recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ywain** (zvan i *Uwaine*, *Owain* ili *Ewain*) je bio jedan vitezova Okruglog stola iz legende o Kralju Arthuru.

Stvarni lik koji je poslužio kao baza za kasniji lik - Ywaina vjerojatno je bio Owain mab Urien sin kralja Uriena Rhegeda, kog je naslijedio na tronu.

U kasnijim verzijama pored oca Uriena on dobija i majku Morganu le Fay i rođaka Gawaina. Prvi put se pojavljuje pod imenom Owain u velškoj priči - *Breuddwyd Rhonabwy* (Rhonabwyov san). Ta priča bila je inspiracija Chrétien de Troyesu za ep - *Yvain ou le Chevalier au lion* (Yvain vitez sa lavom). I Chrétienov Yvain i velški Owain, doživljava avanturu u kojoj pobjeđuje viteza čuvara izvora, i zatim se ženi njegovom udovicom i preuzima njegovu domenu.

U francuskoj verziji priče Gawain ga nagovori da krenu u nove pustolovine, pa on ostavlja svoj feud i doživljava niz novih avantura, među njima i onu kad spašava lava od zmaja. Zahvalni lav se sprijateljuje sa Yvainom i pomaže mu u borbi protiv nekih njegovih protivnika.

Chrétienov ep inspirirao je germanskog poetu Hartmann von Aua da napiše svog - *Iweina*, a on je preveden na staronordijski kao *Ivens Saga*.

Engleska romantična poema *Ywain and Gawain*, pojavila se kao adaptacija Chrétienovog *Yvaina...*, ali sa puno manje akcenata za dvorske običaje i vitešku ljubav. 
U kasnijim varijantama kao u francuskom - *Mort Artu*, i u Maloryjevom romanu *Le Morte Darthur*, Ywaina iz Camelota istjera Arthur zbog sumnje da je i on sudjelovao u zavjeri koju je protiv njega pokušala njegova majka Morgana le Fay. U izbjeglištvu ga prati Gawain a pridružuje im se i vitez Marholt. Troje junaka u svom lutanju naiđu na tri dame koji ih vode do niza novih avantura.

U međuvremenu je Arthur shvatio da Ywain nije pomagao majci u zavjeri, pa ga je pozvao natrag u Camelot.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Yvain*" (engleski). Camelot Project. Pristupljeno 02. 10. 2017.
2. ↑  „*Uwaine in Malory's le Morte*" (engleski). Gordd Cymru. Arhivirano iz originala na datum 2015-09-16. Pristupljeno 02. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

***Ywain*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Uwaine in Malory's le Morte* na portalu Gordd Cymru Arhivirano 2015-09-16 na Wayback Machine-u (`en`)

| * p
* r
* u
Legende o Kralju Arthuru |
| --- |
| Ključne osobe | Kralj Arthur • Constantine • Sir Ector • Vojvoda od Cornwalla • Guinevere • Igraine • Izolda • Gospa od jezera • Kralj Lot • Kralj Mark • Merlin • Mordred • Morgana le Fay • Morgause • Uther Pendragon |
| Vitezovi Okruglog stola | Aglovale • Agravain • Bagdemagus • Bedivere • Bors • Breunor • Calogrenant • Caradoc • Dagonet • Dinadan • Gaheris • Galahad • Gareth • Gawain • Geraint • Griflet • Hector de Maris • Kay • Lamorak • Lancelot • Leodegrance • Lionel • Lucan • Maleagant • Marhaus • Palamedes • Pelleas • Pellinore • Percival • Safir • Sagramore • Segwarides • Tor • Tristan • Urien • Ywain • Ywain Kopile • Elyan Bijeli • Sir Ector |
| Predmeti | Excalibur • Sveti gral • Okrugli stol • Opasna stolica |
| Mjesta | Avalon • Brocéliande • Caerleon • Camelot • Corbenic • Cornwall • Logres • Lyonesse • Sarras • Tintagel |
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Yuwen*.*
Yuwen Tai
**Yuwen Tai** (kineski: ; pinyin: *Yǔwén Tài*) (507–556), nadimak **Heita** (黑獺), formalno **Vojvoda Wen od Andinga** (安定文公), kasnije u državi Sjeverni Zhou posthumno navođen kao **Princ Wen** (文王) potom **Car Wen** (文皇帝) sa hramskim imenom **Taizu** (太祖), bio je vojskovođa i vrhovni komandant oružanih snaga kineske/Xianbei države Zapadni Wei. Karijeru je započeo u državi Sjeverni Wei gdje mu je povjerena kontrola nad njenim zapadnim teritorijama. Kada se godine 534. car Xiaowu od Sjevernog Weija nastojao riješiti moćnog generala Gao Huana, pobjegao je na Yuwenove teritorije; Gao je na to reagirao proglasivši cara Xiaojinga za novog vladara. Yuewn Tai je svog starog/novog vladara godine 535. dao otrovati a na njegovo mjesto postaviti svog rođaka Yuan Baojua (car Wen), čime je dvovlašće formalizirano, odnosno država trajno podijeljena na Gaov i Xiaojingov Istočni Wei, a dio pod Yuweom i carom Wenom postao Zapadni Wei. Yuwen je ostatak života proveo u nastojanju da Zapadni Wei, mnogo slabiji od svog istočnog susjeda, učini snažnom državom; nakon njegove smrti njegov sin Yuwen Jue je od cara cara Gonga preuzeo vlast i ustanovio dinastiju Sjeverni Zhou.
**Yuwen Xian** (宇文憲) (544–578), nadimak **Pihetu** (毗賀突), formalno **Princ Yang od Qija** (齊煬王), bio je carski princ kineske dinastije Sjeverni Zhou. Bio je peti po redu sin Yuwen Taija, generala i de facto vladara države Zapadni Wei. Nakon Yuwen Taijeve smrti mjesto regenta je 556. preuzeo njegov rođak Yuwen Hu, koji će trojicu njegove braće - Yuwen Jua, Yuwen Yuja i Yuwen Gonga (cara Wua) - učiniti carevima nove dinastije, i pri tome prvu dvojicu likvidirati čim su pokazali znakove da namjeravaju preuzeti stvarnu vlast. Yuwen Xian je, međutim, kao izuzetno učeni i sposobni mladić, osvojio Yuwen Xianovo povjerenje te su mu povjeravane odgovorne dužnosti. Nakon što mu je brat Yuwen Gong 572. likvidirao Yuwen Hua, prešao je u njegovu službu, te se istakao u pohodu kojim je 577. pokorena suparnička država Sjeverni Qi i tako ponovno ujedinjena sjeverna Kina. Međutim, nakon bratove smrti 578. je pao u nemilost njegovog mentalno nestabilnog sina cara Xuana. On ga je lažno optužio za izdaju i dao zadaviti.
**Hajnrih Herman Robert Koh** (nem. *Heinrich Hermann Robert Koch*) (11. decembar 1843 — 27. maj 1910) je bio lekar i mikrobiolog. Otkrio je bacil antraksa i tuberkuloze. Na teorijskom planu, razvio je Kohove postulate. Dobitnik je Nobelove nagrade za medicinu i fiziologiju 1905. 

