recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Junakov grob*** (nor.: *Kjæmpehøjen*) bila je druga drama Henrika Ibsena i njegova prva drama koja je izvedena. Riječ je o drami u stihu u jednom činu, napisanoj 1850. godine kada su Ibsenu bile 22 godine. Drama je prvi put izvedena u kazalištu Christiania 26. septembra 1850. pod Ibsenovim pseudonimom *Brynjolf Bjarme*. Djelo je napisano prema uzoru na Adama Oehlenschlägera. Drama je ponovno napisana 1854. za novu izvedbu u Det Norske Theatre u Bergenu, gdje je Ibsen radio kao pisac, producent i redatelj.

Radnja
------

U vikinško doba, mladi Gandalf iskrcava se na otok na obali Sicilije kako bi osvetio smrt svog oca. Kao borac on utjelovljuje sve vrline i mane surove vikinške tradicije, ali je prisiljen se suočiti s mediteranskim utjecajem kršćanstva koji na njega vrši mlada i nevina Blanka. Stoga otkriva da je Blanka spasila život njegovom ocu i odlučuje se vratiti u Norvešku s djevojkom kako bi donijela novu vjeru na Sjever.

Uloge
-----

* Roderik
* Blanka
* Gandalf
* Asgaut
* Hrolloug
* Jostejn
* Vikinzi
* Hemming

Spoljašne veze
--------------

* Tekst drame *Kjæmpehøjen* na norveškom


| * p
* r
* u
Henrik Ibsen |
| --- |
| Drame | 
* *Catilina*
* *Kjæmpehøjen*
* *Norma ili Ljubav jednog političara*
* *Ivanjska večer*
* *Gospođa Inger iz Estrota*
* *Gozba u Solhougu*
* *Olaf Liljekrans*
* *Hærmændene paa Helgeland*
* *Fjeldfuglen*
* *Komedija ljubavi*
* *Pretendenti na prijestolje*
* *Brand*
* *Peer Gynt*
* *Savez mladih*
* *Cezar i Galilejci*
* *Samfundets Støtter*
* *Et dukkehjem*
* *Gengangere*
* *En folkefiende*
* *Vildanden*
* *Rosmersholm*
* *Gospođa s mora*
* *Hedda Gabler*
* *Graditelj Solness*
* *Mali Eyolf*
* *John Gabriel Borkman*
* *Når vi døde vågner*

 |  |
| Poezija | 
* *Digte*
* *Terje Vigen*

 |
| Povezaneteme | 
* Suzannah Ibsen
* Ibsenovi citati u Oslu
* *The Oxford Ibsen*
* Centar za Ibsenove studije
	+ *Ibsenove studije*
* Ibsenov muzej u Oslu
* Park Peer Gynt u Oslu
* Norveška Ibsenova nagrada
* Međunarodna Ibsenova nagrada
* Ibsenova godina
* Drama *The Death of Little Ibsen*

 |
**Portable Document Format** (skraćeno: **PDF**) je format zapisa dokumenata kojeg je kreirala američka firma Adobe Systems 1993. godine. Koristi se za zapis dvodimenzionalnih dokumenata nezavisno o uređaju i rezoluciji ispisa.

Svaki PDF-dokument sadrži kompletan opis dokumenta, uključujući slike, tekst, vektorsku grafiku, rasterske slike, te može sadržavati i fontove potrebne za prikaz teksta.
Za prikaz PDF-dokumenata potrebno je imati odgovarajuće programe za računalu, koji su besplatni i mogu se naći preko Interneta.

Format je zasnovan na jeziku PostScript. Može se prepoznati po tome što su prva četiri bitaa uvijek **PDF**. Ime dokumenta (datoteke) obično završava s ekstenzijom**.pdf**.

Oznaka  (PDF) iza linka u Wikipediji označava da je riječ o linku na dokument koji je u formatu PDF.

Vanjski linkovi
---------------

* Adobe Reader - besplatni program za čitanje PDF-ova
* specifikacije PDF ((eng.)), uključujući verzije PDF 1.7, PDF 1.6 (ISBN 0-321-30474-8), PDF 1.5, PDF 1.4 (ISBN 0-201-75839-3), PDF 1.3 (ISBN 0-201-61588-6)
* Portable Document Format: An Introduction for Programmers ((eng.)) - brzi uvod u PDF i odnos prema PostScriptu.
* Adobe PDF 101: Quick overview of PDF file format  (PDF) ((eng.))

***Portable Document Format*** na Wikimedijinoj ostavi
**Port of Spain** (često se piše i **Port-of-Spain**) je glavni grad otočke države Trinidad i Tobago i glavna morska luka od 49.031 stanovnika.

Geografija i klima
------------------

Port of Spain leži na zapadnoj obali otoka Trinidad ispod sjevernog poluotoka u zaljevu Paria, koji razdvaja otok od sjeveroistočne obale Venezuele.

Historija
---------

Grad su pod imenom *Puerto de los Hispanioles* osnovali španjolski kolonisti, a 1560. tu se smjestio španjolski garnizon. Kada je 1757. tadašnji glavni grad San José de Oruña (današnji Saint Joseph), udaljen 11 km u unutrašnjosti otoka, propao od zapuštenosti, guverner Don Pedro de la Moneda premjestio je svoju rezidenciju u Port of Spain koji je od tada postao de facto prijestolnica Trinidada. Britanci su pod vodsvom generala Ralpha Abercrombya zauzeli Trinidad 1797. godine. Između 1958. i 1962. Port of Spain bio je privremeni glavni grad kratkotrajne Zapadno Indijske Federacije.

Znamenitosti
------------

Nacionalni muzej i umjetnička galerija
Centar grada uz more je prošaran geometrijskim uzorcima parkova i trgovima, a na brdima iza centra su stambena predgrađa. U središtu grada je poslovna zona s katedralom Svetog Trojstva, podignutom u gotičkom stilu i velikim Kraljičinim parkom Savannah. Iz tog dijela grada račvaju se glavne ulice, a tu se nalazi i par najljepših građevina u gradu, uključujući predsjedničku palaču te Whitehall u kojoj se nalazi ured premjera i nadbiskupska palača.

Jedan od kampusa Univerziteta Zapadnih Indija nalazi se u naselju St. Augustine, oko 16 km istočno od grada. Grad ima i tri srednje škole: Queen’s Royal College, Fatima College i St. Mary’s College.

Privreda i transport
--------------------

Port of Spain' ne ovisi o turizmu poput drugih karipskih gradova jer ima dobro razvijenu industriju, proizvodnju ruma, piva, margarina, ulja, cigareta, plastike i građevinskog materijala. Tu su i pilane, predionice tekstila i tvornice voćnih konzervi (limun]]a i naranči). Port of Spain je poznat po proizvodnji gorkog likera Angostura koji se sve do 1875. proizvodio u Ciudad Bolívaru (Venecuela).

