recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Guà** je rijeka u Venetu duga 37,9 km.

Hidrologija
-----------

Guà se formira sutokom potoka *Agno* i *Restena* kod Arzignana u Provinciji Vicenza. Od tamo teče prema zapadu, oplakujući; Montecchio Maggiore, Montorso Vicentino, Zermeghedo, Montebello Vicentino, Sarego i Lonigo. Nakon tog utiče u Provinciju Verona i protiče kroz Zimellu, Colognu Venetu, Pressano i Roveredo di Guà. Zatim utiče u Provinciju Padova gdje od Montagnane nadalje teče kanalizirana pod imenom Frassine prema ušću u rijeku Bacchiglione.

Najveća pritoka je potok Pòscola dug 19,3 km koji uvire kod Montecchia Maggiore.

Guà je danas kompliciran hidrografski sistem, sastavljen od same rijeke Guà u gornjem dijelu, i njenih kanaliziranih dijelova kao što su Frassine, Battaglia, Gorzone u donjem ravničarskom dijelu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Corsi d'Acqua Veneto*" (talijanski). Comuni Italiani. Pristupljeno 10.03. 2022.
2. ↑  „*Guà*" (talijanski). Enciclopedia Treccani. Pristupljeno 10.03. 2022.

Vanjske veze
------------

***Guà*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Fiume Guà* (na portalu Mapcarta) (`en`)
Coco Chanel
**Gabrielle Bonheur Chanel** (Saumur, Francuska; 19.8. 1883. – Pariz, Francuska; 10.1. 1971.) bila je francuska dizajnerica mode i osnivačica marke Chanel. Jedini je modni dizajner koji je časopis *Time* uključio u svoj popis *100 najvažnijih ljudi 20. stoljeća [Time 100: The Most Important People of the Century]*  Uz Paula Poireta, Chanel je najznačajnija za za oslobađanje žena od ograničenih "silueta korzeta" i populariziranja sportskog, opuštenog tipa izgleda moderne žene, što je postao standard poslijeratnog razdoblja. Obilna dizajnerica mode, Chanelin utjecaj se proširio i izvan kulture odjeće. Njena estetika dizajna je primjenjena i na dragulje, ručne torbice i parfeme. Njen slavni parfem, Chanel No. 5, je postao ikona među njenim proizvodima.

Chanel je bila poznata po životnoj odlučnosti, ambicijama i energijom koju je iskoristila i u profesionalnom i privatnom životu. Ostvarila je uspjeh kao poslovna žena i drušvenim vezama koje je stvorila kroz svoj posao. Te veze su uključivale razne umjetnike i industrijalce koji su postali njeni zaštitnici. Ipak, Chanelin život je stvorio i kontroverze, osobito njeno ponašanje tijekom njemačke okupacije Francuske 1940.-1944. zbog čega su je neki optuživali da je surađivala sa tadašnjim nacističkim vlastima.

Izvori
------

1. ↑  „Madamoiselle Chanel: The Perennially Fashionable". Chanel.
2. ↑  Horton, Ros; Simmons, Sally (2007). *Women Who Changed the World*. Quercus. str. 103. ISBN 978-1-84724-026-2.
3. ↑  Vaughan (2011), str. xix

Literatura
----------

* Chaney, Lisa (2011). *Chanel: An Intimate Life*. London: Fig Tree. ISBN 978-1-905-49036-3.
* Vaughan, Hal (2011). *Sleeping with the enemy: Coco Chanel's secret war*. New York: Knopf. ISBN 978-0-307-59263-7.
* Mazzeo, Tilar J. (2010). *The Secret of Chanel No. 5*. HarperCollins. ISBN 978-0-06-179101-7.
* Walsh, Stephen (1999). *Stravinsky: A Creative Spring*. Alfred A. Knopf. ISBN 0-679-41484-3.
* Charles-Roux, Edmonde (1981). *Chanel and her World*. London: Weidenfeld and Nicolson. ISBN 978-0-297-78024-3.

Vanjske veze
------------

***Coco Chanel*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službeni website
* Coco Chanel dizajnerski profil na Fashion Model Directory
* Coco Chanel in the Art Deco Era
Guasave i susjedna plemena sjeverozapadnog Meksika
**Guasave** (Guayave, Guazave) /Cahita toponim koji Hector R. Olea prevodi kao "sitio donde hay tierra de labor", odnosno označava milpu ili mjesto gdje je tlo obradivo/, pleme ili grupa plemena Taracahitian Indijanaca sa pacifičke obale meksičke države Sinaloa. Guasave možda predstavljaju ogranak Cahita (Swanton), a obuhvačaju nekoliko srodnih plemena, viz.: Achire na jugu Guasave-teritorija, Ahome, oko ušća rijeke Rio Fuerte, Comopori, sjeverno od estuarija Agiabampo i Vacoregue između plemena Ahome i Aguabampa. Po imenu poznata su njihova sela Pohui, Sisinicari, Tamazula i Ure. F. W. Hodge Guazave drži za ogranak Vacoregue Indijanaca i kaže da žive u pueblima San Pedro de Guazave i Tamazula na rijeci Rio Sinaloa u Sinaloi. Jezuitska misija među njima utemeljena je 1600. ali su je zapalili i pobjegli. Kršćanstvo su prihvatili tek nakon 1649. Orozco y Berra (u Geog. 332, 1864) za njih piše da govore meksičkim jezikom i da su civilizirani. Grad Guasave koji se danas nalazi na njihovom području razvio se na mjestu misije utemeljene za njih, a utemeljen je 1595. 

Guasave su bili sjedilačko poljodjelsko pleme, uzgajivači kukuruza, graha i drugih kultura. Ribolov na rijeci Sinaloa i lov također su bili značajni u Guasave-privredi. Američki antropolog Gordon F. Ekholm, otkrio je 1938. godina bogata nalazišta iz pre-hispanskog perioda u blizini grada Guasave.

Literatura
----------

* Frederick Webb Hodge, Handbook of American Indians North of Mexico

Vanjske poveznice
-----------------

* Grupos guasave y achire
* Enciclopedia de los Municipios de México Sinaloa: Guasave Arhivirano 2007-05-15 na Wayback Machine-u
**Hafnarfjörður** je općina i treći po veličini grad na Islandu od 26 808 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Hafnarfjörður* leži na jugoistoku Islanda, duž obala istoimenog fjorda, udaljen 10 km južno od glavnog grada Reykjavíka.

Historija
---------

Kako ima odličnu prirodnu luku - Hafnarfjörður se ubrzo nametnuo kao centar trgovine na Islandu, u kojoj su Britanci na početku 15. vijeka imali monopol, a nakon njih Nijemci u 16. vijeku, pa nakon njih Danci u 17. vijeku. Kao uspomena na njih, ostale su brojne lijepe kuće koje su pripadale tim bogatim trgovcima. 
Cesta između Reykjavíka i *Hafnarfjörðura* izgrađena je 1898. a status grada dobio je 1908.

