**Bandar-e Lenge** (perz. بندر لنگه, ili Bandar-e Lenga) je grad i luka u pokrajini Hormuzgan na jugu Irana. Smješten je na obali Perzijskog zaljeva, oko 150 km jugozapadno od Bandar-e Abasa. Okolicom grada prevladava vruća pustinjska klima (BWh) s prosječnom godišnjom temperaturom od 27,6°C, koja može varirati od minimalnih 6°C u januaru ili decembru do maksimalna 49°C u julu. Prilikom najvrućih godina svi mjesečni srednjaci mogu biti iznad 30°C. Prosječna godišnja količina padalina iznosi 138,3 mm, prosječna vlažnost zraka 63,2%, a broj godišnjih sunčanih sati 3224,6.

Grad je imao stratešku prometnu važnost još u srednjem vijeku kada je gravitirao Darabu u Farsu, no početkom novog vijeka izgubio je na značaju u korist obližnjeg Bandar-e Kong koji je smješten sedam kilometara sjeveroistočno. Godine 1703. Bandar-e Lengu pogodio je razoran potres magnitude Mw = 6,8 (relativno slabiji potresi zabilježeni su i 1913. 1945. 1967. i 1971.). Prema nizozemskim dokumentima iz 1756. godine, gradić je bio naseljen uglavnom Arapima. Narednih stotinu godina obilježile su turbulentne političke prilike odnosno borbe za kontrolu nad lukom između lokalnih plemena, vehabija s Arapskog poluotoka, Omanaca, iranskih plemića iz Farsa, te Britanaca. Tokom ovog perioda luka je bila poznata i kao piratsko gnijezdo.

Krajem 19. vijeka Bandar-e Lengu je posjetio G. N. Curzon zabilježivši da grad ima flotu od 40-ak trgovačkih brodova i brodogradilište koje proizvodi tri ili četiri 300-tonska plovila godišnje. Luka je u ovo doba gravitirala Laru odnosno njegovoj mikroregiji poznatoj kao Larestan, a ekonomija mu se temeljila na izvozu pamuka, bisera, duhana i tepiha (pretežito kermanskih i jazdskih) u Bahrein i druge luke na arabijskoj obali. Godine 1887. došlo je do sukoba lokalnog arapskog plemena Kavasema i iranske centralne vlasti nakon kojeg je šeik zarobljen i odveden u Teheran, a pet godina kasnije grad je potpao pod autoritet namjesnika iz Bandar-e Abasa. Godine 1899. izbila je pobuna u kojoj su predstavnici vlasti protjerani, no nedugo kasnije suzbio ju je bušeherski namjesnik. Početkom 20. vijeka u Bandar-e Lengi prebivali su Belgijanci, grad je imao irskog liječnika i britanski konzulat.

Ekonomija grada danas se temelji pretežito na ribarstvu. Početkom 21. vijeka gradska luka je proširena i danas se njome služe i oružane snage Irana. Obalna državna cesta 96 povezuje ga s Bandar-e Abasom na istoku odnosno Bušeherom na sjeverozapadu, a cesta 67 s Baverdom, Bastakom i Larom u unutrašnjosti zemlje na sjeveru. Zapadno od grada nalazi se Aerodrom Bandar-e Lenge koji se koristi za domaće i regionalne letove. Polovicu gradskog stanovništva čine Perzijanci, a drugu polovicu Arapi. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Bandar-e Lengi je živjelo 25.303 ljudi.

Galerija
--------

Veze
----

* Hormuzgan

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  (`en`) Potts, Daniel Thomas (20. 7. 2004.). *Bandar-e Lenga*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.
2. ↑  (`en`) Daryaee, Touraj (2003.). *The Persian Gulf in Late Antiquity*, Journal of World History **XIV**. Honolulu: University of Hawaii Press, str. 8. ISSN 1045-6007, OCLC 366526889.
3. ↑  (`en`) Floor, Willem (2006.). *The Persian Gulf: A Political and Economic History of Five Port Cities, 1500-1730*. Washington D. C.: Mage Publishers, ISBN 9781933823126, OCLC 475828315.
4. ↑  Vidi:  
• (`en`) Ambraseys, Nicholas Neocles; Melville, Charles Peter (1982.). *A History of Persian Earthquakes*, Cambridge Earth Science Series. New York: Cambridge University Press, str. 160. DOI:10.1002/eqe.4290110412, ISBN 9780521241120, OCLC 251672298.  
• (`en`) Berberian, Manuel (1994.). *Historical Hazards in Iran Prior to 1900*, Natural Hazards and The First Earthquake Catalogue of Iran **I**. Paris; Tehran: UNESCO; IIEES, str. 261.-266. OCLC 497856713.

Vanjske veze
------------

* (`fa`) Službene stranice luke Bandar-e Lenge Arhivirano 2012-11-07 na Wayback Machine-u

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Bandar-e Lenge** |