recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nekropole stećaka u Bulatovcima** sadrže nadgrobnike iz istorije Bosne i Hercegovine u srednjem vijeku. Na području opštine Kalesija registrovano je 38 lokaliteta sa ukupno 428 stećaka: četiri nekropole u Bulatovcima, tri u Dubnici, tri nekropole u selu Gojčin, dvije nekropole u Petrovicama, dvije u Bukvarima, u Raincima Gornjim, Meškovići, Lipovice, Živčići, Palavre, Mahmutovići, Sarači, Hrasno Donje, brdo Vis. Na sjednici komisije za očuvanje nacionalnih spomenika održanoj od 6. do 8. novembra 2013. godine, za nacionalni spomenik BiH proglašene su dvije nekropole u Bulatovcima. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Marti Cheery, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović i Ljiljana Ševo. Nacionalni spomenik čine nekropola Mramorje sa 18 stećaka raspoređenih u dvije grupe i nekropola Strane sa 10 stećaka.

U rano feudalnoj župskoj organizaciji, teritorija Kalesije je bila u sastavu župe Gornja Spreča, koja je u kasnijem periodu kao manja teritorijalna jedinica bila u sastavu župe Soli. Ovim dijelom Bosne tada upravlja poznata srednjovjekovna familija Zlatonosovići.

Nekropole u Bulatovcima
-----------------------

**Na lokalitetu Mramorje** nalazi se 18 stećaka podijeljenih u dvije skupine, gdje dominiraju sljemenjaci. Tri stećka su ukrašena. Od ukrasnih motiva uočavaju se: spirale, grozdovi, rozete, vrpce, biljna stilizacija, ljiljan. U ovoj nekropoli posebno se ističe jedan masivan sljemenjak s postoljem, dimenzija: visina 128 cm, širina 112 cm, dužina 216 cm. Bogato je ukrašen. Na čeonim stranama: dvije S-spirale, dva grozda, rozeta i pored njega dvije male spirale, tri vrpce, koje se završavaju sljemenasto, dvije spirale na dnu; suprotna strana u donjem dijelu pored grozdova ima dvije spirale vezane za dvije vrpce koje prate oblik sljemena, a na gornjem dijelu nalaze se dvije povezane manje spirale, kod kojih se srednja stabljika završava u formi ljiljana. Bočne strane su podijeljene uspravnom vrpcom u čijem se vrhu nalazi rozeta, a vodoravno se nalazi cik-cak vrpca sa po dva stilizovana stabla i dvije spirale. Na sljemenastom dijelu prikazan je motiv sličan pokrovu kuće od šindre.

Lokalitet Strane čini 10 stećaka i jedan dio stećaka je oštećen ili utonulo u zemlju.

Lokaliteti su uključeni u rojekat „Predstavljanja i afirmacije nacionalnih spomenika Tuzlanskog kantona u elektronskim i drugim aktuelnim medijima", koje izvodi Zavod za zaštitu i korištenje kulturno-historijskog i prirodnog naslijeđa Tuzlanskog kantona.

Literatura
----------

* Marian Wenzel, Ukrasni motivi na stećcima, Sarajevo, 1965.

Vanjski linkovi
---------------

* Zvanični sajt komisije za očuvanje nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine Arhivirano 2012-03-07 na Wayback Machine-u


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |
Uobičajen punjač za punjive AA i AAA baterije
Akumulator za kola
**Punjiva baterija**, **sekundarna ćelija** ili arhaično **akumulator**, je vrsta električne baterije koja se može prazniti i puniti više puta, za razliku od jednokratne ili primarne baterije, koja u potpunosti isporuči napon i baca se nakon upotrebe.

Punjiva baterija je sposobna da vrši dvostruko pretvaranje energije. Moguće je pretvarati električnu energiju u hemijsku, što se smatra punjenjem, jer se tada vrši uvećanje potencijalne energije akumulatora. Međutim, moguće je vršiti i pretvaranje hemijske energije u električnu, kao i kod svake baterije, priključenjem električnog potrošača na polove, kada akumulator proizvodi električnu energiju i predaje je električnom kolu. 

Akumulator se sastoji od jedne ili više ćelija koje imaju dve elektrode (katodu i anodu) koje su uronjene u elektrolit. Jedna ćelija olovnog akumulatora daje napon od približno 2 V, a serijskim povezivanjem ćelija dobija se akumulatorska baterija nazivnog napona koji odgovara broju ćelija pomnoženim s naponom jedne ćelije. Na primer, za nazivni napon od 12 V potrebno je spojiti 6 ćelija od 2 V serijski.

Najpoznatiji i najčešće prisutni u praksi su **olovni** i **alkalni**.

Punjive baterije spadaju u sekundarne elektro-hemijske izvore električne energije (reverzibilne), i mogu više puta pretvarati hemijsku u električnu energiju i obrnuto (mogu se puniti i prazniti). Za razliku od njih, nepunjiva baterija spada u primarne izvore električne energije, jer samo pretvara hemijsku energiju u električnu i ne može se puniti (proces nije reverzibilan).

