recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Zatočenici logora Sajmište, koje je Organizacija Tot koristila kao ropsku radnu snagu. Prema sećanjima preživelih, od iscrpljenosti, difterije i torture dnevno je umiralo i do 20-30 zarobljenika, koji su sahranjivani u masovnim grobnicama. Smatra se da je u „filijalama" Organizacije Tot (logoru na Ušću i na adi Ostrovo) život izgubilo ukupno 2.248 zatočenika.
**Organizacija Tot** (nem. *Organisation Todt, OT*) je bila nemačka vojno-civilna građevinska organizacija koja se koristila prinudnim radom na okupiranim teritorijama. Ime je dobila ime po svom osnivaču Fricu Totu, inženjeru i visokom nacističkom zvaničniku. Ova organizacija je bila zaslužna za veliki broj građevinskih projekata u Nemačkoj pre i tokom Drugog svetskog rata, kao i na okupiranim teritorijama od Francuske do Sovjetskog Saveza.

Neposredno po dolasku nacista na vlast u Nemačkoj, započeo je proces jačanja vojno-inženjerske organizacije zadužene za velike projekte izgradnje zemlje, koja je vremenom preuzimala sve značajniju funkciju u ratnoj industriji. Organizacija je u godinama pred izbijanje rata regrutovala je preko 1.700.000 Nemaca u vojno-civilnim poslovima. Predstavljala je veoma važnu kariku u lancu prinudnog rada. Po načinu organizacije, hijerarhizacije, pa čak i same reprezentacije, odnosno načinu obeležavanja ranga i pozicije svojih pripadnika, OT se gotovo nije razlikovala od ustrojstva vojske, za koju je vremenom sve više radila.

Pošto je njen osnivač poginuo u avionskoj nesreći 1942. godine, centralna ličnost je postao Albert Šper. Tokom naredne dve godine Organizacija je zapošljavala gotovo milion i po ljudi, pri čemu je procenat strane radne snage, a posebno ratnih zarobljenika stalno rastao. Oni su bili angažovani na poslovima utvrđivanja vojnih objekata, kao i na poljoprivrednim dobrima. Na okupiranim teritorijama OT je radila na projektima izgradnje velikih objekata. Prisilni rad je u ratnim godinama postao osnov privredne proizvodnje i stoga je pozicija ove organizacije bila od izuzetnog značaja.

Napomena
--------

* Sadržaj članka je preuzet iz publikacije *Mesta stradanja i antifašističke borbe u Beogradu 1941–44.* Arhivirano 2014-12-17 na Wayback Machine-u objavljene pod Creative Commons licencom.


1. ↑  „*Mesta stradanja i antifašističke borbe u Beogradu 1941–44.*". Arhivirano iz originala na datum 2014-12-17. Pristupljeno 2014-10-25.
Ovo je članak o umjetniku.  Za profesionalnog igrača golfa, v. Takashi Murakami (golfer).  

**Takashi Murakami** (村上 隆, *Murakami Takashi*?, Tokyo, 1962 -) japanski je umjetnik koji se bavi slikarstvom, kiparstvom, ali i modnim i industrijskim dizajnom te filmskom animacijom. Poznat je po nastojanju da se izbriše granica između tzv. visoke i niske umjetnosti, te je stvorio izraz superflat, kojim nastoji objasniti japansku estetsku tradiciju, ali i prirodu japanske kulture i društva poslije drugog svjetskog rata. Taj se izraz koristi kako bi se opisao Murakamijev opus i opus njegovih sljedbenika.

Murakami je osnivač i predsjednik Kaikai Kiki Co. Ltd. kompanije za menadžment mladih likovnih umjetnika, a koja također organizira umjetnički bijenale GEISAI.

Umjetnički stil
---------------

Murakamijeva umjetnost obuhvaća širok raspon medija a općenito se opisuje kao superflat. Njegovi su radovi poznati po karakterističnoj uporabi boje, inkorporaciji motiva iz japanske tradicionalne i popularne kulture, ravnim/sjajnim površinama te sadržaju koji bi se mogao istovremeno opisati kao "ljubak", "psihodeličan" ili "satiričan". Među njegovim najslavnijim rekurentnim motivima jesu nasmiješeni cvjetovi, kultni likovi, gljive, lubanje, budistička ikonografija te seksualni kompleksi kulture otaku.

Osim velikih slika kao što su 727 (stalna zbirka Muzeja moderne umjetnosti u New Yorku) i Tan Tan Bo Puking - a.k.a. Gero Tan, proizveo je također skulpture, balone, sveobuhvatne tapetarske instalacije, animirana djela, tiskove, plakate itd.

Dana 21. lipnja 2011. godine Google je prikazao doodle s oznakom "Prvi dan ljeta" koji je osmislio Murakami. Njega je pratio doodle sa zimskim solsticijem za južnu hemisferu.

Izvori
------

1. ↑  Hebdige, Dick (2007.). „"Flat Boy vs. Skinny: Takashi Murakami and the Battle for "Japan"". u: Schimmel, Paul. *©Murakami*. Museum of Contemporary Art, Los Angeles/Rizzoli International Publications, Inc..
2. ↑  „Kaikai Kiki Co. Ltd.". Kaikai Kiki Co. Ltd.. Arhivirano iz originala na datum 2006-09-07. Pristupljeno 9. kolovoza 2011.
3. ↑  Rothkopf, Scott (2007.), "Takashi Murakami: Company Man", u: Schimmel, Paul, *©Murakami*, Museum of Contemporary Art, Los Angeles/Rizzoli International Publications, Inc.
4. ↑  Adetunji, Jo (21. lipnja 2011.). „Summer solstice commemorated with Google doodle by Takashi Murakami". *The Guardian*.

Vanjske veze
------------

***Takashi Murakami*** na Wikimedijinoj ostavi

* Kaikai Kiki Co.Ltd (`ja`)
* Kaikai Kiki Gallery
* Hidari Zingaro Arhivirano 2017-05-22 na Wayback Machine-u
* Kaikai Kiki Gallery Taipei
* GEISAI
* Takashi Murakami na Twitteru (`en`)
* Gagosian Gallery
* Galerie Perrotin
* Blum & Poe Gallery Arhivirano 2011-08-20 na Wayback Machine-u
Za francuskog kompozitora, v. Albert Seitz.
**Albert Blazier Seitz** (*Albert Blezijer Sajc*; 16. avgust 1898 - 16. juli 1962) je bio američki diplomat i obaveštajac, najpoznatiji kao član misije u štabu četničkog generala Draže Mihailovića u drugom svetskom ratu.

Seitz se u mladosti upisao na prestižnu vojnu akademiju Vest Point, ali na njoj nije diplomirao. Umesto toga se školovao za inženjera, a posle je neko vreme proveo kao pripadnik kanadske Konjičke policije (RCMP). Kada je započeo drugi svetski rat, priključio se američkim marincima gde je napredovao do čina potpukovnika. Postao je član Ureda za strateške službe (OSS) i na tom mestu je sudelovao u savezničkim misijama u Jugoslaviji. Njegov dobar prijatelj je bio Lin Feriš (Linn Farish), koji će kao član američke misije kod partizana steći nadimak "Lorens od Jugoslavije"; pred odlazak u Jugoslaviju su, prema Sajcovom kasnijem svedočanstvu, njih dvojica nisu mnogo znali o tamošnjim prilikama i verovali su da "jaz između Tita i Mihailovića nije nepremostiv".

