Karl Hajnrih Bloh, *Beseda na Gori*.
**Ne sudite da ne budete osuđeni** je Isusova izreka iz čuvene besede na gori. Nakon što kaže da ne treba osuđivati druge, Isus dodaje da im treba praštati pogreške.

U Evanđeljima po Mateju i po Luki, Isus nakon ove izreke izlaže priču o trunu i brvnu, koja govori da ne treba tražiti tuđe mane kad imamo svoje.

Izreka
------

### Isus

Evanđelje po Mateju prenosi sledeće Isusove reči:

> Ne sudite da ne budete suđeni! Jer sudom kojim sudite bit ćete suđeni. I mjerom kojom mjerite mjerit će vam se.
> 
> – Isus

Evanđelje po Luki prenosi sličnu Isusovu zabranu osuđivanja, sa nastavkom o praštanju i jednakoj meri:

> I ne sudite, i neće vam suditi; i ne osuđujte, i nećete biti osuđeni; opraštajte, i oprostiće vam se. Dajte, i daće vam se: meru dobru i nabijenu i stresenu i prepunu daće vam u naručje vaše. Jer kakvom merom dajete onakvom će vam se vratiti.
> 
> 

Evanđelje po Marku ima sličan pasus o meri kojom merimo:

> Pamtite šta čujete: kakvom merom merite onakvom će vam se meriti i dometnuće se vama koji slušate.
> 
> 

Evanđelje po Mateju ima pasus o osuđivanju rečima:

> Jer ćeš se svojim rečima opravdati, i svojim ćeš se rečima osuditi.
> 
> 

Pored toga što ne treba osuđivati, Isus kaže da drugima treba opraštati njihove grehe:

> Jer ako opraštate ljudima grehe njihove, oprostiće i vama Otac vaš nebeski. Ako li ne opraštate ljudima grehe njihove, ni Otac vaš neće oprostiti vama grehe vaše.
> 
> 

### Učenici

Jakov Pravedni prenosi Isusovu izreku o suđenju na sljedeći način: 

> «Tko si ti da sudiš bližnjega?» 
> 
> – Jakov Pravedni

Pavle iz Tarsa također navodi sličnu izreku o suđenju:

> «Tko si ti da sudiš tuđega slugu?» 
> 
> – Apostol Pavao

On na drugom mjestu o suđenju kaže:

> Zato ne sudite ništa pre vremena dokle Gospod ne dođe, koji će izneti na videlo što je sakriveno u tami i objaviće motive srca i tada će pohvala biti svakome od Boga.
> 
>

Tekstualna kritika
------------------

*Glavni članak: Tekstualna kritika*
Matejeve i Lukine izreke o suđenju uzete su iz izvora Q, izreka o mjerenju ima trostruku predaju (Mt 7, 2b; Mk 4, 24b; Lk 6, 38c), a izreke o trunu i brvnu opet potječu iz zajedničkog izvora Q (Mt 7, 3-5; Lk 6, 41-42).

Tumačenja
---------

Nikola Hohnjec smatra da Isus traži radikalno nesuđenje drugih. Prestanak međusobnog osuđivanja ne vodi u pasivnost, već je preduvjet za pravedno djelovanje i ponašanje. Isusovo izlaganje vodi neizbježno vlastitom ispravku a tek onda dopušta moguće omanje ispravljanje drugih. Suđenje i mjerenje vraćaju se čovjeku poput bumeranga.

William MacDonald smatra da zapovest da se ne sudi drugima uključuje sledeća područja: ne smemo suditi nečije motive, jer samo ih Bog može videti i razumeti; ne smemo suditi po spoljašnosti (Jn. 7,24; Jak. 2,1-4); ne smemo suditi one koji svesno oklevaju u stvarima koje same po sebi nisu dobre ili loše (Rim. 14,1-5); ne smemo suditi službu drugog hrišćanina (1. Kor. 4,1-5); i ne smemo suditi svoga brata u veri govoreći loše o njemu (Jak. 4,11-12). Isus nije poručio da treba potpuno odbaciti sposobnost kritike ili rasuđivanja.

Odmah nakon upute da ne sudimo, Isa nastavlja: «*Može li slijepac slijepca voditi? Neće li obojica u jamu upasti?*» (Luka 6,39). Krist na drugom mjestu još izričitije kaže Farisejima: "*Ne gledajte ko je ko kada sudite, nego pravedan sud sudite*." (Jovan 7:24). Stoga neki tumače da se ne radi o suđenju uošte, već je reč "osuđivanje" prikladnija.

Kristova zapovjed ne znači povlačenje u sebe. Jer ostavljanje drugih na miru može biti način osude. Monah Barsanufije iz Gaze je u šestom stoljeću tumačio: «*Ne sudi niti osuđuj nikoga, već ih opominji kao istinsku braću*.»

Jeruzalemska Biblija u svom tekstualnom aparatu ovo mjesto tumači izričitije pa kaže: »Ne sudite druge, da vas ne osudi Bog«.

Upotreba
--------

Hrišćani su ovu Isusovu izreku različito tumačili, a neretko i zloupotrebljavali osuđujući druge hrišćane zbog svega i svačega.

> "Ne sudi!" vele oni, ali sve što im stoji na putu šalju u pakao. Time što dopuštaju da bog sudi, sami su oni koji sude; time što veličaju boga, veličaju sami sebe; time što zahtevaju vrline za koje su baš oni sposobni — štaviše, koje su im neophodne da bi uopšte ostali gore — prave se kao da se bore za vrlinu, da biju bitku za Vladavinu vrline.
> 
> – Friedrich Nietzsche

Izvori
------

1. ↑  Evanđelje po Mateju, glava 7:1.
2. ↑  Evanđelje po Luki, glava 6:37-38.
3. ↑  Evanđelje po Marku, glava 4:24.
4. ↑  Evanđelje po Mateju, glava 12:37.
5. ↑  Evanđelje po Mateju, glava 6:14-15.
6. ↑  Jakovljeva poslanica 4,12.
7. ↑  Poslanica Rimljanima 14,4.
8. ↑  1. Poslanica Korinćanima 4:5.
9. 1 2 3 4  Nikola Hohnjec, Zabrana suđenja i vlastito ispravljanje
10. 1 2 3  Zašto je Isus govorio svojim učenicima da ne sude?
11. ↑  William MacDonald, Ne sudite
12. 1 2  „Milenko Isakov, Ne sudite!". Arhivirano iz originala na datum 2016-12-10. Pristupljeno 2013-02-24.
13. ↑  Friedrich Nietzsche – Antikrist

Vidi još
--------

* Isusove izreke
* Isusovo učenje

Vanjske veze
------------

* William MacDonald, Ne sudite
* Milenko Isakov, Ne sudite! Arhivirano 2016-12-10 na Wayback Machine-u
* Nikola Hohnjec, Zabrana suđenja i vlastito ispravljanje
* Zašto je Isus govorio svojim učenicima da ne sude?