recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ísafjörður** (čita se **Isafjerdir**, što znači *Ledeni fjord*) je grad na krajnjem sjeveru Islanda od 2 624 stanovnika , on je i administrativni centar općine - Ísafjarðarbær, u kojoj su i naselja; Hnífsdalur, Flateyri, Suðureyri i Þingeyri, koja ima više od 2 400 km².

Geografske karakteristike
-------------------------

*Ísafjörður* leži na pješčanim naplavinama u fjordu Skutulsfjörður, koji je samo dio puno većeg fjorda Isafjarðardjúp. Od glavnog grada Reykjavíka, udaljen je 448 km.

Historija
---------

Po zapisu iz islandske knjige naseljavanja - Landnámabók, prvi naseljenik u fjordu Skutulsfjörður bio je Helgi Magri Hrólfsson u 9. vijeku. U 16. vijeku njegova odlična luka, privukla je strane trgovce, koji su se naselili i prodavali robu malobrojnim ribarima i seljacima. Status grada dobio je 1786. od danskog kralja, a pravi procvat doživio je krajem 19. vijeka, kad se razvilo ribarstvo.

Znamenitosti
------------

U neposrednoj okolici grada, prema jugu nalazi se vodopad Dynjandi, a sjeverno od grada rezervat prirode Hornstrandir, u kojem je najveća atrakcija klif Hornbjarg, sa najvećom kolonijom ptica u sjevernom Atlantiku.

Privreda i obrazovanje
----------------------

*Ísafjörður* je i danas značajna ribarska luka, pa je ribarstvo i konzerviranje riba i danas značajno za ekonomiju grada. Iako to nije više tako unosno kao od kraja 19. do sredine 20. vijeka, kad je lokalna firma - Ásgeirsverslun, bila veliki izvoznik usoljene ribe.

Kako je jedini veći grad u tom djelu zemlje, ima i univerzitet, koji omogućuje korisnicima da nastavu i ispite polažu preko interneta.

Gradovi prijatelji
------------------

* Norveška, Tønsberg

Vanjske veze
------------

***Ísafjörður*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Ísafjörðura
Dijagram pasjemenika:   
 1 Pasjemenik   
 2 Glava pasjemenika   
 3 Režnjići pasjemenika   
 4 Tijelo pasjemenika   
 5 Rep pasjemenika   
 6 Cijev pasjemenika   
 7 Sjemenovod
**Epididimis** ili **pasjemenik** (lat. epididymis) je paran organ muškog spolnog sustava kojega nalazimo u muškim jedinkama svih sisavaca. Izvana gledano pasjemenik se dijeli na: glavu pasjemenika, tijelo pasjemenika i rep pasjemenika. 

Sastoji se od sustava kanalića koji su složeni u zavoje i čine režnjiće, a nastavljaju se na odvodne kanale sjemenika. Kanali pasjemenika se spajaju u jednu cijev pasjemenika (lat. ductus epididymidis) koja prelazi u sjemenovod. 
Cijev pasjemenika je duga (3-4m) ali i isprepletena, tako da čini tijelo i rep pasjemenika.

Muške spolne stanice nakon sazrijevanja putuju kroz sjemenik sve do repa pasjemenika gdje ostaju pohranjene do ejakulacije. Spermiji koji izlaze iz sjemenika nemaju sposobnost da plivaju naprijed i da oplode jajnu stanicu. Tijekom prolaza kroz pasjemenik spermiji prolaze kroz važne procese sazrijevanja što je nužno kako bi dobili te sposobnosti. Konačno sazrijevanje spermija odvija se tek u ženskom spolnom sustavu (kapacitacija).
**fonem** ili **fonema** (grč. φώνημα: govor, glas), najmanja jezična jedinica koja sama po sebi nema značenje premda u govornom lancu unosi razlikovnu vrijednost. Fonemi nisu sami fizički segmenti , već njihove apstrakcije. Fonemi se obično beleže unutar kosih crta (npr. ).

Fonem može uključivati donekle različite zvukove ili alofone. Npr. u engleskom se *p* u rečima *pin* i *spin* različito izgovara.

Uobičajeni test, da ustanovimo da li dva alofona pripadaju istom fonemu, je traženje minimalnog para: reči koje se razlikuju samo za jedan fonem kojeg proučavamo.

Glavna razlikovna obeležja ili distinktivna obeležja fonema su:

* zvučnost, bezvučnost;
* mekoća, tvrdoća;
* artikulacione osobine.

Alofon je varijanta redukovane foneme ili glasa u čijoj artikulaciji nisu izražena sva svojstva u dovoljnoj meri.

Glas može da ima inicijalnu poziciju ako je na početku reči, medijalnu ako je u sredini i finalnu ako je na kraju reči.

Obično je finalna pozicija nepovoljnija od inicijalne a medijalna pozicija zavisi od susednog glasa tj od fonološkog okruženja glasa (misli se na suglasnik). Npr. fonema n u reci banka ima nepovoljnu poziciju u odnosu na istu fonemu u odnosu na reci Dana.

U reči banka *n* ima velarni karakter (artikulacija je pomerena ka velarnom nepcu zbog glasa koji sledi - K), a u reči Dana ima čist nazalni karakter. Zvučni suglasnici delimično gube zvučnost kada se nađu na kraju reči, taj proces se zove obezvučenje ili desonorizacija.

Vidi još
--------

* fon
* fonetika
* fonologija
* jezikoslovlje

Eksterni linkovi
----------------

***Fonem*** na Wikimedijinoj ostavi
Karta Gloriosa
**Glorioso Otoci** ili **Otočje Glorioso** (francuski: *Îles Glorieuses* ili službeno *Archipel des Glorieuses*) je grupa nenastanjenih otoka s površinom od 5 km² koja se nalazi u Indijskom oceanu na 11°30′ S 47°20′ E, sjeverozapadno od Madagaskara. Od godine 1892. predstavljaju francuski posjed, ali suverenitet nad njim polažu i Madagaskar i Sejšeli.

Glorioso Otoci se sastoje od dva gustom šumom obrasla koraljna otoka (*Île Glorieuse* i *Île du Lys*) i tri kamena otočića (*Roches Vertes* i *Île aux Crabes*). Vojni garrnizon se brine o meteorološkoj i radio stanici na Île Glorieuse. Otoke posjećuju naučnici. Klima je tropska i teren nizak i ravan, s najvišom visinom od 12 m nadmorske razine. Otoci su u potpunosti pokriveni vegetacijom i kokosovim palmama. Postoji neasfaltirana pista i vanjsko sidrište.

