recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pariški mirovni sporazum** je mirovni sporazum potpisan 30. ožujka 1856. godine u Parizu od strane Ruskog Carstva, s jedne strane, i saveznika na čelu sa Osmanskim Carstvom, Francuskom i Velikom Britanijom, s druge strane. Potpisivanjem ovog sporazuma okončan je Krimski rat.

Ovaj sporazum se jednim dijelom odnosio i na Dunav, koji se stavlja na raspolaganje svim velikim silama kao cjelini. Također, velike sile su se obvezale poštovati nezavisnost i teritorijalni integritet Osmanskog Carstva, kao i da neće ugrožavati unutrašnju politiku tog carstva. Crno more je postalo neutralna zona, a njegove luke su zatvorene za ratne brodove, dok je na njegovim obalama ponovo zabranjena izgradnja fortifikacija ili raspoređivanje vojnih snaga. Proglašava se i slobodno kretanje duž Dunava, ali pod kontrolom međunarodne komisije. Moldavija i Vlaška ostaju pod jurisdikcijom Osmanskog Carstva, ali im je, slično kao i Srbiji, osigurana široka autonomija.

Ovim sporazumom, Ålandski otoci su demilitarizirani i pripojeni su ruskoj autonomnoj kneževini Finskoj.

Pariški mirovni sporazum je dobrim dijelom izmijenjen kada je Francuska poražena od Prusije, nakon čega je Rusija ponovo uspostavila svoju crnomorsku flotu.
**Mijo Filipović pl. Freudenberški** (31. srpnja 1869. - 14. travnja 1948.) bio je diplomirani inženjer, vodoprivredni inženjer, filatelist. Osnovao je zoološki vrt grada Zagreba, kao i druge javne ustanove.

Rođen je u Slavonskom Brodu, gdje je završio pučku školu. Gimnaziju pohađa u Vinkovcima do 1886. godine, a završava ju u Požegi. Na vojno tehničkoj akademiji je studirao inženjerski vodoprivredni smjer. Nakon završenog fakulteta službuje u austrougarskoj vojsci da bi nakon toga radio u civilnoj službi kod Zemaljske vlade u Zagrebu. S Brođaninom, zagrebačkim gradonačelnikom Milanom Emilom Amrušem organizira *Zagrebački zbor*, sadašnji Velesajam. 

Mobiliziran je u Prvom svjetskom ratu, te je bio zapovjednik rječne flote na Visli i Bugi. U Staroj Jugoslaviji postaje pomoćnik ravnatelja Direkcije za rječno brodarstvo u Beogradu. Umirovljen je 1923. i vraća se u Zagreb. U to doba nagovara tadašnjeg zagrebačkog gradonačelnika Vjekoslava Heinzela na osnivanje zoološkog vrta u Zagrebu. Heinzel mu povjerava uređenje dijela Maksimirske šume u zoo park. 

27. lipnja 1925. utemeljio je *Zoološki vrtić*. U početku je ovaj zoološki vrt imao samo tri lisice i tri šumske sove. Narednih godina broj životinja narasta na 300, dok danas taj broj premašuje 1700 životinja. To je bio prvi zoološki vrt u jugoistočnoj Europi.

Mijo pl. Filipović je i osnivač Hrvatskog filatelističkog društva 1898. godine. Pisao je u brojnim časopisima i novinama. 
Umro je u Zagrebu 1948. u 79. godini života.
**Pasterizacija** je postupak izlaganja namirnica (najčešće tečnih, posebno mlijeka) temperaturi 55-70 °C radi produženja roka trajanja.

Pasterizacija općenito je proces uništavnja vegetativnih formi mikroorganizama uz istovremenu inaktivaciju enzima u hrani. Postiže se izlaganjem namirnica letalnom vremenu i letalnoj temperaturi koji su različiti za različite vrste hrane i referentne mikroorganizme. Pasterizacijom se uništavaju bakterije, a da se pri tome bitno ne mijenja sastav, ukus i prehrambena vrijednost namirnice. Međutim svakim toplinskim tretmanom dolazi do degradativnih procesa u hrani kao što je gubitak vitamina, pigmenata i sl.

Vrlo često se pasterizuje mlijeko kao i sokovi marmelade, kompoti i sl.
Mlijeko se pasterizuje izlaganjem temperaturi 63 °C 30 min. zatim se brzo hladi i skladišti na temperaturi ispod 10 °C. Pivo i vino zagrijava se 20 min na 60 °C.

Pasterizacija je dobila ime po francuskom hemičaru Louis Pasteuru koji je prvi primjenio ovu metodu.

***Pasterizacija*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostala značenja, v. Maslina (razvrstavanje).*

**Maslina** ili **ulika** (*Olea europaea*), suptropska zimzelena biljka iz porodice maslina (Oleaceae).

Opis izgleda
------------

Maslina u književnosti i povijesti
----------------------------------

U Bibliji spominje se više od tisuću puta. U kršćanstvu je simbol Božje providnosti i brige za ljude. Mojsije je oslobađao ratovanja muškarce, koji su uzgajali masline. Golubica koja se nakon potopa vratila na Noinu arku u kljunu je nosila maslinovu grančicu kao simbol pomirenja Boga i ljudi. Na slikama s prikazom ukazanja anđela Gabrijela Djevici Mariji, vidi se kako anđeo u ruci ima maslinovu grančicu. S mnogo takvih grančica, narod je proslavio Isusov ulazak u Jeruzalem. Isus se znojio krvavim znojem na Maslinskoj gori, okružen mnoštvom maslina, a Isusov križ, bio je po predaji od maslinova i cedrova drva.

Zbog čvrstoće i otpornosti, maslina je simbol snage. Tako je Herkul imao toljagu od maslinova drva, a Odisej je maslinovim kolcem oslijepio Kiklopa. Maslina je simbol odanosti i vjernosti pa je Odisejev i Penelopin bračni krevet bio od panja masline. Homer je maslinovo ulje zvao tekućim zlatom. Hipokrat je maslinovo ulje prepisivao za više od 60 raznih bolesti. Pobjednicima na Olimpijskim igrama, na glave su stavljali maslinove vijence, a za nagradu su dobivali amfore s maslinovim uljem, koje je bilo tada vrlo skupo.