Uz Luja Pastera, smatra se osnivačem bakteriologije.

Počeci istraživačkog rada
-------------------------

Robert Koh je rođen u Klaustalu (Nemačka) 1843. Studirao je filologiju i medicinu na Univerzitetu u Getingenu. Najznačajniji profesor mu je bio Jakob Henle, čija su naučna dela nagoveštavala postojanje mikroskopskih izazivača bolesti. Lekar je postao 1866. 

Prva Kohova istraživanja su se ticala antraksa. Otkrio je metode da izdvoji čiste kulture bacila iz uzorka krvi. Zaključio je da antraks gradi endospore da bi dugo opstao u spoljnoj sredini. Prisustvo ovih endospora u zemljištu, bilo je uzrok, do tad neobjašnjivih, epidemija antraksa. Koh je objavio ove rezultate istraživanja 1876, i kasnije dobio posao u Carskom ministarstvu zdravlja.

Revolucionarna otkrića
----------------------

Koh je počeo da koristi napredne tehnike za analizu bacila, kao što su agar medijum za rast bacila i Petri posude. Ovo ga je dovelo do otkrića bacila tuberkuloze (Mycobacterium tuberculosis), koje je objavio 24. marta 1882. 

To je bilo izuzetno značajno otkriće, jer tada, sredinom 19-og veka, tuberkuloza je bila uzrok svake sedme smrti. 

Radio je na istraživanju kolere u Egiptu i Indiji. Identifikovao je bakteriju uzročnika ove bolesti. Istine radi, ovu bakteriju je ranije pronašao Filipo Paćini, ali je to otkriće palo u zaborav. 

Počev od 1885, bio je profesor na Univerzitetu u Berlinu i radio u univerzitetskoj bolnici Šarite (Charité). 

Takođe je putovao po dalekim zemljama istražujući malariju i tropske bolesti. 

Jednako bitan je njegov rad na razvoju Kohovih postulata.

Epilog
------

Spomenik Robertu Kohu ispred bolnice Šarite u Berlinu
Kohova kasnija istraživanja nisu bila tako uspešna. Potencijalni lek za tuberkulozu, Tuberkulin, bio je promašaj. 

Međutim, njegovi učenici, koristeći njegove metode, pronašli su organizme izazivače difterije, tifusa, pneumonije, gonoreje, meningitisa, lepre, bubonske kuge, tetanusa, sifilisa i drugih bolesti. 

Umro je u Baden-Badenu, u Nemačkoj, 1910.

Svetska Zdravstvena Organizacija proglasila je 24. mart za Svetski dan borbe protiv tuberkuloze.

***Robert Koch*** na Wikimedijinoj ostavi
**Blace** su naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Slivno, Dubrovačko-neretvanska županija. 

Nalaze se na obali, na ušću rijeke Male Neretve u Jadransko more.

Povijest
--------

Blace su u 19. stoljeću osnovali doseljenici koji su u 1678. došli u Postinje iz Trubina Brda (iznad Vidonja). Osnovna škola u Blacama je osnovana 1908. godine, a crkva Sv. Ivana Krstitelja je sagrađena 1911. godine.

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

Napomena: Od 1890. do 1910. iskazivano kao dio naselja pod imenom Blaca. U 1857. 1869. i 1921. podaci su sadržani u naselju Slivno Ravno.

Šport
-----

U Blacama je od 1968. do 1988. djelovao nogometni klub Sloga koji je bio inicijator osnivanja mnogih drugih neretvanskih klubova.
U susjednom naselju *Slivnu* djeluje boćarski klub "Slivno".

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Blace (Hrvatska)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Slivno |
| --- |
| Blace • Duba • Duboka • Klek • Komarna • Kremena • Lovorje • Lučina • Mihalj • Otok • Pižinovac • Podgradina • Raba • Slivno Ravno • Trn • Tuštevac • Vlaka • Zavala |
**Robert Malet** (1066 - 1106fl. 1066 - 1106) bio je anglo-normanski baron poznat kao bliski savjetnik engleskog kralja Henryja I. 

Rodio se kao sin normanskog velmože William Malet, od koga je 1071. naslijedio velike posjede u Eyeu (današnji Suffolk). Prema Domesday Booku je bio jedan od najbogatijih feudalaca Engleske , a od 1070. do 1080. je služio visoki šerif Norfolka i Suffolka te je na tom ugušio ustanak Ralpha Wadera. Nakon dolaska Williama Rufusa na englesko prijestolje je pao u nemilost, izgubio sve engleske posjede te bio prisiljen utočište tražiti u Normandiji kod Williamovog brata i suparnika, vojvode Roberta Curthosea. Međutim, već 1100. se vratio u Englesku i bio prisutan na krunidbi Henryja I. Što se s njime dalje dogodilo, ne može se precizno rekonstruirati - dio historičara vjeruje da je opet izgubio naklonost kralja i zemlju, dio da je poginuo u bitci kod Tinchenbraija, a dio da je još uvijek bio živ 1107. Dio historičara vjeruje da je kasniji William Malet, koji je od Henryja I izgubio zemlju u Eyeu, bio njegov sin ili bliski srodnik.

Literatura
----------

* Ancestral Roots of Certain American Colonists Who Came to America Before 1700 by Frederick Lewis Weis, Line 234A-25
* C. Warren Hollister, "Henry I and Robert Malet", *Viator*, Vol. 4, 1973, pp. 115-22
* Cyril Hurt, "William Malet and His Family", *Anglo-Norman Studies XIX: Proceedings of the Battle Conference 1996*, ed. Christopher Harper-Bill, Boydell & Brewer Ltd, 1997, pp. 123-66
* C. P. Lewis, "The King and Eye: A Study in Anglo-Norman Politics", *English Historical Review*, vol. 104, 1989, pp. 569-87

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **—**  |  **Lord veliki komornik**  | Slijedi: **Aubrey de Vere**  |
|  |
| --- |
| **Yuya  na hijeroglifima** |
|  |

**Yuya** (ponekad napisan kao **Iouiya**) isto tako poznat Yaa, Ya, Yiya, Yayi, Yu, Yuyu, Yaya, Yiay, Yia, Yuy bio je moćni egipatski dvorjanin u doba Osamnaeste dinastije (cca. 1390. pne.). Bio je oženjen za egipatsku plemkinju Tjuyu. Njihova kći Tiye postala je Velika kraljevska supruga Amenhotepa III. Prema nekim egiptolozima su njih dvoje bili i roditelji Aya, egipatskog generala iz doba vladavine faraona Akhenatena, koji je s vremenom i sam postao faraon *Kheperkheprure Ay*. Međutim, o njihovom srodstvu nema nepobitnih dokaza. Yuya i Tjuyu su također imali sina po imenu Anen ili (Onen).

Porijeklo
---------

Yuya je došao iz gornjoegipatskog grada Akhmina, gdje je vjerojatno posjedovao imanje i bio član gradskog plemstva. Njegovo porijeklo je nejasno. Sudeći prema njegovoj mumiji, Yuya je bio viši od egipatskog prosjeka, a anatom Grafton Elliot Smith je smatrao da mu izgled nije tipično egipatski. S obzirom na neuobičajeno ime i izgled, neki egiptolozi vjeruju kako je Yuya bio stranog porijekla, iako za to ne postoje nepobitni dokazi.

