recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Branimirovac** je selo u Hrvatskoj, regiji Slavonija u Osječko-baranjskoj županiji i pripada općini Koški.
Branimirovac se nalazi na 98 metara nadmorske visine. Susjedna naselja: istočno Lug Subotički, sjeverno Koška, zapadno Andrijevac te jugozapadno Bijela Loza i jugoistočno Budimci naselja u općini Podgorač. Pripadajući poštanski broj je 31224 Koška , telefonski pozivni 031 a registarska pločica vozila NA (Našice).

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

Iskazuje se kao naselje od 1948. Do 1991. iskazivano pod imenom Babjak. 1993. ime naselja je promijenjeno u Branimirovac. 
Prema prvim rezultatima Popisa stanovništva iz 2011. u Branimirovcu je živjelo 95 stanovnika u 37 kućanstava.

Izvor
-----

1. ↑  DZS popis stanovništva 2001. godine
2. ↑
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
4. ↑

Vanjske poveznice
-----------------

* 

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Branimirovac** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
.

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Koška |
| --- |
| Andrijevac • Branimirovac • Breznica Našička • Koška • Ledenik • Lug Subotički • Niza • Normanci • Ordanja • Topoline |
**Davor Ivo Stier** [~ štî:r] (Buenos Aires, 6. siječnja 1972.) je hrvatski desnićarski političar, poznat kao jedan od najistaknutijih članova HDZ-a. Po struci je politolog. Javnosti je postao poznat od bliskih suradnika Jadranke Kosor nakon što je ona 2009. preuzela stranku. Izabran je u Hrvatski sabor na izborima 2011. godine, a potom jeizborima 2013. je izabran kao jedan od prvih 12 hrvatskih članova Europskog parlamenta. Tamo je stekao bliske veze s kolegom i stranačkim drugom Andrejem Plenkovićem, i često se u medijima navodio kao jedan od prvih predstavnika mlade i ranijim "pretpolitičkim" temama i sukobima neopterećene generacije vodećih političara HDZ-a, mada se, zbog odrastanje u emigraciji u ideološkom smislu smještao među stranačku desnicu. Nakon što je Plenković 2016. pobijedio na izborima 2016. godine, Stier je postao potpredsjednik Vlade, a potom i ministar vanjskih poslova. S tog mjesta je u lipnju 2017. odstupio na mjesto političkog tajnika stranke.

Vidi još
--------

* Ivan Stier
**Zijadat Alah I** (arapski: زيادة الله الأول‎; Ziyadat Allah; ? - 10. jun 838) bio je treći aglabidski emir Ifrikije, koji je vladao od 817. do smrti.

Na mjestu emira je naslijedio svog brata Abadalaha I, ali i neprijateljstvo koje je vladajuća dinastija stvorila među vodećim arapskim pravnicima i trupama. Pokušaj da se raspusti arapska vojska je 824. doveo do ustanka koji je ugušen tek 836. uz pomoć lokalnog berberskog stanovništva.

S druge strane je Zijadat nastojao nezadovoljstvo trupa umiriti slanjem u lukrativne vojne pohode, pa se na meti od 827. našla bizantska Sicilija. Pokušaj Asad ibn al-Furata da zauzme otok je ispočetka odbijen, ali je već 831. zauzet Palermo. Koristeći unutrašnje bizantske borbe, Zijadat je na poziv napuljskog vojvode poslao trupe i na italijansko kopno, te je tako stvorio uporište iz koga će nastavljati napade na kršćanska područja.

Usprkos vanjskih i unutrašnjih sukoba, Zijadatova vladavina je zabilježila i niz graditeljskih projekata, među kojima se ističe džamija Ukbe ibn Nafija u Kairuanu.

Zijadata je na mjestu emira naslijedio brat Abu Iqal.
**Devetopasni pasanac** (lat. *Dasypus novemcinctus*) je sisavac iz reda *Cingulata*.

Ima široko rasprostranjenje i česta je vrsta.

Rasprostranjenost
-----------------

Areal vrste obuhvaća veći broj država. Devetopojasni armadil ima stanište u: Panami, Argentini, Trinidadu i Tobagu, Grenadi, Sjedinjenim Američkim Državama, Brazilu, Meksiku, Venezueli, Kolumbiji, Peruu, Ekvadoru, Boliviji, Paragvaju, Nikaragvi, Kostarici, Gvatemali, Hondurasu, Salvadoru, Belizeu, Gvajani, Surinamu, Francuskoj Gvajani i Urugvaju.

Devetopasni pasanac je najrašireniji od svih armadila. Njegov preci nastali su u Južnoj Americi, gdje su ostali tisućama godina, sve dok nije nastala prevlaka Panama preko, koje su došli u Sjevernu Ameriku kao dio Velike američke razmjene životinja.

Općenito teži 2,5 do 6,5 kg, iako najveći primjerci mogu težiti do 10 kg. To je jedan od najvećih vrsta pasanaca. Glava i tijelo dugi su 38-58 cm, a zajedno s 26-53 cm dugim repom, ukupno je dug 64-107 cm dug. Ima devet okomitih pojasa (kolutova) na sredini tijela.

Devetopasni pasanac je usamljena, uglavnom noćna životinja, koja se nalazi u mnogim vrstama staništa, od zrelih i sekundarnih prašuma do travnjaka i pustinja i vegetacija sušnih područja. Kukcojed je, hrani se uglavnom mravima, termitima i drugim malim beskralježnjacima. Može skočiti 91-120 cm ravno u zrak, ako je uplašen, što je posebno opasno na cestama.

Proglašen je jednim od simbola Teksasa.

Izvori
------

1. ↑  Gardner, A. L. (2005). "Order Cingulata". In Wilson, D. E.; Reeder, D. M. Mammal Species of the World (3rd ed.). Johns Hopkins University Press. str. 94-95. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
2. ↑   Preuzeto 18. ožujka 2013.
3. ↑   Preuzeto 18. ožujka 2013.

***Devetopasni pasanac*** na Wikimedijinoj ostavi
Na vratu se nalazi nekoliko točaka ranjivih na pritisak, kao što su karoditne arterije.
**Davljenje** u najširem smislu označava naglu hipoksiju, odnosno stanje u kome je ljudski ili životinjski organizam lišen zraka neophodnog za disanje. U praksi se takva situacija često događa kada se čovjek ili životinja nađe duže vremena pod vodom, a što se naziva utapljanje. 

U užem smislu se pod time podrazumijeva pritisak na vrat koji uzrokuje hipoksiju, a koji može izazvati nesvijest ili smrt, a za njega se također koristi izraz **strangulacija**. Davljenje sa smrtnom posljedicom je najčešće posljedica nasilja (ubistvo), nesretnog slučaja, a služi i kao pomoćni/rezervni mehanizam pogubljenja vješanjem, ukoliko se pogubljenoj osobi iz nekog razloga odmah ne slomi vrat. Davljenje koje za cilj nema smrt, nego samo privremeno onesposobljivanje davljene osobe se, pak, primjenjuje u nekim borilačkim vještinama i sistemima osobna samoobrane; u nekim slučajevima se primjenjuje radi razonode u tzv. igri davljenja ili radi postizanja seksualnog zadovoljstva kod tzv. erotske asfiksije. 

