Wayback Machine-u
**Univerzitet u Bonu** (njem. *Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität Bonn*, službeno „Rajnski Univerzitet Friedrich-Wilhelmsa u Bonnu") osnovan je 1818. i nalazi se u njemačkom gradu Bonnu. Jedan je od najcjenjenijih univerziteta u zemlji i dio je prestižne grupe German U15 e.V.. Na univerzitetskoj biblioteci pohranjeno je preko 5 milijuna svezaka. U svoje ugledne bivše studente i među profesore institucija ubraja sedam dobitnika Nobelove nagrade, tri dobitnika prestižne matematičke Fieldsove nagrade, dvanaest dobitnika njemačke Gottfried Wilhelm Leibniz nagrade, Alberta od Sachsen-Coburga i Gothe, papu Benedikta XVI, njemačkog kralja Fredericka III, Karla Marxa, Heinricha Heinea, Friedricha Nietzschea, Konrada Adenauera...

Vidi još
--------

* Lista univerziteta u Njemačkoj
* Obrazovanje u Njemačkoj

Vanjske veze
------------

***Univerzitet u Bonnu*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica Arhivirano 2014-08-19 na Wayback Machine-u ()
* Univerzitetska biblioteka ()
* Izvršni odbor Saveza studenata (AStA) ()
* Studentski parlament ()
***The Thick of It*** je britanski političko-satirični televizijski sitkom koji se od 2005. emitira na programu BBC-ja. Radnja je smještena u sjedište fiktivnog britanskog ministarstva koje vodi ministar Hugh Abbot (koga tumači Chris Langham), čija nastojanja da samostalno provodi politiku suzbija Malcolm Tucker (čiji lik tumači Peter Capaldi), brutalni i bezobzirni "utjerivač" politike u službi premijera. Specifičnost serije je korištenje cinema verite stila, odnosno odsutstvo muzike i nasnimljenog smijeha, te živopisni jezik prepun psovki. Dosad je snimljeno 14 epizoda po 30 i dvije posebne epizode po sat vremena.

Seriju je stvorio škotski komičar Armando Ianucci, pri čemu mu je osnovna zamisao bila stvoriti novu verziju *Yes Minister* za 21. vijek. Serija, čija se četvrta sezona treba prikazati u jesen 2012. godine, je dobila brojne pohvale, ali i nekoliko spin offa. Godine 2009. je snimljen igrani film *In the Loop* u kome se pojavljuju likovi iz serije, a godine 2012. se počela emitirati i američka TV-serija Veep koja predstavlja njen neslužbeni remake.

Vanjske veze
------------

* *The Thick of It*  na stranici BBC Programmes
* *The Thick of It* на British Comedy Guide
* *The Thick of It* na sajtu IMDb
* *The Thick of It* na TV.com
* *In the Loop* na sajtu IMDb

**Video-snimke**

* *The Thick of It* Special - Armando Iannucci - BBC Four on BBC YouTube channel
* *The Thick of It*: Spinners and Losers - The Opposition - BBC Four on BBC YouTube channel
Koordinate: 45° 47′ 18" SGŠ, 16° 16′ 52" IGD

**Velika Ostrna** je naselje u Gradu Dugom Selu. Smješteno je 4 km jugoistočno od Dugog Sela na prometnici Dugo Selo-Obedišće Ježevsko. 

Prvi puta se spominje 1642. godine kao Donja i Gornja Ostrna. U srednjem vijeku pripadala je Božjakovačkom vlastelinstvu. U naselju djeluje Dobrovoljno vatrogasno društvo koje je osnovano 1929. godine. U prošlom stoljeću je postojala i osnovna škola. U naselju je izgrađen pastoralni centar župe "Uzvišenja sv. Križa" Dugo Selo II. Velika Ostrna ima 269 domaćinstava. 

Velika Ostrna se posljednjih 15 godina intezivno naseljava, najviše posljeratnih godina Hrvatima iz Bosanske Posavine i Srednje Bosne. Po popisu stanovništva iz 2001. godine Velika Ostrna broji 1043 stanovnika. Iako se Velika i Mala Ostrna u statistikama i u popisu naselja Republike Hrvatske navode kao samostalna naselja, oba naselja funkcioniraju kao jedno i nazivaju se samo Ostrna.

Vanjske poveznice
-----------------

* Karta i vremenska prognoza

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Velika Ostrna** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Dugog Sela |
| --- |
| Andrilovec • Donje Dvorišće • Dugo Selo • Kopčevec • Kozinščak • Leprovica • Lukarišće • Mala Ostrna • Prozorje • Puhovo • Velika Ostrna |
**Univerzitet u Düsseldorfu**, službeno **Univerzitet Heinricha Heinea u Dizeldorfu**, (nem. *Heinrich-Heine-Universität Düsseldorf*), nazvan po nemačkom pesniku Heinrihu Hajneu, javni je univerzitet u Severnoj Rajni-Vestfaliji osnovan 1965. godine. Institucija predstavlja direktnog naslednika Medicinske akademije koja je u gradu osnovana 1907. godine.

Univerzitet u Dizeldorfu započeo je svoju istoriju kao gradska *Akademija za primenjenu medicinu* 1907. godine. Pravi univerzitet osnovan je tek 1965. godine dodavanjem kombinovanog fakulteta prirodnih nauka i umetnosti i humanističkih nauka postojećem medicinskom fakultetu. Samo četiri godine kasnije, univerzitet je podelio kombinovani fakultet na dva odvojena fakulteta, što je dovelo do formiranja Fakulteta umetnosti i humanističkih nauka, kao i Fakulteta matematike i prirodnih nauka. 1979. godine otvorena je moderna Univerzitetska i državna biblioteka. Nakon više od 23 godine rasprava, "bezimeni" univerzitet u Dizeldorfu konačno je 1989. godine dobio ime po pesniku Heinrihu Hajneu, jednom od najpoznatijih građana Dizeldorfa.

Vidi još
--------

* Lista univerziteta u Njemačkoj
* Obrazovanje u Njemačkoj
Za ostale osobe s istim imenom, v. Bruno Martini.

**Bruno Martini** (Salon-de-Provence, 3. srpnja 1970.), umirovljeni francuski rukometni vratar i reprezentativac te bivši rukometni dužnostnik. Godine 2023. osuđen je za kazneno djelo iskorištavanja maloljetnika u seksualne svrhe (čl. 227-22 francuskog Kaznenog zakona) na godinu dana uvjetno.

