**Ole Christensen Rømer** (25. rujna 1644. Århus – 19. rujna 1710. Copenhagen) je bio danski astronom koji je 1676. prvi izmjerio brzinu svjetlosti.

Poznat je i po izumu Rømerove temperaturne ljestvice.

Skica **Rømerove** metode za određivanje brzine svjetlosti na osnovu kašnjenja zalaska Jupiterova mjeseca Ioa.

Astronomska metoda mjerenja brzine svjetlosti
---------------------------------------------

Ole Rømer je 1675. ustanovio da trenuci opažanja okultacija (kad se nebesko tijelo, gledano sa Zemlje, skriva iza drugog) Jupiterovih satelita (primjer je Io) ovise o brzini širenja svjetlosti. Do tada se smatralo da se svjetlost prenosi s beskonačnom brzinom. Kada se Zemlja nalazi u položaju 1. (vidi sliku dolje), promatrač nalazi da do okultacija dolazi u jednakim vremenskim razmacima, tada se Zemlja niti približava niti udaljava od Jupitera. U položaju 2. Zemlja se udaljava od Jupitera, a promatrač nalazi da trenuci okultacije kasne. Razlog je u tome što je svjetlosti potrebno dodatno vrijeme da prevali povećanu udaljenost do Zemlje. Zamislimo da smo najprije promatrali okultacije u položaju 1. te da smo se premjestili zajedno sa Zemljom u položaj 3. a da putem nismo promatrali okultacije! Znajući u kojim su se razmacima vremena okultacije pojavljivale u položaju 1. predvidjeli bismo vrijeme okultacije kada se nađemo u položaju 3. No do nje ne bi dolazilo još toliko vremena koliko je svjetlosti potrebno da prevali udaljenost od položaja Zemlje 1. do položaja Zemlje 3, a to je duljina 2*a*. Rømer je izmjerio da ukupno kašnjenje iznosi oko *t* = 1 000 sekundi. Za brzinu svjetlosti izlazi:

{\displaystyle c={\frac {2a}{t}}\!}
gdje je: *c* – brzina svjetlosti, *a* – udaljenost Zemlje od Sunca, *t* – vrijeme kašnjenja svjetlosti.

Brojčana vrijednost brzine svjetlosti izravno ovisi o točnosti s kojom je poznata srednja udaljenost do Sunca (u ono vrijeme poznata kao 140 milijuna kilometara). Zapazimo da omjer brzine svjetlosti i brzine Zemlje ne ovisi o srednjoj udaljenosti do Sunca. Naime, kako je brzina gibanja Zemlje po stazi jednaka *v = 2aπ / Z*, gdje je *Z* siderička godina, to je:

{\displaystyle {\frac {c}{v}}\,=\,{\frac {Z}{t\cdot \pi }}\!}
gdje je: *c* – brzina svjetlosti, *v* = brzina gibanja Zemlje, *a* – udaljenost Zemlje od Sunca, *Z* - siderička godina Zemlje, *π* = 3.14, *t* – vrijeme kašnjenja svjetlosti.

Rømer je vršio mjerenja oko 8 godina i omjer *c : v* je izašao oko 7600. Današnje vrijednosti su 299 792 km/s : 29.8 km/s ≈ 10,100. Ustvari Rømer nije napravio nikakav proračun i nije procijenio brzinu svjetlosti. Na osnovu njegovih mjerenja to je obavio Christiaan Huygens i on je dobio za oko 25% manju vrijednost nego što su današnja mjerenja. Značajno je da je Rømer dokazao da je **brzina svjetlosti konačna**. Njegovi rezultati nisu u početku prihvaćeni sve dok James Bradley 1727. nije otkrio aberaciju svjetlosti. 1809. francuski astronom Jean Baptiste Joseph Delambre je ponovio Rømerova mjerenja, koja su tada obavljena s mnogo točnijim mjernim instrumentima i dobio za brzinu svjetlosti oko 300 000 km/s. On je ustvari izmjerio da svjetlost putuje sa Sunca do Zemlje 8 minuta i 12 sekundi (stvarna vrijednost je 8 minuta i 19 sekundi).

Izvori
------

1. ↑  Vladis Vujnović : "Astronomija", Školska knjiga, 1989.

***Ole Rømer*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 64075595
* LCCN: n84805850
* ISNI: 0000 0000 5510 975X
* GND: 118790919
* SELIBR: 87550
* SUDOC: 032156189
* BNF: cb12324191r (podaci)
* BIBSYS: 1498562805974
* NKC: jn20011211054

 |