recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lahet** (*Gr. Λάχης*) (latinski: ) (\* Atena, cca. 475. pne. - Mantineja, 418. pne.), sin Melanopov, bio je atenski aristokrat i vojskovođa za vrijeme peloponeskog rata.

Godine 427. pne. Lahet je zajedno s Hareadom poslan na Siciliju s flotom od 20 brodova kako bi podržao tamošnje atenske saveznike u sukobu sa Sirakuzom. Kada je Haread umro 426. pne. komandu nad ekspedicijom je preuzeo Lahet te uspio podvgrnuti gradove Mile i Mesanu atenskoj vlasti. Međutim, sljedeće godine je, u skladu s tadašnjim atenskim propisima o rotaciji, komandu preuzeo Pitodor. Nakon toga je atenska ekspedicija na Siciliju propala. Kada se Lahet vratio u Atenu, Kleon ga je zbog toga dao optužiti na sudu, ali je oslobođen. Suđenje je kasnije Aristofan satirički prikazao u svom komadu *Ose*.

Godine 423. pne. je Lahet atenskoj skupštini predložio da se sa Spartom potpiše primirje. Prijedlog je usvojen, ali je rat nastavljen nakon godinu dana. Nakon što je Kleon umro 422. pne, Lahet je zajedno s Nikijom uspio isposlovati Nikijin mir. Godine 418. pne. mir je prekršen nakon što su Atenjani podržali pobunu u Sparti. Lahet je ponovno imenovan za generala te je poginuo u katastrofalnom atenskom porazu u bitci kod Mantineje.

Još jedna osoba po imenu Lahet je bila arhont godine 400/399. pne. u doba suđenja Sokratu.

Lahet je poznat i po Platonovom dijalogu po imenu *Lahet* gdje je opisan kao konzervativni vojskovođa.

Izvori
------

* Tukidid: *Historija Peloponeskog rata*;
* *The Athenian Empire Restored: Epigraphic and Historical Studies* by Harold B Mattingly, University of Michigan Press, Ann Arbor, ISBN 0-472-10656-2;

1. ↑  Harding, Philip (ed. trans.) (1985) *From the End of the Peloponnesian War to the Battle of Ipsus* Cambridge University Press, Cambridge, p. 1;
**Kotka** je grad i općina na jugoistoku Finske od 54,771 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Kotka leži na dva otoka Hovinsaari i Kotkansaari u delti rijeke
Kymijoki u Finski zaljev, udaljena 134 km sjevereoistočno od Helsinkija.

Historija i znamenitosti
------------------------

Carska Rusija podigla je između 1790. - 1800. utvrdu na otoku Kotkansaari, koju je razorila 
britanska flota 1855. za Krimskog rata.
Kotka je formalno osnovana za ruske vlasti - 1878. ali se razvila tek nakon 1930.

Pravoslavna saborna crkva iz 1795. je najstarija građevina u gradu, pored nje atrakcija je i luteranska crkva iz 1898. i moderni akvarij - Maretarium.

Privreda
--------

Kotka je najveća luka istočne Finske važna za uvoz nafte i izvoz drva, celuloze i fosfata.

Kotka je i snažan Industrijski centar, tvornica celuloze i papira, šećerana, pilane, mlinovi.

Grad je dobro povezan željeznicom i cestama sa ostatkom zemlje.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Švedska, Landskrona
* Danska, Glostrup
* Norveška, Fredrikstad
* Estonija, Tallinn
* Njemačka, Greifswald
 | * Poljska, Gdynia
* Njemačka, Lübeck
* Rusija, Kronstadt
* Litva, Klaipėda
* Kina, Taizhou, Jiangsu
 |

Izvori
------

1. 1 2 3  „Finland: Kymenlaakso / Kymmenedalen" (engleski). City population. Pristupljeno 08. 10. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Kotka*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 08. 10. 2015.

Vanjske veze
------------

***Kotka*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* Arhivirano 2015-10-13 na Wayback Machine-u (`fi`)
***Kotleba - Narodna stranka Naša Slovačka*** (slovački: ), do novembra 2015. poznata kao Narodna stranka Naša Slovačka i skraćenici LSNS, je radikalno desna nacionalistička politička stranka koja djeluje u Slovačkoj. Osnovana je 2010. godine od pristaša radikalnog pokreta Slovačko bratstvo nedugo nakon što mu je Vrhovni sud Slovačke zabranio rad zbog nespojivosti programa sa Ustavom Slovačke. U svom programu se za izlazak Slovačke iz EU i NATO-pakta, protivi se privatizaciji državnih poduzeća i zalaže se za mjere protiv romske manjine i "terora međunarodnih bankara". Ispočetka je bila na margini slovačke politike, ali je s vremenom počela iskorištavati posljedice globalne financijske krize koje su se osjećale i u samoj Slovačkoj. Prvi značajniji uspjeh je zabilježila kada je 2013. godine njen vođa Marian Kotleba neočekivano izabran za guvernera Banskobistričkog kraja, a na izborima 2016. godine je prvi put ušla u parlament sa 8 % glasova.

Vanjske veze
------------

* Official website of the People's Party – Our Slovakia. Arhivirano 2016-09-27 na Wayback Machine-u

  


1. ↑  Exit poll: opposition winning Slovak election arhivirano 21. februara 2014. na sajtu Wayback Machine
Primjer Nintendo gamepada
Xbox 360 gamepad
**Gamepad** je vrsta upravljača koji se drži sa obje ruke gdje se oba ručna palca koriste za upravljanje samim komandama koje se nalaza na upravljaču. Obično gamepad sadrži od direkcijskih dugmića (gore, dolje, lijevo, desno) na desnoj strani i akcijskih (obično dugmad koja imaju određenu funkciju u nekoj igri) na lijevoj strani. 

Smjer upravljanja se obično upravlja pomoću četiri-ugaonog šeširića u obliku plusa (tzv. D-pad), dok skoro svi moderniji upravljači imaju i analognu dršku sličnu džojstiku ali mnogo manjih dimenzija. Prvi put analogna drška je predstavljena 2001. godine u Emerson Arcadia kontroleru, dok će se vremenom takva vrsta upravljača pojaviti na svim drugim upravljačima poznatih igračih konzola. 

Dodatna dugmad su obično postavljena na zadnjem dijelu gamepada, središnjem: *start, select, i mode* dugmadima, kao i sve češća upotreba internih motorića za simulaciju scene koja je u igri (kao što je prelaženje preko neke prepreke gdje se motor uključuje).

  


|  |
| --- |
| **Hardverski dijelovi računara** |
| **Unutrašnji dijelovi:**
**Osnovni dijelovi:**
matična ploča |
procesor |
RAM memorija |
grafička kartica |
zvučna kartica |
modem |
mrežna kartica |
napajanje
**Uređaji za pohranjivanje podataka:**
hard disk |
DVD čitač/pisač |
CD čitač/pisač |
flopi disk |
zip uređaj |
USB flash stick

**Ulazno/Izlazni uređaji:**
**Ulazni uređaji:**
miš |
tastatura |
skener |
web kamera |
gamepad |
džojstik |
mikrofon
**Izlazni uređaji:**
monitor (CRT/LCD) |
Printer (laserski/tintni) |
ploter |
projektor |
zvučnici |

***Gamepad*** na Wikimedijinoj ostavi
**Gamergate** **(gejmergejt)** je naziv za kontroverznu debatu, vezanu za kulturu video igara, *koja je u toku*. Predstavlja vid protesta potrošača, usmerenog protiv određenih medija, izdavača i developera, koji se optužuju za sukob interesa. Ime potiče od hashtag-a #GamerGate, koji je prvi upotrebio zagovornik pokreta, glumac Adam Baldwin.