Rođen je u mjestu Salon-de-Provence 3. srpnja 1970. a profesionalnim se rukometom počeo baviti 1991. godine, branivši za OM Vitrolles, s kojim je 1993. osvojio francuski i europski kup. Nakon što je 1994. osvojio i prvenstvo, prešao je u Istres Ouest Provence Handball, no tu se zadržao samo jednu sezonu, što je tradicija koju će držati do 2000. godine (kada je za Montpellier HB odigrao 3 sezone). Godine 1996. ponovo se vraća u Vitrolles s kojim ponovo osvaja prvenstvo, ali nakon jedne sezone odlazi u Španjolsku. Nakon sezone u SD Teucrou, vraća se u Francusku gdje igra za Sporting Toulouse 31. Nakon što osvaja još jedan francuski kup, ponovo se vraća u Španjolsku, ovaj put u BM Cangas. 

Prvu sezonu u njemačkoj Bundesligi provodi u HC Wuppertalu tijekom sezone 1999./2000. Nakon jedne sezone, vraća se u Francusku, gdje tri godine brani u Montpellieru. Tijekom posljednje sezone u klubu, postiže i svoj najveći klupski uspjeh, a to je bilo osvajanje EHF-ove Lige prvaka 2003. godine. Godine 2007. proglasio je kraj karijere, a prije toga je odigrao po sezonu u klubovima Paris HB i USAM Nîmes. 

Iako je objavio umirovljenje, 2009. odigrao je još jednu polusezonu u Njemačkoj. Kada se Kielov Andreas Palicka ozlijedio, njemački prvaci pozvali su, u ožujku 2009. Martinija kao zamjenu. Martini je prihvatio i odigrao u Kielu do ostatka sezone, osvojivši prvenstvo Njemačke i DHB-Pokal. Tada se i službeno povlači iz aktivnog rukometa. 

Za reprezentaciju Francuske debitirao je u srpnju 1990. protiv Sovjetskog Saveza i u 17 godina igranja sakupio je 202 nastupa i bio prvi vratar sve do pojave Thierryja Omeyera. Sa reprezentacijom je sudjelovao na OI 1996. u Atlanti i OI 2000. u Sydneyju, a na svjetskim prvenstvima je dobio dvije bronce (Japan 1997. i Portugal 2003.) i dva zlata (Island 1995. i Francuska 2001.). Iz reprezentacije se povukao 2007. godine. 

Danas sa suprugom Soniom vodi marketinšku firmu MP Sport, koja je službeni sponzor francuske lige i nekih klubova, a dio je uprave kluba Paris HB. U siječnju 2023. godine, Martini je postao dijelom istrage vezane uz seksualno iskorištavanje maloljetnog dječaka od 13 godina, od kojega je tražio fotografije seksualno eksplicitnog sadržaja i susret, koji se nikada nije dogodio. Martini je uhapšen 23. siječnja te je pušten na slobodu nakon dva dana, uz nastavak istrage. Službeno je osuđen 25. siječnja 2023. godine za kazneno djelo iskorištavanja maloljetnika u seksualne svrhe (čl. 227-22 CP-a) i to na godinu dana uvjetno, novčanu kaznu od €2,500 i petogodišnju zabranju obavljanja djelatnosti u kojima bi došao u kontakt s maloljetnicima te je smijenjen sa svih funkcija koje je obnašao pri Francuskom rukometnom savezu.
**Big Time Rush** (također poznat pod skraćenicom **BTR**) je američki boy band osnovan 2009. godine za potrebe istoimene TV-serije za djecu. Čine je Kendall Schmidt, James Maslow, Carlos Pena, Jr. i Logan Henderson. Prilikom osnivanja su potpisali ugovor sa diskografskom kućom Nick Records, ali danas su pod ugovorom sa Columbijom.Izdali su 3 albuma: Big Time Rush, Elevate i 24/Seven.
Do godine 2014. je Big Time Rush širom svijeta prodao 21 milion nosača zvuka, što ga čini jednim od najuspješnijih decackim bendom u historiji popularne muzike.

Big Time Rush (serija)
----------------------

Big Time Rush je također i Nickelodeon-ova TV serija koja je sa prikazivanjem počela 29.11.2009. , a zadnja epizoda je prikazana 25.7.2013.Glavni likovi su:Kendall Kinght (Kendall Schmidt), James Diamond (James Maslow), Carlos Garcia (Carlos PenaVega), Logan Mitchell (Logan Henderson), Katie Kinght (Ciara Bravo), Kelly Wainwright (Tanya Chisholm) i Gustavo Rocqué (Stephen Kramer Glickman).Serija prati pustolovine 4 igrača hokeja iz Minesote, koji su nakon audicije kod Gustava Rocqué-a, otišli u Los Angeles kako bi ostvarili svoje snove i postali boyband.Prva epizoda je Big Time Audition, a zadnja Big Time Dreams.Serija ima 4 sezone i 72 epizoda.

Vanjske veze
------------

* 
* *Big Time Rush* na sajtu IMDb
* Official site Arhivirano 2011-02-08 na Archive.is-u
* Big Time Rush on MTV.com
* Blur's Song 2 na YouTube The song that Windows Down sampled
* Big Time Rush announce split
**Hrvoje Macanović** (Arbanasi, 1. lipnja 1904. - Mali Lošinj, 4. siječnja 1980.), hrvatski sportaš, novinar i sportski djelatnik.

U mladosti se bavio sportom; plivanjem, vaterpolom, nogometom. Od 1926. radio je u listu *Novosti*, gdje je kasnije bio i glavni urednik (od 1936. do gašenja lista 1941. godine), kao i na Radiju Zagreb kao urednik sporta, te na Televiziji Zagreb.

Jedan je od predstavnika Jugoslavije u međunarodnom skijaškom savezu (**FIS**) prije II. svjetskog rata. Napisao je scenarij za film *Plavi 9*, prvi hrvatski športski film.

Po majčinoj strani, podrijetlom iz Malog Lošinja, ondje po njemu nosi ime gradska sportska dvorana. Dobitnik je nagrade za životno djelo Hrvatskog zbora sportskih novinara 1979. godine. Umro je 1980. u Malom Lošinju, iz kojega je nekoliko dana prije izvijestio s novogodišnjih natjecanja u podvodnom ribolovu. Pokopan je u Zagrebu.

Hrvatsku je športsku povijest obilježio time što je (po nalogu Partije i beogradskih krugova) zahtijevao da se umjesto oblika "*šport*" u hrvatskom rabi oblik "*sport*", a s njime je zbog toga ranih 1950-ih dramatične okršaje vodio športski urednik Miro Mihovilović

Izvori
------

1. ↑  Znanstveni institut gradišćanskih Hrvatov Ivo Škarić: Sport ili šport, pristupljeno 12. veljače 2011.
**Wieringen** je bivša općina (gemeente) i nekadašnji otok u nizozemskoj provinciji Sjevernoj Holandiji. Wieringen je 2012. imao 8562 stanovnika.