General Mihailović je, u želji da se pred Saveznicima što bolje prikaže, od njega skrivao borbe protiv partizana.

Izveštaj o njegovoj misiji kod četnika je objavljen nakon rata u vidu knjige *Mihailović - prevarant ili heroj?*

Seitz je posle rata kao vojni ataše služio u američkim diplomatskim misijama u svetu. Prema nekim izvorima je nastavio rad u CIA-i; tom prilikom je rukovodio operacijom slanja antikomunističkih gerilaca u Albaniju koji su trebali dići ustanak protiv režima Envera Hodže. Ta je operacija završila katastrofom, navodno zato što je njegov britanski kolega Kim Filbi njene detalje izdao Sovjetima.

Drugi svetski rat u Jugoslaviji
-------------------------------

Došao je zajedno s britanskim generalom Armstrongom, spustivši se padobranom na planinu Čemerno 23. septembra 1943. Pošto je do prve polovine decembra završeno inspekcijsko putovanje radi obilaska četničkih jedinica, Sajc je odlučio da se prebaci u Italiju radi podnošenja izveštaja. Nije mogao da se prebaci pomoću četničkih kanala, pa se 27. decembra u Negbini (kod Nove Varoši) prijavio Štabu 2. proleterske divizije NOVJ.

Krajem marta 1944. s grupom britanskih oficira odleteo je sa aerodroma kod Berana za Bari, u Italiju. Već 29. marta 1944. vojni izaslanik kraljevske vlade u Vašingtonu, major Živan Knežević uputio je telegram Božidaru Puriću u kojem navodi da je Sajc u Vašingtonu podneo referat o četnicima.

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2016-03-05. Pristupljeno 2013-07-07.
2. ↑   "Amerikancima i Englezima ništa ne govoriti o borbama sa komunistima. To sakriti."
3. ↑   86-7403-094-7[*mrtav link*]
4. ↑  AVII, arhiv NOR-a, k. 394, reg. br. 3/29—2: knjiga poslatih depeša Štaba 2. korpusa NOVJ
5. ↑  Arhiv VII, arhiva emigrantske vlade, k. 296, reg. br. 20/5

Vidi još
--------

* Saveznici i Jugoslavija

Vanjske veze
------------

* Albert B. Seitz na Find a Grave
**Seksualne manjine** predstavljaju one društvene grupe koje se po svom seksualnom identitetu, orijentaciji i praksama razlikuju od većine koja ih okružuje u društvu. Ovaj termin je skovan kasnih 1960-ih godina pod uticajem revolucionarne knjige švedskog autora Larsa Ullerstama "Erotske manjine" (*De erotiska minoriteterna*), koja je snažno zagovarala toleranciju i empatiju prema različitim varijetetima seksualnosti. Ovaj termin je iskorišćen u analogiji sa *etničkim manjinama*. U srpskohrvatskom jeziku ovaj termin počinje da se koristi tokom 2000-ih, sa jačanjem zajednice i pokreta.

U početku se ovaj termin odnosio samo na lezbejke, gejeve, biseksualne i transrodne osobe. Ove četiri kategorije često se grupno nazivaju LGBT.

Druge grupe na koje se ovaj termin može odnositi su razne grupe fetišista, poput onih koje praktikuju bondage, discipline, domination & submission i/ili sadomazohizam (kolektivni naziv je obično BDSM). Termin, takođe, može da obuhvata grupe aseksualnih osoba, kao i osoba koje su heteroseksualne i čije seksualne prakse mogu da budu isključivo vanila, ali čiji je izbor partnera/partnerki neuobičajen, kao što su swingeri, poliamoristi ili osobe koje su u drugačijim nemonogamnim vezama, kao i osobe koje preferiraju mlađe ili starije partnere/ke, kao i osobe koje preferiraju interrasne veze.

Termin *seksualne manjine* se odnosi samo na grupe koje praktikuju seksualne odnose za koje imaju pristanak partnera, odnosno partnerke. Prema tome, ovaj termin se ne koristi za silovatelje, pedofile i sl. Takođe, ovaj termin se ne bi koristio za osobe koje samo ponekada uključe istopolne seksualne odnose ili kink u svoj generalno vanila heteroseksualni život.

Kontroverze
-----------

Neke LGBT osobe ne vole da se termin *seksualne manjine* primenjuje na njih i radije se odlučuju za termin LGBT. Postoje različiti razlozi za ovakav stav. Na primer, neke LGBT osobe smatraju da ih termin *seksualne manjine* nepovratno svrstava u kategoriju diskriminisanu "manjine", dok zapravo žele da budu integralni i uvažavani deo društva. Primedbe se, takođe, javljaju zbog velike inkluzivnosti termina koji može da uključuje razne fetišističke grupe, kao što su BDSM, poliamoristi i sl. Neke LGBT osobe žele da se postave jasne granice između seksualnih praksi (npr. BDSM) i seksualne orijentacije (homoseksualnost, biseksualnost…) i rodnih identiteta (transrodnost).

Neke transseksualne i transrodne osobe imaju primedbe na ovaj termin iz još jednog razloga. One smatraju da transrodnost i transeksualnost nema nikakve veze sa seksom, seksualnim praksama i seksualnom orijentacijom, već sa rodom, rodnom disforijom, rodnim izražavanjem i raznim rodnim varijetetima. Prema tome, ove osobe smatraju da ubrajanje njih u grupu seksualnih manjina ne odgovara istinitosti, jer one predstavljaju rodne manjine.

Neke konzervativne grupe se protive ovom terminu iz sasvim drugačijih razloga. Oni smatraju da reč manjina daje legitimnost ovim grupama, poput nacionalnih manjina, i ukazuje na zaštitu od diskriminacije, što po političkom stavu konzervativaca, seksualne manjine ne zaslužuju.
„Tlaskala" preusmjerava ovdje. Za istoimeni glavni grad, v. Tlaxcala de Xicohtencatl.

Država **Tlaskala** (šp. *Estado de Tlaxcala*) je savezna država u centralnom Meksiku. Jedna je od najmanjih meksičkih država sa površinom od 4.016  i 1.072.311 stanovnika (stanje 2005). 

Graniči se na severu, istoku i jugu sa državom Puebla, na zapadu sa državom Meksiko, a na severoistoku sa Idalgom. 

Reč Tlaskala potiče iz jezika navatl i znači „mesto tortilja od kukuruza". U vremenu pre dolaska Španaca u Meksiko Tlaskala je bila jedna od nezavisnih država. Ona se isprva borila protiv Španaca, da bi se kasnije udružila sa njima protiv astečkih rivala. I danas je ovde jak osećaj lokal-patriotizma među indijanskim stanovništvom koje čini većinu. Glavni grad države je grad Tlaxcala de Xicohtencatl, kojeg je osnovao Hernan Cortes 1520. Današnja država je nastala 1857. 