***Îles Glorieuses*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Francuska Francuski prekomorski departmani i teritorije |
| --- |
| 

| * p
* r
* u
Naseljeni teritoriji |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prekomorski departmani1 | 
* Francuska Gvajana
* Guadeloupe
* Martinique
* Mayotte2
* Réunion

 | Location of French Overseas Territories |
| Prekomorske zajednice | 
* Francuska Polinezija
* St. Barthélemy
* St. Martin
* St. Pierre i Miquelon
* Wallis i Futuna

 |
| Kolektivitet *sui generis* | 
* Nova Kaledonija

 |

 |

 |
| 

| * p
* r
* u
Nenaseljeni teritoriji |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Tihi ocean | 
* Otok Clipperton

 |
| Južni teritoriji | 

|  |
| --- |
| 
* Île Amsterdam
* Île Saint-Paul
* Otočje Crozet
* Otočje Kerguelen
* *Terre Adélie*

 |
| Raspršeni otoci | 
* Banc du Geyser2, 3
* Bassas da India3
* Otok Europa3
* Otočje Glorioso2, 3, 4
* Otok Juan de Nova3
* Otok Tromelin4, 5

 |

 |

 |

 |
| 
* 1 Znani i kao prekomorske regije
* 2 Svojataju ga Komori
* 3 Svojata ga Madagaskar
* 4 Svojataju ga Sejšeli
* 5 Svojata ga Mauricijus

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 152615849

 |
Švajcarski dvoručni mač
**Dugi mač** je definicija mača koji je bio duži od do tada obinih mačeva njihovog vremena.

Istorija
--------

Kao dugi mač prvo se naziva antička takozvana spata, koji su razvili Kelti i posle njih Rimljani i Germani. Spata je sa nekih 75-110 cm bila duža od tada uobičajnog gladiusa ili saksa i vodila se uglavnom jednom rukom. U kasnom antičkom dobu pa sve do ranog srednjeg veka ovaj tip mača dominira među ondašnjim vrstama mačeva. Sečivo je bilo oštro sa obe strane, kasnije, pak, radi smanjivanja težine kovano i sa jednom brazdom.

U kasnom srednjem veku, od sredine XIV veka, dugi mač evoluira iz klasičnih jednoručnih u takozvane jednoiporučne i dvoručne mačeve. Nove vrste dugog mača nastale su iz borba sa teškim čeličnim oklopima u kojima su se retko koristili štitovi, pri čemu su bili potrebni modifikovani mačevi i nove, razvijenije mačevalačke tehnike. Jednoiporučni mačevi (dužina sečiva 75-110 cm, obično oko 105 cm) bili su duži od jednoručnih (40-80 cm, ponekad i metar), ali kraći i lakši od teških dvoručnih mačeva (120-150 cm, neki i po dva metra, mada su ovo bili više mačevi za pokazivanje nego za borbu). Jednoiporučni mačevi mogli su se voditi jednom i obema rukama zbog čega su nazvani isto *bastardom* ili *bastardnim mačem*. Izvori govore da su se tehnike izvodile obično obema rukama. Dvoručni mačevi vodili su se isključivo obema rukama. Borci koji su znali rukovoditi dvoručnim mačem bili su veoma cenjeni i obično u sastavu sa teškom pešadijom XV i XVI veka čije je glavno oružje bilo dugo koplje.

Sa razvijanjem vatrenog oružja gde se, kao posledicom, iz potrebe gube oklopi (mada dobar oklop mogao je da izdrži ispaljeni metak još u XVI veku), nestaju isto teški i dugački mačevi kao i buzdovani, ratne sekire itd. a na njihovo mesto stupile su sablje, floreti i drugi laki mačevi. Time se izgubila i tradicija starih evropskih borilačkih tehnika, dok su u ponekim krajevima razne tehnike adaptirane u narodnjačke borbe sa štapom kao npr. u hogo do pau.

Novije vreme
------------

U novije vreme sa pojačanim interesovanjem za evropske borilačke veštine raste i popularnost dugih mačeva, čemu su doprinule isto literatura i filmovi iz oblika fantastike.

Vidi još
--------

* Jednoručni mač
* Jednoiporučni mač
* Dvoručni mač
* Skijavoneska
**Treći lateranski koncil** bio je jedanaesti ekumenski koncil kog je 1179. sazvao papa Aleksandar III.

Karakteristike i historija
--------------------------

Pontifikat Aleksandra III bio je jedan od najtežih u srednjem vijeku, jer mu je car Svetog rimskog carstva Friedricha Barbarossa sve do sklapanja mira u Veneciji - 1177, stalno podmetao antipape koji su rušili njegov autoritet i stvarali opasne šizme u crkvi.
Zbog tog je poslao legate po evropskim zemljama (čak do Islanda), da pripreme sudionike za budući koncil.

Koncil je počeo sa radom u martu 1179. pod predsjedanjem pape, pored kog su sjedili rimski kardinali, prefekti, senatori i konzuli. Skupu se odazvalo skoro hiljadu sudionika, među njima 302 biskupa.

Pored nastojanja da se zatru svi uzroci čestih šizmi, koncil je osudio valdenšku herezu i zatražio obnovu crkvene discipline. Održane su tri sjednice; 5. 14. i 19. marta na kojima je donešeno 27 kanonskih zakona, od kojih je najvažniji bio prvi protiv šizme.

Njime je određeno da samo kardinali mogu glasati, a papa postaje kandidat za kog je glasalo najmanje dvije trećine kardinala koji sudjeluju na izboru. Ukoliko bi bilo koji poraženi kandidat na izborima podigao bunu i tako ugrozio dostojanstvo pape, on i njegovi simpatizeri moraju se izbaciti iz crkvenih redova i ekskomunicirati.

Trećim zakonom zabranjeno je postaviti za biskupe, svećenike mlađe od trideset godina, a na pozicije nižih svećenika mlađe od dvadeset i pet godina.

Koncil je također osudio herezu Katara, i ovlastio tamošnje feudalce da oružjem uguše njihovu bunu, odnosno da ih tretiraju kao razbojnike.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Third Lateran Council (1179)*" (engleski). New Advent. Pristupljeno 20.3. 2018.
2. 1 2  „*Lateran Council*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 20.3. 2018.

Vanjske veze
------------

* *Third Lateran Council (1179)* (`en`)
* *Lateran Council* (`en`)
trijem crkve sv. Martina, Zamudio
**Elizate** (baskijski izgovor: [elis̻ate]), (španjolski: *anteiglesia*) je rani oblik lokalne vlasti u Baskiji koji je posebno čest u Biskaji ali je postojao i u drugim pokrajinama. Pojmovi elizate (u standardnom baskijskom) i *elexate* (u biskajskog narječju) doslovnoznače "crkvena vrata" (Eliza "crkva" + ate "vrata"). Španjolski izraz anteiglesia doslovno znači "ispred crkve".

Neobičan naziv potječe iz baskijskog običaja gdje su se čelnici obitelji naselja povezanog s određenom župom će se okupljali nakon mise na ulazu ili trijemu crkve odlučujući o pitanjima vezanim uz njihovu zajednicu. Njihova srednjovjekovna povijest usko je povezana s pojavom Batzar Nagusiak ili "Velikih Susreta", posebno onih u Biskaji i Gipuskoi (Juntas generales de Vizcaya / Guipuzcoa na španjolskom) i osnivanjem župnih crkava. Svaki elizatebi izabrala predstavnika koji će zastupati elizate na Batzar Nagusia, pa elizate predstavlja rani oblik lokalne demokracije. Elizate je uživala veliku autonomiju u odlučivanju od viših upravnih tijela.