Neki historičari sugeriraju kako su Yuya i židovski patrijarh Josip jedna te ista osoba. Problem s tom teorijom je da je Yuyina mumija pronađena u Dolini kraljeva, dok bi Josip trebao biti sahranjen u Grobu patrijarha. Bez obzira na to Ahmed Osman u svojoj seriji knjiga koje povezuju Egipat i kršćanstvo, čvrsto stoji na tvrdnji da je Yuya Josip.

Bilješke
--------

1. ↑  (Osman p. 113)
2. ↑  Rice, Michael (1999). *Who's Who in Ancient Egypt*. Routledge.
3. ↑  Rice, op. cit. p.222
4. ↑  David, op. cit. p.167
5. ↑  Rice, op. cit. p.20
6. ↑  David O'Connor & Eric Cline, Amenhotep: Perspectives on his Reign, University of Michigan, 1998, p.5

* David, Anthony, E. and Rosalie David. *A Biographical Dictionary of Ancient Egypt*. London: Seaby, 1992. ISBN 1-85264-032-4
* Osman, Ahmed. The Hebrew Pharaohs of Egypt. Rochester: Bear and Company, 1987.

Vanjske veze
------------

* „Discussion and images of the mummies of Yuya and Tjuyu". *Tripod homepage*.
* The Treasures of Yuya and Tuyu
* The Gospel According to Egypt

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Ankh | Značajni stari Egipćani | Ankh |
| **Vladari starog carstva**: Narmer | Menes | Džoser | Sneferu | Khufu | Khafra | Menkaura | Pepi II |
| **Vladari srednjeg carstva**: Mentuhotep II | Mentuhotep IV | Senusret III | Amenemhat III | Sobekneferu |
| **Vladari novog carstva**: Hatšepsuta | Tutmos III | Amenhotep III | Akhenaton | Tutankamon | Ramzes I | Ramzes II |
| **Ostali vladari**: Psametikus I | Šošenk I | Piankhi (Pije) | Taharka | Ptolemi I | Kleopatra VII |
| **Supruzi i supruge vladara**: Tetišeri | Ahmos-Nefertari | Ahmos | Tije | Nefertiti | Ankesenpaten | Nefertari | Marko Antonije |
| **Dvorski zvaničnici**: Imhotep | Veni | Ahmos, sin Ebane | Ineni | Senemut | Ija | Maja | Juni | Maneto | Potinus |
**Budakalász** (srpskohrvatski: *Kalaz*, njemački: *Kalaz*) je grad na sjeveru Mađarske od 
10,660 stanovnika. koji administrativno podpada pod Županiju Pest.

Geografske karakteristike
-------------------------

Budakalász leži udaljen petnaestak km sjeverno od centra Budimpešte, pa je danas samo njegovo sjeverno predgrađe spojeno sa Budimom.

Historija
---------

Naselje je prvi put dokumentirano 1135, pod imenom *Kaláz*, a to je ime zadržalo i tokom čitavog srednjeg vijeka.

Sve do 19. vijeka Kalaz je bio većinsko srpsko naselje. Dobar dio njih se nakon Prvog svjetskog rata iselio u novoosnovanu Kraljevinu Srba, Hrvata i Slovenaca.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Rumunjska, Lueta
* Njemačka, Kahl am Main
* Srbija, Ada

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Pest" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Budakalász*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Budakalásza* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Septini u *Saccharomyces cerevisiae*** (fluorescentna mikrografija)  

• zeleno: septini (*AgSEP7-GFP*)  

• crtica ljestvice: 10 μm
**Septum** u citologiji predstavlja novu staničnu stijenku koja nastaje između dvije stanice kćeri tijekom stanične diobe.

Pojavljuje se u završnim diobenim fazama. Kod binarne diobe, uvlači se stanična membrana i stanična stijenka i tad nastaje septum.

Prema septumu nazivaju se septini, skupina bjelančevina koja vezuje gvanozin trifosfat, a nalazimo ju u eukariotskim stanicama gljiva i životinja te kod nekih zelenih alga.

Izvori
------

1. 1 2  Vježba 8 - Mitoza Arhivirano 2014-12-13 na Wayback Machine-u, Prokarioti, str. 144 PBF
2. ↑  Weirich CS, Erzberger JP, Barral Y (2008). "The septin family of GTPases: architecture and dynamics". Nat. Rev. Mol. Cell Biol. 9 (6): 478–89. doi:10.1038/nrm2407. PMID 18478031.
3. ↑  Douglas LM, Alvarez FJ, McCreary C, Konopka JB (2005). "Septin function in yeast model systems and pathogenic fungi". Eukaryotic Cell 4 (9): 1503–12. doi:10.1128/EC.4.9.1503-1512.2005. PMC 1214204. PMID 16151244.
Koordinate: 43° 03′ 13" SGŠ, 18° 01′ 37" IGD

**Bitunja** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Berkovići koja pripada entitetu Republika Srpska. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 335 stanovnika.

Geografija
----------

Selo se nalazi u Hercegovini. Područje Bitunje se nalazi oko 8 kilometara jugoistočno od Stoca, a od općinskog centra Berkovića oko 28 km jer je najbolji put preko Stoca. Bitunja se dijeli na Donju i Gornju Bitunju u kojoj je i zaselak Zabrđe. U Zabrđe se stiže sa puta Stolac-Ljubinje, skretanje na istočnu stranu kod betonske čatrnje Novakinja (prije prevoja na Žegulji). Bitunja se prije rata u Bosni i Hercegovini nalazila u sastavu opštine Stolac.

Istorija
--------

Područje Bitunje je pripadalo srednjovjekovnoj Humskoj župi Dubrava koja je graničila sa župama Dabar, Popovo, Žaba (župa), Luka (župa) i Večerić. Župa Dubrave se spominje u dubrovačkom spisu od 13. oktobra 1285, a zatim u više dokumenata iz 1405, 1406, 1443, 1444, 1449. godine. Iz tog vremena potiču nekropole stećaka u Bitunji koje su nacionalni spomenik BiH. 

**Nekropola Potkuk**, nalazi se na listi 30 srednjovjekovnih nekropola stećaka koje su 2016. godine proglašene Svjetskom baštinom UNESCO-a.  Proglašena je i za Nacionalni spomenik BiH. 

**Nekropola Lokve**, 

**Nekropola Zakuk** 

**Nekropola Baba**

Stanovništvo
------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Nacionalnost** | **1991.** |
| Muslimani | 248 |
| Srbi | 19 |
| Hrvati | 67 |
| Jugosloveni | 1 |
| ostali | 0 |
| Ukupno | 335 |

Privreda
--------

|  |
| --- |
|  |

Vanjske veze
------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |

* Sajt opštine Berkovići

Šablon:Berkovići
***Zaustavi vreme*** je srpska telenovela snimana od decembra 2007. do jula 2008. godine. To je prvi projekat AVA filma, ispostave popularne hrvatske produkcije AVA u Beogradu.