Događaji
--------

16.8. 2014. Bivši momak nezavisne developerke video igara Zoe Quinn je, na svom blogu, opisao njihovu vezu, istovremeno je optuživši za neprofesionalno ponašanje i sukob interesa zbog lične koristi. Iako je dokazano da novinar, sa kojim se Zoe dovodi u vezu, nije pisao recenziju njene igre Depression Quest, zbog cenzure diskusije na tu temu na internet forumima, kao što su 4chan i reddit, kao i zbog zahteva Zoe Quinn za uklanjanje YouTube videa koji govori o tome, dolazi do Strajsend efekta. Narednih dana se vodi oštra rasprava, u toku koje dolazi do uznemiravanja i zastrašivanja učesnika debate na obe strane.

28.8. 2014. Nakon što najmanje 14 onlajn publikacija, uglavnom povezanih sa video igrama, izdaje članke koji govore o prestanku postojanja identiteta gejmera, rasprava se produbljuje. U nekim od tih članaka, gejmeri se, kao celina, opisuju kao beli muškarci, lenji, debeli, puni predrasuda, pa i kao ženomrsci zbog napada na Zoe Quinn i feministkinju i kritičarku medija Anitu Sarkeesian. Povodom toga, Jason Miller, afroamerički developer kreira #NotYourShield hashtag, koji koriste pripadnici rasnih, seksualnih i verskih manjina, kao i osobe ženskog pola koji podržavaju Gamergate pokret, često uz svoju sliku kao dokaz, želeći da skrenu pažnju na to, da su gejmeri raznolika i raznovrsna grupa, i da ne žele da ih novinari koriste kao štit u svojim sukobima sa čitaocima.

17.9. 2014. Breitbart London izdaje članak u kojem se tvrdi da postoji tajna mailing lista, koju koriste američki novinari i blogeri koji pišu o video igrama, a u kojoj(citat): "...diskutuju šta da pokriju, šta da ignorišu, i na koji način da pristupe udarnim vestima..." Nekoliko dana kasnije, objavljuju i celu listu.

The Fine Young Capitalists
--------------------------

U svetlu događaja prvih dana, kreativna feministička grupa The Fine Young Capitalists (TFYC) izlazi u prvi plan zbog svojih ranijih sukoba sa Zoe Quinn. Zoe je kritikovala njihov projekat, tačnije game jam, koji je trebao da pomogne odabranim ženama, koje nemaju znanje o kompjuterskom programiranju, da naprave video igru prema sopstvenoj ideji, i tako sprečila da se projekat ostvari iz prvog puta. Njene glavne zamerke su bile o pravilima o učestvovanju transrodnih osoba, kao i da žene koje bi radile na video igri ne bi bile plaćene. Kada su se obe zamerke pokazale kao neosnovane, njihov drugi pokušaj za game jam je imao veliku podršku, najviše od strane koja podržava gamergate pokret, i uspešno je finansiran putem donacija.
**Geffen Records** je američka diskografska i izdavačka kuća koja danas posluje pod imenom "Interscope-Geffen-A&M".

Povijest
--------

Geffen Records osnovao je 1980. godine David Geffen koji je prethodno u ranim 1970ima osnovao "azil Records". Geffen je otišao iz *azila* 1975. godine kad je prešao u filmsku industriju (bio je imenovan potpredsjednikom Warner Brothersa. Dobio je otkaz u Warneru negdje 1978. godine ali 5-godišnji ugovor mu je onemogućio da radi negdje drugdje u filmskoj industriji. Vratio se na posao 1980. godine kad je postigao dogovor s Warner Bros. Records o stvaranju tvrtke Geffen Records. Warner je osigurao 100 posto sredstvava za poslovanje nove tvrtke i distribuira njena izdanja u Sjedinjenim Državama, Kanadi i Velikoj Britaniji - CBS / Epic Records rješava distribuciju u ostatku svijetu do 1985. kad je Warner Bros preuzeo svjetsku distribuciju. U Velikoj Britaniji distribucija izdanja preseljena je od Warner Bros na CBS-u 1981. godine. Dobit se dijelila pola/pola između Geffen i distributera.

Prvi izvođač koji je potpisao za Geffen Records bila je disco zvijezda Donna Summer, čiji je album *Wanderer* postao prvo izdanje *Geffena* 1980. godine. Potom je slijedio *Double Fantasy* od Johna Lennona i Yoko Ono. Bio je to Lennonov prvi album nakon 1975. Dva tjedna nakon što se pojavio na top ljestvicama Lennon je ubijen u New Yorku. Nakon toga, album je prodan u milijunima i njime je *Geffen* dobio svoj prvi album na vrhu glazbenih ljestvica.

Vanjske veze
------------

* Službena internetska stranica interscope.com
**Historija francuske muzike** od srednjeg vijeka do danas.

Srednji vijek
-------------

Svjetovna muzika u srednjevjekovnoj Francuskoj je bila pod dominacijom trubadura, žonglera i truvera. Najpoznatiji je bio Adam de la Halle.

Notre Dame škola
----------------

Léonin i Pérotin su jedini kompozitori čija imena su preživjela do danas.

Ars Nova and Ars Subtilior
--------------------------

Guillaume de Machaut (?-1370), Philippe de Vitry.

Renesansa
---------

Francuska dominacija muzikom Evropom završila je tokom renesanse, I Flamanski I Italijanski muzičari su postali značajniji. Francuski kasniji kompozitori renesanse su bili: Nicolas Gombert, Pierre de La Rue, Pierre de Manchicourt, Claude Goudimel, Pierre Certon, Jean Mouton, Claudin de Sermisy, i Clément Janequin.

Šansona
-------

Prvi značajniji kompozitor šansona bio je Guillaume de Machaut, zatim kasnije Johannes Ockeghem i Josquin Desprez. Guillaume Dufay i Gilles Binchois, Claudin de Sermisy i Clément Janequin. Kasniji kompozitor bio je Orlando de Lassus.

Burgundska škola
----------------

Guillaume Dufay, Gilles Binchois, Hayne van Ghizeghem i Antoine Busnois.

Era baroka
----------

Balthasar de Beaujoyeaux, Jean-Philippe Rameau i Jean-Baptiste Lully
Jacques Champion de Chambonnières, Louis Couperin, François Couperin. 
Marc-Antoine Charpentier.

Lista francuskih kompozitora
----------------------------

* Lista Francuskih kompozitora
**Terence Michael Joseph "Geezer" Butler** (Aston, Birmingham, 17. srpnja 1949.) je engleski basist, najpoznatiji kao član heavy metal sastava Black Sabbath.