Elizate u Bedoñi u blizini Arrasatea koja je uklopljena u općinu godine 1960
Elizateom je upravljao fiel sindiko (*Fiel síndico* na španjolskom), koji bi organizirao sastanke i nosio makilu kao znak vlasti. Fiel se obično birao na godinu dana kroz nekoliko postupaka. Neke je imenovao odlazeći fiel, a u nekim mjestima položaj fiela bi rotirao kroz sve vlasnike farmi u elizateu a u drugima je imenovan nedavno oženjeni farmer. Svaki elizate je bio podijeljen u manje jedinice nazvane kofradiak (*cofradías* na španjolskom, "bratstva"), koje odgovaraju pojedinim četvrti nekog elizatea.

Skupina elizates zvala se merindada.

S vremenom je elizate često postajala općina. U Biskaji, za vrijeme Biskajskog kneževstva (*Bizkaiko Jaurerria* na baskijski, *Señorío de Vizcaya* na španjolskom), područja svih anteiglesias su naziva ravno zemljište (*Lur Laua* na baskijskom, *Tierra Llana* na španjolskom), za razliku od utvrđenijih gradova. Oni su dodatno ugrađeni u upravu. Postali su podložni fuerosima koji su u isto vrijeme ponovno potvrđivali status plemstva svim posjednicima farmi. To je značilo da su, za razliku od većine feudalne Europe, poljoprivrednici legalno posjedovali svoju zemlju.

Nakon stoljeća političkih promjena dans je ostalo vrlo malo elizatea, od kojih su dva najistaknutija u Iurreti i Deriu. Godine 1962. pod Francovim režimom, naziv elizate je promijenjen u *auzo* (susjedstvo, četvrt), te su spojeni u općine.Trenutni termin "auzo" se ne razlikuje od gradskih četvrti koje se nazivaju istim imenom.
**Epigrafika** (od grč. *ἐπιγραφή*, epi-graphē, napisano (grč. *ἐπιγραφεω*, lat. *scribere*) na (grč. *ἐπι*) trajnom materijalu ) je nauka koja se bavi pisanim spomenicima na tvrdim materijalima kao što su kamen, terakota, staklo, kost, metal i mozaik, za razliku od paleografije koja se bavi pisanim spomenicima na mekim materijalima (papirus, pergament, tkanina, papir).

Epigrafika i druge nauke
------------------------

Iako je primarno povezana sa arheologijom, domen epigrafike može da se podudara sa domenom drugih istorijskih disciplina. Epigrafika koristi podatke koje joj pruža paleografija, koja istražuje pismo, čitajući natpise dolazi u dodir sa političkom, administrativnom, pravnom i religijskom istorijom. Natpisi na novcu, gemama i kamejama spadaju u domen i numizmatike i epigrafike itd. I pored sličnosti epigrafika ima svoje metode proučavanja, za razliku od arheologije koja istražuje samo nalazište i u direktnom je kontaktu sa predmetima, epigrafika tumači natpise bilo na predmetima bilo na reprodukcijama ili u literaturi.

Povezano
--------

* Paleografija
* Numizmatika
* Arheologija
„Long John Silver" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Long John Silver (razvrstavanje).
Dugi John Silver i Jim Hawkins
**John Silver**, poznat i kao **Dugi John**, je izmišljeni lik, glavni antagonist romana Otok s blagom, škotskog književnika R. L. Stevensona. On bivši vođa palube sa piratskog broda *Morž*, kojim je zapovjedao kapetan J. Flint. Tijekom svoje piratske karijere ostao je bez lijeve noge, koju je izgubio tijekom topovskog plotuna sa protivničkog broda, iako je poslije tvrdio da ju je izgubio u službi Kraljevske mornarice pod zapovjedništvom "besmrtnog Hawkea". Kako bi se dokopali blaga koje je Flint prije smrti zakopao na Otoku kostura negdje u Karipskom moru, Silver i njegovi kolege slijede Flintovog bivšeg prvog časnika Billyja Bonesa, koji ima kartu do blaga. Kada se mladi Jim Hawkins domogne karte, Silver i njegovi pirati ga slijede te se kao posada ukrcavaju na škunu *Hispaniola* koja plovi prema otoku. Kasnije predvode pobunu koja na kraju ipak propada. Silver na kraju romana uspijeva pobjeći sa malim dijelom Flintovog blaga.

Vanjske veze
------------

* John Silver on IMDb
* *Treasure Island* on *The Mercury Theatre on the Air*: July 18, 1938
* Basil Rathbone stars in *Treasure Island*: Columbia Masterworks, 1944
* *Treasure Island* on *Lux Radio Theatre*: January 29, 1951
* Download *Treasure Island* on Tale Spinners for Children
* The 1989 BBC Radio *Treasure Island* on Archive.org
**Zlatko Canjuga** (Ivanec kod Varaždina, 2. rujna 1954.) je hrvatski političar i bivši športski dužnosnik. Po nacionalosti Hrvat. Po struci je profesor povijesti i filozofije.

U rodnom Ivancu završio je osnovnu školu, a u Varaždinu srednju gdje je stekao stručnu spremu za suradnika u odgojno obrazovnom procesu. Završio je Filozofski fakultet u Zagrebu.

Prije Domovinskog rata bio je referent za kulturu u općini Ivanec, poslije je predavao je varaždinskoj gimnaziji i u Ravnateljstvu hrvatskih škola u Njemačkoj. 

1994. postao je glavni tajnik HDZ-a, član Vijeća obrane i nacionalne sigurnosti predsjednika RH. 

1995. godine bio je savjetnikom predsjednika RH za društvene djelatnosti. Izabran je za saborskog zastupnika. Bio je član Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, član Odbora za vanjsku politiku i stalni član Predsjedničkog vijeća. 1996. došao je na čelo HDZ-a Grada Zagreba i na čelo NK Croatije.

1997. postao je predsjednikom Skupštine Grada Zagreba. Obnašao je dužnosti u nekoliko tijela, kao što je vijećnik Vijeća HRT-a, član Državnog povjerenstva za povijesne i ratne žrtve, član Predsjedničkog vijeća za strateške odluke i sl. Došao je do mjesta potpredsjednika HDZ-a i predsjednika HDZ-a.

Trećesiječanjskom smjenom vlasti u Hrvatskoj ostao je bez svih funkcija, uslijed previranja u HDZ-u.

Na hrvatskim parlamentarnim izborima 2000. godine ušao je u 4. saziv Hrvatskog državnog sabora kao zastupnik na listi HDZ-a u 1. izbornoj jedinici. Mandat je obnašao od 2. veljače 2000. do 22. prosinca 2003.. Tijekom mandata razišao se s HDZ-om te je postao pripadnik Hrvatskih nezavisnih demokrata, kojima je uskoro postao i potpredsjednik.

U četvrtom sazivu Hrvatskog državnog sabora bio je član Odbora za ravnopravnost spolova.

2002. zaigrao je za županijskog drugoligaša Glavice, kluba iz supruzinog kraja.

Odlikovan je Redom Danice hrvatske s likom Antuna Radića (1995.).

Djela
-----

* Hrvatska demokratska zajednica Stuttgart: hrvatska politika običnog čovjeka (prireditelj), 1993.
* Posljednji razgovor s hrvatskim Judom, 1997.
* Vizija Hrvatske: hrvatska pomirba, 1999.

