**Deže Kostolanji** (mađ. *Dezső Kosztolányi*; Subotica, 29. mart 1885 — Budimpešta, 3. novembar 1936) je bio književnik, novinar, publicista, prevodilac književnih dela. Oprobao se u gotovo svim književnim rodovima, od poezije preko esejistike, do pozorišnih komada. Gradeći sopstveni stil, koristio je francuski simbolizam, impresionizam, ekspresionizam, psihološki realizam, a smatra se i začetnikom futurizma u svojoj sredini.

Još za života je preveden na sve evropske jezike.

Biografija
----------

Rođen je u Subotici, gde je završio gimnaziju. Međutim, zbog sukoba sa nastavnikom napustio je školu pre mature i pored toga što mu je otac bio direktor škole. Studije je nastavio u Budimpešti (1903), gde se družio sa Mihaljem Babičem i Đulom Juhasom, velikim mađarskim književnicima.

Prvu pesmu objavio je 1901. godine, prvu zbirku pesama 1907, a prvu nagradu osvojio je 1910. sa zbirkom „Žalbe lošeg deteta". Od 1904. se bavio i novinarstvom. U početku je pisao za Subotičke listove, a kasnije je radio kao saradnik „Peštanskog Dnevnika" (mađ. *Budapesti Napló*) (1906).

U periodu od 1908. do 1910. putovao je po Evropi. U proleće 1909. je posetio Beograd. Svoje utiske o egzotičnoj slici tadašnjeg glavnog grada: ulicama, narodu, kafanama, odbornicima u skupštini, Narodnom muzeju, Univerzitetskoj biblioteci Licej, objavio je u obliku dva kratka putopisa („Beogradski dnevnik" i „Srpski mozaik") u časopisu „Élet" (Život). Kasnije ih je objedinio i objavio u knjizi pod nazivom „Mastilo".

Ipak, za njega je rodni kraj bio najveća inspiracija. Mnogi njegovi romani, od kojih najpoznatiji „Ševa" (1924), „Zlatni zmaj" (1926) i deo pripovedaka iz „Kornel Večernji" vode poreklo iz njegovih Subotičkih dana, što je i sam napominjao:

> Onaj ko ovde odraste, tom su oči šire nego onima koji životno krštenje dožive u jednoj mudro uređenoj prestonici. Mene su tajanstvenost koja se skriva u mađarskoj provinciji i mistika koja se skriva u čoveku iz palanke nagnale na pisanje i samo se u toj meri osećam piscem u kojoj sam dobio snagu od sile koja deluje u provinciji.
> 
> – Deže Kostolanji

Od ranih godina patio je od otežanog disanja, najverovatnije astme. Ove probleme od kojih je patio, na simboličan način opisao je između ostalog u članku o Subotici, Bačkoj bulci: „Prašina nizijska" u časopisu „Élet":

> Onima koji znaju i vole da pišu, posvećujem ovaj naslov, i molim da za njega napišu roman. Prašina nizijska, prašina Bačke je ta, o kojoj ja još ništa čuo nisam. Mada čoveku treba samo dve nedelje da se kvasi u soli ove atmosfere Bačke pa da otkrije ovaj čudan element, ove čestice sivila, koje noću lupaju po mreži na prozoru, koje grlo suše, pluća razaraju, razboljevaju i zavode. Ova prašina ničemu nalik nije. Ova prašina ima neku svoju strukturu, posebnu hemiju, štaviše, svoju filozofiju.
> 
> – Daže Kostolanji, 18. septembar 1910

Svest o bolesti i prolaznosti života odrazili su se i na njegov knjiženi stil, koji su mnogi kritičari okarakterisali kao secesijski kult smrti. I ako se okušao u raznim žanrovima, po nekim kritičarima, on je pre svega bio pesnik, jer se čak i u proznom radu oseća poezija. S druge strane, neki Kostolanjijevi eseji i polemike o prevođenju aktuelni su još i danas.

Prvi znaci teške bolesti: raka grla, pojavili u se 1933. U narednom periodu operisan je nekoliko puta, da bi 1936. umro u 51. godini života, u predgrađu Budimpešte.

U njegovu čast
--------------

U Subotici, njegovo ime nose pozorište alternativnog pristupa i gimnazija za talentovane učenike. a u parku u ulici Petefi Šandor, nalazi se bista, autora Almaši Gobora, podignuta 1985. godine. Svake godine održavaju se Dani Dežea Kostolanjija.

Izvori
------

1. 1 2  Odlomci iz romana „Ena Edeš" i „Ševa", format PDF, Laguna, Pristupljeno 12. 10. 2012.
2. 1 2 3 4 5  Deže Kostolanji (1885—1936), katalog izložbe, Ivana Grujić, Petar Hajnerman, Silvija Čember, Biblioteka Matice srpske, Novi Sad (2010)
3. ↑  La enciclopedia, tomo 11, El País, Salvat Editiores (2003) ISBN 84-345-7475-6
4. ↑  Dnevnik: Slatko-gorke srednjoevropske priče, R. Lotina, 1. 9. 2011. Pristupljeno 12. 10. 2012.
5. 1 2 3 4  Kosztolanyi.netlap: Kosztolányi Dezső, Pristupljeno 12. 10. 2012. Arhivirano 2017-05-30 na Wayback Machine-u()
6. 1 2 3 4 5 6 7  Diurnaarius: Kostolanji je u Subotici patio od astme, Dózsai József, Pristupljeno 12. 10. 2012.
7. 1 2  Grad Subotica: Dani Deže Kostolanjija, 26. 3. 2012. Pristupljeno 12. 10. 2012.
8. 1 2  „Mostovi br. 147: Prevodilac kao kleptoman, Marko Čudić, (2010), str. 148-152". Arhivirano iz originala na datum 2011-09-19. Pristupljeno 2015-06-12.
9. ↑  Astromagicraven: Rak grla Arhivirano 2009-10-28 na Wayback Machine-u, Pristupljeno 12. 10. 2012.
10. ↑  Pozorište „Deže Kostolanji" Arhivirano 2013-09-19 na Wayback Machine-u, Pristupljeno 12. 10. 2012.
11. ↑  Gimnazija za talentovane učenike „Deže Kostolanji" Arhivirano 2012-10-11 na Wayback Machine-u, Pristupljeno 12. 10. 2012.
12. ↑  Skulptura Srbije: Deže Kostolanji Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u, Pristupljeno 12. 10. 2012.
13. ↑  Gradska biblioteka Subotica: Dani Dežea Kostolanjija, 26. 3. 2012. Pristupljeno 12. 10. 2012.

Spoljašnje veze
---------------

***Dezső Kosztolányi*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 17232459
* LCCN: n50042694
* ISNI: 0000 0001 1021 7746
* GND: 118565753
* SELIBR: 249458
* SUDOC: 02798284X
* BNF: cb11990992p (podaci)
* BIBSYS: 90346759
* NLA: 35746226
* NDL: 001289709
* NKC: jn19990210349
* BNE: XX989444
* NSK: 000060259

 |