Karijera
--------

Butler je svoj prvi sastav, *Rare Breed*, osnovao zajedno sa školskim kolegom Ozzyem Osbourneom. Sastav se ubrzo raspao, a njih dvojica su se opet ujedinili u blues sastavu *Polka Tulk*, zajedno s gitaristom Tonyem Iommiem i bubnjarom Billom Wardom. Sastav se ubrzo preimenovao u *Earth*, a zatim, 1969. godine, u Black Sabbath.

Na početku, Butler je svirao ritam gitaru, ali Iommi nije htio svirati s još jednim gitaristom, pa se Butler prebacio na bas.

Dok je Ozzy Osbourne bio frontmen sastava, a Iommi pisao glazbu, Butler je bio glavni tekstopisac. Njegovi su tekstovi uglavnom bili inspirirani religijom, znanstvenom fantastikom, hororima, ratovima te mračnom stranom ljudske prirode.

Tijekom druge polovice 1970-ih popularnost sastava je počela opadati, iako je sastav, nakon Osbourneovog odlaska, nastavio djelovati s Ronniem Jamesom Diom, bivšim pjevačem Rainbowa, odnosno Ianom Gillanom, bivšim pjevačem Deep Purplea. Butler je napustio sastav sredinom 1984. godine, i osnovao Geezer Butler Band.

1988. godine pridružio se Ozzyu Osbourneu, na turneji *No Rest For The Wicked*. Ponovno se je pridružio Black Sabbathu 1991. godine, tijekom ponovnog okupljanja postave s albuma *Mob rules*
(Dio, Iommi, Butler te Vinny Appice na bubnjevima), a napustio ga je tijekom *Cross Purposes* turneje 1994. godine.

1995. godine ponovno se pridružio Osborneu, svirajući na njegovom albumu *Ozzmosis*, nakon čega osniva sastav GZR, s kojim je izdao albume *Plastic Planet*, 1995. godine, i *Black Science* 1997. godine. Još se jednom vratio u Black Sabbath 1997. godine, tijekom ponovnog okupljanja originalne postave, i u sastavu je ostao do danas. 2005. GZR je izdao album *Ohmwork*, svoj treći album.

2006. godine objavljeno je da se Butler, Iommi, Dio i Appice ponovno okupljaju, pod nazivom *Heaven and Hell*, kako bi naglasili razliku između tog sastava i Black Sabbatha, kojem je na čelu Osbourne. *Heaven and Hell* je u travnju 2009. godine izdao album *The Devil You Know*.

Krajem 2011. godine originalni članovi Black Sabbatha ponovno su se okupili kako bi odradili europsku turneju i snimili novi album. Međutim, zbog Iommijevih zdravstvenih problema održali su samo dva koncetra planirane turneje. 2013. izdali su album *13* (na kojem zbog pravnih problema nije svirao Ward nego bubnjar sastava Rage Against The Machine, Brad Wilk) koji je postigao velik uspjeh stigavši na prvo mjesto top ljestvica, a pozitivne reakcije dobio je i od kritike. Uslijedile su turneje u Sjevernoj i Južnoj Americi te Europi.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 64274571
* LCCN: n91106668
* ISNI: 0000 0000 5521 7128
* GND: 134341449
* BNF: cb14847772d (podaci)
* BIBSYS: 9008833
* MusicBrainz: 123814ce-f7f7-44c9-b84d-0088b1e230a4
* NKC: ola2002151395
* CONOR.SI: 145302627

 |
**Fuad II od Egipta** (Kairo, 16. januar 1952. - ) bio je posljednji egipatski kralj koji je formalno vladao zemljom od 26. jula 1952. do 18. juna 1953. kad je monarhija ukinuta i proglašena republika.

Biografija
----------

Rođen je kao jedini sin kralja Faruka I, koji je u Državnom udaru, svrgnut sa trona i prisljen da abdicira 23. jula 1952. u korist svog svega šest mjeseci starog sina.
Fuad je proglašen kraljem 26. jula 1952. umjesto njega vladao je regentski savjet na čelu sa Muhamedom Abdulom Munimom. Fuad ionako nije bio u zemlji već sa ocem u egzilu u Italiji.

Fuadu je tek 1970-ih predsjednik Anvar Sadat ukinuo zabranu povratka u zemlju.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*The Muhammad 'Ali Dynasty*" (engleski). Royalark. Pristupljeno 11.07.2020.

Vanjske veze
------------

***Fuad II od Egipta*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Muhammad 'Ali Dynasty* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Egipatski kralj (jul 1952. - jun 1953.)** | Nasljednik: |
| **Faruk I** | **-** |
| **(Qian) Qin Gaodi** ((前)秦高帝) |
| --- |
| Porodično ime: | Fu (苻; fú) |
| Osobno ime: | Deng (登, dēng) |
| Hramsko ime: | Shizu (太宗, taì zōng) |
| Posthumno ime: | Gao (高, gāo),doslovno: "visoki" |
|

**Fu Deng** (苻登) (343–394) je bio car kineske/Di države Raniji Qin. Na prijestolje je došao godine 386. poslije smrti Fu Jiāna (cara Xuanzhao) i Fu Jiānovog sina Fu Pija (cara Aipinga), iako je bio tek njihov daleki rođak. U to je vrijeme teritorija Ranijeg Qina bila značajno smanjena. Najveći dio vladavine je proveo u borbi sa državom Kasniji Qin i njenim carem Yao Changom u kojoj nije bilo jasnog pobjednika. Godine 394. je nastojao iskoristiti Yao Changovu smrt te poduzeo veliki pohod na Kasniji Qin, pri čemu je potcijenio Yao Changovog sina i nasljednika Yao Xinga. Njegova je vojska poražena, a on sam zarobljen i pogubljen. Naslijedio ga je sin Fu Chong, sa čijom će smrću iste godine prestati država Raniji Qin.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi:**Fu Pi (Car Aiping)** | **Car Ranijeg Qina**386–394 | Slijedi:**Fu Chong** |
| **car Kine (Istočni Gansu)**386–394 | Slijedi:**Yao Xing od Kasnijeg Qina** |
**Flavije Eutropije** (lat.: *Flavius Eutropius*, fl. 363-387), rimski istoričar koji je živeo i radio u drugoj polovini 4. veka.

Život i djelo
-------------

Zna se da je držao položaj carskog tajnika – *magister memoriæ* – u Konstantinopolju i da je pratio cara Julijana (vladao 361-363) u pohodu na Persijance (363). Živeo je i za vreme vladavine cara Valensa (364-378), kome je posvetio svoju *Kratku istoriju Rima* (lat. *Breviarium historiæ romanæ*).

Njegova *Kratka istorija Rima* u deset knjiga je sažet pregled istorije Rima od osnivanja grada do Valensovog stupanja na vlast. Sastavljena je sa puno pažnje, na osnovu najpristupačnijih izvora. Uopšte uzev, napisana je nepristrasno, jasnim i prostim stilom. Mada jezik kojim je pisana u nekim slučajevima nije baš najuzorniji, dugo vremena je bila omiljen udžbenik. Kao istorijsko delo ima malu vrednost, jer se mahom zasniva na drugim izvorima, ali je u nekoj meri i korisna pošto nadopunjuje merodavnije izvore. Za rani period istorije Rima Eutropije se oslanjao na izvode iz Tita Livija, a za kasnije periode koristio (danas izgubljenu) tzv. *Enmanovu carsku istoriju*. Pavle Đakon je proširio Eutropijevu istoriju do Justinijanovog vremena, a Landulf do vremena cara Lava Jermenina (813-820).