Privreda
--------

U *Hafnarfjörðuru* ima sjedište multinacionalna farmaceutska kompanija Actvis, a najveći industrijski pogon je topionica aluminija izgrađena 1969. u vlasništvu kanadske kompanije Alcan. Kad je kompanija htjela proširiti postrojenje i tako postati četvrta u Evropi, vlasti su joj izdale dozvolu, ali su protiv tog glasali građani 2008. i tako blokirali proširenje. Pored tog za grad je još uvijek značajno ribarstvo i trgovina.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Švedska, Uppsala
* Estonija, Tartu
* Danska, Frederiksberg
* Njemačka, Cuxhaven
 | * Njemačka, Flensburg
* Norveška, Bærum
* Finska, Hämeenlinna
 |

Vanjske veze
------------

***Hafnarfjörður*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Hafnarfjörðura
**Hemijska struktura** obuhvata geometriju molekula, elektronsku strukturu i kristalnu strukturu molekula. Geometrija molekula se odnosi na prostorni aranžman atoma u molekulu i hemijske veze koje spajaju atome. Geometrija molekula može da ide od veoma jednostavne, kao što je kod diatomskog molekula kiseonika ili azota, do veoma kompleksne, kao kod proteina ili DNK molekula.Geometrija molekula se može grubo prikazati koristeći strukturne formule. Elektronska struktura opisuje okupiranost molekulskih orbitala.

Determinacija strukture
-----------------------

Determinacija strukture u hemiji je proces određivanja hemijske strukture molekula. Krajnji rezultat tog procesa je određivanje koordinata atoma u molekulu. Metodi kojima se određuje struktura molekula obuhvataju spektroskopiju, kao što je nuklearna magnetna rezonancija (NMR), infracrvena spejtroskopija i Ramanova spektroskopija, elektronska mikroskopija, i kristalografija X-zracima (difrakcija X-zraka). Kristalografija može da proizvede tri-dimenzionalne modele na rezoluciji atomske-skale, dokle god su kristali dostupni, jer su za difrakciju X-zraka neophodne brojne kopije studiranog molekula, koje takođe moraju da budu orijentisane na uređen način.

Ovo su uobičajene metode određivanja hemijske strukture:

* difrakcija X-zraka
* Protonski NMR
* Ugljenik-13 NMR
* Masena spektrometrija
* Infracrvena spektrometrija

Ovo su često korištene metode za određivanje elektronske strukture:

* Elektron-spin rezonanca
* Ciklična voltametrija
* Elektronska apsorpciona spektrometrija
* X-zrak fotoelektron spektrometrija

Vidi još
--------

* Paulijev princip
* Lipinskijevo pravilo petice
* QSAR
* PDB

Literatura
----------

1. ↑  Parkes, G.D. & Phil, D. (1973). *Melorova moderna neorganska hemija*. Beograd: Naučna knjiga.
2. ↑  Jolly, William L. (1991). *Modern Inorganic Chemistry* (2nd izd.). New York: McGraw-Hill. ISBN 0-07-032768-8.
3. ↑  Clayden Jonathan, Nick Greeves, Stuart Warren, Peter Wothers (2001). *Organic chemistry*. Oxford, Oxfordshire: Oxford University Press. ISBN 0-19-850346-6.
4. 1 2  „Structure Determination by X-ray Crystallography". Pristupljeno 13. 04. 2011.
**Hamina** (švedski: *Fredrikshamn*) je lučki grad od 16,133 stanovnika, na jugoistoku Finske, on je i
administrativni centar istoimene općine od 21,203 stanovnika..

Hamina (odnosno tadašnji Fredrikshamn) je postala slavna kad je njoj 17. septembra 1809. sklopljen Fredrikshamnski mir između Kraljevine Švedske i Carske Rusije, kojim je završen Finski rat (februar 1808. - septembar
1809.).

Na osnovu tog sporazuma Švedska je izgubila istočne dijelove svoje kraljevine; Finsku i arhipelag Åland, koje je morala prepustiti Carskoj Rusiji.

Geografske karakteristike
-------------------------

Hamina leži na dnu zaljeva Haminalahti (dio Finskog zaljeva) udaljena četrdesetak km zapadno od 
ruske granice i oko 145 km istočno od Helsinkija.

Historija
---------

Haminu su osnovali Šveđani 1653. pod imenom Veckelax Nystad finski: Vehkalahden Uusikaupunki (Novi grad 
Vehkalaha) - kao utvrdu prema Carskoj Rusiji.
Nju su razorili Rusi za Velikog sjevernog rata 1712.

Kad su Šveđani 1721. izgubili Viborg kog su opkolili Rusi, odlučili su umjesto njega izgraditi novu utvrdu, koju su 1723. u čast švedskog kralja Frederika I nazvali Fredrikshamn.

Ona je između 1722. - 1724. podignuta po uzoru na Palmanovu (zvijezdasti tlocrt), što je za ono doba bio vrhunac 
fortifikacione arhitekture.

Utvrda nije uspjela izdržati opsadu ruske vojske za Rusko-švedskog rata (1741 - 1743), 
Rusi su je ponovno među prvima zauzeli za Finskog rata - 1808. 
U njoj je po završetku rata 17. septembra 1809. sklopljen Fredrikshamnski mir, odtad je sve do proglašenja finske nezavisnosti 1918. živjela uspavanim životom kao pogranični gradić. Jedno vrijeme od 1819. do 1903. u Harmini je bila smještena oficirska škola, nakon 1920. u njoj djeluje škola rezervnih oficira.

Znamenitosti privreda i transport
---------------------------------

Najveće znamenitosti grada su pored Utvrde Hamina neoklasicistička vijećnica podignuta 1797. (obovljena 1840.) i parohijalna crkva - sv. Marije nanovo podignuta 1828. 

Hamina leži na Evropskom putu E18, koji vodi za Rusiju i važna je luka za eksport drva u Rusiju. 

Jedna od tri googlove evropske baze podataka, nalazi se od 2011. u Hamini, na prostoru nekadašnje tvornice celuloze Summa.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Danska, Vordingborg
* Švedska, Falun
* Estonija, Paide
* Norveška, Røros

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „Finland: Kymenlaakso / Kymmenedalen" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 09. 2015.
2. 1 2  „*Treaty of Hamina*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 15. 09. 2015.
3. 1 2 3 4  „*Hamina Historiaa*" (finski). Haminan kaupunki. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-30. Pristupljeno 15. 09. 2015.
4. ↑  „*Google Data Centers - Hamina*" (engleski). Google. Pristupljeno 15. 09. 2015.