Davljenje se prema metodama izvođenja dijeli na:

* vješanje
* davljenje povezom (garotiranje)
* ručno davljenje

Vanjske veze
------------

* Strangling and Erotic Asphyxia Blog Arhivirano 2019-08-06 na Wayback Machine-u
* Principles of Judo Choking Techniques
* Examples of Judo Chokes
Лазања на амерички начин
**Лазања код** је врста програмске структуре коју карактерише неколико добро дефинисаних и раздвојених *слојева*, таквих да сваки слој кода приступа доњим нивоима кроз добро дефинисани интерфејс. Израз је супротан термину шпагети код, а оба упоређују структуру програма са пастом. Аналогија се налази у слојевитој структури лазање, код које су различити састојци (месо, сос, поврће или сир) међусобно раздвојени правоугаоницима од теста.

Типичан пример лазања кода може се срести код интерфејса између различитих подсистема, као између кода веб апликације, пословне логике, и релационе базе података. Још једна уобичајена техника програмирања која комбинује слојеве (употреба различитих програмских језика на различитим нивоима програма), има тенденцију да ствара лазања код. У општем случају, клијент-сервер апликације често имају форму лазања кода, са добро дефинисаним интерфејсима између клијента и сервера.

Лазања код у општем случају инсистира на енкапсулацији између различитих „слојева", пошто се може десити да подсистеми о којима се ради немају други начин међусобне комуникације осим кроз добро дефинисани механизам, као што је SQL, FFI, или RPC. Ипак, појединачни слојеви у систему могу бити прилично неструктуирани или дезорганизовани. 

Израз постоји од 1982. године, а први га је употребио Џо Селко, стручњак за базе података.

Види још
--------

* Шпагети код
* Равиоли код

Спољашње везе
-------------

* Додатне информације о лазања коду (`en`)
* Какву пасту желите? (`en`)
* Џо Селко: "SQL за паметњаковиће: Будућност SQL програмирања" Arhivirano 2008-05-17 na Wayback Machine-u (`en`)
**Davor Kus** (Rijeka, 21. srpnja 1978.) je profesionalni hrvatski košarkaš. Visok je 1,91 m i težak 91 kilogram. Igra na pozicijama playmakera i beka šutera. Trenutačno je igrač hrvatske Cibone iz Zagreb.

Profesionalna karijera
----------------------

Kus je počeo igrati za prvu momčad KK Kvarnera 1996. godine. Nakon četiri sezone, 2000. je potpisao za Cibonu, gdje igra i danas, s tim da je dvije sezone proveo u inozemstvu: sezonu 2004./2005. u atenskom AEK-u, a sezonu 2007./2008. u Unicaji u španjolskoj ACB ligi. U sezoni 2008./09. bio je na jednogodišnjoj posudbi u Ciboni, te se natrag vratio u Malagu. U Malagi je dobio raskid ugovora i postao slobodan igrač. Iako je bio u kombinacijama da se vrati u Cibonu, Kus je na kraju s Benettona Trevisom potpisao dvogodišnji ugovor, s mogućnošu produženja na još jednu.

Euroliga
--------

Dana 26. studenog2008. Kus je u pobjedi od 82-79 nad talijanskim Air Avellinom, prešao granicu od 1000 poena u Euroligi. Utakmicu je završio sa 23 poena i po jednim skokom i asistencijom.

Hrvatska košarkaška reprezentacija
----------------------------------

Kus je bio član Hrvatske košarkaške reprezentacije koja je sudjelovala na Europskom prvenstvu u Španjolskoj 2007. Igrao je i na Olimpijskim igrama u Pekingu 2008.

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2009-07-25. Pristupljeno 2014-07-26.
2. ↑  "Davor Kus: Prestar sam da bi me i dalje vodile emocije" Arhivirano 2009-07-25 na Wayback Machine-u - 24 sata, 12. studenog 2008.
3. ↑  „Davor Kus preselio kod Sandra Nicevića". Arhivirano iz originala na datum 2009-07-31. Pristupljeno 2014-07-26.
4. ↑  Cibona do četvrte pobjede u produžetku, Marshallu ovacije! Arhivirano 2009-02-01 na Wayback Machine-u - SN, 26. studenog 2008.
**Zijemlje** je kraško polje sjeveroistočno od Mostara, na području opština Mostar i Istočni Mostar, Bosna i Hercegovina. Polje je morfološki podijeljeno na Gornje Zijemlje ili Hansko polje i Donje Zijemlje, sa naseljima na obodu.

Gornje Zijemlje ili Hansko polje administrativno pripada Mostaru i obuhvata površinu od 1,47 km², na nadmorskoj visini od 835 m. Polje je suho, a jedino južni dio može potencijalno da plavi. Donje Zijemlje administrativno pripada Istočnom Mostaru i obuhvata površinu od 4,57 km². na nadmorskoj visini od 807 m. Polje je suho, ali ima određeni potencijal za plavljenje u manjem centralnom dijelu. Nekada je bilo konačište, odnosno mjesto na kojem su karavandžije, razapinjali šatore da se odmore, pa je nazvano Hansko polje.

Polje se većim dijelom koristi za ispašu stoke, a manje za proizvodnju povrća. Nema posebnih pritisaka na ekosisteme polja.

Ptice u polju
-------------

U periodu 2006.-2015 izvršena je registracija i snimanje ptica i zabilježene su 63 vrste.

Među zabilježenim vrstama izdvajaju se svračci (*Lanius spp.*): rusi svračak (*Lanius collurio*), sivi svračak (*Lanius minor*) i riđoglavi svračak (*Lanius senator*) se sigurno gnijezde na ovom području, dok je veliki svračak (*Lanius excubitor*) prisutan u vrijeme migracija (a vjerovatno i zimovanja). S obzirom na to da na području Zijemlja dominiraju otvorena staništa sa raštrkanim grmljem, može se reći da ovo polje predstavljaju idealna staništa za pomenute vrste. Brojnošću se izdvaja rusi svračak.

Od značaja je izdvojiti i prisustvo jarebice kamenjarke (*Alectoris graeca*), drozda ogrličara (*Turdus torquatus*) ili planinskog kosa, koji se vjerovatno gnijezdi u okolnim planinskim područjima, žute pčelarice (*Meropos apiaster*), lastavice (*Hirundo rustica*) od 200 do 500 jedinki bilježena su u vrijeme početka seobe i bijele čiope (*Apus melba*).

Vanjski linkovi
---------------
U muzici ***segno*** (ital. *segno*, čitaj: *senjo*, od latinskog *signum*) znači *znak* za obeležavanje početka ponavljanja koje svirač ili pevač mora da izvrši. Znak se piše iznad linijskog sistema.

Za to se upotrebljavaju sledeći znaci (tzv. *senja*):      ili      ili    .