Opasnosti
---------

Pošto se u akumulatorima nalaze hemijska jedinjenja opasna po ljudski organizam i životnu sredinu potrebno je obratiti pažnju pri rukovanju sa njima. Treba voditi računa da naročito mala deca ne dođu u kontakt sa akumulatorima jer je opasno ako hemikalije prsnu u oči ili u organe za disanje i varenje jer može doći do opekotina, gušenja i trovanja. Posle upotrebe (neispravne) akumulatore ne treba bacati na smetlište ili u prirodu već ih treba prikupljati i reciklirati kako se ne bi zagađivala voda i zemljište (životna sredina).

Spoljašnje veze
---------------

* Opis rada i konstrukcije akumulatora. Arhivirano 2007-04-02 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Rechargeable batteries** |
|  | Potražite izraz ***Akumulator*** u W(j)ečniku, slobodnom rječniku. |
|  |
| --- |
|  |

**Privremena vlada Francuske Republike** (francuski: ***Gouvernement provisoire de la République française***) je bila privremena vlada Francuske od 1944. do 1946. godine, od oslobođenja Francuske tokom operacija *Overlord* i *Dragoon* pa do formiranja Četvrte Republike. Uspostava ove vlade označila je *de facto* reuspostavu (privremene) republike u Francskoj, čime je nastavljen kontinuitet s ugaslom Trećom Republikom. 

Privremena vlada je uslijedila kao nasljednica Komiteta narodnog oslobođenja (CFLN), koji je djelovao kao privremena vlada Francuske u prekomorskim posjedima te dijelovima Metropolitanske Francuske (Alžir i Korzika) koji su bili oslobođeni tokom rata. U svojstvu ratne vlade, Privremena vlada je primarno bila zadužena za uređivanje odnosa nakon okupacije te nastavak ratovanja protiv Trećeg Reicha. U svojstvu civilne vlasti, primarna dužnost Privremene vlade je bila pripremanje okvira za donošenje novog ustava kojim bi se formirala Četvrta Republika. Uz to, Privremena vlada je donijela seriju važnih političkih i socijalnih odluka poput davanja prava glasa ženama, osnivanja *École nationale d'administration* i postavljanja temelja socijalne države u Francuskoj. 

Privremena vlada je službeno ukinuta 27. listopada 1946. kada ju je zamijenila Četvrta Republika.
Grupa pankera na muzičkom festivalu.
**Pank** (engl. ) je supkultura, alternativna kultura i kultura mladih zasnovana na međudejstvu kulturoloških elemenata različitih od elemenata popularne kulture i ostalih supkultura. Pank poseduje sopstvenu prepoznatljivu muziku, ideologiju, stil oblačenja, vizuelni identitet, igru, književnost i film. Pankeri su uglavnom mladi ljudi drugačijeg mišljenja, kojima je zajednički duh anti-establišmenta i nepriznavanje kanona. Nakon što je isplivao na površinu u Velikoj Britaniji i Sjedinjenim Američkim Državama sredinom '70-ih, pank se raširio po celom svetu i pretrpeo buran razvoj. Pank čini spoj odabranih, manjih supkultura, od kojih svaka ističe svoj jedinstveni spoj kulturoloških elemenata panka. Nekoliko supkultura razvile su se od panka i dobile svoj prepoznatljivi izgled (gotik, grandž i emo). Pank poseduje jedinstveni odnos sa drugim alternativnim kulturama i popularnom kulturom u celini.

**Muzika**

 
*Glavni članak: Punk*
Muzika je najvažniji deo panka. Većina pank muzike spada u specifični stil rok muzike, mada neki pank bendovi koriste i elemente drugih muzičkih pravaca. Različiti pravci panka međusobno se razlikuju po stilu muzike, ali im je uglavnom zajedničko to da su pesme kratke i sa jednostavnim aranžmanima. Većina pank pesama sastoji se od četiri akorda i retko traje duže od tri minuta, a mnoge od njih traju samo 90 sekundi. Tipičan pank bend uključuje bubnjeve, jednu ili dve električne gitare, bas i vokal. Teški bubnjevi, predistorzirane gitare sa moćnim akordima, pevanje kroz nos, vrištanje ili duboki glas uz minimalnu produkciju čine tipičnu pank pesmu. Tekstovi pesama uglavnom se bave nezaposlenošću, dosadom i ostalim delovima surove realnosti urbanog života, a stil im je iskren i često poziva i na sukob. Stihovi mnogih pank pesama sadrže političke stavove, otvoreno prozivaju autoritete ili pevaju o ljubavi i seksu na neromantičan način.

### Moda

Pankeri uglavnom nose karirane košulje ili pantalone, kao i kožne jakne (sa dodacima poput nitni, zihernadli, spajalica). Pantalone, martinke i starke su nezaobilazne. Važni detalji su bedževi, marame, metalne narukvice... Punkeri su također poznati po spike frizuri (eng.*Spikes)* i irokezama,često sa nekvalitetnim farbama.

***Punk (supkultura)*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovaj članak se odnosi na Prizrenski okrug u skladu sa zakonima Republike Srbije. Za Prizrenski okrug po UNMIK-ovoj podjeli Kosova, v. Okrug Prizreni.
Prizrenski okrug
**Prizrenski okrug** je jedan od pet okruga koji po administrativnoj podjeli Republike Srbije pokrivaju Kosovo. Trenutno se nalazi pod upravom UNMIK-a. Obuhvata opštine: 

1. Opština Suva Reka mesto Suva Reka
2. Opština Orahovac mesto Orahovac
3. Opština Prizren mesto Prizren
4. Opština Gora mesto Dragaš

Ima ukupno 376.085 stanovnika. 