Izvori
------

* Zastupnici 4. saziva Hrvatskoga sabora Arhivirano 2014-07-14 na Wayback Machine-u
* Većernji list Arhivirano 2014-07-14 na Wayback Machine-u

1. ↑  Petar Škoro: Canjuga igra za Glavice, Slobodna Dalmacija, 2. ožujka 2002.
2. ↑  Odluka kojom se odlikuju redom Danice hrvatske s likom Antuna Radića, Narodne novine br. 46, 28. svibnja 1995.

 **Napomena:** Ovaj tekst ili jedan njegov dio preuzet je s mrežnih stranica Hrvatskog sabora. Vidjeti dopusnicu Hrvatskog sabora.
**Union Base-Ball Grounds** je bio bejzbol stadion u Chicagu. Također je bio nazivan **White-Stocking Park**, s obzirom da je sagrađen za klub *Chicago White Stockings* prije njihove prve sezone u profesionalnoj ligi National Association 1871. godine. White Socksi su prije toga domaće utakmice igrali na hipodromu Dexter Park.

Odluka o preseljenju se samo nekoliko mjeseci kasnije pokazala kobnim, jer je Veliki požar u Chicagu 8.10. uništio Union Base-Ball Grounds i svu klupsku imovinu. Klub nije djelovao sljedeće dvije sezone, a stadion se nije obnavljao.

Lake-Shore Park 1883
Godine 1878. White Stockings su se vratili na staro zemljište i sagradili novo igralište, koje se sada zvalo **Lake-Shore Park**, **Lake Front Park**, ili**Lake Park**. Klub je ovdje igrao sve do 1884. godine, kada se preselio na West Side Park. 

Dok su tamo igralo, *White Stockings* su, koristeći ležerne standarde u dimenzijama igrališta, Lake Park prilagodili sebi pa su tako pod igračem-menadžerom Capom Ansonom osvojili prvenstva National League 1880, 1881. i 1882. Godine 1884. su dogradili stadion kako bi sebi olakšali postizanje home runa, te tako postavili rekorde koji neće biti oboreni sve do 1919. i vremena Babea Rutha.

Usprkos toga, klub je 1884. završio na četvrtom mjestu, a grad je preuzeo zemljište. *White Stockings* tako početak sezone 1885. proveli na gostovanju, čekajući da se dovrši izgradnja West Side Park.

Bilješke
--------

1. ↑  Za sezonu 1872. klub je iznajmio zemljište i sagradio stadion zvan 23rd Street Grounds koji je sve do 1874. godine iznajmljivan lokalnim klubovima. Tek 1874. su White Stockings na njemu počeli igrati utakmice.

Izvori
------

* Lowry, Philip J. - *Green Cathedrals* - Addison-Wesley, 1992.
* Retrosheet. "23rd Street Park in Chicago, IL"[*mrtav link*]. pristup 31.8. 2006.
* Retrosheet. "Park Directory"[*mrtav link*]. pristup 4.9. 2006.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**prvi stadion** | **Domaći stadionChicago White Stockings1871** | Nasljednik:**23rd Street Grounds  1874–1877** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**23rd Street Grounds  1874–1877** | **Domaći stadionChicago White Stockings1878–1884** | Nasljednik:**West Side Park  1885–1891** |

***Union Base-Ball Grounds*** na Wikimedijinoj ostavi
glavica hrizanteme
**Cvast** predstavlja skup cvetova na zajedničkoj osovini. Biološki značaj cvasti je u tome što grupisanje cvetova olakšava oprašivanje jer insekti za kratko vreme obiđu više cvetova kada su oni grupisani i lakše ih uočavaju u lišću. Isto tako, cvasti sa puno sitnih cvetova lakše se pokreću vazduhom, što je važno za biljke koje se oprašuju vetrom.

Zajednička osovina je **vreteno cvasti**, koje može da se grana:

* monopodijalno ili
* simpodijalno.

U zavisnosti od toga kako se vreteno grana razlikuju se dva osnovna tipa cvasti: 

1. racemozne i 

2. cimozne.

Racemozne (grozdaste) cvasti
----------------------------

* grozd
* klas
* gronja
* 
* štit
* glavica
* složen štit
* metlica

  

Vreteno ovih cvasti grana se monopodijalno, tako što osovina dugo raste, a od nje se obrazuju bočne grane sa cvetovima, pa se tek na kraju na njenom vrhu razvija cvet. Najmlađi cvet je uvek onaj na vrhu vretena. 

Vrste racemoznih cvasti su :

1. grozd, kod koga se na dugačkom vretenu nalaze cvetovi na drškama iste dužine;

2. klas, na dugačkom vretenu se nalaze sedeći cvetovi;

3. gronja je, u stvari, grozd samo što su cvetne drške različitih dužina, donji, stariji cvetovi imaju duže drške;

4. štit, sa kratkog vretena polaze zrakasto raspoređene drške iste dužine;

5. glavica, vreteno je prošireno, kratko, zadebljalo i na njemu se nalaze sedeći cvetovi;

6. klip je isto što i klas samo što je vreteno valjkasto i zadebljalo;

7. resa je klas čije je vreteno tanko, vitko i visi;

8. složen klas, kod koga se na vretenu umesto cvetova nalaze klasovi;

9. složen štit, sa kratkog vretena polaze štitovi;

10. metlica je sastavljena od većeg broja grozdova ili klasova.

Cimozne (račvaste) cvasti
-------------------------

* uvojak
* krivudarka
* dihazijum
* polihazijum

Vreteno se grana **simpodijalno** tako što vrlo rano završava rast donošenjem cveta pa se ispod njega razvijaju jedna ili veći broj bočnih grana. Tako je cvet prve osovine najstariji. 

U zavisnosti od toga koliko se bočnih osovina (jedna, dve ili veći broj) obrazuje posle prve razlikuju se tri tipa ovih cvasti:

1. monohazijum, među kojima su najpoznatije krivudarka i uvojak;
2. dihazijum i
3. polihazijum.

Literatura
----------

* Kojić, M: Botanika, Naučna knjiga, Beograd, 1989.
* Kojić, M: Fiziološka ekologija kulturnih biljaka, Naučna knjiga, Beograd, 1987.
* Marinković, R, Tatić, B, Blaženčić, J: Morfologija biljaka, Beograd, 1979.
* Jančić, R: Sto naših najpoznatijih lekovitih biljaka, Naučna knjiga, Beograd, 1988.
* Jančić, R: Lekovite biljke sa ključem za određivanje, Naučna knjiga, Beograd, 1990.

Vanjske veze
------------

***Cvast*** na Wikimedijinoj ostavi

* Bionet škola
**Constance od Arlesa** (francuski: ; 986 – 25. jul 1034), također poznata i kao Constance od Provanse, bila je kraljica Francuske, odnosno treća supruga kralja Roberta II. Bila je kćer provansalskog grofa Guillaumea I i Adelais od Anjoua, kćeri Fulka II. Bila je polusestra grofa Guillaumea II od Provanse.