***Da capo*** - *da kapo*.
Italijanska oznaka ***Da capo*** koristi se kao navigacioni marker za ponavljanje sviranja notnog teksta i znači *od početka* (skraćeno ***D.C.*** izgovara se da kapo, *od početka*).

*D. C. al segno*
----------------

***Da capo al segno  e poi la Coda*** ili skraćeno ***D. C. al segno  e poi la Coda*** znači: ponovi od *početka* do znaka *(**al segno*** znači *do znaka*) , a zatim pređi na deo kompozicije označen sa ***Coda***.

Primer za ***Da capo al segno  e poi la Coda*** u kompoziciji za klarinet i klavir iz zbirke *Pesme za početnika*   Radivoja Lazića    —    Vlastimira Peričića: *Klarinetista na vrtešci*.    Play?/i

Vidi još
--------

* Da capo
* Dal segno
* Da capo al Coda
* Da capo al Fine
* Dal segno al Coda
* Dal segno al Fine
* Abrevijatura
* Abrevijatura (muzika)

Izvori
------

1. 1 2  Vlastimir Peričić, *Višejezični rečnik muzičkih termina*
2. ↑  Radivoj Lazić, Škola za klarinet: *Učim klarinet* IV.
3. ↑  Radivoj Lazić — V. Peričić, *Osnovi teorije muzike*
**Sheep Eater Shoshoni** (Mountain Snakes, Sheepeaters, Tukuarika, Tukudika; Ovcojedi), jedno od plemena šošonskih Indijanaca duž rijeke Salmon River u Idahu od ranih istraživača i trapera nazivani "Sheepeaters" ili "Ovcojedi". Ovaj naziv dobili su zbog toga što su uveliko ovisili o lovu na dugorogu planinsku ovcu. Sami sebe oni su nazivali Tukudika ili "meat-eaters," a poznati su i kao "Toyaino," ili "mountain dwellers." 115.godišnja Sheepeater-ka "The Woman Under the Ground", u svom intervjuu W. A. Allenu (objavljenom 1913. vidi više Arhivirano 2008-02-08 na Wayback Machine-u), opisuje svoj narod kao  *'one koji uvijek žive među oblacima'* ...  *'i nikad ne silazi u dolinu.... (Tu su se prema njenim riječima) hranili mesom planinskih ovaca i koza'*. 

U planinsko područje po svoj su ih prilici prognali veoma ratoborni Blackfeet Indijanci. Svoju odjeću i obuću izrađivali su od koža životinja koje su lovili. Živjeli su u pećinama ili cedrovim teepijima na kojima bi rupe začepili borovm smolom. Vatrenog oružja nisu imali nego su se služili lukom i strijelom, te sjekirama i noževima sa opsidijanovim sječivima. Živjeli su miroljubivo sve do 1879. kad su ubili petoricu kineskih rudara na Loon Creeku, čime je započeo  *Sheepeater War'*  koji je završio zarobljavanjem 51.-dnog pripadnika plemena koji su sprovedeni na rezervat Lemhi u Idahu, a 1907. na Fort Hall među Bannock Indijance. Godine 1904. bilo ih je 90, a kasnije ih posebno ne popisuju.

Vanjske poveznice
-----------------

* David Dominick, The Sheepeaters Arhivirano 2013-11-11 na Wayback Machine-u
* Sawtooth National Recreation Area - History Arhivirano 2008-05-27 na Wayback Machine-u
* Tukudika Arhivirano 2008-02-08 na Wayback Machine-u
**Crimthann Coscrach** ("pobjednički"), sin Fedlimid Fortréna sina Fergus Fortamaila, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Na prijestolje je došao ubivši svog prethodnika Ennu Aignecha. Vladao je četiri ili sedam godina, nakon čega ga je ubio Rudraige mac Sithrigi. *Lebor Gabála Érenn* navodi kako je vladao u doba egipatskog kralja Ptolemeja VIII Fiskona (145-116. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* mu vladavinu smješta u period 191-184. pne. a *Annals of the Four Masters* u period 293-289. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Énna Aignech**  |  **veliki kralj Irske** LGE 2. vijek pne.FFE 191-184. pne.AFM 293-289. pne. | Slijedi: **Rudraige mac Sithrigi**  |

Izvori
------

1. ↑  *Dictionary of the Irish Language* Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, p. 153
2. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 289-291
3. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.30
4. ↑  *Annals of the Four Masters* M4907-4911
**Bratuš** je priobalno naselje u Makarskom primorju, koje administrativno pripada općini Baška Voda.

Mjesto je nastalo u 18. stoljeću, doseljavanjem nekoliko obitelji ribara iz Podgore. Centar Bratuša odlikuju stare kamene kuće, a između njih je mali trg nazvan Kačićevi dvori. U novije su se vrijeme u naselju izgradile mnoge vikendice i odmarališta. Iznad Bratuša se nalazi predhistorijsko nalazište Gradina sa dominatnom centralnom stijenom i nekoliko manjih oko nje.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, u Bratušu i Krvavici živi 287 stanovnika, dok se broj stalnih stanovnika samog Bratuša procjenjuje na 70.

Promet
------

Naselje se u cijelosti nalazi ispod Jadranske magistrale, glavne hrvatske priobalne cestovne prometnice.

Gospodarstvo
------------

Glavna djelatnost Bratušana je turizam, čemu pridonosi velika osunčanost tog područja i prekrasne plaže.

Izvori
------

Vanjske poveznice
-----------------

* Bratuš na stranici TZ Baška Voda Arhivirano 2011-03-27 na Wayback Machine-u

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Bratuš** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Makarsko primorje |
| --- |
| Brela • Baška Voda • Promajna • Bratuš • Krvavica • Makarska • Tučepi • Podgora  Drašnice • Igrane • Živogošće • Drvenik • Zaostrog • Podaca • Brist • Gradac |  |
**Braunau am Inn** je grad na sjeveru Austrije od 16,387 stanovnikaon je i administrativni centar Okruga Braunau am Inn.

Braunau je danas najpoznatiji po tom što je bio rodno mjesto Adolfa Hitlera.

Geografske karakteristike
-------------------------

Braunau leži na rijeci Inn (zato se i zove am Inn) na ušću riječice Enknach, na granici Gornje Austrije i Bavarske, koju formira 
Inn, s druge strane rijeke leži bavarski grad Simbach am Inn.

Historija
---------

Braunau se prvi put spominje 1110. kao bavarska utvrda. Negdje između 1260. - 1290. dobio je status status grada.

Grad je prosperirao tokom 15. vijeka, zahvaljujući brodarstvu po rijeci Inn i unosnoj trgovini solju i manufakturama tkanina. Tek 1779. zajedno sa kotlinom Inna postao je 
austrijski, iako je između 1809. - 1816. ponovno bio bavarski.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost grada je kasnogotička parohijska crkva, sa zvonikom visokim 99 m i neogotičkim enterijerom.