Sačuvani su prevodi na grčki od Peanija (oko 380.) i Kapitona Licija (6. vek), od kojih je prvi najpotpuniji.

Spisak djela
------------

* *Breviarium ab Urbe condita* iliti *Breviarium historiæ romanæ*

Spoljašnje veze
---------------

* Eutropije, Breviarium historiæ romanæ (latinski izvornik)

Bilješke
--------

1. ↑  *Magister memoriæ* : službenik poznorimske carske uprave, bavio se molbama upućenim caru, sa zadatkom da sastavi sažetke za Cara o pitanjima o kojima se raspravljalo.
2. ↑  *Enmannsche Kaisergeschichte* (EKG) po njemačkom historičaru Alexandru Enmannu (1856–1903).
3. ↑  Landulfus Sagax, ljetopisac.

Izvori
------

Bibliografija
-------------



|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 25396473
* LCCN: n85083031
* ISNI: 0000 0001 2124 8871
* GND: 118682768
* SELIBR: 185725
* SUDOC: 029815584
* BNF: cb11995592s (podaci)
* BIBSYS: 95001684
* NLA: 35452271
* NKC: jn20000400642
* BNE: XX904451
* CiNii: DA0142807X
* CONOR.SI: 51140707
* NSK: 000118099

 |
**Lantianski čovjek** (kineski: 蓝田人, lat.: *Homo erectus lantianensis*, stari naziv: *Sinanthropus lantianensis*) je podvrsta *Homo erectusa* otkrivena 1963. godine. Prvi ju je put opisao kineski paleontolog J. K. Woo godinu dana kasnije.

Ostaci lantianskog čovjeka pronađeni su u Lantianu (kineski: 蓝田县; pinyin: Lántián Xiàn), u kineskoj pokrajini Shaanxi, oko 50 km jugoistočno od grada Xi'ana. Nedugo nakon otkrića donje čeljusti prvog lantianškog čovjeka u Chenjiawou (陈家窝), također na području Lantiana, otkriveni su dijelovi lubanje s očuvanim nosnim kostima, desnom gornjom čeljusti i tri zuba na lokalitetu Gongwanglingu (公王岭).

Moždani je volumen ovog hominina procijenjen na 780 cm3, vrlo slično njegovom suvremeniku javanskom čovjeku.

Lantianski čovjek je stariji od poznatijeg pekinškog čovjeka, ali vjerojatno mlađi od juanmouskog čovjeka, za kojeg se procijenjuje da je živio prije oko 1.7 milijuna godina na teritoriju sadašnje Kine.

Oba fosilna ostatka pripadaju dvjema ženkama koje su živjele pred oko 530 000 do 1 milijun godina, sa zabilježenom vremenskom razlikom između dva uzorka od 400 000 godina. Ostaci iz Gongwanglinga su najstariji fosili uspravnog čovjeka ikada otkriveni u Sjevernoj Aziji. Paleontolozi su klasificirali lantianškog čovjeka kao podvrstu *Homo erectusa*. Otkriveni fosili se čuvaju u Shaanxijskom povijesnom muzeju u Xi'anu u Kini.

U blizini fosila lantianskog čovjeka i u istom geološkom sloju otkriveni su i fosili životinja te kameni alat, kao npr. odlomljeni oblutci i kamene krhotine. Prisutnost ovih kamenih artefakata, kao i pronalazak pepela, dokazuju da je lantianski čovjek bio sposoban izrađivati i koristiti kameni alat i kontrolirati vatru.

Galerija slika
--------------

Literatura
----------

* Woo, J. (1964). „Mandible of *Sinanthropus lantianensis*". *Current Anthropology* **5** (2): 98–101. DOI:10.1086/200457.
* Woo, J. (1965). „Preliminary report on a skull of *Sinanthropus lantianensis* of Lantian, Shensi". *Scientia Sinica* **14** (7): 1032–1036. PMID 5829059.
* Woo, J. (1966). „The skull of Lantian Man". *Current Anthropology* **7** (1): 83–86. DOI:10.1086/200664.
* Woo, J. K. (1964). „A newly discovered mandible of the Sinanthropus type – Sinanthropus lantianensis". *Scientia Sinica* **13**: 801–811. PMID 14170540.
* Aigner, J. S.; Laughlin, W. S. (1973). „The Dating of Lantian Man and His Significance for Analyzing trends in Human Evolution". *American Journal of Physical Anthropology* **39** (1): 97–110. DOI:10.1002/ajpa.1330390111. PMID 4351579.

Vanjske poveznice
-----------------

* Stranice Dr. Petera Browna[*mrtav link*], pristupljeno 5. svibnja 2014.
* Kineska kultura Arhivirano 2006-12-07 na Wayback Machine-u, pristupljeno 5. svibnja 2014.
* Shaanxijski muzej povijesti Arhivirano 2006-11-03 na Wayback Machine-u, pristupljeno 5. svibnja 2014.
**Helmuth James graf von Moltke** rođen je 11.03.1907 na dobru Kreisau i ubijen je 23.01.1945 u Berlin-Plötzensee. Njemački pravnik i borac otpora.

Ideja demokratskog otpora
-------------------------

Graf Moltke poslije studija prava na univerzitetu u Berlinu povremeno radi kao advokat ali se i često povlači obrađivanju svog imanja u Kreisau. Oko Moltke, koji od 1939 do 1945 radi kao pravnik za ratna i ljudska prava u glavnoj komandi vermahta (*OKW-Oberkommando der Wehrmacht*), sakuplja se takozvani Kreisaški krug otpora (*Kreisauer Kreis*). Njegov otpor se predstavlja u diskusijama o jednoj poslijehitlerskoj Njemačkoj na bazi krišćanskog odgoja njegove porodice. Pošto nije vođen destruktivnim mislima kao Goerleder, on se oslanja na moralne i socijalne, te demokratske reforme u Njemačkoj poslije Hitlera. Njegova privatna blizina admiralu Canaris-u (šef njemačke špijunaže od 1935-1944) daje mu mogućnost pristupa tajnim izvorima i blizini Hitlera, ali zbog svog krišćanskog uvjerenja on striktno odbija ideju atentata.

U vezi sa aferom oko Solfskog Kruga (Solf-Kreis) je 19.04.1944 uhapšen i iako nije bio upućen u planove atentata od 20.07.1944, je od strane "narodnog" suda (*Volksgerichtshof*) osuđen na smrt.

Moltke u svom radu pokazuje jednu pacifističku vrstu otpora naspram Stauffenberga koji forsira ubistvo Hitlera.

Vanjske veze
------------

***Helmuth James graf von Moltke*** na Wikimedijinoj ostavi

* Biography: German Resistance Memorial Center, Berlin (`de`)
**Franc Jelovšek** ili **Illouscheg** (kako se potpisivao), ili *Jellouschegg* (4. oktobar 1700. Mengeš - 31. maj 1764. Ljubljana) bio je slovenski barokni slikar, poznat po freskama kojima je ukrasio brojne crkve po Sloveniji.