Vanjske veze
------------

***Hamina*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* Arhivirano 2017-06-14 na Wayback Machine-u (`fi`)
**Hemijska** ili **kemijska veza** je privlačna sila između dva atoma nastala interakcijom njihovih perifernih elektrona. Sila je mnogo jača od energije toplotnog kreatnja tako da su atomi trajno vezani obrazujući stabilnu grupu - molekul. Elektroni su istog naelektrisanja pa bi trebalo da se odbijaju, međutim, u elektronskim orbitalama sparivanje njihovih spinova stabilizuje elektronske parove i ukupan efekat je obrazovanje stabilne veze. Dva osnovna tipa hemijske veze su jonska i kovalenta ali se u prirodi sreću i 'mešane' veze, t.j. one koje imaju delimično jonski i delimično kovalentni karakter. Jonska veza se ostvaruje između atoma sa izrazito različitim afinitetom za elektron (različitim elektronegativnostima), recimo između alkalnih metala (koji lako otpuštaju elektron) i halogenih atoma (koji lako primaju elektron). Tada atom koji otpusti elektron postaje pozitivni jon a onaj koji ga prima negativni. Jonska je veza između natrijuma i hlora u kuhinjskoj soli, Na+Cl-. Kovalentna veza nastaje između atoma koji imaju slične afinitete prema elektronu pa elektron koji učestvuje u stvaranju veze ostaje između atoma. Pošto svaki atom daje po jedan elektron (nekada može i više) onda dolazi do obrazovanja elektronskog para. Kovalentna veza može biti polarna i nepolarna. Ako su atomi baš isti (ili veoma slični) onda je nepolarna jer se centar elektronskog para nalazi na sredini između dva atoma. Ako su atomi različiti veza je polarna jer se središte elektronskog para pomera ka atomu sa većim afinitetom pa negde ima malo više pozitivnog a negde više negativnog naelektrisanja. U polarnoj vezi dolazi do razmicanja centara pozitivnog i negativnog naelektrisanja, dakle, dolazi do polarizacije. Nepolarna kovalentna veza je, recimo, u molekulu kiseonika, O2, a polarna u molekulu ugljenmonoksida, CO.

***Hemijska veza*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za općinu u Kvebeku v. Chertsey (Kvebek)*
Koordinate: 51°23′25″N 0°30′27″W﻿ / ﻿51.3902°N 0.5074°W﻿ / 51.3902; -0.5074

**Chertsey** je grad u Engleskoj, smješten u grofoviji Surrey na obalama Temze i njene pritoke Rijeke Bourne. Do njega se može doći sa londonskim radijalnim autoputem M25. Graniči se gradovima Staines, Laleham, Shepperton, Addlestone, Woking, Thorpe i Egham. Nalazi se u Godley *hundredu*, nekih 29km jugozapadno od središta Londona, blizu M3 i M25.

Grad pripada Londonskom prigradskom pojasu, i u njemu se nalazi Željeznička stanica Chertsey. Ona pripada Chertsey ogranku linije Waterloo - Reading koju vodi kompanija South West Trains. 

U gradu se nalazi sjedište Compass Group, jednog od najvećih poduzeća za catering u svijetu. U gradu se nalazi i Thorpe Park.

Osnovan je 666. kao benediktinska opatija, koju su 9. vijeku uništili Danci, a 964. obnovio kralj Edgar. Grad se razvio oko opatije, koju je ukinuo Henry VIII.

Izvori
------

1. ↑  Census data

Eksterni linkovi
----------------

* Chertsey.com Arhivirano 2010-09-09 na Wayback Machine-u
* Chertsey Abbey Arhivirano 2016-03-03 na Wayback Machine-u
* Chertsey Local History Arhivirano 2007-07-15 na Wayback Machine-u
* Aerial photographs of Chertsey
* History of Chertsey Abbey and St. Peter's Church
* Chertsey T.V

***Chertsey*** na Wikimedijinoj ostavi
Gradska vijećnica u Šibeniku
**Šibenska gradska vijećnica** smještena je na sjevernoj strani starog glavnog gradskog trga (prije *Plathea communis* - Komunalni trg, danas Trg Republike Hrvatske) nasuprot sjevernog pročelja znamenite katedrale Sv. Jakova. Gradska vijećnica bila je zasigurno najugledniji civilni objekt srednjovjekovnog Šibenika, a i danas spada među najznamenitije kulturne spomenike Krešimirovog grada. Mnogi je smatraju jednom od najljepših hrvatskih gradskih vijećnica uopće.

Građena je u prvoj polovici 16. stoljeća, točnije između 1533. i 1546. godine, u stilu visoke renesanse, a odlikuje se izrazitom skladnošću. Glavni arhitekt nije poznat. Objekt se sastoji od prizemlja i prvog kata. Prizemlje počinje trijemom s devet ploukružnih lukova, tipičnih za renesansni stil, koji se oslanjaju na deset stupova iznad kojih se proteže korniž na kojima su baze s reljefima velikih lavljih glava. U prizemlju su nekada bili smješteni uredi gradske uprave, dok su se sjednice gradskog vijeća odvijale na katu u reprezentativnoj dvorani. Pročelje kata razdijeljeno je stupovima, a u donjem dijelu ukrašeno je balustradom i bogato dekoriranim balkonom (reljefi lavljih glava i cvijetni ornament). S lijeve strane gadske vijećnice nalazi se mali zvonik "na preslicu" čije je zvono pozivalo gradske plemiće na vijećanje.

U 18. stoljeću, s obje strane vijećnice, šibenski graditelj Ivan Skok napravio je vrlo lijepe stepenice. Za vrijeme Drugog svjetskog rata, 13. prosinca 1943. godine, vijećnica je bila potpuno razorena tokom savezničkog zračnog napada na grad koji je bio pod njemačkom okupacijom. Nakon rata rekonstruirana je u originalnoj formi pod stručnim vodstvom arhitekta Harolda Bilinića, a njezina unutrašnjost bila je opremljena u skladu s novim namjenama građevine. Na katu gradske vijećnice i danas se nalazi reprezentativna dvorana u kojoj se sklapaju civilni brakovi, a ponekad se održavaju i gradske priredbe, dok je prizemlje preuređeno u ugostiteljski objekt.

***Gradska vijećnica u Šibeniku*** na Wikimedijinoj ostavi
moderan gradski automobil - smart fortwo
**Gradski automobil** je automobil niske klase, a najčešće ima oblik hatchbacka s troja ili petora vrata, iako se može naći i nekoliko limuzina, karavana i kabrioleta te klase. Takav automobil je dimenzijama manji od automobila niže srednje (kompaktne) klase, a prema njegovom nazivu lako je zaključiti da mu je osnovna namjena vožnja u gradu. 

Najveća prednost gradskog automobila tijekom vožnje u gradu je njegova mala veličina, koja olakšava parkiranja na uska parkirališta i probijanja kroz gužve. Danas su gradski automobili postali najčešća vrsta automobila na našim cestama zahvaljujući niskoj potrošnji goriva i povoljnoj cijeni, koje ih čine dostupnima širokom krugu ljudi i jeftinima za održavanje.

Na osnovama gradskih automobila često se rade i dostavna vozila nazvana furgoni. U klasi postoje i automobili s oblikom karoserije identičnim onom kojeg imaju veći minivanovi i kombiji, a njih se naziva microvan.

***Gradski automobil*** na Wikimedijinoj ostavi
Gradska Kuća u Subotici
**Gradska kuća u Subotici** je najveća a po mnogima i najlepša građevina Subotice. Podignuta je za dve godine, od 1908. do 1910, ali su vrhunski majstori onog vremena još pune dve godine ukrašavali njene enterijere. 

Podignuta je po projektu Marcela Komora (1868—1944) i Dežea Jakaba (1864—1932), budimpeštanskih arhitekata, u tada vrlo modernom stilu — mađarskoj varijanti secesije. Ukrašena je sa bezbroj šara stilizovanog cveta lale. 