Port of Spain je povezan dobrim cestama s ostalim dijelovima Trinidada. Luka ima dobru poziciju na svjetskim plovnim putevima i centar je trgovine unutar Malih Antila. Kod mjesta Piarco, oko 25 km istočno od grada, nalazi se aerodrom Piarco (IATA kod: POS, ICAO kod: TTPP), najveći aerodrom Malih Antila.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Trinidad and Tobago*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 12. 9. 2012.
2. 1 2 3 4  „*Port of Spain*" (engleski). Encyclopedia Britannica. Pristupljeno 12. 9. 2012.

Vanjske veze
------------

***Port of Spain*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Port of Spain* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 126662958
* LCCN: n80013156
* GND: 4116060-5

 |
*Za ostala značenja, v. Karolina Riječka (razvrstavanje).*
**Carollina Bellinich** (Rijeka, 21. travnja 1791 - ?), poznatija pod imenom **Karolina Riječka**, bila je supruga lovranskog veletrgovca Andrije (Andrea) Bellinicha, poznata po tome što je, prema lokalnoj legendi, za vrijeme Napoleonskih ratova spasila grad Rijeku od britanskog bombardiranja.

Carolina Bellinich je bila sestra tadašnjeg gradskog "vicekonzula" čije se ime navodi kao Ignacije. U ljeto 1813. godine, za vrijeme Rata Šeste koalicije, Rijeka se nalazila pod francuskom vlašću. Britanska eskadra u Jadranu, pod zapovjedništvom viceadmirala Thomasa Fremantlea namjeravala je napasti i uništiti grad kako bi spriječila i otežala francusko povlačenje prema Italiji. Eskadra je došla pred grad 3. srpnja, nakon čega je grad napustio malobrojni francuski garnizon. Britanski brodovi su uništili brodove ispred luke, a potom iskrcala odred od 600 marinaca koji je opljačkao državno skladište. Delegacija građana, među kojima je bila i Carolina, je došla kod britanskog zapovjednika kapetana Hosta (prema nekim izvorima i admirala Fremantlea) te ga zamolila da poštedi grad i njegovu imovinu. Britanci su uslišali njihov zahtjev, ali su, da bi "zadovoljili formu" bombardirali i opljačkali obližnji Bakar. Nedugo potom su u Rijeku 26. kolovoza ušle austrijske trupe pod vodstvom generala Nugenta, čime su prestala ratna zbivanja na tim prostorima.

Carolina Bellinich se posljednji put u povijesnim izvorima spominje 1829. godine. Tada je navodi da je sa mužem imala četvoro djece. Gradske vlasti su cijeli događaj opisale u pismu poslanom tadašnjoj austrijskoj carskoj vladi u Beču, tražeći da joj se oda službeno priznanje zbog spašavanja grada.

Carolina Bellinich je nakon toga postala svojevrsna lokalna legenda, a mnogo godina kasnije je inspirirala umjetnička djela. Godine 1961. je u tadašnjoj Jugoslaviji snimljen film *Karolina Riječka* u kome je naslovni lik tumačila britanska glumica Anne Aubrey, a nešto kasnije je stvoren i popularni istoimeni mjuzikl.

Vanjske veze
------------

* Karolina Riječka članak na sajtu Istrapedia
**Kirgiški nacionalni univerzitet Jusufa Hasa Hadžiba** (kirgiski: , ruski: ) je javni i nacionalni univerzitet u Biškeku, glavnom gradu Kirgistana. U svom punom nazivu univerzitet nosi ime Jusufa Hasa Hadžiba, turkijskog pisca iz 11. vijeka rodom iz grada Balasaghun, tadašnje prijestolnice Karahanidskog Kanata u današnjem Kirgistanu. Univerzitet je najstarija institucija visokog obrazovanja u zemlji i 2010. ga je pohađalo oko 20.000 studenata.

Istorija
--------

Institut za visoko obrazovanje u Biškeku je osnovan 25. oktobra 1925. godine. Institut je osnovan u namjeri da se odgovori na nedostatak nastavnog osoblja u sovjetskom Kirgistanu dok je obrazovanje na institutu trajalo 7 godina. Godine 1928. institut je prerastao u Visoku učiteljsku školu, a 1929. zapčela je izgradnja nove zgrade visoke škole. Iste su godine kao predavači i stručnaci pozvani kvalificirani kadrovi iz drugih republika SSSR-a koji su sa sobom donijeli i dio potrebne nastavne opreme. Dana 13. januara 1932. Savjet Narodnog komesarijata SSSR-a je donio odluku kojom je visoka škola postala Kirgiški državni pedagoški institut i ponijela ime Frunze po boljševičkom rukovodiocu Mihailu Frunzi. Dana 21. maja 1951. Savjet Narodnog komesarijata SSSR-a transformisao je institut u univerzitet, a povodom 50. godišnjice SSSR-a institucija je 11. decembra 1972. preimenovana u Kirgiški državni univerzitet. Od 2002. institucija nosi današnji naziv.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* www.knu.kg

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 133879310
* LCCN: n99052111
* ISNI: 0000 0004 0398 4535
* SUDOC: 190542705

 |
**Kirena** ili **Cirena** (starogrčki: ) bila je, u grčkoj mitologiji, nimfa iz Tesalije, kći prvog lapitskog kralja Hipseja ili, prema drugima, kći rečnog boga Peneja.

Mitologija
----------

Prema Pindaru, Kirena nije volela kućne poslove i svoje je vreme provodila na planini Pelionu, gde je čuvala očeva stada od divljih životinja. Jednog dana, dok se golim rukama borila s lavom, Apolon je ugledao lepu nimfu i odmah se zaljubio u nju. Pitao je Hirona za njeno poreklo, a ovaj mu je prorekao da će u zlatnim kočijama odvesti Kirenu u Libiju, gde će im Afrodita pripremiti postelju, a potom će Kirena roditi Apolonu sina Aristeja, koga će Hermes dati Geji da ga hrani hranom bogova i tako ga učiniti besmrtnim.

Drugi su govorili da je Apolon ugledao Kirenu dok je napasala očeva stada kraj reke Peneja i da je njenog i Apolonovog sina odgojio kentaur Hiron.

U kasnijem predanju pričalo se da je Kirena po dolasku u Libiju savladala lava koji je pustošio zemlju i da joj je zato kralj Euripil predao deo svog kraljevstva. Potom je osnovala grad, koji je po njoj nazvan Kirenom.

Posle se pripovedalo da je Apolon vodio s Kirenom ljubav u obličju vuka i da ona nikad nije bila u Libiji, nego da je živela u kristalnoj palati ispod reke Peneja.

Pričalo se i da je Apolonu ili argivskom kralju Abantu rodila Idmona, proroka koji će se priključiti pohodu Argonauta

Literatura
----------

* Schmitz, Leonhard (1867), „Cyrene",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.
**Kneževina Iberija** je konvencionalni izraz koji se koristi za ranosrednjovjekovnu kavkasku Gruziju, odnosno režim različitih feudalnih velmoža koji su njome vladali od 6. do 9. vijeka. Početak tog perioda se vezuje za 580. kada su sasanidski perzijski vladari svrgnuli domaću vladarsku dinastiju Hosroida, a kraj za godinu 888. kada je vlast konačno preuzela dinastija Bagrationi, od koje će nastati kasnija Kraljevina Gruzija. U teritorijalnom smislu se pod time obično podrazumijeva kavkaska Iberija, ili oblast koja je u suvremenoj Gruziji poznata kao Kartli.

