recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Sekhemib-Perenmaat na hijeroglifima |
| --- |
| *serekh* ili Horusovo ime |
|  |  |

**Sekhemib-Perenmaat** je ime faraona Druge egipatske dinastije, za koga neki pretpostavljaju da bi mogao biti ista osoba kao i Peribsen, dok drugi misle da je riječ o zasebnom vladaru koji je vladao Donjim Egiptom u isto doba kada je Peribsen vladao Gornjim Egiptom. 

Nedavni arheološki dokazi iz Saqqare, pak, podržavaju teoriju o tome da je Khasekhemwy nasljednik Sekhemiba-Perenmaata. Peribsen je potvrđen isključivo u gornjoegipatskim nalazištima kao što su Abydos i Elefamntina, što također sugerira da je bio izgubio vlast nad Donjim Egiptom za svoje vladavine. Nijedan predmet ili tekst iz doba Druge dinastije s Peribsenovim imenom nije pronađen u Saqqari. Nasuprot tome, Sekhemib-Perenmaat je potvrđen u Saqqari i njegov grob u Umm el-Qabu je smješten blizu groba Khasekhemwyja, posljednje Druge dinastije. Pretpostavljalo se da je Sekhemib-Perenmaat prethodnik Khasekhemwyja. Tu pretpostavku sada potvrđuje otkriće fragmenta otiska pečata Sekhemib-Perenmaata u Khasekhemwyjevom grobu u Umm el-Qaabu (V, na pečtaima iz soba 31-33, directly sjeverno od grobne komore) koje je napravio Gunther Dreyer. (Dreyer, MDAIK 59, 2003, str.115, pl. 24b). Francesco Raffaele tvrdi da ovo otkriće jača hipotezu o direktnoj sukscesiji Sekhemib-Perenmaat--Khasekhemwy na kraju egipatske Druge dinastije. Kako Peribsen spada u novu kronologiju nije poznato.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Seth-Peribsen?** | **Faraon Egipta***Druga dinastija* | Slijedi:**Khasekhemwy?** |

Literatura
----------

* Wilkinson, Toby, Early Dynastic Egypt, Routledge, 1999

***Sekhemib-Perenmaat*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostala značenja, v. Metak (razvrstavanje).*
**Metak** je naziv za kombinaciju eksplozivnog punjenja i puščanog ili pištoljskog zrna komprimiranih u jednu cjelinu uz pomoć čahure. 

 Sastavni dijelovi metka
Meci se ubrojavaju u vrstu municije i koriste se danas u kalibrima od .17 (4,3 mm) do 125 mm u topovskim cijevima tenkova i oklopnih vozila.

Historija
---------

Sve veća potreba za oružjem koje ima mogućnost brže uzastopne paljbe nekoliko metaka, dovelo je 1812. godine do pronalaženja danas poznatih metalnih metaka u Francuskoj. 

### Papirni Metak

 Paprini metak Chassepot bez zrna
Prethodnik modernog metalnog metka su bila eksplozivna punjenja umotana papirom. Prva generacija ove vrste metka je služila za doziranje određene količine baruta. Kako se do 17. vijeka koristilo uglavnom oružje punjeno od naprijed, strijelci su za punjenje uzimali ili punjače kojima su u cijev ubacivali nedoziranu količinu baruta, ili kasnije u papir umotan i doziran barut. Da bi se puška ili pištolj napunili, bilo je neophodno zubima (druga ruka je morala držati oružje) otvoriti papirni omot i njegov sadržaj sasuti u cijev. Nakon toga, sa šipkom u kalibru oružja, bi se barut nabio. Ovakvom naboju u cijevi slijedi olovno zrno, koje se putem iste šipke nabija u cijev. Pri inicjalnom paljenju, na početku putem kremena a kasnije putem perkuzijskih kapsula, nabijeni barut putem oksidacione reakcije i energije koja nastaje tjera zrno napolje. Ovaj princip vrijedi i za današnje vrste oružja koja energiju za pokretanje metka vuku iz oksidacionih reakcija punjenja. 

Ovakav način punjenja je vremenski bio zahtjevan, tako da su i dobro obučeni strijelci mogli opaliti samo nekoliko zrna u minuti. Promjenom taktike ratovanja u 19. vijeku, pojavila se i potreba za većom brzinom paljbe te tako i za bržim načinom punjenja.

 Papirni meci u kalibru .45 i .36 za perkuzioni revolver sa zrnom
Samim tim, krajem 18. i početkom 19. vijeka se sve više prelazi na oružje koje se puni sa zadnje strane, tako da strijelac prilikom punjenja ne mora mijenjati položaj te cijev ostaje usmjerena prema cilju.

### Moderni metak

Prvi metak u smislu današnjeg modernog metka je konstruisao švicarki oružar Samuel Pauli 1812. godine u Parizu. Bio je sastavljen od kartonskog omota, punjenja, nasađenog zrna i inicijalnog punjenja koje se nalazilo na dnu metka u metalnoj kapsuli. 
Kasnije, od 1870. godine, ovaj koncept je usavršen i metak dobija svoj današnji oblik.

Konstrukcija
------------

 Moderni metak i njegovi sastavni dijelovi
1. Projektil
2. Čahura
3. Punjenje (barut ili kordit)
4. Usjek za izvlačenje iz cijevi
5. Metalna kapsula sa inicijalnim punjenjem

Vanjske veze
------------

***Metak*** na Wikimedijinoj ostavi
**Modrulj** je ajkula (morski pas) iz porodice Carcharhinidae.

Opis
----

Modrulj je snažna životinja izduženog tela. Od šiljate izdužene njuške, ispod koje se nalaze poprečno postavljena usta, do vrha nesimetričnog, velikog repnog peraja doseže dužinu i do četiri metra. Na tamnosivim, skoro crnim leđima, nalazi se visoko leđno peraje trouglastog oblika, a iza njega, u blizini repa je i drugo manje leđno peraje. Grudna peraja su smeštena napred i položena horizontalno. Nema škržnih poklopaca, već po pet škržnih pukotina. Debela koža pokrivena mu je zubićima nagnutim prema repu, pa je zbog toga gruba kao šmirgl papir. U ustima ima veoma oštre trouglaste zube poređane u više redova. Dostiže dužinu od 3 i 4,5 m i težinu od oko 150 kg.

Rasprostranjenost
-----------------

Živi na otvorenom moru, ali dopliva i do obale. Često pliva ispod same površine, ali se može videti i pri dnu. Naseljava Sredozemno more, ali i Atlantski okean uz evropske obale na severu Norveške.

Ishrana
-------

Hrani se drugim ribama, ali i drugim životinjama koje ulovi u moru. Može biti opasna i po ljude. Meso ove ajkule nije za jelo.

Razmnožavanje
-------------

Modruži su ovoviviparne životinje — ženka u utrobi nosi oplođena jaja, u njoj se mladi izvaljuju iz jajnih opni i napuštaju je (rađanje živih mladunaca). U toplim morima mladi se legu u plitkoj vodi u toku leta.