Pored toga tu su i gotička bolnička crkva (oko 1430), nekadašnja crkva sv Martina iz 1457. preuređena 1957. u Memorijalni centar posvećen Drugom svjetskom ratu, nekadašnji kapucinski samostan (1621. -1624, čija je crkva pretvorena u teatar i ostaci gradskih bedema kod salzburškog tornja.

Privreda
--------

Od 10,917 zaposlenih u 1991. oko 58% je radilo u Industriji i trgovini. 
U selu Ranshofen su pogoni koncerna Austrija Metall AG, pored tog u gradu se proizvode cipele odjeća, staklo, krevetske podnice i elektronske komponente.

Pored grada je 1953 podignuta hidroelektrana, a Braunau je poznat po ljevanju crkvenih zvona.

Gradovi prijatelji
------------------

* Nikaragva, El Castillo
* Njemačka, Simbach am Inn

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Oberösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 02. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  „*Braunau am Inn*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 12. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Braunau am Inn*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Braunau am Inna* (`de`)
**Ros Serey Sothea** (kmerski: រស់ សេរីសុទ្ធា ili រស់ សិរីសុទ្ធា; Battambang, cca. 1948. – cca. 1977.) bila je kambodžanska pjevačica, poznata po počasnoj tituli "Kraljica zlatnog glasa", koju joj je dodijelio Norodom Sihanouk. 

Rođena je u siromašnoj obitelji u provinciji Battambang, negdje oko 1948. godine. Talent za pjevanje pokazala je vrlo rano, međutim isti je otkriven tek nakon što je 1963. godine pobijedila na ragionalnom muzičkom natjecanju. Godine 1967. preselila se u Phnom Penh, navodno na poziv radijskog pjevača Ima Songa Seurma, koji ju je ranije bio čuo kako pjeva. U Phnom Penhu je postala dio snažne pop scene, koju su predvodili Sinn Sisamouth, Mao Sareth i drugi. Započela je s baladama, kasnije je prešla na zapadnjačke stilove poput psihodeličnog i garažnog rocka te filmsku glazbu, međutim ostala je najpoznatija upravo po romantičnim baladama, ali i duetima s brojnim kolegama. 

Godine 1970. kao i Sinn, podržala je Lon Nolovu Kmersku Republiku, pjevajući domoljubne i propagandne pjesme. Također se usko povezala s vojskom te je, prema dokumentarnom filmu *Don't Think I've Forgotten*, bila u vezi s jednim vojnikom Kmerske Republike, a koji je navodno kasnije ubijen u borbi. Njezina karijera je zaključena kada su Crveni Kmeri preuzeli kontrolu nad zemljom u travnju 1975. godine. Po dolasku Crvenih Kmera, Ros Serey Sothea je nestala; postoje različite priče o njezinoj sudbini, međutim gotovo je sigurno da je umrla kao žrtva Pol Potovog režima negdje oko 1977. godine. Njezine su sestre rekle kako su ju Crveni Kmeri pogubili nedugo nakon preuzimanja vlasti (jer je kao prozapadna umjetnica bila nepodobna za režim), dok su drugi izvori iz tog perioda tvrdili da je uspješno prokrijumčarena iz zemlje, mada to djeluje malo vjerojatno. Prema trećoj priči, odvedena je u poljoprivredne kampove, gdje je, s obzirom da je odrasla na selu, uspješno skrivala svoj identitet neko vrijeme, ali je tokom 1977. otkrivena te je, s obzirom da ju je režim ocijenio previše kontroverzom, pogubljena nedugo zatim. Posljednja poznata priča također tvrdi da je završila u radnom logoru i preživjela, ali je umrla u bolnici od pothranjenosti nedugo nakon vijetnamske intervencije. 

Podaci iz njezinog privatnog života danas su prilično opskurni i malobrojni, mada je opisivana kao skromna i vesela osoba. Za života je bila poznata po nekoliko visokoprofilnih veza, među kojima je i brak s kolegom Sosom Matom, a koji je završen nakon samo šest mjeseci zbog njegove ljubomore i zlostavljanja. 

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 304670549
* LCCN: no2018133919
* ISNI: 0000 0004 1023 8725
* BNF: cb16694035h (podaci)
* MusicBrainz: 5efc7a06-d7a1-48bc-b982-c2c09e2787d8

 |
*Za ostala značenja, v. Bjegunac (razvrstavanje).*
**Bjegunac** (ijek.) ili **begunac** (ek.), izraz koji u najširem smislu označava osobu koja je napustila ili nastoji napustiti određenu lokaciju zbog toga što joj, ukoliko u njoj ostane, prijete različita ograničenja slobode, disciplinske ili krivične sankcije, odnosno zlostavljanje ili smrt. U svom užem smislu se pod time podrazumijevaju osobe koje su se u takvoj situaciji našle zbog činjenja ili sumnje da su počinile neku ilegalnu aktivnost, odnosno koje nastoje privesti (uhapsiti) organi vlasti, najčešće policija. Kako bi se bjegunci locirali i uhapsili, koristi se posebna obavijest namijenjena različitim policijskim organima ili javnosti, poznata kao potjernica.

Vidi još
--------

* Zatvorski bijeg
* Dezerter
* Lovac na ucjene

Vanjske veze
------------

* AMW.com Arhivirano 1996-12-31 na Wayback Machine-u
* Fugitives wanted by FBI
* Interpol Wanted List - Recent Arhivirano 2007-10-05 na Archive-It-u
* Fugitives wanted by US Marshals Arhivirano 2021-07-27 na Wayback Machine-u
**Crkva sv.Antuna Padovanskog** nalazi se u Bihaću. Ova crkva je posebna specifičnost Bihaća jer se u njemu nalaze tri katoličke crkve posvećene svetom Antunu Padovanskom.

Prva crkva
----------

Crkva je rađena u gotskom stilu i podignuta je 1266. godine kao gradska crkva pod upravom dominikanaca. Uz crkvu se nalazio i samostan. U crkvi su se nalazili grobovi, uglavnom pripadnika hrvatskog plemstva. Godine 1592. crkva je pretvorena u džamiju, pod imenom Fethija (Osvojena). Posmrtni ostaci plemstva su prebačeni pored džamije a nadgrobne ploče ugrađene u pod i prebačene 1894. godine u Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine u Sarajevu. Objekat džamije (crkve sv. Antuna, zajedno sa nadgrobnim pločama proglašen je za nacionalni spomenik BiH.

Druga crkva
-----------

Gradnja nove crkve sv. Ante u Bihaću odvijala se u nekoliko faza. U prvoj fazi, nova crkve sa zvonikom podignuta je na mjestu Žabela, u samom gradu. Gradnja se završila 1891. godine. Posmrtni ostaci hrvatskih velikaša su sa prostora kod prve crkve (džamije) prebačani u posebno izrađenu grobnicu, smještenu 50 metara kod druge crkve.

U drugoj fazi, 1899. godine, crkva je produžava za 11 m i dograđeno novo polukružno svetište. Restauracija crkve je završena 1913. U trećoj fazi od 1938. do 1941 godine, ponovo je proširena i dozidan toranj. Godine 1941, tadašnja ustaška vlast naređuje da se do temelja poruši pravoslavna crkva i da se materijal sa nje iskoristi za proširivanje objekta katoličke crkve i doziđivanje tornja.

