**Behistunski natpisi** Darija Velikog, vladara Perzijskog Carstva
Stupac 1 (DB I 1-15), skicirao Fr. Spiegel (1881.)
**Behistunski natpisi** (također poznati kao i Bisitun ili Bisutun, perz. بیستون, staroperz. *Bagastana*: „Božje mjesto ili zemlja") su antički višejezični zapisi koji se nalaze na planini Behistun u Kermanšaškoj pokrajini pokraj grada Kermanšaha u zapadnom Iranu. Datiraju iz 6. stoljeća pne. odnosno iz doba vladavine Darija I. Velikog, vladara Perzijskog Carstva.

Natpisi uključuju tekstove pisane na klinastom pismu na tri jezika; perzijskom, elamskom i babilonskom. Britanski vojni časnik Henry Rawlinson je kopirao natpise u dva dijela, 1835. i 1843. godine. Rawlinson je uspio prevesti klinasto pismo na perzijskom jeziku 1838. dok su elamske i babilonske tekstove 1843. preveli Rawlinson i njegovi suradnici. Babilonski zapisi su kasniji oblik akadskog jezika, dok oba spadaju u semitske jezike. U doba otkrića, Behistunski zapisi su za klinasto pismo imali jednaki značaj kao i Kamen iz Rosette za egipatske hijeroglife; radilo se o dokumentu pomoću kojeg je bilo moguće dešifrirati drevno i zaboravljeno pismo.

Behistunski natpisi su otprilike 15 m visine i 25 m širine, a uklesani su u vapnenačku liticu koja se nalazila uz antičku cestu koja je spajala glavne gradove Babilonije i Medije (Babilon i Ekbatanu). Radi se o jako nepristupačnom mjestu budući kako su drevni graditelji izravnali litici nakon završetka klesanja natpisa. Perzijski tekst sastoji se od 414 redaka posloženih u pet stupaca; elamski od 593 redaka u osam stupaca, dok se babilonski sastoji od 112 redaka. 

Ove natpise je dao urezati perzijski vladar Darije I. Veliki, čija je figura također uklesana iznad natpisa. Reljef ga prikazuje naoružanog lukom, te sa lijevom nogom nad grudima osobe koja leži, za koju se pretpostavlja kako se radi o uzurpatoru Gaumati kojeg je Darije svrgnuo sa perzijskog trona. Darije se na reljefu prikazuje kako pristiže sa lijeva u pratnji dvaju dvoranina, dok deset figura (visine 1 m) pristižu sa desna i drže ruku na ramenu onog ispred, što simbolizira jedinstvo pokorenih naroda. Zoroastrijski simbol faravahar lebdi iznad ljudskih figura, a simbolizira blagoslov božanstva Ahura Mazde. Pretpostavlja se kako je jedna ljudska figura dodana na reljef nakon svršetka klesanja, a nalazi se na odvojenom kamenom bloku pričvršćenom na postojeću strukturu pomoću željeznih klinova i olova.

Veze
----

* Ahemenidska Monarhija
* Darije I. Veliki
* Perzepolis
* Nakš-i Rustam
* Kamen iz Rosette

Izvori
------

1. ↑  „Behistunski natpisi (Livius.org)". Arhivirano iz originala na datum 2007-05-10. Pristupljeno 2009-08-06.
2. ↑  Enciklopedija Britannica: Bisitun
3. ↑  Behistun (Archaeology.about.com)
4. ↑  Enciklopedija Britannica: Perzijski natpisi na klinastom pismu
5. ↑  Behistunski natpisi (enciklopedija Iranica)

Vanjske veze
------------

***Behistunski natpisi*** na Wikimedijinoj ostavi

* Behistunski natpisi (Livius.org), autor: Jona Lendering, sadržaj: perzijski tekst (klinasto pismo i prijevod) + dodaci Arhivirano 2007-05-10 na Wayback Machine-u
* Engleski prijevod natpisa
* Potpuni prijevod Behistunskih natpisa (*Case Western Reserve University Digital Library*), PDF format[*mrtav link*]
* UNESCO-ov opis arheološkog nalazišta
* „Behistun dobio certifikat Svjetske baštine" (*Bisotun receives its World Heritage certificate*), ChnPress.com, Cultural Heritage News Agency, Teheran, 3. srpnja 2008.
* Ostala nalazišta u Behistunu (Livius.org) Arhivirano 2013-07-19 na Wayback Machine-u