Uzgoj maslina u svijetu
-----------------------

Glavne zemlje u kojima se proizvodi plod masline (2003.)| Mjesto | Zemlja/regija | Proizvodnja (u tonama) | Kultivirano područje (u hektarima) | Količina(u q/Ha) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Svijet | 17,317,089 | 8,597,064 | 20.1 |
| 1 | Španjolska | 6,160,100 | 2,400,000 | 25.7 |
| 2 | Italija | 3,149,830 | 1,140,685 | 27.6 |
| 3 | Grčka | 2,300,000 | 765,000 | 31.4 |
| 4 | Turska | 1,800,000 | 594,000 | 30.3 |
| 5 | Sirija | 998,988 | 498,981 | 20.0 |
| 6 | Tunis | 500,000 | 1,500,000 | 3.3 |
| 7 | Maroko | 470,000 | 550,000 | 8.5 |
| 8 | Egipat | 318,339 | 49,888 | 63.8 |
| 9 | Alžir | 300,000 | 178,000 | 16.9 |
| 10 | Portugal | 280,000 | 430,000 | 6.5 |
| 11 | Libanon | 275,000 | 250,000 | 6.5 |

Eksterni linkovi
----------------


***Maslina*** na Wikimedijinoj ostavi
**Saint Kitts** (poznat i pod imenom **Sveti Kristofor** tj. **Saint Christopher**) je najveći otok Federacije Sveti Kristofor i Nevis u arhipelagu Mali Antili u Karipskom moru.

Geografija
----------

Saint Kitts je eliptoidni otok dug 37 km² i širok 8 km². Planina Liamuiga (nekad zvana Misery) sa svojih 1156 metara je najviša na otoku i u njenom šumovitom podnožju leži kratersko jezero. Većina plaža prekrivena je crnim vulkanskim pijeskom. Godišnje prosječno padne oko 1397 mm padavina, a kišna sezona traje od maja do novembra. Zbog tog je i vrlo plodan, jer ima topla ljeta i nešto hladnije zime. Prosječna ljetna temperatura je oko 30 °C, a zimska oko 27 °C. Mana Saint Kittsa je što leži u pojasu tropskih ciklona koji se pojavljuju između augusta i oktobra.

Demografija
-----------

Većina stanovnika su negroidi, uz nešto malo mulata, azijata i bijalaca. Religijski su uglavnom anglikanci i metodisti, dok katolici čine manjinu. Na njegovoj površini od 174 km² živi 34.983 stanovnika, a na njegovom jugoistoku leži i Basseterre, glavni grad Federacije Sveti Kristofor i Nevis.

Historija
---------

Prvi Evropljanin koji je doplovio do otoka naseljenog Karibima bio je Kristofor Kolumbo na svom drugom putovanju 1493. godine. Nazvao ga je Sveti Kristofor po imenu svog sveca zaštitnika, ime su mu skratili na Saint Kitts engleski kolonisti koje je 1623. na otok doveo Thomas Warner. Oni su se naselili na zapadnoj obali i osnovali Old Road, prvo englesko naselje na Karibima. Odmah nakon njih do otoka su stigli i prvi francuski kolonisti pod vodstvom Pierrea Belaina d'Esnambuca, tako je otok 17. vijek proživio podjeljen između navedenih kolonista.

Nakon sklapanja Utrechtskog mira u aprilu 1713. Saint Kitts je pripao Kraljevstvu Velike Britanije. Francuzi su 1782. zauzeli otok, ali je nakon sklapanja Pariškog mira 1783. vraćen Britaniji. Nakon tog je Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Irske 1882. udružilo otoke Saint Kitts, Nevis i Angvilu, koji su 27. februara 1967. dobili nezavisnost (kao država Sveti Kristofor i Nevis).

Privreda
--------

Sve donedavno je uzgoj šećerne trske bio glavna privredna aktivnost, ali je to prestalo nakon pada cijena i potražnje 2005. godine. Danas je turizam glavni pokretač ekonomije, uz nešto malo poljoprivrede poput uzgoja voća (kokosi) i povrća.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost je Nacionalni park i fortifikacija Brimstone Hill koji je 1999. uvršen na UNESCO-ovu listu mjesta svjetske baštine u Americi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  „*Saint Kitts and Nevis*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 3. 5. 2019.
2. ↑  „*St. Kitts and Nevis*" (engleski). City population. Pristupljeno 3. 5. 2019.
3. ↑  „*Brimstone Hill Fortress National Park*" (engleski). Unesco. Pristupljeno 3. 5. 2019.

Vanjske veze
------------

***Saint Kitts*** na Wikimedijinoj ostavi

* *St. Kitts Tourism Authority* (`en`)
* *Saint Kitts and Nevis* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 144251758
* LCCN: n81008537
* GND: 4198302-6
* SUDOC: 027864855

 |
**Muktada al-Sadr** (arap. ; rođen 12. 8. 1973) je irački šijitski vjerski vođa, političar i vođa paravojnih formacija poznat po važnoj, ali i kontroverznoj ulozi koju je igrao nakon američke invazije, odnosno pobuni protiv okupacijskih vlasti i građanskom ratu, te kao jedna od najuticajnijih ličnosti današnjeg Iraka.

Al-Sadr se rodio u uglednoj porodici šijitskih vjerskih vođa, odnosno kao četvrti sin ajatolaha Muhameda Muhameda Sadika al-Sadra, čije je ubistvo 1999. godine bilo potaklo kratkotrajni i neuspjeli šijitski ustanak protiv režima Sadama Huseina. Nakon invazije 2003. se nametnuo kao jedan od vođa šijita, koristeći kao glavno uporište siromašnu šijitsku četvrt Bagdada koje je na Zapadu poznato kao *Sadr City* (Sadrov grad); tamo je u kaotičnim mjesecima nakon sloma Huseinovog režima stvorio sistem paralelne vlasti, ali i paravojne formacije poznate kao Mahdijeva vojska. Sadr se ispočetka javno suprostavljao američkoj okupaciji, zahtjevajući odlazak svih stranih vojnika i uspostavu suverene iračke vlasti. Sadrove pristaše su se 2004. sukobile sa savezničkim snagama te nakratko od njih preuzele neke od šijitskih područja u Iraku. Sadr se nije javno uključivao u politiku, ali je podržavao pojedine stranke i kandidate na izborima 2005. i 2010. godine.

Izvori
------

1. ↑  „Iraq: Sadrist resignations threaten new political crisis". Aawsat.net. Arhivirano iz originala na datum 2014-12-13. Pristupljeno 11. XII 2014.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 11070932
* LCCN: nr2006010829
* ISNI: 0000 0000 1801 9587
* GND: 135738873
* SUDOC: 145308189

 |
Ošit odozdo
**Ošit** (lat. *diaphragma*) je plosnata, tanka mišićno-vezivna ploča (koja u tijelu ima oblik kupole) koja se kod sisavaca nalazi smješten na dnu prsnog koša i odjeljuje prsnu šupljinu od trbušne šupljine. Ošit ima važnu ulogu u disanju (njegova kontrakcija omogućuje udisaj). Kod čovjeka, ošit inervira lat. nervus phrenicus.
Na ošitu se nalaze otvori koji omogućuju krvnim žilama, živcima i jednjaku da prelaze iz prsne u trbušnu šupljinu:

* lat. foramen venae cavae
* lat. hiatus aorticus
* lat. hiatus esophageus
* Lareyev otvor
* Morgangijev otvor
* Bochdaleckov otvor
* otvori koje sa kralježnicom čine lat. ligamentum arcuatum mediale i lat. ligamentum arcuatum laterale

Polaziše i hvatište
-------------------

Mišićne niti ošita polaze sa različitih djelova stijenki prsnog koša, idu prema središtu, gdje prelaze u tetivno središte (lat. centrum tendineum):

* lat. pars sternalis - mišićne niti polaze se stražnje strane prsne kosti
* lat. pars costalis - mišićne niti polaze se unutarnje strane rebrenih hrskavica (7.-12. rebra)
* lat. pars lumbalis - tetive ovih mišićnih niti polaze sa trupova kralješaka i intervertebralnih ploča (L2-L5)

Mišićne i tetivne niti čine brojne otvore u ošitu i spajaju se u tetivnom središtu.