Geografija
----------

Wieringen leži na današnjem polderu Wieringermeer, na zapadu jezera IJsselmeer. Veća naselja na tom bivšem otoku su Hippolytushoef (4890), Den Oever (2180), Westerland (750), Oosterland (230), De Haukes (140), Stroe (140), Oosterklief i Westerklief (140). Od 2012. Wieringen je (kao i cijeli Wieringermeer) sastavu općine Hollands Kroon.

Historija
---------

Karta nekadašnjeg otoka Wieringen iz 1909.
Wieringen je bio otok sve do 1924. kada je u sklopu velikog projekta zatvaranja tadašnjeg morskog zaljeva Zuiderzeea izgrađena prva brana Amsteldiepdijk do otoka. Radovi na zatvaranju Zuiderzee nastavljeni su sve do 1932. kada je kompletno dovršena brana Afsluitdijk i Zuiderzee odvojen od Waddenskog mora. Polder Wieringermeer pridodat je otoku velikim melioracionim radovima izvedenim do 1930. godine, tako da je danas potpuno povezan s kopnom. Danas je ipak vidljiva struktura otoka, budući da je viši od pridodatih poldera.

Izvori
------

1. 1 2  „*Bevolkingsontwikkeling; regio per maand*" (holandski). Centraal Bureau voor de Statistiek. Pristupljeno 10. 2. 2014.
2. ↑  „*Geschiedenis van Flevoland*" (holandski). Dronten Flevoland. Arhivirano iz originala na datum 2014-10-03. Pristupljeno 10. 2. 2014.

Vanjske veze
------------

***Wieringen*** na Wikimedijinoj ostavi

* Wieringen na portalu Lancewadplan Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 242642651
* GND: 4253300-4

 |
**Željko Ninčić** (Poklečani, 3. maj 1959) je jugoslovenski i srpski filmski i pozorišni glumac.

Biografija
----------

Najznačajniji period detinjstva i odrastanja, proveo u Širokom brijegu, gdje je završio gimnaziju, u kojoj se i počeo baviti glumom, (srednjoškolsko takmičenje »Najveseliji razred«, gde je sam pisao i glumio). U to doba 2 najznačajnije ličnosti, koje su uticale na njega su Čarli Čaplin i Miodrag Petrović Čkalja. U Sarajevu je konkurisao 1982/83 školske godine, na Akademiju scenskih umetnosti, gde je i primljen u klasi prof. Emira Kusturice, te istu završio 1987. god.

Najznačajnije njegove vežbe na Akademiji su bile: »Zapisi iz podzemlja« - Fjodor Dostojevski u sopstvenoj adaptaciji, »Davor Stevanović« -prijemni Audicija i po sopstvenoj ideji i tekstu, uloga »Kamija« u diplomskoj predstavi »Buba u uhu« Fejdo ... »Pastor Manders« iz »Sablasti« -Ibzen itd. u vreme studiranja glumio je u dva igrana filma-uloga »Meksikanac« u »Strategiji švrake«, Z. Lavanića i u filmu »Život radnika« uloga »Cigre« kod M. Mandića. Takođe 2 TV serije »Notna svaštara« (Timoti Bajford), i »Mak i Zak« - D. Marjanović.

Jedan je od autora i tvoraca predstave »Audicija« sa likom Davor Stevanović, kao i idejni tvorac i autor »Nove audicije«, sa svojim kolegama, autor »Najnovija audicija - Željko Ninčić« ( »Primi me«) i »Super Nova Audicija 007 «.

Uloge
-----

|  |
| --- |
| **Filmografija**  |
| God. | Naziv | Uloga |
| 1980.-te\_ |
| 1983. | Vatrogasac (TV film) | Radenko |
| 1985. | Audicija (TV film) | Davor Stevanović |
| 1986. | Mak i Zak | Zak |
| 1987. | Život radnika | / |
| 1987. | Strategija švrake | / |
| 1989. | Hajde da se volimo 2 | Vatrogasac 2 |
| 1990.-te |
| 1990. | Strategija švrake (TV serija) | / |
| 1991. | Nova audicija (TV film)| | Marinko Ćutuk |
| 2000.-te |
| 2007. | Naša mala klinika | Nadin muž |
| 2007. | Doevropljani | / |

Režiser
-------

|  |
| --- |
| **Filmografija**  |
| God. | Naziv | Uloga |
| 2000.-te\_ |
| 2000. | Audicija 2000 | / |

Scenarist
---------

|  |
| --- |
| **Filmografija**  |
| God. | Naziv | Uloga |
| 2000.-te\_ |
| 2007. | Doevropljani | / |

Spoljašnje veze
---------------

* Željko Ninčić na sajtu IMDb
**Philippe Gardent** (Belleville, 15. ožujka 1964.) je umirovljeni francuski rukometaš i reprezentativac, aktualni trener kluba Paris HB, kojeg je preuzeo 2012. godine. Gardent je bio jedan od nosioca francuske igre s kraja 80-ih i početka 90-ih, u vrijeme Costantinijeva mandata na klupi reprezentacije. 

Igračku karijeru, kao pivot, proveo je u nekoliko francuskih klubova, a najveće uspjehe ostvario je u Gagnyju, Nîmesu i Vitrollesu s kojima je osvajao nacionalna prvenstva i kupove. Umirovio se 1996. nakon što je još jednom postao prvak francuske. Iste godine postaje i trener uspješnog kluba Chambéry Savoie HB u kojem trenira generacija budućih rukometnih talenata i predstavlja glavnu opoziciju Montpellieru. U Chambéryju stiće status jednog od najboljih francuskih trenera, a klub napušta 2012. godine kada postaje trener u Parizu. 

Za reprezentaciju, Gardent je igrao od 1983. do 1995. te je osvojio tri medalje na dva različita natjecanja. Prvo je, 1992. godine, osvojio broncu na Olimpijadi 1992. što je bilo prvo francusko odličje na međunarodnim natjecanjima, da bi 1993. nadodao svjetsko srebro, a onda i 1995. prije svog reprezentativnog umirovljenja, svjetsko zlato, što je bila kruna njegove karijere.
***Hawkins*** je američka kriminalistička TV serija koja se originalno od 1973. do 1974. godine prikazivala na programu mreže CBS. Naslovni protagonist, čiji je lik tumačio James Stewart, bio je Billy Jim Hawkins, skromni provincijski advokat koji je, nastojeći obraniti klijente na sudu, bio prisiljen rasvijetljavati zločine. Inspiraciju za seriju je dao znameniti kino-film *Anatomy of a Murder*, gdje je Stewart bio tumačio sličnog protagonista. Serija se sastojala od 90-minutnih epizoda koje su se originalno po modelu tzv. kotač serije emitirale jednom mjesečno u zajedničkom terminu sa TV-serijom *Shaft*. *Hawkins* je dobio brojne pohvale, a Stewart je dobio i Zlatni globus za najboljeg glumca u dramskoj seriji. Usprkos toga, bio je nezadovoljan serijom, smatrajući da se kroz epizodni format i tadašnje standarde televizijske produkcije ne može održati kvaliteta nalik na kino-filmove u kojima je nastupao. Zbog toga je nakon jedne epizode *Hawkins* skinut sa programa.