Biografija
----------

O njegovu životu se nezna baš puno. Ali se zna da mu se otac zvao Andrej, koji se kao orguljaš doselio u Mengeš, kao i to da se 1723. oženio Marijom Vidmar, a kad mu je ona umrla 1749. udovicom Marijom Anom. Zna se i to da se doselio u Ljubljanu u kojoj je kupio kuću 1740. O tome kako i gdje se školovao, nema podataka, postoje neke indicije da se slikarstvu učio kod Michaela Reinbalta (Reinwald), ali je sasvim izvjesno da je na njega veliki uticaj izvršio talijanski slikar Giulio Quaglio Mlađi, koji je između 1721. i 1723. freskama oslikavao kapele u ljubljanskoj katedrali sv. Nikole i biblioteku u sjemeništu.

Zbog tog se gotovo 150 godina mislilo da su freske u staroj ljubljanskoj župnoj crkvi sv. Petra rad rečenog Quaglia a ne Jelovšekove, a one spadaju u njegov najljepši rad.

Pored toga oslikao je svojim iluzionističkim freskama i brojne druge crkve i kapele od Kamnika, Komende, Domžala, Celja, Nazarja, Lesca, Sladke Gore, Kostanjevice do Samobora u Hrvatskoj.

### Galerija slika

* Apoteoza sv. Ivana Nepomuka (Dvorac Tušanj)Apoteoza sv. Ivana Nepomuka (Dvorac Tušanj)
* EvropaEvropa
* Nabijanje na križ sv.PetraNabijanje na križ sv.Petra
* sv. Porodicasv. Porodica

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Ilovšek, Franc*" (slovenski). Slovenska biografija / Slovenska akademija znanosti in umetnosti. Pristupljeno 26. 08. 2015.

Vanjske veze
------------

***Franc Jelovšek*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ilovšek, Franc* na portalu Slovenska biografija (`sl`)
**Francisco Antonio Rodríguez Brito** (Cumaná, 20. rujna 1945.) je umirovljeni venezuelanski boksač, najpoznatiji kao osvajač zlatne medalje u papir kategoriji na Olimpijadi 1968. u Mexicu. Tokom karijere je nosio nadimak "Morochito". 

Svoje prvo zlato osvojio je na Panameričkih igrama 1967. godine, da bi sljedeće godine, pobjedom nad Koreancem Jeejem, osvojio i olimpijsko zlato. Na taj je način postao prvi predstavnik Venezuele sa zlatnom olimpijskom medaljom; usamljen na toj poziciji bio je sve do 2012. godine, kada je mačevalac Rubén Limardo u Londonu osvojio zlato u disciplini mač. Godine 1971. obranio je titulu na Panameričkim igrama. Na Olimpijadi 1972. godine je poražen u prvom krugu od strane Australca Dennisa Talbota. Amatersku karijeru završio je s 266 pobjeda i 4 poraza. 

Nakon Olimpijskih igara, Rodríguez je potpisao profesionalni ugovor i trebao je krenuti u profesionalne vode, međutim to se nikada nije dogodilo. Naime, nakon što je pred njegovu majku, koju je odveo da pogleda jedan profesionalni boksački meč, pao krvavi štitnik za zube, ona ga je molila da odustane od boksa i on je ubrzo nakon toga otkazao ugovor. 

Oženio se s Carmen Sabinom Blondell, s kojom ima šestero djece; njegova supruga ga je naučila čitati i pisati.
**Eustache IV** (engleski: ; o. 1129/30 – 17. august 1153) bio je francuski plemić, grof Boulognea i nasljednik engleskog prijestolja. Rodio se kao najstariji sin grofa Etiennea od Bloisa (Stephen) i grofice Matilde od Boulogena. Prijestonasljednikom je postao nakon što mu je otac poslije smrti Henryja I preuzeo englesko prijestolje pod imenom Stephen.

Datum rođenja mu nije poznat, a u zapisima se prvi put spominje 1131. Godine 1137. je, još kao dijete, otišao u Normandija gdje se poklonio svom formalnom sizerenu kralju Louisu VII od Francuske. Godine 1140. se oženio za Louisovu sestru Constance. Godine 1147. je proglašen vitezom, a 1151. za Louisov račun napao Normandiju koja se tokom građanskog rata u Engleskoj opredijelila za očevu suparnicu caricu Matildu. Godine 1152. ga je otac na londonskoj skupštini formalno predstavio kao svog nasljednika; Theobald od Beca, kenterberijski nadbiskup ga je, međutim, odbio formalno okruniti koristeći kao izgovor protivljenje rimskih papa Stephenovom preuzimanju engleskog prijestolja.

Godine 1153. je iznenada umro. Neke od kronika su to tumačile Božjom kaznom za njegovo bahato ponašanje, odnosno pljačkanje crkvenih posjeda. Njegova smrt je teško pogodila Stephena i u mnogo čemu pridonijela da se rat ubrzo privede svom kraju.

Izvori
------

1. 1 2  Alison Weir, *Britain's Royal Family: A Complete Genealogy* (London, U.K.: The Bodley Head, 1999), page 52
2. ↑  Edmund King, *Eustace, count of Boulogne*, Oxford Online Dictionary of National Biography, 2004

|  |
| --- |
| Eustache IV od Boulognea **Kuća Blois****Rođen/a:** ? o. 1130  **Umro/la:** 17. august 1153 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi: **Matilda I** i **Etienne**  |  **grof Boulognea** 1151–1153 | Slijedi: **Guillaume**  |
**Helsingborg** nekad zvan kao - **Hälsingborg**, je grad na jugu Švedske od 97,122 stanovnika.

Helsingborg je i administrativni centar istoimene općine koja ima 129,177 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Helsingborg leži na najužem dijelu zaljeva Øresund točno nasuprot danskom gradu Helsingøru, na najpovoljnijem mjestu za 
prelaz iz Skandinavije prema ostaloj Evropi.
Zbog toga Helsingborg ponekad zovu i Zaljevski biser.

Historija
---------

Grad se prvi put spominje - 1085. zna se da je tokom srednjeg vijeka bio od velike vojne i političke važnosti, 
zbog svojih snažnih utvrda.
Helsingborg je postao dio Švedske, tek nakon što ga je Danska - 1658. prepustila, ali je i nakon toga nekoliko puta opustošen od strane Danaca, sve dok međusobna neprijateljstva nisu zamrla početkom 18. vijeka. 

Grad je procvjetao tek nakon 1857. kad je ukinuta naplata 
posebnih taksi za prelazak zaljeva.

Znamenitosti
------------

Od svih njegovih starih utvrda, jedino je preživila - Kärnan. Ostale značajne građevine su Gradska vijećnica, podignuta u 
neogotičkom stilu 1897. Koncertna dvorana iz 1931. gotička Crkva sv. Marije iz 13. vijeka i moderni 
zatvoreni sportski centar, sa jednim od najvećih stadiona u Švedskoj. 

Grad ima dva značajna muzeja; Umjetničku galeriju Vikingsberg i Muzej na otvorenom. 
Dva njegova spomenika privlače pažnju posjetioca to je statua kipara Carla Millesa i neobični spomenik 
podignut u čast astronoma Tycho Brahea, koji se sastoji od crne i zlatne kugle.