Saveznički avioni su 1943. godine bombardirali Bihać. Među uništenim objektima nalazila se i crkva sv. Ante, od koje je, do današnjih dana, ostao sačuvan samo toranj i dio zidova. Zajedno sa grobnicom bihaćkog plemstva (grobnica hrvatskih velikaša) proglašena je za nacionalni spomenik BiH.

Treća crkva
-----------

Danas u Bihaću postoji i treća crkva sv. Ante (župna) koja je izgrađena 1972. godine. To je crkva koja i danas služi za potrebe župljana grada Bihaća. Oktogonalnog je oblika. Na zvoniku se nalaze tri zvona. Godine 1977. u crkvu je postavljen križni put (terakota), te nešto kasnije brončani kipovi. U posljednjem ratu (1991. – 1995.) crkva je pretrpjela oštećenja.

Literatura
----------

* Radoslav Lopašić, Bihać i Bihaćka krajina, Zagreb 1890.
* Ferdo Šišić, Vojvoda Hrvoje Vukčić Hrvatinić i njegovo doba, Zagreb, 1902
* ĆiroTruhelka, Sredovječni spomenici Bosanske Hrvatske, Hrvatsko kolo XXIII, Zagreb, 1942.
* Marko Vego, Crkva sv. Ante (Fethija džamija), Naše starine, str. 255-268, 1954.

Vanjske veze
------------

* Župna crkva
* Crkva sv. Ante
Alexander Miklosy, član Rosa Liste i predsednik opštinskog odbora Ludwigsvorstadt-Isarvorstadt (2006.)
**Rosa Liste München** e.V. (*Roze lista Minhen*) je minhenska inicijativa gej-lezbejskih birača i biračica (*Münchens schwul-lesbische WählerInnen-Initiative*), osnovana 1989. Od 1996. Godine Rosa Liste ima svog predstavnika u gradskoj skupštini Minhena i nalazi se u vladajućoj koaliciji sa Zelenima i SPD-om.

Osnivanje Rosa Liste pokrenuo je Gerd Wolter, član VSG-a (LGBT grupa u Minhenu) i predstavnik Zelenih u gradskoj skupštini, sa idejom da bi na gradske izbore 1990. godine trebalo izaći sa sopstvenom listom. Osnivačka skupština Rosa Liste održana je u Minhenu 2. septembra, 1989. Kao glavni kandidat izabran je Thomas Niederbühl; Gerd Wolter je bio na drugom mestu.

Posle izbora 1990. i 1994. sa 1.0% i 1.1% glasova, Rosa Liste je propustila ulazak u gradsku skupštinu. Na lokalnim izborima 1996. godine Rosa Liste je dobila 1.8% glasova i jedno mesto u gradskom parlamentu. Ulaskom u gradski parlament, Rosa Liste je postala prva gej i lezbejska politička grupa u Evropi koja je ušla u lokalni parlament. Na izborima 2002. godine, Rosa Liste je osvojila 2.0% glasova i ponovo jedan mandat u gradskoj skupštini.

Predstavnik Rosa Liste u gradskoj skupštini je Thomas Niederbühl, koji je izgradio frakciju sa Zelenima i SPD-om. SPD, Zeleni i Rosa Liste su u vladajućoj koaliciji.

U opštinskom odboru (*Bezirksausschuss*) Ludwigsvorstadt-Isarvorstadt Rose Liste je na izboria 2002. godine osvojila čak 11% glasova i time 3 od 25 mesta. Alexander Miklosy, predstavnik Rosa Liste je predsednik ovog opštinskog odbora.

Vidi još
--------

* LGBT prava u Nemačkoj

Spoljne veze
------------

* Rosa Liste München e.V.

***Rosa Liste München*** na Wikimedijinoj ostavi
**Cahabón** je rijeka na sjeveru Gvatemale duga 196 km, pritoka Rijeke Polochic.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire u planinama masiva Sierra de Las Minas. Od tamo teče prema istoku i protiče preko terena općina Cobán, San Pedro Carchá i Lanquín, gdje se nalaze vodopadi Semuc Champey i kraške pećine velike turističke atrakcije.

Protiče južno od grada Santa María Cahabón do ušća u Polochic kod grada Panzós, koji nešto dalje uvire u Jezero Izabal.

Na rijeci su podignute dvije hidroelektrane Chichaíc u općini Cobán i Sirio u općini San Pedro Carchá.

Pritoke su joj oko 50 potoka.

Porječje rijeke prostire se na površini od 2,459 km² po departmanu Alta Verapaz, prosječni protok je 164.2 m³/s.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Río Cahabón*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 25.2. 2023.
2. ↑  „*Río Cahabón, una maravilla natural que se debe preservar*" (španjolski). Prensa Libre. Pristupljeno 25.2. 2023.

Vanjske veze
------------

***Cahabón*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Río Cahabón, una maravilla natural que se debe preservar* (`es`)
Koordinate: 45°54′23″N 16°49′00″E﻿ / ﻿45.9063674308704°N 16.8167585134506°E﻿ / 45.9063674308704; 16.8167585134506
**Crkva sv. Ane u Bjelovaru** župna je crkva dovršena 1993. godine.

Župu sv. Ane osnovao je zagrebački kardinal Franjo Kuharić 29. svibnja 1980. godine. Do tada je to područje pripadalo župi sv. Terezije Avilske u Bjelovaru. Župa sv. Ane obuhvaća dio zapadnog dijela Bjelovara i prigradska naselja Hrgovljani, Gudovac, Stare i Nove Plavnice i Klokočevac. Župom je kratko vrijeme upravljao svećenik Ivan Došlin, a zatim Zlatko Pečet, koji je 19. veljače 1983. godine poginuo u prometnoj nesreći. Naslijedio ga je župnik Vinko Gregur. Župa je već tada imala oko 5.000 vjernika, a nije imala crkvu.

Od kraja 1983. do 1993. godine misa se održavala u preuređenoj kući na Križevačkoj cesti 23.  Tu se održavao i vjeronauk. Građevinska dozvola za gradnju nove crkve zatražena je 1983. godine, a dobivena je tek 1989. godine. Tadašnja vlast ometala je izdavanje dozvole. Od početka 1986. godine u župu dolaze časne sestre klanateljice Krvi Kristove. 

U rujnu 1989. godine započela je gradnja crkve prema projektu arhitektice Željke Ružić iz Zagreba. Zagrebački kardinal Franjo Kuharić blagoslovio je kamen temeljac 4. studenog 1989. godine. Građevinsko poduzeće iz Čakovca sagradilo je crkvu i u jesen 1990. bila je pod krovom. Za Božić 1990. godine u crkvi je služena prva polnoćka. Pristupnu cestu i parkiralište izradio je 34. inžinjerski bataljun HV-a iz Čakovca. Radovi na pročelju dovršeni su u proljeće 1993. godine. Crkvu je posvetio zagrebački kardinal Franjo Kuharić 22. kolovoza 1993. godine.