Iako je u nju uloženo 10 miliona evra, produkcija nije uspela da proda seriju nijednoj televiziji, iako su za nju bile zainteresovane RTS, TV B92, RTV Pink i Foks televizija, tako da je serija do danas nije emitovana .

Radnja
------

Vladan Krstić postaje (ponovo) ministar i njegov život se menja iz korena. On od pravog poštenjačine i idealiste koji je putovao po selima verujući u program svoje stranke postaje neko drugi, ulazi u lanac zakulisnih radnji, poltrona, usluga, dodatno zaboravlja sve o sebi, sve što je nekad bio, prijatelje i stavove i što je najstrašnije - svoju porodicu. Njegova supruga Nada godinama ima mladog ljubavnika lekara, iako ga još voli. Njihova deca Anđela i Boris su odavno samostalni. Dinamični život koji im predstoji zbog očeve nove funkcije izazvaće preokrete kod svakoga i vratiti ih na kraju jedne drugima. U seriji se jasno vidi presek tipičnog beogradskog života danas, naročito polarizacija koja se stvorila između bogatih i siromašnih građana prestonice.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Branislav Lečić | Vladan Krstić |
| Danica Maksimović | Nada Krstić |
| Tijana Čurović | Anđela Krstić |
| Petar Benčina | Boris Krstić |
| Ana Franić | Tamara |
| Srđan Karanović | Neven |
| Sebastijan Kavasa | Miša |
| Slobodan Ćustić | Bogdan |
| Branka Pujić | Marija |
| Bojana Maljević |  |
| Nenad Stojmenović |  |
| Anđelika Simić |  |
| Darko Tomović |  |
| Miloš Samolov | Kiki |
| Viktor Savić |  |
| Ivan Zarić |  |
| Bojan Perić | Pavle |
| Jana Milić | Minja |
| Jovana Balašević |  |
| Miodrag Krstović |  |
| Marko Janjić | Boško |
| Marina Vodeničar | Danica |
| Siniša Ubović | Aleksa |
| Sofija Rajović |  |
| Minja Peković |  |

Spoljašnje veze
---------------

* *Zaustavi vreme* na IMDb-u (`en`)
**Yu Zhining** (于志寧) (588–665), kurtoazno ime **Zhongmi** (仲謐), formalno **Vojvoda Ding od Yana** (燕定公), bio je kineski kancelar u službi dinastije Tang. Karijeru je započeo kao mladi službenik dinastije Sui, da bi 617. prešao na stranu cara Gaozua, a potom njegovog sina cara Taizonga. Car Taizong mu je povjerio mjesto glavnog službenika u osoblju svog sina i krunskog princa Li Chengqiana, gdje se istakao nastojeći ga, iako bez uspjeha, "dovesti u red". Zbog toga je ostavio dobar dojam na cara, i kada je 643. Li Chengqian zbog bezuspješnog pokušaja svrgavanja cara smijenjen, Yu Zhining je postavljen na mjesto načelnika osoblja novog krunskog princa Li Zhija, koji je 649. postao car po imenu Gaozong. Yu Zhining je tako postao jednom od najmoćnijih i najuticajnijijh ličnosti u Kini. Međutim, njegovo odbijanje da podrži carevu konkubinu Wu u preuzimanju titule carice ga je 659. dovelo u nemilost. Caričin glavni saveznik Xu Jingzong ga je optužio da je protiv cara kovao zavjeru sa carevim ujakom Zhangsun Wujijem. Yu Zhining je zbog degradiran i poslan na službu u provinciju.

Napomene i reference
--------------------

* *Knjiga Tanga*, vol. 78. Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 104. Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u
* *Zizhi Tongjian*, vols. 194, 195, 196, 197, 199, 200.
**Boska** je robna kuća koja se nalazi u centru Banjaluke. Bila je jedna od najvećih robnih kuća u Jugoslaviji. Vlasnik 58 odsto robne kuće od 2009. je beogradska konzorcijum Zekstra-Delta, dok je vlasnik 42 odsto Vlada Republike Srpske.

Položaj
-------

Robna kuća Boska se nalazi u samom centru Banjaluke na Trgu Krajine. Kada je 1969. godine Banjaluku pogodio zemljotres, epicentar je bio na mjestu gdje se danas nalazi zgrada robne kuće Boska. Robna kuća zauzima prostor od 11.500 kvadratnih metara.

Istorija
--------

Trg Krajine i robna kuća Boska
Nakon što je Banjaluku pogodio zemljotres 1969. obnova grada je trajala više godina. Boska je otvorena 1978. godine, kao jedna od najvećih robnih kuća u Jugoslaviji. Robna kuća Boska je 2008. godine bila pred ekonomskim kolapsom, nakon čega je privatizovana posredstvom Vlade Republike Srpske. Okvirni ugovor o prodaji 58 odsto Boske, između Vlade Republike Srpske i kompanije Delta, je potpisan 3. oktobra 2008. godine. Dok je Vlada Republike Srpske tek 14. maja 2009. dala saglasnost za aneks Ugovora o prodaji 58 odsto akcija državnog kapitala u vlasništvu Republike Srpske. Rekonstrukcija prostora koje je koštalo oko 15. miliona evra, je trajalo četriri mjeseca tokom 2010. godine, a svečano je otvorena tačno u podne na dan 11. novembar 2010. Obnovljenu robnu kuću Boska su svečano otvorili predsednik Republike Srpske Milorad Dodik, i vlasnik kompanije Delta Miroslav Mišković.

U renoviranoj Robnoj kući „Boska" u Banjaluci našlo se 27 radnji, među kojima i poznati svjetski brendovi „", „", „", „" i „". U obnovljenom poslovnom prostoru, površine 11.500 kvadratnih metara, zaposleno je 150 radnika u 27 radnji. Druga faza rekonstrukcije i proširenja ponude zakazana je za proljeće 2011. godine.

Izvori
------

***Boska*** na Wikimedijinoj ostavi

* Radio televizija Republike Srpske: U ČETVRTAK OTVARANjE ROBNE KUĆE „BOSKA" 8. 11.2010. (`sh`)
* Frontal: Otvorena nova Boska 11. 11.2010. (`sh`)
* Fontal: Gluhaković: „Zekstra-Delta" neće odustati od „Boske" 8. 4.2009.[*mrtav link*] (`sh`)
* Radio televizija Republike Srpske: „Boska" - uskoro kupoprodajni ugovor 18. 5.2009. (`sh`)
* Politika: Konzorcijum „Delta-Zekstra" kupio „Bosku" 4. 10.2008. (`sh`)
**Dalibor Bartulović** (poznat kao **Shorty**, 27. lipnja 1980. Vinkovci), hrvatski je hip hop glazbenik. Najpoznatiji je po pjesmama "Zeka" i "Dođi u Vinkovce" s albuma *1,68*.