Povezano
--------

* Popis mišića ljudskog tijela

***Ošit*** na Wikimedijinoj ostavi
Govorno područje jezika plemena Ofo
**Mosopelea** (Ofo, Ofoe, Ofogoula), pleme Indijanaca porodice Siouan čiji je prvi poznati dom bio u vrijeme dolaska Francuza (Marquette) u jugozapadnom Ohaju, a kasnije na donjem toku rijeke Yazoo, gdje su bili poznati kao Ofo ili Ofogoula. Posljednjeg živog pripadnika pronašao je John Reed Swanton 1908. među Tunica Indijancima u Louisiani.

Ime
---

Naziv Mosopelea nije razjašnjen i vjerojatno je Algonquian porijekla. Ostali nazivi za njih Ofo ili Ofogoula čije je moguće značenje "*Dog People*," nastao od  *'ofi okla'*  (okla=ljudi). Ovaj naziv je vjerojatan jer za njih je već poznato da su od drugih plemena nazivani imenom 'dog people'. Naziv *Chonque* zabilježio je Tonti (1690.), a moguće varijante imena Mosopelea su i *Ouesperie*, *Ossipe* i *Ushpee*.

Jezik
-----

Jezik mosopelea, ili točnije ofogoula pripada porodici Siouan što je ustanovio Swanton na temelju ispitivanja posljednje preživjele pripadnice plemena Rose Pierrette, što je urodilo izdavanjem riječnika 1912. godine.

Povijest
--------

Mosopelea Indijanci problematični su zbog svoje točne identifikacije sa Ofo Indijancima sa Yazoo rivera. Oni područje jugozapadnog Ohaja napuštaju još prije 1673. godine, i nastanjuju se na području Cumberlanda, gdje su možda potisnuti od Irokeza za vrijeme Dabarskih ratova. Ovdje na Cumberlandu, na Coxeovoj mapi su označeni kao Ouesperie. Kasnije, pred kraj 17. stoljeća nalazimo ih kraće vrijeme među Quapaw Indijancima na srednjem toku rijeke Arkansas u Arkansasu, ali je međutim jedan dio još prije 1686. već stigao među Taensa Indijance. Zašto su Ofoi napustili područje Arkansasa nije poznato. Kada su njihovi novi susjedi Yazoo i Koroa pristupili ustanku Natcheza Ofogoule odbijaju da im se priključe pa odlaze živjeti sa Tunicama, saveznicima i prijateljima Francuza. Nešto prije 1739. žive kod Fort Rosalie gdje ostaju sve do 1758. Kasnije (1784) imaju naselje na zapadnoj obali Mississippija, 8 milja od Point Coupée. Kasnije se o njima više ništa ne čuje. Tek 1908. godine Swanton nalazi posljednju Ofogoulu među Tunica Indijancima blizu Marksvillea u Louisiani, što je omogućilo da se ovo pleme jezično klasificira porodici Siouan. Rosa Pierrette, posljednja pripadnica Ofogoula Indijanaca umrla je 1915. godine.

Populacija
----------

Brojno stanje Mosopelea iznosila je oko 600 (1700), a 1758. spala je na 100. Od ovih sto koji su živjeli kod utvrde Fort Rosalie koju su Francuzi izgradili 1716. na mjestu današnjeg Natcheza u Mississippiju, preživjelo je 80 koji su se nastanili na rijeci Mississippi 8 milja (13 kilometara) od Point Coupée, među kojima je bilo 12 ratnika.

Vanjske poveznice
-----------------

* Ofo (Ofogoula, Ofoe)
Perijandar, rimska kopija grčkog originala iz 4. vijeka pne. Vatikanski muzeji.
**Perijandar** (grčki: Περίανδρος) bio je drugi tiranin grada Korinta u 7. vijeku pne.. Bio je sin prvog tiranina Kipsela, koga je naslijedio godine 627. pne.

Perijandar je najpoznatiji po tome što je dao sagraditi Diolkos - sistem rampi preko Korintske prevlake kojim su se brodovi mogli prebacivati iz Korintskog zaljeva u Egejsko more, čime se skraćivao pomorski put oko Peloponeza. Korištenje Diolkosa se naplaćivalo i donijelo tako izdašne prihode Korintu, da je Perijandar ukinuo poreze. Mnogi ga antički autori ubrajaju među Sedam mudraca Grčke.

Kasniji autori, uključujući Aristotela, opisuju Perijandra kao okrutnog tiranina, a Herodot tvrdi da ga je okrutnosti podučio miletski tiranin Trazibul. Pripisuje mu se zamisao da dječake s Korkire pošalje u Lidiju da ih kastriraju, kao i ubistvo i nekrofilsko silovanje vlastite supruge Melise. Kada je za to saznao njegov sin Likofront, Perijandar ga je dao izgnati u Korkiru. Sin je kasnije odbio vratiti se u Korint dok Perijandar ne abdicira. Kada se otac pokajao i odlučuio abdicirati, otkrilo se da su Korkirani, plašeći se njegovog bijesa, ubili mladića.

Eksterni linkovi
----------------

***Perijandar*** na Wikimedijinoj ostavi

* Diogenes Laertius: Life of Periander Arhivirano 2011-07-22 na Wayback Machine-u
***Asterix protiv Cezara*** (francuski. *Asterix et la surprise de Cesar*) je francuski animirani film iz 1985. kojeg su režirali Gaëtan Brizzi i Paul Brizzi. Priča se zasniva na dva stripa iz popularnog serijala kojeg su stvorili René Goscinny i Albert Uderzo: *Asterix gladijator* i *Asterix legijonar*. To je četvrti animirani film iz serijala o Asterixu.

Radnja
------

50 g. p. k. Obelix je u selu sreo plavokosu **Falbalu** te se zaljubio u nju. Asterix je zabrinut jer Obelix više ne pokazuje interes za ništa te se ponaša smeteno, a završno padne u depresiju kada otkrije da je Falbala već zaručena za mladog Tragicomixa. Gaj Julije Cezar slavi svoj rođendan i cijelo Rimsko carstvo se sprema na slavlje, pa neki novi zapovjednik otme Falbalu i Tragicomixa kako bi ih poklonio njemu na dar, ali ih se ipak odluči riješiti da ne izazove mržnju Gala. Mladi par biva odveden u Afriku pa ih Asterix i Obelix odluče spasiti. No tamo ih nađu Beduini i prodaju kao roblje Rimu.