Za Roberta se udala oko godine 1001. nakon što se Robert, pod pritiskom Crkve, službeno rastao od svoje druge supruge Berte Burgundske. Brak je izazvao sukobe na dvoru; Berti su mnogi zamjerali favoriziranje svojih provansalskih zemljaka te je 1007. Robertov prijatelj Hugues od Beauvaisa pokušao nagovoriti kralja da potjera Constance i ponovno se vjenča s Bertom. Zbog toga je Huguesa ubio jedan od vitezova u službi Constanceinog rođaka Fulka Crnog.

Godine 1010. je Robert odlučio otputovati u Rim kako bi od pape dobio dozvolu za razvod i ponovni brak s Bertom. Zbog toga je Constance organizirala pobunu svojih sinova. Kralj je na kraju odustao od toga. Godine 1017. je čak pristao da njegov najstariji sin Hugo Magnus postane suvladar; godine 1025. se pobunio a potom umro u izgnanstvu. Tada je došlo do sukoba kralja s preostala dva sina - Henrijem i Robertom. On je okončan kada je Robert pristao na njihove zahtjeve.

Kada je kralj umro 1031. Constance je odbila Robertu predati njegove zemlje. To je dovelo do još jednog kraćeg sukoba nakon koga se Constance predala.

Umrla je tri godine kasnije i sahranjena u Bazilici Saint-Denis.

Izvori
------

Literatura
----------

* Jessee, W. Scott. *A missing Capetian princess: Advisa, daughter of King Robert II of France* (Medieval Prosopography), 1990
* Nolan, Kathleen D. *Capetian Women*, 2003.
* Moore, R. I. *The Birth of Popular Heresy*, 1975.
* Ancestral Roots of Certain American Colonists Who Came to America Before 1700 by Frederick Lewis Weis, Lines: 53-21, 101-21, 107-20, 108-21, 128-21, 141-21, 141A-21, 185-2.
* Lambert, Malcolm. *Medieval Heresy: Popular Movements from the Gregorian Reform to the Reformation*, 1991, 9 - 17.

Vanjske veze
------------

***Constance od Arlesa*** na Wikimedijinoj ostavi

* Medieval Lands Project on Constance of Arles

| Francuska kraljevska (carska) porodica |
| --- |
| Prethodi: **Bertha od Burgundije**  |  **kraljica Francuske** 1001–1031 | Slijedi: **Matilda od Frizije**  |
Za organizaciju u fiktivnom univerzumu Isaaca Asimova, v. Zadužbina (Asimov).
**Fondacija**, **zaklada** ili **zadužbina** je pravni termin koji se odnosi na neprofitnu organizaciju koja obezbeđuje fondove ili podršku drugim organizacijama, ili obezbeđuje izvor sredstava za sopstvene aktivnosti.

Fondacije imaju vlastita upravljačka tijela i distribuiraju financijska sredstva za obrazovne, kulturne, vjerske, poltičke, društvene ili druge općekorisne svrhe putem potpore udrugama, dobročinstvima, obrazovnim institucijama, pojedincima ili kroz vlastite programe.

Tipovi fondacija
----------------

Fondacije kao nezavisno osnovane neprofitne organizacije s vlastitim izvorom sredstava možemo podijeliti u nekoliko tipova. Prema tipološkoj podjeli Evropski fondacijski centar (EFC) dijeli zaklade na četiri generalne kategorije: 

1. nezavisne fondacije
2. korporativne fondacije
3. vladine fodnacije
4. zaklade lokalnih fondacije

Pri uspostavljanju tipologije EFC se vodio sa sljedeća tri kriterija: 

1. gdje je izvor financijskih sredstava fondacije,
2. tko donosi odluke,
3. kako zaklada raspolaže financijskim sredstvima.

Vidi još
--------

* Fondacija Vikimedija
* zadužbina

Izvori
------
**Gotardski željeznički tunel** (njemački: *Gotthardtunnel*, talijanski: *Galleria del San Gottardo*) je tunel na jugu Švicarske ispod Prijevoja Sankt Gotthard.

Tunel je dug 15,003 km, maksimalne dubine 1700 metara, vodi od sela Göschenen u Kantonu Uri do Ariola u Kantonu Ticino.

Historija i karakteristike
--------------------------

Tunel leži na trasi pruge Gotthard duge 70.800 km, koja povezuje Luzern i Milano.

Radovi na probijanju tunela počeli su 13. septembra 1872. (probijen je 1880.), a otvoren za promet 22. maja 1882.

Graditelji tunela susreli su se sa brojnim problemima, od iznenadnih prodora vode, suviše mekih stijena koje su se urušavale do bankrotstva pojedinih podizvođača.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*St. Gotthard Pass*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 6.12. 2018.
2. 1 2  „*Gotthard Tunnel*" (engleski). Structurae. Pristupljeno 7.12. 2018.

Vanjske veze
------------

***Gotardski željeznički tunel*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gotthard Tunnel* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 239870827
* LCCN: sh2012000780
* GND: 4021693-7
* HDS: 042006

 |
**Grabovac** je naselje u općini Šestanovac, u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Grabovac je tipično selo iz Zagore.

Zemljopis
---------

Zapadni dio sela pripadao je povijesnoj hrvatskoj župi Radobilji. 
Naselje se nalazi na državnoj cesti D62 između Šestanovca (naselja) i Zagvozda. Smješteno je sa sjeverne strane Biokova uz državnu cestu Šestanovac-Vrgorac. Prolaskom autoceste kralja Tomislava podjednako je udaljen od čvorišta Šestanovca te čvorišta Zagvozda ( 7,0 km ).

Promet
------

Blizu je državne ceste Šestanovac - Vrgorac i autoceste kralja Tomislava (A1). U tijeku su radovi na proboju tunela Sv. Ilija kroz Biokovo te dovršenjem istoga iz Baške Vode pa do Grabovca će se nabrojiti oko 18,0 km.

O Grabovcu
----------

Mjesto kao takvo je idealno za odmor i opuštanje od svakodnevne žurbe i buke.Za nužnu opskrbu raspolaže poštanskim uredom. Sve veće i zahtjevnije porebe mogu se pronaći u Šestanovcu .Svi mještani Grabovca ponosni su na mjesnu Crkvu koja se neprestalno obnavlja , a sve sa željom mještana.

Znamenitosti
------------

Od značajnih stvari za mjesto ističe se:  

- lovački muzej u vlasnosti Ante Dundića u Goričaju   

- pećina uz trasu autoceste koja još nije u funkciji poradi konzervatorskog ispitivanja  

- asfaltiranjem sporednih cesta dobijene su biciklističke staze te putevi rekreacije

Stanovništvo
------------

Jedino autohtono i većinsko stanovništvo su Hrvati.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Poznate osobe
-------------

* Grgo Kusić, najviši austro-ugarski vojnik i najviši Hrvat svih vremena
* Toma Aleksa Dundić, sovjetski junak, rođenjem Hrvat

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Grabovac (Šestanovac)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Šestanovac |
| --- |
| Grabovac • Katuni • Kreševo • Šestanovac • Žeževica |
**Ehsan Jami** (perz. احسان جامی, Ehsan Džami; Mašhad, 20. 4. 1985. – ), nizozemski političar, autor i anti-islamski aktivist.