Izvori
------

1. 1 2  Brooks, Tim & Marsh, Earle (1979). *The Complete Directory to Prime Time Network TV Shows: 1946-Present*. Ballantine Books. ISBN 0-345-25525-9. Pp. 254-255.

Vanjske veze
------------

* *Hawkins* na sajtu IMDb
* *Hawkins* na TV.com
**Cédric Burdet** (Belley, 15. studenog 1974.) je umirovljeni francuski rukometaš i reprezentativac. Igrao je na poziciji desnog vanjskog, a većinu karijere proveo je u Francuskoj, izuzev trogodišnjeg boravka u Njemačkoj. 

Do 1995. je igrao za Chambéry Savoie HB, kada potpisuje za Montpellier HB. U klubu provodi 8 godina, kada odlazi na trogodišnji boravak u Njemačku, gdje igra za VfL Gummersbach. Godine 2006. vraća se u Francusku i to ponovo u Montpellier HB, gdje provodi 3 godine i osvaja po dva prvenstva i kupa te jedan liga kup. Posljednju sezonu proveo je u prvoligašu USAM Nîmesu. 

Za reprezentaciju je debitirao u lipnju 1997. protiv Italije te je za istu igrao 11 godina. Iako je Francuska u međuvremenu postala i svjetski i europski prvak, Burdet nije bio član tih sastava, ali je zato bio član ekipe koja je u Pekingu odnijela olimpijsko zlato. Nakon tog uspjeha je napustio reprezentaciju. U 11 godina igranja sakupio je 227 nastupa i 491 pogodak.

| * p
* r
* u
Sastav Francuske  na  Olimpijskim igrama 2008. – 1. mjesto |
| --- |
| 
* 2 Fernandez
* 3 Dinart
* 4 Burdet
* 5 G. Gille
* 6 B. Gille
* 8 Narcisse
* 11 Girault
* 12 Karaboué
* 13 Karabatić
* 14 Kempé
* 16 Omeyer
* 18 Abati
* 19 Abalo
* 21 Guigou
* 26 Paty
* Izbornik: Onesta

 | Francuska |
**Profesor Dr Ilija Stojanović** (Otočac, 31. avgust 1924 — Beograd, 24. januar 2007) je bio redovni profesor univerziteta i akademik, srpski naučnik, stručnjak za telekomunikacije. Jedna od najuglednijih ličnosti u srpskim telekomunikacijam u drugoj polovini dvadesetog veka.

Biografija
----------

Rođen je u Otočcu u Lici. Školovao se u Gospiću i Beogradu. Diplomirao na elektrotehničkom fakultetu u Beogradu 1951. Odmah je izabran za asistenta da bi 1957 odbranio doktorsku disertaciju, kada je i postao docent. Vanredni profesor je postao 1962, a redovni 1971. Bio je osnivač i šef katedre za telekomunikacije dve decenije a bio je i upravnik Zavoda za telekomunikacije, računarsku tehniku i informatiku.

Akademija nauka
---------------

Za dopisnog člana srpske akademije nauka izabran je 1985, a 2000. za redovnog.

Međunarodna unija za telekomunikacije
-------------------------------------

Godine 1984. je predsedavao Komitetu za planiranje FM radiodifuzije. Sledeće godine je izabran za predsednika svetske konferencije za korišćenje geostacionarne satelitske orbite. 

Za predsednika 16. Plenarnog zasedanja CCIR-a a 1987 je postao predsednik Panela eksperata za buduću i organizaciju IFRB ()

Projekti
--------

Ključni je nosilac projekta uvođenja mobilne telefonije u Srbiji.

Telfor
------

Bio je inicijator osnivanja Telfora i predsednik Programskog odbora do poslednjeg dana.

Udžbenik
--------

Njegova knjiga „Osnovi telekomunikacija" je doživela osam izdanja i danas se smatra nezamenljivim štivom za studente telekomunikacija.

Odlikovanja
-----------

Odlikovan je:

* Ordenom zasluga za narod sa srebrnim kracima (1975)
* Orden Republike sa srebrnim vencim (1978)
* Sedmojulska nagrada za (1970)
* Nagrada RTV Beograd za najbolje naučno delo iz telekomunikacija (dva puta)
* Nagrada ETAN za najbolji rad u oblasti telekomunikacija (dva puta)

Nagrada „Prof. dr Ilija Stojanović"
-----------------------------------

**Nagrada „Prof. dr Ilija Stojanović"** je uvedena 2007. godine. Nagrada se dodeljuje za doprinos razvoju telekomunikacija. Nagradu dodeljuje Fondacija Telenor, studentima čiji su radovi na TELFOR-u, u okviru studentske sekcije, proglašeni za najbolje. Nagrada se dodeljuje na dan osnivanja Elektrotehičkog fakulteta u Beogradu

Literatura
----------

* „Naših 50 godina" (Elektrotehnički fakultet 1948-1998) uredili Dr Dušan Drajić, Dr Božidar Stanić

Vanjske veze
------------

* Biografija Ilije Stojanovića na sajtu SANU i opširnije
**Ilija Šaula** (Karlovac, Hrvatska, 4. decembra 1963), književnik. Djetinjstvo proveo na Kordunu u selu Dugi Dol, osnovnu školu završio u Krnjaku, a srednje obrazovanje u Karlovcu.

Ilija Šaula se pojavio kao pjesnik u srednjoj školi, u Karlovcu. Iz njegove zdrave mladosti nastajala je pobuna i revolt protiv svega što nije bilo onako kako je zamišljao. Skoro od samog osnivanja postao je član karlovačkog književnog kluba, „25 Oktobar". U okviru aktivnosti kluba nastupao je na mnogobrojnim pjesničkim susretima širom Balkana, od Karlovca, Zagreba, Križevaca, Velike Kladuše, Rijeke, Selca i Punta, preko Mostara, Sarajeva, Struge, Kruševca, Trstenika, Gornjeg Milanovca, Čačka, Beograda, Novog Sada, Kikinde, Subotice, Vukovara i Vinkovaca pa sve do Goranovog Lukovdola, pronoseći svojim stihovima magiju mladosti izmješanu snovima i javom.