Taj je period karakterističan po tome što se tada razvila zasebna gruzijska Crkva, kao i nacionalna gruzijska kultura oličena u književnosti na domaćem jeziku. Iz tog doba datira i vlast dinastije Bagrationi (Bagraditi), buduće kraljevske kuće.

Predsjedavajući kneževi Iberije
-------------------------------

* Guaram I, Guaramid, 588 - cca. 590
* Stefan I, Guaramid, cca. 590-627
* Adarnase I, Hosroid, 627-637/642
* Stefan II, Hosroid, 637/642 - cca. 650
* Adarnase I, Hosroid, cca. 650-684
* Guaram II, Guaramid, 684-cca. 693
* Guaram III, Guaramid, c. 693-c. 748
* Adarnase III, Nersijanid, cca. 748-cca. 760
* Nerse, the Nersijanid, cca. 760-772, 775-779/780
* Stefan III, Guaramid, 779/780-786
* Ašot I, Bagratid, 813-830
* Bagrat I, 842/843-876
* David I, 876-881
* Gurgen I, 881-891 (zajedno sa obnovom kraljevanja pod Adarnaseom I)

Izvori
------

Literatura
----------

* Suny, Ronald Grigor (1994), *The Making of the Georgian Nation: 2nd edition*. Indiana University Press, ISBN 0-253-20915-3.
* Toumanoff, Cyril (1963), *Studies in Christian Caucasian History*. Georgetown University Press.
Ovo je članak o srpskoj gimnaziji.  Za hrvatsku gimnaziju, v. Gimnazija Karlovac.  
Karlovačka gimnazija
Stara zgrada Karlovačke gimnazije u 19. veku
**Karlovačka gimnazija** je najstarija srpska gimnazija, osnovana 1791. godine, na padinama Fruške gore u Sremskim Karlovcima.

Glavni inicijatori i finansijeri su bili mitropolit Stevan Stratimirović i trgovac Dimitrije Atanasijević Sabov, koji je izdvojio veliku sumu novca (20000 forinti) za izgradnju škole.

Gimnazija je počela sa radom 1. novembra 1791. godine i imala je šest razreda, četiri niža („gramatika"), i dva viša („humaniora"). Nastavni jezik je (kao i u mnogim drugim školama tog vremena) bio latinski, a učili su se sledeći predmeti: nemački, istorija, zemljopis, prirodne nauke, antropologija, rimske starine, fizika, logika i moralka, a kasnije je uveden i grčki jezik.
Prvi direktor je bio Johan Gros, Slovak koji je doktorirao u Jeni, a kasniji je Andrija Volni, takođe Slovak, ostao čak 21 godinu. Mitropolit Stratimirović je birao profesore i dovodio direktore. Pošto među Srbima tog doba nije našao pogodne ličnosti opredelio se za Slovake. Tako je sledeći direktor Georgije Karlo Rumi, a od 1821. godine Pavle Magda.

Današnja zgrada je sagrađena 1891. godine po projektu Lechner Ödön, mađarskog arhitekte. Kada je sagrađena, ujedno je bila i Patrijaršijski dvor i smatrana je najreprezentativnijom srpskom građevinom u Vojvodini.

Škola ima veoma vrednu biblioteku za istoriju Srba u Mađarskoj.

Danas je u ovoj zgradi filološka gimnazija.

Karlovačka gimnazija
Karlovačka gimnazija
Spomen ploča

Smerovi
-------

U školi postoje tri smera, a to su klasični jezici, savremeni jezici i smer istorija i geografija (prva generacija 2021. godine).
Klasični jezici u toku četiri godine izučavaju latinski i starogrčki kao glavne jezike, ali pohađajući i nastavu engleskog, kao trećeg i obaveznog jezika.
Savremeni jezici pružaju čitav niz jezika od kojih se učenici opredeljuju za jedan koji će učiti pored engleskog i po želji mogu da uče druge jezike fakultativno (nemački, španski, japanski, kineski, italijanski, francuski, ruski itd). Treći i obavezni jezik im je latinski jezik, koji imaju sve četiri godine.

Bivši đaci
----------

* Sima Milutinović Sarajlija
* Dimitrije Davidović
* Georgije Magarašević
* Georgije Magarašević
* Branko Radičević
* Jovan Sterija Popović
* Josif Rajačić
* Stevan Šupljikac
* Ilarion Ruvarac
* Borislav Mihajlović Mihiz
* Vida Ognjenović
* Dejan Medaković
* Milan Inić

Galerija slika
--------------

* Gimnazija izvanaGimnazija izvana
* Ulaz u gimnaziju, spomen pločaUlaz u gimnaziju, spomen ploča
* Ulaz u gimnaziju, druga spomen pločaUlaz u gimnaziju, druga spomen ploča

Izvori
------

1. ↑  *Istorija Matice srpske, I deo, 1826-1864*, Živan Milisavac, 1986, Matica srpska

Spoljašnje veze
---------------

***Karlovačka gimnazija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sajt Karlovačke gimnazije
**Karloman Bavarski**  (830—880) je bio najstariji sin Ludviga I Nemačkog, kralja Nemačke. Bio je kralj Bavarske od 876, a kralj Italije od 877. godine. Posle smrti Karla Ćelavog postao je 877. prvi nemački vladar Italije.
Posle infarkta 879. postaje nesposoban da vlada, a umire 880. godine.

### Pobuna protiv oca

Pobunio se 861, pa ponovo 863. protiv svog oca Ludviga I Nemačkog tražeći kraljevstvo. Ludvig I Nemački je bio prisiljen da mu dodeli kraljevstvo Bavarsku. Sledeće godine 865. Ludvig I Nemački je podelio ostatak svojih zemalja. Saksoniju sa Frankonijom i Tiringijom dao je Ludvigu Mlađem, a Švabiju sa Retijom predao je Karlu Debelom.

### Krunisanje za kralja Italije

Na vest o smrti cara Ludovika II otac i sinovi su sklopili mir. Ludvig I Nemački je pokušao da dobije carsku krunu za Karlomana. Međutim pokazalo se da Ludovik II nije mrtav. Kada je umro 876. Ludvig I Nemački, Karloman nasleđuje njegov deo. Braća su posle toga koordinirala međusobne akcije.

Posle smrti Karla Ćelavog 877, Karloman je postao kralj Italije kao prvi nemački vladar. Preživeo je infarkt 879, ali bio je nesposoban da nastavi da dalje samostalno vlada. Zato je podelio svoje posede. Luju Mlađem i Karlu Debelom je predao Italiju. Njegov nezakoniti sin Arnulf Koruški dobio je vojvodstvo Karantaniju. Arnulf Koruški je kasnije postao kralj Nemačke, kralj Italije i car Svetog rimskog carstva.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Karlo Ćelavi** | **Kralj Italije(877—879)** | Nasljednik:**Karlo Debeli** |
**Konkubinat** ili **priležništvo** je naziv kojim se opisuje izvanbračna zajednica, odnosno poseban ili "inferiorni" oblik braka, u pravilu između muškarca i žene koja ima inferiorni status u odnosu na muškarčevu "redovnu" suprugu ili supruge.

