Za antičko naselje na području današnjeg Cavtata, v. Epidaurum.

**Epidaur** (grčki: Ἐπίδαυρος, Epidauros) je maleni grad u Saronskom zaljevu na Peloponezu, prefektura Argolida. Najslavniji je po starogrčkom istoimenom polisu u njegovoj blizini čije je Asklepijevo svetište proglašeno UNESCO-vom svjetskom baštinom 1988. godine.

Kazalište u Epidauru

Historija
---------

Epidaur je bio neovisan od prijestolnice Argosa, te nije bio uključen u pokrajinu Argolidu sve do Rimskog Carstva. Postoje još dva istoimena grčka grada, kolonija Epidaur u Iliriji (Cavtat) i kolonija Epidaur (Limera) u Lakoniji.

Polis Epidaur je s okolicom činio neovisnu teritoriju "Epidauriju" koja je bila slavna kao rodno mjesto Apolonovog sina Asklepija, boga liječništva. Asklepije se štovao na tom mjestu još u 6. stoljeću pr. Kr. kada je starije svetište *Apolona Maleatasa* na vrhu brda Kynortion postalo premalo. Epidaur je postao poznat po Asklepijevom svetištu koje se danas nalazi 8 km od modernog grada. Kao najslavnije liječilište antike, svetište je u 4. i 3. stoljeću pr. Kr. doživjelo opsežnu izgradnju kompleksa s monumentalnim građevinama (Asklepijev hram, velika stoa, tolos, stadion i kazalište). Njegova slava i napredak nastavili su se kroz cijeli helenizam, dok ga 87. pr. Kr. nije opljačkao rimski general i diktator Sula, a 67. pr. Kr. gusari.

U 2. stoljeću Rimljani su ga djelomično obnovili, ali su ga 395. godine potpuno uništili Goti. Usprkos pokrštavanju Grčke i postupnom propadanju grčkih hramova, Epidaur je ostao poznat kao liječilište sve do katastrofalnih potresa 522. i 551. godine, ali tada kao kršćansko liječilište.

Francuski arheolozi su u 19. stoljeću prvi istraživali ovaj arheološki lokalitet, a Grčko arheološko društvo je od 1870.-1926. iskopalo većinu spomenika. Obnova kazališta je započeta 1954. do 1963. godine, a potpuna obnova Asklepijevog svetišta otpočela je 1984. i još traje pod budnim okom grčkog ministarstva kulture.

Plan svetišta
### Asklepijevo svetište u Epidauru

Asklepijevo svetište je bilo jedno od najvećih liječilišta staroga svijeta, osobito u vrijeme klasičnog razdoblja stare Grčke. Bolesnici su hodočastili tu i provodili noć u velikoj dvorani za spavanje (*enkoimitiria*) gdje im je u snovima božanstvo davalo savjete što da učine kako bi ozdravili. Arheološkim iskapanjem pronađena je gostinjska kuća s 160 soba za noćenje. U blizini se nalaze i izvri mineralne vode koji su vjerojatno rabljeni za liječenje.

### Teatar u Epidauru

Teatar u Epidauru, promjera 114 m, je najveće grčko kazalište koje je moglo primiti 12,000 gledatelja. Kao dio *Asklepijevog svetišta*, od 1988. je na UNESCOvom popisu svjetske kulturne baštine.
Ono je djelo arhitekta Polikleta mlađeg iz 350. pr. Kr. i savršeno je sačuvano. Bilo je predviđeno za dramu koja se razvila iz izvedbi zbornih oda za vrijeme Dionizijskih svečanosti. Za te su svečanosti bila potrebna mjesta okupljanja za zbor i gledatelje. Zbor, koji je pjevao i plesao, izvodio je na *orkestri* (kružnom plesnom podiju sa žrtvenikom u sredini) jedan sastav koji je odredio velik dio kasnijeg razvoja grčkog kazališta.

Izvorna 34 reda klupa, Rimljani su proširili s još 21. U Epidauru se klupe protežu na više od pola kruga oko orkestre i nisu građene prema standardnom polumjeru, širok prolaz (*parados*) ih dijeli vodoravno, a gornje su klupe strmije od donjih. Ovakav položaj poboljšavao je akustičnost. Otkriće potvrđeno znanstvenom studijom iz 2007. godine znanstvenika Nica F. Declercqa i Cindy Dekeyser sa Tehnološkog sveučilišta u Georgiji, SAD.

* Plan kazalištaPlan kazališta
* Pogled sa klupaPogled sa klupa
* Arheološki muzej u EpidauruArheološki muzej u Epidauru
* Stadion u EpidauruStadion u Epidauru

Povezano
--------

* Umjetnost stare Grčke

Bilješke
--------

1. ↑  Aulus Hirtius,(De Bello Alexandrino c.14)
2. ↑  „Olga Psychogiou, Epidaur na stranicama Grčkog ministarstva kulture. posjećeno 15. rujna 2009.". Arhivirano iz originala na datum 2020-11-27. Pristupljeno 2015-02-08.
3. ↑  Tom Chao, *"Mystery of Greek Amphitheatre's Amazing Sound Finally Solved"*, LiveScience, posjećeno 4. svibnja 2005.

Izvori
------

* Laurie Schneider Adams, *A History of Western Art*, McGraw Hill, New York, 2001. ISBN 0-7-231717-5 Uneseni ISBN nije važeći.
* *Velike arhitekture svijeta*, urednik John Julius Norwich, Marjan tisak, Split, 2005. ISBN 953-214-266-5
* Marilyn Stokstad, *Art History (Wolume One)*, Pearson Prentice Hill, New Jersey, 2005. ISBN 0-13-145529 Uneseni ISBN nije važeći.

Vanjske veze
------------

***Epidaur*** na Wikimedijinoj ostavi

* Kolekcija fotografija na ourplaceworldheritage.com Arhivirano 2011-11-29 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Grčkoj |
| --- |
|  | 
Arheološki lokalitet Ege (Aigai)• Atenska Akropola • Hram Apolona Epikura u Basi • Sveta Gora Atos • Manastir Dafni • Delos • Delfi • Asklepijevo svetište u Epidauru • Manastir Hosios Lukas • Stari dio grada Krfa • Meteora • Mikena i Tirint • Mistras • Nea Moni na Hiosu • Olimpija • Srednjovjekovni grad Rodos • Hora, Manastir Jovana Bogoslova i Spilja Apokalipse na Patmosu • Ranokršćanski i bizantski spomenici u Solunu • Pitagoreion i Heraion na Samosu
 | Grčka zastava |
| **Nematerijalna svjetska baština u Grčkoj**

Mediteranska prehrana1) |
| 
1) Zajednička svjetska baština Grčke, Italije, Španjolske i Maroka 
 |