Sa prosečnom nadmorskom visinom od 2.230 metara, klima Tlaskale ide od umerene suve u centru i jugu, do hladne na padinama vulkana Malinche (vrh na 4.640 metara). 

Glavne privredne aktivnosti su proizvodnja kukuruza, povrća, voća, mleka i mesa.

Vanjske veze
------------

***Tlaxcala*** na Wikimedijinoj ostavi

* Internet prezentacija države Tlaskala (šp.)
* Turistički biro Arhivirano 2007-03-14 na Wayback Machine-u (šp.)

  

  
Koordinate: 19° 25′ 44" sgš, 98° 9′ 39" zgd

| * p
* r
* u
Federalne jedinice Meksika |
| --- |
| 
Aguascalientes • Baja California • Baja California Sur • Campeche • Chiapas • Chihuahua • Coahuila • Colima • Durango • Distrito Federal • Guanajuato • Guerrero • Hidalgo • Jalisco • México • Michoacán • Morelos • Nayarit • Nuevo León • Oaxaca • Puebla • Querétaro • Quintana Roo • San Luis Potosí • Sinaloa • Sonora • Tabasco • Tamaulipas • Tlaxcala • Veracruz • Yucatán • Zacatecas
 | Zastava Meksika |
**Tonganska kokošina** (lat. *Megapodius pritchardii*) je vrsta ptice iz roda Megapodius, porodice kokošina, endem je Tonge. 

Jedina je preostala vrsta kokošine u Tongi od četiri ili pet vrsta koje su tu bile prisutne prije dolaska čovjeka (kao dokaz služe fosilni nalazi), te je jedina kokošina preživjela u Polineziji. Slična izumiranja pojavila su se na Fidžiju i Novoj Kaledoniji, koja je imala tri podvrste kokošina u prapovijesti. Vrsta je prije imala veću rasprostranjenost, živjela je u većem dijelu Tonge, u Samoi i Niueu. Uzroci svih tih izumiranja i opadanja populacija su dolazak čovjeka, predatorstvo nad odraslim jedinkama i djelomično jaja, kao i predatorstvo uvedenih vrsta.

Prirodna staništa su joj tropske vlažne nizinske šume. Kao i ostale kokošine, ne inkubira jaja svojom tjelesnom toplinom; umjesto toga ih kopa u topli vulkanski pijesak i tlo, te ih pušta da se sama razviju. Mlade ptice su sposobne za let odmah nakon što se izlegnu.

Dvojno ime je dobila u sjećanje na britanskog konzula Williama Thomasa Pritcharda.

Izvori
------

1. ↑  Steadman D, (2006). *Extinction and Biogeography in Tropical Pacific Birds*, University of Chicago Press. ISBN 978-0-226-77142-7 P.p. 291-292
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2011-06-15. Pristupljeno 2015-01-24.

Vanjske poveznice
-----------------

* Tonganska kokošina na BirdLife, pristupljeno 25. januara 2015.
*Za ostale upotrebe, v. Jovan Đorđević.*
**Jovan Đorđević** (1908 — 1989) , pravnik i politikolog; doktor pravnih nauka i redovni profesor Pravnog fakulteta Univerziteta u Beogradu, profesor na Sorboni-Pariz, član SANU i svih južnoslovenskih akademija nauka i umjetnosti.

Đorđević je radio na izradi čuvenog Zakona o samoupravljanju iz 1950. godine, kojim su uvedeni društvena svojina i samoupravni socijalizam, kao alternativa sovjetskom modelu.

Biografija
----------

Jovan Đorđević rođen je 10. marta 1908. u Beogradu. Potiče iz ugledne i obrazovane beogradske prodice Đorđević. Mlađi brat Božidar Đorđević (lekar) bio je takođe profesor Beogradskog univerziteta i akademik. Jovan je osnovnu školu, Četvrtu beogradsku gimnaziju i Pravni fakultet završio je u Beogradu. Doktorske studije u Parizu na Sorboni.

1945. postaje prvi dekan Pravnog fakulteta u Beogradu. Od 1946. predaje ustavno pravo, teoriju države i sociologiju. Jovan Đorđević je 1950. radio na formulisanju Zakona o samoupravljanju, čijim je uvođenjem trebalo napraviti distancu prema sovjetskom modelu. Za Đorđevića je samoupravljanje, zapravo uvođenje radničkih saveta bilo takođe sredstvo da se poveća proizvodnja putem veće zainteresovanosti radnika, jer je privredna situacija bila „tragična".

1954. učestvuje u „pravnoj izgradnji" Ustava i zakona FNRJ kao pomoćnik ministra gdje obavlja funkciju sekretara Komiteta za zakonodavstvo i organizaciju Saveznog izvršnog veća. Sudija je Ustavnog suda Jugoslavije i predsjednik Ustavnog suda Srbije. Urednik je "Arhiva za pravne i duštvene nauke". Pridruženi je profesor Univerziteta u Parizu - Sorbona. Dr Jovan Đorđević je član SANU, odeljenja društvenih nauka: dopisni od 17.12.1959, redovni od 20.12.1961. u odborima za izvore srpskog prava i filozofiju i društvenu teoriju - Član je Predsedništva SANU od 7.4.1966 do 24.4.1969. Bio je član svih južnoslovenskih akademija nauka i umjetnosti.

Umro je u Beogradu 9. decembra 1989. g.

Djela
-----

* fr. *Les rapports entre la notion d'etat et la notionde classes sociales, these, Paris 1935*;
* *Kontrola ustavnosti zakona SAD*, (1937)
* *Javno mnjenje*, (1939)
* *Osnovna pitanja federalne države*,(1940)
* *Ustavno pravo FNRJ*, (1947-1948)
* *Narodni odbori*, ( 1949)
* *Ustavno pravo* , ( 1953. I 1958)
* *Državno uređenje FNRJ*, (1954)
* *Ogled o birokratiji*, (1960)
* *Ustavno pravo i politički sistem*, (1961,1962)
* *Socijalizam i demokratija*, (1961).
* *Novi ustavni sistem*, (1963,1964)

Priznanja
---------

Dr Jovan Đorđević je počasni doktor nauka Univerziteta u Strazburu. Dobitnik je: Oktobarske nagrade Beograda, 1961; nagrade AVNOJ-a, 1968. , Ordena bratstva i jedinstva, Ordena zasluga za narod sa zlatnim vencem , 1965. i Ordena rada sa crvenom zvezdom, 1988.

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Biografija***  |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 52106225
* LCCN: n80104223
* ISNI: 0000 0000 8382 5040
* GND: 118957031
* SELIBR: 183976
* NKC: js20221151645
* CONOR.SI: 22796643

 |
**Sewee** (Seewee, Seawee, Seewa, Sewoe), pleme Siouan Indijanaca sa donjeg toka rijeke Santee i uz obalu oko današnjeg Monks Cornera u okrugu Berkeley, Južna Karolina.

Ime
---

Ime Santee prema Gatschetu, dolazi možda od sawe', "*island*."
Sewee. Significance: perhaps, as Gatschet suggested, from sawe', "island."