Muškarci uzimaju priležnice najčešće zato što s nekom ženom ili ženama ne mogu sklopiti brak bilo zbog toga što su već oženjeni bilo zbog toga što te žene pripadaju nižoj klasi od muškarca. Jedan od motiva za uzimanje priležnica jest i sterilnost "redovnih" supruga, pa se stoga priležnice uzimaju kao nadomjestak koji bi muškarcu trebao dati nasljednika.

Priležnice predstavljaju instituciju u mnogim društvima i kulturama, pri čemu se posebno ističe Kina. Iako su istu instituciju poznali i stari Jevreji, o čemu svjedoči Stari zavjet, inzistiranje na monogamiji karakteristično za kršćanstvo ju je ukinulo u zapadnom svijetu. Priležnice se u takvim kulturama i društvima nisu priznate, niti se ne nazivaju priležnicama već ljubavnicama.

V. također
----------

* Poligamija
* Morganatski brak

Eksterni linkovi
----------------

* Servile Concubinage Arhivirano 2011-07-07 na Wayback Machine-u
**Njarðvík** je lučki islandski grad od 4 400 stanovnika, danas u sastavu općine Reykjanesbær koja ima 14 153 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Njarðvík* leži na jugozapadu Islanda, na početku poluotoka Reykjanesskagi, koji zatvara zaljev Faxaflói, udaljen 47 km zapadno od glavnog grada Rejkjavika.

Historija
---------

*Njarðvík* je bio ribarsko mjesto sastavljen od dva naselja Innri Njarðvík (unutrašnji) i Ytri Njarðvík (vanjski) koja su se početkom 20. vijeka, spojila u jednu cjelinu.

*Njarðvík* se nakon glasanja građana - 1995. udružio sa gradom Keflavík i Hafnir u općinu Reykjanesbær, koja je tim postala peto urbano područje na Islandu. 

Danas je poznat po svom košarkaškom i nogometnom klubu - Ungmennafélag Njarðvíkur.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost tog grada je kamena crkva Njarðvíkurkirkja Innri, podignuta 1886.
*Njarðvík* je baza za posjet vulkanskom poluotoku Reykjanesskagi i njegovim brojnim termalnim i sumpornim izvorima i poznatoj atrakciji jezeru Bláa lónið (Plava laguna) koje se puni toplom i mineralnom vodom iz obližnje geotermalne elektrane.

Vanjske veze
------------

***Njarðvík*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice općine Reykjanesbær
* *Njarðvík* na portalu Icelandic-Traveller Arhivirano 2013-07-10 na Wayback Machine-u (`en`)
**Kispest** čita se *Kišpešt*, službeno mađarski: *Budapest XIX. kerülete*- 19. Budimpeštanski okrug) je ime jednog od 
23 okruga mađarskog glavnog grada - Budimpešte. 

Taj okrug je 2015. imao je 60,904 stanovnika, koji žive na površini od 9.38 km².

Karakteristike i historija
--------------------------

Kispest leži na istočnoj lijevoj peštanskoj strani Dunava, udaljen oko 9 -10 km od centra Pešte.

Kispest je prvi put dokumentiran - 1869. kao *Colonie Klein Pest* (Kolonija Male Pešte), 1871. postao je parohija, - da bi 1873. dobio status malog, a 1874. i velikog sela.
Od 1872. Kispest je povezan sa Peštom i Kőbányom stalnom konjskom kočijom.

Prve lokalne novine izdane su 1895. a od 1896. seljani mogu koristiti telefon. Prva katnica podignuta na trgu Templom 1897. ubrzo nakon toga uslijedio je čitav niz sličnih po ulici Üllői. 
Povezivanje željeznicom (1885) i tramvajem (1900) pretvorilo je Kispest u primamljivo mjesto za život, tako da je do 1900. 
već bilo izgrađeno 2160 kuća u kojima je živjelo 15,756 stanovnika. 
Na inicijativu premijera Sándora Wekerlea - 1908. pokrenuta je izgradnja radničkog stambeneg naselja, od strane države, što je rezultiralo rastom broja stanovnika. 
U prvoj polovici 20. vijeka.osnovano je više značajnih industrijskih i trgovačkih poduzeća.

Kispest je dobio status grada 1922.

Razaranja za Prvog svjetskog rata i Svjetska ekonomska kriza privremeno su usporili razvoj grada, tako da je izradnja 
vodovoda i plinifikacija nastavljene tek nakon 1931. 

Okrug Kispest je službeno osnovan - 1. januara 1950.

Pobratimski gradovi i okruzi
----------------------------

* Srbija, Sombor
* Hrvatska, Vrbovec
* Bugarska, Smoljan
* Poljska, Krzeszowice
* Turska, Pendik-Istanbul

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Budapest City" (engleski). City population. Pristupljeno 24. 08. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*History - Kispest*" (engleski). Kispest. Pristupljeno 24. 08. 2016.

Vanjske veze
------------

***Kispest*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice okruga* (`hu`)

| * p
* r
* u
Okruzi Budimpešte |
| --- |
| 
* I. Várkerület
* II. 2 Okrug
* III. Óbuda-Békásmegyer
* IV. Újpest
* V. Belváros-Lipótváros
* VI. Terézváros
* VII. Erzsébetváros
* VIII. Józsefváros
* IX. Ferencváros
* X. Kőbánya
* XI. Újbuda
* XII. Hegyvidék
* XIII. 13 Okrug
* XIV. Zugló
* XV. 15 Okrug
* XVI. 16 Okrug
* XVII. Rákosmente
* XVIII. Pestszentlőrinc-Pestszentimre
* XIX. Kispest
* XX. Pesterzsébet
* XXI. Csepel
* XXII. Budafok-Tétény
* XXIII. Soroksár

 | Grb Budimpešte |
**Nanzhao**, alternativno **Nanchao** ili **Nan Chao** (tradicionalni kineski: 南詔; pojednostavljeni kineski: 南诏; pinyin: Nánzhào​; tibetanski: ) je bila država na granici današnje južne Kine i Jugoistočne Azije koja je postojala u 8. i 9. vijeku, a kojoj je središte bila današnja kineska provincija Yunnan.

Nastala je od nekoliko plemena u okolici jezera Erhal koja su imala vlastite države pod nazivom *zhao*. Godine 649. je Xinuluo (細奴邏), poglavica plemena Mengshe (蒙舍), osnovao kraljevstvo Damengguo (大蒙國). Godine 737. je Piluoge（皮逻阁）uz blagoslov kineske dinastije Tang ujedinio šest *zhaoa*, koji su otada poznati kao Nanzhao (na mandarinskom "Južni Zhao").

Etnički sastav nove države nije sasvim jasan, ali se pretpostavlja da su većinu ili značajan dio činili predstavnici današnjeg Bai naroda. Elita je, pak, govorila nuosu jezik, tibetansko-burmanski jezik sličan današnjem burmanskom.