Životopis
---------

### Raniji život

Rođen je i odrastao je u Vinkovcima, i od svoga djetinjstva je bio zaniman za hip hop. 1998. je počeo pisati reperske stihove dok je 1999. sudjelovao na freestyleu na lokalnoj radio postaji VFM u emisiji *Black thing*. Godinu dana kasnije (2000.) je bio suosnivačem hip-hop skupine B2. Bio je gost u showu uživo "8 Mile Freestyle Battle" koji se održavao 2002. u Zagrebu u klubu Aquarius. Uskoro, poslije toga, raspala se skupina B2 i Shorty je započeo sa samostalnom karijerom i osnovao je novu hip-hop skupinu sa Sabom i DJ Makro Polom koja se zvala Bon-Ton. Krajem 2003. započeo je sa snimanjem pjesama u studiu MORRIS za svoj debitantski album.

### Uspjeh

Shorty je 2004. u Aquarius Recordsu objavio album *1,68* u kojem su se nalazili hitovi poput *Zeka*, *Dođi u Vinkovce* i drugi. Tri godine poslije, objavio je svoj drugi album *Moj jedini način* koji je u cijelosti posvećen njegovom pokojnom bratiću Tomislavu "Tomi" Bartuloviću (1980. - 2005.). Posljednja pjesma u albumu priča o Shortyjevoj ljubavi i odnosu prema bratiću Tomiju. U pjesmi, Shorty repa: "*I na kraju još bih ti htio reći hvala, moj bratiću Tomi, bila te je čast poznavat'*". Shorty se 2007. oženio sa sadašnjom suprugom Anom Ambrenac.

Diskografija
------------

* 2004: *1,68*
* 2007: *Moj jedini način*
* 2009: *Veličina nije bitna*

Izvori
------

* Aquarius-records.com
* Shorty[*mrtav link*] fan blog
* Shorty Arhivirano 2008-03-04 na Wayback Machine-u na CMCu
***Slobodna Dalmacija*** su hrvatske dnevne novine koje izlaze u Splitu, a koje izdaje Europapress holding.

Povijest
--------

Prvi broj Slobodne Dalmacije u slobodnom Splitu 1943.
List su za vrijeme drugog svjetskog rata osnovali partizani, a prvi broj je odštampan 17. juna 1943. u pojati na Mosoru, u blizini Splita, koji je tada bio pod italijanskom okupacijom. Nakon toga se tisakoaBrštanovu, Splitu, Ogorju, Livnu, Hvaru i Visu, a kada su jedinice NOVJ 26. listopada 1944. zauzele Split, stalno izlazi u Splitu.

Ostala izdanja
--------------

### Nedjeljna Dalmacija

*Glavni članak: Nedjeljna Dalmacija*
*Nedjeljna Dalmacija* je hrvatski tjednik koji je tiskan u razdoblju 1971.-2002. kao nedjeljno izdanje Slobodne Dalmacije. U okviru tog tjednika ponikao je i kasniji *Feral Tribune*.

### Feral Tribune

*Glavni članak: Feral Tribune*
**Feral Tribune** je bio hrvatski satirički tjednik koji je izlazio kao podlistak nedjeljnog izdanja Slobodne Dalmacije, a kasnije kao samostalan tjednik do prestanka tiskanja 2008. godine.

Isticao se provokativnim naslovnicama i izrazito kritičnim pristupom. Parafraziranje i fotomontaže prepoznatljive su osobine ovog tjednika.

### Mali Oglasnik SD

*Mali Oglasnik* je tjedni oglasnik u izdanju Slobodne Dalmacije.

### Slobodna BiH

*Glavni članak: Slobodna BiH*
**Slobodna BiH** je bio hrvatski dnevni list iz BiH, kojeg je izdavala novinska kuća Slobodna Dalmacija.

### Internet izdanje

Internet izdanje objavljeno je prvi put 3. lipnja 1999. godine.

Glavni urednici
---------------

* Šerif Šehović (1943.-1944.)
* Neven Šegvić (1944.-1945.)
* Petar Šegvić (1945.-1946.)
* Antun Maštrović (1946.-1947.)
* Božidar Novak (1947.-1949.)
* Branko Karadžole (1949.)
* Vladimir Pilepić (1949.-1951.)
* Igor Radinović (1951.)
* Mirko Peršen (1951.-1953.)
* Nikola Disopra (1955.-1957.)
* Sibe Kvesić (1957.-1965.)
* Hrvoje Baričić (1965.-1973.)
* Marin Kuzmić (1973.-1978.)
* Miro Jajčanin
* Mirko Prelas
* Joško Franceschi (1982.-1983.)
* Joško Kulušić (1983.-1993.)
* Dino Mikulandra (1993.-1994.)
* Josip Jović ( 1994.-1996.)
* Krunoslav Kljaković (1996.- 1997.)
* Miroslav Ivić (1997.-1998.)
* Olga Ramljak (1998.-2000.)
* Josip Jović (2000.-2001.)
* Dražen Gudić (2001.-2005.)
* Mladen Pleše (2005.-2008.)
* Zoran Krželj (2008.-2010.)
* Krunoslav Kljaković (2010.- 2014. )
* Ivo Bonković (2014. -)

Izvori
------

1. ↑   Hrvatska gospodarska komora sektor za industriju Zagreb, 24.04.2013.; Evidencija izdanih potvrda o upisu u upisnik HGK o izdavanju i distribuciji tiska; Prosječna prodana naklada (2011.) (pristupljeno 20. svibnja 2013.)

Literatura
----------

* Mirković Vojko, Šezdest godina dnevnika "Slobodna Dalmacija", u Slobodna Dalmacija, Split, 2003.

Vanjske veze
------------

***Slobodna Dalmacija*** na Wikimedijinoj ostavi

* slobodnadalmacija.hr
**Yuan He** (源賀) (403 – 22. oktobar 479), rođen kao **Tufa Poqiang** (禿髮破羌), formalno **Princ Xuan od Longxija** (隴西宣王), bio je velikodostojnik i vojskovođa kineske/Xianbei države Sjeverni Wei. 

Bio je sin Tufa Rutana, posljednjeg princa države Južni Liang. Godine 414. državu Južni Liang je pokorila država Zapadni Qin pod Qifa Chipanom. Kada su godine 423. njegov brat Tufa Rutai i sestra princeza Tufa bez uspjeha pokušali ubiti Qifa Chipana, došlo je do masakra njegove porodice. Mladi Tufa Poqiang je prebjegao prvo u državu Sjeverni Liang, a potom na teritoriju države Sjeverni Wei gdje je ušao u službu cara Mingyuana. Brzo je napredovao, a Mingyuan, impresioniran njegovim sposobnostima ali i time da su dijelili iste Xianbei pretke, mu je promijenio ime u "Yuan Poqiang". Godine 439. je za Mingyuanovom nasljedniku caru Taiwuu služio kao vodič za vrijeme pohoda na Sjeverni Liang, zahvaljujući kome je ujedinjena Sjeverna Kina. Poslije se istakao u borbama protiv rouranskih nomada na sjeveru, i kineske dinastije Liu Song na jugu. Taiwu mu je odao počast promijenivši mu ime u "Yuan He", pri čemu je "He" značilo "čestitke". 