Jezik
-----

Nije sačuvana nijedna riječ iz jezika ovog plemena, usprkos toga klasificira ih se porodici Siouan.

Sela
----

Poznato je tek ime jednog sela, *Avendaughbough*, kojeg već kao napuštenog, oko 1700-te spominje John Lawson.

Povijest
--------

Povijest Cewee Indijanaca slična je ostalim plemenima susjednog područja. Swanton sumnja da ih možda spominje još davne 1521. Francisco de Chicora navodeći provinciju Xoxi (u engl. izgovoru Shoshi). No posve je sigurno da ih Englezi nalaze 1670. u području Sewee Baya, danas Bull's Bay. Ovim kolonistima Sewee su bili prijatelji pa su im pomagali i u borbi protiv Španjolaca i opskrbljivali ih kukuruzom. Sewee su po svoj prilici bilo je dosta snažno i brojno, ali su ih 1701. decimirali alkohol i bolesti. Negdje pred sam rata Yamasee Indijanaca još su živjeli u jednom selu u svom starom kraju, no ovaj rat čini se zapečatio im je daljnji opstanak. Nešto preživjelih (57, 1715.) pomiješalo se sa Catawbama.

Kultura
-------

O životu i kulturi ovog plemena malo je poznato. Nije ostalo ništa zapisano o njihovim ritualima, vjerovanjima ni nastambama. Osnovna hrana bio je kukuruz.

Vanjske poveznice
-----------------

* South Carolina – Indians, Native Americans – Sewee
* Sewee Indian Tribe History
|  |
| --- |
|  |

**Tanganjika** (svahili: *Tanganyika*), od 1962. do 1964. **Republika Tanganjika** (svahili: *Republiek van Tanganyika*) bila je suverena država na prostoru bivše njemačke istočne Afrika. Nalazila se između Indijskog oceana i afričkih Velikih jezera — Viktorijinog, Malawi i Tanganyika jezera, po kojem je dobila ime. Dobila je nezavisnost od Ujedinjenog Kraljevstva kao krunska zemlja Komonvelta 9. decembra 1961. godine, kada je postala republika i članica Komonvelta nacija točno godinu dana kasnije, 9. decembra 1962. godine. Pridružila se NR Zanzibara i Pemba, 26. aprila 1964. godine, i formirala Ujedinjenu Republiku Tanganjika i Zanzibar, novu državu koja će kasnije dobiti ime Ujedinjena Republika Tanzanija.

Historija
---------

Tanganjika originalno vodi porijeklo od teritorija Tanganjika, koju je Ujedinjeno Kraljevstvo dobilo na upravu od Lige naroda 1922. godine i pretvorena je u teritorij pod starateljstvom OUN-a poslije Drugog svjetskog rata. Neki dijelovi njemačke istočne Afrike su dati na starateljstvo Belgiji, dijelovi današnje Ruande i Burundija. 

Zakon o nezavisnosti Tanganjike 1961. godine transformira teritorij pod starateljvstvom OUN-a u Krunsku zemlju Tanganjika. Britanski monarh Elizabeta II je ostala šef države i Tanganjika je dijelila suverenost sa ostalim krunskim zemljama Komonvelta. Monarha je predstavljao guverner-general Tanganjike.

Tanganjika je usvojila novi ustav 1962. godine kada je odbacila monarhiju i postala republika u Komonveltu nacija.
**Yuwen Hu** (宇文護) (513–572), poznat i po tituli**Sabao** (薩保, iskvareni kineski oblik sogdijanske riječi *sartpāw "vođa karavana"*, također korišten i za sogdijanske vjerske vođe),  formalno **Vojvoda Dang od Jina** (晉蕩公), bio je regent Xianbei dinastije Sjeverni Zhou u Kini. Na vlast je došao kao nećak Yuwen Taija, vrhovnog komandanta vojske i de facto vladar države Zapadni Wei. Nakon Yuwen Taijeve smrti 556. godine je postao skrbnik Yuwen Taijevog sina Yuwen Juea. Sljedeće godine je prisilio cara Gonga da Yuwen Jueu (car Xiaomin) prepusti prijestolje čime je uspostavljena nova dinastija Sjeverni Zhou. Yuwen Hu je međutim nastavio dominirati dvorom, ali se mladi car sa time nije htio pomiriti; kada je iste godine pokušao preuzeti vlast, Yuwen Hu ga je dao ubiti i zamijeniti drugim Yuwen Taijevim sinom - carem Mingom. Godine 560. je, pak, dao otrovati cara Minga te na prijestolje postavio još jednog Yuwen Taijevog sina - cara Wu. Godine 572. ga je, pak, car Wu doveo u zasjedu i ubio te tako osobno preuzeo vlast.

Napomene
--------

1. ↑  Grenet F. et al. *Zoroastrian scenes on a newly discovered Sogdian tomb in Xi’an, Northern China//Studia Iranica* 33, 2, 2004, p. 274
2. ↑  Fuxi S. *Investigations on the Chinese version of the Sino-Sogdian bilingual inscription of the tomb of Lord Shi*//E. de la Vaissière and É. Trombert (eds.), *Les Sogdiens en Chine*, Paris, 2005, p. 52
**Tratinčica** (*Bellis perennis L.*) je trajna livadna biljka, poznata i po nazivima: krasuljak, trajni krasuljak, katarinčica, iskrica, bjelka, krsnica, drnica i drugi.

Opis biljke
-----------

Na 4-15 cm visokim stapkama nosi u sredini žute a na rubu bijele ili crvenkasto-bijele cvjetne glavice, oko 15, iznimno do 30 mm široke. Involukrum je polukuglast, složen u dva reda od duguljastih dlakavih listića. Listovi su lopatičastog ili jajastog oblika, s jednom provodnom žilom u sredini, nepotpuno i nejasno nazubljeni. Postepeno se suzuju u peteljku, a svi su složeni u prizemnu rozetu. Roške su jajaste, glatke, do 1.5 mm duge, bez kunadre. Cvate skoro cijelu godinu, od ranog proljeća do zime.

Rasprostranjenost
-----------------

Polje tratinčica
Tratinčica je vrlo rasprostranjena biljka. Nalazimo je u velikoj množini po livadama, travnjacima, čistinama i uz puteve, sve do 1 800 metara nadmorske visine. U različitim oblicima, s većim, crvenim cvjetovima uzgaja se kao ukrasna biljka po vrtovima.

Jestivi dijelovi biljke
-----------------------

Mladi listovi prizemne rozete mogu se jesti sirovi ili prokuhani gotovo preko cijele godine. Nijemci smatraju salatu od tratinčice jednako ukusnom i zdravom kao i onu od matovilca, no u svojim priručnicima naglašavaju da za jelo treba brati samo posve mlado i nježno lišće. Salata je ukusnija ako se ostavi da začinjena odstoji barem jedan sat. Dobra je pomiješana sa salatom od krumpira ili od različitog divljeg povrća. Kao posebno zdravo jelo preporučuju se usitnjeni listovi izmiješani sa svježim sirom. Takva je smjesa sastavni dio proljetnih kura za *čišćenje krvi*. Listovi tratinčice jedu se i u obliku miješanih variva, ili se stavljaju u juhu. U mladim listovima ima 20–40 mg% vitamina C i oko 4 mg% karotina. 
U Njemačkoj također beru još tvrde i zelene pupoljke, mariniraju ih i upotrebljavaju kao začin umjesto kapara. Otvoreni cvjetovi tratinčice također su jestivi i mogu sirovi opslužiti u kulinarstvu za dekoriranje različitih jela. Listovi zajedno sa cvjetovima služe i kao zamjena za čaj. Korijenje tratinčice upotrebljavali su za jelo seljaci u Španjolskoj i Italiji.