Tu svjetlost, koju je zračila njegova poezija, uočena je od najeminentnijih pjesnika tog vremena, Desanke Maksimović, Tanasija Mladenović, Vesne Parun, Giacomo Scotti... Giacomo Scotti mu je pomogao oko uređivanja prve knjige, zbirke pjesama iz 1989. godine, *Na zgarištu samoće*.

17. marta 1990. sudjeluje u osnivačkoj skupštini SKD "Sava Mrkalj" u Topuskom, član je upravnog odbora i aktivno učestvuje u prikupljanju i očuvanju kulturne baštine i stvaranju novih kulturnih vrednosti srpskog naroda Krajine.

Zla kob i smutno vrijeme nisu dali da se život uređuje po umjetnikovoj želji. Napustio je svoj zavičaj progonom srpskog stanovništa hrvatskom vojno redarstvenom akcijom "Oluja" augusta 1995. god. u izbegličkoj koloni sa preko 200 hiljada svojih sunarodnika.

Poezija Ilije Šaule prevedena je na italijanski, engleski, španski, poljski i albanski jezik. On danas živi i stvara u pensilvaniskom gradu Philadelphia (SAD). Šaula je član udruženja književnika Srbije i Srpsko - Kanadskog udruženja pisaca „Desanka Maksimović" u Torontu.

Pored pisanja bavi se i izdavaštvom, osnivač je i vlasnik Književne radionice Kordun koja objavljuje prvence onih stvaraoca čije pisanje zaslužuje da bude u korpusu umjetničke književnosti.

Opus
----

Objavio je do sada sedam knjiga:

* *Na zgarištu samoće*, poezija, LA SFINGA Napoli, 1989.
* *Piramida misli*, poezija, DTA Beograd, 2007.
* *Moj dio neba*, poezija i proza, Catawba Charlotte NC, 2008.
* *Žena u meni ili ja u ženi*, poezija, Grafičar Užice 2014.
* "Duše su bešumne, tihe" poezija, Grafičar Užice, 2016
* "Bulevar svetlosti" promisli o životu, ALMA Beograd, 2017
* "Midar" roman, ALMA Beograd 2018
**Gubaševo** je mjesto u Krapinsko-zagorskoj Županiji, 4,5 kilometara udaljeno od Zaboka.

O mjestu
--------

Mjesto je u povijesti zabilježeno prije više stotina godina, točnije u 16. stoljeću pojavljuju se zemljišne knjige u kojima su grofovi Gubašoci prodali zemljište plemenitaškoj obitelji Babić (obitelj Ljubomil Tito Josip Franjo Babić- odnosno Ksavera Šandora Gjalskog) te su Babići prema prvim stanovnicima dali mjestu ime- Gubaševo. Ipak razvoj mjesta nije počeo u tim davnim danima nego za vrijeme, te posebice nakon Drugog Svjetskog rata. Kroz povijest Gubaševo je bilo sastavni dio općine Veliko Trgovišće do preustroja županija i općina Republike Hrvatske početkom '90.-tih godina prošlog stoljeća, no danas s još nekim okolnim mjestima čini strukturu grada Zaboka. Mjesto ima oko 250-300 stanovnika, od kojih su ponajzastupljenije osobe u starijim dobnim skupinama.

Obrazovanje
-----------

Većina djece pohađa područnu školu u Martinišću, no samo do IV razreda osnovne škole, a kasnije pohađaju Osnovnu školu Ksaver Šandor Đalski u Zaboku.

Gospodarstvo
------------

Osim mnogih istaknutih obrtnika koji svoje proizvode i usluge pružaju na razini Republike Hrvatske pa i šire, Gubaševo kao malo mjesto u razvoju može se istaknuti i aerodromom koji je u izgradnji a u planu je za 2011. te bi trebao podržavati manje sportske letjelice i čarter letove. Poljoprivredne djelatnosi su se također održale kako u cijelom kraju, tako i u Gubaševu, pa kao sekundarna djelatnost mnogih ljudi je poljoprivreda, ratarstvo, vinogradarstvo, stočarstvo i slično, međutim svi proizvođači rade na tradicionalan zagorski način proizvodnje za osobne potrebe, te mjesto nema istaknutog proizvođača pojedinih poljoprivrednih proizvoda.

Sport i rekreacija
------------------

Osim dobrovoljnog vatrogasnog društva (DVD Gubaševo) koje ima najdužu povijest, uz Gubaševo je i usko povezan Nogometni Klub Đalski, a oba društva su rekreacijski sadržaj za stare i mlade naraštaje iz sela a i šire okolice.

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene stranice NK Đalski iz Gubaševa Arhivirano 2010-12-15 na Wayback Machine-u
* Službene stranice grada Zaboka

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Zaboka |
| --- |
| Bračak • Bregi Zabočki • Dubrava Zabočka • Grabrovec • Grdenci • Gubaševo • Hum Zabočki • Jakuševec Zabočki • Lug Zabočki • Martinišće • Pavlovec Zabočki • Prosenik Gubaševski • Prosenik Začretski • Repovec • Špičkovina • Tisanić Jarek • Zabok |
"Love American Style" se preusmjerava ovdje. Za epizodu TV-serije Dexter, v. Love American Style (Dexter).

***Love, American Style*** (slikovito prevedeno kao "Ljubav na američki način") je američka TV antologija ljubavno-humoristične tematike koja se emitirala na programu mreže ABC od 1969. do 1974. Epizode, koje su trajale 60 minuta ili pola sata, nisu imale vezani sadržaj, i nije bila rijetkost da jedni te isti glumci u različitim epizodama tumače različite likove. Specifičnost serije su bili i posebni humoristični skečevi u stilu nijemog filma koji su se ubacivali između različitih segmenata.

Serija je kasnije postala kao inspiracija producentu Aaronu Spellingu za njegov format "mini-sapunice" iskušan u TV-seriji *Brod ljubavi*. Ipak, najpoznatija je po tome što je služila kao svojevrsno "odlagalište" pilot-epizoda za TV-serije za koje tadašnje američke mreže nisu bile zainteresirane. Najznamenitiji takav slučaj je sitkom Garryja Marshalla *New Family in Town* koji je 1972. emitiran kao epizoda pod naslovom *Love and the Happy Days*. Nakon uspjeha tematski sličnog filma *Američki grafiti* je godine 1974. ta epizoda konačno uvjerila mrežu ABC da počne snimati popularni sitkom poznat pod nazivom *Happy Days*.

