recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Panoramski pogled na helenistički teatar u Epidauru.
**Teatar drevne Grčke** ili **starogrčka drama** je teatarska kultura koja je svoj vrhunac doživjela u drevnoj Grčkoj između cca. 550 i cca. 220. pne. Grad-država Atena, koja je postala važna politička i vojna sila, odnosno kulturno središte Grčke, bilo je njegov centar, gdje je teatar institucionaliziran kao dio festivala zvanog Dionizija, a u kome se slavio bog Dioniz. Tamo su kao dramski žanrovi nastali tragedija (kasni 6. vijek pne.), komedija (486. pne.) i satirska igra. Atena je festival izvozila u svoje brojne kolonije i među svoje saveznike kako bi promovirala zajednički kulturni identitet. Današnja zapadna teatarska tradicija je nastala u Ateni, čija je drama imala značajan i stalan uticaj na cjelokupnu zapadnu kulturu.

Uticajni dramatičari
--------------------

### Tragedije

* Eshil (cca. 525–456. pne.)
* Frinih (~511. pne.)
* Sofoklo (cca. 495-406. pne.)
* Euripid (cca. 480–406. pne.):

### Komedije

* Aristofan (cca. 446-388. pne.), glavni izvor za atensku Staru komediju
* Menandar (cca. 342-291. pne.), glavni izvor za grčku Novu komediju

Vidi još
--------

* Teatarske maske

Eksterni linkovi
----------------

***Teatar u drevnoj Grčkoj*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ancient Greek theatre history and articles
* Drama lesson 1: The ancient Greek theatre Arhivirano 2006-05-28 na Wayback Machine-u
* Theatre of ancient Greece: The Origins of Theater
* Ancient Greek Theatre
* The Ancient Theatre Archive, Greek and Roman theatre architecture - Dr. Thomas G. Hines, Department of Theatre, Whitman College
* Greek and Roman theatre glossary
* Illustrated Greek Theater - Dr. Janice Siegel, Department of Classics, Hampden-Sydney College, Virginia
Tjeme osobe koja pati od trihotilomanije
**Trihotilomanija** (od grč. triho - kosa, tilen - vući, i manija — trichotillomania), odnosno **navika čupanja kose**, je poremećaj kontrole impulsa čiji je glavni simptom čupanje dlaka sa tijela, obično iz kose, ali i sa drugih dijelova tijela. U dječjem uzrastu se javlja podjednako kod dječaka i djevojčica, a kod odraslih 80-90% prijavljenih slučajeva su žene. Novija istraživanja ukazuju da postoje genetičke predispozicije za ovo oboljenje (vidjeti odjeljak „Nasljednost" ispod).

Trihotilomaniju mogu pokrenuti drugi psihološki poremećaji, poput depresije ili stresa. Premda se ne znaju tačni podaci jer se veliki broj slučajeva ne prijavljuje na liječenje zbog stida isl. procjenjuje se da npr. u Sjedinjenim Američkim Državama oko 2-4% populacije pati od ovog oboljenja.

Liječenje
---------

Određeni vidovi psihoterapije mogu biti korisni kao dodatno sredstvo pored korišćenja medikamenata. Na primjer, u jednom vidu psihoterapije pacijent se uči da na vrijeme prepozna impuls koji ga tjera na čupanje kose i da ga preusmjeri na neki drugi impuls. Pacijent se usmjerava da vodi dnevnik kad je čupao kosu, na koji datum i u koje vrijeme, koliko dlaka je iščupao, kao i o čemu je razmišljao u tom trenutku. Na taj način pacijent se uči da prepozna uobičajene situacije u kojima čupa kosu i razvije strategiju za izbjegavanje istih.

Liječenje upotrebom kloripramina, tricikličnog antidepresiva, u jednoj studiji se pokazalo kao prilično uspješno.

Medikamenti poput prozaka i drugih antidepresiva zasnovanih na selektivnoj inhibiciji serotonina pomoću ponavljanog uzimanja imaju ograničen uspjeh u tretiranju ovog oboljenja i obično imaju značajne kontra-indikacije. U svojoj knjizi „Problem čupanja kose: Kompletan vodič za trihotilomaniju", američki autor Fred Penzel tvrdi da antidepresivi mogu i da pogoršaju stanje oboljelog od trihotilomanije.

Nasljednost
-----------

Istraživanja Marija R. Kapečija (ital. *Mario R. Capecchi*) sa medicinskog instituta „Hauard Hjuz" dala su povoda za sumnju da je čupanje kose, odnosno trihotilomanija, nasljedna. U eksperimentima ciljanih prekida ekspresije homeotičkog gena Hoxb8 u miševima, homozigotni nosioci ovih prekida su se nakon otprilike 3,5 sedmice starosti pretjerano timarili,, sa 100% penetrabilnosti ove osobine. Miševi su timareći se stvarali „fleke" na nekim dijelovima krzna, čak i sa ozljedama kože.

Spoljašnje veze
---------------

* Trihotilomanija ()
* Britanski sajt za podršku i terapiju oboljelih od trihotilomanije ()
* Kratak opis na sajtu dermatology.org sa fotografijama poznih stadijuma ()
**Lanús** je grad i općina od 459,263 stanovnika na istoku zemlje u Provinciji Buenos Aires.

Karakteristike
--------------

Lanús se nalazi udaljen svega desetak km južno od centra Buenos Airesa, sa kojim je praktički spojen dio njegove konurbacije u kojoj živi preko 15 miliona ljudi.

Historija
---------

Lanús je nikao između 1872. - 1876. kao stihijski građeno predgrađe, na terenima velikih rančeva, koje su njihovi vlasnici zbog krize podijelili na male parcele i prodavali novodošlim kolonistima

Poduzetnik *Guillermo Gaebeler* je 1888. podigao plansko naselje- **Villa General Paz**, koje je postalo jezgra iz kojeg se budući Lanús širio.
Villa General Paz je službeno prezvana u Lanús 1955. u znak sjećanja na A*nacarsisa Lanúsa*, nekadašnjeg vlasnika imanja na kom je najvećim dijelom podignut grad.

Od 1995. je dom Nacionalnog univerziteta Lanús.

Privreda
--------

Lanús je i industrijski grad sa tvornicama, mesoprerađivačke, tekstilne, metalurške (žica, municija), petrokemijske (gume), kožne galanterije i celuloze i papira.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Lanús in Lanús (Buenos Aires)*" (engleski). City Population. Pristupljeno 09.11.2023.
2. 1 2 3  „*Municipio de Lanús*" (španjolski). Municipalidad de Lanús. Pristupljeno 09.11.2023.
3. ↑  „*Megacity Buenos Aires*" (engleski). Wydawnictwa Uniwersytetu Warszawskiego. Pristupljeno 09.11.2023.
4. ↑  „*Lanús, Argentina*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 09.11.2023.

Vanjske veze
------------

***Lanús*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Lanús* ()
Štampaća mašina iz 1811.
**Štamparska mašina** označava mašine koje se koriste za sve vidove štampanja riječi i slova kroz historiju, nasuprot njihovog pisanja rukom.