Pored grada nalazi se kraljevski ljetnikovac - Sofiero.

Privreda
--------

Helsingborg je jedna od najvećih švedskih luka, zbog izuzetno velikog trajektnog prometa. On je i izuzetno snažan industrijski 
centar poznat po brodogradnji, odlično povezan željezničkim prugama sa Stockholmom, Göteborgom i Malmöm.

Gradovi prijatelji
------------------

* Danska, Helsinger
* Estonija, Pärnu
* Hrvatska, Dubrovnik
* SAD, Alexandria

Izvor
-----

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Skåne" (engleski). City population. Pristupljeno 04. 04. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Helsingborg*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 04. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

***Helsingborg*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada (`sv`)
* *Helsingborg* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Francisco Moreno** (Buenos Aires, 31. maj 1852. - Buenos Aires, 22. novembar 1919.) bio je argentinski istraživač, putopisac, pjesnik, samouki antropolog, 
etnolog i paleontolog, veliki zaljubljenik u Patagoniju, koji je svojim istraživanjima pomogao zemlji da kolonizira taj teritorij.

Moreno je bio i velik donator, koji je poklonio 1903. - 7.500 hektara zemlje da se osnuje Nacionalni park Nahuel Huapi.

Biografija
----------

Francisco Pascacio Moreno rođen je u imućnoj porodici (otac mu je imao osiguravajuće društvo La Estrella) ali je ubrzo shvatio da to njega ne zanima, već istraživanje nepoznatih krajeva i kultura. Zbog tog je poduzeo pet putovanja po Patagoniji, i tako 1876. postao prvi Argentinac koji je došao do Jezera Nahuel Huapi. 

U to vrijeme to je bio i vrlo riskantan poduhvat, jer su u tom kraju živjeli Mapuche, koji su branili svoju zemlju i nisu baš trpjeli uljeze. Moreno je na svojim putovanjima dobro upoznao njihove običaje i kulturu, pa je postao ekspert za ta pitanja i vladin savjetnik od 1896.

Na putovanjima je sakupio i vrijednu paleontološku kolekciju koju je poklonio *Muzeju La Plata* u Buenos Airesu, čiji je bio i osnivač 1886. i prvi direktor.
Kao savjetnik Argentinske vlade radi od 1902. na razgraničenju sa Čileom. Moreno je bio aktivan i kao javni radnik, bio je inicijator i suosnivač brojnih naučnih institucija, sudionik međunarodnih kongresa i simpozija.

Sedam godina prije smrti, - 1912. otišao je na posljednje putovanje u Patagoniju i to na molbu Američkog predsjednika Theodora Roosevelta da mu bude pratioc, u svoj ljubljeni kraj pored Jezera Nahuel Huapi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Francisco Moreno*" (španjolski). Temakel. Pristupljeno 27.12.2020.

Vanjske veze
------------

***Francisco Moreno*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Francisco Pascasio Moreno* (na portalu Parque Nacional Los Glaciares) (`es`)
Fazni dijagram za zamišljenu binarnu kemijsku mješavinu (dvije komponente su označene s A i B), gdje se može uočiti eutektik ili eutektička mješavina, te eutektička točka i eutektička temperatura.
Dijagram stanja (fazni dijagram) željezo – ugljik prikazuje razne alotropije željeza i čelika, a prikazuje i eutektik (ledeburit) i eutektoid (perlit).
**Eutektik** ili **eutektička mješavina** je kruta otopina sastavljena od dviju ili više tvari koja ima niže talište od svake čiste komponente ili bilo koje njihove smjese (legura). **Eutektička točka** je najniža temperatura na kojoj eutektična smjesa može postojati u tekućoj fazi, i u njoj je jednak sastav tekuće i krute faze. Eutektik se javlja kod dva metala koji se potpuno miješaju u tekućem, a ne miješaju se u čvrstom stanju. Eutektička legura se skrućuje kod konstantne temperature, pa je njezina krivulja hlađenja ista kao i za čiste metale. 

Kod eutektičke mješavine kristalizacija se vrši naizmjenično tj. čisti metal A , pa metal B itd. što rezultira s finom mješavinom lamelarnih (listići) kristala A i B, poznatih pod nazivom eutektička mješavina ili eutektik. Temperatura ostaje nepromijenjena sve dok se ne skrutne čitava talina. Eutektička reakcija je promjena taline u dvije čvrste faze prilikom hlađenja, te obratno kod zagrijavanja:

talina ⇔ čvrsto A + čvrsto B

Eutektoid
---------

Eutektoidna reakcija je veoma je slična eutektičkoj reakciji. **Eutektoidna mješavina** ili **eutektoid** ima finu lamelarnu (listići) strukturu donekle sličnu eutektičkoj mješavina, pa se ove dvije strukture teško mogu razlikovati optičkim mikroskopom. 

čvrsto α ⇔ čvrsto A + čvrsto B

Peritektik
----------

U peritektičnoj reakciji talina i jedna čvrsta faza reagiraju izotermički, pri čemu nastaje druga čvrsta faza. Nova faza obično je terminalna (rubna, marginalna) čvrsta otopina ili intermetalna faza.

talina + čvrsto α ⇔ čvrsto β

Peritektoid
-----------

Peritektoidna reakcija je reakcija u čvrstom stanju, koja se javlja rjeđe od eutektoidne reakcije: 

čvrsto α +čvrsto ß ⇔ čvrsto γ

Djelomično miješanje u tekućem stanju
-------------------------------------

Kod djelomičnog miješanja u tekućem stanju nastaje: 

* monotektična reakcija: talina 1 → čvrsto α + talina 2
* sintektična reakcija: talina 1 + talina 2 → čvrsto γ .

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2014-07-04 na Wayback Machine-u "Fizikalna metalurgija I", dr.sc. Tanja Matković, dr.sc. Prosper Matković, www.simet.unizg.hr, 2011.
2. ↑   Arhivirano 2013-07-31 na Wayback Machine-u "Metali", www.ffri.uniri.hr, 2011.
3. ↑   "Strojarski priručnik", Bojan Kraut, Tehnička knjiga Zagreb 2009.
**Frascati** je vrsta talijanskog bijelog vina kontroliranog geografskog porijekla (talijanski: *Denominazione di Origine Controllata* akronim *DOC*) iz Lazia, Provincija Rim točnije iz 
okolice Frascatija, koji leži u brdima Masiva Colli Albani. 

To je suho vino, lagano kiselkasto koje ima do 11,0 % alkohola.

Karakteristike i historija
--------------------------

Konzorcij Frascati proizvodi tri vrste vina; već navedeni, najmasoviji i najpoznatiji - **Frascati DOC**, ali i **Frascati Superiore DOCG** (talijanski: *Denominazione di origine controllata e garantita*) u manjim količinama, od kojih ona sa oznakom
*Riserva* moraju odležati 12 mjeseci u drvenim bačvama i **Cannellino di Frascati DOCG**, vino kasne berbe koje ima minimalno 12,0 % alkohola i vrlo je slatkasto.