Literatura
----------

* Životinjsko carstvo: album-bojanka za 250 sličica; autor teksta Eugen Draganović; Beograd (2004)

Spoljašnje veze
---------------

***Pas modrulj*** na Wikimedijinoj ostavi

* ARKive - Slike i video klipovi o morskom psu *(Prionace glauca)* Arhivirano 2006-04-22 na Wayback Machine-u (`en`)
Međunarodni olimpijski komitet, logotip
sjedište Međunarodnog olimpijskog komiteta u Lausannei u Švicarskoj
**Međunarodni olimpijski komitet (MOK)** ili **Međunarodni olimpijski odbor (MOO)** (engl. *International Olympic Committee*, IOC), međunarodna sportska organizacija sa sjedištem u Švicarskoj, u gradu Lausannei. Osnovana je 23. lipnja 1894. na kongresu u Parizu, pod idejnim vodstvom baruna Pierrea de Coubertina. Njegova je ideja bila oživjeti oblik natjecanja poznat u staroj Grčkoj po modelu sportskog međunarodnog natjecanja najvišeg ranga. Na istom je kongresu odlučeno da će domaćin I. Olimpijskih igara biti Atena, te je za godinu održavanja odabrana 1896.

Predsjednici MOO-a
------------------

Prvi MOK na Igrama u Ateni 1896.
Predsjednici MOO se biraju na kongresima na period od više godina. Postoje inicijative da se zbog potencijalno velikog utjecaja koje predsjednik ima na cijeli Olimpijski pokret, pa i konkretnih problema vezanih uz korupciju, mandat predsjednika i članova ipak ograniči a izbor napravi transparentnijim. Do sada su međutim predsjednici bili birani na period od više godina, tako da je do sada ukupno bilo samo 8 predsjednika MOO:

1. Demetrios Vikelas, Grčka, 1894. – 1896.
2. barun Pierre de Coubertin, Francuska, 1896. – 1925.
3. grof Henri de Baillet-Latour, Belgija, 1925. – 1942.
4. Sigfrid Edström, Švedska, 1946. – 1952.
5. Avery Brundage, SAD, 1952. – 1972.
6. lord Michael Morris Killanin, Irska, 1972. – 1980.
7. Juan Antonio Samaranch, Španjolska, 1980. – 2001.
8. Jacques Rogge, Belgija, 2001. – 2013.
9. Thomas Bach, Njemačka, od 2013.

Eksterni linkovi
----------------

***Međunarodni olimpijski odbor*** na Wikimedijinoj ostavi

| **Stranica Šablon:Hlist/styles.css nema sadržaj.*** p
* r
* u
Predsjednici Međunarodnog olimpijskog odbora |
| --- |
| 
* Grčka Demetrios Vikelas (1894 - 1896)
* Francuska Pierre de Coubertin (1896 - 1925)
* *Švicarska Godefroy de Blonay (1916 - 1919)*
* Belgija Henri de Baillet-Latour (1925 - 1942)
* Švedska Sigfrid Edström (1942 - 1952)
* Sjedinjene Američke Države Avery Brundage (1952 - 1972)
* Irska Lord Killanin (1972 - 1980)
* Španija Juan Antonio Samaranch (1980 - 2001)
* Belgija Jacques Rogge (2001 - 2013)
* Njemačka Thomas Bach (2013 - *danas*)

 |
| *Italik* označava vršitelja dužnosti predsjednika |
Merengue ples
**Merengue** je vrsta glazbe i plesa podrijetlom iz Dominikanske Republike, koja je postala popularna diljem Latinske Amerike.

Etimologija imena nije posve jasna. Možda je izvedena iz francuske riječi za desert „meringue", ali vjerojatnije potječe od sličnih zapadnoafričkih riječi vezanih uz ples i glazbu.

Merengue se prvi put spominje u Dominikanskoj Republici 1854. Doživio je procvat za vrijeme Rafaela Trujilla, dominikanskoga diktatora od 1930. do 1961. koji ga je popularizirao u nacionalni glazbeni i plesni stil. Pjesma "Compadre Pedro Juan", Luisa Albertija postala je međunarodni hit i standardizirala 2-dijelni oblik merenguea. U Sjedinjenim Američkim Državama prvi put su ga popularizirali glazbenici iz New Yorka poput Rafaela Petitona Guzmana, počevši od 1930. te kasnije Angel Viloria y Su Conjunto Tipico Cibaeño u 1950-im.

Merenguei i brze aranžmane u 2/4 ritmu. Tradicionalni instrumenti su: dijatonske harmonike, dvostrani bubanj, koji se zove tambora te güira.

Međunarodno poznati merengue pjevači i grupe su: Fernando Villalona, Juan Luis Guerra, Eddy Herrera, Tono Rosario i Los Hermanos Rosario te dr.

Popularnost merenguea ubrzano raste u Venecueli. Merengue je također popularna u obalnom gradu Guayaquil u Ekvadoru te u New Yorku.

Povezano
--------

* Bachata

Izvori
------

1. ↑  Hutchinson, Sydney. Recasens, Albert and Christian Spencer. ed. A tres bandas. Mestizaje, sincretismo e hibridación en el espacio sonoro hispanoamericano (s. XVI-s. XX).. Madrid: Sociedad Estatal para la Acción Cultural Exterior (SEACEX). str. 81–88.
Serđo Boneli
**Serđo Boneli** (it. *Sergio Bonelli*, rođen 2. decembra, 1932. — 26. septembar 2011.) je bio italijanski strip autor i izdavač.

Serđo Boneli je rođen u Milanu, a otac mu je Đan Luiđi Boneli (*Gian Luigi Bonelli*), tvorac Teksa Vilera i brojnih drugih italijanskih strip junaka. Kako bi se distancirao od svog slavnog oca, često je svoje radove potpisivao pod pseudonimom **Guido Nolitta**. Svoj debi kao scenarista imao je 1957. godine kada je na italijanski preveo španski serijal *Verdugo Ranch*, da bi zatim napisao i završnu epizodu ovog serijala koju je nacrtao Franko Binjoti (*Franco Bignotti*). Krajem 1950-ih i početkom 1960-ih Boneli je napisao nekoliko epizoda *Malog Rendžera*.

Godine 1960. napisao je *Il Giudice Bean*, mini-seriju od šest epizoda koju je ilustrovao Serđo Tarkvinio (*Sergio Tarquinio*). Iste godine upoznao je crtača Galijena Ferija (*Gallieno Ferri*) s kojim je stvorio Zagora 1961. godine. Boneli je pisao skoro sve priče o Zagoru do 1980. (br. 182). Godine 1975. stvorio je serijal Mister No kojeg je takođe crtao Feri, ali su ubrzo crtanje preuzeli Binjoti (Bignoti) i Diso (Roberto Disso) sa kojima je ostvario savršenu saradnju. Kvalitet Nolitinih epizoda Mister No-a se osetio tek kada je on prestao da ih stvara i kada su drugi preuzeli scenario.

Godine 1977. napisao je scenario strip albuma *L'Uomo del Texas* koji je ilustrovao Aurelio Galepini (*Aurelio Galleppini*). Takođe je pisao veliki broj epizoda Teksa Vilera, počevši od kraja 1970-ih sa brojem 183. Godine 1990. napravio je mini-seriju *River Bill* koju je ilustrovao Frančesko Gamba (*Francesco Gamba*).

Bio je predsednik izdavačke kuće Sergio Bonelli Editore — najvećeg italijanskog strip izdavača.