Johannes Gutenberg se smatra prvim izuiteljem mašine za štampu koja je u Evropi donijela svojevrsnu revoluciju. Gutenberg je 1440. godine došao na ideju da izliva pojedinačna slova iz metala i da od slova sastavlja redove i stranice. Konstruisao je i drvenu presu za mašinu pomoću koje se otisak dobijao pritiskom ravne ploče preko lista papira. Tako je 1455. godine objavio Gutenbergovu Bibliju, štampanu po novoj tehnici.

Ova nova tehnologija je značajna za širenje pismenosti i svih renesansnih ideja, među kojima i pisanje na maternjem jeziku ili protestantizam. Ubrzo je počelo štampanje raznih žurnala u kojima se razvijao poseban naučni žargon ovog perioda, a to je kasnije dovelo i do povećanog broja pisaca koji su svoje radove mogli objavljivati na ovaj način i učiniti ih dostupnim širokoj publici.

Galerije
--------

* Produkcija štampanih knjiga do 1800.Produkcija štampanih knjiga do 1800.
* Štamparije u 15. vijekuŠtamparije u 15. vijeku
* Udio štamparija u 15. vijeku po regijiUdio štamparija u 15. vijeku po regiji
* Udio štamparija u 15. vijeku XV po jezikuUdio štamparija u 15. vijeku XV po jeziku
**Film** je audiovizualno djelo koje se nastavlja na strip. 

**Filmska umetnost** je posebna vrsta umetnosti koja se služi sopstvenim jezikom, gramatikom i stilistikom, čija se suština ogleda u estetski organizovanim ritmički usklađenim redosledima različitih fotografisanih prizora u kretanju, koji pri projekciji stvaraju iluziju realnosti. Ona je sintetička umetnost koja pored sopstvenih izražajnih sredstava koristi i sredstva drugih umetnosti: književnosti, pozorišta, slikarstva i muzike. Elementi tih umetnosti transformišu se u filmu, gube samostalnost i kvalitativno se menjaju, stvarajući iluziju doživljaja na gledaoca. Izražajna sredstva filma leže u izboru planova i njihovog povezivanja, montaže.

Gledanje filmova dio je moderne kulture. Junaci popularnih filmova i glumci koji ih igraju često postaju poznati, a njihove slike prepoznatljive. Posebno za masovno gledanje filmova grade Kina. Obično trajanje filma je 90-120 minuta (1,5—2 sati). Kod kuće, za gledanje filmova tradicionalno se koristi TV s priključenim video playerom, nedavno sve više i više za tu svrhu služi osobno računalo, Pametni telefon i drugi elektronički uređaji za reprodukciju videozapisa.

Povijest filma
--------------

*Glavni članak: Historija filma*
* Nijemi film
* Zvučni film
* Crno-bijeli film

* Film u boji
* 3D filmovi

Žanrovi
-------

* Biografski
* Povijesni
* Komedija
* Kriminalistički
* Western
* Ljubavni
* Drama
* Avanturistički
* Triler
* Znanstvenofantastični (SF)
* Horror
* Porno film

Ljudi koji rade na filmu
------------------------

* Redatelj
* Scenarist
* Producent
* Snimatelj
* Glumci
* Skladatelj
* Mia Vlajkovic

Poveznice
---------

* Kinematografije po državama
* Popis filmova
* Popis glumaca
* Popis redatelja
* Povijest filma
* Oscari

Vanjske veze
------------

***Film*** na Wikimedijinoj ostavi

* Baza podataka hrvatskih filmova Arhivirano 2012-07-11 na Wayback Machine-u
**Obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo** (kratica: **OPG**) u Hrvatskoj je naziv za samostalnu gospodarsku i socijalnu jedinicu koju čine punoljetni članovi zajedničkoga kućanstva, a temelji se na vlasništvu i/ili upotrebi proizvodnih resursa u obavljanju poljoprivredne djelatnosti .

OPG je po definiciji fizička osoba ili skupina fizičkih osoba članova zajedničkog kućanstva, koje obavljaju poljoprivrednu djelatnost na poljoprivrednom gospodarstvu koristeći se vlastitim ili unajmljenim proizvodnim jedinicama. Jedan je od značenja pojma poljoprivrednika u smislu Zakona o poljoprivredi Republike Hrvatske. Na OPG-u su dopuštene dopunske djelatnosti. U njih spadaju djelatnosti povezane s poljoprivredom koje omogućavaju bolje korištenje proizvodnih kapaciteta i radne snage članova OPG-a te stjecanje dodatnog dohotka na OPG-u. Ne smije se obavljati pojedina vrsta dopunske djelatnosti ako je nositelj ili član registriran za istu vrstu djelatnosti, odnosno zakonski zastupnik pravne osobe ili ima većinski udjel u pravnoj osobi registriranoj za istu djelatnost. OPG, koji na tržištu prodaje vlastite poljoprivredne proizvode, a koje je proizveo na poljoprivrednom gospodarstvu, obvezan je upisati se u Upisnik poljoprivrednika.

Riječ je o nacionalnom projektu "OPGovi Hrvatske" kojeg provodi udruga Inovativni projekti iz Rijeke i Hrvatska zajednica županija. Ista funkcionira kao neprofitna web platforma kojoj je za cilj obuhvatiti svih 162.966 OPG-ova na području 20 županija i Grada Zagreba. Temeljna svrha ove platforme je samostalna izrada i upravljanje vlastitom stranicom za svaki pojedini hrvatski OPG.

**Registracija objekta u poslovanju s hranom životinjskog podrijetla**

Osim obveze upisa u Upisnik poljoprivrednih gospodarstava ako se OPG odluči baviti proizvodnjom i prodajom proizvoda životinjskog porijeka mora zatražiti registraciju objekta u poslovanju s hranom životinjskog porijekla na stranicama Uprave za veterinarstvo i sigurnost hrane ministarstva poljoprivrede Republike Hrvatske.

Ministarstvo poljoprivrede Republike Hrvatske i Večernji list izabiru najbolje OPG-ove u projektu Zlata vrijedan.

Izvori
------

1. ↑  Zakon o poljoprivredi (Hrvatska)
2. ↑   Zakon o poljoprivredi, Narodne novine 30/15, 17. ožujka 2015. na snazi od 18. ožujka 2015.
3. ↑  www.opgovi.hr OPG pristupljeno 27. travnja 2020
4. ↑   Uprava za veterinarstvo
5. ↑  Ministarstvo poljoprivrede *Projekt „Zlata vrijedan" - izbor najboljeg OPG-a za 2015. godinu - Održana 2. sjednica Stručnog žirija* (pristupljeno 30. svibnja 2016.)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Kawina**, ponekad pisan i kao **kawna** ili **kauna**, muzički je pravac iz Surinama. Kawina je autohtoni surinamski glazbeni pravac koji je, prema dominantnim teorijama, nastao oko područja rijeke Commewijne i istoimenog distrikta; oba pojma na sranantongu nazivaju se *kauna*. Pravac je nastao krajem XIX. vijeka, a teorije o njegovoj genezi brojne su: prema jednoj teoriji, kawinu su utemeljili Maroni, pod utjecajem surinamskih Indijanaca; prema drugoj teoriji, pravac je izvorno nastao pod imenom *mabu poku*, ali je naziv promijenjen nakon što se na području Commewijnea pojavio talentirani muzičar; prema trećoj teoriji, pravac su utemeljili rudari koji su radili u kišnim šumama. Kawna je stilski jako bliska afričkoj glazbi.