Eksterni linkovi
----------------

* *Love, American Style* na sajtu IMDb
* *Love, American Style* na TV.com
* Release of "Love, American Style" on DVD planned Arhivirano 2013-02-05 na Archive.is-u
**Pseudokod** je programski kod napisan običnim jezikom koji se koristi u udžbenicima programiranja da bi se objasnio određeni algoritam bez korištenja konkretnog programskog jezika. Poželjno je, ali ne i obavezno, da pseudokod koristi dosljednu sintaksu. Pseudokod se najčešće piše na jeziku čitaoca.

Riječ pseudokod potiče od starogrčke riječi *pseudēs* - *laž* i riječi *kod*, te bi bukvalan prevod na srpski bio „lažni kod".

Slijedi primjer koda u programskom jeziku C i odgovarajućeg pseudokoda na srpskohrvatskom jeziku, koji služe za opis algoritma izračunavanja faktorijela cijelog broja:

| Programski jezik C | Pseudokod |
| --- | --- |
| 
```
 int faktorijel(int n )
{
    int f = 1;
    while (n > 1 ) {
         f = f\*n;
         n--;
    }
    return f;
}

```
 | 
```
**funkcija** faktorijel(**cio broj** n )
{
    **cio broj** rezultat = 1
    **dok je** (n **veće od** 1 ) {
         rezultat = rezultat * n
         **smanji** n **za** 1
    }
    **vrati** rezultat
}
```
 |

Pseudokod u mnogim slučajevima može biti još deskriptivniji i slobodnijeg stila nego ovaj dat u primjeru.

U pisanju pseudokoda se često koriste i sintakse postojećih programskih jezika, kao što su se u datom primjeru koristile C-ove vitičaste zagrade za početak bloka i obične zagrade za ograničavanje izraza. Drugi autori će pozajmljivati sintaksu iz programskih jezika koji su najsrodniji njima ili čitaocima kojima je pseudokod namijenjen.

Pri pisanju pseudokoda se najčešće izbjegava opisivati dijelove algoritma koji nisu vezani za suštinu rješenja ili koji su vezani za gradivo koje potencijalni čitalac vjerovatno nije savladao. Tako, najčešće se ne opisuje memorijska alokacija, tipovi podataka, tip rezultata funkcije itd.
formata rabljenih za web stranice koje se često osvježavajuformata rabljenih za web stranice koje se često osvježavaju
**RSS** (kratica od *RDF Site Summary*, više poznat kao *Really Simple Syndication* - *stvarno jednostavne vijesti*) je skup Web formata rabljenih za web stranice koje se često osvježavaju, i sam njih izvor(*feed*) i preglednici za vijesti iz tog izvora (*RSS readers*). RSS izvori postoje najčešće za blogove, neke novinske internet stranice (portali) ili web stranice poput Wikipedije koje se učestalo mijenjaju (češće od jednom dnevno, pa do nekoliko promjena u sekundi). Čitanje RSS vijesti može biti *elegantnije* od otvaranja desetak tabova u omiljenom web pregledniku.

RSS
---

RSS univerzalni format za razmjenu sadržaja, omogućava vlasnicima web stranica prezentiranje sadržaja korisnicima u skraćenom obliku. Korisnici mogu ponuđene sadržaje pregledavati pomoću preglednika, posebnih programa ili koristiti na svojim stranicama. Također, postoje posebni portali čiji sadržaj se sastoji isključivo od RSS sadržaja.

Integriranje RSS sadržaja u web stranice
----------------------------------------

* 
*

Format
------

RSS sadržaji su označeni s posebnom ikonom (vidi desno) i imaju univerzalan format (preuzeto s: ):

```
<?xml version="1.0"?>
<rss version="2.0">
 <channel>
 <title>Liftoff News</title>
 <link>http://liftoff.msfc.nasa.gov/</link>
 <description>Liftoff to Space Exploration.</description>
 <language>en-us</language>
 <pubDate>Tue, 10 Jun 2003 04:00:00 GMT</pubDate>
 <lastBuildDate>Tue, 10 Jun 2003 09:41:01 GMT</lastBuildDate>
 <docs>http://blogs.law.harvard.edu/tech/rss</docs>
 <generator>Weblog Editor 2.0</generator>
 <managingEditor>editor@example.com</managingEditor>
 <webMaster>webmaster@example.com</webMaster>
 <item>
 <title>Star City</title>
 <link>http://liftoff.msfc.nasa.gov/news/2003/news-starcity.asp</link>
 <description>How do Americans get ready to work with Russians aboard the International Space Station? They take a ...
</description>
 <pubDate>Tue, 03 Jun 2003 09:39:21 GMT</pubDate>
 <guid>http://liftoff.msfc.nasa.gov/2003/06/03.html#item573</guid>
 </item>
 </channel>
</rss>

```
Za čileansku političarku i kći Salvadora Allendea, vidite članak Isabel Allende Bussi.

Isabel Allende
**Izabela Aljende** rođena je 2. avgusta 1942. godine u Peruu. Detinjstvo i mladost provela je u Čileu. Između 1953. i 1958. živela je u Boliviji i Bejrutu sa majkom i očuhom koji je bio diplomata kao i njen otac. Godine 1958. vraća se u Čile, gde je od 1967. počela da gradi sjajnu karijeru kao novinar u poznatim časopisima i na televiziji. Tih godina objavljuje i svoju prvu knjigu.

Političke neprilike joj i ovaj put određuju život. Kao nećaka svrgnutog predsednika Salvadora Aljendea morala je u mladosti da napusti Čile, a sad ga posle Pinočeovog prevrata 1973. ponovo napušta i seli u Venecuelu. Od 1988. godine živi u Kaliforniji.

Roman *Kći sreće* prvi je deo trilogije Izabele Aljende, a njegovi nastavci *Portret u sepiji* i *Kuća duhova* su romani kojima je potvrdila svoj status najčitanije latinoameričke književnice.

*Kći sreće* je avanturističko delo o mladoj Čileanki koja se, idući tragom prve ljubavi, zatiče u Kaliforniji u vreme zlatne groznice. Izabela ispisuje pripovest rađanja obećane zemlje, šarolike svetove i kulturološke razlike indijanskih, kineskih, evropskih i latinoameričkih doseljenika koji su je stvarali. Pod perom umereno sentimentalne, umereno racionalne, humorom nadahnute autorke, koja uspešno spaja osećanja sa razumom, jug sa severom, realnost sa fikcijom ovaj roman čini jednom očaravajućom pripovetkom.