Glasovne uloge
--------------

* Roger Carel - Asterix
* Pierre Tornade - Obelix
* Pierre Mondy - Caius
* Danielle Licari - Falbala
* Serge Sauvion - Cezar

Nagrade
-------

* Osvojeno **Zlatno Platno** u Njemačkoj.

Kritike
-------

Kritičar *Michael Mackenzie* je u svojoj recenziji napisao: "*Asterix protiv Cezara* je razumno zabavna pustolovna priča koja isprva ima problema stati na svoje noge, ali kasnije nadoknadi za izgubljeno vrijeme. Brizzi braća rade odličan posao u balansiranju emocija sa humorom, posebno u završnom činu, gdje uspiju uvesti sjajan geg o uništenju pola Koloseja. Šala o tome kako Asterix i Obelix uništavaju slavne povijesne građevine je bila iskorištena više puta, najznačajnije u filmu *Asterix i Kleopatra* u kojem Obelix uništi nos Sfinge, ali ovdje ona funkcionira osobito dobro zbog pažnje na detaljima".

Izvori
------

1. ↑  DVD recenzija, Michael Mackenzie (20. 12. 2005)

Vanjske veze
------------

* *Asterix protiv Cezara* na IMDb-u (`en`)
* *Asterix protiv Cezara* na Rotten Tomatoes
* Recenzija Arhivirano 2006-09-06 na Wayback Machine-u
**Audoin** (546-565) je bio langobardski kralj. Nasledio je Valtarija, mada nije poznato u kakvom je bio srodstvu sa njim. Za vreme njegove vladavine Langobardi su došli na područje današnje Panonije. To je bilo kada su često vodili ratove sa susednim plemenom Gepida. U borbama sa Gepidima se naročito istako kraljev sin Alboin, budući langobardski kralj. Nakon pobede Langobarda, veći broj vojnika je savetovao kralja Audoina da postavi svog sina za vođu i da mu dozvoli da sedi pored njega za viteškom trpezom kako to dolikuje običajima. Međutim, Audoin je protiv ovoga istupio i rekao da jedino kralj ima pravo da odlučuje, a ne njegovi vojnici. Ovo je porazilo Alboina koji odlazi na dvor gepidskog kralja i kuje zaveru protiv svoga oca.

Za vreme vladavine Audoina, Benedikt iz Nursije je napisao prvu regulu (pravila ponašanja i manastirskog života) za monahe manastira Monte Kasino koji je osnovao 529. Audoin je bio oženjen Rodelindom, koja mu je i rodila sina Alboina koji će po njegovoj smrti zauzeti presto.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Valtari** | **kraljevi Langobarda** | Nasljednik:**Alboin** |
**Orneta** (njemački: *Wormditt*) je grad od 8,648 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Varminsko-mazurskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Orneta se nalazi 50 km sjeverozapadno od Olsztyna.

Historija
---------

Orneta - tadašnji Wormitt prvi put je dokumentiran 1308. kao domena Varmijske biskupije.
Kao važno trgovište i zanatski centar - Wormitt je dobio gradska prava 1313.

Nakon Velikog pruskog ustanka kad je razoreno Braniewo - sjedište Varmijske biskupije preseljeno je u Ornetu 1341. i djelovalo je dok nije umro biskup 1350. tad je preseljeno u Lidzbark Warmiński.

Od 1440. Wormitt je član Pruske konfederacije.
Nakon Trinaestogodišnjeg rata (1454.-66.) Kraljevina Poljska je anektirala Warmiju, pa je tako i Wormitt postao poljski.

Grad je prosperirao tokom 15. vijeka.
U 19. vijeku Wormitt je postao poznat po proizvodnji tekstila i orgulja.
Željeznička pruga Olsztyn - Orneta otvorena je 1884.

Za Drugog svjetskog rata Nacisti su osnovali radni logor za prisilne radnike iz Poljske i SSSR-a.<ref name=brit> 
Nakon rata od 1945. Wormitt se našao u poljskim granicamapa mu je i ime promjenjeno u *Orneta*.

Privreda
--------

Današnja Orneta ima pogone mašinske, tekstilne i drvne industrije.

Znamenitosti
------------

Najveće znamenitosti grada su katolička župna crkva (sredina 14. - kraj 15. vijeka), gradska vijećnica (14. vijek) i evangelička crkva iz 1829.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Orneta*" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 14.01. 2022.
2. 1 2 3 4 5  „*Poland: Warminsko Mazurskie*" (poljski). City population. Pristupljeno 14.01.2022.
3. 1 2  „*Historia Ornety*" (poljski). Urząd Miejski w Ornecie. Pristupljeno 14.01. 2022.

Vanjske veze
------------

***Orneta*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Urząd Miejski w Ornecie* (službene stranice) (`pl`)
Kuglasti skup M13, fotografija kroz 250 mm teleskop.
**Messier 13** (M13 ili NGC 6205) također *Veliki Herkulov Skup* je kuglasti skup otkriven 1714. godine.
Skup je otkrio Edmond Halley, Charles Messier ga je uvrstio u katalog 1. lipnja 1764. godine.

Svojstva
--------

Messier 13 se nalazi u zviježđu Herkul, na udaljenosti od 25,100 ly. Prividni promjer skupa je 20' što na toj udaljenosti
odgovara linearnim dimenzijama od 146 ly.
Skup se sastoji od nekoliko stotina tisuća zvijezda. Prema njegovoj jezgri, koncentracija zvijezda je 500 puta veća nego u okolici Sunčeva sustava.
Dosad su u skupu otkrivene 33 promjenjive zvijezde od kojih je najsjajnija zvijezda V11 sa prividnim sjajem od + 11.95 magnituda.
Messier 13 se kroz prostor kreće brzinom od 245.6 km/s i trenutno nam se približava.
Godine 1974. radioteleskop u Arecibu je poslao poruku poruku mogućim stanovnicima neke planete u skupu.

Vidljivost
----------

Messier 13 je poznat po ljepoti kada se promatra teleskopom.
Njegov prividni sjaj iznos +5.8 magnituda što znači da ga je moguće vidjeti golim okom u tamnim noćima, daleko od ulične rasvjete.
Lako ga je primijetiti u dvogledu kao sjajnu mutnu mrlju. U manjim teleskopima moguće je nazrijeti granulaciju pri rubovima, teleskopi s objektivima 
od 100 - 150 mm razlučuju najsjajnije zvijezde pri rubovima. Veći teleskopi, s objektivima od 200 do 250 mm razlučuju rubove i djelomično jezgru.
Veliki amaterski teleskopi mogu u potpunosti razlučiti skup.
Zanimljiva pojava su 4 regije siromašne zvijezdama u skupu i mogu se uočiti vizualno.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 13*** na Wikimedijinoj ostavi

* Filip Lolić
* Skica M13[*mrtav link*]

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu** |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
**Messier 24** (M24 ili NGC 6603), također *Delle Caustiche*, je veliki zvjezdani oblak u zviježđu Strijelca. Prvi ga je zabilježio Charles Messier i unio ga u svoj katalog 1764. godine. M24 nije "pravi" objekt nego samo dio svjetliji Mliječne Staze. M24 u sebi sadrži otvoreni skup NGC 6603.