Spoljašnje veze
---------------

* Short biography of Guido Nolitta Arhivirano 2006-09-12 na Wayback Machine-u

***Sergio Bonelli*** na Wikimedijinoj ostavi
Markarjanov lanac
**Markarjanov lanac** je niz Galaksija u središtu skupa Virgo. Naziv "lanac" je dobio zbog toga što su, gledano iz naše perspektive, galaksije poredane u luku. Lanac je ime dobio po armenskom astrofizičaru Markarjanu koji je prvi uočio neobičan raspored galaksija 1960. godine. 

Sedam galaksija u lancu imaju sličan smjer i brzinu kretanja ali je njihov poredak slučajan i nastao je kao posljedica perspektive. 

Približna lokacija Markarjanovog lanca je RA 12h27m, DEC +13°10'.

### Popis galaksija koje čine Markarjanov lanac

* Messier 84
* Messier 86
* NGC 4477
* NGC 4473
* NGC 4461
* NGC 4458
* NGC 4438
* NGC 4435

Izvori
------

1. ↑  Markarian, B.E. (1961). „Physical chain of galaxies in the Virgo cluster and its dynamic instability". *Astronomical Journal* **66**: 555–557. Bibcode 1961AJ.....66..555M.
2. ↑  Litzroth, E. (1983). „The Markarian chain of galaxies in the constellation Virgo". *Astronomische Nachrichten* **304** (2): 69–72. Bibcode 1983AN....304...69L. ISSN 0004-6337.

Vanjski linkovi
---------------

* Slika lanca s nazivima galaksija
* cloudynights.com - Markarian's Chain
**Michael Steven Bublé** (Burnaby, Britanska Kolumbija, Kanada, 9. 9. 1975.), kanadski jazz pjevač i glumac.

Rane godine
-----------

Bublé je rođen u mjestu Burnaby u Britanskoj Kolumbiji gdje je odrastao slušajući djedovu kolekciju jazz ploča. U svojim intervjuima često ističe veliki utjecaj svog djeda na njegov glazbeni ukus, jer ga je odmalena učio pjevati jazz i big band standarde. Upravo na djedov nagovor prijavio se na talent show u Vancouveru na kojem je osvojio prvo mjesto, ali je kasnije bio diskvalificiran zbog nedovoljnog broja godina. To ga nije obeshrabrilo da se prijavi i na kanadski izbor za mlade talente na kojem je ponovno pobijedio i to sa svega 17 godina.

Sljedećih nekoliko godina Bubléova glazbena karijera nije bila osobito uspješna. Nastupao je kao Elvis Presley u putujućem show-u *Red Rock Diner* i pjevao kao zvijezda revije mjuzikla pod imenom *Forever Swing*. Nastupio je također i u epizodnoj ulozi u *Death Game* 1996. godine. Snimio je nekoliko albuma za nezavisne kompanije, a jedan album posvetio je svom djedu. Bublé je 2000. godine dobio i dvije nominacije za nagradu *Genie Awards* i to za pjesme koje je skladao za film *Here's To Life* u kojem je glumio Eric McCormack.

Diskografija
------------

* 1996. - *First Dance*
* 2001. - *Babalu*
* 2002. - *Dream*
* 2003. - *Down with Love* (Soundtrack)
* 2003. - *Totally Buble*
* 2003. - *Michael Bublé*
* 2003. - *Let It Snow!*
* 2004. - *Taking a Chance on Love* (*I Won't Dance* s Jane Monheit)
* 2004. - *Barenaked for the Holidays* (*Elf's Lament* s Barenaked Ladies)
* 2004. - *Come Fly with Me* (CD&DVD) (Live)
* 2005. - *To Love Again* (*Let There Be Love* s Chris Bottiijem)
* 2005. - *It's Time*
* 2005. - *Caught in the Act* (CD&DVD) (Live)
* 2005. - *Sounds of the Season: The NBC Holiday Collection* (*Let It Snow*)
* 2006. - *With Love*
* 2006. - *Duets: An American Classic* (*Just in Time* s Tony Bennettom, *Steppin' Out With My Baby*)
* 2007. - *Call Me Irresponsible*
* 2009. - *Michael Bublé Meets Madison Square Garden*
* 2009. - *Crazy Love*

Filmografija
------------

* 2000. - *Duets*
* 2001. - *Totally Blonde*
* 2003. - *The Snow Walker*
* 2005. - *Las Vegas*
* 2005. - *Da Kath and Kim Code* (tv film)

Vanjske veze
------------

***Michael Bublé*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`en`) Michael Bublé official website
* Michael Bublé na IMDb-u (`en`)
* (`en`) VH1 Michael Bublé na VH1
Mandžurija prema raznim definicijama, onu najprihvaćeniju predstavlja sveukupno obojeni dio karte, osim dijela koji se nalazi u Ruskoj Federaciji
**Mandžurija** (kineski 满洲/滿洲, Mănzhōu) je regija na sjeveroistoku Narodne Republike Kine. Graniči na zapadu sa Mongolijom, na sjeveru i sjeveroistoku sa Ruskom Federacijom, na jugoistoku sa Sjevernom Korejom te na moru graniči s Japanom.

Postoji nekoliko definicija o geografskom smještaju i veličini Mandžurije, no jedna od prihvaćenijih jest ta da se prostire od Pekinga pa sjeverno i sjeveroistočno do granice sa susjednim državama.

Ekonomija
---------

*Glavni članak: Ekonomija Kine*
Početkom 1980-ih sjeveroistok Kine je sa samo osam posto stanovništva davao 16% industrijskog proizvoda zemlje i time postao jedna od najbogatijih regija u društvu prividne jednakosti. Međutim, u samo dva desetljeća Mandžurija je znatno nazadovala, te od bogate regije postala sinonim za nerazvijenost i podsjetnik na komunističko ustrojstvo u Kini za vrijeme Mao Ce Tunga, dok su se južniji obalni gradovi veoma uspješno uglavili u globalno gospodarstvo.

Veze
----

* Mandžurci
* Mandžukuo

Eksterni linkovi
----------------

***Mandžurija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Članak o Mandžuriji Arhivirano 2007-10-08 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 316429923
* LCCN: sh85080399
* GND: 4074528-4
* NDL: 00567459
* NKC: ge129953

 |
**Senijextee** (Lake, Sinixt. Možda su identični sa Lahanna kod Lewisa i Clarka), pleme Salishan Indijanaca s obje obale Columbije, od Kettle Fallsa do kanadske granice, te dolina Kettle Rivera, i Arrow Lakesa u Britanskoj Kolumbiji. Pleme je u vrijeme Lewisa i Clarka (1805.) nazivano Lahanna. Godine 1820. otvorena je trgovačka postaja kompanije Hudson Bay, ali su ostali neuznemirivani sve do pokrštavanja 1846. koje provodi jezuitski Otac Adrian Hoecken, koji je utemeljio ljetnu misiju *St. Paul at the Falls* godine 1870. 

Pleme je opisano kao lovci i ribari koji trguju svojim krznima, dobro obučenima i uhranjenim, miroljubivim, prijateljski raspoloženim, i kršćanima po vjeri. Iste ih je godine bilo 239. Za dvije godine (1872.) uz još nekoliko plemena sakupili su se na rezervatu Colville. Danas ovdje žive u konfederaciji s ostalim plemenima pa se više ne popisuju posebno.