Nakon što je dvorski eunuh Zong Ai godine 452. ubio cara Taiwua, Yuan He je na čelu dinastiji odanih dvorjana organizirao kontra-puč u kome je Zong Ai ubijen a na prijestolje doveden car Wencheng. Yuan He je za to dobio titulu princ od Xipinga i napredovao u dvorskoj službi, provevši značajne reforme krivičnog prava. Potom je nakon Wenchengove smrti 465. nastavio služiti njegovog sina Xianwena. Kada je Xianwen, koga su filozofske rasprave više zanimale od državnih poslova, izrazio želju za abdikacijom, Yuan He ga je 474. nagovorio da umjesto svom stricu prijestolje ostavi malodobnom sinu Tuoba Hongu koji je potom vladao kao car Xiaowen. Yuan He je nekoliko godina kasnije umro, ostavši u kineskim historijskim spisima zabilježen po svojoj efikasnosti, skromnosti i čestitosti.

Napomene i reference
--------------------

1. ↑  兩千年中西曆轉換

* *Knjiga Weija*, vols. 41, 99.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 116, 123, 126, 128, 131, 132, 133, 135.
**St. James’s Palace** (prevedeno *Palača sv.Jakova*) je ime najstarije londonske rezidencije engleskih monarha u ulici Pal Mall u Boroughu City of Westminster.

Historija
---------

Kraj oko Parka St. James bio je mjesto gdje se za srednjeg vijeka nalazila bolnica za gubavce. Kralj Henry VIII kupio je 1531. taj teren da sagradi palaču i groblje (danas je to mjesto gdje se nalazi Green Park, zbog tog je proveo drenažu tla i naselio ga jelenima. Blizina Westminsterske opatije, Whitehalla i Londonskog Citya ubrzo je pretvorila palaču u najomiljeniju i najfrekvenniju rezidenciju kraljevske porodice, a to se nastavilo i za vladavine monarha iz dinastije Tudor i Stuart.

U toj palači je umrla Mary Tudor, a Elizabeta navodno čvrsto spavala dok je se španjolska Nepobjediva armada približavala La Manchu. Tu je kralj Charles Stuart proveo svoju posljednju noć prije nego što je pogubljen. Njegov veliki rival Oliver Cromwell toliko je prezirao tu palaču da ju je htio pretvoriti u zatvor, ali ga je smrt spriječila u tom.

Palača je svoje najslavnije dane imala početkom 18. vijeka, i to nakon što je Palača Whitehall izgorjela do temelja. Tad je postala glavna rezidencija monarhije sve dok drugi katastrofalni požar 1809. nije prisilio Georga III da se preseli u Buckinghamsku palaču. Palača je ubrzo nakon toga obnovljena, ali nikada više nije dosegla nekadašnji sjaj, od kad je kraljica Viktorija stupila na tron 1837. Buckinghamska palača postala je službena rezidencija Britanske monarhije.

Palača St. James se danas uglavnom koristi za prijeme, vjenčanja i slične državne ceremonije, ali i kao službena rezidencija stranih državnika kad dolaze u službeni posjet Ujedinjenom Kraljevstvu, iako tehnički često ne odsjedaju u njoj. Princeza Diana živjela je u palači jedno kratko vrijeme do razvoda 1996. godine, nakon kojeg se preselila u Palaču Kensington. Jedini član kraljevske porodice koji danas živi u palači je Princeza Anne.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*St. James’s Palace*" (engleski). ianVisits. Pristupljeno 27. 1. 2021.

Vanjske veze
------------

***St. James’s Palace*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Fotografije palače* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 239206075
* GND: 4659527-2

 |
| **Anding Wang** (安定王) |
| --- |
| Porodično ime: | Yuan (元, yuán) |
| Osobno ime: | Lang (朗, lǎng) |
| Posthumno ime: | Nema |
|

**Yuan Lang** (元朗) (513–532), kurtoazno ime **Zhongzhe** (仲哲), poznat i po naknadnoj tituli **Princ od Andinga** (安定王), ponekad navođen i kao **Car Houfei** (後廢帝, "naknadno uklonjeni car") je bio kratkotrajni car kineske/Xianbei dinastije Sjeverni Wei. Carem ga je proglasio general Gao Huan nakon što je 531. podigao ustanak protiv klana generala Erzhu Ronga i marionetskog cara Jiemina, koga je za cara prethodno bio proglasio Erzhu Rongov rođak Erzhu Shilong. Nakon što je 532. Gao odnio pobjedu nad Erzhuima, zaključio je kako je Yuan Lang u predalekom srodstvu sa dotadašnjim carevima, pa je našao prikladnijeg kandidata u novom caru Xiaowuu. Yuang Lang je smijenjen s prijestolja i dobio utješnu titulu princ od Andinga, ali ga je car Xiaowu svejedno nekoliko mjeseci kasnije dao pogubiti.

  


| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Car Jiemin od Sjevernog Weija**  |  **car Sjevernog Weija (sjever)** 531–532 | Slijedi: **Car Xiaowu od Sjevernog Weija**  |
**Berenguer Ramon II**, poznat i po nadimku **Bratoubica** (španski: ; 1053/54 - cca. 1098) bio je grof Barcelone od 1076. do 1097. Rodio se kao sin grofa Ramona Berenguera I, odnosno brat-blizanac Ramona Berenguera II. Braća su godine 1076. naslijedila grofoviju od oca i zajednički vladala Kataloniju. Tome je, međutim, došao kraj kada je 5. decembra 1082. Ramon Berenguer ubijen u lovu. Berenguer Ramon je počeo vladati sam, ali se odmah suočio sa sumnjama kako je orkestrirao ubistvo. Ono se pretočilo u nezadovoljstvo lokalnih plemića, a potom i otvorenu pobunu i građanski rat. Zbog toga je Berenguer godine 1086. pristao dio svoje vlasti formalno prepustiti bratovom sinu Ramonu Berengueru III, odnosno vladati tek do njegove punoljetnosti. Njegova je vladavina 1080-ih dovela do nekoliko sukoba sa El Cidom prilikom kojih je zarobljen. Godine 1097. je svoju nedužnost pokušao dokazati u sudskom dvoboju, ali je njega izgubio. Zbog toga je abdicirao, a kao pokoru odabrao putovanje u Jeruzalem, bilo kao hodočasnik, bilo kao sudionik Prvog križarskog rata. Na tom putovanje je umro.

Izvori
------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Ramon Berenguer I** | **grof Barcelone**1075–1097*Ramon Berenguer II*  *(1075–1082)**Ramon Berenguer III*  *(1082–1097)* | Slijedi:**Ramon Berenguer III** |
Spomen-kamen u Potchefstroom koncentracijskom logoru
Obitelji burskih boraca u koncentracijskom logoru
Lizzie van Zyl, kći jednog od Bittereindera
**Bittereinderi** su Afrikaneri (Buri) koji se nisu predali nakon britanskog osvajanja Pretorije i Bloemfonteina tijekom Drugog burskog rata već su se nastavili boriti. Naziv im dolazi od *bitter eind* što znači *gorak kraj*, u vezi s njihovom borbom *do samog kraja*. 31. svibnja 1902. godine su ipak potpisali mirovni ugovor s Britancima.

U kontekstu Afrikanera, antonim ovom pojmu je *hensopper* odnosno *onaj koji se predaje*.