Svojstva
--------

Messier 24 nalazi se u ravnini Mliječne Staze koji je bogat prašinom i plinom. Prašina i plin blokiraju svijetlost zvijezda iza sebe i onemogućavaju naš pogled u dubinu galaksije. M24 je zapravo prozor u dubinu naše galaksije, dio Mliječne Staze koji nije zaklonjen prašinom i plinom. 

Udaljenost M24 je procijenjena na 10,000 do 16,000 ly, a dimenzije na oko 260 ly. Po građi sličan je zvjezdanom oblaku NGC 206 u galaksiji Andromeda.

Messier 24 sastoji se od više objekata. NGC 6603 je najznačajniji od njih. Skup je taman s prividnim sjajem od + 11 magnituda. Ostali otvoreni skupovi su Collinder 469 i Markarian 38. Barnard je otkrio dvije tamne maglice, B92 i B93 u južnom dijelu M24. Na priloženoj fotografiji te tamne maglice se mogu vidjeti kao crni oblaci na dnu fotografije.

Amaterska promatranja
---------------------

Messier 24 moguće je vidjeti golim okom u tamnijim noćima kao sjajan oblak u Mliječnoj Stazi. Pogled dvogledom je impresivan jer su zvijezde veoma gusto smještene i u jednom vidnom polju se može naći preko 1,000 zvijezda. Za promatranje se još preporučaju manji teleskopi zbog malog povećanja i velikih vidnih polja. Vlasnici većih teleskopa mogu pokušati pronaći NGC 6603 ili jednu od tamnih maglica.

***Messier 24*** na Wikimedijinoj ostavi

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
**Ortačko društvo** je tip preduzeća koje osnivaju dva ili više pravnih ili fizičkih lica radi obavljanja određene delatnosti pod zajedničkim poslovnim imenom i čiji je zajednički cilj sticanje profita. Ortačka društva su sva privredna društva u kojima članovi imaju neograničenu solidarnu odgovornost za obaveze društva. Ortaci u ortačkom društvu svoje međusobne odnose regulišu i uređuju slobodno, takođe je slobodno i raspolaganje udelom među ortacima u ortačkom društvu. O ovom tipu preduzeća po pravilu ne postojiminimalni ulog kapitala. 
Ortačko društvo je slično inokosnim društvima (društva sa jednim vasnikom), od kojih se razlikuje samo po broju članova. Ortačka društva se pretežno osnivaju u oblastima trgovine na veliko i malo, uslužnim delatnostima, zanatstvu, osiguranju itd.

Vrste ortačkih društava
-----------------------

U praksi razvijenih zemalja javljaju se uglavnom dve vrste ortačkih društava:

* javno ortačko društvo,
* tajno ortačko društvo.

Oba društva čine ortaci koji su u javnim ortačkim društvima poznati javnosti, a u tajnim ortačkim društvima oni su najčešće poznati samo ostalim članovima društva.
**Sakaćenje** je izraz za čin nanošenja ozljede koja za posljedicu ima trajnu promjenu na tijelu nekog čovjeka ili životinje, bilo u obliku smanjenja njegove funkcionalnosti (invalidnost) bilo estetske kvalitete (nagrđivanje). Pod sakaćenjem se obično podrazumijeva namjerno ozljeđivanje pri čemu se nastoji žrtvu očuvati na životu. U širem smislu se sakaćenjem nazivaju i djela koja na isti način nastoje deformirati nečije truplo.

Motivi, kao i vrste i razine sakaćenja mogu biti raznoliki, ovisno o različitim okolnostima. U nekim kulturama se sakaćenje provodi na djecom kako bi ona postigla određeni estetski ideal, odnosno iz religijskih razloga. Mnogo češće se sakaćenje vrši kao oblik mučenja ili tjelesne kazne koja za cilj ima ne samo prijestupniku nanijeti bol, nego ga i ˇ"obilježiti" u društvu. U rijetkim slučajevima motiv za sakaćenje je sadističko zadovoljstvo počinitelja, a još u rjeđim mazohističke sklonosti žrtava.

Sakaćenje sa medicinskim motivima, odnosno čiji je krajnji cilj spašavanje nečijeg života se naziva amputacija.

Povezano
--------

* Akrotomofilija
* Genitalno sakaćenje žena
**Salmonej** (starogrčki: ) bio je, u grčkoj mitologiji, sin Eola i Enarete te brat Atamanta, Sizifa, Kreteja, Perijera, Dejoneja, Kanake, Alkione i Perimede. Salmoneju je njegova prva supruga, Alkidika, rodila Tiru; druga žena bila mu je Sidero. Salmonej je poticao iz Tesalije, ali se preselio u Elidu, gde je postao kralj i osnovao grad Salmonu u Pisatidi.

Mitologija
----------

Salmonej i njegov brat su se međusobno mrzeli. Sizifu je jedno proročanstvo predskazalo da će mu Tiro, ako se oženi njome, roditi decu koja će jednom ubiti Salmoneja. Tiro se isprva prepustila Sizifu, udala se za njega i rodila mu dva sina. Ali, kad je saznala šta će ta deca uraditi Salmoneju, ubila je oba dečaka. Uskoro potom Tiro je vodila ljubav s Posejdonom, koji joj se približio u obličju rečnog boga Enipeja, nakon čega mu je rodila Peliju i Neleja.

Salmonej je od svojih podanika tražio da mu iskazuju poštovanje pod Zevsovim imenom. Podigao je jedan metalni most, po kojim se vozio dvokolicama u punoj brzini oponašajući gromove, čiji je efekt bio dodatno pojačan osušenim kožama i loncima koji su bili privezani za dvokolice, a baklje su bacane u vis da bi predstavljale munje. Zevs je na kraju kaznio ovu oholost tako što je Salmoneja usmrtio munjom i razrušio grad. U Vergilijevoj *Eneidi* Eneja je video Salmoneja u Tartaru kako trpi večne muke.

Tumačenje
---------

Prema Jamesu Frazeru, najstariji grčki kraljevi, od kojih su podanici očekivali da obezbede dovoljno kiše za useve, imali su običaj da oponašaju Zevsove gromove i munje. U tesalskom gradu Kranonu nalazila su se jedna bronzana kola, koja su ljudi u doba suše tresli izgovarajući molitve za kišu. S. Reinach iznosi tezu da je priča o tome kako je Salmoneja usmrtila munja nastala zbog pogrešne interpretacije jedne slike, na kojoj je bio prikazan neki tesalski veštac kako s neba doziva munje i kišu; iz toga je nastala ideja da se tu radilo o žrtvi Zevsovog gneva ili ljubomore te da je slika prikazivala njegovo kažnjavanje.