Izvori
------

1. ↑  Vinko Gregur: Posveta crkve sv. Ane, Prosvjeta Bjelovar 1993.
Koordinate: 41° 32′ 34" SGŠ, 22° 19′ 30" IGD

**Skoruša** (mak. *Skoruša*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Skoruša je u sastavu opštine Konče.

Prirodni uslovi
---------------

Skoruša je smeštena u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Radovišta, naselje je udaljeno 25 kilometara jugozapadno.

Naselje Skoruša se nalazi u istorijskoj oblasti Lukavica. Naselje je položeno u dolini reke Krive Lukavice, na približno 520 metara. Dolina je zatvorena planinama, pa se zapadno od naselja izdiže Konečka planina, ka jugu Gradeška planina, a ka istoku Smrdeš.

Mesna klima je kontinentalna, sa uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Skoruša je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 11 stanovnika.

Pretežno stanovništvo su etnički Makedonci. 

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.konce.gov.mk Zvanična stranica opštine Konče

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Konče |
| --- |
| **Konče** • 
Gabrevci • 
Garvan • 
Gornja Vraštica • 
Gornji Lipović • 
Dedino • 
Donja Vraštica • 
Donji Lipović • 
Donji Radeš • 
Zagorci • 
Lubnica • 
Negrenovci • 
Rakitec • 
Skoruša |
**Subarktička klima** ili **Borealna klima** je tip klime koju karakteriziraju oštre duge zime, i kratka prohladna ljeta sa malo vedrih dana. Jedna od njenih najvećih karakteristika je relativno malo oborina, koje padnu uglavnom u obliku snijega, i niska vlažnost.

Karakteristike
--------------

Taj tip klime prostire se sjeverno od pojasa Vlažne kontinentalne klime, od oko 50 ° do 70 ° geografske širine, preko velikog pojasa kontinenalne mase od Aljaske do Newfoundlanda u Sjevernoj Americi, te od sjeverne Skandinavije do Sibira u Evroaziji. Na taj tip klime može se naići i po krajevima južno od tog područja na visokim planinama Turske, Irana, Tadžikistana i po istočnom Washingtonu, Oregonu i Idahu. 

Po Köppenova klasifikacija klime, taj tip klime ima slijedeće podtipove; **Dfc**, **Dwc**, **Dfd** i **Dwd**. 

U Aziji sibirska anticiklona, uzrokuje dotjecanje polarnog zraka u unutrašnjost kontinenta, što često rezultira ekstremno niskim zimskim temperaturama između - 40 - 50 °C. S druge strane po Sjevernoj Americi temperature nisu toliko niske, ali je i tamo jako hladno. Punih šest do osam mjeseci srednja mjesečna temperatura je ispod nule, a samo 50 do 90 dana godišnje se popne iznad te vrijednosti, ali snijeg i nadalje prekriva zemlju i dugo nakon toga. Ljeta su kratka i blaga, s dugim danima, tad padne i najviše kiša pod uticajem ciklona sa oceana, koji donesu fronte kišonosnih oblaka. Srednja ljetna temperatura rijetko prelazi 16 °C, osim po unutrašnjosti gdje se temperature znaju popesti i do 25 ° C. Zbog tih temperaturnih ekstrema, *Subarktička klima* ima najveći godišnji temperaturni raspon od svih tipova klima na Zemlji. Prosječno je veći od 30 ° C, a u nekim krajevima kao u centralnom Sibiru iznosi 60 ° C, iako primorski krajevi nemaju toliko velike razlike. 

Prosječna godišnja količina oborina iznosi su uglavnom manje od 500 mm, a one padaju uglavnom ljeti. Nešto veću količinu imaju primorski krajevi, koji su blizu toplih morskih struja. Ti krajevi generalno imaju nešto ujednačeniju klimu, pa bi se ih dalo svrstati u razred *Primorske subarktičke klime*. Područja s izrazito suhim zimama, što odgovara Köppenovim tipovima klime **Dfc** i **Dwc**, rasprostranjena su po istočnom Sibiru, kao i po regijama u kojima za zime vladaju snažne anticiklone koje onemogućuju prodor toplog vlažnog zraka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Continental subarctic climate*" (engleski). Encyclopædia Britannica Online. Pristupljeno 18. 01. 2013.

Vanjske veze
------------

* *Continental subarctic climate* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

| * p
* r
* u
Tipovi klima po Köppenovoj klasifikaciji |
| --- |
| Klime A | Prašumska *(Af)* · Monsunska *(Am)* · Savanska *(Aw, As)* |
| Klime B | Pustinjska *(BWh, BWk)* · Polupustinjska *(BSh, BSk)* |
| Klime C | Vlažna subtropska *(Cfa, Cwa)* · Oceanska *(Cfb, Cwb, Cfc)* · Mediteranska *(Csa, Csb)* |
| Klime D | Vlažna kontinentalna *(Dfa, Dwa, Dfb, Dwb)* · Subarktička *(Dfc, Dwc, Dfd, Dwd)* · Kontinentalna *(Dsa, Dsb)* · Ostale kontinentalne *(Dsc, Dsd)* |
| Klime E | Polarna *(ET, EF)* · Alpska *(ET/H)* |
Crkva svetog Ilije u Zenici, djelo Josipa Vancaša u stilu secesije
**Crkva svetog Ilije u Zenici** katolička je crkva, Vrhbosanska nadbiskupija. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 16. do 22. januara 2007. godine, donijela je odluku da se crkva proglasi za nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo (predsjedavajuća) i Tina Wik. Nacionalni spomenik čini crkva i župni ured i pripadajući park između ta dva objekta.

Historija
---------

Prvobitna župna crkva u Zenici izgrađena je 1870, a sada postojeća 1909–1910, po projektu Josipa Vancaša. Na njoj prevladavaju arhitektonski oblici secesije. Sadašnja župna kuća izgrađena je 1910, a 1930. je rekonstruirana i znatno proširena.

Crkva posjeduje orgulje (osam registara) koje je 1933. poklonio visoki činovnik željezare Faulend. Orgulje je izgradila kompanija Heferer iz Zagreba. Od drugih instrumenata postoje električne orgulje, harmonij i gitare.

Franjevački redovnici u okviru svoga rada imali su zadatak obrazovati i educirati lokalno stanovništvo. O tome svjedoči dokument čuvan u arhivu samostana Guča Gora, koji govori o postojanju osnovne škole u Zenici 1878, koja je brojala oko 40 učenika.

Rad na polju obrazovanja i edukacije početkom 20. stoljeća na području Zenice preuzimaju časne sestre reda Presvete krvi Isusove, koje su vodile osnovnu i srednju školu sve do kraja Drugog svjetskog rata, u objektu danas poznatom kao Kloster.