Koncentracijski logori
----------------------

Kako konvencionalni načini borbe nisu imali željeni učinak protiv Bittereindera, Britanci su se odlučili na korištenje nove učinkovitije metode okončanje rata. General Robert Baden-Powell i feldmaršal Horatio Kitchener su se počeli služiti tehnikom paljenja zemlja i koncentracijskih logora u Južnoj Africi. 

Službeno su se ti logori koristili za pružanje humanitarne pomoći burskim obiteljima čije su farme uništene tijekom borbe. No, u praksi su logori korišteni kako bi se bure pritisnulo. Sve farme na koje su Britanci naišli bile su u potpunosti spaljene. Obitelji su ostajale bez ičega te odvođene u logore samo s odjećom. Jedan burski komandant pisao je:

"Obitelji su nam u jadnom stanju a neprijatelj ih iskorištava kako bi nas prisilo na predaju."

Uništavanje farmi i privođenje njihovih obitelji nije samo izvršilo psihološki pritisak na Bittereindere već je i drastično otežalo osiguravanje zaliha za burske postrojbe.

Po istraživanju nakon završetka rata, 27.927 Bura (od njih 22.074 mlađe od 16 godina) i 14.154 tamnoputih Afrikanaca je umrlo u ovim logorima, uglavnom kao rezultat bolesti, prenapučenosti, gladi i nedostatka sanitacije. Od sveukupnog broja bijelih stanovnika ovih logora, čak 25% ih je umrlo. Emily Hobhouse, predstavnica južnoafričke organizacije za pomoć djeci i ženama, napisala je izvještaj o lošim uvjetima u logorima. Zbog njezinog izvještaja u logore je poslana komisija koja je od kolovoza do prosinca 1901. godine pregledavala brojne logore. Na preporuku te komisije, uvjeti u logorima su se 1902. godine počeli poboljšavati.

Izvori
------

1. ↑  Bossenbroek, Martin: De boerenoorlog, 2012
2. ↑  Spies, S.B.: Methods of Barbarism: Roberts and Kitchener and Civilians in the Boer Republics January 1900 - May 1902, 1977
3. ↑  Ferguson, N.: Empire: The Rise and Demise of the British World Order and the Lessons for Global Power, 2002
**Yuan Xun** (元恂) (483–497), rođen kao **Tuoba Xun** (拓拔恂, ime promijenjeno 496), kurtoazno ime originalno **Yuandao** (元道), potom **Xuandao** (宣道, promijenjeno 496), bio je krunski princ kineske/Xianbei dinastije Sjeverni Wei.

Bio je najstariji sin cara Xiaowena i njegove konkubine Gospe Lin. Otac ga je proglasio krunskim princom 490. Godine 496. je u okviru programa sinizacije preselio prijestolnicu iz Pinchenga u u drevnu kinesku prijestolnicu Luoyang, a njegov sin, kao i svi članovi klana Tuoba su carevom naredbom o promjeni Xianbei imena u Han imena su prezime "Tuoba" promijenili u "Yuan". Tako je i Tuoba Xun postao Yuan Xun.

Yuan Xun je time, kao i mnogi pripadnici Xianbei plemstva, time bio nezadovoljan. Prema kineskim historijskim izvorima je bio gojazan, i mučilo ga je to što se nije mogao prilagoditi na topliju klimu u Luoyangu. Kada mu je otac 496. krenuo na jug kako bi vodio pohod protiv dinastije Južni Qi, Yuan Xun je formalno ostavljen da vodi prijestolnicu. Međutim, on je to pokušao iskoristiti kao priliku da pobjegne natrag u Pincheng, pri čemu je ubio pomoćnika Gao Daoyuea (高道悅) koji ga je u tome spriječio. Međutim, general Yuan Yan je dao zatvoriti gradske dveri i prijestonasljednik je pri carevom povratku išiban, degradiran u pučanina i stavljen u kućni pritvor, a novim prijestonasljednikom je proglašen njegov mlađi brat Yuan Ke. Godine 497. ga je carski službenik Li Biao (李彪) lažno optužio da kuje zavjeru protiv cara, zbog čega je otrovan.
Tekst zakletve
**Zakletve iz Strazbura** (francuski: *les serments de Strasbourg*, oksitanski: *los Sarments d'Estrasborg*, nemački: *die Straßburger Eide*) je naziv zakletvi iz 842. koje su u Strazburu izmenili Luj Nemački, sin Luja Pobožnog, vladar istočnog franačkog kraljevstva, i njegov brat Karlo Ćelavi, vladar zapadnog franačkog kraljevstva. Osim savezništva, Luj i Karlo su se obavezali na suprotstavljanje Caru, njihovom starijem bratu Lotaru.

Osnovni izvor podataka o ovom skupu je Nitardovo delo *Život Luja Pobožnog*. Oba kralja su se zaklela na jeziku kraljevstva onog drugog. Istoričari su ovo tumačili kao dokaz da je oko 842. Karolinško carstvo počelo da se razdvaja u proto-države sa različitim jezicima i običajima. Filolozi se više interesuju za sam tekst; to je jedan od prvih tekstova na romanskom jeziku koji se jasno razlikuje od latinskog.

U skorije vreme, pojavila se teorija da je Franačko kraljevstvo bilo sastavljeno iz više nižih kraljevina (*regna*) u kojima su vladali lokalni običaji, i govorili se lokalni jezici.

***Zakletve iz Strasbourga*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4183568-2

 |
**Vizuelna molekulska dinamika** (VMD) je računarski program za molekulsko modelovanje i vizuelizaciju. VMD je prvenstveno razvijen kao alat za prikazivanje i analiziranje rezultata molekulsko dinamičkih simulacija. On isto sadrži oruđa za rad sa volumetrijskim podacima, sekvencama, i proizvoljnim geometrijskim objektima. Molekulske scene se mogu eksportovati za upotrebu u drugim softverskim paketima kao što su POV-Ray, Renderman, Tachyon, VRML, i mnogim drugima. Korisnici mogu da izvršavaju njihove sopstvene Tcl- i Pajton skriptove u VMDu, pošto on sadrži Tcl i Pajton interpretatore. VMD, zajedno sa izvornim kodom, je slobodno dostupan, ali je pod licencom besplatnog softvera.

Istorija
--------

VMD su razvile grupa za Teoretsku i računsku biofiziku (TCB) na Univerzitetu Ilinoja i Bekman institut. Originalnu verziju, koja se zvala *VRChem*, su razvili M. Krogh, W. Humphrey i R. Kufrin 1992. Inicijalnu verziju VMDa su napisali Andrew Dalke, Jeff Ulrich, i Vilijam Hamfri, i ona se pojavila 1995. Rane VMD verzije su razvijene za Silikon Grafiks radne stanice, i mogle su isto tako koristiti na engl.  -[[[CAVE]] mašinama. Nakon što su originalni programeri otišli da rade na drugim projektima, Sergej Izrailev je preuzeo održavanje programa sve do 1998. Te godine je John Stone postao glavni VMD programer. On je portirao VMD na mnoge druge vrste Juniksa, i uveo punu podršku za OpenGL grafiku. Prva VMD verzija za Majkrosoft vindouz platformu se pojavila u 1999. U 2001. Justin Gullingsrud, Paul Grayson, i John Stone su dodali podršku za povratno spregnute (engl. ) uređaje, i razvili su interfejs između VMD i NAMD za podršku interaktivnih molekularno dinamičkih simulacija. U toku daljeg razvoja oni su potpuno zamenili grafički korisnički interfejs, dodali podršku za displej i obradu volumetrijskih podataka, i počeli da upotrebljavaju OpenGL šejding jezik (engl. ).