Vanjski linkovi
---------------

* Online Encyclopedia - Salmoneus Arhivirano 2013-02-02 na Wayback Machine-u
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Saloma**. Za druga značenja, v. Saloma (učenica).* |

Herod Antipa daje Salomi glavu Ivana Krstitelja na pladnju (Lucas Cranach mlađi)
**Saloma** (hebr.: שלומית Shlomit) bila je povijesna osoba koja je živjela u prvom stoljeću. Herod Antipa joj je bio očuh a ona je spomenuta u Evanđelju po Mateju 14:6 i 6:22, ali bez imena. Podaci o njenom imenu dolaze od židovskog povjesničara Josipa Flavija. Saloma je plesala ples sedam velova za svog očuha na njegovoj rođendanskoj zabavi.
Odbacujući jedan po jedan sve velove u koje je bila obučena, na kraju joj je Herod Antipa kao nagradu obećao ispuniti sve što poželi. Poslije plesa na nagovor svoje majke Herodijade, zatražila je da joj donesu glavu Ivana Krstitelja na pladnju.

Prema Bibliji razlog zašto je Herodijada tražila glavu Ivana Krstitelja je bio taj što je kritizirao njen brak sa rođakom svog (još živućeg) muža. Prema piscu Heinrichu Heineu u epu *Atta Troll, Ein Sommernachtstraum* (hr. Atta Troll, San ljetne noći), objavljenom 1842. razlog je bio taj što je Herodijada bila zaljubljena u Ivana Krstitelja ali ju je on odbio. 

Oscar Wilde napisao je istoimenu dramu. Prema njegovoj varijanti Salome se zaljubila u Ivana Krstitelja, koji ju je međutim odbio i na taj način mu se osvetila. Salomin ples je omiljena tema u europskoj umjetnosti. Između ostalih naslikali su je Tizian, Gustave Moreau, Gustav Klimt i Aubrey Beardsley. Richard Strauss vidjevši dramu Oscara Wildea, piše operu Saloma, koja se često izvodila po najvećim svjetskim opernim kućama.

  

* Franz von Stuck (1906.)
* Caravaggio (o. 1600.)
* Nijemi film *Saloma* sa Allom Nazimovom, 1923.
**Messier 39** (M39 ili NGC 7092) je velik ali poprilično rijedak skup u zviježđu Labud. Nalazi se oko 9° sjeveroistočno od zvijezde Deneb. M39 je otkrio Charles Messier 24. listopada 1764. godine.

Svojstva
--------

Messier 39 nalazi se na udaljenosti od 800 ly. Prividne dimenzije skupa iznose 32' što na udaljenosti od 800 ly odgovara stvarnom promjeru od 7 ly. Skup se sastoji od 30 zvijezda starosti od 230 do 300 milijuna godina. Skup nam se približava brzinom od 28 km/s.

Najsjajnija zvijezda u skupu ima magnitudu od + 6.8 i pripada u spektralnu klasu A0. Sve zvijezde skupa pripadaju glavnom nizu.

Amaterska promatranja
---------------------

M39 je veliki skup te će najbolje izgledati kroz dvogled ili teleskop s malim povećanjem. Prividni sjaj skupa je oko + 4.6 magnituda što znači da ga je moguće vidjeti golim okom kao oblačak koji se nalazi nešto istočnije od Deneba. Skup ima oblik jednakostraničnog trokuta i sa svojim sjajnim zvijezdama može se lako razdvojiti od pozadinskih zvijezda Mliječnog puta.

Eksterni linkovi
----------------

Skica M39

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 39*** na Wikimedijinoj ostavi
Maglica Prsten posjeduje i vanjske ovojnice plinova.
**Maglica Prsten** znana i kao **Messier 57** (M57 ili NGC 6720) smještena je u zviježđu Lira. M57 se smatra prototipom planetarnih maglica jer objedinjuje gotovo sve njihove karakteristike - simetričnost, ovojnice od plinova, snažno emitiranje svijetla na valnoj duljini od 500.7 nm i bijelog patuljka u svom središtu.

Maglicu je otkrio Antoine Darquier de Pellepoix 1779. godine. Samo nekoliko dana kasnije otkrio ju je i Charles Messier. Grof Friedrich von Hahn prvi je otkrio središnju zvijezdu 1800. godine.

Svojstva
--------

M57 nalazi se oko 2,300 ly od Zemlje. Prividan sjaj maglice je + 8.8 magnituda. Većina svjetla je emitirana u jednoj valnoj duljini od 500.7 nm.
Dimenzije prstena M57 su 1.4'x1.0', na udaljenosti od 2,300 ly to odgovara linearnim dimenzijama od 0.9 x 0.7 ly. 
Oko središnjeg prstena protežu se ovojnice plinova s promjerom od 2.4 ly. Maglica se širi brzinom od 1" po stoljeću i zahvaljujući tome moguće je procijeniti njenu starost na 6 do 8 tisuća godina.

Središnja zvijezda M57 je bijeli patuljak. Radi se o jezgri zvijezde dimenzija usporedivih sa Zemljom. Sjaj bijelog patuljka je + 14.7 magnituda ali zbog velike temperature on većinom zrači u UV dijelu spektra.

Izgled maglice M57 je sličan je planetarnoj maglici M27. Razlika je što M57 vidimo oko 30° otklonjeni od osi, a kod M27 taj kut je gotovo 90°.
Masa maglice je oko 0.2 solarne mase.

Amaterska promatranja
---------------------

M57 moguće je vrlo lako pronaći. Nalazi se točno na pola puta od između zvijezda Beta i Gama Lire. Unatoč velikom sjaju zbog malih dimenzija maglice potrebno je veće povećanje da bi se raspoznala. Zbog toga je gotovo nevidljiva u dvogledima 10x50 dok veći dvogledi s povećanje od 20 i više puta je mogu pokazati. U teleskopima oblik prstena će biti jasno uočljiv. Teleskopi veći od 200 mm pokazat će da je i unutrašnjost maglice ispunjena plinom. Teleskopi veći od 500 mm mogu pokazati vanjske ovoje maglice ali u savršenim uvjetima. Za uočavanje centralne zvijezde potreban je teleskop od 350 mm, tamno nebo, stabilna atmosfera i velika povećanja.

Eksterni linkovi
----------------

Skica maglice M57

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 57*** na Wikimedijinoj ostavi
**Pallasova mačka** (lat. *Otocolobus manul*) je sisavac iz reda zvijeri i porodice *Felidae*. Pripada monotipskom rodu *Otocolobus*.

Ime je dobila po njemačkom znanstveniku Peteru Pallasu, koji je otkrio ovu vrstu na obali Kaspijskog jezera u 18. vijeku.