Padine Albanskih brda (Colli Albani) su vulkanskog porijekla, pa je tlo bogato kalijem, blaga mediteranska klima, vrućih suhih ljeta
i zima sa puno kiše, uz stalne maestrale sa Tirenskog mora idealna su kombinacija za visokokvalitetno grožđe od 
kog se pravi Frascati.

On se proizvodi od vrlo starih sorti bijelog grožđa vrste malvazija, koje se lokalno zovu; Malvasia Puntinata, Malvasia di Candia (malvazija s Krete), Greco, Bombino i Bellone.

Historija
---------

U Frascatiju se vinova loza uzgaja najmanje 3000 godina, zna da su tu vinograde imali Latini, Etruščani i Rimljani, a u vinima uživali brojni carevi, pape i obični svijet.

Konzorcij u kom je bilo 18 lokalnih vinogradara, osnovan je 23. maja 1949. sa ciljem da zaštite geografsko porijeklo svojih vina pod imenom Frascati. Tako da je njihovo vino bilo jedno od prvih u Italiji dobilo još 1966. predikat - *DOC*.

Izvori
------

1. 1 2   „*Consorzio*" (talijanski). Consorzio Tutela Denominazioni Vini Frascati. Pristupljeno 25. 10. 2014.
2. 1 2 3 4  „*Territorio*" (talijanski). Consorzio Tutela Denominazioni Vini Frascati. Arhivirano iz originala na datum 2015-05-06. Pristupljeno 25. 10. 2014.

Vanjske veze
------------

* *Consorzio Tutela Denominazioni Vini Frascati* (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh2009009315

 |
***Histoire d'O*** (sh. *Priča o O*), u Jugoslaviji prikazan pod naslovom Priča o djevojci O, je francusko-zapadnonjemačko-kanadski erotski film snimljen 1975. godine u režiji Justa Jaeckina. Predstavlja prvu i najpoznatiju ekranizaciju istoimenog romana Anne Desclos (originalno objavljenog pod pseudonimom Pauline Réage). Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Corinne Cléry je fotografkinja koju njen ljubavnik uvlači u svijet sadomazohističkih igara. Radnja prikazuje kako je šalje u zamak gdje kao seksualna robinja mora ispunjavati najbizarnije i najizopačenije želje članovima tajnog društva.

*Histoire d'O*, napravljen u jeku seksualne revolucije, je originalno trebao režirati znameniti art filmaš Alejandro Jodorowsky. Od projekta je odustao zbog svađe s producentom Alanom Kleinom (a zbog koje će njegovi mnogo poznatiji filmovi, kao *El Topo*, decenijama biti nedostupni publici). Klein je na kraju bio prisiljen prodati autorska prava, te je novi film režirao Just Jaeckin, poznat po velikom uspjehu erotskog filma *Emmanuelle* iz 1974. godine. On je originalno glavnu ulogu ponudio uglednoj glumici Brigitte Fosey, ali je ona na kraju odustala ne pristajući da se na filmu pojavljuje gola. Mlada Cléry nije imala takvih skrupula, te joj je film donio popularnost i nakratko status jednog od seks simbola francuske kinematografije 1970-ih.

Paralelno s *Histoire d'O* u SAD je snimljena neslužbena "tvrda" pornografska ekranizacija pod naslovom *The Story of Joanna*.

Uloge
-----

* Corinne Cléry ... O
* Udo Kier ... René
* Anthony Steel ... Sir Stephen
* Jean Gaven ... Pierre
* Li Sellgren ... Jacqueline
* Christiane Minazzoli ... Anne-Marie
* Alain Noury ... Ivan
* Martine Kelly ... Therese
* Jean-Pierre Andréani ... Eric, maître
* Gabriel Cattand ... Zapovjednik
* Henri Piégay ... Maître
* Florence Cayrol ... Yvonne

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* All about Story of O
* *Story of O* na IMDb-u (`en`)
* *Story of O* na Rotten Tomatoes-u (`en`)
**Lososi** (lat. *Salmoniformes*) su red riba iz razreda zrakoperki (lat. *Actinopterygii*). Kako red ima samo jednu porodicu (monotipična porodica), pastrvke *Salmonidae*, često se nazivi "lososi" koriste i za porodicu, kao i "pastrvke" uz porodicu i za red. Ova skupina obuhvaća cijeli niz u kulinarstvu vrlo cijenjenih vrsta riba.

Rasprostranjenost
-----------------

Ova je skupina prvobitno nastanjivala samo vode sjeverne polutke: Europe, Azije (osim Arapskog poluotoka, Indijskog potkontinenta i jugoistočne Azije), sjevera sjeverne Amerike, Islanda i Grenlanda. Lososi žive ili cijeli život u slatkim vodama, ili se u njima samo mrijeste i legu, da bi potom otišle u najbliže more. Te vrste zatim žive u moru dok ne dosegnu spolnu zrelost. Tada ponovo odlaze na mriješćenje u slatke vode u kojima su se izlegle.

Neke vrste lososa ljudi su iz gospodarskih razloga uveli i u druge dijelove svijeta, između ostalih i zemlje južne polutke s umjerenom klimom, kao što su Novi Zeland, Čile i Argentina.

Osobine
-------

Salmonide (kako se ova skupina često naziva) imaju izduženo tijelo koje je u poprečnom presjeku ovalno. Trbušna peraja im je u sredini tijela. Između samo jedne leđne i repne peraje većina vrsta ima malenu masnu peraju. Kralježnica im ima između 50 i 75 kralježaka a zadnja tri, koji čine repni korijen, savinuta su lučno prema gore. Škrge imaju 7 do 20 škržnih listova smještenih na 4 škržna luka. Imaju dobro razvijenu neprekinutu bočnu prugu. Duljina im se kreće od 12 cm pa do 1,50 m.

Podporodice s rodovima i neke vrste
-----------------------------------

* Porodica: Salmonidae
	+ Podporodica: Coregoninae
		- *Coregonus*
		- *Prosopium*
		- *Stenodus*
	+ Podporodica: Thymallinae
		- *Thymallus*
	+ Podporodica: Salmoninae
		- *Brachymystax*
		- *Hucho*
			* *Hucho hucho*
		- *Oncorhynchus*
			* *Oncorhynchus masu*
			* *Oncorhynchus tshawytscha*
			* *Oncorhynchus keta*
			* *Oncorhynchus kisutch*
			* *Oncorhynchus gorbuscha*
			* *Oncorhynchus nerka*
			* Kalifornijska pastrva *Oncorhynchus mykiss*
		- *Parahucho*
		- *Salmo* 
			* *Salmo salar*
				+ *Salmo salar sebago*
			* Jadranska pastrva *Salmo obtusirostris*
			* Potočna pastrva *Salmo trutta*
		- *Salvelinus*
		- *Salvethymus*

Izvori
------

1. ↑  Hrvatska opća enciklopedija, Leksikografski zavod "Miroslav Krleža", Zagreb 2006. ISBN 953-6036-38-X

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Lososi** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Lososi** |
**Jan de Hartog** (22. april 1914. – 22. septembar 2002) bio je nizozemski književnik, najpoznatiji po romanu *Holland's Glorie* i drami *The Fourposter*.