Gradska kuća je skladan spoj umetnosti i zanata. Visoka je 76 metara, terasa vidikovca je na 45,5 metara, duga 105,08, široka 55,56 metara, a prostire se na 5.838 kvadratnih metara.

Galerija
--------

* Pogled sa „majmun" placaPogled sa „majmun" placa
* Ispred plave fontaneIspred plave fontane
* Satna kulaSatna kula

***Gradska kuća u Subotici*** na Wikimedijinoj ostavi

Šablon:Sedam srpskih čuda

| * p
* r
* u
Nepokretna kulturna dobra Republike Srbije Zastava Srbije |
| --- |
| Arheološka nalazišta | Arheološka nalazišta od izuzetnog značaja • Arheološka nalazišta od velikog značaja • Zaštićeno arheološko nalazište | Kulturna dobra |
| Spomenici kulture | Spomenici kulture od izuzetnog značaja • Spomenici kulture od velikog značaja • Zaštićeni spomenici kulture |
| Znamenita mesta | Znamenita mesta od izuzetnog značaja • Znamenita mesta od velikog značaja • Zaštićena znamenita mesta |
| Prostorno kulturno-istorijske celine | Prostorno kulturno istorijske celine od izuzetnog značaja • Prostorno kulturno istorijske celine od velikog značaja • Zaštićene prostorno kulturno istorijske celine |
**Guacara** (službeno *San Agustín de Guacara*) je grad od 175,766 stanovnika.na sjeverozapadu Venecuele. 

Guacara je i administrativni centar Općine Guacara u kojoj živi 192.189 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Guacara leži na istoku savezne države Carabobo, u kotlini Jezera Valencia, na nadmorskoj visini od 438 metara, udaljen svega 12 km sjeveroistočno od metropolske Valencie, tako da je praktički spojen sa njom kao njeno industrijsko - stambeno predgrađe.

Historija
---------

Guacara je osnovana 1620. kao misionarsko naselje, - već 1624. dobila je svoje današnje službeno ime *San Agustín de Guacara*.

Posljednji guverner Generalne kapetanije Venezuele osnovao je krajem 18. vijeka haciendu Mocundo (danas dio grada) na kojoj se proizvodilo velike količine šećerne trske.

Na toj haciendi boravio je njemački naučnik Alexander von Humboldt, koji je tamo stigao 27. februara 1800. on je nacrtao najstarije poznate vedute i dao koordinate Guacare. Na istoj hacijendi boravio je i poznati pionir Borbe za nezavisnost Latinske Amerike - Francisco de Miranda, koji je ostavio svjedočanstvo o svom boravku u pismu koje je napisao 5. maja 1812.

Grad od 1976. ima tehnološki univerzitet - *UNITEC*.

Privreda i transport
--------------------

Današnja Guacara je grad automobilske, tekstilne i mašinske industrije, tu ima pogone i poznati proizvođač automobilskih guma Pirelli. a veliki poslodavac je i Kemijska industrija Venoco.

Grad je autoputom povezan sa svim većim gradovima u zemlji.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Venezuela: Carabobo*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 02. 12. 2017.
2. 1 2 3 4  „*Municipio Guacara*" (španjolski). Universidad Tecnológica del Centro. Arhivirano iz originala na datum 2017-12-04. Pristupljeno 02. 12. 2017.
3. ↑  „*UNITEC*" (španjolski). Universidad Tecnológica del Centro. Pristupljeno 02. 12. 2017.
4. ↑  „*Pirelli de Venezuela*" (španjolski). Infoguia. Pristupljeno 02. 12. 2017.
5. ↑  „*Industrias Venoco, C.A.*" (španjolski). Venoco. Pristupljeno 02. 12. 2017. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Guacara*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía de Guacara* (`es`)
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Gu*.*
**Gu Yong** (168–243) je bio kineski političar i državnik iz doba Tri kraljevstva, poznat kao ministar, a kasnije i premijer države Istočni Wu. Bio je porijeklom iz jedne od plemićkih porodica u oblasti Wu, a u mladosti je naučio kaligrafiju od znamenitog Cai Yonga koji je tamo privremeno pronašao utočište. Kasnije je ušao u službu Sun Quana koji mu je povjerio vlast nad provincijom Yangzhou; tamo se istakao vještim korištenjem diplomacije, te natjerao bandite i pobunjenike na predaju, a tamošnje etničke manjine na vjernost Sun Quanovoj vlasti. Kada se Sun Quan proglasio carem Wua, Gu Yong je postao premijer. Stekao je reputaciju skromnog i nenametljivog čovjeka, a isticao se time da bi svoje neslaganje s nekim prijedlogom izražavao šutnjom.

V. također
----------

* Popis ličnosti Tri kraljevstva

Izvori
------

* Chen Shou (2002). *San Guo Zhi*. Yue Lu Shu She. ISBN 7-80665-198-5.
* Luo Guanzhong (1986). *San Guo Yan Yi*. Yue Lu Shu She. ISBN 7-80520-013-0.
* Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor (2002). *Romance of the Three Kingdoms*. Tuttle Publishing. ISBN 0-8048-3467-9.
Hrbat planine Vranice u Bosni i Hercegovini
**Greben** ili **hrbat**, geomorfološki pojam koji označava oblik strminskog reljefa, i to gornju izbočinu i izduženi vršni dio brda, gore ili planine, odnosno gorskog ili planinskog lanca, strm ili skoro okomit kao klif, ali koji, za razliku od klifa, u pravilu nije nastao djelovanjem abrazije i nije toliko podložan eroziji.

Isti se pojam upotrebljava za izduženu podvodnu stijenu (greben), poglavito u oceanskom podmorju, koja ima takva obilježja, ali i u priobalju, bilo da je ispod površine mora (ili slatkovodne površine), bilo da strši iz vode, pa nalikuje duguljastoj hridi.

Podrijetlo pojma vezano je uz riječi hrptenjača i hrptenica, odnosno izduženi središnji leđni dio tijela čovjeka ili životinje, pa se tako upotrebljava i u nekim drugim znanstvenim područjima i ljudskim djelatnostima (biologija, kulinarstvo, industrija i dr.).

Veze
----

* Srednjeoceanski hrbat
* Greben
* Koraljni greben

Vanjske veze
------------

* Hrbat na 643 metara visokoj gori Kalniku u sjevernoj Hrvatskoj[*mrtav link*]
* Istrapedia: Gorski hrbat Učke
* Primjer hrbata u kulinarstvu
**Grafička škola u Zagrebu** je srednja strukovna škola, čije je sjedište u Getaldićevoj 2, na području Područnog ureda Pešćenica, u istočnom dijelu Zagreba.

Povijest
--------

Godine 1886. u Zagrebu završila su zanat dva grafičara. Osam godina kasnije 1894. grupa od 19 knjigotiskarskih strojara završila je grafičku školu (u smislu organiziranog obrazovanja, a ne zgrade). 

Nastavničko vijeće Grafičke škole u Zagrebu kao godina utemeljenja škole uzeta je 1894. godina. Tri godine trajalo je prikupljanje podataka o povijesti školovanja grafičara. Nađeni su podaci na 14 lokacija. Danas, Grafička škola u Zagrebu posjeduje imena i preslike podataka gotovo svih grafičara obrazovanih u Zagrebu.