Kawina je bio domiantni afrosurinamski stil do početka XX. vijeka, kada ga je zamijenio kaseko, čija je glavna predstavnica bila Fransje Gomes. Međutim, pravac je ponovo oživljen tokom 1960-ih godina, zahvaljujući muzičarima kao što su Big Jones, Johan Zebeda i Pa Monti. Od 1980-ih godina, kawina je prisutna i na sceni te se danas uglavnom izvodi kao žanr plesne i zabavne glazbe. Dominantni podstilovi su prisir kawina i winti kawina.

Literatura
----------

* Samwel, Diederik (2015) *Sranan gowtu - Iconen uit de Surinaamse muziek*, ISBN 978-9038801254 ()
* Weltak, Marcel (1990), *Surinaamse muziek in Nederland en Suriname*, ISBN 9021593009 ()
**Simo Milošević** (1896 — 1943), lekar, učesnik Narodnooslobodilačke borbe i član Izvršnog odbora AVNOJ-a.

Biografija
----------

Dr. Simo Milošević, za vreme NOR-a, govori narodu o merama zdravstvene zaštite.
Rođen je 5. septembra 1896. godine u selu Kamenari u Boki kotorskoj. Kao mladić, krajem Prvog svetskog rata, pomagao je pobunu mornara u Boki kotorskoj. Doktorirao je 1926. godine, a potom je u Hamburgu i Parizu specijalizovao bakteriologiju. Kao lekar i profesor na Medicinskom fakultetu Beogradskog univertiteta, bio je privržen studentskom revolucionarnom pokretu, zbog čega je hapšen 1933. i 1939. godine. Intenzivno se bavio naučnim radom i napisao je oko 70 naučnih radova iz oblasti medicine, koji su objavljeni u zemlji i inostranstvu.

Učesnik je Narodnooslobodilačke borbe od 1941. godine, a član Komunističke partije Jugoslavije od 1942. godine. Najpre je radio pri Glavnom štabu NOP odreda Crne Gore, Boke i Sandžaka i rukovodio zdravstvenom službom na oslobođenoj teritoriji. Predsedavao je skupštinom crnogorskih i bokeljskih rodoljuba u manastiru Ostrogu, 8. februara 1942. godine. Bio je većnik Prvog zasedanja AVNOJ-a, održanog 26. novembra 1942. godine u Bihaću, na kome je izabran za člana Izvršnog odbora Antifašističkog vaća narodnog oslobođenja Jugoslavije (AVNOJ).

Za vreme Pete neprijateljske ofanzive, juna 1943. godine, bio je teško ranjen i prebačen u selo Vrbnicu. Tamo su ga, zajedno sa pesnikom Ivanom Goranom Kovačićem, četnici zarobili i ubili.

Literatura
----------

* **Vojna enciklopedija** (knjiga peta), Beograd 1973. godina.
Izdanje Platonove *Države* iz 1713.
**Filozofi na vlasti** ili **filozofi kraljevi** vladari su u Platonovoj idealnoj državi. Naime, prema Platonu, "ljudski rod se neće rešiti nesreća sve dok rod onih koji se ispravno i istinski bave filozofijom ne dođe na vlast ili dok oni koji imaju vlast ne počnu da se istinski bave filozofijom".

Platon
------

Platon definiše filozofa prvo etimološki ― kao ljubitelja mudrosti, a zatim i kao onoga ko voli istinsko znanje nasuprot prividima i ko ima pristup idejama, tj. prvobitnim opštostima koje su obuhvaćene određenim pojmom, kakva je npr. Lepota prema bilo kojoj konkretnoj realizaciji lepote (lepoj ženi, lepoj kući, lepoj pesmi itd.). U prilog ideji da su filozofi najbolji vladari Platon crta i sliku broda-države, koja će, uz alegoriju pećine, postati jedna od njegovih najčešće citiranih metafora: "Pravi kormilar po nužnosti mora voditi računa o godišnjem dobu, nebu, zvezdama, vetru i svemu što pripada toj veštini ako zaista želi da upravlja brodom".

Filozofi na vlasti u istoriji
-----------------------------

Tokom istorije razni su se vladari navodili kao primeri filozofa na vlasti, a među njima:

* Solomon
* Aleksandar Veliki
* Marko Aurelije
* Matija Korvin
* Fridrih II Veliki
* Katarina Velika

Kritika
-------

Karl Popper smatrao je Platona odgovornim za jačanje totalitarizma u 20. veku, jer su, prema njegovom mišljenju, Platonovi filozofi na vlasti, s njihovim "socijalnim inženjeringom" i "idealizmom" vodili direktno do Josifa Staljina i Adolfa Hitlera (preko Hegela i Marksa). Navodno je i ajatolah Homeini bio inspirisan platonskom vizijom filozofa-kralja kada se 1920-ih u Komu zainteresovao za islamski misticizam i Platonovu *Državu*.

Vidi još
--------

* Prosvećeni apsolutizam
* Kolektivizam

Literatura
----------

* C.D.C. Reeve, *Philosopher-Kings: The Argument of Plato's Republic*, Princeton University Press, 1988.
* Plato (1991). *The Republic: the complete and unabridged Jowett translation*. New York: Vintage Books. ISBN 0-679-73387-6.

Eksterni linkovi
----------------

* Deo Platonove *Države* o filozofima na vlasti Arhivirano 2014-10-16 na Wayback Machine-u.
| **Svemirski brod Progres** |
| --- |
| Teretni svemirski brod Progres |
| Opis |
| **uloga:** | koristi se za opskrbu Međunarodne svemirske stanice, ispočetka korišten za opskrbu ruskih svemirskih stanica |
| **posada:**  | nema |
| dimenzije |
| **visina:** | 57,44 ft | 7,23 m |
| **polumjer:** | 13,61 ft | 2,72 m |
| **volumen:** |  | 7,6 m3 |
| kapacitet |
|  **Endurance:** | 6 mjeseci vezan uz stanicu |  |
|

**Progres** je ruski teretni svemirski brod za jednokratnu upotrebu. Svemirski bord svemirski brod za opskrbu bez ljudske posade za vrijeme svog leta, ali nakon pristajanja uz stanicu dozvoljava pristup astronautima, pa ga njegov proizvođač klasificira kao *brod s ljudskom posadom*. Nastao je od svemirskog broda Sojuz, i bio lansiran s lansirnim sistemom Sojuz. Trenutno se koristi za opskrbu Međunarodne svemirske stanice, ali je ispolčetka zamišljen kako bi godinama opskrbljivao ruske svemirske stanice. odišnje na ISS leti tri do četiri svemirska broda Progres. Svaki od njih pristaje na stanicu dok novi ne dođe. Onda se puni s otpadom, odvezuje, izbacuje iz orbite i uništava u atmosferi.