Senijextee su najsrodniji plemenu Sanpoil.

Vanjske poveznice
-----------------

* Sinixt Nation Arhivirano 2021-09-09 na Wayback Machine-u
Logo MOPR-a
Crvena pomoć u akciji u Berlinu
**Međunarodna organizacija pomoći borcima revolucije** (rus. *Международная организация помощи борцам революции*, skraćeno **MOPR**), poznata i kao **Međunarodna Crvena pomoć** izvan Sovjetskog Saveza, bila je solidarna organizacija radničke klase u periodu od 1921. do 1941. godine koja se bavila pružanjem zaštite političkim zatvorenicima, žrtvama belog terora i njihovim porodicama ukazivanjem pravne, novčane, zdravstvene i druge pomoći.

U Jugoslaviji je Crvena pomoć delovala od marta 1924. godine.

Povijest
--------

Postojala je od 1922–1947. godine. Prvobitna organizacija za pomoć je osnovana 1921. u SSSR kad je Lenjin uputio apel za pomoć gladnima u Rusiji, već 1922. se orijentiše na pomoć radnicima kapitalističkih zemalja i prerasta u *Međunarodnu crvenu pomoć*. Organizacija je pomagala žrtvama bijeloga terora i borcima protiv fašizma i rata. Jedan od inicijatora i rukovodioca bio je J. Marhlevski. 1927. godine MOPR je brojao 44 nacionalnih sekcija sa oko 8 milijuna članova. 1933. godine MOPR je imao preko 13,7 milijuna, a 1937. godine njegove su sekcije postojale u 74 zemlje svijeta. Najmasovnija sekcija MOPR-a bila je u SSSR-u (1937. g. 9 milijuna članova).

MOPR je proveo niz masovnih akcija protiv njemačkog i talijanskog fašizma, kampanju za oslobođenje G. M. Dimitrova, E. Telmana, N. Sakko-a i B. Vancetti-a. Aktivno je učestvovao u kampanjama za pomoć žrtvama februarskih bitaka u Austriji (1934.), žrtvama fašističke intervencije u Španjolskoj (1936–1939). Za vrijeme Drugog svjetskog rata organizacije MOPR-a vodile su borbu za internacionalnu solidarnost.

Od 1923. godine svake se godine provodio u svim zemljama Međunarodni dan MOPR-a 18. mart (godišnjica Pariške komune). Radom MOPR-a rukovodio je Izvršni komitet u Moskvi koji se birao na svjetskom kongresu MOPR-a.
**Milan Radonjić** (Beograd, 11. aprila 1973), poznatiji kao **Milan Tarot**, srpska je televizijska ličnost, komičar, satiričar i tumač tarota.

Biografija
----------

U početku, posle završene srednje škole, Radonjić je radio kao noćni tarot tumač u emisijama na lokalnim TV stanicama u Srbiji, kao što su TV Duga i TV Palma Plus. U svojim emisijama je stekao veliko interesovanje. Uključujući i pojedinačne i višestruke stranice intervjua u Jutarnjem listu, Večernjem listu i u Blicu,
Shodno tome, a posebno nakon što je u Srbiji donešen zakon o zabranjivanju TV kartica, počeo je da radi na pet televizijskih stanica u Bosni i Hercegovini, uključujući i nacionalne 
OBN televizija sa sedištem u Sarajevu, uključujući i jedan broj televizijskih stanica u Hrvatskoj, koje su Nova TV sa sedištem u Zagrebu, a prvi puta u Hrvatskoj pojavio se u emisiji Noćna mora Željka Malnara na Z1 Televiziji. Navodno njegov ugovor sa OBN televizijom vredi 780 hiljada dolara, ali da kao i većina stvari koje Radonjić javno tvrdi.
Posle niza bizarnih video snimaka na internetu sa predviđanjima Radonjića i saveta, kao što su "Vi ćete zatrudneti u sedam dana ako pročitate Pinokija svaki dan".

U svoj uobičajnoj šali pola u ozbiljno stilu Radonjić tvrdi da su njegove pretpostavke koje pokazuju šta će se desiti u 2017. godini tačne. Za samo godinu dana 15 odsto ljudi ga shvata i razume. On je izjavio da je kupio YouTube i da su ga Barak Obama i Bil Gejts konsultovali za savet.

Djela
-----

* *Tarot poetika duha*. Banja Luka, 2007.

Vanjski linkovi
---------------

* Službeni veb-sajt Arhivirano 2017-11-15 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 169176008
* LCCN: n2011013405
* ISNI: 0000 0001 1817 7988

 |
Moses Fleetwood Walker
**Moses Fleetwood "Fleet" Walker** (Mount Pleasant, Ohio, 7.10. 1857– Cleveland, 11.5. 1924.) bio je SADWamerički igrač bejzbola i crnački aktivist iz 19. vijeka, poznat po tome što je bio prvi potvrđeni crni igrač u historiji američkog profesionalnog bejzbola.

Walker se rodio u porodici dr. Mosesa W. Walkera, prvog crnog liječnika u gradu Mount Pleasant u Ohiu. Godine 1878. se upisao na Oberlin College, a 1881. je igrao bejzbol za tamošnji tim. Godine 1882. se upisao na pravni fakultet michiganskog univerziteta te i tamo igrao bejzbol za školski tim.

Godine 1883. Walker se priključio nižerazrednom klubu *Toledo Blue Stockings*. 10.8. 1883. je Toledo igrao egzibijsku utakmicu protiv *Chicago White Stockingsa*. Tada je legendarni igrač *Chicaga* Cap Anson, poznat po rasističkim stavovima, odbio igrati sve dok mu menadžer nije zaprijetio globom.

Godine 1884. *Toledo* se priključio profesionalnoj ligi American Association, te je Walker postao prvi crni igrač u višoj ligi. U 6 utakmica je zajedno s njime igrao i brat Welday Walker. Njegovi suigrači su cijenili njegov talent, ali ne i njegov karakter, odnosno boju kože. 

Walker je u julu iste godine doživio ozljedu, a sljedećih nekoliko sezona je proveo u nižim klubovima. Godine 1887. je u klubu *Newark Little Giants* iz International League igrao zajedno s crnim igračem Georgem Stoveyem. Godine 1888. je, pak, Anson odbio igrati egzibicijsku utakmicu s klubom iz Syracusea nakon što je vidio Ansonovo ime na popisu igrača. Godine 1889. je završila njegova profesionalna karijera.

U aprilu 1891. u Syracuseu je Walkera fizički napala grupa bijelaca. Walker je izvadio nož i zabio ga u slabine jednog od napadača, Patricka Murraya, koji je nakon toga umro. Walker je uhapšen i suđen za ubistvo na mah, ali ga je 3.6. 1891. porota oslobodila svih optužbi, držeći da je postupio u samoobrani.

Walker je 1908. pažnju javnosti na sebe skrenuo tako što je izdao *Our Home Colony: A Treatise on the Past, Present, and Future of the Negro Race in America*, pamflet od 47 stranica u kojoj iznosi stav da je svaki pokušaj rasne integracije, odnosno mirnog suživota bijelaca i crnaca u SAD osuđen na propast. Kao mnogi crnački intelektualci tog doba, Walker je kao rješenje tog problema vidio masovni egzodus crnaca u Afriku, te tvrdio da bi odgađanje tog egzodusa *dovelo do strahovlade kakva se nije vidjela u civiliziranoj zemlji*. 