Nanzhao su oko 750. napali Tibetanci i stavili pod svoju kontrolu. Pokušaji Kineza da povrate te teritorije su propali, dijelom i zbog Anshi pobune. Nanzhao se oko godine 794. oslobodio tibetanske vlasti, a potom započeo ekspanziju na okolna područja - prvo u današnju Burmu, potom sjeverni Laos, a potom i na sjever, što je kulminaciju dobilo 829. kada je od Kineza osvojen Chengdu, sjedište provincije Sečuan. Kinezi su Sečuan uspjeli povratiti tek oko 883. Sama država Nanzhao je propala uslijed ustanka u kome je 902. pobijena cijela kraljevska porodica. Oko godine 937. je na području stare države osnovana Kraljevina Dali.

Izvori
------

1. ↑  Stein, R. A. (1972) *Tibetan Civilization*, p. 63. Stanford University Press. ISBN 0-8047-0806-1 (cloth); ISBN 0-8047-0901-7 (pbk)

Literatura
----------

* Backus, C. The Nan-chao Kingdom and T'ang China's China's Southwestern Frontier, Cambridge, 1981, ISBN 0-521-22733-X.
* Chan, Maung (March 2005) Theravada Buddhism and Shan/Thai/Dai/Laos Regions.
**Lunarna geološka kronologija** (ili preciznije **selenološka kronologija**) dijeli historiju Zemljinog Mjeseca na šest opće priznatih geoloških perioda:

* Kopernicijski period : 1100 Ma do danas
* Eratostenijski period : 3200 Ma do 1100 Ma
* Gornja imbrijska epoha : 3800 MY do 3200 Ma
* Donja imbrijska epoha : 3850 Ma do 3800 Ma
* Nektarijska epoha : 3920 Ma do 3850 Ma
* Pranektarijska epoha: 4550 Ma do 3920 Ma

Gore navedeni datumi su predmeti rasprave, jer su podjele nastale na osnovu datuma značajnih lunarnih geoloških događaja koje je teško točno odrediti. Većina lunarnih uzoraka na temelju kojih je stvorena kronologija pripadaju bazaltnim naslagama imbrijske ere. Uzorci od prije i nakon tog vremena su manje brojni, a stariji uzorci su bili izloženi meteorskim udarcima zbog kojih je teško odrediti preciznu radiometrijsku starost.

U mnogim lunarnim visoravnima planetolozi trenutno ne mogu razlikovati nektarijski i pranektarijski materijal. Ove naslage se zovu praimbrijskim materijalima, te sadrže oba perioda.
**Prostějov** (njemački: *Proßnitz*) je grad na istoku Češke od 44,094 stanovnika.

Prostějov je i administrativni centar istoimenog okruga od 109,037 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Prostějov administrativno podpada pod Olomoučki kraj, grad leži na sjevernom rubu Gornjomoravskog kotline, na 212 do 262 metara nadmorske visine.

Grad je udaljen šesdesetak km sjeveroistočno od Brna.

Historija
---------

Grad se prvi put spominje 1141. pod imenom - *Prostějovice* feud nekog Prostěja.
U 13. vijeku Prostějov se spominje kao trgovište sa gradskim vratima.

Moravski markgrofa Jošt dodjeljuje Prostějovu 1390.privilegiju održavanja godišnjeg sajma, što je bilo isto kao status grada.
Augustinci su 1391. osnovali svoj samostan, kog su oko 1430. razorili Husiti.
Ugarski kralj Matija Korvin dodjelio je gradu 1486. pravo da održava drugi godišnji sajam.

Za Tridesetogodišnji rat grad je 1643. razorila švedska vojska.
Od 1728. grad je povezan carskim putem sa Bečom - Brnom - Olomouc i Šleskom.

Prostějov je procvjetao u 19. vijeku zahvaljujući tekstilnoj industriji, od 1840. do kraja 19. vijeka u njemu se proizvodila jedna trećina svih odjevnih predmeta u tAustro-Ugarskoj. U to vrijeme bio je treći po veličini grad Moravske. 
Od 1855. grad je postao administrativni centar okruga, a 1870. do njega je stigla željeznica iz Olomouca.

Između 1933. - 1945. ubijeno je oko 1430 stanovnika, od toga 1300 Židova.

Znamenitosti
------------

Jedna od najstarijih znamenitosti u gradu je crkva Svetog Križa, izgrađena krajem 14. vijeka, na mjestu bivšeg augustinskog samostana. Od ostalih znamenitosti tu je Zamak Prostějov, dovršen početkom 16. vijeka u doba renesanse (obnovljen početkom 20. vijeka) i stara gradska vijećnica iz 1538. u kojoj je danas smješten muzej grada.

Inače je čitav historijski centar grada proglašen spomenikom kulture.

Od 1957. u gradu se održava nacionalni festival poezije - *Wolkrův Prostějov* u spomen na velikog pjesnika Jiří Wolkera, koji se rodio i umro u Prostějovu.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Švedska, Borlänge
* Poljska, Środa Wielkopolska
* Njemačka, Hoyerswerda
* Slovačka, Visoke Tatre
* Austrija, Sankt Pölten

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „Czech Republic: Olomoucký kraj" (engleski). City population. Pristupljeno 05. 04. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Information about town*" (engleski). Prostějov. Pristupljeno 05. 04. 2016.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*The history of the town*" (engleski). Prostějov. Pristupljeno 05. 04. 2016.

Vanjske veze
------------

***Prostějov*** na Wikimedijinoj ostavi

* Prostějov (`cz`)
**Prostorni plan opštine** ili **općine** je dokument prostornog planiranja na nivou jedinice lokalne samouprave. Za gradske opštine se ne rade posebni prostorni planovi, nego se radi prostorni plan za teritoriju grada. Ovim planom se određuju: namena površina, pravila za razvoj i uređenje mreža naselja, prostorni razvoj i razmeštaj javnih službi, razmeštaj i korišćenje infrastrukturnih sistema, pravila korišćenja i zaštite prirodne i kulturne baštine, zaštita od elemntarnih nepogoda i usmerava se razvoj i razmeštaj privrednih delatnosti. Prostorni plan opštine treba da bude usklađen sa prostornim planovima višeg reda (prostorni plan republike ili entiteta, regionalni prostorni plan, prostorni plan područja posebne namene). On sadrži mere i instrumente za neposrednu primenu pravila uređenja i korišćenja prostora u planovima nižeg reda (urbanistički planovi) kao i pravila za uređenje prostora koji u urbanističkim planovima nije obuhvaćen. Tematske karte kao grafički prilozi u prostornom planu opštine rade se u razmeri 1 : 25 000 ili 1 : 50 000.
**Otto-Ernst Remer** (18. august 1912 – 4. oktobar 1997) je bio njemački oficir i neonacistički političar i aktivist, najpoznatiji po ključnoj ulozi koju je igrao u slamanju zavjere 20. jula.