*Portret u sepiji* opisuje porodičnu sagu, smeštenu na sam kraj 19. veka. Prateći glavnu junakinju Auroru del Valje i njenu potragu za svojim precima, pratimo i politička zbivanja u tom delu sveta, socijalne promene i tehnološka dostignuća koja nas uvode u novi vek.

Završno delo trilogije *Kuću duhova* izdala je 1988. godine kad je i Gabrijel Garsija Markes sa kojim je uspoređuju dobio Nobelovu nagradu za književnost.

Pored ovih romana napisala je i romane *Eva Luna*, *O ljubavi i seni*, *Beskonačan plan*, memoare *Paula*, zbirke pripovedaka *Priče Eva Lune* i knjige "ljubavnih recepata" *Afrodita*.

Izabela Aljende uspešno neguje proces novog latinoameričkog romana, koji je započeo još Borhes, i kao pravi nastavljač magijskog realizma dobila je nekoliko prestižnih nagrada : Kolimovu nagradu i Nagradu po izboru kritike u Americi (1986), a dve godine posle toga Malaparteovu nagradu u Italiji.

***Isabel Allende*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 61556825
* LCCN: n84145691
* ISNI: 0000 0001 2135 6071
* GND: 118869159
* SELIBR: 218144
* SUDOC: 031100163
* BNF: cb12013110z (podaci)
* BIBSYS: 90053348
* MusicBrainz: f9e821ca-154d-4241-b695-b4f9c5067655
* NLA: 35111431
* NDL: 00462184
* NKC: jn19990000119
* BNE: XX1034738
* CiNii: DA03883634
* CONOR.SI: 12423779
* NSK: 000002795

 |
U knjizi Kritika čistog uma, nemački filozof Imanuel Kant je razmatrao protivrečnost odgovora na večna metafizička pitanja. Prema Kantu, ljudski um, gonjen sopstvenom potrebom, stremi ka takvim pitanjima koja se ne mogu rešiti na osnovu iskustva niti na osnovu principa uzetih iz njega (na primer, ima li svet početak ili postoji odvajkada), i tako je oduvek u ljudima, čim se um uzdigne do spekulacije, bila neka metafizika, i uvek će u njima biti.

Svojim antinomijama Kant pokazuje opasnu sklonost ljudskog razuma da se proteže izvan uvjetovanog u transcendentalne ideje bezuvjetnoga, i afirmiše granice čistog razuma koje bi nas trebale spriječiti da vjerujemo da možemo uistinu znati išta o bezuvjetnom.

Večna metafizička pitanja
-------------------------

Kant navodi sledeća večna metafizička pitanja: 

* Da li svet ima početak u vremenu?
* Kakve su granice prostiranja sveta u prostoru?
* Da li u postoji nerazorljivo sopstvo ili je celo ja prolazno?
* Imamo li slobodnu volju ili nas vode priroda i sudbina?
* Postoji li prvi uzrok (tvorac) sveta ili ne?

Naizgled, između tvrdnji "svet ima početak" i "svet nema početak već postoji oduvek" samo jedna može biti ispravna. Ali, ako se na pitanja može dati samo potvrdan ili odričan odgovor i ako se u oba slučaja dobije besmislica, onda moramo kritički proučiti pitanje da bi videli zasniva li se na nekoj neosnovaj pretpostavci. Da bi se spor okončao valjano, ne ostaje nam drugo no dokazati da ljudi vode spor ni oko čega i da im je "izvestan transcendentalni privid dočaravao neku stvarnost tamo gde se uistinu nikakva stvarnost ne može naći".

Izvori
------

1. ↑  Kant, Kritika čistog uma (str. 52), Beograd 1970.
2. ↑  Kant, infinity and his first antinomy
3. ↑  Kant, Kritika čistog uma (str. 364-365), Beograd 1970.
4. ↑  Kant, Kritika čistog uma (str. 388-389), Beograd 1970.

Vidi još
--------

* Kant
* Metafizika
* Nemislivo
**Sanja Bachrach Krištofić** (Zagreb, 4. 12. 1961), hrvatska grafička dizajnerica, bivša predsjednica ULUPUH-a i član ugledne zagrebačke obitelji Bachrach.

Biografija
----------

Sanja Bachrach Krištofić je rođena 4. 12. 1961 godine u Zagrebu. Otac joj je bio Čedomil Bachrach, poznati jugoslavenski ilustrator, strip crtač, animator, propagandist i grafički dizajner. Mnogi članovi Sanjine obitelji su kao Židovi stradali za vrijeme Holokausta tj. uspostavom Nezavisne Države Hrvatske (NDH). Jedini preživjeli su bili Sanjin djed Slavko Bachrach, baka Irena Bachrach i otac Čedomil. Sanja je studirala povijest i filozofiju na Filozofskom fakultetu, te ženske studije u Zagrebu. U suradnji sa suprugom Marijem Krištofićem dugi niz godina djeluje pod zajedničkim imenom Bachrach & Krištofić. Od 1980 godine kontinuirano se bave komercijalnom (CD ovitci, kazališni plakati, knjige, vizualni identiteti) i umjetničkom (autorske knjige, samostalne izložbe) produkcijom s područja grafičkog dizajna i fotografije. Bave se i aspektima recepcije vizualnih komunikacija, te studijskom portretnom i akt fotografijom. Sudjelovali su na preko 50 skupnih i 30 samostalnih izložbi u Hrvatskoj i inozemstvu, a i sami su potpisali koncepcije nekoliko većih skupnih izložbenih programa. Sanja je sa suprugom inicirala osnivanje Sekcije za Multimediju i intermediju pri ULUPUH-u.

Sanja je aktivni član ULUPUH-a. Od 1999 do 2003 Sanja je bila predsjednica sekcije za grafički dizajn ULUPUH-a, a od 2000 do 2003 predsjednica ULUPUH-a. Članica je Hrvatske zajednice samostalnih umjetnika (HZSU), Hrvatskog društva likovnih umjetnika (HDLU), ženske umjetničke udruge "Electra" i Centra za ženske studije u Zagrebu, a 2012. osniva s Mariom Krištofićem umjetničku organizaciju Kultura umjetnosti u kojoj ostvaruju projekte: Boro Kovačević, umjetnost makete, Spasi Znak i Jugoton - Istočno od raja.
**Oleg Volodimirovič Velikij**, odnosno **Oleg Velyky** (ukrajinski: Олег Володимирович Великий; Brovari, 14. listopada 1977. – Kijev, 23. siječnja 2010.) je bio ukrajinsko-njemački rukometaš i reprezentativac koji je igrao na poziciji lijevog ili srednjeg vanjskog. Igračku karijeru započeo je u ukrajinskom klubu ZTR Zaporožje, gdje je igrao do 2001. godine.