Formalno sedište okruga je u gradu Prizrenu.

Crkvu Bogorodicu Ljevišku, u Prizrenu, podigao je 1307. godine, kao svoju prvu zadudžbinu, kralj Milutin, zajedno sa arhiepiskopom Savom III. Ostale crkve u okolini Prizrena su: Crkva Svetog Spasa iz 1348. godine, Crkva Svetog Nikole iz 1332. godine, Crkva Kraljevića Marka iz 1371. godine. Saborna crkva Svetog Đorđa iz druge polovine XIX veka.

U XVI i XVII veku, za vreme turske okupacije, u Prizrenu i okolini niču džamije, hamami i medrese.

Bajrakli Gazi Mehmed - pašina džamija predstavlja najstariji spomenik islamske umetnosti u Prizrenu. Sagrađena je 1561. godine, a u njoj se i danas čuvaju knjige na arapskom i turskom jeziku, kao na primer Koran iz 1312. godine.

Stanovništvo ovog regiona uglavnom se bavi poljoprivredom, a razvijena je i prehrambena, tekstilna, farmaceutska i metalna grana industrije.

V. također
----------

* Popis kosovskih okruga

| * p
* r
* u
Okruzi Srbije |
| --- |
| Beogradski region | Grad Beograd |  |
| Šumadija i zapadna Srbija | Mačvanski • Kolubarski • Šumadijski • Pomoravski • Zlatiborski • Moravički • Raški • Rasinski |
| Južna i istočna Srbija | Podunavski • Braničevski • Borski • Zaječarski • Nišavski • Toplički • Pirotski • Jablanički • Pčinjski |
| Vojvodina | Severnobački • Srednjobanatski • Severnobanatski • Južnobanatski • Zapadnobački • Južnobački • Sremski |
| Kosovo i Metohija | Kosovski • Pećki • Prizrenski • Kosovskomitrovački • Kosovskopomoravski |
| Kosovo i Metohija(Po UNMIK-ovoj podeli) | Đakovički • Gnjilanski • Kosovskomitrovački • Pećki • Prizrenski • Prištinski • Uroševački |
| Gradovi u Srbiji • Teritorijalna organizacija Republike Srbije • Statistički regioni Srbije |
**Nada Puttar-Gold** (Varaždin, 5. studenoga 1923. – Zagreb, 28. ožujka 2017.), jugoslavenska i hrvatska pjevačica, mezzosopran.

Biografija
----------

Nada Puttar-Gold rođena je u Varaždinu istog 5. studenoga 1923. kao i Biserka Cvejić i s njom dijeli prvo mezzosopransko mjesto u višedesetljetnoj povijesti Splitskog ljeta. Zajednička im je bila Amneris na Peristilu koje su bile nenadmašne kraljice, Biserka Cvejić dodala je Dalilu, Nada Puttar-Gold Orfeja. Nada Puttar-Gold je najprije učila glasovir. a zatim se posvetila pjevanju. Debitirala je 1949. kao Vanja u Glinkinu Ivanu Susanjinu i odmah angažirana. Godine 1951. osvojila je Prvu nagradu na Međunarodnom pjevačkom natjecanju u Verviersu. Jedan kritički osvrt pun superlativa o njezinu glasu završava riječima Kakav talent, kakva tehnika, kakva škola! I doista, njezin snažan pastozan glas ujednačen u velikom opsegu i volumenu, s dubinama alta i visinama dramskoga soprana zacijelo je najveličanstveniji hrvatski mezzosopran. Savršena muzikalnost i suverena pjevačka tehnika, velika izdržljivost i pouzdanost te lijep scenski izgled, koji je krasio gotovo sve naše velike mezzosopranistice,, omogućili su joj da ostvari za mezzosopran golem repertoar od šezdesetak uloga u rasponu od Didone u operi Didona i Eneja Henryja Purcella do Crkvenjarke u Jenufi i Santuzze u Cavalleriji rusticani, i oko dvije tisuće nastupa. Teško je reći jesu li joj bolje pristajali Verdijevi, Wagnerovi ili Straussovi likovi, uloge u francuskom ili slavenskom repertoaru, nastupi u operi ili na koncertu. Od 1957. do 1961. bila je članica Gradske opere u Berlinu, a od 1961. do 1966. Državne opere u Frankfurtu. Nastupala je u Bečkoj državnoj operi. U zagrebački se angažman vratila 1966. i ostala u njemu do 1979.

Vanjske veze
------------

* Varaždin i Seketin u srcu
* Primadona trajnog sjaja[*mrtav link*]

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 60502238
* LCCN: n85024329
* GND: 133617025
* SUDOC: 172613043

 |
**5 Card Draw** (također i **five-card draw**) je kartaška igra, jedna od najstarijih varijanta pokera. Vrhunac popularnosti postizala je krajem 19. stoljeća, no početkom 20. stoljeća dijelom su je istisnule popularnije igre 5 Card Stud, 7 Card Stud i Texas hold 'em. 5 Card Draw popularnost je djelomično vratio u kalifornijskim poker sobama nakon tamošnje zabrane Texas hold 'ema 1970-ih godina, no nakon ukidanja zabrane gotovo je potpuno istisnut iz profesionalne igre. Svejedno, 5 Card Draw ostaje jedna od omiljenih igara za poker amatere i kućne partije, te i dalje uživa svojevrsnu popularnost u internetskim poker sobama.