Biografija
----------

Jami je rođen 1985. u iranskom gradu Mašhadu i 1990-ih se zbog disidentskog političkog angažmana njegovog oca preselio s porodicom u Nizozemsku. Političku karijeru započeo je 2003. u Radničkoj partiji (PvdA) i 2006. izabran je za zastupnika gradskog vijeća u Leidschendam-Voorburgu. Od 2007. popularnost počinje graditi na desnom populizmu, osnivajući "Centralni odbor za bivše muslimane" 11. septembra (simbolički datum obljetnice napada na WTC) i udružujući snage s ekstremnim desničarom Geertom Wildersom iz anti-imigrantske Stranke za slobodu (PVV). Dvojac je krajem iste godine u *De Volkskrantu* potpisao zajednički članak u kojem se navodna prijetnja islamizacije Nizozemske uspoređuje s usponom nacizma u Njemačkoj, odnosno islamskog poslanika Muhameda s Adolfom Hitlerom. Poučen Wildersovim uspjehom prikupljanja političkih bodova uz pomoć *Fitne*, Jami krajem 2008. objavljuje vlastiti anti-islamski film (*Intervju s Muhamedom*), opisan vulgarnim i uvredljivim od strane lokalne muslimanske zajednice. Film je osudio i tadašnji premijer Jan Peter Balkenende. Jamija se navodi jednim od ključnih aktera za rasplamsavanje islamofobije u Nizozemskoj kasnih 2000-ih, zajedno s Wildersom i Hirsi Ali.

Opus
----

* *Het recht om ex-moslim te zijn*, Kampen: Ten Have, 2007, ISBN 9789025958367

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  (`en`) Frégosi, Franck (2013). „7. Muslim Collective Mobilisations in Contemporary Europe: New Issues and New Types of Involvement". u: Nielsen, Jørgen S.. *Muslim Political Participation in Europe*. Edinburgh: Edinburgh University Press. str. 137. ISBN 9780748646944. OCLC 820779668.
2. 1 2 3 4 5  (`en`) Schielke, Samuli (2013). „40. The Islamic World". u: Bullivant, Stephen Sebastian; Ruse, Michael. *The Oxford Handbook of Atheism*. Oxford Handbooks. Oxford; New York: Oxford University Press. str. 646. ISBN 9780199644650. OCLC 830367873.
3. 1 2 3  (`en`) Hashmi, Taj (2014). *Global Jihad and America: The Hundred-Year War Beyond Iraq and Afghanistan*. New Delhi; Thousand Oaks, California: SAGE Publications. str. 83. ISBN 9788132113782. OCLC 873237988.
4. 1 2  (`nl`) Zwagerman, Joost (2007). *Hollands Welvaren: Nederland 2004-2008*. Amsterdam: De Arbeiderspers. ISBN 9789029565868. OCLC 191847682.

Vanjske veze
------------

***Ehsan Jami*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`nl`) Ehsan Jami Arhivirano 2016-07-28 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 260676783
* LCCN: n2008052592
* ISNI: 0000 0000 3689 7228

 |
**Svjetsko udruženje online novinara** (engl. , **ONA**) je najveće udruženje online novinara osnovano 1999. godine. Sastavljeno je od 2.200 članova, i većina njih su profesionalni novinari.

Njihov cilj jeste prikupljanje i prozivodnja vijesti za digitalnu prezentaciju. Tu su uključeni pisci, producenti, programeri, blogeri, dizajneri, urednici, fotografi i drugi koji proizvode vijesti za internet. Ostali članovi čine ljudi koji rade edukacije, studenti novinarstva, oni koji se bave razvojem marketinga i komunikacijama profesionalaca u medijima i oni koji su zainteresovani za online novinarstvo.

Treninzi i umrežavanje
----------------------

Osnovni program udruženja podržava i povezuje hiljade novinara i tehnologa na lokalnom nivou širom svijeta, pomažući im da putem mreže razmjenjuju informacije kroz redovne obuke, tribine. Obuke su do sad rađene u Njujorku, San Fransisku, Atlanti, Seattle, Los Anđelesu, Bostonu, Vašingtonu, i na međunarodnom nivou u Londonu, Torontu, Italiji, Španiji.

### Besplatni treninzi i putovanja

Novinarima se nude putovanja zahvaljujući više od 130.000$ granta iz Gannet fondacije. Organizacija omogućava besplatne treninge u gradovima širom Sjedinjenih Država, finansirane od strane Gannett fondacije. Riječ je o intenzivnim radionicama koje se fokusiraju na uvođenju praktične digitalne medijske vještine, uključujući mobilne, društvene medije, vizuelizaciju podataka, pravna pitanja.

### ONA godišnja konferencija

Konferencija i nagrade je postalo tradicionalno okupljanje visoko angažovanih online novinara koji oblikuju budućnost novinarstva i tehnologije. Cilj je da se svake godine upoznaju sa novim alatima i tehnikama i tehnologijama, kako bi razgovarali o napretku i izazovima. To je izuzetna prilika da se ljudi povežu i razmjene iskustva.

Profesionalni razvoj
--------------------

Stipendije se dodjeljuju za tri novinara ispod 30 godina, dva u SAD ili Kanadi i jedan međunarodni. Stipendistima su dodijeljeni lični mentori za šest mjeseci, plaćeni troškovi za prisustvo na godišnjoj konferenciji, i tri godine članstva u organizaciji.

### Studenti

Svake godine 20 studenata se izabere da rade u redakciji, gdje su odgovorni za tri dana pokrivenosti i na sajtu udruženja. Studenti rade rame uz rame sa mentorima iz vodećih akademskih institucija, i podstaknuti su da kreativno razmišljaju.

Zaposleni
---------

* Predsjednik: Meredith Artley
* Potpredsjednik: Joshua Hatch
* Blagajnik: David Cohn
* Sekretar: Mandy Jenkins
* Izvršni direktor: Jane McDonnell
* Zamjenik direktora: Irving Washington
* Viši rukovodilac strateških partnerstava: Jessica Strelitz
* Viši menadžer komunikacija:Jennifer Mizgata
range 43°11′0″N 10°56′0″E﻿ / ﻿43.18333°N 10.93333°E﻿ / 43.18333; 10.93333

| Colline Metallifere |
| --- |
| Dio Tirenskih Antiapenina |
| Pogled na brda masivaPogled na brda masivaPogled na brda masiva |
| Dužina masiva: | km |
| Širina masiva: | km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | Cornate di Gerfalco (1059 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Italija |

**Colline Metallifere** (što prevedeno sa talijanskog:znači *Metalonosna brda*) je planinski masiv u Centralnoj Italiji na jugozapadu Toskane.

Masiv se prostire duž Tirenskog mora po provincijama; Livorno, Pisa, Siena i Grosseto.

Geografske karakteristike
-------------------------

Colline Metallifere su jugozapadni - toskanski dio Tirenskih Antiapenina, a granice su mu rijeke; Cecina, Merse, Ombrone i Tirensko more.
Najviši točka masiva je Cornate di Gerfalco (1059 metara).

Geološki se sastoji od isturene jezgre mezozojičkog vapnenca prekrivenog tlom iz tercijara.
Masiv je ime dobio zbog brojnih nalazišta srebra, bakra i pirita, ruda koje se eksploatiraju još od Etrurskih vremena u rudnicima; Massa Marittima, Gavorrano, Castelnuovo di Val di Cecina i Larderello.