Rođen je u porodici kalvinističkog svećenika. Od ranih dana je iskazivao sklonost prema moru te se još kao adolescent zaposlio kao mornar, a pisanje započeo kao utovarivač ugljena na brodu Amsterdamske lučke policije. Ta će iskustva imati značajan uticaj na njegov opus, uključujući roman *Holland's Glorie* koji je sa velikim simpatijama opisivao život nizozemskih pomoraca. Njegovo objavljivanje 1940. godine se zbilo samo nekoliko dana prije njemačke invazije u Drugom svjetskom ratu. Pod okupacijom je javnost u romanu prepoznala patriotsku alegoriju, odnosn preuzela kao simbol borbe protiv okupatora. De Hartog je tako stekao popularnost među čitateljima, ali i došao u nemilost okupacijskih vlasti te bio prisiljen na skrivanje od Gestapoa prije nego što je uz pomoć pokreta otpora uspio pobjeći u Britaniju. De Hartog je ostatak rata proveo kao pripadnik Nizozemske trgovačke mornarice, te na kraju dobio čin kapetana i zapovjedništvo nad jednim od njenih brodova.

Njegova ratna iskustva su ga, međutim, učinila gorljivim pacifistom, ali i počela otuđivati od domovine, tako da je od 1950-ih počeo pisati isključivo na engleskom jeziku. Jedno od tih djela, drama *The Fourposter* je imala veliki uspjeh na Broadwayu. Od početka 1960-ih se de Hartog zajedno sa svojom suprugom Marjorie priključio kvekerima.

Vanjske veze
------------

***Jan de Hartog*** na Wikimedijinoj ostavi

* Biography of Jan de Hartog in the *Daily Shipping Newsletter*
* "The Looniverse", by Harrie Verstappen
* The Quaker Liar Arhivirano 2007-07-15 na Wayback Machine-u
* An abridged version of "Jan de Hartog: A Captain on the Ocean of Light and Love"
* Informacije o piscima) (`nl`)
* Jan de Hartog na IMDb-u (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 46759609
* LCCN: n78095785
* ISNI: 0000 0001 2096 0496
* GND: 118983253
* SELIBR: 241225
* SUDOC: 026814889
* BNF: cb118988925 (podaci)
* BPN: 46001482
* BIBSYS: 90226762
* NLA: 35176199
* NDL: 00442629
* NKC: jn20000602818
* CiNii: DA05184771
* CONOR.SI: 43066979
* NSK: 000099157

 |
Koordinate: 57°43′08″N 3°17′15″W﻿ / ﻿57.7189°N 03.2875°W﻿ / 57.7189; -03.2875

**Lossiemouth** (škotski gelski: ) je grad u škotskom Područnom vijeću - Moray. Prvotno je bio luka Elgin, a kasnije je postao važno ribarsko središte. Tragovi naselja datiraju 1000 godina, ali je današnje naselje osnovano prije 250 godina te se sastojalo od četiri zasebne zajednice koje su se kasnije udružile u jednu. Od 1890. do 1975. je bio tzv. police burgh pod imenom **Lossiemouth and Branderburgh**.

Stotfield, prvo značajnije naselje (ne računajući danas nestali Kinneddar), se nalazi sjeverozapadno od grada. Sljedeće je Seatown - područje između rijeke i kanala u kome se nalazi 52 kuća, od koje su 51 od historijskog značaja. U 18. vijeku je odlučeno da se sagradi luka na rijeka Lossie, pa je isplaniran grad Lossiemouth, izgrađen na ravnici ispod brda Coulard. Branderburgh je sagrađen u 19. vijeku.

Izvori
------

1. Ainmean-Àite na h-Alba ~ Gaelic Place-Names of Scotland
2. Scots Language Centre: Scottish Place Names in Scots

Vanjske veze
------------

* Census data
* Mrežna referenca NJ232711
* Map of Lossiemouth Arhivirano 2011-05-24 na Wayback Machine-u
* Lossiefowk (Local website and forum)

***Lossiemouth*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kubanci** je izraz koji se koristi za stanovništvo Kube, odnosno etničku grupu koja je na tom otoku nastala miješanjem afričkih robova, španskih kolonijalista i evropskih doseljenika.

Kubanci su danas uglavnom mulati, uz značajnu manjinu bijelaca, te nešto manji broj crnaca. Među njima ima relativno malo rasnih tenzija, a na otoku su negativne predrasude uglavnom orijentirane na jamajkanske imigrante. 

Kubance, kao malo koji narod u zapadnoj hemisferi, karakterizira niski prirodni priraštaj. Uz mali broj rođene djece, tome pridonosi i jedan od najliberalnijih zakona o pobačaju na svijetu.

Kubanci su sve do 1950-ih sebe smatrali jednim od najevropskijih naroda Latinske Amerike, dijelom i zbog toga što su prema tadašnjim procjenama 75 % bili bijelci. Kubanska revolucija i dolazak Castrovih komunista na vlast doveo je do nagle emigracije dotadašnje, pretežno bijele društvene elite, odnosno povećanja udjela dotada inferiornih mulata i crnaca.

Kubanski politički emigranti su se početkom 1960-ih počeli naseljavati u SAD, gdje sada predstavljaju četvrtu po veličini latinoameričku etničku grupu. Njihova zajednica u SAD se odlikuje žestokim antikomunizmom, te su za razliku od ostalih Hispanoamerikanaca, skloniji dati glas republikancima nego demokratima. To je posebno naglašeno na Floridi, gdje su Kubanci imali bitan utjecaj na ishod predsjedničkih izbora 2000. i 2004. godine.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85034639
* BNF: cb11995937r (podaci)
* NKC: ph191039

 |
*Za elitnu makedonsku konjicu (*hetairoi*, "drugovi"), v. Konjička družina.*
U antičkoj Grčkoj **hetere** (na grčkom ἑταῖραι, *hetairai*) su bile kurtizane, odnosno sofisticirane družice bogatih muškaraca ili elitne prostitutke.

Na temelju antičkih izvora se može zaključiti kako je starogrčko društvo razlikovalo hetere od *pornê* ili običnih prostitutki. One su se u pravilu regrutirale iz redova strankinja ili bivših robinja koje su uspjele otkupiti slobodu. Osim fizičke ljepote su ih krasili i neki drugi talenti - obično ples, pjevanje, ali i domišljatost, zahvaljujući kojima su ponekad sudjelovale na muškim okupljanjima kao što su *symposia* te sudjelovale u intelektualnim raspravama. Hetere su bile među rijetkm ženama antičke Grčke koje su bile obrazovane, a pojedini polisi su ih tjerali da nose posebnu odjeću te da plaćaju porez. 

Među najpoznatijim heterama antičkog svijeta se navode Aspasija, dugogodišnja Periklova družica te Frina, koja je služila kao model za neke od najpoznatijih starogrčkih statua.

Izvori
------

* Davidson, J. 1998 Courtesans and Fishcakes: The consuming passions of classical Athens. London: Fontana

Eksterni linkovi
----------------

***Hetera*** na Wikimedijinoj ostavi

* An essay on women’s lives in classical Athens Arhivirano 2013-01-10 na Wayback Machine-u
* James Grout: *Hetairai*, part of the *Encyclopædia Romana*
* The hetaerae of Athens - from Book 13 of Athenaeus