Široko uvriježeno mišljenje kako je Walker bio prvi crnac u profesionalnim bejzbol ligama se uzdrmalo nedavnim otkrićem kako je William Edward White, koji je 1879. nastupao za *Providence Grays*, mogao biti crnac, odnosno mulat koji se uspješno izdavao za bijelca.

Bilješke
--------

1. ↑  „Walker, Moses Fleetwood biography". Arhivirano iz originala na datum 2006-09-01. Pristupljeno 2007-05-01.

Eksterni linkovi
----------------

* Baseball-Reference.com - statistike i analiza karijere
* Negro League Baseball Players Association Arhivirano 2008-01-25 na Wayback Machine-u
* Major League Baseball Hall of Fame Arhivirano 2005-05-05 na Wayback Machine-u
* BaseballLibrary.com Arhivirano 2007-04-06 na Wayback Machine-u
**Metafosforna kiselina** ((HPO3)3, H3P3O9) je neorganska ciklična kiselina fosfora. Njen anhidrid je fosfor(V)-okisd. Monomer kod ove kiseline je HPO3 a ona kao takva predstavlja najniži polimer (ima 3 monomera).

Struktura
---------

Zato što su krajevi metafosforne kiseline sabijeni, ona se od tripolifosforne kiseline (H5P3O10) razlikuje za H2O. Njen oblik je cikličan, gde glavni šestougaoni prsten čine atomi fosfora i kiseonika povezani jednostrukim vezama a za atome u šestouglu se vezuju dvostrukom vezom kiseonik (3) i OH grupa (3). Zbog takve strukture, pripada klasi trobaznih kiselina.

Jedinjenja i reakcije
---------------------

Ova kiselina će disocirati na 3 vodonikova katjona i kiselinski ostatak. Taj kiselinski ostatak gradi soli koje se zovu metafosfati. Primer jedinjenja sa takvim (P3O93-) anjonom je natrijum-heksametafosfat (Na6P6O18) koji se koristi kao aditiv u prehrambenoj industriji.

Ona se rastvara se u vodi, pri čemu stajanjem rastvora postepeno prelazi u fosfornu kiselinu.
Metafosforna kiselina (kao monomer) nastaje dehidratacijom pirofosforne kiseline po sledećoj jednačini:

HP4O7 → HPO3 + H2O
A njenom dehidratacijom se dobija njen anhidrid, fosfor(V)-oksid:

2HPO3 → P2O5 + H2O

Mere predostrožnosti
--------------------

Trimetafosforna kiselina je veoma otrovna kao što gradi takođe veoma otrovne soli. Iritira disajni trakt a simptomi su upala grla i otežano disanje. Ukoliko je unesena putem hrane uzrokuje upale u ustima i grlu kao i povraćanje i bol u stomaku. Takođe je opasna i u kontaktu sa kožom gde izaziva upale i bol. Pri izvođenju ogleda u laboratoriji preporučljivo je koristiti zaštitne naočare, laboratorijski matil i dobre rukavice.

Upotreba i uloga
----------------

Kao i druge kiseline fosfora, najčešće se koristi u proizvodima domena poljoprivrede. Biljke svoje potrebe za fosforom zadovoljavaju preko fosforne i metafosforne kiseline. Predložen je i metod titracije i ekstrakcije vitamina C (askorbinske kiseline) posredstvom ove kiseline.

Spoljašnje veze
---------------

***Metafosforna kiselina*** na Wikimedijinoj ostavi

* Dokumentacija o metafosfornoj kiselini
* Metafosforna kiselina u ekstrakciji i titraciji vitamina C[*mrtav link*]
* *Neorganska hemija*, Dr Ilija Rikovski, Građevinska knjiga, Beograd, 1983, 12 izdanje - ISBN 86-395-0237-4

  


| * p
* r
* u
Jedinjenja fosfora |
| --- |
| PBr3 **•**  PBr5 **•**  PCl3 **•**  PCl5 **•**  PF3 **•**  PF5 **•**  PH3 **•**  PI3 **•**  P2O3 **•**  P2O5 **•**  P4S3 **•**  P4S10 **•**  H3PO2 **•**  (HPO3)3 **•**  H2PHO3 **•**  H3PO4 **•**  H4P2O7 **•**  H5P3O10 |
**Martin Kipenberger** (njem. *Martin Kippenberger*; rođen 25. februara 1953. u Dortmundu — umro 7. marta 1997. u Beču), bio je njemački slikar, vizuelni i plastični umjetnik. Poznat je po upotrebi širokog spektra umjetničkih stilova i medija, kao i zbog svoje provokativne i konfliktne ličnosti u javnim nastupima. 

Kipenbergera se smatra jednim od najtalentovanijih umjetnika svoje generacije u koju se svrstavaju i Albert Ulen Markus Ulen, Verner Bitner, Georg Herold, Dieter Guls i Ginter Forg.

Biografija
----------

Martin je studirao na Akademiji lijepih umjetnosti u Hamburgu, radeći u početku pod Polkeovim utjecajem. Godine 1978. osnovao je „Kipenbergov berlinski biro". Njegovo široko interesovanje za fotografiju, kolaž i skulpturu navodi ga da proizvede brojne instalacije u kojima dovodi u pitanje stvari kao što su red, racionalnost i potreba za jedinstvom. Njegova strategija se sastojala u kreiranju uznemirujućih djela koja su predstavljena kao površna, međutim ispod naizgled neozbiljnog aranžmana kriju se ozbiljna pitanja moralne odgovornosti umjetnika u odnosu na vrijednosti i uvjerenja zapadne kulture. Za postizanje takvog rezultata koristi se montažom i aranžmanom predmeta iz svakodnevnice što nerijetko uključuje i „sopstvenu sliku" u vidu lutke manekena, što doprinosi umjetnikovom ciničnom doživljaju života i tadašnjih aktuelnih umjetničkih tendencija kao što je neoekspresionizam. Jedno od njegovih najpoznatijih djela je instalacija *Srećan završetak „Amerike" Franca Kafke*, u Pozorištu Oklahoma, 1994. godine, inspirisana krajem posmrtno objavljenog Kafkinog djela.

Izvori
------

1. ↑  Roberta Smith (11. mart 1997.), Martin Kippenberger, 43, Artist Of Irreverence and Mixed Styles *Njujork tajms*.
**Rustam Kasimdžanov** (5. 12. 1979. Taškent) je uzbečki šahist. Na uzbečkom jeziku njegovo prezime se piše **Qosimjanov** (latinica je službeno pismo u Uzbekistanu od 1992.), na ruskom *Касымджанов*, a na engleskom *Kasimdzhanov*. Kasimdžanov živi u Njemačkoj.

Svjetski prvak u verziji FIDE 2004. - 2005. godine. Na rating listi FIDE od 1. 10. 2005. zauzima 34. mjesto. Najbolji plasman imao je 2001. (11. mjesto).

Kasimdzhanov (1999)
Šah je naučio igrati s pet godina. Godine 1994. pobijedio je na prvenstvu Azije za omladince, a 1998. na prvenstvu Azije za seniore. Drugi je na prvenstvu svijeta za igrače do 20 godina 1999. Naslov velemajstora osvojio je 1997.