Povijest
--------

5 Card Draw direktni je nasljednik straight pokera, igre koja potječe iz 1830-ih godina sa kockarskih brodova na Mississippiju, a koja se sa špilom od samo dvadeset karata (od asa do desetke). Straight poker imao je samo jednu turu ulaganja, a veličina špila nije dozvoljavala zamjenu karata. Za vrijeme zlatne groznice došlo je do velike migracije Amerikanaca po sjevernoameričkom kontinentu, a uslijed toga se i širila popularnost pokera. U to vrijeme počeo se javljati 5 Card Draw kakvog poznajemo danas, s jednom turom zamjene karata i špilom od 52 karte. Za vrijeme Američkog građanskog rata u igru je dodana boja, a počinju se javljati i verzije s džokerom, te Lowball, verzija pokera orijentirana na zamjenu karata u kojoj pobjeđuje najgora ruka.

5 Card Draw je uskoro bio istisnut od strane nasljednika u obliku stud poker varijanti: 5 Card Studa i 7 Card Studa čiju je popularnost kasnije preuzeo i Texas hold 'em. Međutim, u Kaliforniji je nakon zabrane Texas hold 'ema pomoću istog statuta kojim je zabranjena danas nepoznata kockarska igra "stud-horse", 5 Card Draw i Lowball su specijalno legalizirani 1938. u losanđeleskoj četvrti Gardena. 5 Card Draw je zadobio popularnost u verziji s tzv. "bugom", džokerom koji je funkcionirao samo kao zamjena za asa ili kao upotpunjenje skale ili boje. 5 Card Draw se s vremenom proširio na sjever Kalifornije, te je postao najčešća varijanta pokera u igrama na američkom Zapadu izvan Las Vegasa.

Tijek igre
----------

Igrači postavljaju prisilne uloge na početku dijeljenja i djelitelj ili croupier svakom igraču dijeli po pet karata. Potom se obavlja prva tura ulaganja. Nakon toga svaki igrač koji nije odustao, počevši od igrača lijevo od djelitelja i idući u smjeru kazaljke na satu, ima pravo promijeniti između nula i pet karata iz svoje ruke (u nekim amaterskim varijantama zbog očuvanja talona igrač smije zadržati asa i zamijeniti četiri karte, ili zamijeniti tri karte ako ne drži nijednog asa). Nakon zamjene karata, igrači započinju novo ulaganje, počevši od prvog igrača lijevo od djelitelja koji još nije odustao. Nakon tog ulaganja, karte se polažu na stol i najbolja kombinacija pobjeđuje.

|  |
| --- |
|  |

Izvori
------

1. ↑  Povijest Normandie Casina
2. ↑  Kod verzije s bug džokerom najbolja kombinacija je pet aševa, a slijedi ju royal flush i ostale poker kombinacije u normalnom redoslijedu.

Vanjske poveznice
-----------------

* Povijest 5 Card Drawa (`en`)
* Pravila 5 Card Drawa
**5 Card Stud** (također poznat i pod nazivom **five-card stud**) je jedna od najstarijih varijanti pokera, a obično se igra u limit verziji s dva do devet igrača.

Igrači dobivaju jednu kartu licem dolje (hole card) i jednu licem gore ispred sebe na stol, a potom slijedi prvo ulaganje. Prvo ulaganje tradicionalno započinje od prvog igrača lijevo od djelitelja, no u novijim verzijama 5 Card Studa koje su zastupljene u online igrama, svi igrači prije podjele karata ulažu isti ulog (ante), a ulaganje započinje od igrača s najnižom kartom licem gore, koji mora uložiti prisilni ulog (bring in), koji je obično između 1/3 i 1/2 malog uloga (small bet). Ulaganje se dalje nastavlja po uobičajenim pravilima pokera. Nakon prvog ulaganja svaki igrač koji još nije odustao (foldao) dobiva drugu kartu licem gore, nakon čega slijedi drugo ulaganje. Potom preostali igrači dobivaju treću kartu licem gore, nakon čega slijedi treće ulaganje, te četvrtu, nakon čega slijedi četvrto i zadnje ulaganje. Preostali igrači okreću svoj hole card licem gore i najbolja poker kombinacija od pet karata dobiva. Ako su u nekom dijelu dijeljenja svi igrači osim jednog foldali, tada taj igrač automatski osvaja pot i nije obvezan pokazati svoju ruku ikome niti ju uspoređivati s ičijom.