Galerija
--------

* Cvat tratinčiceCvat tratinčice
* Presjek cvata tratinčicePresjek cvata tratinčice
* Glavičasti cvatGlavičasti cvat
* Tratinčica sa ružičastom jezičastom cvatiTratinčica sa ružičastom jezičastom cvati
* Tratinčica sa bijelom jezičastom cvatiTratinčica sa bijelom jezičastom cvati
* Tratinčica iz tlocrtaTratinčica iz tlocrta
* Ubrana tratinčica na drvetuUbrana tratinčica na drvetu
* Ukrasna tratinčicaUkrasna tratinčica

***Tratinčica*** na Wikimedijinoj ostavi

Izvor
-----

Enciklopedija samoniklog jestivog bilja, 1985 by Ljubiša Grlić
Izdavač: ITRO August Cesarec, OOUR Izdavačka djelatnost, Zagreb
**Yuwen Rong** (kineski: ) (? - 730/731) bio je kineski velikodostojnik u službi dinastije Tang, koji je nakratko služio kao kancelar za vrijeme vladavine cara Xuanzonga. Bio je daleki potomak Yuwen Yidouguija, posljednjeg poglavara Xianbei plemena Yuwen, a djed mu je bio Yuwen Jie, kancelar cara Gaozonga. Sam Yuwen Rong je karijeru započeo kao provincijski službenik, gdje se ubrzo istakao uspješnim suzbijanjem korupcije i tada široko rasprostranjene utaje poreza, kao i mjerama za poboljšanje poljoprivredne proizvodnje. Njegova sposobnost da povećava državne prihode je privukla pažnju centralne vlasti, te je doveden u Chang'an gdje je napredovao sve do mjesta kancelara 729. Njegove političke sposobnosti, međutim, nisu bile iste kao financijske, te je već nakon 100 dana smijenjen uslijed dvorskih spletki. Car Xuanzong je kasnije to zažalio kada se odjednom počela prazniti carska blagajna; Yuwen Rong je ubrzo umro, a car mu je kasnije odao počast kroz posthumnu rehabilitaciju.

Fusnote
-------

* *Knjiga Tanga*, vol. 105 Arhivirano 2008-04-19 na Wayback Machine-u.
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 134 Arhivirano 2007-12-26 na Wayback Machine-u.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 212, 213.
**Muzej Prve proleterske brigade u Rudom** osnovan je 1971. godine povodom 30-te godišnjicenjice osnivanja Prve proleterske narodnooslobodilačke udarne brigade. Formirana je 21. decembra 1941. godine u Rudom, od partizanskih ustanika, nakon povlačenja u Sandžak. Odluku o formiranju Prve proleterske brigade doneo je Centralni komitet KPJ. Na dan formiranja imala je šest bataljona (četiri iz Srbije i dva iz Crne Gore) ukupne jačine 1.200 boraca. Prvi komandant brigade bio je Koča Popović, a politički komesar Filip Kljajić Fića.

Historijski podaci
------------------

Pripremne aktivnosti za osnivanje Muzeja započele su 1966. godine, kada je u staroj zgradi Doma kulture u Rodom, adaptiran prostor u kojoj su bili izloženi dokumenti o borbenom putu Prve proleterske NOU brigade. Ova soba bila je otvorena do 1971. God, kada je uz dom dograđen dio u koji je smješten muzej. Projektant dograđenog dijela bio je M. Bojer.

Muzej je svečano otvoren 4. jula 1976. godine. U periodu od 1992. do 1995. godine, dio prostora Muzeja preuređen je u spomen sobu poginulim borcima u poslednjem Rat u Bosni i Hercegoviniratu na prostoru Bosne i Hercegovina. Muzej nema stalno zaposlenih, opreme ni sredstava. U ulaznom delu ustanovljena je kancelarija u kojoj boravi tehnički sekretar opštinske organizacije SUBNOR-a, koji brine o muzeju i održava muzejsku zbirku.

Literatura
----------

* Miloš Vuksanović - Prva proleterska brigada; "Narodna knjiga" Beograd, "Pobjeda" Titograd; 1981.

Vanjske veze
------------

* Prva proleterska brigada - sećanja boraca (knjiga 2)
* Rudo: 70 godina Prve proleterske („Večernje novosti", 18. decembar 2011)
* Opština Rudo
|  |
| --- |
| **Shang Tang (Zi Lu) 商湯 (子履)** |
| Ime predaka (姓): | Zi (子) |
| Osobno ime (名):  | Lu (履) |
| Kurtoazno ime (字): | Tai Yi (太乙) |
| Kralj dinastije Shang |
| Datumi vladavine: | 1675. pne.–1646. pne. |
| Hramsko ime: | Gaozong (高宗) |
| Posthumno ime: | Tang (湯) |
| *Datumi su u proleptičkom julijanskom kalendaru* |

**Kralj Cheng Tang od Shanga u Kini** (kineski:"湯", rođen kao**Zi Lü**, kineski:"子履") (1675. pne.-1646. pne.).

Tang je bio prvi vladar dinastije Shang u kineskoj historiji. Svrgnuo je Jiea, posljednjeg vladara dinastije Xia.

Bio je poglavar svog plemena više od 17 godina, a za vrijeme tog perioda je uposlio mudrace kao državne službenike te unaprijedio svoju vladu. 

Vidjevši kako dinastija Xia slabi, Tang je protiv nje poduzeo jedanaest vojnih pohoda te prilikom njih osvojio veliku površinu zemlje i sebi podvrgnuo mnoge vazalne države. Nakon pobune u samoj državi Xia, Tang je porazio vojsku dinastije Xia godine 1600. pne. Onda je kralja Jiea poslao u progonstvo, gdje je on umro. 

Tangovu vladavinu Kinezi u svojoj historijskoj tradiciji drže dobrom. Smanjio je poreze i mobilizacijske stope za seljake. Njegov utjecaj se proširiop na Žutu rijeku, i mnoga okolna plemena su postala njegovi vazali. Podigao je Anyang kao novi glavni grad Kine.


|
|  |
| **Dinastija Shang** |
| Prethodi:**Jie** | **Kralj Kine**1675. pne.–1646. pne. | Slijedi:**Da Ding** |
The Elizabeth Tower, Westminster, London
**Toranj sa satom** ili **sat-kula** je toranj čija je primarna ili prvotna svrha pokazivanje točnog vremena javnosti ili većem broju ljudi, najčešće stanovnicima nekog grada ili naselja. Tornjevi sa satom mogu predstavljati samostalne građevine, odnosno dio drugih građevina kao što su crkva (gdje su se razvile ili ponekad dan-danas predstavljaju dio zvonika), odnosno gradska vijećnica. Tornjevi sa satom su u tu svrhu opremljene satom, ponekad opremljenim posebnim mehanizmom koji u točnim vremenskim razmacima označava vrijeme otkucajem zvona ili jednostavnim melodijama. Tornjevi sa satom, od kojih je najpoznatiji Big Ben u Londonu, često predstavljaju lokalnu znamenitost ili vizualnu ikonu nekog grada ili naselja. Na prostoru bivše Jugoslavije se u doba Osmanskog Carstva razvio poseban oblik tornja sa satom poznat kao sahat-kula.