Danas se iskapa još samo pirit.

Na rubu masiva leže industrijski centar Piombino (čeličana) i turistički resort Follonica.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Metallifere, Colline*" (talijanski). Enciclopedia Italiana Treccani. Pristupljeno 9.2.2022.

Vanjske veze
------------

***Colline Metallifere*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Metallifere, Colline* (`it`)
Za ostale osobe s istim imenom, v. David France.
2014
**David France** je američki istraživački novinar, publicist i sineast, koji se pretežno bavi LGBT temama. France, koji je samodeklarirani gej, je objavio knjigu *Our Fathers* koja se bavi skandalom seksualnog zlostavljanja od strane američkih katoličkih svećenika, a na temelju koje je 2005. snimljen istoimeni TV-film. Nešto kasnije je Jimu McGreeveyu, bivšem guverneru države New Jersey, pomogao napisati knjigu memoara. Godine 2012. je režirao *How to Survive a Plague*, dokumentarni film posvećen prvim danima pandemije AIDS-a u Americi.

Izvori
------

1. ↑  "Filmmaker David France Talks ’How To Survive a Plague’ ", *Edge*, February 21, 2013.

Vanjske veze
------------

* David France's website Arhivirano 2013-05-01 na Wayback Machine-u
* David France na IMDb-u (`en`)
* "Broken Promises: The Truth About Teen Suicide Arhivirano 2013-05-25 na Wayback Machine-u", *Ladies Home Journal*
* "Dying to Come Out: The War On Gays in Iraq," *GQ*
**Tomislav Ružić** (2. srpnja 1979.) je hrvatski profesionalni košarkaš. Igra na poziciji centra, a trenutačno je član KK Zadra.

Karijera
--------

Karijeru je započeo u mlađim kategorijama KK Zadra. Kako nije dobio pravu priliku u seniorima Zadra, 2003. odlazi u zagrebačku Cibonu gdje je u Goodyear ligi igrao u prosjeku 15 minuta za 5,3 koševa i 2,7 skokova. Sezonu 2003/04. odigrao je u turskom Bešiktašu gdje zabijao 14,7 koševa, nakon čega naredne dvije sezone igra u francuskom Asvel Villeurbanneu gdje u sezoni 2004/05. za 28 minuta zabija 11 koševa uz 6 skokova, a narednu 2005/06. za 21 minutu postiže 8 koševa uz 4 skoka.

Sezonu 2006/07. zajedno sa bratom Juricom igra u novom francuskom prvoligašu Besanconu gdje ponovo ima zapaženu sezonu, za 29 minuta na parketu postiže 11 koševa i skuplja 8 skokova po utakmici. Sezonu 2007./08. provodi u turskom Kepezu gdje je za prosječno 36 minuta postizao je 14,7 koševa uz respektabilnih 9 skokova.

U braku je s odbojkašicom Barbarom Jelić Ružić.

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na NLB.com
* Profil na Eurocupbasketball.com
* Profil na Euroleague.net

| * p
* r
* u
KK Zadar |
| --- |
| 
4 Rančić |
5 Perić |
6 Stipčević |
7 Boisa |
10 Prostran |
12 Marčinković |
13 Ružić |
14 Popović |
22 Downs |
24 Car |
44 Plaisted |
− Šarlija |
− Batur |
− Škifić
Trener: Jusup
 |
**Frašer** (alb. ) je brdsko selo na jugo–istočnoj Albaniji.

Položaj
-------

Nalazi se u sustavu planine Tomorr (2.415 m.d.v.), negdje između Korče i Përmeta i pripada Oblasti Parmet. Selo se nalazi na 1.030 metara nadmorne visine i Grčka granica se nalazi oko 37 kilometara od sela. Sem Korče, najveći grad u blizini je Đirokastra.

Stanovnici
----------

U selu živi 387 stanovnika (2011).   

U prošlosti je bilo nastanjeno Vlasima koji su ga po aromunskom zvali » Fãrshãr «.  

Frašer je najbolje poznato po trojici braće Frashëri i po **porodici Frashëri**. Također iz istog sela su bili :

* Mihal Zallari (1894–1976), povjesničar, političar i novinar ;
* Fehim Zavalani (1859–1935), novinar.

Povijest
--------

Frashër (ili *Fracili*) se prvi put spominje u osmanskim defterima oko 1431/32 i 1504. Mjesto je brojilo samo dvanaest domaćinstava. Do 19. stoljeća naraslo je na 150 kuća. Početkom 20. stoljeća selo Frashër je dosegnulo vrhunac svog razvoja i postalo brdski gradić 550 kuća. U 1980-ima je imalo malo više od 500 stanovnika a od 2000-ih je uglavnom bilo pusto. U Frashëru danas žive samo tri obitelji.
Za vrijeme Osmanskog carstva pa sve do 2. svjetskog rata u Frashër je bio jedan važan samostan Bektaša.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 128080046
* LCCN: n2010042357

 |
**Dental Departures, Inc.** je američka kompanija sa sedištem u Sijetlu koja se bavi zakazivanjem zubarskih pregleda širom sveta.  Kompanija sebe smatra "svetskim liderom u zubarskom turizmu".

Dental Departures pruža online bazu podataka zubarskih ordinacija širom sveta (trenutno preko 1400 zubara u 28 zemalja). Da bi se zubarska ordinacija iz neke zemlje našla u njihovom katalogu, mora proći proveru njihovih inspektora. Dental Departures ne pružaju zubarske usluge, već zakazuju klijentima zubarske preglede, uključujući put i smeštaj tokom pregleda.

Dental Departures često zakazuje zubne preglede građanima Kanade i SAD u inostranstvu, u zemljama gde su dentalne usluge značajno jeftinije. Kompanija trenutno zakazuje stomatološke usluge u Brazilu, Kolumbiji, Meksiku, Tajlandu, Filipinima, Južnoj Koreji, Mađarskoj, Hrvatskoj, Srbiji, Makedoniji, Poljskoj, Češkoj, Španiji, Grčkoj i drugde.

Kompaniju su osnovali 2010. godine Paul McTaggart i Aaron Stagl.

Eksterni linkovi
----------------

* Dental Departures Homepage Arhivirano 2013-08-20 na Wayback Machine-u
Fotografija petrološkog preparata toleitskog bazalta (paralelni Nikoli)
Fotografija petrološkog preparata toleitskog bazalta (ukršteni Nikoli)
**Toleitska magmatska serija** je jedna od dve glavne serije magmi, druga magmatska serija je kalko-alkalna serija. Magmatska serija je serija članova koji opisuju evoluciju mafične magme, koja je bogata magnezijumom i gvožđem i od nje kristalizacijom mogu nastati bazalt ili gabro. Frakcionom kristalizacijom ove magme može se formirati felzična magma, koja sadrži male količine magnezijuma i gvožđa, a od nje kristalizacijom nastaju riolit i granit. Internacionalna unija geoloških nauka predložila je da se umesto termina toleit, koristi termin toleitski bazalt.