5 Card Stud popularnost je uglavnom zadobio tokom Američkog građanskog rata, a potom ju je postupno gubio, prvo u korist Draw pokera, a potom u korist svoje složenije varijante, 7 Card Studa, koja je i bila najpopularnija varijanta pokera sve do popularizacije Texas Hold'ema 80-ih godina prošlog stoljeća. Na seriji turnira World Series of Poker 5 Card Stud pojavljivao se od 1971. do 1974. no 1975. je uklonjen s rasporeda zbog male količine igrača koji su bili spremni igrati, te je zauvijek nestao s većih svjetskih poker turnira. Sva četiri 5 Card Stud eventa na World Series of Pokeru osvojio je poker profesionalac i šef poker sale u kasinu Mirage, Bill Boyd.

Unatoč niskoj popularnosti na kasino sceni i među profesionalnim poker igračima (dijelom zbog niskog potencijala za stratešku igru jer je samo jedna igračeva karta skrivena), 5 Card Stud postao je omiljen među mnogim amaterima i rekreativnim igračima pokera. Tome je svakako dijelom zaslužan i film Cincinnati Kid režisera Normana Jewisona, koji prati dvoboj u 5 Card Studu između "The Kida" i "The Mana", novog i starog poker profesionalaca u doba Velike depresije. Između ostaloga, 5 Card Stud prikazan je u nekolicini epizoda TV serije Star Trek: The Next Generation, gdje ga igraju viši časnici USS Enterprisea.
**Amine Bannour** (arapski: أمين بنور; Mahdia, 21. veljače 1990.), tuniski rukometaš i reprezentativac koji igra na poziciji desnog vanjskog. Trenutno je član Dinamo Bukurešta. 

Bannour je profesionalnu karijeru započeo 2010. godine u Club africainu u Tunisu, gdje je igrao sve do 2017. godine, s tim da je u čak tri navrata bio na posudbama. Godine 2017. potpisao je za Chambéry Savoie, kojeg je napustio nakon samo jedne sezone i otišao u Rumunjsku. S Dinamo Bukureštom je bio nacionalni prvak, a osvojio je i nacionalni kup te superkup; godine 2019. je proglašen za najboljeg stranog igrača rumunjske lige. 

Za reprezentaciju Tunisa debitirao je 2010. godine, a dosad je u dva navrata bio afrički prvak s reprezentacijom (2012. 2018.). Sudjelovao je i na nekoliko Olimpijskih igara te Svjetskih prvenstava; na Svjetskom prvenstvu 2017. godine bio je treći najbolji strijelac s 45 golova. 

| * p
* r
* u
Sastav Tunisa  na  Olimpijskim igrama 2012. – 8. mjesto |
| --- |
| 
* 3 Hedoui
* 4 Toumi
* 6 Tej
* 7 Touati
* 8 Hmam
* 9 Bannour
* 10 Alouini
* 12 Maggaiz
* 16 Helal
* 17 Jallouz
* 19 Sanai
* 20 Megannem
* 21 Ayed
* 22 Boughanmi
* 31 Chouiref
* Izbornik: Portes

 | Tunis |
**Pterelaj** (grčki: Πτερέλαος) bio je u grčkoj mitologiji kralj ostrva Tafosa kod akarnanijske obale.

Pterelaj je bio sin Tafijev, unuk Posejdonov i Hipotojin. Imao je nekoliko šest sinova (Hromije, Tiran, Antioh, Hersidamant, Mestor i Eueret) te ćerku koja se zvala Kometo. Posejdon je Pterelaju podario čarobnu zlatnu vlas u kosi, i ta ga je vlast činila nepobedivim i besmrtnim sve dok se nalazila u njegovoj kosi. Pterelaj je sa sinovima krenuo u Mikenu, a kada nije uspeli da od mikenskog kralja Elektriona preuzmu vlast, iz osvete su mu oteli goveda. Zbog toga je između njih i Elektrionovih sinova izbio sukob, u kome su poginuli svi osim Pterelajevog sina Euereta i Elektrionovog sina Likimnija. Elektrion je protiv Tafljana pokrenuo rat, no slučajno je stradao od ruke svoga rođaka Amfitriona, koji je bio zaručen s njegovom ćerkom Alkmenom. Pohod na Tafljane preuzeo je Amfitrion, koji je dugo opsedao Tafos, sve dok nije nagovorio Pterelajevu ćerku Kometo, koja se bila zaljubila u Amfitriona, da iz očeve glave istrgne zlatnu dlaku. Osvojeni Tafos predao je Amfitrion svojim saveznicima, među kojima je bio Kefal. Kefal je vladao mnogim ostrvima, a jedno od njih nazvano je Kefalenijom. Odisej je bio Kefalov potomak preko Kefalovog sina Arkesija i Arkesijevog sina Laerta.

Lelegov sin
-----------

U grčkim legendama postojao je još jedan, stariji Pterelaj, koji je prema jednoj genealoškoj verziji zapravio bio otac Tafijev i deda tafljanskog Pterelaja. Ovaj stariji Pterelaj bio je pre-helenski kralj čiji su se potomci (Lelezi) raširili po čitavoj Grčkoj i po širem mediteranskom prostoru. Pterelaj je vladao krajem uz reku Ahelos, koji je kasnije nazvan Akarnanijom. Pterelaj je imao brojne sinove, koji su se naselili u oblastima blizu Ahelosa, uključujući i obližna ostrva u Jonskom moru. Njegovi sinovi Itak, Nerit i Poliktor naselili su Itaku (koja je nazvana po prvom od njih). Među drugim njegovim sinovima bili su i Tafije i Teleboant, koji su utemeljili pleme Tafljana, odnosno Telebojana.