Titulu svjetskog prvaka osvojio je na turniru u Tripoliju (Libija) 2004. godine. Pobijedio je u sedam kratkih mečeva, od toga pet puta u dodatnim brzopoteznim partijama, odigravši ukupno 30 partija. U finalu je pobijedio Michaela Adamsa. U prvom dijelu (šest partija po normalnom tempu) rezultat je bio 2-2 uz dva remija. U dvije dodatne partije po ubrzanom tempu (25 minuta + 10 sekundi po potezu), Kasimdžanov je jednu dobio i jednu remizirao.

Ovaj tip natjecanja očito pogoduje Kasimdžanovu, jer je i na prethodnom turniru za svjetsko prvenstvo, 2002. došao do finala gdje je izgubio od Ananda. Inače, pokazuje znatne oscilacije, pa je imao i nekih katastrofalnih rezultata.

Početkom 2005. u pokušaju objedinjavanja titula svjetskog prvaka, bio je planiran njegov meč s Garijem Kasparovom, ali nije realiziran. (Kasparov je objavio povlačenje iz šaha na proljeće 2005.)

Na turniru za svjetsko prvenstvo u Argentini u devetom i desetom mjesecu 2005. godine (dvokružni turnir osmero) osvojio je šesto mjesto.

Vanjske veze
------------

***Rustam Kasimdžanov*** na Wikimedijinoj ostavi

* Veliki izbor Kasimdžanovljevih partija
* Kasimdzhanov wins FIDE title
Za jugoslavenskog povjesničara vidi Milan Prelog (1879–1931).

**Milan Prelog** (Osijek, 19. lipnja 1919. — Zagreb, 25. kolovoza 1988.), jugoslavenski povjesničar umjetnosti.

Biografija
----------

Povijest umjetnosti diplomirao je na Filozofskom fakultetu u Zagrebu 1945. a doktorirao 1951. s tezom *Prilog analizi razvoja srednjovjekovne umjetnosti na istočnoj obali Jadrana*. Nakon studija, postao je asistent 1948. na Filozofskom fakultetu u Zagrebu, a vremenom i redovni profesor, na kojem je radio sve do umirovljenja 1984. Kraće vrijeme (1951. - 53) bio je direktor *Konzervatorskog zavoda* Narodne Republike Hrvatske.
Prelog se najviše bavio srednjim vijekom, od kasne antike do renesanse, što je predavao. No njegova prava ljubav bila je povijest urbanizma, tako da se uz povijest umjetnosti bavio i regionalnim planiranjem i zaštitom spomeničke baštine. Sa prof. Grgom Gamulinom osnovao je *Institut za povijest umjetnosti* Sveučilišta u Zagrebu 1961. koji se pod njegovim vodstvom bavio istraživanjem povijesti naselja (Poreč, Dubrovnik). Bio je suosnivač *Instituta za društvena istraživanja* u Zagrebu i *Centra za postdiplomski studij* u Dubrovniku.

Bibliografija
-------------

* *Između antike i romanike*, Peristil, 1954.
* *Vojin Bakić* - Mala likovna biblioteka, Zagreb, 1958.
* *Romanika*, Jugoslavija, Spektar; prva književna komuna, Beograd, Zagreb, Mostar: 1984.
* *Eufrazijeva bazilika u Poreču*, Zagreb : Grafički zavod Hrvatske, 1986.
* *Prostor - vrijeme*, Grafički zavod Hrvatske , 1991
* *Poreč, grad i spomenici*, Zagreb : Institut za povijest umjetnosti, 1957 / 2007. ISBN 978-953-6106-69-1
* *Tekstovi o Dubrovniku* , Zagreb : Institut za povijest umjetnosti ; Dubrovnik, ISBN 953-6106-46-9
* *Studije o hrvatskoj umjetnosti* 1-3, Zagreb : Institut za povijest umjetnosti : Naklada Prelog, 1999.

Vanjske veze
------------

* Prelogova baština danas, Dubrovački Vjesnik 2009 Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
Pripadnici britanske Specijalne zračne službe (SAS) u Sjevernoj Africi 1943. godine.
**Specijalne jedinice**, **postrojbe** ili **snage**, odnosno **jedinice za posebne namjene** je pojam pod kojim se u najširem smislu podrazumijevaju vojne, policijske ili paravojne jedinice namijenjene obavljanju najdelikatnijih, najzahtjevnijih i/li najriskantnijih borbenih zadataka. Pod time se može podrazumijevati širok dijapazon aktivnosti - od tzv. specijalnih operacija (diverzije, sabotaže, prepadi, zasjede) u neprijateljskoj pozadini/teritoriji u ratu ili miru do policijskih aktivnosti kao što su spašavanje talaca ili hapšenje/likvidacija terorista ili najopasnijih kriminalaca. Takvi zadaci u pravilu zahtijevaju posebnu obuku, te pripadnici takvih jedinica, koji se kolokvijalno nazivaju **specijalci**, posjeduju izvanredne psihofizičke kvalitete zbog kojih ih se smatra elitom u širem okviru formacija kojima pripadaju.

Povezano
--------

* Specijalne operacije
* Tajne operacije
* Sukob niskog intenziteta
* Antiterorizam
* Specnaz
* SWAT
* Forlorn hope

***Specijalne jedinice*** na Wikimedijinoj ostavi
*Ovo je japansko ime; porodično ime je* Matsuo*.*

**Matsuo Basho** (1644. - 1694.) je literarni pseudonim japanskog pjesnika poznatog po tome što je stvorio danas popularnu haiku poeziju. U svoje vrijeme Matsuo Basho je uživao veliki ugled kao učitelj poezije i imao veliki broj sljedbenika, ali je živio isposničkim životom u kolibi. Poznat je i po putovanjima širom Japana što je poslije dalo temelja špekulacijama o tome da je bio uhoda u službi šoguna.

Biografija
----------

Pravim imenom **Macuo Kinsaku** rođen je kao samuraj te je stoga kasnije dobio i samurajsko ime - **Macuo Munefusa**. U djetinjstvu je služio Todi Jošitadi (*Tōdō Yoshitada*) koji ga je poučio o haikaiu, odnosno haiku pjesništvu. Pseudonim mu je bio Sōbō. 1666. umro je Jošitada te je Bašo odlučio napustiti svoj dom. Od 1667. živio je u Edu gdje je počeo pisati haiku pjesme. S vremenom je odbacio takav način života i posvetio se proučavanju zena, historije i kineskog pjesništva. Živio je u siromaštvu i od darova svojih učenika. Poznata je njegova misao da je čovjek velik onoliko koliko se u stanju sagnuti pri ribanju zahoda.

Stihovi
-------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *Prastari ribnjak*
*jedna žaba iskoči*
*- zvuk vode.* |  | *furuike ya*
*kawazu tobikomu*
*mizu no oto* |

  

*Ljetnje trave.*  

*Snovi o slavi*  

*palih ratnika.*  

  

*Vidio sam prvi snijeg.*  

*Tog jutra zaboravih*  

*Da lice umijem.*  

  

*Noć proljetna.*  

*Stabla trešnjina: s trešnjinih stabala*  

*Zora silazi.*

Izvori
------

1. ↑  Louis Frédéric, *Japan Encyclopedia*, Harvard University Press, 2002, p. 71.

