Kalushari (rusali) u Makedoniji. 1932.
**Căluș** (izgovor: *kaluš*; moldavski: ; bugarski: ; makedonski: ) je ritualni akrobacijski ples koji je kulturna baština Vlaha u Bugarskoj i Srbiji, ali je najpoznatiji u rumunjskoj povijesnoj pokrajini Olteniji. Iako je prvi put glazbeno dokumentiran u glazbenim zapisima Ioana Căianua u 17. stoljeću, vjeruje se kako je mnogo stariji i potječe od drevnih rituala vezanih za pročišćenje i plodnost gdje je rabljen simbol konja kao utjelovljenje sunca. 

Naziv mu potječe od rumunjskog naziva drvenog dijela konjskih uzdi koji spriječava govor, *căluș*, što se potvrđuje samim plesom skupine u kojoj postoji nijemi član (*nebun*, tj. „luda"), te ples zahtjeva ritualno nijemo promatranje. Sam ritual căluș se sastoji od niza igara, skečeva, pjesama i plesova, koje izvode **kalušari** (*călușari*) uz pratnju violina i harmonika. Mladići su tijekom călușa pristupali inicijacijskom ritualu koji vodi majstor (*vataf*) koji je naslijedio znanja magičnih napjeva (*descântece*) i plesnih koraka od svojih prethodnika. Skupine kalušara sa šarenim šeširima, čipkastim bijelim košuljama i hlačama, ukrašene zvončićima, izvode komplicirane plesove u kojima se kombiniraju lupanje nogama o tlo, pete o petu, te razni skokovi i mahanje nogama. Američki povjesničar rumunjskog podrijetla, Mircea Eliade, je zabilježio kako su kalušari bili poznati po svojim vještinama da stvore dojam leta kroz zrak, što je on povezivao s konjskim galopom ili plesom vila (rumunjski: *zine*). Upravo zbog svoje povezanosti s vilama, vjerovalo se kako su kalušari obdareni magičnim moćima ozdravljenja, te bi tijekom dva tjedna (od oko tri tjedna poslije Uskrsa do blagdana Duhova) obilazili od kuće do kuće, obećavajući zdravlje i blagostanje ukućanima. 

Tijekom rituala kalušari bi nosili palice i mač, te zastavu i drvenu konjsku glavu. Căluș bi uvijek započinjali prisegom iznad zastave skupine, u kojoj bi istaknuli obećanje kako će slijedećih devet dana ostati čedni. Iako bi prisega bila upućena Bogu, ovaj mitsko-religijski ritual nema ništa s kršćanstvom i tijekom 19. stoljeća je Căluș često bio zabranjivan, a kalušarima se znala zabraniti pričest po tri godine. Po povratku kući, zastava je učvršćivana u tlo i jedan kolušar bi se popeo na nju uzvikujući: »Rat, najdraži, rat!«, što ga dovodi u svezu s obožavanjem Marsa, boga rata, čiji se svećenik na latinskom zvao *Coli-Salii*.

Do današnjeg dana kalušari se sastaju na blagdan Duhova kako bi proslavili svoje junaštvo plesom i glazbom. Također, svjedočeći o bogatoj raznolikosti narodne baštine Rumunjske, căluș se naširoko promovira na folklornim festivalima kao što je Caracal u županiji Olt, gdje je postao istinskim nacionalnim simbolom. Zbog toga je căluș upisan na UNESCO-v popis nematerijalne svjetske baštine u Europi 2008. godine.

Izvori
------

1. 1 2  Căluș ritual na UNESCO-vim službenim stranicama (`en`) Preuzeto 14. studenog 2012.
2. 1 2  Mircea Eliade, *Some Observations on European Witchcraft*, u knjizi *History of Religions Volume 14, Number 3*, veljača 1975. str. 160.-162.
3. ↑   Gail Kligman, *Căluș: Symbolic Transformation in Romanian Ritual*, Chicago University Press, 1977. str. 45–6.

Vanjske veze
------------

* UNESCO video primjer na Youtube

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Rumunjskoj |
| --- |
|  | 
Delta Dunava • Manastir Horezu • Drvene crkve Maramureșa • Moldavske oslikane crkve • Dačanske tvrđave u planinama Orăștie • Historijski centar Sighișoara • Transilvanijske utvrđene crkve
 | Rumunjska zastava |
| **Nematerijalna svjetska baština u Rumunjskoj** |
| 
Căluș • Doina • Horezu keramika
 |