Opis
----

Crkva je tlocrtno pravougaonog oblika dimenzija 42,5 × 12,75 metara sa apsidom polukružnog oblika i pročeljem sa zvonikom. Uz jugozapani ugao crkve se veže tlocrtno župni ured. Glavni oltar je iz 1837. s reljefom svetog Ilije i skulpturama svete Barbare i svetog Florijana. Tri pomoćna oltara su izrađeni dvadesetih godina XX vijeka u tirolskoj radionici Ferdinanda Stuflessera. Na zvoniku crkve nalaze se tri zvona.

U crkvi se nalazi 14 scena predstavljenih na Križnom putu, urađenih u uljnoj tehnici, početkom XX vijeka od strane nepoznatog autora. Crkva posjeduje orgulje od osam registara. Donesene su u crkvu 1933. godine. Napravljene su u Zagrebu u radionici Heferer. Skulptor Anto Kainić iz Zenice je za crkvu 1995. godine izradio skulpturu sv. Ilije od kruškovog drveta. Skulptura je visoka oko 4,5 m. Isti autor je 1993. godine izradio skulpturu Blažene Djevice Marije. Skulptura je izrađena od bronze. Njena visina je oko 2 m. Skulptura je postavljena u vrtu između crkve i župnog ureda.

Crkva svetog Ilije i župni dvor su u dobrom građevnom stanju. Svakodnevno se koriste oba objekta, crkva za molitve, a župni dvor za obavljanje administrativnih poslova i smještaj crkvenog osoblja. Tokom posljednjeg desetljeća u župnom uredu, odnosno crkvi se prikuplja likovna zbirka savremene umjetnosti. Svi predmeti pokretnog naslijeđa se nalaze u dobrom stanju.

Vanjske veze
------------

***Crkva sv. Ilije u Zenici*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |

* Vrhbosanska nadbiskupija
* Turistička zajednica Zeničko-Dobojskog kantona Arhivirano 2017-07-18 na Wayback Machine-u
**Dimorfodontidi** (lat. **Dimorphodontidae**) bili su porodica ranih "ramforinkoidskih" pterosaura, nazvana po *Dimorphodonu*, koji je živio u periodu od kasnog trijasa do rane jure.

Harry Govier Seeley je 1870. prvi dao naziv porodici Dimorphodontidae (kao "Dimorphodontae"), sa rodom *Dimorphodon* kao jedinim pripadnikom.

2003. godine je David Unwin definirao kladus Dimorphodontidae kao čvorni kladus koji se sastoji od posljednjeg zajedničkog pretka vrsta *Dimorphodon macronyx* i *Peteinosaurus zambellii* i svih njegovih potomaka. Te dvije vrste tada su bile jedini poznati dimorfodontidi. Ta grupa bila bi najprimitivniji kladus među pterosaurima, sa izuzetkom *Preondactylusa* i sestrinske grupe Caelidracones unutar Macronychoptera.

Prema Alexanderu Kellneru, *Dimorphodon* nije u bliskom srodstvu sa *Peteinosaurusom*, pa je taj koncept prema tome izlišan.

Izvori
------

* Seeley, H. G. 1870, "Remarks on Prof. Owen's Monograph on Dimorphodon", *Annals and Magazine of Natural History*, Series 4, 6:129

Bilješke
--------

1. ↑  Unwin, D. M. 2003. "On the phylogeny and evolutionary history of pterosaurs". In: Buffetaut, E. & Mazin, J.-M. (eds), *Evolution and Palaeobiology of Pterosaurs*. Geological Society, London, Special Publications **217**: 139-190
Broj stanovnika u hiljadama.
**Stanovništvo:**
1.179.368 (jul 2000.)

**Starosna struktura:**
  
*0-14 godina:*
26% (muškarci 153.385; žene 149.451)
  
*15-64 godina:*
68% (muškarci 401.032; žene 403.295)
  
*65+ godina:*
6% (muškarci 28.981; žene 43.224) (2000.)

**Porast stanovništva:**
0,89% (2000.)

**Broj rođenih:**
16,66 rođenih/1.000 stanovnika (2000.)

**Broj umrlih:**
6,83 umrlih/1.000 stanovnika (2000.)

  

**Odnos prema polu:**
  
*rođeni:*
1 muškarci/žene
  
*ispod 125 godina:*
1,03 muškarci/žene
  
*15-64 godina:*
0,99 muškarci/žene
  
*65+ godina:*
0,67 muškarci/žene
  
*ukupno stanovništvo:*
0,98 muškarci/žene (2000.)

**Stopa smrtnosti dece:**
17,73 smrti/1.000 živorođenih (procena iz 2000.)

**Nacionalnost:**
  
*nominativ:*
Mauritanci)

  

**Etničke grupe:**
Indo-auritanci 68%, Kreoli 27%, Sino-Mauritanci 3%, Franko-Mauritanci 2%

**Religija:**
Hindu 52%, Hrišćani 28,3% (katolici 26%, protestanti 2,3%), Muslimani 16,6%, ostali 3,1%

**Pismenost:**
  
*definicija:*
15 godina i više koji znaju čitati i pisati
  
*ukupna populacija:*
82,9%
  
*muškarci:*
87,1%
  
*žene:*
78,8% (1995.)

 *Pogledaj :* Mauricijus

***Stanovništvo Mauricijusa*** na Wikimedijinoj ostavi
Logo Sporting Newsa
***Sporting News*** (ranije poznat kao ***The Sporting News***, a još uvijek poznat po nadimku ***TSN***) je bio američki sportski tjedni časopis, odnosno izdavačka kuća i radio-mreža sa sjedištem u St. Louisu. Osnovan je kao časopis godine 1886. godine, te je postao najvažniji časopis za praćenje bejzbola, tako da je dugo vremena nazivan "Biblijom bejzbola".

*TSN* je osnovao Alfred H. Spink, direktor *St. Louis Brownsa* i bivši novinar dnevnog lista *Missouri Republican*. Vrlo brzo se nametnuo kao konkurencija sportskim časopisima *Clipper* i *Sporting Life* koji su izlazili u New Yorku i Philadelphiji, a do početka prvog svjetskog rata *TSN* se bio jedini časopis koji je pratio bejzbol na nacionalnoj razini.

Kroz najveći dio 20. vijeka *TSN* se isticao svojim asketskim izgledom, temeljenim na crno-bijelom tiskom. Međutim, za ozbiljne fanove je bio neprocjenjiv izvor podataka, s obzirom da je svaki tjedan objavljivao detaljne izvještaje i statistike o svakoj utakmici. Osim najvažnijih je pratio i manje lige.

Kada su se 1980-ih pojavili novi specijalizirani mediji na sportskoj razini kao novine *USA Today* i ESPN, a kasnije i web-stranice vodećih profesionalnih sportskih liga 1990-ih, *TSN* je izgubio svoju ulogu. Zbog toga je bio prisiljen evoluirati u konvencionalni, odnosno "raskošni" sportski časopis. Tako su detaljne statistike nestale 1980-ih, iako su se tiskale za pretplatnike još neko vrijeke.

Danas *TSN* detaljno obrađuje Major League Baseball, National Football League, National Hockey League, National Basketball Association, NASCAR i prvenstva NCAA u košarci i footballu, ponekad prateći druge sportove.