Vanjski linkovi
---------------

* Matsuo Basho

***Matsuo Basho*** na Wikimedijinoj ostavi
Antisemitska propagandna izložba "Židov i Francuska" u Parizu, rujan 1941. godine.
***Révolution nationale*** (srpskohrvatski: *Nacionalna revolucija*) je naziv za službeni ideološki program Višijevske Francuske, kolaboracionističke države uspostavljene u srpnju 1940. godine koju je predvodio maršal Philippe Pétain. Ideologija Višijevske Francuske kombinirala je fašističke ideale s onima francuske krajnje desnice, a za provedbu je bila zadužena "krizna vlada" rođena iz francuskog poraza od Trećeg Reicha. Osnove ove ideologije bile su:

* Sjedinjenje egzekutive i legislative u liku jedne osobe (nacrti ustava nastali u Višijevskoj Francuskoj dali su, prema njegovoj vlastitoj izjavi, Pétainu "više ovlasti nego što ih je imao Louis XIV")
* Antiparlamentarizam i odbijanje višestranačja
* Kult ličnosti (maršalov lik bio je sveprisutan u javnoj sferi, a pjesma napisana u njegovu čast *Maréchal, nous voilà !*, postala je neslužbena državna himna)
* Korporativizam
* Stigmatizacija onih koje se smatralo odgovornima za francuski poraz (posebice izraženo na Riomskom procesu)
* Državni antisemitizam
* "Organicizam" i odbacivanje klasne borbe
* Poticanje tradicionalnih vrijednosti
* Odbacivanje kulturološkog modernizma te intelektualne i urbane elite

Zanimljivo je primijetiti kako Treći Reich nije nametnuo ovakvu politiku Francuskoj, već ih je režim u Vichyju dobrovoljno sprovodio u sklopu "Nacionalne revolucije". Dapače, Reich se tokom prve dvije godine od pada Francuske malo petljao u unutrašnje poslove Višijevske vlade. Nedugo nakon uspostave ove politike, Višijevska vlada je započela provođenje mjera protiv "nepoželjnih", odnosno Židova, imigranata, masona i komunista. Progon ovih četiriju skupina potaknut je idejom Charlesa Maurrasa o "internim neprijateljima" i "Anti-Francuskoj". Režim je progonio i Rome, homoseksualce i ljevičare općenito. 

Višijevski režim nastojao je imitirati i nacističku rasnu politiku, promovirajući "francusku rasu" na raznim poljima, uključujući i sport, gdje se favorizirao amaterizam ispred profesionalnog sporta. Među sportašima koji su pružili podršku režimu bio je i slavni tenisač Jean Borotra. Ipak, rasna politika nikada nije išla toliko daleko da bi dostigla eugeničku politiku Trećeg Reicha, unatoč činjenici da su neke ideje, koje je zagovarao nobelovac Alexis Carrel, realizirane.
Srpski RVR 412
**RVR 412** je elektromotorni voz koji je pravaljen u Fabrici vagona Riga (rus. *Рижский вагоностроительный завод*; let. *Rīgas Vagonbūves Rūpnīca*) iz Rige u Sovjetskom Savezu (današnja Letonija). To su bio sovjetski elektromotorni vlak serije ER31 (ЭР31) i njegova poboljšana verzija ER35 (ЭР35).

Vozovi ovog tipa su proizvođeni 80-ih godina za potrebe Jugoslovenskih železnica. Proizvedeno je i isporučeno ukupno 53 jedinica: ER31 - 50 jedinica, ER35 - 3 jedinica. Od toga je Srbija dobila 43 vlaka, Crna Gora 6 i Makedonija 4. Nakon raspada SFRJ ove vozove koriste Srbija (*Železnice Srbije*, 16), Crna Gora (*Željeznički prevoz Crne Gore*, 5) i Republika Makedonija (*Makedonske železnice*, 3).

Tehničke karakteristike
-----------------------

Voz se sastoji iz četiri dela: dvije lokomotive (serije 412) i dva vagona (serije 416). Lokomotiva je putnički vagon s elektromotorima i vozačkom kabinom. Masa voza iznosi 58 tona. Maksimalna brzina voza je 120 km/h. Vrata za putnike su automatska. Širina koloseka po kojem se kreće je standardna (1435 mm). Voz ima 2 varijante sedišta:

* tapacirana (stara verzija)
* plastična (modernizovana verzija)

Korisnici
---------

### Crna Gora

Brojevi vozila su 412/416-041/042; 412/416-043/044; 412/416-045/046; 412/416-047/048; 412/416-049/050 i 412/416-051/052 (6 vozova, iz 1984-1985. godine). Željeznica Crne Gore je dobila ove vozove nakon osamostaljenja Crne Gore 2006. godine. Vozovi su prethodno bili u sastavu Jugoslovenskih železnica. Koriste se za lokalni saobraćaj od Bara do Podgorice i od Podgorice do Bijelog Polja. Jedan voz je potpuno uništen u teškoj nesreći kada je izleteo iz šina 23.01.2006. u mestu Bioče blizu Podgorice kada je poginulo 47 putnika, a 200 je povređeno. Voz je izleteo usled kvara na kočionom sistemu na kome su bili ugrađeni polovni kompresori za vazduh. Vozovi su ofarbani u sivo, sa crvenim i narandžastim prugama, što predstavlja logo Željezničkog prevoza Crne Gore.

### Makedonija

Makedonija raspolaže sa 4 ovakva voza (iz 1985-1986. godine). Brojevi vozila su 412/416-053/054; 412/416-055/056; 412/416-057/058 i 412/416-059/060.

### Srbija

Železnice Srbije u svom sastavu imaju 16 vozova ovog tipa koji se uglavnom koriste za lokalni saobraćaj i u prigradskom sistemu Beovoz i gradskoj železnici BG:Voz. Neki od vozova su modernizovani u fabrikama Želvoz i Šinvoz. Modernizovana verzija ima plastična sedišta i ofarbana je u sivo-plavu boju. Takođe ima i displej na kome se vidi broj voza. Motor nije menjan niti je osnaživan te voz ima istu snagu i maksimalnu brzinu kao i ranije.

Vidi još
--------

* Fabrika vagona Riga
**Vesele šaljivdžije** ili **vesela spadala** (en. *Merry Pranksters*) su bili skupina ljudi okupljena oko američkog pisca Ken Kizija. Oni su tokom 1960-ih putovali Amerikom, zadružno živeli u njegovom domu u Kaliforniji i promovisali upotrebu halucinogenih droga.

Povest
------

Ken Kizi se početkom 1960-ih preselio se u La Hondu, posjed pedeset milja južno od San Franciska, gdje je razvio pravu psihodeličnu komunu. La Honda je postala okupljalište umjetnika, pjesnika i muzičara. Tu je Kizi počeo s praksom tzv. "testova", tj. okupljanja istomišljenika radi zajedničke konzumacije halucinogenih sredstava i rasprava o učincima. Oni koji su htjeli da učestvuju u njegovim -testovima bili su obavezni da se obuku što luđe i da plate simboličan doprinos u iznosu od jednog dolara, pri čemu je svako mogao da konzumira količinu halucinogenih sredstava koliko je mogao da podnese. Oni kojima je LSD podsticao kreativnost imali su na raspolaganju muzičke instrumente. Svako je sa tim instrumentima mogao raditi šta je htio, a najčešce ih je upotrebljavala grupa , koja je kasnije postala slavna pod imenom .