Izgled
------

Pallasova mačka je veličine domaće mačke, s 46 do 65 cm dugim tijelom i 21 do 31 cm dugim repom. Teži 2,5 do 4,5 kg. Ima zdepasto držanje i dugo, gusto krzno. Ono je boje okera s tamnim okomitim prugama na torzu i prednjim nogama. Zimsko krzno je sivije i ima manje pjega od ljetnog krzna. Ima crne krugove na repu i tamne mrlje na čelu. Obrazi su bijeli s uskim crnim prugama u kutevima očiju. Brada i grlo su također bijeli. Noge su proporcionalno kraće, nego kod drugih mačaka. Uši su postavljene vrlo nisko i razmaknute su. Zjenice su joj okrugle. Ima neobično kratke pandže. Lice ima spljošten izgled u odnosu na druge mačke.

Rasprostranjenost
-----------------

Vrsta je prisutna u državama kao što su: Rusija, Azerbejdžan, Afganistan, Indija, Iran, Armenija, Kazahstan, Kina, Kirgistan, Mongolija, Pakistan, Tadžikistan, Turkmenistan i Uzbekistan.

Ugroženost
----------

Ova vrsta je na nižem stupnju opasnosti od izumiranja, i smatra se skoro ugroženim taksonom. Upisana je u međunarodnu i rusku crvenu listu. Populacija ove vrste se smanjuje.

Izvori
------

1. ↑   Preuzeto 5. 12. 2012.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Pallasova mačka** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Pallasova mačka** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Pallasova mačka** |

| * p
* r
* u
Male mačke |
| --- |
| *Acinonyx* | Gepard |
| *Caracal* | Karakal |
| *Felis* | Domaća mačka • Divlja mačka • Pustinjska mačka • Kineska planinska mačka • Tropska mačka • Pallasova mačka • Crnonožna mačka |
| *Leopardus* | Pampaska mačka • Pantanalska mačka • Kolokolo • Geoffroyeva mačka • Kodkod • Andska planinska mačka • Oncila • Margaj • Ocelot |
| *Leptailurus* | Serval |
| *Lynx* | Obični ris • Kanadski ris • Crveni ris • Iberijski ris |
| *Pardofelis* | Mramorna mačka • Bornejska mačka • Azijska zlatna mačka |
| *Prionailurus* | Leopard mačka • Iriomote mačka • Ravnoglava mačka • Pjegava mačka • Mačka ribič |
| *Profelis* | Afrička zlatna mačka |
| *Puma* | Puma • Jaguarundi |
**Pasching** je trgovište na sjeveru Austrije od 6,971 stanovnika.

Pasching administrativno podpada pod Okrug Linz-Land.

Geografske karakteristike
-------------------------

Pasching leži u Gornjoj Austriji zapadno od Linza od kog je udaljen desetak km.

Pasching je danas zajedno sa Traunom, Leondingom i Ansfeldenom spojen sa Linzom u jednu konurbaciju.

Na području općine leži aerodrom *Linz-Hörsching*.

Historija
---------

Pasching je čitav srednji vijek bio selo, sve do 18. vijeka, kad je na prijedlog carice Marije Theresije u skladu sa novom administrativnom podjelom zemlje proglašen općinom. Iako je i tad - 1755. imao samo 40 kuća, razmještenih oko crkve čiji početci sežu u 12. vijek.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost Paschinga je njegova bivša parohijska crkva iz 15. vijeka, sa vitražima iz srednjeg vijeka.

Privreda
--------

Od 3,487 zaposlenih koliko ih je bilo 1991. najviše ih je radilo u trgovini i transportu, jer se duž njegove ulice Kremstal nalaze veliki trgovački centri i skladišta namjenjeni kupcima iz Linza.

Industrijski pogoni Paschinga proizvode mliječne artikle, precizni tokarski alat, mašinske dijelove i plastiku.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Oberösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 02. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Pasching*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 10. 02. 2016.
3. ↑  „*Geschichte*" (njemački). Pasching. Pristupljeno 10. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Pasching*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Paschinga* (`de`)
**Bitka za Incheon** (korejski: 인천 상륙 작전), znana još i kao **Operacija Chromite**, bila je pomorska invazija i bitka u sklopu Korejskog rata koja je dovela do odlučujuće pobjede i strateškog preokreta u korist snaga Ujedinjenih naroda. U operaciji je sudjelovalo oko 75,000 vojnika i 261 plovilo, a bila je zaslužna za oslobađanje južnokorejskog glavnog grada Seoula, koje je uslijedilo dva tjedna kasnije. 

Uvod u operaciju bila su bombardiranja Wolmida i Incheona, a sama bitka započela je 15. rujna 1950. godine iskrcavanjem u Incheonu, a trajala je do 19. rujna. Ujedinjeni narodi i Južna Koreja su započele iznenadni pomorski napad daleko od busanskog perimetra, kojeg su žestoko branili, a uglavnom nebranjeni grad Incheon je osvojen nakon američkog bombardiranja. Ova je bitka zaključila seriju pobjeda koju je imala Korejska narodna armija, a naknadno osvajanje Seoula je uveliko dokinulo opskrbene puteve Korejske narodne armije u Južnoj Koreji. 

Američki general Douglas MacArthur je bio zapovjednik većine kopnenih snaga Ujedinjenih naroda. Iako su mnogi generali upozoravali na rizike i neadekvatan teren, MacArthur je inzistirao na operaciji te ga se danas smatra glavnom pokretačkom silom u ovoj bitci.
Pećina Banja Stijena, sastavni dio Parka prirode Prača
**Banja Stijena** je pretežno naziv u literaturi za pećinu na teritoriji opštine Rogatica, Republika Srpska, Bosna i Hercegovina. Naziv je dobila po obližnjem selu. Među mještanima se koristi naziv Mračna pećina. Smještena je u kanjonu Prače, dvadesetak metara iznad korita rijeke. Najlakši prilaz pećini je od stare željezničke stanice Banja Stijena makadamskim putem uzvodno oko 500 metara (bivša trasa uskotračne pruge). Na tom mjestu se mora pregaziti rijeka i nakon još 100 metara uzvodno stiže se do pećine. Na samo 400 metara udaljenosti od Mračne pećine nalazi se, sada već najduža pećina u BiH, Govještica ili – kako je neki nazivaju – Dugovještica.

Geomorfologija
--------------

Pećina je izgrađena u stijenama srednjotrijaskih karbonatnih masa. Po dužini prijesek kanala ukazuje na relativno malu visinsku razliku nagiba i uspona kanala u odnosu na ulaz. Ulaz u pećinu je na početku vještački proširen i zaštićen metalnom kapijom. Od kapije do prve dvorane vodi uski kanal dužine 15 metara, koji je također na mjestima proširivan do profila od oko 1 m2. Za buduću turističku eksploataciju bi bilo neophodono proširiti ovaj dio za normalnu komunikaciju ili otkopati nekadašnji prirodni ulaz koji je vremenom zatrpan. Od kraja ulaznog kanala do prve dvorane treba se spustiti 8 metara naniže niz betonske stepenice. Odatle je glavni pećinski kanal uglavnom horizontalan, osim u posljednjem dijelu. Postoji i više sporednih kanala što omogućava izgradnju dvosmjernih turističkih staza. Ukupna dužina pećinskih kanala iznosi oko 1.200 metara. Poslednjim istraživanjima utvrđeno je da se dugi pećinski prolazi Banj stijene protežu do zidova Govještice.