Godine 2001. Veikij seli u njemački TUSEM Essen. Nakon tri godine igranja u Njemačkoj, dana 1. travnja 2004. stekao je njemačko državljanstvo te je već naredne godine debitirao za njemačku reprezentaciju. Iste te godine napušta Essen i odlazi u Rhein-Neckar Löwen, gdje igra tri sezone prije nego 2008. odlazi u HSV Hamburg, gdje je njegova karijera i završila. Velikij je još 2003. godine obolio od melanoma, koji se nakon višemjesečne terapije povukao.

Reprezentativnu karijeru započeo je igrajući za Ukrajinu, s kojom nije imao pretjeranog uspjeha, ali je na EHF Euru 2000. godine bio najbolji strijelac turnira s ukupno 46 golova. Interesantno je kako je Ukrajina na tom turniru završila na posljednjem mjestu. Za Njemačku je debitirao 2005. godine te je osvojio Svjetsko prvenstvo 2007. godine. Tokom 2008. godine, nedugo nakon EHF Eura u Norveškoj, potvrđeno je kako Velikijev melanom vratio, međutim Ukrajinac se nije povukao iz aktivnog rukometa. Službeno se vodio kao igrač sve do 23. siječnja 2010. kada je umro u Kijevu od posljedica raka.

| * p
* r
* u
Najbolji strijelci EHF Eura |
| --- |
| 
1994: Rusija Kudinov • 
1996: Njemačka Knorr • 
1998: Češka Filip • 
2000: Ukrajina Velikij • 
2002: Island Stefánsson • 
2004: Hrvatska Džomba • 
2006: Slovenija Rutenka • 
2008: Danska Christiansen / Hrvatska Balić / Francuska Karabatić • 
2010: Češka Jícha • 
2012: Severna Makedonija Lazarov • 
2014: Španija Cañellas • 
2016: Španija Rivera • 
2018: Češka Zdráhala • 
2020: Norveška Sagosen • 
2022: Island Magnússon
 |
**Kritika čistog uma** (njem. *Kritik der reinen Vernunft*) je filozofsko djelo njemačkog filozofa Immanuela Kanta, poznato i pod nazivom "prva kritika" ili samo "kritika". Djelo je objavljeno 1781. ali 1787. objavljena je ponovno kao eksplicitno i znatno dopunjeno izdanje. "Kritika čistog uma" je Kantovo najznačajnije djelo i ubraja se u filozofske klasike.

> U jednome rodu svoga saznanja ljudski um ima čudnu sudbinu: uznemiruju ga pitanja o koja on ne može da se ogluši, jer mu ih postavlja sama priroda uma, ali koja on ipak ne može da reši, jer ona premašuju svaku moć ljudskog uma. U ovu nezgodu um zapada bez svoje krivice. On polazi od osnovnih stavova čija je primena u toku iskustva neophodna i u isto vreme njime dovoljno dokazana. Sa njima um se penje (kao što iziskuje sama njegova priroda) sve više, udaljenijim uslovima. Ali pošto primeti da na taj način njegov posao mora da ostane uvek nedovršen, jer pitanja nikako ne prestaju, to se on oseti prinuđen da pribegne osnovnim stavovima koji prekoračuju svaku moguću iskustvenu primenu i ipak se čine tako nesumnjivi da ih priznaje i običan ljudski um. Ali um se usled toga survava u mrak i protivrečnosti, iz kojih zaista može zaključiti da negde u osnovi moraju ležati skrivene zablude, koje on ne može da otkrije, jer oni osnovni stavovi kojima se on služi, pošto izlaze izvan granica svakoga iskustva, ne priznaju više nikakvo probno merilo iskustva. Poprište ovih beskrajnih prepirki zove se metafizika.
> 
> – Kant, Predgovor prvom izdanju Kritike čistog uma

U "*Kritici čistog uma"* Kant predstavlja po prvi put svoj transcendentalni idealizam, teoriju koju on sam vidi kao "kopernikanski obrat" u filozofskim raspravama između racionalizma i empirizma, idealizma i realizma. Ovaj izraz se odnosi na reakcije koje je astronom Nikola Kopernik izazvao sa svojom revolucionarnom teorijom o heliocentričnom sustavu. Kant u stvari s "kopernikanskim obratom" misli da on, umjesto da se priključi jednom od tabora u raspravi: između racionalista (koji smatraju da put ka sa(znanju) ide prvenstveno kroz razum) i empirista (koji zastupaju stav da je iskustvo osnovni izvor spoznaje), treba posvjetiti pozornost na "uvjete" znanja, tj. objasniti na koji način je naš um struktuiran, gdje su granice naših saznanja i pod kojim kategorijama sortiramo naše iskustvo.

Poslije *"Kritike čistog uma"* Kant objavljuje još dvije "kritike", tj. istraživanja, "*Kritiku praktičkog uma",* (1788.) i "*Kritiku snage suda",* (1790).
***Petticoat Junction*** je američki televizijski sitkom koji se originalno prikazivao na programu TV-mreže CBS od 1963. do 1970. Radnja mu je bila smještena u Shady Rest Hotel, smješten na željezničkoj stanici kraj fiktivnog provincijskog gradića Hootersville. 

Protagonistica je bila Kate Bradley (koju je tumačila Bea Benaderet), vlasnica hotela kojoj je povremeno u poslu pomagao njen lijeni ujak Joe (koga je tumačio Edgar Buchanan), a koja se brinula o svoje tri mlade i lijepe kćeri - Betty Jo, Bobbie Jo i Billie Joe. 

Seriju je osmislio Paul Henning, koristeći uspjeh *The Beverly Hillbillies*, svoje ranije serije s ruralnim motivima. U ulozi Betty Jo je nastupala njegova kći Linda Kaye, koja se tokom snimanja udala za Mikea Minora, glumca koji je u seriji tumačio poljoprivrednog pilota i njenog budućeg muža Stevea Elliotta.

Henning je nedugo potom započeo rad na novoj seriji *Green Acres*, također smještenoj u Hooterville, te su dvije serije često jedna drugoj posuđivale likove. 

Serija se godinama održala na programu, ali je bolest i smrt Bea Benaderet, te nestanak njenog popularnog lika dosta umanjio gledanost. Godine 1970. je prekinuto snimanje, što je bila uvertira u tzv. *ruralnu čistku* na američkoj televiziji.

Eksterni linkovi
----------------

* *Petticoat Junction* na IMDb-u ()
* *Petticoat Junction* na TV.com
* Railtown 1897 State Historic Park Arhivirano 2005-06-26 na Library of Congress-u
* A site dedicated to the show with gallery and videos Arhivirano 2010-06-20 na Wayback Machine-u