Do godine 1945. školovalo se oko 1500 grafičara. Početkom 1946. godine započela je s radom velikih škola za izobrazbu kvalificiranih radnika svih tadašnjih grafičkih zanimanja. Prve školske prostorije nalazile su se u Gundulićevoj 10. a krajem 1946. godine ustupljen je dio prostorija Obrtne škole na Trgu maršala Tita (danas Muzej za umjetnost i obrt). Godine 1947. škola dobiva i dio radioničkog prostora u istoj zgradi. Sve grafičke strojeve, uređaje i namještaj stavila je Školi na raspolaganje Glavna direkcija grafičke industrije NR Hrvatske iz likvidacione mase nacionaliziranih tiskarskih poduzeća i radionica. 

Škola postaje **Savezna grafička industrijska škola** 1947. godine, a 1951. godine **Grafička škola s praktičnom obukom**. Godine 1962. škola postaje **Grafički školski centar**, te krajem iste godine seli na novu lokaciju u Getaldićevu 2 u novu zgradu zajedno s tadašnjom Višom grafičkom školom u kojoj je i danas zajedno s Grafičkim fakultetom. Godine 1972. škola mijenja naziv u **Grafički srednjoškolski centar**, a 1981. godine **Grafički obrazovni centar "Bratstvo i jedinstvo"**. Od 1991. škola uzima svoje izvorno ime **Grafička škola u Zagrebu**, kako se i danas zove.

Program i obrazovanje
---------------------

Nastavu škole pohađa 536 učenika raspoređenih u 19 razrednih odjeljenja. Nastava se odvija uz pomoć 52 nastavnika.

Smjerovi
--------

* Grafički tehničar - opći
* Grafički tehničar pripreme
* Grafički tehničar tiska
* Grafički tehničar dorade
* Tehnički urednik
* Grafički urednik - dizajner
* Web dizajner
* Medijski tehničar

Stručni predmeti
----------------

Program škole obuhvaća provedbu specijalnih stručnih predmeta koje učenici slušaju ovisno o godini i smjeru koji pohađaju.

### Popis svih stručnih predmeta

* Strojarstvo
* Elektrotehnika s automatikom
* Grafički dizajn
* Grafička tehnologija
* Praktična nastava
* Likovna umjetnost
* Glazbena umjetnost
* Fotografija i film
* Strojevi i automatika
* Zaštita okoliša
* Multimedijske tehnologije
* Vizualne komunikacije
* Promotivne aktivnosti u grafičkoj struci
* Grafičke tehnike
* Teorija dizajna
* Internetske tehnologije
* Izrada web stranica
* Programiranje za web
* Objektno programiranje
* Baze podataka
* Internetski marketing
* Napredna animacija
* Izrada web stranica za male uređaje
* E-poslovanje

Vanjske poveznice
-----------------

Stranice škole Arhivirano 2017-03-04 na Wayback Machine-u
| Stari zavjet |
| --- |
| *Judaizam, Protestantizam,Katoličanstvo, Pravoslavlje** Knjiga Postanka
* Knjiga Izlaska
* Knjiga Levitska
* Knjiga Brojeva
* Ponovljeni zakon
* Jošua/Isus Navin
* Knjiga o Sucima
* Ruta
* Prva knjiga o Samuelu
* Druga knjiga o Samuelu
* Prva knjiga o Kraljevima
* Druga knjiga o Kraljevima
* Prva knjiga Ljetopisa
* Druga knjiga Ljetopisa
* Ezra
* Nehemija
* Estera
* Job
* Psalmi
* Mudre izreke
* Propovjednik (Kohelet)
* Pjesma nad pjesmama
* Izaija
* Jeremija
* Tužaljke
* Ezekiel
* Daniel
* Hošea
* Joel
* Amos
* Obadija
* Jona
* Mihej
* Nahum
* Habakuk
* Sefanija
* Hagaj
* Zaharija
* Malahija
 |
| *Deuterokanonske knjige** Tobija
* Judita
* Prva knjiga o Makabejcima
* Druga knjiga o Makabejcima
* Knjiga Mudrosti
* Knjiga Sirahova
* Baruh
* Pismo Jeremije proroka
 |
| *Pravoslavlje** Ezra
* Treća knjiga o Makabejcima
* Ode
* Psalm 151
 |
| *Istočno i rusko pravoslavlje** Ezra
 |
| *Istočno pravoslavlje** Jubileji
* Henok
 |
| uredi |

Hagaj/Agej na ruskoj ikoni iz 18. vijeka
**Hagaj** ili **Agej** je jedna od knjiga Biblije, dio Staroga zavjeta. Pripada u proročke knjige i to u skupinu 12 malih proroka (12 kraćih proročkih knjiga u Starome zavjetu). Knjiga ima dva poglavlja. Biblijska kratica knjige je Hag, odnosno Ag.

Hagaj (Agej) je prvi od tri proroka, koji pišu nakon povratka Judejaca iz babilonskog izgnanstva. O Hagajevu životu zna se, da je bio u prvoj grupi Judejaca, koji su se vratili i koji su počeli obnovu razorenog hrama u Jeruzalemu, nakon što je perzijski kralj Kir Veliki dozvolio povratak. No, s vremenom je obnova hrama prestala, zbog više razloga. Jedan od njih je što su se Judejci više posvetili uređenju vlastitih kuća, nego gradnji hrama. Stoga prorok Hagaj poručuje Jahvinu (Božju) riječ: "Zerubabelu, sinu Šealtielovu, namjesniku judejskom, i Jošui, sinu Josadakovu, velikom svećeniku (Hag 1,2) ", da razmotre svoje puteve, prekinu se brinuti svaki za svoj dom i da nastave graditi hram. Proroštvo je naviješteno "druge godine kralja Darija (Hag 1,1)", što se odnosi na drugu godinu vladavine perzijskog kralja Darija I. Velikoga, odnosno 521./520. g. pne. Stigla je i kazna na ljude, usjeve i stoku. Nakon dvadeset i četiri dana, poslušali su Boga i nastavili obnavljati jeruzalemski hram. Druga Božja poruka prenesena po Hagaju dvadeset i prvog dana sedmog mjeseca ohrabrila je narod. Treća poruka je dvadeset četvrtog dana devetog mjeseca i u njoj je upozorenje protiv duhovnog onečišćenja. Istog dana je i četvrta Božja poruka, u kojoj je judejski namjesnik Zerubabel prikazan kao slika budućeg Kneza mira, koji će svojim dolaskom izvršiti osudu nad narodima (Hag 2,20-23). U Ezrinoj knjizi spominje se, da je obnova jeruzalemskog hrama dovršena u šestoj godini Darijeve vladavine, 25. veljače 516. g. pne. 

U Hagajevoj proročkoj knjizi, 25 puta piše "riječ je Jahvina" ili "govori Jahve", ima 7 Božjih pitanja upućeni narodu i 5 puta Bog potiče Judejce, da pripaze .