Vanjske veze
------------

***Toranj sa satom*** na Wikimedijinoj ostavi

* Towerclocks.org - Tower clocks database
**San Pedro Sacatepéquez** je općina od 87,030 i grad od 49,589 stanovnikana jugozapadu Gvatemale u Departmanu San Marcos.

Geografske karakteristike
-------------------------

San Pedro Sacatepéquez se prostire u kotlini masiva Sierra Madre de Chiapas, na nadmorskoj visini od 2,330 m, pa ima umjerenu klimu.
Od glavnog grada Ciudad Guatemale je udaljen 249 km zapadno.

Svega 1 km zapadno nalazi se administrativni centar departmana grad San Marcos sa kojim je zapravo spojen u jedinstvenu urbanu cjelinu.

Historija
---------

Za pretkolumbovskih vremena to je bio kraj u kom su živjeli i vladali Mami, koji su zauzeli španjolski konkvistadori negdje oko 1533.

Kad je točno osnovan ni danas se nezna, ali se zna da je početni dio imena *San Pedro*, dobio po fratru *Pedru de Anguli* koji je po nalogu španjolskog kralja pratio konkvistadore, a *Sacatepéquez* zbog zelenih pašnjaka po okolnim planinama, jer *sacat* znači trava, a *tepet* znači brdo.

Jedno vrijeme se zvao i *Quetzalí*, što znači Smaragdna dolina.

Od 1625. ima status ville, i razvija se u sjeni San Marcosa.

Jedno kratko vrijeme između 1897. - 1898. čak je bio i administrativni centar Departmana San Marcos. 
Ozbiljno je razoren u potresu izazvanim erupcijom vulkana Santa María 1902.
Status grada dobio je 1926.

Da bi se lakše oporavio od potresa 1935. ujedinio sa San Marcosom u zajedničku općinu *San Marcos La Unión*.
To ujedinjenje trajalo je do 1945. kad su se ponovno razdvojili.

Privreda i transport
--------------------

San Pedro Sacatepéquez je zanatsko-trgovački centar stočarsko-ratarskog kraja u kom se uzgaja kava, kukuruz, pšenica i povrće.

Sa ostalim gradovima u zemlji povezan je magistralnom pacifičkom cestom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*San Pedro Sacatepéquez Municipality in Guatemala*" (engleski). City population. Pristupljeno 8.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Municipio de San Pedro Sacatepéquez, San Marcos*" (španjolski). Aprende Guatemala. Pristupljeno 8.3.2023.
3. 1 2  „*San Pedro Sacatepéquez in San Marcos*" (engleski). City population. Pristupljeno 8.3.2023.

Vanjske veze
------------

***San Pedro Sacatepéquez (San Marcos)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Bienvenido al portal de informacion publica de Muni San Pedro* (službene stranice) (`es`)
**Skiffle** je glazbeni izraz koji označava *vrstu glazbe*, ali i *glazbene sastave* koji su se se služili improviziranim glazbenim instrumentima poput; *daske za pranje rublja* (rifljače) - za davanje ritma, *češljevima sa papirom* - umjesto duhačkog instrumenta, *metalnim kutijama* za šećer ili čaj (kao udaraljkama), *stolicama* ili *kovčezima* (umjesto bubnjeva) ali i akustičkom gitarama i bendžom.
*Skiffle sastavi* bili su popularni u posljeratnoj Britaniji 1950. - 1960. kad su *glazbeni instrumenti* bili izuzetno skupi i teško dobavljivi. Kao glazba Skiffle je bio mješavina utjecaja jazza, bluesa, countrya i folka.

Povijest
--------

*Skiffle* glazba i glazbeni sastavi prvi put su se pojavili na jugu Sjedinjenih Američkih Država, u New Orleansu ranih 1900. - tih.

Prvi put se ime *Skiffle* pojavilo 1925. u imenu sastava *Jimmy O'Bryant and his Chicago Skifflers*.

U Britaniji 1950.-tih *Skiffle* je bio ekvivalent za rockabilly glazbu, nova glazbena forma, glasna i brza, koja je imala izuzetnu komunikacijsku snagu između publike i izvođača.
Otac britanske *Skiffle* glazbe bio je *Lonnie Donegan*, glazbenik sastava *Trade jazz*, koji je u pauzama znao zabavljati okupljene svojom *skiffle* nastupom koja je uskoro publici postala interesantnija od jazza.

Izvori
------

* Chas McDevitt *Skiffle. The Definitive Inside Story* Robson Books. 1999. ISBN 1-86105-140-9

Vanjske poveynice na suvremene Skiffle sastave
----------------------------------------------

* The Dog House Skiffle Group Arhivirano 2008-05-09 na Wayback Machine-u
* The Ugly Dog Skiffle Combo Arhivirano 2008-12-27 na Wayback Machine-u
* Railroad Bill
* The Skiffle Minstrels
* The Mudfield Skiffle Group
* The Dodge Brothers
* Ode & The Bebops Arhivirano 2016-01-10 na Wayback Machine-u
* Skiffledog Arhivirano 2009-02-13 na Wayback Machine-u
* The Ultimate Skiffle Tour - UK

| * p
* r
* u
Pop glazba |
| --- |
| 
2-Tone • Afrobeat • Austropop • Bastard pop • Britcore • Britpop • Bubblegum pop • Chiptunes • Country pop • Dark wave • Doo-Wop • Easy listening • Electronic body music • Elektro minimal • Elektro pop • Elektro wave • Europop • Future pop • Indie pop • J-pop • Merseybeat • Mod • New wave • Noughties pop • Noughties latino pop • Pop metal • Pop rock • Pop punk • Pop rap • Power pop • Rhythm and blues • Rhythm pop • Rock and roll • Rockabilly • Shoegazing • Surf • Synthpop • Skiffle • Teen pop • Tradicionalni pop • Techno pop • Trip hop
 |
Pobjednički stup Yashodharmana u Sondaniju, Mandsaur
Natpis na pobjedničkom stupu Yashodharmana u Sondaniju, Mandsaur
**Yasodharman** ili **Yashôdharman (Devanagari:यशोधर्मा)** bio je kralj područja Malwa u centralnoj Indiji u prvim decenijama 6. vijeka. O njemu postoje relativno oskudni podaci, ali legende govore da je bio princ koji je izgubio kraljevstvo, te ga je u šumi spasila djevojka i savjetima mu pomogla da stvori novu vojsku. S njome je godine 528. porazio Mihirakulu, kralja naroda Huna (Indo-Heftaliti) koji su napadali Indiju nakon propasti Gupta Carstva. Četiri godine kasnije je povodom te pobjede dao podići tri stupa, na kojima tvrdi da mu se vlast prostirala od Himalaja na sjeveru do Travancorea na jugu; većina historičara je skeptična prema tim navodima. Vladar države Magadha na istoku je opisan kao njegov prijatelj.