Karijeru je započeo kao mladi oficir u Weimarskoj Njemačkoj, te nastavio u Trećem Reichu, posebno se istakavši u diviziji Grossdeutschland na Istočnom frontu gdje je zapovijedao jednom od njenih pukovnija. 20. jula 1944. je nakon neuspjelog atentata na Hitlera primio zapovijed od Paula von Hasea, jednog od zavjerenika, da uhapsi Josepha Goebbelsa, ministra propagande i Hitlerovog suradnika. Remer je ispočetka, uvjeren da je Hitler mrtav, mislio poslušati zapovijed. Goebbels ga je, međutim, nagovorio da primi telefonski poziv od Hitlera koji ga je uvjerio da je živ, te potom mu zapovijedio da pohapsi zavjerenike. Remer je to na kraju učinio, te je do kraja rata kao vjerni Hitlerov pristaša napredovao do čina generala.

Remer se poslije rata počeo baviti politikom u Zapadnoj Njemačkoj, osnovavši 1949. godine radikalno desnu Socijalističku partiju Reicha, koja je sebe smatrala nasljednicom Nacističke stranke. Partija je 1952. godine zabranjena, a protiv Remera je podignut kazneni postupak zbog zabranjene neonacističke aktivnosti. Remer je zbog toga pobjegao u inozemstvo, te tokom sljedećih nekoliko decenija uglavnom boravio po arapskim zemljama, gdje je uživao simpatije zbog antisemitskih stavova i nperijateljstva prema Izraelu. U domovinu se vratio 1980-ih, gdje je 1992. godine ponovno kazneno gonjen, ovaj put zbog javnog poricanja Holokausta. Zbog toga je emigrirao u Španiju gdje je tamošnji sud odbio njemački zahtjev za izručenje.

Vanjske veze
------------

* *Germany's New Nazis* 1951 pamphlet about Otto Ernst Remer and other neo--nazis
**Protadije** (*Protadius*; ? - 606) je bio majordom franačkog kraljevstva Burgundija od 604. do smrti. Prije njega se na tom mjestu nalazio Berthoald, njegov glavni suparnik. Protadije je, međutim, postao ljubavnik kraljice Brunhilde, bake i regentice kralja Teuderika II. Ona mu je oko 604. udijelila status patricija i zemlje istočno od Jure. Brunhilda je potom odlučila ukloniti Berthoalda i tako što ga je poslala u pohod protiv neustrijskog kralja Klotara II sa samo 300 ljudi; nakon što je Berthoald ubijen u okršaju sa Klotarovim sinom Merovehom, Protadije je preuzeo njegovo mjesto. Protadije se na mjestu majordoma, prema Fredegarovoj kronici, isticao okrutnošću i pohlepom. Njegova nepopularnost ga je na kraju došla glave kada mu je Brunhilda naložila da pokrene rat protiv vlastitog unuka, kralja Teudeberta II od Austrazije. Teuderik je okupio vojsku u palači Quierzy, ali se ispostavilo da ljudstvo ne želi ratovati protiv svog bivšeg gospodara; tada je alemanski vojvoda [[Uncelen] odjednom rekao da kralj zapovijeda Protadijevo ubistvo. To je "naređenje" smjesta izvršeno.

Izvori
------

* Oman, Charles. *The Dark Ages 476-918*. Rivingtons: London, 1914.
* Selle-Hosbach, K. *Prosopographie Merowingischer Amtsträger in der zeit von 511-613*. Bonn, 1974.
* Wallace-Hadrill, J.M. *The fourth book of the Chronicle of Fredegar*. London, 1960.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Berthoald** | **Majordom Burgundije**604–606 | Slijedi:**Klaudije** |
**Jin Au-Yeung**, isto poznat kao **MC Jin** (kin. **歐陽靖**, \* rođ. 4. lipnja 1982.) je američki reper i glumac. On je bio prvi azijatski solo-reper u SAD, koji je primljen od jedne velike producentske kuće.

MC Jin je odrastao u Floridi u jednoj kineskoj obitelj.

Životopis
---------

Jin je rođen 4. juna 1982. u Miamiu. Njegovi roditelji su migranti iz Hong Konga, Hakka podrijetla.
Odrastao je u centru Miamia, gdje su njegovi roditelji držali kineski restoran. U srednjoškolskim danima je počeo se baviti sa Hip hopom.
2001. je odselio se sa roditeljima u Queens, New York. 12. februara 2011. godine je oženio svoju zaručnicu, Carol u Puerto Ricu.

Aiya!
-----

Aiya! (kin.) je kineska interjekcija koja prevedeno znači „O moj bože" Jin naziva svoje fanove "AIYAfambam" ili "AIYAmaniacs".

Diskografija
------------

* 2004: *The Rest Is History*
* 2005: *The Emcee's Properganda*
* 2006: *A Bunch of Songs and Some Freestyles*
* 2014: *Hypocrite*

Filmografija
------------

* 2003: Prebrzi i prežestoki (eng. 2 Fast 2 Furious)

Vanjske veze
------------

* Službena stranica Jin Au-Yeunga
* Stranica za fanove
* Biografija na IMDb-u

Izvori
------

1. ↑  Biografija
2. ↑  Lee, Wing-Sze (2.11.2013). „MC Jin, re-branded". *South China Morning Post*. Pristupljeno 29.10.2016.
3. ↑
**Lotair II** (926/8 – 22. novembar 950), poznat i kao Lotar od Arlesa (francuski: ) bio je kralj Italije od 948. do smrti. Pripadao je franačkoj plemićkoj lozi Bosonida, koja je poticala od Bosoa Starijeg. Otac i prethodnik mu je bio Hugo od Provanse a majka mu je bila njemačka princeza po imenu Alda (ili Hilda).

Iako je nosio titulu *rex Italiae*, nikada je nije uspio stvarno potvrditi. Godine 931. je bio zaručen, a 12. decembra 947. oženjen za petnaestogodišnju Adelaide, živahnu i učenu kćer Rudolfa II od Burgundije i Berthe od Švapske.

Brak je bio dio plana za trajni mir između njihovih očeva. Lotar i Adelaide su imali kćer po imenu Emma, rođenu 948. godine, a koja se 966. udala za Karolinga Lotara od Francuske.

Lotarova je vlast u Italiji bila nominalna. Od vremena uspješnog ustanka plemića 945. godine, kada je Hugo natjeran u progonstvo, Berengar od Ivreje je tamo držao svu vlast. Lotar je umro u Torinu, možda i otrovan od Berengara koji je pokušavao utvrditi svoju vlast u Lombardiji te poslije pokušavao Lotarovu udovicu prisiliti da se oženi za njegovog sina Adalberta. Umjesto toga je ona našla zaštitu kod Otta I od Njemačke, za koga se udala.

Lotair se navodi kao lik u *viti* Adelaide koju je napisala Hroswitha od Gandersheima.

Izvori
------

1. ↑  Kao su-kralj je vladao od 931.
2. ↑  Odilo od Clunyja navodi kako je za vjenčanja bila "u šesnaestoj godini."
3. ↑  Godine 933. je Hugo od Arlesa svoje kraljevstvo (Provansu) predao svom dotadašnjem neprijatelju Rudolfu II, koji je stvorio Kraljevstvo Arles, ali umro 937.