Izvori
------

1. ↑  www.hbk.hr/biblija
2. ↑
3. ↑

***Hagaj (knjiga)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Christabel Bielenberg** (18. jun 1909 – 2. novembar 2003) bila je britanska spistaeljica, najpoznatija po autobiografskim djelima kojima opisuje svoj život u Njemačkoj u doba Trećeg rajha. 

Rodila se kao **Christabel Mary Burton** u aristokratkoj porodici (ujak joj je bio poznati izdavač Lord Northcliffe. Iako je osvojila stipendiju za studij na Oxfordu, otišla je u Njemačku studirati muziku, te je tamo upoznala mladog studenta prava Petera Bielenberga (1911–2001), za koga se 1934. vjenčala i formalno uzela njemačko državljanstvo. 

Bielenbergovi su imali troje djece - Nicholasa, Christophera i Johna - i ispočetka su živjeli u Hamburgu, a potom u Berlinu. Tokom Drugog svjetskog rata je savezničko bombardiranje potaklo Christabel da zajedno sa djecom skloni u selo Rohrbach kraj Furtwangen im Schwarzwalda u Schwarzwaldu. Njen suprug je simpatizirao pokret otpora i bio blizak prijatelj Adama von Trott zu Solza, sudionika zavjere 20. jula. Zbog toga je bio uhapšen i nakratko zatvoren u koncnetracionom logoru Ravensbrück, ali je odatle premješten u kaznenu jedinicu nakon što je Christabel uspjela uvjeriti Gestapo u njegovu nedužnost.

Poslije završetka rata se sa djecom vratila u britaniju, a neko vrijeme povremeno u Njemačkoj radila kao dopisnica za *The Observer*. Godine 1948. su se Bielenbergovi naselili u mjestu Tullow u Irskoj, gdje su uspješno farmu "Munny House". Godine 1968. je Christabel napisala autobiografsku knjigu *The Past is Myself* koja joj je donijela slavu. Godine 1974. su njena kazivanja o životu u nacističkoj Njemačkoj postala dio znamenite dokumentarne serije *The World at War*.

Godine 1988. je njen život prikazan u BBC-jevoj miniseriji *Christabel* gdje je njen lik tumačila Elizabeth Hurley.

Vanjske veze
------------

* BBC interview, 4 November 2003. (RAM, for Real Player)
* BBC Desert Island Discs, 8 November 1992. (MP3)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 52486297
* LCCN: n81078627
* ISNI: 0000 0001 1642 9782
* GND: 118819941
* SUDOC: 092977146
* BNE: XX1129804

 |
**Chris Warren** (Garland, Teksas, 19. siječnja 1981.) je američki profesionalni košarkaš. Igra na poziciji bek šutera, a trenutačno je član KK Cedevite.

Profesionalna karijera
----------------------

Kako nije izabran na NBA draftu 2003. i bio nepoznata ličnost u Europi, Warren potpisuje za meksički Panteras de Aguascalientes. Sljedeću sezonu proveo je u četiri kluba, prvo je igrao za čileanski Deportivo Universidad Católica, kasnije se vraća u svoj prvotnji klub Panteras de Aguascalientes, a onda u siječanjskom roku odlazi u portugalski Oliveirense. U veljači 2005. odlazi u Srbiju i potpisuje za beogradski Reflex. Sljedeće sezone natrag se vraća u Meksiko i potpisuje za Mineros de Cananeu. Velika prilika za transfer u Europu dogodila se u veljači 2006. kada odlazi u hrvatsku Cibonu Zagreb. U Ciboni je proveo sezonu i pol, i postao jednim od njihovih ponajboljih igrača. S njome je dvaput zaredom osvojio hrvatsko prvenstvo, imao dvije odlične sezone u Euroligi, i prosječno po utakmici postizao 13.7 i 15.6 poena. U ljeto 2008. odlazi u talijanski Air Avellino. Warren je nakon samo jedne sezone provedene u Avellinu napustio klub i potpisao za španjolskog prvoligaša Bilbaa. Tijekom igranja za Avellino bio je četvrti strijelac najjačeg košarkaškog natjecanja u Europi sa 16 poena, dok je poen manje postizao u talijanskom prvenstvu.

Izvori
------

1. ↑  „Chris Warren potpisao za Bilbao". Arhivirano iz originala na datum 2009-06-28. Pristupljeno 2014-07-26.

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na Euroleague.net
* Profil Arhivirano 2008-12-29 na Wayback Machine-u na Gamecocksonline.com
**Cheshvan** (hebrejski: **חֶשְׁוָן**, standardni *Ḥešvan* tiberijski *Ḥešwān*), skraćenica za **Marcheshvan** (hebrejski: **מַרְחֶשְׁוָן**, standardni *Marḥešvan* tiberijski *Marḥešwān*; od akadskog *waraḫsamnu*, doslovno "*osmi mjesec*") je drugi mjesec svjetovne i osmi mjesec vjerske godine u hebrejskom kalendaru. U Bibliji se naziva **Bul** (Šablon:Bibleverse-lb). To je jesenji mjesec od 29 dana, osim u "kompletnim" godinama, kada ima 30 dana (*v. Hebrejski kalenadar: Moderni kalendar*). Cheshvan obično pada u oktobar–novembar po gregorijanskom kalendaru.

S obzirom na akadsku etimologiju, izgleda da su **מ** i **ו** u neko vrijeme zamijenjeni, s obzirom da je **y-r-ḥ** semitski korijen riječi "mjesec" a **s-m-n** semitski korijen za "osam". Otada su se prva dva slova **מַר** (**mar**) ponovno tumačila kao *gorki*, odnosno aluzija na činjenicu da u tom mjesecu nema blagdana ni postova. Međutim etiopska židovska zajednica slavi Sigd na 29. dan Cheshvana.

Izvori
------

\* Chabad: This Month in Jewish History

| * p
* r
* u
Mjeseci hebrejskog kalendara |
| --- |
| Tishrei - Cheshvan - Kislev - Tevet - Shevat - Adar (I & II) - Nisan - Iyar - Sivan - Tammuz - Av - Elul |
**Homogram**, tip mrežaste zagonetke (koja po vrsti može biti ispunjaljka, magični lik ili križaljka), za koju je karakteristično to da njena bijela polja nisu prazna, nego su u njih (obično abecednim redom) upisana sva slova rješenja, s tim da ta slova valja drugačije razmjestiti u priručno nacrtanu kopiju lika kako bi se dobilo rješenje koje odgovara opiscima. Homogrami u lingvistici označavaju riječi koje se jednako pišu, a različito znače pa riječ "homogram" neki jezikoslovci prevode riječju istopisnica, dok je Slavko Peleh **homogram** kao enigmatski termin ponašio nazivom istoslovčanica.

Dvadesetak homograma objavljeno je u zagrebačkim časopisima *Pobratimu* (desetak, 1891-1910), *Ilustrovanom listu* (dva, 1914) i *Svijetu* (pet, 1931-1935). Najstariji je vjerovatno onaj iz *"Pobratima"* broj 5 od 15. marta 1891. godine. Objavljivali su ih (u *"Pobratimu"*) **Hugo Bigler**, Vatroslav Čidić, **M. Kršpogačin, Ante Majer, Stjepan Rušec, Rudolf Sabljak, Milan Sachs, Ljudevit Salamon** i (u *"Ilustrovanom listu"* i *"Svijetu"*) Miroslav Vukelić Mesalov. Mesalovljev homogram iz *"Ilustrovanog lista"* od 4. aprila 1914. smatran je kod nas jedno vrijeme najstarijom hrvatskom, južnoslovenskom i evropskom križaljkom.