Geohemijske karakteristike
--------------------------

Stene iz serije toleitskih magmi su klasifikovane kao subalkalne (sadrže manje natrijuma nego ostali bazalti), i jasno su razdvojene od stena kalko-alkalnih magmi po redoks potencijalu magme iz koje su kristalisale (toleitske magme su redukovane, kalko-alkalne magme su oksidovane). Kada kristališu primarne bazaltne magme, u njima se stvaraju forme olivina i piroksena koje su bogate magnezijumom, a siromašne gvožđem. To uzrokuje da se sadržaj gvožđa u toleitskim magmama povećava, jer iz rastopa kristališu minerali siromašni gvožđem. Međutim, kalko-alkalne magme su dovoljno oksidovane da stvaraju značajne količine minerala magnetita, što uslovljava da je u njima sadržaj gvožđa zantno stabilniji nego u toleitskim magmama.

Petrološke karakteristike
-------------------------

Kao i u svim bazaltima, i u ovom tipu stena dominiraju klinopirokseni i bazični plagioklas, sa malim količinama gvožđe-titanijumskih oksida. Takođe može biti prisutan i ortopiroksen. U slučaju da je prisutan olivin, može biti u direktnom kontaktu sa nekim od piroksena koji imaju malu količinu kalcijuma. Može se javiti i kvarc, u obliku dobro zaobljenih zrna, dok su feldspatoidi odsutni. Toleitski bazalti mogu sadržati i staklaste mase.

Geološki kontekst
-----------------

Bazaltne magme su parcijalni rastopi peridotita, koji nastaju dekompresionim stapanjem u Zemljinom mantlu. Toleitski bazalti su najčešće vulkanske stene na Zemlji, zbog toga što nastaju submarinskim vulkanizmom na srednjookeanskim grebenima i grade najveći deo okeanske kore. MORB, akronim koji označava bazalte srednjookeanskih grebena (od engleskog naziva *Mid Ocean Ridge Basalt*), je tip toleitskog bazalta, karakterističan po maloj količini inkompatibilnih elemenata. Za razliku od njih, alkalni bazalti koji nisu tipični za srednjookeanske grebene, ali se izlivaju na nekim okeanskim ostrvima i kontinentima, su takođe toleitski bazalti.

Povezano
--------

* Bazalt
***La guerre de Troie n'aura pas lieu*** (sh. *Trojanskog rata neće biti*) je teatarski komad francuskog pisca Jeana Giraudouxa premijerno izveden 1935. godine u Parizu. Temelji se na drevnim grčkim mitovima o Trojanskom ratu te se događa u Troji neposredno pred izbijanje samog sukoba. Protagonist je Hektor, trojanski junak umoran od ratovanja koji nastoji spriječiti besmisleno krvoproliće i nagovoriti svoje zemljake da odbjeglu Helenu predaju Grcima koji su se iskrcali pred zidinama grada. *La guerre de Troie n'aura pas lieu* je privukla pažnju pacifističkim stavovima, a na koje su snažno uticala autorova iskustva iz Prvog svjetskog rata, uključujući Dardanelsku operaciju koja se odvijala u blizini antičke Troje. *Trojanskog rata neće biti* je često shvaćen kao svojevrsna historijska alegorija, odnosno kritika suvremenih političara i diplomata koji nisu bili u stanju zaustaviti Prvi svjetski rat, te se sumnjalo kako će isto učiniti kada zaprijeti novi svjetski sukob.

Drama je nekoliko puta adaptirana, uključujući istoimenu dramu u produkciji TV Beograd 1962. godine.

Vanjske veze
------------

* La guerre de Troie n’aura pas lieu (domaine public au Canada)
* Manuscrit autographe numérisé Arhivirano 2017-12-08 na Wayback Machine-u sur le site de la Bibliothèque Numérique du Limousin.
* *Tiger at the Gates* na Internet Broadway Database

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* BNF: cb11955747p (podaci)

 |
Ikona sv. Evstatija
**Eustatije** ili **Evstatije Antiohijski** (grčki: ; ? -337 ili 346) je bio patrijarh Antiohije i crkveni otac koga se u pravoslavlju slavi kao sveca. Bio je rodom iz grada Side u Pamfiliji, a oko 320. je postao episkop Bereje (današnji Alep u Siriji). Patrijarhom Antiohije je postao neposredno prije Prvog nikejskog sabora gdje se istakao žestokim napadima na arijanstvo. Njegova anti-arijska polemika sa Euzebijem iz Cezareje ga je učinila nepopularnim među drugim episkopima na Istoku, pa je godine 330. u Antiohiji organiziran sinod na kome je Evstatije optužen za preljub i smijenjen sa mjesta patrijarha. Međutim, vjernici u samoj Antiohiji su se pobunili i nisu htjeli prihvatiti novog episkopa Josifa. U međuvremenu su arijanci stekli naklonost kod Konstantina koji je potvrdio odluku sinoda te Evstatija dao prognati u Trajanopolis u Trakiji gdje je umro.

Srpska pravoslavna crkva slavi ga 21. februara po crkvenom, a 6. marta po gregorijanskom kalendaru.

Eksterni linkovi
----------------

* Ohridski prolog za 21. februar (6. mart)
* Članak na Parohiji[*mrtav link*]
* "St. Eustathius, Patriarch of Antioch, Confessor", *Butler's Lives of the Saints*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Paulin iz Tira**  |  **Patrijarh Antiohije** 324—337 ili 360 | Slijedi: **Meletije**  |
**Trojstvena lavra svetog Sergeja** ili **Trojice-Sergijeva lavra** (ruski: Троице-Сергиева лавра) je najvažniji ruski pravoslavni manastir (statusa *lavre*) i duhovno središte Ruske pravoslavne crkve. 

Nalazi se u gradu Sergijevu Posadu, oko 90 km prema sjeveroistoku od Moskve cestom za Jaroslavlj.

14. vijek
---------

Manastir je osnovao 1345. jedan od najslavljenijih ruskih svetaca, Sveti Sergij Radonežski, koji je sagradio drvenu crkvu u čast Svetom Trojstvu na brdu Makovec. Godine 1744. ovaj manastir je stekao status lavre.

Svjetska baština
----------------

Arhitektonska cjelina Trojice Sergijeve lavre u Sergijevom Posadu su 2021. godine uvrštene na listu UNESCO-ove svjetske baštine. Ovaj vjerski i vojni kompleks predstavlja oličenje razvoja ruske arhitekture i sadrži neke od najboljih izraza te arhitekture. Izvršila je dubok uticaj na arhitekturu u Rusiji i drugim delovima istočne Evrope.

Glavna crkva Lavre, Saborni hram Uspenja Gospodnjeg sadrži grob Borisa Godunova. Među blagom Lavre je i čuvena ikona, Trojice, Andreja Rubljova.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Izvori
------

1. ↑  „Rusija, spomenici upisani na listu svjetske baštine". *UNESCO: Svjetska baština*. Pristupljeno 19. 1. 2023.
2. ↑  „Arhitektonska cjelina Trojice Sergijeve lavre u Sergijevom Posadu - br.657". *UNESCO: Svjetska baština - whc.unesco.org*. Pristupljeno 9. 4. 2023. (`en`)

Vanjske veze
------------

* Službena stranica Svetog Trojstva - Sergejeve lavre

***Trojice-Sergijeva lavra*** na Wikimedijinoj ostavi