Izvori
------

* Apolodor. Translation by Robin Hard. *The Library of Greek Mythology.* Oxford University Press, 1999. ISBN 978-0-19-283924-4; pp. 68–70
Umetnička predstava Pitije, naslikao Džon Kolijer 1891.
**Proročica** ili **prorok** (grč. *profetas*, hebr. *nabi*, akadski *nabu*) je osoba za koju se veruje da je u vezi sa natprirodnom silom ili božanstvom, i koja služi kao posrednim za otkrivanje određenih znanja ljudima.
 Poruka koju proroci prenose naziva se proročanstvo.

U biblijskom smislu prorok je čovjek kojega Bog izabire i u svoje ime šalje ljudima da im prenese njegovu poruku. Prorok se u biblijskom hebrejskom još zove i *ro'eh* i *hozeh* što znači „vidjelac" ili „motritelj". U grčkom jeziku prorok je „onaj koji govori u nečije ime".

U kolokvijalnom smislu, prorokom se smatra osoba koja može gledati budućnost i pretkazivati ono što će se dogoditi.

Proroci u judaizmu i kršćanstvu
-------------------------------

U judaizmu i kršćanstvu, proroci su Božji izabranici koje Bog poziva da budu vjesnici i tumači njegove riječi. Preko njih Bog vodi svoj izabrani narod. Dva najčešća oblika proročke službe su prekoravanje i ohrabrivanje. Prvi i najveći prorok jest Mojsije. Proroke dijelimo na male i velike. Malih proroka ima dvanaest, a to su: Hošea, Joel, Amos, Obadija, Jona, Mihej, Nahum, Habakuk, Sefanija, Hagaj, Zaharija i Malahija. Velikih proroka ima samo četiri, a to su: Izaija, Jeremija, Ezekiel i Daniel.

Mali i veliki proroci spadaju u "proroke-pisce". Postoje još i "proroci-govornici" (Natan, Gad, Ahija, Ilija, Elizej).

Proroci u Sjevernom kraljevstvu (Izrael): Ilija, Amos i Hošea.

Proroci u Južnom kraljevstvu (Judeja): Izaija, Mihej, Nahum, Sefanija, Habakuk i Jeremija.

Jedan od poznatijih proroka, koji je navještao skori dolazak Mesije je zasigurno Ivan Krstitelj. Najveći od svih proroka je sam Isus Krist koji je za kršćane u najpotpunijem smislu glasnik slobode i nade.

Prema Učenju dvanaestorice apostola, spisu s početka drugog veka, pravi hrišćanski prorok nikad ne ostaje na jednom mestu duže od dva-tri dana. On takođe ne prima novac, već je, kao i radnik, „dostojan hrane svoje", pa mu uvek treba ponuditi prvinu s vinograda i od stoke.

Veze
----

* Pitija
* Proricanje
* Starozavetni proroci
* Proroci u islamu

Izvori
------

***Prorok*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑  prophet - definition of prophet by the Free Online Dictionary, Thesaurus and Encyclopedia
2. ↑  „prophet - Definition from the Merriam-Webster Online Dictionary". Arhivirano iz originala na datum 2012-06-28. Pristupljeno 2011-05-09.
3. ↑  Religije sveta: budizam, hrišćanstvo, islam
*Za ostala značenja, v. Propovjednik (razvrstavanje).*
Američki baptistički svećenik Billy Graham drži propovijed 1966.
**Propovjednik** je osoba koja drži propovijedi, odnosno govore kojim slušatelje nastoje preobratiti na svoju religiju ili ih potaći da se ponašaju u skladu sa njenim naukom. Propovjednik se u tom smislu razlikuje od teologa, s obzirom da mu glavno djelovanje nije razvijanje ili tumačenje religijske doktrine nego njeno neposredno prenošenje. Propovijedi se često, osim čisto religijskih, mogu posredno ili neposredno baviti i svjetovnim, odnosno društvenim i političkim pitanjima.

Propovjednici postoje u mnogim kulturama i raznim religijama; obično su istovremeno i svećenici, iako u nekim religijskim zajednicama propovijedi drže i laici. U Katoličkoj crkvi je svećenički red dominakanaca nastao u svrhu propovijedanja, te još uvijek nosi službeni naziv *Ordo Praedicatorum* (na latinskom "Red propovjednika"). Propovjedništvo se kao djelatnost posebno razvilo u okviru protestantskih vjerskih zajednica, u kojima izraz "propovjednik" nerijetko predstavlja sinonim za izraz "svećenik".

U SAD se u drugoj polovici 20. vijeka razvio poseban tip propovjednika koji za propovijedi koristi medij televizije; za njih se koristi izraz televangelisti.

Povezano
--------

* Homilija

***Propovjednik*** na Wikimedijinoj ostavi
**Najade** (grč. **Ναιάδες**, *Naiádes*) u grčkoj mitologiji bile su vodene nimfe koje su gospodarile nad potocima, izvorima, rijekama i fontanama.

Etimologija
-----------

Grčko ime Najada složenica je dviju riječi: νάειν = teći i νἃμα = tekuća voda.