Sastavljača **homograma** Slavko Peleh u svom članku naziva homogramistom.

Izvori
------

* Slavko Peleh: *Počeci križaljkotvorstva u Hrvatskoj*, Bjelovar, 1971.
* Slavko Peleh: *"Homogram ili istopisnica*, *Zagonetač* (*Čvor-razbibriga*, 165), ... 38, 2-3 - Bjelovar, 3. XI. 1973.
* Jovan Nedić: *"Šta je homogram u enigmatici? : Istoslovčanica"*, *Bravo-skandi*, (II), 12, 5 - Beograd, (III. 1997)
* Jovan Nedić: *"Enigmatska enciklopedija"*, *Ot-vet*, (I), 1, 2 - Svetozarevo, 1. X. 1995.
* Jovan Nedić: *"Skandi-kviz"*, *Skandi-feniks*, ... 189, 35 - Rijeka, 27. II. 2003.
**Giovanni Luppis** punim imenom **Giovanni Biagio Luppis von Rammer** ili po hrvatskom **Ivan Lupis (ili Vukić)** (\* Rijeka, 27. august, 1813. † Milano, 11. januar, 1875. ), bio je austro-ugarski mornarički oficir kome je prvom pala ideja o torpedu, kojeg je razvio uz pomoć brodarskog Inženjera Roberta Whiteheada. 

Za zasluge u pronalasku torpeda car Franjo Josip dodjelio mu je 1. augusta 1869. plemićku titulu barona - **von Rammer** (potopioc).

Biografija
----------

Njegov otac bio je pomorski kapetan sa vlastitom flotom Ferdineo Carlo Ermenegildo Lupis, a majka dubrovačka plemkinja Giovanna - Ivana Parich (Parić ili Perić). 
Dio *Luppisove* porodica porijeklom iz Apulije naselio se još u 13. vijeku u Dubrovnik, vremenom se porodica slavinizirala pa su si prezime preveli na **Vuk**, **Vukić** - **Vukašinović**. *Luppisovi* roditelji preselili su se u 18. vijeku u Rijeku, u to vrijeme punu Talijana i ponovno se vratili svom starom prezimenu - *Luppis*. 

*Luppis* je završio mornaričku akademiju u Veneciji 1835. nakon tog je služio kao kadet, a zatim kao poručnik ratne mornarice po Crnom moru. Sudjelovao je u blokadi Venecije za Pobune u Veneciji i sukoba sa Anconom 1848. / 1849. na fregati *Bellona*. Od 1851. ima čin kapetana korvete, a od 1853. kapetana fregate. Za Austrijsko sardinijskog rata 1859. komandirao je fregatom *Venus* po dalmatinskoj obali. Od 1860. radi u arsenalu u Trstu, u kom je i penzioniran. 

Od tad se intenzivno počinje baviti konstrukcijom navođenih plovila napunjenim eksplozivom koja bi mogla uništavati neprijateljske brodove. Prva prezentacija modela, kojeg je nazvao *salvacoste* (spasioc obale), pred mornaričkom komisijom nije mu uspjela zbog problema sa pogonom i upravljanjem, njegov protutip kretao se pomoću komprimiranog kisika a upravljan je pomoću užadi. U potrazi za boljim tehničkim rješenjem 1864. upoznao se sa Robertom Whiteheadom iz riječke firme *Stabilimento Tecnico di Fiume*. Zajedničkim naporom uspjeli su 1866. proizvesti prvi protutip svog *minenschiffa* (kasnijeg torpeda) koji je bio širok 35,5 cm i dug 3,35 metra, ta prezentacija bila je uspješna. Pa je od tad Stabilimento Tecnico di Fiume počeo proizvoditi torpeda prvi na svijetu, ali je unatoč tome - 1873. bankrotirao, pa je nakon tog Whitehead preuzeo poduzeće i prezvao ga u *Torpedo Fabrik Whitehead e Co. Fiume*.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*La Casata dei Lupi* "(talijanski). Lupis. Pristupljeno 1. 04. 2013.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950*" (njemački). Österreichischen Akademie der Wissenschaften. Pristupljeno 1. 04. 2013.

Vanjske veze
------------

* Lupis, Ivan na portalu Leksikografski zavod Miroslav Krleža (`sh`)
* Giovanni Luppis von Rammer (`en`)
**Gospodin** (skraćeno **g.**) je izraz kojim se u svom najširem i najčešćem značenju koristi za tituliranje, odnosno za formalno iskazivanje poštovanja prema odrasloj muškoj osobi. Takvo značenje na srpskohrvatskom jezičnom području, kao i kod brojnih drugih jezika, potiče od riječi *gospodar*, odnosno od feudalnih vremena kada se ispočetka koristio isključivo za plemiće, a kasnije za pripadnike društvene elite koji su "gospodarili" zemljom ili znatnijom imovinom. Današnje značenje je dobio u prvoj polovici 20. vijeka kada su formalno nestale društvene razlike na osnovu porijekla, te su ga kao takvo počele koristiti vlasti i druge društvene institucije. Ta je praksa, s druge strane, ukinuta stvaranjem Socijalističkog sistema Druge Jugoslavije koji je "gospodin" smatrao reliktom "prevladane klasne prošlosti" te inzistirao na korištenju besklasnog izraza "drug". Usprkos toga, izraz "gospodin" se zadržao u općem govoru i koristio za opisivanje muškaraca "besprijekornog" odijevanja i bontona - slično izrazu džentlmen - ali i ponekad ironično za opisivanje ličnosti koje bez opravdanja sebe smatraju boljima od drugih. Nakon raspada SFRJ i uvođenja post-socijalističkog poretka je izraz "gospodin" vratio svoje staro značenje i u formalnom i u kolokvijalnom smislu. Ženski ekvivalent izraza je gospođa.

Ekvivalenti izraza "gospodin" u drugim jezicima
-----------------------------------------------

* albanski:  (Z.)
* bugarski:  (, *G-n*) (*Gospodin*)
* češki:  ()
* engleski:  ()
* francuski:  ( ili, rjeđe, )
* grčki: , *Kýrios* (doslovno: "gospodar"), skraćeno: , *k.* – plural: , *Kýrioi*, skraćeno: , *k.k.*. Specifičnost grčkog je da se nikada ne koristi za preminule ličnosti.
* hebrejski:  () ili  ()
* hindi:  (*Shri*)
* italijanski:  () [Signor se koristi kao redovna titula; Signore kao specifični izraz poštovanja, poput "sir"]
* japanski: Japanske počasne titule se dodaju na kraj imena ili službene titule, te ih manje određuje rod, a više društbena uloga. Najčešća je, pak,. *-san* (さん?), koja potiče od još formalnijeg izraza *-sama* (様?). U novinama i koresponedneciji najčešća titula je *-shi* (氏?) koja potiče iz kineskog.
* kineski: 先生
* mađarski:  (iza imena)
* makedonski: (*Gospodin*),  (*G-din*)
* njemački, švedski, norveški, danski: *Herr* (*Hr*)
* perzijski:  ()
* poljski:  ()
* portugalski:  () Sra. (fem.)
* rumunjski:  ()
* ruski:  (*Gospodin*),  (*G-n*)
* španski:  ()

V. također
----------

* Gospođa
* Gospođica
* Gospod
* Džentlmen

Vanjske veze
------------

Potraži značenje riječi ***gospodin*** u   
W(j)ečniku, slobodnom rječniku.
Gradska džamija u Kozarskoj Dubici
**Gradska džamija u Kozarskoj Dubici** nalazi se u centru Bosanske Dubiceu, Bosna i Hercegovina, na mjestu Gradske džamije porušene 1992. godine. Groblje uz džamiju je nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.