Nosio je gorivo i namirnice svim svemirskim stanicama od Saljuta 6. Ideja za Progres je došla nakon spoznaje dugotrajne svemirske misije s ljudskom posadom mogu opstati jedino ako postoji stalan izvor namirnica. Utvrđeno je da kozmonaut treba 30 kg raznih namirnica dnevno; to je isto što i 5,4 tona u šest mjeseci. Bilo je nepraktično to lansirati zajedno s putnicima u malom prostoru Sojuza.

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2001-01-21. Pristupljeno 2007-03-29.
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2012-02-06. Pristupljeno 2007-03-29.
3. ↑  Designations of Soviet and Russian Missiles and Spacecraft

Vanjski linkovi
---------------

* NASA - Russian Progress Spacecraft Arhivirano 2021-05-04 na Wayback Machine-u - NASA-ina stranica o Progresu, upotpunjena u maju 2005. (engleski)

***Progres (svemirski brod)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Luján** je grad i općina od 97,363 stanovnika na istoku zemlje u Provinciji Buenos Aires.

Karakteristike
--------------

Luján se prostire duž Istoimene rijeke udaljen 67 km zapadno od Buenos Airesa, sa kojim je povezan autoputom *Acceso Oeste* i željeznicom.

Historija
---------

Po lokalnoj legendi nastao je zbog čuda koje se desilo 1630. kad je zaprežnim kolima prevožena skulptura Djevice Marije koja su tu zapela. 
Pobožni vjernici su taj događaj shvatili kao znak da bi Djevica htjela da tamo ostane, pa su na tom mjestu podigli kapelicu.
Uz kapelicu je niklo naselje koje je dobilo ime po konkvistadoru *Pedru Lujánu*, koji je tu poginuo 1536. u bitci sa Indijancima.

Luján je od 1730. sjedište parohije, nakon tog je 1755. dobio status ville. Nova crkva podignuta je 1763. a 1772. počela je izgradnja gradske vijećnice.
Željeznička pruga do Buenos Airesa dovršena je 1864. iste godine proradio je mlin.

Monumentalna neogotička katedrala počela se graditi 1887. na kultnom mjestu stare kapelice, dovršena je 1935. i odtad je cilj brojnih hodočasnika, naročito na blagdan 21. maja.

Belgijski poduzetnik *Julio Steverlynck* podigao je 1888. tvornicu tekstila, koja je postala motor razvoja, pa je 1893. dobio i status grada.

Luján je od 1973. univerzitetski grad sa agronomskim i ekomomskim fakultetom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Luján Rumbo a los 400 Años*" (španjolski). Municipalidad de Luján. Pristupljeno 14.11.2023.
2. 1 2  „*Luján actual*" (španjolski). Municipalidad de Luján. Pristupljeno 14.11.2023.
3. 1 2 3 4  „*Luján in Luján (Buenos Aires)*" (engleski). City Population. Pristupljeno 14.11.2023.
4. 1 2 3  „*Luján Argentina*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 14.11.2023.

Vanjske veze
------------

***Luján*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Luján* ()
**Ivan Jarnjak** (Bednja, 9. travnja 1941.) je hrvatski političar, najpoznatiji po tome što je za vrijeme Domovinskog rata od 1992. do 1996. godine služio kao ministar unutarnjih poslova.

Životopis
---------

Godine 1976. završio je Fakultet za organizaciju rada, radio je u TEP-u 32 godine na raznim rukovodećim mjestima, a nekoliko je godina bio i njegov glavni direktor.

Godine 1991. je kao član HDZ postao zamjenik ministra unutarnjih poslova. 15. travnja 1992. godine je u vladi Franje Gregurića imenovan na čelo ministartsva, zamijenivši Ivana Vekića. Na njemu će ostati i u vladama Hrvoja Šarinića, Nikice Valentića i Zlatka Mateše, a što je velikim dijelom korespndiralo s posljednjim godinama rata. Jarnjak, koji je također na izborima 1992 i 1995. izabran za zastupnika Hrvatskog sabora, igrao je važnu ulogu u operaciji Bljesak i operaciji Oluja. 

Krajem 1996. godine, u vrijeme kada se predsjednik Franjo Tuđman nalazio na liječenju u Sjedinjenim Američkim Državama, u Zagrebu se preko 120 tisuća građana uključilo u velike prosvjede u podršku stanici Radio 101 kome je HDZ-ova vlast namjeravala oduzeti licencu za emitiranje zbog oštre kritike Tuđmana i HDZ-ove vlade. Tuđman je preko telefona Jarnjaku lično naredio suzbijanje prosvjeda policijskom silom, što je Jarnjak odbio provesti. Nedugo nakon toga je Jarnjak smijenjen sa mjesta ministra unutarnjih poslova, te je premješten na čelo Ureda za nacionalnu sigurnost (UNS) gdje je ostao sve do izbora 2000. godine i silaska HDZ-a s vlasti.

Na istim je izborima izabran je za zastupnika u Hrvatskom saboru u kojem obnaša dužnost potpredsjednika Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove. U petom mandatu Sabora (2003.-2007.) Jarnjak je također izabran za zastupnika, a bio je i predsjednik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost.

Na parlamentarnim izborima 2007. Jarnjak je ponovno izabran za saborskog zastupnika te na konstituirajućoj sjednici za šesti saziv izabran je za potpredsjednika Hrvatskog sabora.



1. ↑  Rašović, Renata (16. listopada 2019). „Protiv gašenja Stojedinice 1996. ustalo je 120 tisuća građana". *Večernji list*. Pristupljeno 13. listopada 2023.
**Blažo Đukanović** (Lukovo, 26. novembar 1883 — Manastir Ostrog, 17. oktobar 1943) je bio general, ban i četnički komandant Crne Gore.

Kao saradnik okupatora, tokom italijanske okupacije Crne Gore je potpuno slobodno živeo na Cetinju. Ubijen je, zajedno sa Bajom Stanišićem, prilikom partizanskog napada na glavni četnički štab u manastiru Ostrog.

Biografija
----------

Rođen je 1883. godine u selu Lukovo kod Nikšića, a ubijen je 1943. Bio je ban Zetske banovine. Bio je brigadni general vojske Kraljevine Jugoslavije i četnički vođa u Crnoj Gori tokom Drugog svetskog rata.

Tokom četvrte neprijateljske ofanzive protiv partizana početkom 1943. godine, sve četničke jedinice primale su od Italijana oružje, municiju i hranu, a jedinice Blaža Đukanovića i platu.

U jesen 1943. sa pukovnikom Bajom Stanišićem preselio je svoj štab u manastir Ostrog. Vrhovni štab NOVJ dao je zadatak Petoj proleterskoj crnogorskoj brigadi da opsedne i likvidira četnički štab na Ostrogu. 24. septembra 1943. godine Blažo Đukanović je javljao: "*Nema tu mnogo snaga i sa malo energičnih ljudi to će se sve razbjeći, kao što se je juče razbjeglo na Gostilju ispred naših ljudi*."

Opšti napad snaga Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije je počeo 17. oktobra 1943. Blažo Đukanović i Bajo Stanišić su davali žilav otpor iz samog manastira. Pukovnik Stanišić se povukao u Gornji ostroški manastir, misleći da će mu stići pomoć iz Nikšića. Posle 4 dana opsade, 21. oktobra general Đukanović se prvi predao sa nešto vojnika, ali je osuđen na smrt i streljan. Stanišić je ostao da pruža otpor i poginuo pucajući sa prozora Ostroškog manastira.

Sava Vukadinović, delegat Vrhovne komande JVUO u Crnoj Gori, je povodom pogibije Baja Stanišića i Blaža Đukanovića javio Mihailoviću da će od Nemaca tražiti streljanje 300 komunista:

> Za ubistvo Baje i Blaža tražio sam od naših ljudi u Podgorici da intervenišu preko Nemaca da se strelja preko 300 komunista.
> 
> – Depeša broj 9861 od 22. oktobra 1943.
**Treća dinastija**  je izraz koji se istodobno koristi za sumersku dinastiju vladara u 21. i 20t. vijeku pne. (kratka kronologija) sa sjedištem u [[Ur]u] te kratkotrajnu državu koji mnogi smatraju carstvom u nastajanju. Za Treću dinastiju Ura se obično od strane historičara koristi izraz **Ur III**. Također se koriste izrazi **Sumerska renesansa** ili **Carstvo Ur III**.

Treća dinastija Ura je s vremenom postala glavna sila u Mezopotamiji nakon nekoliko vijekova pod akadskim i gutejskim kraljevima. Vladala je pod gradovima Isin, Larsa i Eshnunna te se prostirala na sjever do Jezire.

### Kronologija vladara

Iako asirolozi koriste mnoge komplicirane metode kako bi ustanovili precizne datume za ovaj period, još uvijek postaje kontroverze. Uglavnom se koriste konvencionalna ili niska kronogologija. One iugledaju ovako:

*Konvencionalna*

Utu-hegal: 2119-2113
Ur-Nammu: 2112-c. 2095
Shulgi: 2094-2047
Amar-Sin: 2046-2037
Shu-Sin: 2037-2027
Ibbi-Sin: 2026-2004?
*Niska*

Utu-hegal: 2055-2048
Ur-Nammu: 2047-2030
Shulgi: 2029-1982
Amar-Sin: 1981-1973
Shu-Sin: 1972-1964
Ibbi-Sin: 1963-1940

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **historiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

V. također
----------

* Sumerski popis kraljeva
* Historija Sumera

Vanjski linkovi
---------------

* The State of Ur III Research

***Treća dinastija Ura*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostala značenja, vidi Vojnik (razvrstavanje).*

**Vojnik** je izraz koji u najširem smislu označava pripadnika redovnih oružanih snaga neke države. U užem smislu taj izraz označava pripadnika kopnene vojske.

U još užem smislu taj izraz označava pripadnika vojske koji nema oficirski odnosno podoficirski čin. Iako neke države i vojske za to koriste posebne izraze kao što je redov, nekada se u svrhu razlikovanja koristi i izraz **obični vojnik**.

Vojnik također može označavati i svaku osobu - bez obzira na čin ili vid oružanih snaga kojem pripada - a koja je njen pripadnik temeljem ugovora, odnosno vojnim poslom se bavi profesionalno. Tada se često koristi izraz **profesionalni vojnik**.

Za pripadnike posebnih rodova vojske se koriste posebni izraz kao pješadinac, artiljerac, inžinjerac i sl.

U figurativnom smislu se riječ vojnik koristi za svaku osobu koja je u potpunosti prihvatila ideologiju i ciljeve neke organizacije, odnosno za nju je spremna iskazati vojničke vrline kao što su vjernost i disciplina. Klasičan primjer je izraz "vojnik Partije".

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Soldiers** |
|  | Potražite izraz ***vojnik*** u W(j)ečniku, slobodnom rječniku. |

* US Army from American Revolution to 2006 Arhivirano 2007-06-29 na Wayback Machine-u
* Find a Soldier
* Lithuanian Soldier
* Roninreunited Arhivirano 2009-03-07 na Wayback Machine-u
|  |
| --- |
|  |
| *Zagreb* |
| Karijera: | >Jugoslavenska kraljevska ratna mornarica |
| Kobilica postavljena: | ? |
| Porinut: | 3. mart 1938. |
| U službi od: | novembar 1939. |
| Sudbina: | Potopljen 17. aprila 1941. |
| Glavne karakteristike |
| Deplasman (T): | 1 210 standardni1 655 puni |
| Dužina: | 95 m |
| Širina: | 9,4 m |
| Gaz: | 2,7 m |
| Pogon: | 3 kotla 2 turbine |
| Snaga: | 40 000 KS |
| Brzina: | 38 čvorova (70 km/h) |
| Doplov/samostalnost: | 3000 nm. |
| Posada: | 145 mornara i oficira |
| Naoružanje: | - topovi 4 x 1 - 120 mm/46 Škoda
- 2 x 2 - 40 mm/56 Bofors
- mitraljezi 2 × 1 12,7 mm
- torpeda 2 x 3 - 550 mm
- 30 mina
- 1 klizač dubinskih bombi
 |
| Oklop: |  |

**Razarač Zagreb**, bio je razarač u sastavu Jugoslavenske kraljevske ratne mornarice. Jedan od najmodernijih brodova u floti, u vrijeme izbijanja Aprilskog rata 1941. godine.

Historija
---------

Nakon uvođenja u flotu velikog Razarača Dubrovnik izgrađenog u Glasgowu ranih 1930-ih, Kraljevina Jugoslavija je naručila u Francuskoj jednu seriju razarača, manje veličine - takozvane Razarače klase Beograd. Njih je projektiralo francusko brodogradilište - *Siege Social Ateliers et Chanties de la Loire* iz Nantesa.

Po ugovoru je prvi razarač Beograd, izgrađen u Francuskoj, a slijedeće dva Ljubljana i Zagreb su izgrađena u splitskom brodogradilištu Jadranska brodogradilišta A.D.  Glavno naoružanje 4 topa od 120 mm, isporučila je čehoslovačka firma Škoda, a 4 protuavionska topa kalibra 40 mm međusobno razdvojena švedska firma Bofors pored tog brod je imao i 6 torpednih cijevi od 550 mm.

Pogonski dio isporučile su britanske kompanije; kotlove Yarrow Shipbuilders, a turbine Parsons Marine Steam Turbine Company.

Razarač *Zagreb* nikad nije sudjelovao u borbi, kao ni ostatak jugoslavenske flote stacionirane u Boki kotorskoj. Kad je 17. aprila 1941. zaprijetila opasnost da padne u ruke Kraljevini Italiji, razarač su kod Tivta potopili mladi oficiri Sergej Mašera i Milan Spasić, koji su tom prilikom izgubili život.

Kao uspomena na razarač *Zagreb* danas postoje dva modela, po jedan u Tehničkom muzeju u Zagrebu i Vojnom muzeju u Beogradu.

Izvori
------

1. ↑  „*Povijest splitske brodogradnje*" (Hrvatski). Brodosplit. Pristupljeno 28. 08. 2012.
2. 1 2  „*Yugoslaavian Navy*" (engleski). Navypedia. Pristupljeno 28. 08. 2012.
3. ↑  Denis Krnić. „*Povijest splitske brodogradnje: Francuzima dugujemo škver*" (Hrvatski). Slobodna Dalmacija. Pristupljeno 28. 08. 2012.
4. ↑  „*Spasić Save Milan*" (Srpskohrvatski). Narodni heroji Jugoslavije. Pristupljeno 28. 08. 2012.
5. ↑  „*Kako je razarač Zagreb potopljen*" (Hrvatski). Military forum. Pristupljeno 28. 08. 2012.

Vanjske veze
------------

* Kako je razarač Zagreb potopljen
* "Vreme", digitalna.nb.rs: 27. mart 1938, str. 7 i 31. mart 1938, str. 4 (ćirilica)

| * p
* r
* u
Razarači klase Beograd |
| --- |
| *Beograd • Zagreb • Ljubljana* |
**Kopitnjak** (konjsko kopito, kopitnik, omiljnik, leskovnjača, tamnjanče), lat. ***Asarum europaeum***, je veoma varijabilna vrsta višegodišnje zeljaste biljke iz porodice vučjih jabuka (Aristolochiaceae).

Opis biljke
-----------

**Koren** je po tipu žiličast.

**Stablo** je zeljasto, višegodišnje i raste iz puzećeg, krtog, člankovitog rizoma. Stabljike su kratke, uspravne sa dlačicama. 

**Listovi** su prosti, na stablu ih obično ima dva, bubrežastog oblika. Lisne drške dugačke i dlakave. Liske glatke, slabo kožaste, retko kada dlakave. Na gornjoj strani su sjajne, tamnozelene, na donjoj donjoj prljavoljubičaste. Lisna nervatura mrežasta. Listovi prezimljuju.

**Cvetovi** su sitni, pojavljuju se pojedinačno između dva lista na vrhu stabljike. Zvonastog su oblika i aktinomorfni. Perijant je spolja zelenkast, a unutra smeđecrven, najčešće sa tri ušiljena režnja. Ima 12 slobodnih prašnika raspoređenih u dva kruga. Cveta od marta do maja.

**Plod** je čahura sa šest okaca, nepravilno se otvara. Na semenu se nalazi arilus.

Razmnožavanje
-------------

Kopitnjak često oprašuju puževi (malakofilija). Puževi imaju lepljivo stopalo i prelazeći preko cvetova, polen se lepi za njega i na taj način prenosi do drugog cveta. Nakon oprašivanja i oplođenja, stvara se plod i seme. Kopitnjak je mirmekohorna biljka, što znači da njeno seme raznose mravi.

Stanište
--------

Pretežno raste u mezofilnim šumama od nizija do subalpskog pojasa. Veoma je čest u šumi hrasta kitnjaka, graba, brdskoj bukovoj šumi, u mešovitoj šumi bukve i jele, kao i u šumama bora, molike i munike. Tip zemljišta koji mu odgovara je rastresito, plodno, alkalno, neutralno ili slabo kiselo.

Areal
-----

Rasprostranjen je u Evropi (čest je i u Srbiji), južnoj Rusiji, zapadnom Sibiru, kao i u Maloj i srednjoj Aziji.

Upotreba
--------

Koren i rizom kopitnjaka imaju lekovita svojstva. Svi delovi kopitnjaka imaju oštar ukus. Osim što je lekovita, ova vrsta je i otrovna.

Galerija
--------

* listovilistovi
* cvetni dijagram kopitnjakacvetni dijagram kopitnjaka

Literatura
----------

* Tatić, B.& Petković, B. 1991. Morfologija biljaka. Naučna knjiga. Beograd.
* Petković, B. Marin, P. & Boža, P. 1995. Praktikum iz sistematike viših biljaka. Nauka. Beograd.
* Šilić, Č. 1990. Šumske zeljaste biljke. Zavod za udžbenike i nastavna sredstva: Beograd.

Eksterni linkovi
----------------

***Kopitnjak*** na Wikimedijinoj ostavi

Bionet škola
**Azijska muzika** ili **azijska glazba** je vrlo široki pojam pod kojim se podrazumijevaju muzički stilovi i tradicije koji potiču iz ili se prakticiraju u različitim dijelovima Azije. Vrlo grubo se može podijeliti na tri stila/tradicije obično vezanih uz neke od vodećih azijskih religija - islam, hinduizam i budizam.
Bajke

Islam se obično vezuje uz tradiciju arapske, perzijske i turske muzike; dok se budizam vezuje uz tradicije Istočne Azije (kineska, japanska, korejska, mongolska) kao i Jugoistočne Azije; hinduizam se vezuje uz indijsku muziku ali je imao snažan uticaj i na indonezijsku muziku. 

Azijska muzika općenito ima vrlo dugu i bogatu historiju, s obzirom da je bila vezana kako za religijske rituale, tako i za ceremonije na dvorovima drevnih vladara. 

U suvremenom kontekstu bivše Jugoslavije izraz "azijska muzika" često ima pežorativan izraz kojim se opisuje "primitivni", "zaostali" i "ne-evropski" muzički stilovi kao što su novokomponovana narodna muzika i turbofolk.

V. također
----------

* World music
**Arheološka područja Skelani** obuhvata nekoliko lokaliteta u naselju Skelani, općina Srebrenica, Bosna i Hercegovina. Proglašeno je za nacionalni spomenik BiH.  Pokretni nalazi smješteni su u Zemaljskom muzeju Bosne i Hercegovine u Sarajevu i Arheološkom muzeju „Rimski municipium" u Skelanima.

Lokacija
--------

Skelani su smješteni na lijevoj obali Drine, u zoni srednjeg Podrinja.

Historija
---------

Važan vid ekonomije u rimskoj provinciji Dalmaciji, predstavljalo je rudarstvo. Srebrenička rudarska regija igrala je važnu ulogu u životu ovog dijela Rimskog Carstva. Rimski grad *Malvesiatium* na mjestu današnjih Skelana na rijeci Drini među najznačajnijim je antičkim područjima u Bosni i Hercegovini.

Istraživanja
------------

Skelane su krajem XIX stoljeća istraživali arheoloz sarajevskog Zemaljskog muzeja. Tada je nađen arheološki materijal iz rimskog perioda: počasna baza cara Karakale, oltari, zarubljeni i žljebasti crijep, grumenje, malter, zemljano posuđe, ara od krečnjaka, konzularni beneficijari i oko 20 obrađenih kamena. Ostaci ciglane, nađeni su nedaleko od Drine. Pronađena je jaka, kompaktna masa cigle, aproksimativnih dimenzija 3,20 m dužine, 2,35 širine i oko 1,60 dubine. U donjem dijelu peći bila su tri jednaka žlijeba, u međusobnom razmaku od 50 cm, širine 20 cm, dubine 1,40 cm, pokriveni pločama od cigle. Ovo je bilo ognjište ciglane. Jarak u kojem se ložila vatra i koje je bilo većih dimenzija, nije se sačuvalo, jer ga je razorila voda.

U okolini Skelana bilo je brojnih, jednostavno izrađenih grobnih spomenika.

Arheolog Karlo Pač napravio je detaljan izvještaj o svojim istraživanjima i objavio u Zemaljskom glasniku muzeja Bosne. Nakon toga desila se velika poplava 1897. godine, koju je i Ivo Andrić opisao u romanu Na Drini ćuprija. Drina je nanijela mulj debeo dva metra i na nalazište se zaboravilo.

Nova istraživanja
-----------------

Tokom 2008. godine obavljena su arheološka istraživanja na četiri lokaliteta: Zadružni dom, Crkveno dvorište, privatna njiva i u dvorištu privatne kuće. Pronađeno je 30 spomenika s natpisima posvećenih Jupiteru, Trijadi, Marsu, Silvanu i Mitrasu. 

Na osnovu izvještaja Karla Pača sa tačnim crtežima, 2016. su obnovljena istraživanja. Pojavila se rimska građevina –palata, u središtu rimskog grada, sa većim brojem prostorija, hodnici, dva polukruga, hipokaust – podno grijanje, ostaci zidnog slikarstva u tri sloja. Najznačajnije otkriće je podni mozaik na 100 kvadratnih metara, najveći na zapadnom Balkanu, čija je polovina sačuvana i rekonstruisana. Sredstva za konzervaciju u iznosu od oko 60.000 evra osigurala je Njemačka ambasada u Sarajevu kroz program podrške projektima iz kulture. Uz veličanstveni podni mozaik, stručnjaci na terenu rekonstruisali su i izuzetno dobro sačuvan Gorgoneion, mozaički prikaz Meduze – najpoznatije od tri Gorgone.

Vanjski linkovi
---------------

* Rimski grad na obali Drine
**Godalming** je grad od 23,178 stanovnikana jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey.

On je i administrativni centar Distrikta Waverley.

Godalming je 1881. kao prvi na svijetu uveo eksperimentalnu električnu uličnu rasvjetu, od koje je istina brzo odustao i vratio se na stariju plinsku.

Geografske karakteristike
-------------------------

Godalming leži na rijeci Wey, na trasi autoputa za Portsmouth, udaljen 6 km jugozapadno Guildforda i oko 49 km od Londona.

Historija
---------

Godalming je počeo svoj život kao saksonsko naselje, važnost mu je porasla oko 940. kad je postao utvrda umjesto dotadašnjeg obližnjeg sela Eashing.

Prvi put je dokumentiran 1086. kao crkveni feud Ranulfa Flambarda. Od 1221. je feud Biskupa od Salisbury.

Prvu povelju dobio je 1300. od kralja Edwarda I, na osnovu nje mogao je održavati svaki tjedan po jedan, i jedan veliki godišnji sajam krajem juna.
Od 1541. je kraljevski feud, pa mu je 1575.kraljica Elizabeta I dodjelila povelju sa statusom grada i potvrdila ranije trgovačke privilegije.

Tekstilci Godalminga počeli su od 1682 mehanički plesti vunene predmete.
Rijeka Wey je 1764. kanalizirana tako da se moglo ploviti dalje od Guildforda sve do Godalminga, pa je zbog tog podignuta i luka.

Željeznica je stigla do Godalminga 1848. pa je odtad postajao sve više rezidencijalno mjesto za imućnije Londončane.

Poznati sugrađani
-----------------

* Aldous Huxley poznati književnik rođen je 1894. u Godalmingu.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Joigny, Francuska
* Njemačka Mayen, Njemačka

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: South East England" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 03. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Timeline for Godalming*" (engleski). .Godalming Town Council. Pristupljeno 15. 03. 2017.
3. ↑  „*About Godalming*" (engleski). .Godalming Town Council. Pristupljeno 15. 03. 2017.
4. ↑  „*Twinning Friendship*" (engleski). .Godalming Town Council. Pristupljeno 15. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Godalming*** na Wikimedijinoj ostavi

* Godalming Town Council ()
Za ostale upotrebe, vidite članak Ansgar (razvrstavanje).
 „Ansgarius" preusmjerava ovdje. Za Mjesečev krater, v. Ansgarius (krater).

**Sveti Ansgar**, **Anskar** ili **Oscar**, (8. septembar 801 – Bremen, 3. februar 865) bio je nadbiskup Hamburg-Bremena, u doba kada je biskupija Hamburg bila sjedište "Misije pokrštavanja Sjevera". Ansgar je zbog toga poznat kao "Apostol Sjevera".

Obrazovao se u opatiji Corbie u današnjoj Francuskoj. Franački kralj Louis I Pobožni ga je poslao u misije pokrštavanja dotada paganskih sjevernih germanskih naroda. Tako je u današnjem Jyllandu pokrstio jutskog kralja Haralda Klaka, a oko 829. na poziv kralja Björna kod Haugija pokrštavao pretke današnjih Šveđana. Godine 831. se vratio na Louisev dvor u Wormsu kada je imenovan nadbiskupom Hamburga.

Njegovo stolovanje je nakon Louisove smrti bilo ispočetka obilježeno poteškoćama. Godine 845. su Danci napali i uništili Hamburg, spalivši sve crkvene knjige; tada ga je napustio veliki broj sljedbenika, ali je na kraju primio pomoć od kralja Louisa Nijemca. Poslije je stvorio dobre odnose sa danskim kraljem Horikom Starijim i njegovim sinom Horikom II. Potom je oko 848. do 850. otišao u još jednu misiju u današnju Švedsku kod kralja Olofa.

Nakon smrti je o njemu napisana hagiografija *Vita Ansgari*.

Literatura
----------

* Pryce, Mark. *Literary Companion to the Festivals: A Poetic Gathering to Accompany Liturgical Celebrations of Commemorations and Festivals.* Minneapolis: Fortress Press, 2003.
* Tschan, Francis J. *History of the Archbishops of Hamburg-Bremen*. New York: Columbia University Press, 1959.
* Wood, Ian. *The Missionary Life: Saints and the Evangelisation of Europe, 400 – 1050*. Great Britain: Longman, 2001.
* *Life of Ansgar*

Vanjske veze
------------

***Ansgar*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ansgar at Birka History of Birka Arhivirano 2000-03-09 na Wayback Machine-u
* Vita Ansgari, English translation from Medieval sourcebook Arhivirano 2014-11-08 na Wayback Machine-u
* German History Forum Arhivirano 2005-11-02 na Wayback Machine-u

  


|  |
| --- |
| Ansgar **Rođen/a:** 8 September 801 u Amienu ili 796 u Corbiee  **Umro/la:** 3 February 865 u Bremenu |
| Rimokatoličke crkvene titule |
| **Nova biskupija** | **Nadbiskup Hamburga**834–865 | Slijedi:**Rimbert** |
| Prethodi:**Leuderich** | **Biskup Bremena**848–865 |
**Moengo** je grad i općina (resort) od 10,834 stanovnika na sjeveroistoku Surinama u Distriktu Marowijne.

Geografske karakteristike
-------------------------

Moengo se prostire se duž desne obale rijeke Cottica, udaljen 42 km zapadno od Albine i 100 km istočno od Paramariba.

Historija
---------

Tvornica za preradu boksita
Historija tog grada povezana je sa otkrićem velikih količina boksita u brdima oko Moenga 1915. koji je otkrila Američka kompanija *Pittsburg Reduction Company* (kasnija Alcoa). Ona je 1916. osnovala surinamsku filijalu - *Surinaamsche Bauxiet Maatschappij* (SBM) koja je počela eksploatirati boksit.

Tako je nastalo skromno rudarsko naselje okruženo površinskim rudnicima.
Prije toga jedini stanovnici bili su zatvorenici koji su pobjegli iz francuske kažnjeničke kolonije Saint-Laurent-du-Maroni.
U to vrijeme veliki problem bio je transport, jer se do Moenga moglo doći samo rijekom koja je u to vrijeme bila plovna samo za manje brodove.

Stanje je poboljšano kad je 1929. izgrađena cesta do Albine.
Ali je i nadalje putovanje do Parainba brodom trajalo 10 sati.

Ranjivost Moenga postala je očita za Drugog svjetskog rata kad su se podmornice njemačke Kriegsmarine rasporedile uz obalu Surinama. 
Zbog tog je Moengo još 1953. dobio aerodrom i redovnu liniju do Paramariba.
A nakon tog i cestu do Paramariba koja je dovršena 1964.

Kad je podignuta tvornica za preradu boksita Moengo je od mjesta sa 2,687 stanovnika - 1950. izrastao u grad od 5,320 stanovnika 1964.

Kod Moenga se i danas iskapa boksit, ali ne više u onim količinama kao za Drugog svjetskog rata, jer je većina rudnika iscrpljena, ali se boksit više ne prerađuje jer je Alcoa od tog odustala zbog previsokih troškova.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Moengo in Marowijne*" (engleski). City population. Pristupljeno 28.11.2022.
2. ↑   (engleski) Bauxite deposits in Suriname. Cambridge Organisation. Pristupljeno 26.11.2022.
3. 1 2 3 4  „*Bereikbaarheid Moengo*" (nizozemski). Anda Suriname. Pristupljeno 28.11.2022.
4. ↑  „*Albina*" (nizozemski). Anda Suriname. Pristupljeno 14.11.2022.
5. 1 2 3   (engleski) Shadows of the Plantation?. Brill.

Vanjske veze
------------

***Moengo*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Moengo* (stranice prijatelja grada) ()
**Jalapa** je općina od 192,676 i grad od 159,840 stanovnikana jugoistoku Gvatemale u Departmanu Jalapa u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Jalapa se prostire u kotlini Masiva Sierra Madre de Chiapas, na nadmorskoj visini od 1,392 m.

Kako je relativno dugo bila izolirana zadržala je puno zgrada iz svoje kolonijalne prošlosti.
Jalapa je na jugu dobrom [[asfaltiranom cestom povezana sa Panameričkim autoputom, a na sjeveru sa autoputom koji vodi do 174 km udaljenog glavnog grada Ciudad Guatemale.

Historija
---------

Jalapa je izrasla za španjolske kolonijalne ere pod imenom *Santa María Xalapán*, koje je za Generalne kapetanije Gvatemale promjenjeno u *Santa María Jalapa*.

Na samom početku španjolski kolonisti izrabljivali su nemilosrdno domorodačke Xince.
Delegacija porobljenih Xinca otišla je u tadašnju prijestolnicu Santiago de Los Caballeros do biskupa, 
zamolivši ga da on posreduje na dvoru kralja Carla V, da im se smanje feudalni nameti i vrati oduzeta zemlja.
Oni su sa svoje strane obećali da će bili vjerni kraljevi podanici i kršćani.

Molbe su im djelomično uslišane, tako da se do danas u znak zahvalnosti održavaju dvije procesije u septembru i decembru, koje su i najveće svetkovine toga grada.

Kad je u novembru 1873. dekretom osnovan Departman, -Jalapa je postala administrativni centar, koji je u augustu 1878. dobio i status grada.

Jalapa je od 1978. i univerzitetski grad, jer je tad otvoren kampus Univeziteta San Carlos.

Današnja Jalapa je administrativno-trgovački i obrazovni centar ratarsko - stočarskog kraja..

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Historia del Municipio de Jalapa*" (španjolski). Deguate. Pristupljeno 14.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Jalapa Municipality in Guatemala*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.3.2023.
3. 1 2  „*Jalapa in Jalapa*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.3.2023.
4. 1 2  „*Jalapa*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 14.3.2023.
5. 1 2  „*Fiesta Patronal Santa María Jalapa*" (španjolski). Sicultura. Pristupljeno 14.3.2023.

Vanjske veze
------------

***Jalapa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Jalapa* ()
**Nieuw Amsterdam** je grad i općina od 5,650 stanovnika na sjeveru Surinama u Distriktu Commewijne u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Nieuw Amsterdam se nalazi na ušću rijeke Commewijne u rijeku Surinam, na početku njihova estuarija
Iako se nalazi točno preko puta Paramariba, do njega ima dvadesetak km, preko Meerzorg i novog mosta Jules Wijdenbosch podignutog 2000. Prije tog se do Paramariba moglo doći samo brodom

Historija
---------

Bivša guvernerova palača danas sjedište Distrikta
Historija Novog Amsterdama počela je kad je 1747. podignuta petokraka utvrda, koja je trebala štititi prilaz Paramaribu i plantaže duž Commewijne.

Utvrda je izgrađena od cigli doveženih iz Nizozemske jer se lokalna pokazala lošom, zbog previše soli, zbog tog je svaki jedrenjak iz Nizozemske morao prevesti i nešto cigli.
Iako je naizgled izgledala moćno, nije dokazala vojnu vrijednost, jer je za napoleonskih ratova Britanska mornarica bez ispaljenog metka dva puta zauzela Surinam.

Od 1873. se dio utvrde koristi kao zatvor.
Za Drugog svjetskog rata utvrdu je koristila Vojska Sjedinjenih Američkih Država koja je na sebe preuzela obranu Surinama.

Uz utvrdu je izraslo naselje sa lukom koja je služila za pretovar robe doveženih manjim brodovima i šlepovima Commewijnom u veće prekoceanske brodove. Rijekom je prevoženo naročito puno boksita iz Moenga, dok rudnik nije iscrpljen.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Nieuw Amsterdam Commewijne*" (engleski). City population. Pristupljeno 15.11.2022.
2. 1 2 3 4  „*Nieuw Amsterdam*" (nizozemski). Anda Suriname. Pristupljeno 16.11.2022.
3. ↑  „*Exploring Commewijne River*" (nizozemski). Jirie Caribbean. Pristupljeno 14.11.2022.

Vanjske veze
------------

***Nieuw Amsterdam, Surinam*** na Wikimedijinoj ostavi

* Amsterdam07.html *Ville de Nieuw Amsterdam* (stranice o gradu)[*mrtav link*] ()