Čuveni autobus Merry Prankstersa.
Tu, u La Hondi se izdvojila skupina mladih zagovomika LSD-a koji su sebe prozvali Vesele šaljivdžije (*Merry Pranksters*) i odlučili animirati cijelu zemlju s učincima ove droge. 1964. godine putovali su Amerikom u jednom starom, veselo obojenom autobusu. Svi su nosili šarenu odjeću i bili stalno drogirani. U svojem misionarskom krstarenju Amerikom Prankstersi su se uputili i na Istočnu obalu u želji da se susretnu s Timoti Lirijem i bitnicima. Ali susret je pokazao da je i među njima generacijski jaz nepremostiv. Beatnici su u LSD-u gledali sredstvo koje omogućuje uranjanje u Apsolut, a Prankstersi su više težili zabavi. Njima su meditacije o prirodi psihodeličnih iskustava bile dosadne, pa su svoj odlazak u Milbruk nazvali "izletom u grobnicu". Tako su beat-pjesnici, prvi radikalni buntovnici pedesetih, postali žrtve mentaliteta za koji su se sami zauzimali. Oni kojima su utirali put proglasili su ih ostarjelim, konzervativnim i banalnim.

Izgled i način života Merry Prankstersa poslužili kao uzor kasnijem hipi pokretu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  Branko Miloš, *Druga strana rock'n'rolla* (str. 84-93), Verbum, Split, 2002. ISBN 953-6197-43-X
2. ↑  Cavallo, Dominick (1999). *A Fiction of the Past: The Sixties in American History*, pp. 110-11. New York: St. Martin's Press. ISBN 0-312-21930-X.

Vidi još
--------

* Ken Kizi
* Acid test
* Hipici
Ranosrednjovjekovna Crkva sv. Stjepana
Ljetnikovac Vice Stjepovića-Skočibuhe
**Suđurađ** je mjesto na jugoistoku otoka Šipana, u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.

Povijest
--------

Na dnu mora u Suđurđu se može naći olupina starog rimskog broda. U blizini Suđurđa nalazio se zaselak Pakljena.

Promet
------

U mjestu je trajektna luka koja otok spaja s kopnom, putem linije Dubrovnik - Suđurađ - Sobra (Mljet). Dana 18. prosinca 1997. dovršena je izgradnja trajektnog pristaništa koju su financirali Ministarstvo obnove i razvitka i Fond za razvoj otoka iznosom od 4 500 000 kn.

Suđurađ i Šipansku Luku, jedina dva naselja na otoku, međusobno povezuje 5,2 km duga državna cesta D122. Dubrovačko autobusno poduzeće *Libertas* je 22. listopada 1998. uvelo redovnu autobusnu liniju na razdaljini Šipanska Luka-Suđurađ. Prometuje omanji autobus i linija uglavnom služi za prijevoz školske djece.

Gospodarstvo
------------

Malobrojno stanovništvo uglavnom se bavi ribarstvom, poljoprivredom i stočarstvom. Od životinja se najčešće uzgajaju krave i svinje, a od poljoprivrednih kultura prevladavaju masline i vinova loza. Otok ljeti posjećuju turisti, ali manje nego druga dva naseljena Elafitska otoka (Lopud i Koločep). Zimi na otoku boravi veoma malen broj ljudi, pa se može čuti cvrkut ptica i ostali zvuci prirode, a zrak i more nisu onečišćeni. U srpnju 1999. je na prostoru nekadašnje mlinice otvorena konoba *Stara mlinica*. Sredinom travnja 2001. uređeno je parkiralište koje je iznosom od 80 000 kn financirao Grad Dubrovnik. U kolovozu iste godine otvorena je pizzerija.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanvništa iz 2011. u Suđurđu živi 207 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Šport
-----

U Suđurđu djeluje vaterpolski klub "Taurus".

Kultura
-------

U Suđurđu se nalazi brojna kulturno-povijesna spomenička baština. Većina starih crkava i ljetnikovaca je zapuštena, a vlasništvo nad njima je privatno. Uz obnovljeni ljetnikovac Vice Stjepovića-Skočibuhe na Šipanu iz 1563. nalaze se ruševine ljetnikovca Getaldić. Do tarace ispred kuće vode skalini. U zidove sa strane uzidane su tri velike kamene šake koje su držale rukohvat kao u Kneževu dvoru u Dubrovniku. Maskeroni podsjećaju na one iz Onofrijeve fontane. U unutrašnjosti ruševine kuće ima ulomaka pragova i jedan cijeli. Predromaničku crkvicu posvećenu svetom Stjepanu dao je izgraditi hrvatski kralj Stjepan Miroslav, a obnovljena je 2012. godine. Na privatnim kućama mogu se vidjeti pucali, gotička pila, pragovi i druge značajke srednjovjekovne arhitekture. Godine 1997. prilikom građevinskih radova ispod trajektnog pristaništa otkriven je antički brod iz kojeg je izvađeno više dijelova amfora i drugog brodskog posuđa. Krhotine amfora nađene su i blizu rtova Butor i Sekanj.

Literatura
----------

1. Zbornik Dubrovačkog primorja i otoka IX. "Kulturno-prosvjetno društvo *Primorac*", Dubrovnik, 2006.

Izvori
------

1. ↑  Dental centar Marušić - Veze Dubrovnika s obitelji Stjepović-Skočibuha
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Vanjske poveznice
-----------------
**Reigate and Banstead** je distikt sa statusom borougha od 144,100 stanovnika na jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey.

Geografske karakteristike
-------------------------

Reigate and Banstead se prostire na sjeveroistoku Grofovije Surrey, na granici Greater Londona po vapnenačkim brdima North Downsa.

Ime je dobio za dva najstarija i tad najveća urbana centra; Reigate (koji je i administrativni centar) i Banstead, ostali veći centri su Redhill i Horley.

Distikt je danas uglavnom rezidencijalni, ali pored toga ima puno parkova, sportskih terena i zelenila. Pored tog ima i dosta industrijskih pogona koji proizvode kemikalije, farmaceutske i kožne proizvode.

Za vrijeme Drugog svjetskog rata tuneli srednjovjekovnog zamka Reigate, korišteni su kao skloništa za avionskih napada.

Historija
---------

Reigate and Banstead je formiran 1. aprila 1974. nakon administrativne reforme zemlje, ujedinjenjem Borougha Reigate sa urbanim distriktom Banstead i dijelovima ruralnih distrikta Dorking i Horley.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka Eschweiler, Njemačka

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Administrative Division" (engleski). City population. Pristupljeno 18. 03. 2017.
2. 1 2 3 4  „*Reigate and Banstead*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Reigate and Banstead*** na Wikimedijinoj ostavi

* Reigate and Banstead Borough Council (`en`)

| * p
* r
* u
Distrikti Grofovije Surrey |
| --- |
| Distrikti | Elmbridge · Epsom and Ewell · Guildford · Mole Valley · Reigate and Banstead · Runnymede · Spelthorne · Surrey Heath · Tandridge · Waverley · Woking |  |