Istorija
--------

Prvo pominjanje grada veže se za 1528. godinu, kada se današnja Kozarska (Bosanska) Dubica, prvi put pominje pod nazivom Kastrum, koji je bio glavni grad Dubičke županije. Ovaj grad dolazi pod osmansku vlast 1538. godine, a krajem 18.vijeka, Dubica je poznata kao malo trgovačko mjesto i sjedište kapetanije. Tačan datum podizanja džamije nije poznat.

Tokom osmanskog perioda vladavine, u tri navrata, nakon bitaka, 1687, 1716. i 1788. godine, Dubica je potpadala pod vlast Austrije. Prema jednom opisu nakon zauzeća 1788. god, Bosanska Dubica je imala nekoliko kuća i džamiju. Pri ovom napadu cijeli grad je bio razoren. Na crtežu na kojem je nacrtan napad, obzirom na položaj nacrtane džamije i blizinu rijeke, može da se zaključi da je riječ o Gradskoj džamiji. Imajući u vidu i detaljne podatke o dubičkim kapetanima, može da se pretpostavi da je Gradska džamija bila obnovljena na prelazu između kraja 18. i početka 19. vijeka.

U periodu juli-septembar 1992. godine, porušene su tri džamije (Gradska džamija, Čaršijska džamija i Puhalska džamija) u Bosanskoj Dubici. Nisu pronađeni nikakvi podaci o tome kakva je bila dispozicija, unutrašnji izgled, mobilijar i oprema objekta džamije prije njenog rušenja, tako da ne može da se vrši upoređivanje novog objekta sa objektom prije 1992. godine.

Opis
----

Nova džamija je vanjskih gabarita 11,10x17,20 m. Zadržala je proporcije objekta džamije prije njenog rušenja. To se prije svega odnosi na horizontalne i vertikalne gabarite zgrade, oblik i formu krova, proporcije prozorskih otvora, te njihov ritam i raspored. Vidljive su određena odstupanja kod munare. Stara munara je bila priljubljena uz sjeverozapadni zid objekta, dok je nova odmaknuta; različito je riješen postament munare, ograda šerefe munare, povećan je broj okana za osvjetljavanje u stijenki tijela munare, promijenjene su proporcije kupe.
**Heqin** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Héqīn*; doslovno "mirovni brak") je izraz koji se kroz kinesku historiju koristio za politički savez potvrđen brakom. Najčešće je označavao brak između kineske carske princeze, odnosno članice carske porodice za stranog "barbarskog" vladara. Svrha takvog braka je bila spriječavanje "barbarskih" napada na Kinu - u zamjenu za ustručavanje od agresije strani vladar je postajao članom kineske carske porodice.

Kineski historičari i carski propagandisti su često tvrdili da je takav brak zapravo predstavljao trik, odnosno farsu, jer su "princeze" u stvari bile ili careve nezakonite ili najniže rangirane kćeri, ili obične žene (nekada i prostitutke) koje nikada ne bi sreo. Tako se prestiž carske porodice i same Kine ne bi umanjivao miješanjem s "barbarima". 

Prvi dokumentirani slučaj *heqina* potiće iz godine 198. pne. kada je car Gaozu, osnivač dinastije Han, udao princezu za vođu nomadskog naroda Xiongnu te tako osigurao sjevernu granicu od njihovih napada. Znamenita ljepotica Wang Zhaojun je također bila *heqin*.

Instituciju heqina su često prakticirale dinastije Han, Tang i Qing, za razliku od dinastija Yuan, Song i Ming.

=Reference
==========

* Cui Mingde (2005). *The History of Chinese Heqin: Brief Charts of Heqin Events*. Beijing: Renmin Chubanshe. str. 648–688. ISBN 7-01-004828-2.
Hiron poučava Ahileja sviranju lire, 65. - 79.
**Hiron** (grč. **Χείρων**, *Kheírôn* = ruka) sin je Krona i Okeanide Filire; Kentaur i odgajatelj mnogih grčkih junaka.

Priča o Hironovom životu
------------------------

Iako je poticao od roda kentaura, Hiron je bio potpuno drugačiji. Svestan da nemože da se uklopi u svoj rod, on se osamio u jednu pećinu na planini. Bio je mentor i učitelj Pereneju,Jasonu i mnogim drugim starogrčim junacima, od kojih je najpoznatiji bio Herkul.

Mitologija
----------

Kentauri su bili zloglasni kao nasilni i nekulturni pijanice. Za razliku od njih, Hiron je bio pravi kontrast, inteligentan, civiliziran i ljubazan. Bio je stručnjak za umjetnost, lov i medicinu, a također i proricanje. Bio je Okirojin otac, s nimfom Hariklom, a živio na gori Pelion.

Hiron je odgajao i poučavao brojne grčke junake i bogove - Asklepija, Aristeja, Ajanta, Tezeja, Ahileja, Jazona i Herakla. Imao je dar kojim je omogućio svojim učenicima da otkriju svoje najveće potencijale.

Hironova smrt
-------------

Bio je Kronov sin i Titan te nije mogao umrijeti. Ostao je posljednji Kentaur i želio je žrtvovati svoj život da bi omogućio čovječanstvu da koristi vatru. Budući da je bio besmrtan, Heraklo se dogovorio sa Zeusom da razmijeni Hironovu besmrtnost za život okovanog Prometeja.

Dok je Heraklo izvršavao svoj zadatak u kojem je trebao ubiti erimantskog vepra, večerao je s Folom. Heraklo je zatražio vina, a Fol mu je dao sveto Dionizovo vino koje je privuklo Kentaure prevođene Nesom koji su se skupili vani. Heraklo je na njih ispalio strijele, a oni su ih gađali kamenjem, drvećem i stijenama. Jedna je strijela, umočena u otrovnu Hidrinu krv, pogodila i Hirona. Hiron ju je izvukao iz tijela i upitao se kako tako mala strijela može uzrokovati toliko smrti i uništenja. U tom je trenutku umro, odrekao se svoje besmrtnosti, a bogovi su ga postavili kao zviježđe Strijelca na nebu. U novije je vrijeme s njime poistovjećivano zviježđe Kentaura.

Eksterni linkovi
----------------

***Hiron*** na Wikimedijinoj ostavi

* Hiron u klasičnoj literaturi i umjetnosti] (`en`)
* Hiron u grčkoj mitologiji] (`en`)