Inter-procesna komunikacija
---------------------------

VMD može da komunicira sa drugim programima kroz TCL/TK.

* proteinska platforma STRAP

Napomena
--------

Da bi VMD mogao da funkcioniše csh ljuska mora biti instalirana.

Vidi još
--------

* Lista molekulskih grafičkih sistema
* Molekulska dinamika
* Grejs (program za plotiranje)
* Verteks šejder

Spoljašnje veze
---------------

* VMD
* VMD na GPUevima
**Bitka kod Jezera Vadimo** se odigrala 283. pne. između rimskih snaga pod konzulom Publijem Kornelijem Dolabelom na jednoj, te savezničke vojske Etruraca i galskog plemena Boji. Bitka je završila rimskom pobjedom i uspostavljanjem hegemonije nad sjevernim dijelom središnje Italije.

Antički izvori su nejasni u kakvoj je vezi bila ova bitka s bitkom kod Arecijuma u kojoj je prethodne godine Britomaris, poglavica galskog plemena Senonaca uništilo rimsku vojsku pod Metelom Denterom. Konstantin Porfirogenit opisuje kako je konzul Dolabela u znak odmazde opustošio zemlju Senonaca, žene i djecu odveo u roblje i pobio sve muškarce, te da su preostali Senonci poginuli ili bili zarobljeni boreći se kao najamnici protiv Rimljana, pri čemu je Britomaris zarobljen. Nije jasno da li se taj događaj odnosi na bitku kod jezera Vadimo.

Vanjske veze
------------

* Appian's *Roman History* Arhivirano 2008-01-05 na Wayback Machine-u at Livius.org
* Wiki Classical Dictionary: Appian Arhivirano 2006-10-29 na Wayback Machine-u
Za izmišljenu bitku u romanu Romansa Tri kraljevstva, v. Bitka kod prijevoja Hulao.

**Bitka kod Hulaoa** se odigrala 28. maja 621. istočno od kineske prijestolnice Luoyang između snaga novosnovane dinastije Tang pod princom Li Shiminom na jednoj, i snaga suparničkog gospodara rata Dou Jiandea na drugoj strani. Dou Jiande je prije toga bio pristaša dinastije Tang, ali se protiv nje okrenuo uvjeren da će, nakon što se Tang obračuna sa gospodarom rata Wang Shichongom, i on doći na red. Zbog toga je sklopio savez sa Wangom i okupio veliku vojsku sa kojom je nastojao deblokirati Luoyang, koji se nalazio pod Li Shiminovom opsadom. Iako je raspolagao sa dva puta manje ljudstva, Li Shimin se odlučio suprotstaviti Douu. Koristeći logističku iscrpljenost i slabu pokretljivost Douvih trupa, Li Shimin je poduzeo smjeli konjički prepad. On je potpuno razbio neprijatelja, a Dou je pri tome zarobljen. Kada je nekoliko dana kasnije doznao za Douov poraz, Wang je kapitulirao u Luoyangu. Time se dinastija Tang riješila najozbiljnija suparnika u borbi za vlast, iako će tek za nekoliko godina sva područja tadašnje Kine staviti pod svoj nadzor.

Izvori
------

1. ↑  Graff (2000), 82.
2. ↑  Graff (2000), 85–86.

Literatura
----------

* Graff, David A. (2000). "Dou Jiande's dilemma: Logistics, strategy, and state" in *Warfare in Chinese History*, 77–105, edited by Hans van de Ven. Leiden: Koninklijke Brill. ISBN 90-04-11774-1.
**Bitka kod Hrizopolisa** se odigrala 18. septembra 324. u Maloj Aziji između rimskih (zapadnih) snaga pod carem Konstantinom na jednoj, te rimskih (istočnih snaga pod carem Licinijem na drugoj strani. Predstavljala je kulminaciju pohoda u kome je Konstantin nastojao poraziti Licinija kako bi postao jedini rimski car. Nekoliko mjeseci prije toga je Licinija teško porazio Hadrijanopolja u Trakiji, a potom mu uništio flotu kod Helesponta, prisilivši ga da se povuče iz utvrđenog Bizantija u Malu Aziju kako bi se spojio sa pojačanjima pod svojim pod-carem Martinijanom. Konstantin je poslije toga prešao Bospor sa svojim snagama i krenuo napredovati prema Halkedonu. Dvije vojske su se srele kod Hrizopolisa gdje je Konstantin naredio napad i potpuno razbio Licinijevu vojsku. Prema kršćanskim navodima, Licinije je prije bitke za pomoć molio paganske rimske bogove, dok je Konstantinove trupe na svojim štitovima koristile labarum koji je strašio Licinija i njegove ljude. Licinije se sa ostacima svoje vojske povukao u Nikomediju gdje je nekoliko mjeseci kasnije formalno abdicirao i predao se Konstantinu; njegov život je posredovanjem Konstancije, Licinijeve supruge i Konstantinove polusestre, pošteđen, ali samo na nekoliko mjeseci. Tako je Konstantin i formalno ukinuo 40-godišnji sistem tetrarhije te postao jedini gospodar Rimskog Carstva.

Izvori
------

1. ↑  Ossius of Cordova: A Contribution to the History of the Constantinian Period - Page 186 by Victor Cyril De Clercq
**Napad na željezničku stanicu u Tarnowu** se odigrao 26. augusta 1939. godine kada su u željezničkoj stanici u poljskom gradu Tarnow aktivirane dvije tempirane bombe. Od eksplozije se srušila trećina zgrade, te je poginulo 20, a ranjeno 35 ljudi. Do napada je došlo nekoliko dana pred početak njemačke invazije odnosno Drugog svjetskog rata, i u trenutku kada je kroz Tarnow prolazio veliki broj vlakova sa poljskim trupama koje su se koncentrirale na granici prema Njemačkoj.

Ubrzo nakon napada je poljska željeznička policija uhapsila muškarca po imenu Antoni Guzy, za koga su svjedoci potvrdili da je bio postavio kovčege na stanici. Guzy, za koga se ispostavilo da je nezaposleni bravar čiji je otac bio Poljak, a majka Njemica, je tokom istrage priznao zločin. Prema njegovom iskazu je u potrazi za poslom bio stupio u kontakt sa organizacijom koja poljskim folksdojčerima pomogala pri pronalaženju posla u Njemačkoj te je preko nje bio regrutiran u njemačku tajnu službu. Njegov kontakt po imenu Neumann mu je predao kovčege i naložio da ih ostavi u stanici u Krakowu. 

Do suđenja Guzyju nije došlo zbog kolapsa poljske države i njemačke okupacije, te njegova dalja sudbina nije poznata.

Vanjske veze
------------

* (`pl`)
* (`pl`)
* (`pl`)
* (`en`)
* (`en`)
* Photos of the station after the attack, taken in the morning on Tuesday, August 29, 1939