Kult
----

Najade su štovane kao božice. Mladi su im posvećivali uvojke svoje kose, životinje su ritualno utapljanje u izvorima, a često su kraj izvora prebivale i proročice.

Grci, a poslije njih i Rimljani, štovali su Najade prinoseći im žrtve i gradeći im svetišta, kako u prirodi, tako i u gradovima. Njihov se kult zadržao još i u kršćansko doba. Iz antike je sačuvan velik broj umjetničkih predmeta s njihovim likovima: oslikane vaze, reljefi i mozaici u kupalištima itd. Njihovi su kipovi i danas omiljen ukras fontana, a posebno se ističe Rutelijeva *Fontana Najada* na rimskome trgu Esedri. Imena Najada mogu se uočiti i na pramcima sredozemnih brodova.

Mitologija
----------

### Podrijetlo

Najade su bile povezivane sa svježom vodom, baš kao što su Okeanide povezivane sa slanom vodom, a Nereide sa Sredozemljem. Kad bi se Najadino vodeno tijelo osušilo, ona bi umrla.

U najširem smislu među njih su se ubrajale Okeanide, kćeri Titana Okeana, kojih je bilo tri tisuće, i Nereide, kćeri morskog boga Nereja, kojih je bilo pedeset ili stotinu. U užem smislu Najade su bile nimfe kopnenih voda. Prema mjestu na kojem su prebivale dijelile su se u riječne, jezerske i izvorske nimfe. Život su većinom provodile u pjesmi i igri. Njihovi najomiljeniji pratioci bili su sileni, satiri i panovi, a od bogova najviše Apolon i Hermes te boginja Artemida.

### Podjela

Najade se dijele na:

* **Krineje** (fontane)
* **Limnade** ili **Limnatide** (jezera)
* **Pegeje** (izvori)
* **Potamide** (rijeke)
* **Elionome** (močvare)

### Dodiri s ljudima

John William Waterhouse: Hilas i Najada, 1893.
Najade su bile često sklone ljudima, davši vlagu njihovim poljima i plodnost oranicama. Neke su Najade mineralnih izvora znale liječiti. Sudbine Najada razlikovale su se - neke su živjele na Olimpu, a neke su živjele sa smrtnim muževima, najčešće nesretno.

* Hipsej, lapitski kralj oženio je Hlidanopu, Najadu koja mu je rodila kći Kirenu.
* Kad su se Aristejeve pčele utopile, konzultirao se s Najadama. Njegova ujna Aretusa pozvala ga je ispod vodene površine gdje je opran vodom iz vječnog izvora i gdje su ga savjetovale.
* Hilas, argonaut, izgubljen je kad su ga otele Najade fascinirane njegovom ljepotom.
* Teokrit donosi priču da je pastir Dafnis ljubovao s Nomijom, Najadom. Katkad joj je bio nevjeran, a Nomija mu se osvetila oslijepivši ga.

Eksterni linkovi
----------------

***Najade*** na Wikimedijinoj ostavi

* Najade u klasičnoj literaturi i umjetnosti
**Prefektura Arta** (gr: Νομός Άρτα - *Nomos Arta*) je oblast u periferiji Epir i istoimenoj pokrajini Epir u severozapadnoj Grčkoj. Upravno središte ove prefekture je istoimeni grad Arta.

Prirodne odlike
---------------

Reka Ahelos je veoma važna za prefekturu
Prefektura Arta je primorska prefektura, ali sa relativno kratkim izlazom na Jonsko more, odnosno njegov delo Zaliv Arta usvom jugozapadnom delu. Sa zapada se prefektura Arta graniči sa prefekturom Preveza, na jugu sa prefekturom Etolija-Akarnija, na istoku sa prefekturom Kardica, na severoistoku sa prefekturom Trikala i na severu sa prefekturom Janjina.

Najveći deo prefekture Arta je planinski i uključuje nekoliko važnih planina u okviru lanca Pinda, najviše na severu i istoku prefekture. Najviši vrhovi prelaze 2.000 m nadmorske visine. U primorskom dedlu prefekture (jugozapad i jug) nalaze se omanje doline oko reka Ahelos i Arahtos, a gde živi najveći deo stanovništva.

Klima u prefekturi Arta je u najnižim delovima sredozemna, u središnjem delu zbog visine postaje kontinentalna, da bi na još većim visinama prešla u planinsku.

Istorija
--------

U doba antike ova oblast je bila deo područja stare Grčke, ali izvan glavnih istorijskih tokova. U kasnijim epohama dolazi vladavina Rimljana, zatim Vizantinaca i na kraju Turaka Osmanlija. Posebno je bio značajno razdoblje Epirske Despotovine u 13. veku, čije se sedište nalazilo u gradu Arti. Iako su mesni Grci bili veoma aktivni tokom svih pobuna protiv Turaka, ovo područje ponovo postalo deo savremene Grčke tek 1881. g. Drugi svetski rat i Građanski rat u Grčkoj su teško pogodili ovu oblast. Prefektura je proteklih decenija bila osavremenjena, ali to nije sprečilo iseljavanje stanovništva iz njenog većeg dela, pogotovo iz planinskog područja na severu i istoku.

Stanovništvo
------------

Glavno stanovništvo Janjinske prefekture su Grci. Dominira gradsko stanovništvo. Arta je najveći grad.