Eksterni linkovi
----------------

* Bijayagadh Stone Pillar Inscription of Vishnuvardhana Arhivirano 2008-09-05 na Wayback Machine-u
* Mandasor Pillar Inscription of Yashodharman Arhivirano 2008-09-05 na Wayback Machine-u
**Traveleri** su bili hrvatska umjetnička skupina. Poslije su ih nazivali imenom *Mladi zenitisti*. Oni su sami sebe poslije nazivali imenom *Grupa idiota*. 

Osnovana je 1922. godine.
Činila ju je skupina zagrebačkih gimnazijalaca. Ime dolazi od eng. riječi *travelers*. Djelovala je početkom 1920-ih. Članovi su bili slikar Josip Seissel (zenitistički pseudonim: Jo Klek), Dragutin Herjanić, Vlado Pilar, Zvonimir Megler, Miha Schön, Dušan Plavšić ml. Čedomil Plavšić (predsjednik), Miloš Somborski i Višnja Kranjčević.

Poznate su njihove dadaističke geste provokacije (prema Susovskom) kad su na zagrebačkim ulicama skidanjem šešira pozdravljali konje, a ne kočijaše, ili nosili su naočale bez stakala. 
Traveleri su sastavili manifest, brojne kolaže, dramski predložak, filmski scenariji ("Glave u vrećama"), pisali pjesmu, a članovi su ostavili bogatu desetogodišnju međusobnu korespondenciju.

Organizirali su neobične sastanke i druženja po privatnim stanovima, gdje su pozirali za zajedničke fotografije u duhovitim kostimima. Mjesto sastajanja bila ime je kućica u u vrtu vile bankara Dušana Plavšića na Rokovom perivoju 9, inače osobe koje je najviše financirala hrvatsku modernu.

Izvodili su kazališne predstave koje se može karakterizirati kao zenitističke. Primjer je predstava *I oni će doći* izvedena u gombaoni Prve realne gimnazije u Zagrebu 16. prosinca 1922. godine.

Izvori
------

* Suzana Marjanić: Dečki, najbolje da bežite, Zarez br.203, 6. travnja 2007.
* Nina Ožegović: Traveleri - najveća tajna hrvatske umjetnosti Arhivirano 2012-03-24 na Wayback Machine-u, Nacional br. 627, 19. studenoga 2007.
**Sin čovečiji** ili **dete čoveka** (grčki: *huios tou anthropou*, koptski: *shere emprome*) je izvorno semitski jezički idiom nastao u drevnoj Mesopotamiji. Značenje izraza je široko, može se koristi za označavanje osobe, čovečanstva ili sebe. U nekim spisima (na primer Knjiga Danila) može imati više apkaliptično značenje.

Izraz se koristi kao religijski pojam u judaizmu i hrišćanstvu. Na grčki jezik je preveden kao ὁ υἱὸς τοὺ ἀνθρώπου.

Prevođenje
----------

Izraz se u Bibliji tradicionalno prevodi u muškom rodu, kao "sin čovečji", ali se u novijim prevodima takođe prevodi kao "dete čoveka", "ljudsko dete". Fraza doslovno znači "sin čovečanstva" ili "ljudsko biće". Kao oznaka za budućeg čoveka, može se prevoditi i polno neutralno kao izdanak čovečanstva ili "dete čovečanstva".

Hebrejska Biblija
-----------------

U hebrejskim zapisima to je onaj koji mora umreti (Psalmi i Knjiga o Jovu), ali koga će Bog osvetiti. Izraz je u eshatološkom smislu upotrebljen u Knjizi Danilovoj, gde se tvrdi da će "sin čovečji" doći na zemlju da sudi ljudima prema njihovim delima.

Novi zavet
----------

Isus je veoma često upotrebljavao izraz "sin čovečji". On je ovim izrazom nekada označava sebe, nekad ljude uopšte, a nekada božansku figuru koja će doći da sudi, a čiji identitet nije sasvim jasan.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  Kembridžova ilustrovana istorija religije (str. 232-236), Stylos, Novi Sad, 2006. ISBN 86-7473-281-X
2. 1 2 3  *The Gnostic Bible* (p. 64), by Willis Barnstone and Marvin W. Meyer, Shambala, Boston & London, 2003.
3. ↑  Sanders, E. P. The historical figure of Jesus. Penguin, 1993. Chapter 15, Jesus' view of his role in God's plan.

Vidi još
--------

* Sin Božji

Vanjske veze
------------

* Jewish Encyclopedia: Son of Man
* Catholic Encyclopedia: Son of Man
Braća Meša i Šefkija Selimović.
Jedinice Trećeg korpusa NOVJ ulaze u Tuzlu 1943. godine.
**Šefkija Selimović** je bio partizanski oficir komande Tuzlanske vojne oblasti i rođeni brat pisca Meše Selimovića.

Šefkija je pre rata bio ekonom u tuzlanskoj bolnici. Selimovići su bili poznata partizanska porodica u Tuzli. Mobilisan u domobrane, Šefkija je prilikom prvog oslobođenja Tuzle prešao u partizane. Prije drugog oslobođenja Tuzle raspoređen je na rad u Komandu Tuzlanske vojne oblasti u činu potporučnika. Određen je da rukovodi Odsjekom za raspolaganje zaplinjenom neprijateljskom imovinom, tzv. Fondom narodnih dobara.

1944. godine, kao rukovodilac Fonda narodnih dobara, Šefkija je uzeo kućni namještaj, "najbolji od svih koji su bili zaplijenjeni", i poslao svojoj kući. To je saznao Štab Korpusa, te je tražio da se zbog pljačke narodne imovine Selimović uhapsi. Prilikom saslušavanja on je priznao da je uzeo namještaj, braneći se da su to i drugi činili. Međutim, u partizanima se i za mnogo manje pljačke kažnjavalo strogo, najčešće smrću. Ali, pošto se radilo o oficiru iz poznate partizanske porodice, Selimović je samo pušten iz zatvora, raščinjen i poslat kao običan vojnik u jedinicu. Štab Korpusa je, nakon saznanja da je Šefkija pušten iz zatvora, zahtijevao da baš zato što je on iz partizanske kuće treba da bude najoštrije kažnjen za primjer drugima. Šefkija Selimović je nakon toga predat u nadležnost vojnih organa.

Pravomoćnom odlukom Vojnog suda Trećeg korpusa NOVJ osuđen je na smrt, strijeljan i pokopan na nepoznatom mjestu, zato što je iz magazina GUND-a, Glavne uprave narodnih dobara, neovlašteno uzeo – dakle ukrao – krevet, ormar i još nešto namještaja. Šefkija je namještaj iz GUND-ovog magazina zapravo posudio, i to zato što su mu ustaše opljačkale stan, a supruga mu se u prazan dom vraćala iz jasenovačkog logora.