Pećina je vrlo bogata svim vrstama pećinskog nakita: stalagmiti, stalaktiti, stubovi, veliki saljevi duž zidova hodnika, draperije i travertinske kade. Pećina također sadrži i tzv. „pećinsko mlijeko", vrlo rijedak pećinski ukras. ". Mehanizam nastanka ove rijetke vrste akumulativne pojave još nije u potpunosti razjašnjen. Osim po pećinskom nakitu Mračna pećina je i bogato paleontološko nalazište pećinskih medvjeda i nekoliko endemičnih vrsta podzemne faune.

Zaštićeno područje
------------------

Mračna pećina bila je među prvima koje su uređene za turističku posjetu. Koliki je nekada bio interes za ovu pećinu pokazuje prije svega broj potpisa koje su posjetioci ostavili na zidovima pećine, posebno u centralnoj dvorani, počevši još od austrougarskih vremena, preko prvih nastojanja da se ova pećina približi turistima između dva rata, do prvih teodolitskih mjerenja u jednoj pećini u Bosni i Hercegovini kao prethodnici jednog ozbiljnog pristupa turističkom uređenja šezdesetih godina 20. og stoljeća. Nakon rata u Bosni i Hercegovini dugo vremena bila je nepristupačna, budući da je kompletan prostor oko pećine miniran u ratu.

Zajedno sa pećinom Govješticom jedno je od dva glavna obilježja zaštićenog područja - Park prirode Prača.
*Crithmum maritimum*
**Motar** (lat. *Crithmum maritimum* L. iz reda *Apiales* i porodice *Apiaceae* roda *Crithmum*), matar, petrovac ili šćulac je polugrmovita biljka iz porodice štitarki.

Opis biljke
-----------

Trajna i snažna, pri podnožju odrvenjela štitarka, koja može narasti do 50 cm visoko. Štitasti cvatovi sa zelenkastožutim cvjetićima razvijaju se u kolovozu i rujnu. Jedina je biljka u rodu *Crithmum*. Nalazi se na našem priobalju u neposrednoj blizini mora, gdje raste iz stijena i u pijesku. Raširena je po cijelom obalnom pojasu Europe, pa i u hladnijim krajevima.

Uporaba
-------

Mesnati i čvrsti listovi imaju slan i aromatičan okus. Pomorci su listove motara u prošlosti nosili uložene u octu na svoje plovidbe kao sredstvo protiv skorbuta. Svježe ubrani listovi su zapravo relativno siromašni vitaminom C. Sušenjem listova dio eteričnog ulja (kojemu je glavni sastojak *dilapiol*) ispari, pa se mogu prirediti jela s blažim mirisom.
Upotrebljava se u prehrani, za salate, ukiseljena i za umake, ali i u medicini kao antiskorbutik i diuretik.

Shakespeare spominje ovu biljku u drami Kralj Lear.

Motar je česta biljka na našim markintama

***Motar*** na Wikimedijinoj ostavi
| * p
* r
* u
Prvi čečenski rat |
| --- |
| 
Grozni (nov. 1994) •
Dolinskoe (dec. 1995) •
Hankala (dec. 1995) •
Grozni (dec. 1994. – feb. 1995) •
Šali (jan. 1995) •
Samaški (apr. 1995) •
Budjonovsk (jun. 1995) •
Kizljar (jan. 1996) •
Crno more (jan. 1996) •
Jarišmardi (apr. 1996) •
Grozni (aug. 1996) •
 |

**Bitka za Hankalu** (rus. *Битва за Ханкалу*) se odigrala na početku Prvog čečenskog rata, 28. decembra 1994. godine u blizini čečenskog glavnog grada Grozni između ruske vojske na jednoj i paravojnih formacija Čečenske Republike Ičkerije na drugoj strani. Do nje je došlo nakon što su 24. decembra jedinice ruskog 129. motoriziranog streljačkog puka i 133. samostalnog tenkovskog bataljona usiljenim maršem iz Mozdoka (u susjednoj Sjevernoj Osetiji) upale u mjesto Hankala te ga zauzele istovremeno sa bivšom sovjetskom zrakoplovnom bazom. Ona je imala stratešku važnost prije svega zbog toga što se tako prekinula komunikacija Čečena sa selom Argun, odnosno počeo stvarati obruč oko Groznog prije predstojećeg općeg ruskog napada. Usprkos toga, čečenske snage su na to reagirale tek dva dana kasnije organiziravši kraći napad tenkovima na ruske položaje, koji je odbijen. Sljedeći dan su Čečeni tek otvarali vatru na ruske položaje iz minobacača. Do konačnog čečenskog kontranapada je došlo tek 28. decembra, pri čemu je korišteno pet tenkova T-72 i jedan T-62. Ruske snage, koje su raspolagale tenkovima T-80, su uz pomoć jurišnih helikoptera razbili taj napad te prešli u napredovanje, proširivši područje pod svojom kontrolom, pri čemu su čečenska oklopna vozila uništena ili napuštena. Bitka za Hankalu, koja je predstavljala jedan od rijetkih slučajeva u ratu gdje su obje strane koristile tenkove i oklopna vozila, je tako završila ruskom pobjedom.

Literatura
----------

* Белогруд В. (2007). *Танки в боях за Грозный. Часть 1*.
* Недобежкин В. (2002). *Война или игра в солдатики?*. str. 330-331.
Ilustracija Marchosiasa iz djela Collina de Plancyja *Dictionnaire Infernal* (1863.)
**Marchosias**, u demonologiji, trideset i peti duh *Goecije* koji vlada nad trideset legija. U paklu ima titulu markiza. Pojavljuje se u obliku vučice ili, prema drugim izvorima, magarca sa zmijskim repom i grifonovim krilima. Bljuje vatru. Može uzeti ljudski lik, ako mu to zapovjedi močni prizivač, pri čemu uzima lik vojnika.

Pokorava se prizivačima koji ga uspiju ukrotiti i višem rangu anđela. Na pitanja odgovara istinito i ne pokušava zavarati prizivača. Prema legendi, rekao je kralju Salomonu da će se vratiti na sedmi tron, među anđele, nakon 1.200 godina, ali ta nada mu se nije ostvarila.

Vidi još
--------

* Pseudomonarchia Daemonum

Bilješke
--------

1. ↑  Knight, Thomas H. str. 60.

Literatura
----------

* *Knight, Thomas H. Demoni, Zagrebačka naklada, Zagreb, 2003.* ISBN 953-6996-16-2

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **ezoteriji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |