recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Aleksandar Ipsilantis** (grčki: Αλέξανδρος Υψηλάντης, rumunjski: *Alexandru Ipsilanti*) je rođen u grčkoj fanariotskoj familiji u Istambulu 1724. (ili 1726.)

Ostao je zapamćen, po tom što je 13. januara 1807. pogubljen odsjecanjem glave, radi izdaje svog sina - Konstantina Ipsilantisa, koji je prebjegao na rusku stranu u Rusko-turskom ratu (1806.-1812).

Biografija
----------

Svoju političku karijeru započeo je 1774. radeći kao dragoman na Visokoj Porti. nakon tog je od 1774. do 1782. bio je vojvoda u vazalnoj Kneževini Vlaškoj. 
Od 1787. do 1788. bio je vojvoda Kneževine Moldavije, da bi od 1796. do 1797. ponovno bio vojvoda Kneževine Vlaške.

Suvremenici su opisivali Aleksandra kao školovanog čovjeka, širokih interesa od metafizike, logike, matematike sve do Klasične Grčke filologije. Za svog prvog mandata inicirao je čitavu seriju mjera usmjerenih na reviziju državne administracije, 
pravosuđa i porezne politike i naredio izradu i objavljivanje zakonika. Napravio je i nekoliko urbanih poboljšanja u Bukureštu, kao što je i izgradnja kanala za sprečavanje poplava.

Vojvoda je cijenio kulturu i obrazovanje, to je dokazao reorganizacijom i izdašnim financiranjem Kneževske akademije u Bukureštu, osnovao je mitropolijsku školu i škole u Craiovi i Buzău. Finacijski je pomagao rad Velike škole u Istambulu i grčke škole Arvanitovori kod Velikog Trnova. Kao 
pravoslavni vladar darivao je manastire i crkve po Vlaškoj i Jugoistočnoj Evropi.

Kao fanariotski intelektualac i on je bio ponesen idejama neohelenskog prosvjetiteljstva, jedne varijante globalne evropske struje. Vlaška kao i Moldavija, bile su odličan teren za implementiranje tih ideja, jer je to bila stvarna potreba tih zemalja.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  Mihai Olaru. „*Alexander Ypsilantis and the reform of the state in eighteenth century Wallachia*" (engleski). Pristupljeno 8.09.2020.

Vanjske veze
------------

***Aleksandar Ipsilantis (1725-1805)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alexander Ypsilantis and the reform of the state in eighteenth century Wallachia* (`en`)
**Rovinjština** je zemljopisno-povijesni naziv za jedan zapadni dio poluotoka Istre. Nalazi se u Hrvatskoj. Zove se po glavnom naselju ovog kraja, gradiću Rovinju.
Površine je 291 km². Prostire se na sjeveru do Limskog kanala, na zapadu je Jadransko more, na istoku je Pazinština, a na jugu se prostire do Puljštine.
Upravnom organizacijom ovaj kraj obuhvaća Grad Rovinj i četiri općine, općine Bale, Kanfanar i Žminj. Ukupno se u ovom kraju nalazi 58 naselja. 
Kraj je vapnenački i krševit. Reljefno predstavlja visoravan. Obala je niska, vrlo razvedena, s bronim otocima i otočićima. Klima je sredozemna. 2001. je godine na popisu ovdje zabilježeno 20.185 stanovnika. Kraj je naseljen od davnih vremena. Nekad je ovdje djelovala mala Cissanska biskupija. Hrvati su se u ove krajeve doselili još u ranom srednjem vijeku. U srednjem vijeku ovi su krajevi bili opustili pa su mletačke vlasti u 15. i 16. st. naselili hrvatske izbjeglice s juga Hrvatske. U srednjem je vijeku dio Rovinjštine nalazio se je u Pazinskoj knežiji unutar Austrijskog Carstva.

Izvori
------

* Rovinjiština, Istarska enciklopedija
**Rusko-švedski rat 1495. - 1497.** (ruski: *Русско-шведская война (1495-1497)*) bio je rezultat sporazuma između Velikog moskovskog kneza Ivana III. i danskog kralja Hansa od Danske, da će jedan drugom pomoći u borbi protiv moćnog švedskog regenta Stena Stura Starijeg.

Pozadina
--------

Velikog moskovskog kneza Ivana III. smetao je monopol Hanze u trgovini Baltičkim morem, čiji je pokrovitelj bio Sten Sture Stariji a Hansa od Danske to što mu je on oduzeo švedski tron, pa su se udružili da ga razvlaste. Po svemu sudeći Hans je obećao Ivanu i neke teritorije, ali to obećanje nije ispunio.

Tok rata
--------

U skladu s dogovorom Ivan III. poslao je krajem ljeta 1495. kneževe Danila Šenju iz Moskve, Jakova Koškina - Zaharina iz Novgoroda i Vasilija Šujskog iz Pskova da zauzmu Utvrdu Viborg. Oni su je opsjedali tri mjeseca, na kraju su je Šveđani digli u zrak svoje rezerve baruta, pri tom je poginulo puno napadača i tako se riješili opsade.

Između januara i marta 1496. Rusi su napali švedske pogranične utvrde u Kareliji Savonlinnu i Hämeenlinnu i poharali taj kraj.

Od juna do augusta 1496. trajao je ruski napad na krajeve po Österbottenu i Kvenlandu (danas u Finskoj.

Švedski regent Sten Sture Stariji, koji je tada bio u Turkuu, razjaren tim vijestima poslao je Svante Nilssona sa 2000 vojnika u Ingriju. On je od kraja 1495. do jeseni 1496. napadao ruske pogranične krajeve i zauzeo i zapalio novoizgrađenu rusku utvrdu Ivangorod.

Neprijateljsva su prestala nakon što se Hans od Danske vratio na švedski tron u martu 1497.

Rat je završio potpisivanjem mirovnog sporazuma 3. marta 1497. u Novgorodu , bez ikakvih promjena granica, i vrijedio je do marta 1503.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Отношения между Шведским и Русским государством*" (ruski). В. В. Похлебкин. Pristupljeno 06. 10. 2015.
2. 1 2  „*Stora ryska kriget 1495-1497*" (švedski). Ulf Sundberg. Arhivirano iz originala na datum 2003-10-17. Pristupljeno 06. 10. 2015.

Vanjske veze
------------

* *Stora ryska kriget 1495-1497* (`sv`)
* *Отношения между Шведским и Русским государством* (`ru`)
**Američka okupacija Haitija** trajala je od 1915. do 1934. godine i predstavljala drugi najduži od svih tzv. Banana ratova, odnosno jednu od najdužih okupacija u vojnoj historiji SAD. Otpočela je godine 1915. iskrcavanjem američkih marinaca u glavni grad Port-au-Prince pod izgovorom zaštite američkih državljana i ekonomskih interesa koji su navodno bili ugroženi pobunom i likvidacijom pro-američkog predsjednika Vilbruna Guillamea Sana. Dodatni motiv za američku akciju bio je i Prvi svjetski rat, odnosno snažno ekomsko prisutstvo carske Njemačke na otoku; iako su SAD bile formalno neutralne, njemačke interese na otoku su, u skladu sa Monroevom doktrinom smatrali ugrožavanjem vlastitih. Američki marinci su relativno brzo uspostavili kontrolu nad zemljom, porazivši pobunjenike, tzv. cacose, u kampanji poznatoj kao Prvi Caco rat. Formalnim sporazumom između haićanske i američke vlade je uspostavljena američka vlast nad Haitijem u periodu od sljedećih deset godina. Veliki dio lokalnog stanovništva se, međutim, od početka počeo odupirati okupatorima, velikim dijelom i zbog njihovih rasističkih predrasuda prema crncima i mulatima koji su činili većinu Haićana. Nakon nekoliko godina je došlo do intenziviranja ustaničke djelatnosti, poznate kao tzv. Drugi Caco rat, a koja je završena neuspjelim napadom ustanika na Port-au-Prince početkom 1920. godine. Iako se američka vlast nad Haitijem stabilizirala, u izolacionistički raspoloženim SAD se okupacija smatrala sve manje opravdanom. Niz incidenata 1929. godine, kao i izbijanje Velike depresije, su doveli predsjednika Herberta Hoovera od odluke da okupaciju okonča, ali ona nije sprovedena sve do njegovog nasljednika Roosevelta 1934. godine.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Clodfelter (2017). *Warfare and Armed Conflicts: A Statistical Encyclopedia of Casualty and Other Figures, 1492-2015*. str. 378.

Literatura
----------

* Heinl, Robert (1996). *Written in Blood: The History of the Haitian People*. Lantham, Md.: University Press of America.
* Schmidt, Hans. *The United States Occupation of Haiti, 1915-1934*. New Jersey: Rutgers University Press, 1995.
* Weinstein, Brian and Aaron Segal. *Haiti: Political Failures, Cultural Successes* (February 15, 1984 izd.). Praeger Publishers. str. 175. ISBN 0-275-91291-4.
* Weston, Rubin Francis. *Racism in U.S. Imperialism: The Influence of Racial Assumptions on American Foreign Policy, 1893-1946*. Columbia, S.C.: University of South Carolina Press. 1972

***Američka okupacija Haitija*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85058360

 |
Tangenta na krivulju
**Tangenta** ili **dodirnica** je prava linija koji dodiruje krivulju u jednoj točki. Na svaku je krivulju (npr. kružnicu, elipsu, parabolu, hiperbolu) moguće položiti beskonačno mnogo tangenata, ali kroz svaku točku glatke krivulje prolazi samo jedna tangenta.

Jednadžba prave linije tangente je *y* - *y*0 = *k*(*x* - *x*0), pri čemu je koeficijent smjera *k* jednak derivaciji funkcije krivulje u točki *x*0 tj. *k* = *f'*(*x*0).

Na slici desno prikazana je krivulja složene funkcije: 

*f*(*x*) = *x*sin(*x*2) + 1
u dvodimenzionalnom koordinatnom sustavu (*x*,*y*).   

U svakoj točki krivulje (u intervalu od *x* = -1 do *x* = 3) prikazana je tangenta na krivulju.  

Kada je koeficijent smjera tangente (odnosno prva derivacija funkcije) pozitivan, *k* > 0, dio prave linije tangente je **zelene** boje.   

Kada je koeficijent smjera tangente negativan, *k* < 0, dio prave linije tangente je **crvene** boje.   

Kada je koeficijent smjera tangente jednak nuli, *k* = 0, tj. kad funkcija ima lokalni ekstrem (minimum ili maksimum), dio prave linije tangente je **crne** boje.

***Tangenta*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostala značenja, v. Tango (razvrstavanje).*

**Tango** je naziv za latinoamerički ples i uz njega vezani muzički žanr koji potiče iz Argentine i Urugvaja, a odakle se proširio po ostatku sveta.

Po nekim teorijama tango je afričkog porekla. Takođe se smatra se da je iz Španije prenet u Argentinu. Većina smatra da je nastao u Buenos Airesu i Montevideu, u bazenu rijeke Rio Plate, odakle je krenuo u osvajanje sveta. Pojavio se na prelasku iz 19. u 20. vek i razvijao se u više smerova.

U Brazilu se plesala habanera, ples sličan tangu, da bi se zatim razvila milonga – prethodnik današnjeg tanga. U isto vreme se plesao u getoima Buenos Airesa pod nazivom ’’baila con corte’’.

Ples milonga je bio izrazito erotičan sa karakterističnim pokretima glavom i ramenima i iznenadnim promenama dinamike izvođenja. Kada je početkom 20. veka milonga prenet u salone i teatre visokog društva Brazila, menjaju mu ime u tango jer je milonga bio ples na lošem glasu i to ime previše podsećalo na prigradska naselja.

U Evropi se pojavljuje 1907.godine, najpre na francuskoj obali a potom i u Parizu. U isto vreme nije bio prihvaćen u Londonu zbog previše erotike u svom karakteru. Posle određenih promena biva prihvaćen i počinje da vlada i modom i plesom. Godine 1922. tango u celom svetu proslavlja Rudolf Valentino. Nešto kasnije Englezi ga preoblikuju, standardizuju i razvijaju mnoge plesne figure koje se i danas plešu.

Tango je jedini standardni ples latino-američkog porekla. Po stilu se veoma razlikuje od ostalih standardnih plesova. U osnovnom kretanju nema podizanja i spuštanja. Njegov ritam je iscepkan i dinamičan. Karakteristični su energični, progresivni pokreti koji se smenjuju sa napetim pauzama. Ples je pun suprotnosti, pored čvrstine takođe je zadržao i ogromnu mekoću i nežnost. Prepun jakih emocija, pored osnovne priče o odnosu između muškarca i žene, u svom najsavršenijem obliku tango govori o životu i smrti. Danas se često karakteriše frazom "tužna misao koja se pleše".

* 
* 
*

Vanjske veze
------------

***Tango*** na Wikimedijinoj ostavi

* Government of Argentina Arhivirano 2008-10-23 na Wayback Machine-u - Tango information page
* Argentina - Dancing To The Music Of The Mind Documentary from the BBC World Service
* Tango community in Lisbon - Pasiontango
* Tango community resource Ritmo Bello - Tango Information online

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85132273
* GND: 4184397-6
* BNF: cb120490729 (podaci)
* NDL: 00572648
* NKC: ph249633
* BNE: XX531067

 |


1. ↑  UNRSCO: Tango - ich.unesco.org - Pristupljeno 18.11.2021.
**Američki bukavac** (*Botaurus lentiginosus*) je ptica močvarica iz porodice čaplji.

Opis
----

Jedinka koja se pokušava sakriti
Ovo je velika, zdepasta ptica smeđe boje slična bukavcu nebogledu iz Europe. Duga je 59-70 cm, sa rasponom krila od 95-155 cm.

Iako brojan u većini svog regiona, amreički bukavac je često dobro skriven u močvarama i vlažnim travnjacima. Ako osjeti da primijećen, nepokretno stoji sa kljunom uperenim prema nebu, zabog čega se stopi sa trskom. Najaktivniji je u sumrak. Zov zvuči kao duboko bubnjanje.

Kao i svi pripadnici porodice čaplji, američki bukavac se hrani beskralježnjacima, ribom, kukcima i malenim gmazovima.

Zimuje na jugu SAD-a i Srednje Amerike. Kako se sele daleko, u rijetkim slučajevima zalutaju do Europe, do Velike Britanije i Irske. Gnijezdi se na izoliranim mjestima. Ženka gradi gnijezdo, a mužjak ga štiti. Ženka inkubira dva ili tri jajeta 34 dana, a ptići napuštaju gnijezdo nakon 6-7 tjedana.

Ne postoje podvrste američkog bukavca, ali je u kasnom Pleistocenu živjela manja podvrsta, nazvana *B. l. columbianus*.

Brojnost ove vrste se smanjuje zbog gubitka staništa.

Izvori
------

1. ↑  American Bittern, Life History, All About Birds - Cornell Lab of Ornithology
2. ↑  ADW: Botaurus lentiginosus: INFORMATION

***Američki bukavac*** na Wikimedijinoj ostavi
**Alahis** (italijanski: ) ili **Alagis** (? - 689) je bio langobardski velmoža i kratkotrajni kralj od 688. do smrti. Bio je vojvoda Trenta i Brescie, a po vjeri je bio arijanac. Pobunio se protiv kralja Perktarita, ali je zarobljen; kralj ga je, međutim pomilovao. Nakon što je 688. Pektarit umro, digao je novi ustanak, ovaj put protiv njegovog sina Kuniperta. U njemu je imao više uspjeha te sveo Kunipertovu teritoriju na zamak na otoku jezera Como. Međutim, njegova vladavina se pokazala tiranskom, te se narod i plemstvo odmah okrenulo protiv njega. To je Kunipert iskoristio kako bi prikupio vojsku te Alahisa porazio u bitci kod Coronatea. U njoj je Alahis poginuo, a Kunipert ponovno preuzeo prijestolje.

Literatura
----------

* Gwatkin, H. M. Whitney, J. P. edd. *The Cambridge Medieval History: Volume II—The Rise of the Saracens and the Foundations of the Western Empire*. Cambridge University Press, 1926.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Kunipert** | **kralj Langobarda**689 | Slijedi:**Kunipert** |
**Amparafaravola** je mali grad u središtu Madagaskara od 48 284 stanovnika  u *Provinciji Toamasina*, i *Regije Alaotra Mangoro*, administrativni centar 
istoimenog *Distinkta Amparafaravola*.

Historija
---------

Naselje se počeo formirati za vrijeme francuske kolonijalne 
uprave na početku 20. vijeka, kad su u njegovoj okolici osnovane prve plantaže riže, kao centar za preradu i skladištenje riže.
Danas u gradu postoje osnovne i srednje škole, bolnica, ambulante i par crkava.

Geografske i klimatske karakteristike
-------------------------------------

*Amparafaravola* leži u unutrašnjosti otoka, na sjevero zapadu centralne visoravni, na nadmorskoj visini od 792 m. Grad se smjestio na rubu plodne doline (1800 km² ) velikog Jezera Alaotra koje je udaljeno dvadesetak km od grada. *Amparafaravola* je udaljena 71.3 km od regionalnog centra Ambatondrazaka, i 267 km od glavnog grada Antananarivo nacionalnom cestom br. 44. u pravcu sjevero istoka.

Kraj oko *Amparafaravole* je najplodniji dio Madagaskara, u kom se uzgaja najviše riže, koja je osnovni prehrambeni artikl Malgašana.

*Amparafaravola* ima mješanu tropsko - umjereno kontinentalnu klimu, koja je ugodnija od obalnog dijela Madagaskara gdje vladaju velike vrućine.

Privreda
--------

*Amparafaravola* je grad u kome je većina aktivnosti vezana uz uzgoj, preradu i pakiranje riže i nešto malo stočarstva.

Preko 80% stanovnika distinkta su seljaci, a 10% stočari, ostatak stanovništva bavi se ribarstvom (1 %), radi u lokalnoj industriji vezanoj u rižu ili u lokalnoj upravi, školstvu i zdravstvu.

Bilješke
--------

1. 1 2  2005 population estimates for cities in Madagascar, mongabay.com (pristupljeno: 24. 8. 2011.)
2. 1 2 3  *Région Alaotra-Mangoro* (pristupljeno: 13. 9. 2011.)  (PDF) (`fr`)

Vanjske veze
------------

* Stadt: Amparafaravola (`de`)
Zamišljeni prikaz Peade u knjizi "Saxon Heptarchy" Johna Speeda iz 1611.
**Peada** (? - proljeće 656), sin Pendin, bio je kratkotrajni kralj južne Mercije od očeve smrti u novembru 655. do smrti u proljeće sljedeće godine.

Peadin otac, po vjeri pagan je kao Bretwalda dominirao anglosaksonskim kraljevstvima. Beda Uvaženi ga, pak, opisuje kao "naočitog mladića" koji je, nakon očeve pogibije u bitci kod Winwaeda zavladao južnom Mercijom; sjevernu je sebi kao ratni plijen pripojio kralj Oswiu od Nortumbrije te Peadu učinio svojim vazalom. Peada je zamolio svog sizerena za ruku njegove kćeri Alchflaed. Oswiu je pristao, ali jedino pod uvjetom da se Peada prethodno pokrsti. Peada je pristao te ga je krstio biskup Finan od Lindisfarnea.

Postavši prvim kršćanskim kraljem Mercije, Peada je nastojao širiti novu vjeru među svojim podanicima. Međutim, već na sljedeći Uskrs ga je supruga, prema Bedinim navodima, "izdala" i dala ubiti.

V. također
----------

* Porodično stablo kraljeva Mercije
**Ryan Kinasewich** (St. Albert, Alberta, 20. kolovoza 1983.) kanadski je hokejaš na ledu hrvatskog porijekla. Igra na poziciji lijevog krila, a trenutačno je član hrvatskog KHL Medveščaka koji se natječe u EBEL-u

Karijera
--------

### Sj. Amerika

Kinasewich je svoju profesionalnu karijeru započinje 1998. godine za WHL momcad Medicine Hat Tigers gdje igra do 2001. godine. Za Medicine Hat Tigers odigrao je 116 utakmica i skupio 45 bodova. 2001. godine prelazi igrati za Tri City Americans gdje ostaje do 2004. godine odigravši za njih 182 utakmice i postigavši 207 bodova. 2004. godine prelazi u ECHL ligu igrati za Reading Royals. Iste sezone zapazili su ga sportski skauti te na njihov poziv odlazi i igra 29 utakmica za LA Monarchs u AHL-u. 2005. prelazi u Utah Grizzlies gdje i dan danas igra. Za Utah je odigrao 236 utakmica i postigao 350 bodova. Dok je igrao za Utah Grizzlies više puta su ga zvali razne AHL momčadi za koje je nastupao poput Bridgeport Tigersa, Lake Erie Monstersa i Hamilton Bulldogsa. 

### KHL Medveščak

7. travnja 2010. nakon pet sezone napušta Utah Grizzlies i prelazi u zagrebački Medveščak, gdje će igrati s Andyjem Sertichem s kojim je nastupao u dresu Grizzliesa.

Izvori
------

1. ↑  Ryan Kinasewich novi igrač Medvjeda
2. ↑  Ryan Kinasewich novi je igrač Medvjeda

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na Eliteprospects.com
* Profil na The Internet Hockey Database

| * p
* r
* u
Trenutačni sastav Medveščak Zagreba |
| --- |
| 
Robert Kristan |
Michael Ouzas |
Andrej Vasiljević |
Vjačeslav Truhno |
David Brine |
Alan Letang |
Kenneth MacAulay |
Andy Sertich |
Dario Kostović |
Ivan Šijan |
Saša Martinović |
Frank Banham |
Sasha Pokulok |
Joel Prpic |
Mislav Blagus |
Ryan Kinasewich |
Geoff Waugh |
Greg Day |
Dominik Kanaet |
Donald MacLean |
Matt Siddall |
Tom Zanoški |
Mario Sertić |
Pascal Morency |
Sašo Rajsar |
Gal Koren |
trener: Marty Raymond
 |
**Peba** (Peva), nekoć glavno, danas nestalo pleme porodice Peba-Yagua, koji su živjeli u bazenu Amazone na sjeveru Perua. Jezično su sa srodnim plemenima, među kojima Mooney spominje uz Peba vlastite, Caumari, Cauhuachi (Cavachi), Pacaya i Yagua, činili samostalnu jezičnu porodicu. 

U prvoj poovici 1750,-tih godina uteneljili su za njih isusovački misionari misiju San Ignacio de Pebas koja se održala do protjerivanja isusovačkih misionara 1768, a bilo ih je izgleda i na misiji San Ignacio de Mainas, i još nekima. U provinciji Mainas postojale su tada 33 misije a San Ignacio de Pebas imao je oko 700 stanovnika ibio na 5. mjeszu po brojnosti.

Misiji su prijetili i lovci na robove iz Brazila kao i razne zarazne bolesti. Kako su plemena na misijama govorila različite jezike misionari su uveli quechua kao jezik sporazumijevanja. Nakon protjerivanja isusovaca, misije nastavljaju rad pod okriljen franjevaca. Nakon što se Peru 1821. osnovao posebnu vladu, rad misija je zapušten.

Peba plemena na misijama su se rasipala, dio je nestao miješanjem sa okolnim miješamim stanovništvom ili su izgubili identitet sa Indijancima iz šume a najveći dio Peba Indijanaca uništile su boginje 1877. godine. Od svih Peba plemena očuvali su se samo Yagua.

Mali gradić Peba u Peruu stoj idanas na mjestu nekadašnje misije.

Izvori
------

1. ↑  Peba Indians
**Abu Ukba al-Džarah ibn Abdulah al-Hakami** (? - 730) (*Abu `Uqbah al-Djarrah ibn `Abdullah al-Hakami*; arapski: أبو عقبة الجراح بن عبد الله الحكمي‎) bio je arapski plemić iz plemena Hakami i vojskovođa u službi omejadskog kalifata. Početkom 8. vijeka je služio kao guverner Sistana, Hurasana, Armenije i Arana. Vodio je niz vojnih pohoda protiv Gok (Nebeskih) Turaka u Centralnoj Aziji i Hazara na Kavkazu. Protiv Hazara je ispočetka imao uspjeha, te je uspio prodrijeti do sjeverne obale Kaspijskog mora; godine 723. je zauzeo i opljačkao hazarsku prijestolnicu Balandžar, natjeravši hazarske kagane da se premjeste u Samandar. Kalif Jezid II ga je tada, navodno ljubomoran na njegove vojničke uspjehe, dao smijeniti. U službu je ponovno stavljen od strane kalifa Hišama 729. kada su Hazari preko Kavkaza provalili u Armeniju i sjeverozapadni Iran. U bitci kod Ardabila krajem 730. je poražen i ubijen, a njegova glava stavljena na barjak hazarskog princa Barjika. Muslimanski historičari navode da je to svetogrđe motiviralo Arape da poraze i ubiju Barjika u bitci kod Mosula sljedeće godine.
Trut
**Trutovi** su muške jedinke kod pčela. Njihov zadatak je oplođivanje matice. Trutovi imaju snažna krila i velike oči, a to im je potrebno da za vrijeme leta mogu opaziti i dostići maticu. Trutovi nemaju žaoke pa prema tome ne mogu se braniti. Trutovi postaju polno zreli između 8 i 14 dana života. Oni za vrijeme toplih sunčanih dana izlijeću iz košnica da bi se sreli sa maticama. Poslije sparivanja s maticom, trut ugiba. Tako dugo dok traje lijepo vrijeme i dok cvijeće obilno proizvodi nektar, trutovi u svom družtvu nalaze gostoprimstvo i hranu. Ali u jesen čim nestane paše, u pčelinjacima počinje takozvano izbacivanje trutova. Trutove koji se vraćaju s leta, pčele ne puštaju natrag u košnicu. A one trutove koji su košnici potiskuju što dalje od meda dok ih konačno ne izbace iz košnice. Izbačeni trutovi sakupe se u grupama oko leta, dok ne uginu od zime i gladi. Prema tome u normalnim pčelinjim drustvima trutova preko zime nema. Uzimajući u obzir da za razvoj ličinke jednog truta treba otprilike isto toliko hrane kao za tri ličinke pčela radilica, te da odrasli trutovi pojedu veliku količinu hrane, potrebno je da se u pčelinjacima broj trutova ograniči.

***Trut*** na Wikimedijinoj ostavi
**Anastasija „Nastja" Sergejevna Pavljučenkova** (rus. *Анастасия „Настя" Сергеевна Павлюченкова*; Samara, 3. avgust 1991. je ruska profesionalna teniserka. Sa 14 godina je osvojila juniorski *Australijan Open*, pobedom nad Karolinom Voznjacki. Titulu je odbranila sledeće, 2007. godine, a u međuvremenu je pobedila i na juniorskom US Openu.

Pavljučenkova je profesionalnu karijeru započela 2005. godine i do sada ima 3 osvojena turnira u pojedinačnoj konkurenciji: Monterej (2h - 2010. i 2011) i Istanbul 2010)  Posle druge pobede na turniru u Montereju, ostvarila je i najbolji plasman u karijeri te je 7. marta 2011. zauzela 14. mjesto na VTA lestvici.

Anastasijini su roditelji Marina (bivša plivačica) i Sergej (kanuist olimpijac). Tenis je počela da igra sa 6 godina. Posle dve godine provedene u kampu trenera Patrika Muratoglua u Francuskoj, od 2009. godine trener joj je brat Aleksandar.

Stil igre
---------

Pavljučenkova je igračica osnovne crte, čija je omiljena podloga zemlja. Glavni joj je udarac forehand paralela.

Spoljašnje veze
---------------

***Anastasija Pavljučenkova*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanični veb-sajt
* Profil Arhivirano 2020-08-10 na Wayback Machine-u na stranici VTA tura
**Truro** (kornvolski: *Truru*) je grad od 21,278 stanovnika na jugozapadu Engleske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Truro leži u unutrašnjosti Grofovije Cornwall duž rijeke Truro nedaleko od njena uvira u estuarij Rijeke Fal.

Historija
---------

Od 1990. kad se kraljevski sud preselio iz Bodmina u Truro - grad funkcionira kao *county town* (administrativni centar) - Grofovije Cornwall, iako je de jure to još uvijek Bodmin.

Katedrala sv. Marije, podignuta između 1880. - 1910. je sjedište anglikanske Dijeceze Truro, koja osim što pokriva cijeli Cornwall pokriva i dio Grofovije Devon.

Privreda
--------

Privreda Trura bazira se na drvnoj i prehrambenoj industriji uz nešto pogona lake metalne industrije.

Jaružanjem rijeke Truro omogućeno je manjim brodovima da doplove do luke u Truru ali samo za plime. Iz nje se uglavnom transportira kaolin (porculanska glina).

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka Boppard, Njemačka
* Francuska Morlaix, Francuska

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: South West England" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 12. 2016.
2. 1 2 3 4  „*Trurol*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 28. 12. 2016.

Vanjske veze
------------

***Truro*** na Wikimedijinoj ostavi

* Truro Town Council (`en`)
**Anatiroza** (grč. *Anathyrosis*) je naziv za fino obrađenu površinu brida kamenog bloka, koja služi pravilnom nalijeganju blokova, a u svrhu prijenosa sila na rubove bloka, čime se pojačava bridni pritisak. 

Površina na koju međusobno naliježu blokovi često se lagano izdubljuje, a na bridovima fino dotjeruje, čime se sile pritiska sa središta bloka prenose na njihove rubove. Time se međutim povećava opasnost loma tako obrađenih kamenih blokova. Tehnika se osobito često primjenjuje na oštrim lomovima ziđa. U kasnijim razdobljima, osobito od 1. vijeka nadalje, anatiroza je sve izrazitije naglašena i pomnije izrađena finim klesarskim dlijetom, čime zidna površina dobiva dinamičan efekt *chiaroscura*. Zidno lice tako na koncu dobiva dva plana: dublji oblikovan anatirozama kamenih sljubnica (reški), i površinski kojeg oblikuju ispupčene površine blokova koje su u pravilu u istoj ravni.

Bilješke
--------

1. ↑  Müller/Vogel 1999. str. 31.
2. ↑  Suić 1976. str. 107. 109.

Literatura
----------

* Müller/Vogel 1999 - Werner Müller; Gunther Vogel: Atlas arhitekture 1, preveo Milan Pelc, Zagreb, 1999.
* Suić 1976 - Mate Suić: Antički grad na istočnoj obali Jadrana, Zagreb, 1976.
**Hoću-neću** (također i rusomača, pastirska torba, tarčužak, devojačka trava, torbičica, tobočica), lat. Capsella bursa-pastoris, je dvogodišnja, ređe jednogodišnja zeljasta biljka iz porodice krstašica (Brassicaceae).

Opis biljke
-----------

Koren je po tipu osovinski. Stablo je zeljasto, uspravno, negranato ili granato, visine do 50 cm. Po sebi ima fine brazde i obično je golo ili ima retke dlačice u donjem delu. Listovi na stablu su sedeći, ali su donji listovi, koji su postavljeni u rozeti, potpuni. Po obliku su veoma varijabilni, celi ili na različite načine urezani. Prekriveni su zvezdastim i prostim dlačicama. Cvetovi su skupljeni u proste, rastresite, grozdaste cvasti. Čašični listići imaju jajast, a krunični okrugli oblik. Krunica je bele boje. Plodnik se sastoji od dva listića. Primarno je jednook, a sekundarno postaje dvook izrastanjem pregrade (tin ili replum). Biljka cveta od aprila do oktobra. Plod je ljuščica. Ljuščice su trouglaste ili obrnuto srcaste, dužine 7-9 mm.

### Stanište

Ova kosmopolitska vrsta raste na različitim staništima, od nizija do planinskog pojasa.

Literatura
----------

* Petković, B. Marin, P. & Boža, P. 1995. Praktikum iz sistematike viših biljaka. Nauka. Beograd.

Spoljašnje veze
---------------

* BioNet škola

***Rusomača*** na Wikimedijinoj ostavi
Za informatičku kompaniju, v. Back To The Beach Software.

***Back to the Beach*** (sh. *Ponovno na plažu*) je američka filmska komedija snimljena 1987. godine u režiji Lyndalla Hobbsa. Predstavlja nostalgičnu parodiju tzv. *beach party* filmova 1960-ih čije su glavne zvijezde bile Frankie Avalon i Annette Funicello, koji se pojavljuju u glavnim ulogama. Avalon tumači ulogu sredovječnog poslovnog čovjeka u Ohiou koji je kao mladić bio legendarni kalifornijski surfer. Radnja prikazuje kako se zajedno sa suprugom, koju tumači Funicello, vraća u Kaliforniju kako bi spasio plažu od zlikovaca, odnosno spriječio kćer (koju tumači Lori Laughlin) da završi sa pankerom (koga glumi Tommy Hinkley).

*Back to the Beach* je nastao po ideji samog Avalona, koji je za projekt uspio pribaviti studio Paramount Pictures, pa je tako osiguran nastup niza tadašnjih zvijezda i celebrityja kao O. J. Simpson i Pee-wee Herman. Sa druge strane, pisanje scenarija je bilo kaotično, i samo na honorare scenaristima je otišlo 2 miliona US$ budžeta; režija je povjerena relativno neiskusnom Lyndallu Hobbsu koji je prije toga radio samo video spotove. Usprkos svega, *Back to the Beach* je uspio dobiti simpatije publike.

Za Funicello je *Back to the Beach* predstavljao posljednji film u glavnoj ulozi, s obzirom da je već na snimanju počela patiti od zdravstvenih problema, za koje će se kasnije ispostaviti da su posljedica multiple skleroze.

Uloge
-----

* Frankie Avalon - Annette's Husband
* Annette Funicello - Annette
* Lori Loughlin - Sandi
* Tommy Hinkley - Michael
* Demian Slade - Bobby
* Connie Stevens - Connie
* Joe Holland - Zed
* John Calvin - Troy
* David Bowe - Mountain
* Laura Urstein - Robin
* Linda Carol - Bridgette
* Dick Dale - Himself
* Stevie Ray Vaughan - Himself
* Fishbone - Themselves
* Don Adams - Harbormaster
* Barbara Billingsley - Announcer
* Edd Byrnes - Valet
* Bob Denver - Bartender
* Tony Dow - Judge #1
* Alan Hale Jr. - Bartender's Buddy
* Jerry Mathers - Judge #2
* Paul Reubens - Pee-wee Herman

Izvori
------

1. ↑  „Back to the Beach". *Box Office Mojo*.

Vanjske veze
------------

* *Back to the Beach* na IMDb-u (`en`)
* *Back to the Beach* na filmskoj bazi podataka TCM
* *Back to the Beach* na AllRovi-u
* *Back to the Beach* na Rotten Tomatoes-u (`en`)
*Za ostale upotrebe, v. Sveta Anastazija.*

**Sveta Anastazija** (grčki: : "uskrsnuće", često Ἁγία Ἀναστασία ἡ Φαρμακολύτρια, *"Sv. Anastazija Iscjeliteljica"* ) bila je kršćanska mučenica i svetica koja je umrla u Sirmiumu za vrijeme Dioklecijanovih progona. U pravoslavnoj crkvi se slavi kao Velika mučenica Anastazija, Izbaviteljica od otrova (grčki: *Hagia Anastasia Pharmacolytria*). U Hrvatskoj je poznata kao **Sveta Stošija**.

O Anastazijinom životu, osim vremena njene smrti, ima malo pouzdanih podataka. Umjesto toga postoje legende, uglavnom datirane vijekovima nakon njene smrti. Po njima je bila rodom iz Rima ili Sirmiuma, odnosno rimska državljanka patricijskog ranga. prema jednoj legendi je bika kćer izvjesnog Preteksta i učenica Svetog Hrisogona. U katoličkoj tradiciji se navodi da joj je majka bila sv. Fausta iz Sirmijuma.

Anastazija se dugo vremena slavila kao iscjeliteljica i egzorcist. Njene relikvije se danas nalaze u Katedrali sv. Stošije u Zadru.

Ona je jedna od sedam žena, osim Blažene djevice Marije, koja je imenom spomenuta u Kanonu Mise.

Vanjske veze
------------

***Anastasija Sremska*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sveta Stošija mučenica - zaštitnica grada Zadra
* Catholic Encyclopedia: *St. Anastasia* (`en`)
* Patron Saints: Anastasia Arhivirano 2008-01-30 na Wayback Machine-u (`en`)
* Greatmartyr Anastasia the "Deliverer from Potions" Pravoslavni Synaxarion i ikona svetice (`en`)
**Regije Augustovog Rima** je ime za administrativnu podjelu grada Rima provedenu 7. pne. za vladavine cara Augusta.

Historija
---------

Grad Rim je već prije nove ere narastao na preko milion stanovnika, zbog čega ga je car August podijelio Rim na četrnaest novih administrativnih jedinica – **riona**. Augustovi rioni zamjenili su dotadašnju podjelu na četiri jedinice (kvartove) koja se tradicionalno pripisuje šestom rimskom kralju Serviju Tuliju.

Rioni su orginalno bili označeni samo brojem, vremenom su ih stanovnici počeo nazivati nadimcima zbog nekih objekata ili specifičnih topografskih karakteristika.

Popis 14 rimskih riona
----------------------

* Regio I - Porta Capena
* Regio II - Caelimontium
* Regio III - Isis et Serapis
* Regio IV - Templum Pacis
* Regio V - Esquiliae
* Regio VI - Alta Semita
* Regio VII - Via Lata
* Regio VIII - Forum Romanum
* Regio IX - Circus Flaminius
* Regio X - Palatium
* Regio XI - Circus Maximus
* Regio XII - Piscina Publica
* Regio XIII - Aventinus
* Regio XIV - Transtiberim

Izvori
------

1. ↑  „*Roman Empire Population*" (engleski). UNRV. Pristupljeno 22. 4. 2018.
2. 1 2 3  „*The Info List - 14 Regions Of Augustan Rome*" (engleski). The Infolist. Pristupljeno 22. 4. 2018.

Vanjske veze
------------

***Regije Augustovog Rima*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Regionaries* (`en`)
**Rehabiti** ili **rekabiti** u židovskoj predaji predstavljaju potomke Rehabove (Rekabove) ktoz lozu Jonadabovu ili Jehonadabovu. Pripadali su Kenitima, koji su pratili Djecu Izraelovu u Svetu Zemlju, te živjeli među njima. Mojsije je oženio kenitsku suprugu, a Jael je bila supruga "Hebera Kenita". Saul je također pokazivao blagost prema Kenitima. Većina Kenita je živjela u gradovima i prihvatila sjedilačke navike; ali Jehonadab je zabranio svojim potomcima da piju vino ili žive u gradovima. Otada im je zapovijeđeno da uvijek žive nomadskim životom. Rehabiti su se pokorili Jonadabavom zakonu, i bili su poznati po odanosti običajima u doba Jeremije (35); što je i sam prorok navodio kao poticaj sebi.

Godine 1839. dr. Wolff je u Arabiji, kraj Meke, pronašao pleme čiji su se pripadnici smatrali potomcima Jehonadaba; krajem 19. vijeka je kraj Mrtvog mora pronađeno beduinsko pleme koje se također smatralo potomcima Jehonadaba.

Izraz **Rehabiti** se također koristi za vjerski red, sličan Nazaritima, a spominje ga Euzebije iz Emese. U kasnijim vremenima su ime koristile kršćanske grupe koje su nastojale poticati potpunu apstinenciju od alkohola, kao Međunarodni red rehabita.
Hispanija u 6. veku
**Atanagild** je vizigotski kralj u Hispaniji koji je vladao između 554. i 567. godine. Na presto je došao uz pomoć vizantijske flote koju mu je car Justinijan I poslao u pomoć. Potpomognut Vizantincima, ubio je Agilu I u Sevilji 554. godine i zauzeo njegovo mesto na vizigotskom prestolu.

Međutim, Vizantinci nisu imali nameru da se povuku sa teritorija koje su osvojili. Atanagild je povration nekoliko gradova, međutim, bio je prisiljen da ostavi Vizantincima veliki deo hispanske Betike (danas Andaluzija) i nekoliko gradova — Kartahenu, Malagu i Kordobu, vizantijskom guverneru Liberiju, koji je sledećih godina nastojao da proširi taj "poklon". Vizantinci su u Hispaniji osnovali svoju provinciju Spaniju, i tu ostali sledećih 70 godina. Hispanorimsko stanovništvo, koje je bilo ortodoksne hrišćanske vere, podržalo je vizantijskog guvernera.

Iako je tokom svoje vladavine morao da se bori protiv Vizantije, Franaka i Sveva, kao i protiv Baska u Pirinejima, Atanagild je ojačao svoje kraljevstvo time što se pomirio sa pravovernim hrišćanima koje su njegovi arijanski prethodnici progonili. Kada je kralj Sveva takođe prihvatio ortodoksno hrišćanstvo 560, Atanagild i vizigotsko plemstvo su ostali usamljeni i izolovani u svom arijanizmu.

Atanagild je bio oženjen Gosvintom koja mu je dala dve kćerke koje su se udale za dva franačka kralja, Brunhilda (udata za Zigeberta I, kralja Austrasije i Galsvinta, udata za Hilperika I, kralja Neustrije koji je oterao svoju prvu ženu kako bi se oženio Galsvintom, koju je na kraju naredio da se ubije, što je izazvalo četrdesetogodišnji rat između Austrasije i Neustrije.

Atanagild je umro prirodnom smrću u svom krevetu, krajnje neobično za ono doba. Nasledili su ga njegova braća, Leogvild i Liuva I.

Vanjske veze
------------

***Atanagild*** na Wikimedijinoj ostavi

* 
* Istorijska biblioteka:Atanagild

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Agila I** | **Vizigotski kralj (554—567)** | Nasljednik:**Liuva ILeovigild** |
**Uble** ili **Ubli** su naseljeno mjesto u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, smješteno na otoku Lastovo. Administrativno, pripadaju istoimenoj općini.

Tu se nalazi prodavaonica, benzinska crpka, zgrada parka prirode, župna crkva i uništena vojarna.

Jednobrodna kršćanska bazilika posvećena sv. Petru, po tipu 5.-6. st. urbano je težište i vrhunac kontinuiranog uspona i cvata nekada središnjeg antičkog naselja u blizini prirodne luke u Ublima (1. st.). Na otoku Lastovu bazilika je nakon arheoloških istraživanja konzervirana i spomenička je cjelina najviše kategorije.

Zemljopisni položaj
-------------------

Naselje se nalazi na zapadnoj strani otoka Lastova. Od grada Lastova je udaljeno 10 km.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine u mjestu obitava 218 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Gospodarstvo
------------

Turizam je jedan od važnijih izvora prihoda mještana.

U luci je benzinska crpka za brodove.

Promet
------

U naselju je trajektna luka. Mjesto je s kopnom povezano trajektnom linijom Split - Vela Luka - Uble, te katamaranskom Split - Hvar - Vela Luka - Uble.

Galerija
--------

* Bazilika svetog Petra u UblimaBazilika svetog Petra u Ublima
* Bivša vojarnaBivša vojarna
* Trajektna lukaTrajektna luka

Izvori
------

1. ↑  DZS - Popis stanovništva 2001. godine
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
3. ↑  Ubli (Peljar.cvs.hr)

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Lastovo |
| --- |
| Glavat • Lastovo • Pasadur • Skrivena Luka • Sušac • Uble • Zaklopatica |
Koordinate: 41° 38′ 25" SGŠ, 21° 56′ 51" IGD

**Ubogo** (mak. *Ubogo*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Ubogo upravno pripada opštini Gradsko.

Prirodni uslovi
---------------

Ubogo je smešteno u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Velesa, naselje je udaljeno 30 kilometara južno.

**Reljef**: Naselje Ubogo se nalazi u istorijskoj oblasti Tikveš. Selo je položeno u dolini Vardara, blizu ušća Bregalnice u njega. Severno od naselja uzdiže se omanje pobrđe. Naselje je položeno na približno 150 metara nadmorske visine. 

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Ubogo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine bilo bez stanovnika. 

Većinsko stanovništvo u naselju bili su Turci (99%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva bio je islam.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.gradsko.gov.mk Zvanična stranica opštine Gradsko

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Gradsko |
| --- |
| **Gradsko** • 
Viničani •
Vodovrati •
Gornje Čičevo •
Grnčište •
Dvorište •
Donje Čičevo •
Zgropoljci •
Kočilari •
Kuridere •
Nogajevci •
Podles •
Svećani •
Skačinci •
Ubogo •
Ulanci |  |
**Udruga studenata Koprivničko-križevačke stranice (USKKŽ)** (Virje, 10. 8. 2013), studentska zavičajna udruga.

O udruzi
--------

Udruga studenata Koprivničko-križevačke županije okuplja studente s područja Podravine i Prigorja. Djelovanje udruge nije područno ograničeno te ona djeluje na cijelom teritoriju Republike Hrvatske. Udruga trenutno broji oko 100 članova, većina njih se školuje na Sveučilištu u Zagrebu.

Nastanak
--------

Udruga studenata Koprivničko-križevačke županije je novonastala udruga, specifična radi njezinog djelovanja - bavi se isključivo sa studentskim pitanjima. Osnivačka je skupština održana u Virju 10. 8. 2013. godine na kojoj je prisustvovalo 15 studenata s područja županije. U udruzi je podjednak broj članova s raznih djelova županije. Na osnivačkoj skupštini za predsjednika udruge jednoglasno je izabran Dean Perko iz Koprivnice, a za potpredsjednika Matija Matus iz Vinarca pokraj Križevaca. U predsjedništvo je ušlo 8 članova, troje iz područja Koprivnice i Đurđevca te dvoje iz područja Križevaca.

Cilj
----

Udruga studenata Koprivničko-križevačke županije osnovana je u cilju: promicanja, očuvanja i unapređenja života maturanata i studenata s područja Koprivničko-križevačke županije; uspostavljanja međusobne suradnje i razmjene iskustava između maturanata i studenata s područja Koprivničko-križevačke županije; organiziranja susreta, posjeta i drugih zajedničkih aktivnosti radi izmjene iskustava sa studentima iz drugih županija Republike Hrvatske; suradnja s udrugama i institucijama s područja Koprivničko-križevačke županije, Republike Hrvatske i međunarodne zajednice radi uključivanja članova Udruge u njihove aktivnosti i ostvarivanja zajedničkih ciljeva; pružanja savjeta maturantima i studentima u ostvarivanju njihovih prava; pružanja pomoći u savladavanju nastavnih obaveza organizacijom instrukcija i drugih oblika pomoći; organiziranja kulturnih, sportskih, glazbenih, humanitarnih i sličnih manifestacija za članove udruge.

Projekti
--------

### Podravsko-prigorska fešta

Održava se dvaput godišnje u Zagrebu i jednom godišnje u Varaždinu.

### Podravsko-prigorske večeri

Održava se nekoliko puta kroz godinu u Zavičajnom klubu Podravec u Zagrebu.

### Sajam studija

Udruga sudjeluje kao suorganizator Sajma studija u Križevcima.

### Dobrovoljno darivanje krvi

Udruga u suradnji sa Crvenim križom nekoliko puta godišnje organizira darivanje krvi za studente.

### Studentska putovanja

Udruga organizira dva putovanja godišnje u susjedne zemlje.
**Anesthesia** je zagrebački thrash metal sastav.

Povijest sastava
----------------

Sastav je osnovan 1988. u Zagrebu. Iste godine objavljuju i svoj prvi demo *Iza zida*. Na njemu su sve pjesme otpjevane na hrvatskom, za razliku od sljedećih albuma, koji su na engleskom. Potpisuju ugovor sa Croatia Recordsom, te 1993. objavljuju svoj prvi studijski album *Eye for an Eye*. Sastav je stekao popularnost, te su njihovi spotovi često prikazivani u TV emisiji *Metalmanija*. Dvije godine kasnije objavili su drugi, ujedno i posljednji studijski album *Bone*. Sastav se raspao 2000. godine, no ponovno su se okupili u studenom 2009. kada su uz bivšeg pjevača Iron Maidena, Paula Di'Anna i Thunderbolt u zagrebačkom klubu *Boogaloo* nastupili na prvom Metal Mania partyju.

Diskografija
------------

* *Iza zida* (demo, 1988.)
* *Eye for an Eye* (1993.)
* *Bone* (1995.)

Izvori
------

1. ↑  barikada.com[*mrtav link*]

Vanjske poveznice
-----------------

* MySpace stranica

***Anesthesia*** na Wikimedijinoj ostavi
Za kompoziciju George Frideric Handela, v. Atalija (Handel).
**Atalija** ili **Gotolija** (hebrejski: *ʻAṯalyā* (עֲתַלְיָה), "Bog je oduševljen") bila je kraljica Jude za vrijeme vladavine Jehorama, a kasnije i jedina vladarica Jude za pet godina. William F. Albright joj je vladavinu datirao u period 842. pne. – 837. pne. dok ju je E. R. Thiele smjestio u period 841. pne. – 835. pne.. Atalija je bila kči kralja Ahaba i kraljice Jezabele od Izraela; njen brak za Jehorama je osigurao savez između Izraela i Jude.

Jehoram, nasljednik kralja Davida, promicao je štovanmje hebrejskog Gospoda u svom kraljevstvu, ali je trpio Atalijino štovanje Baala. Nakon Jehoramove smrti je njegov sin Ahazija postao novi kralj, a Atalija kraljica majka. Ona je to iskoristila kako bi ustanovila štovanje Baala u Judi nakon što je Ahazija ubijen u Izraelu zajedno sa njenim bratom, tadašnjim izraelskim kraljem Jehoramom. Jehu ih je oboje ubio u Jahvino ime, kao i cjelokupnu Atalijinu porodicu u Izraelu.

Atalija je na to, kao kraljica, dala pogubiti sve moguće nasljednike Davida. Međutim, njen unuk Jehoaš je spašen od strane Jošebe, Ahazijine sestre, te ga je odgojio prorok Jehojada. Šest godina kasnije, Ataliju je iznenadilo kada je Jehojada otkrio Joasa narodu i proglasio ga kraljem Jude. Pokušala je suzbiti pobunu, ali je ubijena.

|
|  |
| Atalija **Kuća Davidova**bočni ogranak od **Pleme Juda** |
| Prethodi:**Ahazija** | **Kraljica Jude**Albright: 842. pne. – 837. pne. Thiele: 841. pne. – 835. pne. Galil: 843. pne. – 835. pne. | Slijedi:**Joas** |

Izvori
------

* II Paralipomenon 22:1-23:15
* Josheph, *Antiquitates iudaicae* viii-ix
* Hebrejska Biblija - život opisan u 2 Kraljevi 8:16 – 11:16
* Virginia Brown's translation of Giovanni Boccaccio’s *Famous Women*, pp. 102-106; Harvard University Press 2001; ISBN 0-674-01130-9
**Država Trujillo** (španjolski: *Estado Trujillo*) je jedna od 23 savezne države Venecuele, koja se nalazi na sjeverozapadu zemlje.

Karakteristike
--------------

U državi živi 686,367 stanovnika na površini od 7,400 km²

Trujillo sa zapada graniči sa Jezerom Maracaibo, sa istoka sa saveznom državom Portuguesa, sa jugozapada sa Državom Mérida, sa juga sa Barinasom i Zuliom sa sjevera.

Glavni grad države je još uvijek istoimeni Trujillo, trgovački centar poljoprivrednog kraja, iako ga je tokom 20. vijeka nedaleka Valera daleko nadmašila, kako brojem stanovnika tako i po ekonomskoj važnosti.

Trujillo je poznat po kipu Djevice mira (Virgen de la Paz), koji je jedan od najviših spomenika u Latinskoj Americi. Sam kip ima 46 metara, ali kako je postavljen na planini visokoj 1700 metara dominira čitavim krajem.

Privreda i transport
--------------------

Najveći dio države leži u planinama masiva Cordillera de Mérida, i pored toga Trujillo ima razvijenu poljoprivredu koja se iako ograničena na kotline i aluvijalne visoravni nalazi pri samom vrhu u Venezueli. 
U Trujillu se uzgajaju; banane, grašak, krumpir, mrkva, salata, kupus i ananas. Ostali važni usjevi su; kava, šećerna trska, kukuruz, grah, manioka, celer, karfiol, grah i češnjak.

Preko države prolazi Panamerički i Transandski autoput.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Trujillo*" (engleski). Encyclopedia Britannica. Pristupljeno 03. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

***Trujillo (savezna država)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Trujillo* na portalu Venezuela tuya (`es`)
* *Trujillo* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)

| * p
* r
* u
Administrativna podjela Venezuele |
| --- |
| Savezne države | 
* Amazonas
* Anzoátegui
* Apure
* Aragua
* Barinas
* Bolívar
* Carabobo
* Cojedes
* Delta Amacuro
* Falcón
* Guárico
* Lara
* Mérida
* Miranda
* Monagas
* Nueva Esparta
* Portuguesa
* Sucre
* Táchira
* Trujillo
* Vargas
* Yaracuy
* Zulia

 |  |
| Teritoriji posebne uprave | 
* Savezni teritoriji
* Distrikt glavnog grada

 |
**Refektorij** (od srednjovjekovnog latinskog: *refectorium*- latinski: *reficere*=obnoviti) je ime za jednostavnu četverokutnu prostoriju po samostanima i koledžima i sličnim kolektivnim ustanovama u kojima fratri ili učenici zajednički jedu.

Ispočetka je to bio naziv za veliku zajedničku blagovaonicu u hospicijima, internatima, bolnicama i sličnim ustanovama. Kasnije je to postalo ime za takve prostorije i zgrade po samostanima i bogoslovijama. Refektorij od opreme ima stolove, stolice i podij za čitača molitvi.

Često su bili ukrašeni freskama, kao refektorij milanske Crkve Santa Maria delle Grazie Leonardovom freskom - Posljednja večera.

Trpezarija
----------

**Trpezarija** (od grčkog: τράπεζα / trapeza=*stol*) je slična prostorija u pravoslavnim manastirima u kojoj monasi jedu. Najčešće je potpuno odvojena od crkve u posebnoj zgradi. U njoj se prije i posle objeda čitaju molitve a za samog objeda hagiografije svetaca po 
kalendaru.

Izvori
------

1. 1 2  „*Refettorio*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 1.02.2022.
2. ↑  „*refectory*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 1.02.2022.
3. ↑  „*Refektorij*" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija LZMK. Pristupljeno 1.02.2022.
4. ↑  „*Trpezarija*" (srpski). Visoki Dečani Monastery. Pristupljeno 1.02.2021.

Vanjske veze
------------

***Refektorij*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Refektorij* (`sh`)
Apisova stela koja obilježava 2. godinu Pamijeve vladavine. Pronađena u Saqqari, danas izložena u Louvreu
**Usermaatre Setepenre Pami** bio je faraon koji je vladao Egiptom 7 godina. Pripadao je Dvadeset drugoj dinastiji Meshwesh Libijaca koji su tada dominirali Egipatskom Deltom. Pamijevo ime zbači "Mačka" ili "Onaj koji pripada Mački [Bastet]u."

Pamijev odnos s njegovim neposrednim prehodnikom --Hedjkheperre Setepenre [[Shoshenq IV]|Shoshenqov IV] - je nepoznat, ali je, s druge strane, potvrđen kao otac budućeg faraona Shoshenqa V. Za Pamija se nekada smatralo da je Pimay, treći sin faraona Shoshenqa III koji je služio kao "Veliki poglavica Ma" pod svojim ocem. Međutim, različite ortografije (Pami vs. Pimay) potvrđuju da je riječ o dvije različite osobe.

Eksterni linkovi
----------------

***Pami*** na Wikimedijinoj ostavi

* Abstract of BIFAO 98 paper by Marc Gabolde, Susanne Bickel, Pierre Tallet Arhivirano 2008-03-04 na Wayback Machine-u
* dynasties

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Shoshenq IV** | **Pharaoh of Egypt**785 – 778 BC Twenty-second dynasty of Egypt | Slijedi:**Shoshenq V** |