Šefkiji nije pomoglo ni to što je bio oficir iz ugledne partizanske porodice, koja je narodnooslobodilačkoj borbi dala sedam članova. Naprotiv, Šefkiji je to bila presudna otežavajuća okolnost: strijeljan za primjer i opomenu drugima. Ni njegov drugi brat Teufik Selimović, visoki oficir Ozne, "nije pomaknuo malim prstom da mu pomogne". Streljanje za opomenu, zbog namanje krađe, bila je legitimno sredstvo disciplinovanja pripadnika NOVJ. Prema ocjeni Nisima Albaharija, šefa odeljenja OZNE za oblast Trećeg korpusa, "radilo se u tim prilikama o izuzetnom kriminalu".

Usled traume zbog tragične smrti starijeg brata Šefkije, Meša Selimović je dvadeset godina kasnije napisao svoje najpoznatije djelo „Derviš i smrt".

Prema Dežuloviću, Šefkija Selimović je bio "jedan od one djece koje je slavna Revolucija pojela, ispljunuvši mu kosti i zadovoljno podrignuvši".
**Operacija Mirko** je bila zajednička operacija Vermahta i snaga NDH protiv slavonskih partizana u oblasti Kalnika i Bilogore duž željezničke pruge Križevci – Koprivnica. Trajala je od 27. februara do 8. marta 1943. godine.

Kalnički partizanski odred je, pored ostalog, na komunikaciji Varaždin — Koprivnica spalio železničke stanice Kunovec i Čukovec i 5. februara vodio jače borbe jugoistočno od Koprivnice (kod V. Botinovca i M. Poganca). Kada su 27. februara delovi 1. domobranske divizije, Pavelićeve gardiske brigade i 187. nemačke divizije (oko 2.300 vojnika) iz Koprivnice, Ludbrega, Varaždina i Križevaca pokušali da ga unište na Kalniku, Kalnički odred se probio ka Moslavini i Bilogori, a zatim napao železničke stanice V. Trojstvo, Pitomaču i Kloštar.

Izvori
------

1. ↑  OSLOBODILAČKI RAT NARODA JUGOSLAVIJE - knjiga 1

Vidi još
--------

* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

Vanjske veze
------------

* Operation "Mirko"
* Operation "Mirko"

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Operacija »Kužna guka«** (njem. *Pestbeule*, *Pestbojle*) je bila vojna operacija Vermahta protiv partizana u Hrvatskoj, u oblasti južno od Benkovca. Vođena je od 15. do 17. jula 1944. godine.

Operacija »Pestbeule« preduzeta je u cilju razbijanja i ometanja partizanskog dotura. Dejstva protiv jedinica 19. sjevernodalmatinske divizije odvijala su se u širem području južno od Benkovca.

15. 7. 1944. godine 264. divizija Vermahta je otpočela operaciju »Pestbojle«. 16. 7. sabijene su jače partizanske snage u prostor Vodice. 17. 7. operacija »Pestbojle« je okončana.

Prema nemačkom završnom izveštaju bilo je "164 mrtva kod neprijatelja, 192 zarobljena, 48 uhapšenih, i uništene ili zaplenjene velike količine oružja i opreme."

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  IZVOD IZ RATNOG DNEVNIKA KOMANDE GRUPE ARMIJA »F« ZA PERIOD OD 1. JULA DO 31. DECEMBRA 1944. GODINE

Vidi još
--------

* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

Vanjske veze
------------

* Operation "Pestbeule"

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Sinajska arhiepiskopija** je autonomna crkva pod jurisdikcijom Jerusalimske pravoslavne crkve.

Istorija
--------

O drevnosti Sinajske arhiepikopije govore materijalni Halkidonskog sabora gdje se u *„činu mitropolije i arhiepiskopije apostolskog prestola Svetog Grada"* na 24. mjestu spominje arhiepiskopija *„Sinajske gore"*. Peti vaseljenski sabor je ubrojao Sinajsku arhiepiskopiju u rang autokefalnih crkava, zbog privilegija koje je dao imperator Justinijan manastiru Svete Katarine. Godine 681, kada je episkop faranski bio lišen katedre zbog jeresi monotelitizma, episkopska katedra je bila prenesena u manastir Svete Katarine i njen iguman je postao episkop Farana, a kasnije pod njegovu jurisdikciju je prešla i eparhija Rajto (Raifa). Početkom 8. vijeka, svi hrišćani Sinajskog poluostrva su se nalazili pod jurisdikcijom sinajskog arhiepiskopa.

Rukopoloženje sinajskog arhiepiskopa od 7. vijeka vrši jerusalimski patrijarh, čije se ime uvijek prvo spominje na bogosluženjima. Manastir Svete Katarine je potpao pod njegovu jurisdikciju 640. godine nakon osvajanja Egipta od strane muslimana što je dovelo do poteškoća u međusobnim odnosima sa Carigradskom patrijaršijom. Zvanično je autonomija od Carigradske patrijaršije bila dobijena tek 1575, a potvrđena 1782. godine.

Ustrojstvo
----------

Danas, na čelu Sinajske arhiepiskopije se nalazi visokopreosvećeni Damjan (Samartzis) sa titulom *„arhiepiskop sinajski, faranski i raifski"*. On je istovremeno i iguman manastira Svete Katarine.

Sinajska crkva se sastoji iz manastira Svete Katarine na Sinaju i mnogih podvorja. Tri podvorja se nalaze u Egiptu, a 14 je van njega: 9 u Grčkoj, 3 na Kipru, 1 u Libanu i 1 u Turskoj (Istanbul). Najveće podvorje je podvorje *„Džuvani"* na Kipru, iz kojeg su poticali mnogi sinajski arhiepiskopi. U 19. i početkom 20. vijeka postojala su takođe podvorja u Besarabiji i Ruskoj Imperiji — u Kijevu i Tbilisiju.

Sinajska arhiepiskopija ima ukupno 900 članova (podaci iz 1986).

Povezano
--------

* Jerusalimska pravoslavna crkva
* Manastir Svete Katarine
* Sinaj

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica manastira Svete Katarine na Sinaju

| * p
* r
* u
Autokefalne i autonomne crkve u pravoslavlju |
| --- |
| Autokefalne crkve | **Četiri drevne patrijaršije:** Carigrad • Aleksandrija • Antiohija • Jeruzalem  Rusija • Srbija • Rumunska • Bugarska • Gruzija • Kipar • Grčka • Poljska • Albanija • Češka i Slovačka • Amerika\* • Ukrajina\* |
| Autonomne crkve | Sinaj • Crna Gora\* • Finska • Estonija\* • Hrvatska\* • Japan\* • Kina\* • Zapadna Europa\* • Besarabija\* • Moldavija\* • Ohrid\* • (RPCIR) |
| \* *Autokefalnost ili autonomija nije opće priznata.*\*\* *Poluautonomnni dio Ruske pravoslavne crkve čija autonomija nije opće priznata.* |