Literazura
----------

* Pierre Riché. *Les Carolingiens, une famille qui fit l'Europe*. Paris: 1983. ISBN 2-01-009737-8 (in French)
* Jean-Charles Volkmann. *Bien Connaître les généalogies des rois de France*. ISBN 2-87747-208-6 (in French)
* "Lothar II." *Encyclopædia Britannica*. Retrieved April 25, 2007, from Encyclopædia Britannica Online: .
* "Lothar koenig von Italien" Arhivirano 2006-04-29 na Wayback Machine-u (`de`).

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Hugo**  |  **kralj Italije** 948–950 | Slijedi: **Berengar II**  |
**Machiguenga** (Matsiguenga), pleme Arawakan Indijanaca, srodnih plemenu Nomatsiguenga, i nastanjeni u džunglama peruanskih departmana Cusco i Madre de Dios u distriktima Yanatile, Echarate, Quellouno, Quimbiri, Manu (u parku Manu) i Fitzcarrald uz rijeke Urubamba i pritoke, Picha, Camisea, Timpía i Manu. Populacija im u novom tisučljeći iznosi oko 10,000. Bave se uzgojem nasada, lovom i ribolovom. 

Machiguenge, stanovnici kišne šume, agrikulturan su narod koji se bavi uzgojem raznih tropskih kultura: manioka, banane, slatki krumpir, pamuk, kikiriki, čili-papričice, i drugo bilje po malenim vrtovima u iskrčenoj šumi. Lovom i ribolovom popunjavaju svoje potrebe u prehrani. Poznaju i preko 300 raznih vrsta ljekovitog bilja koje je u širokoj upotrebi u liječenju najraznovrsnijih zdravstvenih problema, kao što su dijareja, groznica, glavobolja, ozljede i fungalne infekcije, ali i za razne vradžbine. -Naselja su im raštrkani zaseoci a stanište matrilokalno, što znači da muškarac odlazi iz roditeljske kuće, kako bi živio sa ženinom obitelji. 
Machiguenge u području parka Manu, uz rijeku Manu, prvi puta kontaktiraju sa protestantskim misionarima SIL-a (*Summer Institute of Linguistics*) tijekom 1960.-tih godina. U njihovoj većoj ili bližoj udaljenosti ostale su još nekontaktirane skupine Cogapacori Indijanaca, čije ime u jeziku machiguenga označava 'ubojice', i koji su im moguće srodni.

Vanjske poveznice
-----------------

* The Machiguenga Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
* Matsiguenga
* The People of Manu
**Kunta Kinte** je glavni lik romana *Korijeni* Alexa Haleya te istoimene TV-serije iz 1977. godine. Opisan je kao sin Mandinka poglavice u današnjoj Gambiji koga je otac odgojio da bude ponosni ratnik i pobožni musliman. Godine 1767. ga zarobljavaju i odvode na brod odakle će nakon tromjesečnog putovanja biti iskrcan u Sjevernoj Americi i prodan u roblje. Radnja romana prati njegove neuspješne pokušaje bijega, nakon kojih će za kaznu biti obogaljen, a potom nastojanje da zasnuje porodicu i svojim potomcima prenese tradiciju i kulturu svoje postojbine.

Mladi lik Kunta Kintea je u mini-seriji tumačio LeVar Burton, a stari lik John Amos.

Autor romana je tvrdio da je Kunta Kinte stvarni, a ne fiktivni lik, a u selu Juffure u Gambiji žive ljudi koji tvrde da su s njim u dalekom srodstvu.

Zahvaljujući popularnosti serije izraz Kunta Kinte je ušao u široku upotrebu, iako se danas pejorativno koristi za afričke imigrante.

| * p
* r
* u
Serijal *Roots* Alexa Haleyja |
| --- |
| Knjige | 
* *Roots: The Saga of an American Family* (1976)
* *Queen: The Story of an American Family* (1993)

 |
| Televizija | 
* *Roots* (1977)
* *Roots: The Next Generations* (1979)
* *Roots: The Gift* (1988)
* *Alex Haley's Queen* (1993)
* *Roots* (2016)

 |
| Povezano | 
* Kunta Kinte

 |
**Nina Kovačić**, (Rijeka, 15. XI. 1949.) je hrvatska pijanistica.

Rođena je u Rijeci gdje završava klavir na Srednjoj muzičkoj školi "Ivan Matetić Ronjgov" u klasi prof. Vere Frelić. Diplomski i postdiplomski studij klavira završila je na Akademiji za glasbo u Ljubljani u klasi prof. Hilde Horak. Tijekom studija osvaja značajnu "Prešernovu nagradu".

Nakon završenog postdiplomskog studija (također u klasi prof. Horak) posvećuje se pedagoškom radu. Od 1973. godine djeluje kao profesorica klavira na riječkoj glazbenoj školi. Bila je korepetitorica Područnog odsjeka Muzičke akademije u Rijeci. Intenzivno koncertira, nastupajući u zemlji i inozemstvu.

Istakla se kao solistica, članica riječkih komornih sastava (Riječki komorni trio, Riječki klavirski duo), a nastupala je i s Riječkim komornim orkestrom, austrijskim kvartetom "Szabó". Surađuje kao korepetitorica ili komorna umjetnica s većinom riječkih reproduktivnih umjetnika, priredivši niz zapaženih koncerata.

Snimila je dva nosača zvuka - s mezzosopranisticom Anđelkom Rušin, te kao Riječki klavirski duo sa Robertom Hallerom.

Dobitnica je nagrade Hrvatskog društva glazbenih i plesnih pedagoga (2000.), Nagrade grada Rijeke (2002.) te Nagrade "Ivan Filipović" (2003.).
Ovom klasifikacijom obuhvaćene su potklase recentnih predstavnika gmizavaca.

1. potklasa **Anapsida**

red **kornjače (Testudines, Chelonia)**
podred Cryptodira
porodica Chelydridae
porodica slatkovodne kornjače (Emydidae)
porodica terestične kornjače (Testudinidae)
porodica Geoemydidae
porodica Carettochelyidae
porodica Trionychidae
porodica Dermatemydidae
porodica Kinosternidae
porodica Cheloniidae
porodica Dermochelyidae
podred Pleurodira
porodica Chelidae
porodica Pelomedusidae
porodica Podocnemididae
2. podklasa **Lepidosauria**