*TSN* svake godine sponzorira vlastziti izbor najboljeg *igrača*, *pitchera*, *debitanta*, *menadžera*, *rezervnog igrača* i *povratnika* godine.

Godine 1999. *TSN* je proveo anketu kako bi odredio "100 najvećih igrača bejzbola" i "100 najvećih igrača footballa." Pobjednici ankete su bili Babe Ruth u kategoriji baseballa i Jim Brown u kategoriji footballa.

Godine 2001. kompanija je kupula radio-mrežu One on One Sports i premimenovala je u *Sporting News Radio*.

U septembru 2006. American City Business Journals, Inc. sa sjedištem u Charlotteu je od Vulcan Sports Media Inc. otkupio časopis, online izdane, izdavačku kuću i radio-mrežu.

Vanjske veze
------------

* The Sporting News web site
***Reed, México insurgente*** (engleski: ; sh. *Reed: Pobunjeni Meksiko*) je meksički historijsko-biografski film snimljen 1973. godine u režiji Paula Leduca. Predstavlja adaptaciju istoimene knjige američkog novinara Johna Reeda, a čiji lik u filmu tumači Claudio Obregón. Radnja prikazuje kako početkom 1910-ih odlazi u Meksiko kako bi sa lica mjesta izvještavao u Meksičkoj revoluciji te se priključuje trupama Pancha Ville.

Leducov je film izazvao priličnu pažnju zbog neobičnog stila, odnosno što je, usprkos "epske" teme, korišten crno-bijeli film od 16 mm, naknadno "obojan" u svjetlosmeđe, kako bi se učinio što sličnijim starim fotografijama. Kritičari su ga hvalili, prije svega zbog za tadašnji Meksiko ikonoklastičkog odnosa prema Revoluciji. Osvojio je nekoliko nacionalnih filmskih nagrada Ariel.

Uloge
-----

* Claudio Obregón ... John Reed
* Eduardo López Rojas ... Gral. Thomas Urbina
* Ernesto Gómez Cruz ... Pablo Seanez
* Juan Ángel Martínez ... Julian Reyes
* Carlos Castañón ... Fidencio Soto
* Víctor Fosado ... Isidro Anaya
* Lynn Tillet ... Isabel
* Hugo Velázquez ... Longion Guereca
* Heraclio Zepeda ... Pancho Villa
* Carlos Fernández del Real ... Felipe Angeles
* Max Kerlow ... Antonio Swafeyta

Vidi još
--------

* *Crvena zvona*

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Reed: Insurgent Mexico* na IMDb-u (`en`)
The 69 Eyes   
 Wave-Gotik-Treffen 2013
**The 69 Eyes** je finski rock sastav nastao u Helsinkiju, 1989. Izvorno su svirali glam metal, ali od 1997. sviraju gothic metal, gothic rock i horror punk. Promjenom u glazbenom stilu postali su sve popularniji na međunarodnoj razini. 

Njihov prvi singl, "Sugarman" izdan je 1990. godine i to je rezultiralo izdavanjem prvog albuma 1992. Bump 'n' Grind u Finskoj. Njihov drugi album, Motor City Resurrection izdan je 1994. također samo u Finskoj. 1995 izdali su svoj treći album Savage Garden i četvrti album Wrap Your Troubles In Dreams 1997.

Dolaskom petog albuma uslijedio je preokret u njihovoj karijeri. 1999 izdali su album Wasting The Dawn koji ih je odveo izvan granica Finske. 

U rujnu 2000. godine izdali su novi album, Blessed Be. Singl *Gothic Girl* s tog albuma proveo je mjesece na Top 10 Singlova, a album *Blessed Be*  se dugo nalazio na 4. mjestu Top 10 Albuma u Finskoj.

Godine 2002. izdali su svoj sedmi studijski album, Paris Kills koji je bio tjednima broj 1 u Finskoj.  

2004 su izdali osmi album, Devils, koji je u Finskoj ponovno bio broj 1. Taj album je također izdan u SAD-u. 2006. godine po prvi put su imali turneju po SAD-u.

Njihov novi album, Angels, izdan je u ožujku 2007. godine. 

Sastav trenutno piše glazbu za svoj novi album koji će biti izdan 2009. godine.

### Diskografija

### Studijski albumi

1. *Bump 'n' Grind* (1992)
2. *Motor City Resurrection* (1994)
3. *Savage Garden* (1995)
4. *Wrap Your Troubles in Dreams* (1997)
5. *Wasting the Dawn* (1999)
6. *Blessed Be* (2000)
7. *Paris Kills* (2002)
8. *Devils* (2004)
9. *Angels* (2007)
10. *Back in Blood* (2009)

### Live albumi

1. *Framed in Blood - The Very Blessed of the 69 Eyes* (2003)
2. *The 69 Eyes: Hollywood Kills* (2008)
3. *Goth'N'Roll Box Set* (2008)

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica


***The 69 Eyes*** na Wikimedijinoj ostavi
**Tatabánya** (srpskohrvatski: *Tatabanja*, njemački: *Totiserkolonie*) je grad na sjeverozapadu Mađarske od 
66,791 stanovnika

Tatabánya je trgovački i administrativni centar
Županije Komárom-Esztergom i dvanaesti po veličini mađarski grad.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tatabánya leži između masiva Vértes (jug) i Gerecse (sjeveroistok), u dugačkoj uskoj kotlini potoka Galla udaljena 56 km zapadno od Budimpešte.

Grad je odlično povezan željeznicom i autoputom sa Budimpeštom i Bratislavom.

Tatabánya je usko i poput crijeva izduljeno naselje, najnoviji kvart na zapadu - Ujváros (Novi grad) udaljen je oko 11 km od početne točke na istoku.

Historija
---------

Tatabánya je nastala zahvaljujući rudarstvu jer je tu krajem 19. vijeka pronađeno najveće nalazište lignita u Mađarskoj - Bazen Tatabánya-Oroszlany.
Nakon tog su spontano izrastala naselja Felsőgalla, Alsógalla, Bánhida, koja su 1902. ujedinjena u jedinstveno naselje - Tatabánya. 

Rudarstvo je bilo temelj privrede grada gotovo čitav 20. vijek, ali je ono nakon političkih promjena 1990-ih. doživjelo bankrot. pa se grad danas još uvijek traži. 

Pored ugljena grad je imao prihode i od termoelektrane 
i kamenoloma vapnenca i lapora.

Pobratimski gradovi
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Njemačka, Aalen
* UK, Christchurch
* Poljska, Będzin
* Rumunjska, Arad
 | * Rumunjska, Odorheiu Secuiesc
* Rusija, Iževsk
* SAD, Fairfield
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Major Cities & Towns" (engleski). City population. Pristupljeno 19. 04. 2016.
2. 1 2 3 4 5  „*Tatabánya, Hungary*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 04. 2016.

Vanjske veze
------------

***Tatabánya*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Tatabányaa* (`hu`)
* *Tatabánya, Hungary* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)