red Rhynchocephalia
podred Sphenodontida
porodica Sphenodontidae
vrsta tautera, haterija (Sphenodon punctatum)
red zmije i gušteri (Squamata)
podred gušteri (Lacertilia)
porodica agame (Agamidae)
porodica kameleoni (Chamaeleonidae)
porodica iguane, legvani (Iguanidae)
podporodica Corytophaninae
podporodica Crotaphytinae
podporodica Hoplocercinae
podporodica iguane Iguaninae
podporodica Leiocephalinae
podporodica Leiosaurinae
podporodica Liolaeminae
podporodica Oplurinae
podporodica Phrynosomatinae
podporodica Polychrotinae
podporodica Tropidurinae
porodica gekoni (Gekkonidae)
porodica Pygopodidae
porodica Dibamidae
porodica Cordylidae
porodica Gerrhosauridae
porodica Gymnophthalmidae
porodica teiide (Teiidae)
porodica pravi gušteri (Lacertidae)
porodica scinkusi, rovaši (Scincidae)
porodica Xantusiidae
porodica beznogi gušteri (Anguidae)
porodica Anniellidae
porodica Xenosauridae
porodica otrovni gušteri (Helodermatidae)
porodica bezuhi gušteri (Lanthanotidae)
porodica varani (Varanidae)
podred **Amphisbaenia**
porodica Amphisbaenidae
porodica Trogonophidae
porodica Bipedidae
podred **zmije (Ophidia)**
porodica Anomalepidae
porodica Typhlopidae
porodica Leptotyphlopidae
porodica Aniliidae
porodica Anomochilidae
porodica udavi (Boidae)
porodica Bolyeridae
porodica Cylindrophiidae
porodica Loxocemidae
porodica zmije sa štitastim repom (Uropeltidae)
porodica Xenopeltidae
porodica bradavičaste zmije (Acrochordidae)
porodica Atractaspididae
porodica smukovi (Colubridae)
porodica kobre, mambe, krajtovi i koralne zmije (Elapidae)
porodica ljutice (Viperidae)
podporodica Azemiopinae
podporodica Causinae
podporodica zvečarke (Crotalinae)
podporodica prave vipere (Viperinae)
3. potklasa **Archosauria**

red krokodili (Crocodylia)

Literatura
----------

* Đorović Ana, Kalezić, M: Morfologija hordata. Biološki fakultet, Beograd
* Kalezić, M: Osnovi morfologije kičmenjaka, ZUNS, Beograd, 2001
* Marcon, E, Mongini, M: Sve životinje sveta, IRO *Vuk Karadžić*, Beograd, 1986.
* Petrov Brigita, Radović, I, Miličić Dragana, Petrov I: Opšta i sistematska zoologija (praktikum sa radnom sveskom), Biološki fakultet, Beograd, 2000
* Petrov Brigita: Skripta za studente molekularne biologije
* Petrov, I: Sakupljanje, preparovanje i čuvanje insekata u zbirkama, Biološki fakultet, Beograd, 2000.
* Radović, I, Petrov, Brigita: Raznovrsnost života 1 - struktura i funkcija, Biološki fakultet Beograd i Stylos Novi Sad, Beograd, 2001.
* Ratajac, Ružica: Zoologija za studente Poljoprivrednog fakulteta, PMF u Novom Sadu i MP *Stylos* Novi Sad, 1995.

Eksterni linkovi
----------------

* BioNet škola
**Klaskino**, pleme iz grupe Koskimo Indijanaca, ogranak Kwakiutla, naseljen na Klaskino Inletu, odnosno u kraju sve od poluotoka Brooks Peninsula pa do oko 6 milja južno od Quatsino Sounda, uključujući Klashkish i Klaskino Inlet, te vodene pritoke koji se ulijevaju u njih. 

Klaskino su danas nestali kao samostalna grupa, a posljednja osoba koja se zabilježila kao Klaskino bio je "Skookum Jim" (poznat i kao "Jim Culteetsum"), umro negdje 1940. godine. 

Klaskini su prvi puta opisani 1867. od nekog E.A. Porchera koji je bio na brodu  *'H.M.S. Sparrowhawk'*. za njih kaže da su maleno pleme koje će uskoro nestati, te da ih ima tek oko 40, od čega svega 12 odraslih muškaraca. Nadalje izvještava da su bilingualni, i da govore uz kwakwala i jezik plemena Kyuquot, jednog od plemena saveza Aht. Godine 1888 posljednji puta su popisani, a broj im je iznosio svega 13. Za ovu šaku ljudi Komisija za rezervate izdvojila je 3 malene rezerve, od kojih se jedna ("Tse-oom-kas") nalazila na Klaskino Inletu, u kojemu je bio dom za njih 14 u dvije kuće. Smrću posljednjeg Klaskina, Jim Culteetsuma (1940) pleme je potpuno nestalo.

Njihovi ostali rezervati, Te.laise na Brooks Bayu, utemeljen 1889 kao Klaskino I.R. No. 1, ukinut je od Kraljevske komisije za indijanske poslove, dok je na trećem Klas.kish, danas naseljeno pleme Quatsino.

Vanjske poveznice
-----------------

* Kwakiutl Indian Tribe History
**Most Musala** je na rijeci Neretvi, u gradu Mostaru, Bosna i Hercegovina. Most je kroz burnu istoriju mijenjao naziv i izgled.

Početkom 1873. godine turska vlast je počela radove na gradnji mosta preko Neretve u dijelu grada Musala, ali su vrlo brzo bili obustavljeni, prema nekim izvorima zbog nedostaka sredstava, a prema drugim, zbog ustanka u Hercegovini. Veliki istesani kameni blokovi, predviđeni za stubove mosta, ležali su na obalama Neretve i tako dočekali dolazak Austro-Ugarske.

Pod novom vlasti novi željezni most je završen 1882. godine. Dobio je ime **Most cara i kralja Franje Josipa**. Bio je dužine 94 metra, postavljen na 6 ozidanih stubova od tesanog kamena.

Željezno-rešetkasti most bio je izrađen u Mađarskoj i bilo je planirano da se njime premosti Neretva u Jablanici, ali greškom, bio je kraći za 4 metra, pa je vozom, koji je već tada vozio od Metkovića do Rame, dovežen i montiran u Mostaru. Novi most za Jablanicu naručen je u Engleskoj, i kasnije bio montiran.

Već 1888. godine obavljena je prva rekonstrukcija ovog mosta. Tom prilikom je preko mosta provedena glavna vodovodna cijev na lijevu obalu Neretve.

U februaru 1935. godine željezna konstrukcija mosta je skinuta, a započeta izgradnja novog, armirano-betonskog mosta. Novi most je završen i pušten u saobraćaj 7. jula 1936. godine. Dobio je naziv **Most kralja Petra**. Bio je presvučen asvaltom, i to su bili prvi kvadrati asvalta postavljeni u Mostaru.

Nakon Drugog svjetskog rata, od 1945. do rata 1992. godine ovaj most je nosio naziv **Most maršala Tita**. Od 1952. na tadašnjem Titovom mostu započinje organizirano natjecanje u skokovima u Neretvu koje se tu nastavlja sve do 1968. kada preseljava na Stari most gdje se i danas održava.

Za vrijeme ratnih sukoba 1992-95 most je srušen u noći između 29. i 30. maja 1992. godine. U toku rata, 1993. godine na mjesto srušenog mosta postavljen je privremeni željezni most. Tokom daljnjih sukoba, most je doživio potpunu devastaciju, jedva je bio prohodan. Obnovljen je 1995. godine. Uklonjen je 1999. godine. Na istom mjestu 2000. godine napravljen je novi armirano betonski most, onakav kakav je bio i ranije.

Sada nosi naziv **Most Musala**.

Vanjske veze
------------

* Most Musala
* Burna istorija jednog mosta[*mrtav link*]