Vidi još
--------

* Arta
* Epirska Despotovina
* Epir

Spoljašnje veze
---------------

* Zvaničan sajt oblasti Arta

  


| * p
* r
* u
Grčke prefekture |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atika | SredišnjaGrčka | SredišnjaMakedonija | Krit | Ist. Makedonijai Trakija | Epir | Jonskaostrva | SeverniEgej | Peloponez | JužniEgej | Tesalija | ZapadnaGrčka | ZapadnaMakedonija |
|  |
| 
* Atina
* Istočna Atika
* Pirej
* Zapadna Atika

 | 
* Eubeja
* Evritanija
* Fokis
* Ftiotis
* Boetija

 | 
* Halkidik
* Imatija
* Kukuš
* Pela
* Pijerija
* Ser
* Solun

 | 
* Kanija
* Iraklion
* Lasiti
* Retimno

 | 
* Drama
* Evros
* Kavala
* Rodopi
* Ksanti

 | 
* Arta
* Janjina
* Prevez
* Tesprotija

 | 
* Krf
* Kefalinija
* Lefkada
* Zakintos

 | 
* Hios
* Lezbos
* Samos

 | 
* Arkadija
* Argolis
* Korint
* Lakonija
* Mesinija

 | 
* Kikladi
* Dodekani

 | 
* Kardica
* Larisa
* Magnezija
* Trikala

 | 
* Ahaja
* Etolija Akarnija
* Elis

 | 
* Lerin
* Greben
* Kostur
* Kožani

 |

 |
**Ajdabiya** (arapski: أجدابي, Aǧdābiyā) nekad poznata po svom talijanskom imenu **Agedabia** je grad od 65,276 stanovnika na sjeveru Libije u Regiji Kirenajka.

Ona je administrativni centar Okruga Vahat.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ajdabiya se prostire po suhoj ravnici svega 6.4 km od Zaljeva Sidra, udaljen 150 km zapadno od Bengazija.
Grad je važna raskrsnica puteva prema unutrašnjosti zemlje.

Historija
---------

Izgleda da su zlatne godine tog grada bile kad je o njemu je pisao oznati geograf i historičar Al-Bakri u drugoj polovici 11. vijeka, diveći se njegovim džamijama, sukom i vrtovima. 
Kasnije je počeo stagnirati, ali je zadržao određenu važnost kao raskrsnica karavanskih puteva.
Za osmanske vlasti bio je sjedište Kajmakamata.

Ponovno je živnio u drugoj polovici 19. vijeka kad je podignuta sanusitska medresa.

Za osmanske vlasti bio je sjedište Kajmakamata.

Na samom početku kolonijalne vlasti Kraljevine Italije 1913. to je bilo naselje od 1000 stanovnika, među njima dosta Židova i Grka sa 
Krete, ali i vrlo snažan centar islamskog Sanusi pokreta. Do 1923. *Agedabia* je izrasla do gradića od 3000 stanovnika, ali vrlo buntovnih, Zbog tog se Armija Kraljevine Italije vratila u grad i instalirala u njemu jak garnizon. U to vrijeme Talijani su izgradili i kratku (25 km) željezničku prugu do lučice *Zuetina*.

Grad je početkom 2011. nekoliko puta prelazio iz ruke u ruku između snaga odanih Moameru Gadafiju i pobunjenika odanih Nacionalnm prelaznom vijeću.

Obrazovanje i transport
-----------------------

Danas je Ajdabiya regionalni centar, mjesto sa najvećom bolnicom i univerzitetom koji je osnovan 2000. bolnicu
Sve dok nije izgrađena obilaznica kroz sam grad je prolazila obalna magistrala Via Balbia koja povezuje Tripoli sa Bengazijem i Kairom.

1. 1 2 3  „*Libya, State of Libya*" (engleski). City population. Pristupljeno 15.12. 2019.
2. 1 2  „*Gaddafi's forces open battle for Ajdabiya*" (engleski). ABC news. Pristupljeno 15. 12. 2019.
3. 1 2  „*Ajdabiya & Brega*" (engleski). Ajdabiya & Brega. Pristupljeno 15. 12. 2019.
4. 1 2 3 4  „*Agedabia*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 14. 14. 2018.
5. ↑  „*University of Ajdabiya*" (engleski). University of Ajdabiya. Arhivirano iz originala na datum 2020-09-29. Pristupljeno 15. 12. 2019.

Vanjske veze
------------

***Ajdabiya*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Agedabia* (`it`)
**Lemuy** (španjolski: *Isla Lemuy*) je treći po veličini otok Arhipelaga Chiloé, koji se nalazi na jugu Čilea u Regiji Los Lagos (Provincija Chiloé)

Karakteristike
--------------

Lemuy se nalazi istočno od najvećeg otoka arhipelaga - Chiloé, od kojeg ga na sjeveru razdvoja tjesnac Lemuy, a sa istoka tjesnac Yal, od najbližeg grada Chonchia.

Otok je dug 19, a širok 9.6 km, površine 97.3 km² Čitav otok je administrativno jedna Općina Puqueldón u kojoj u desetak naselja živi 4,201 stanovnika

Njegovo ime na jeziku autohtonih Mapucha mapudungun znači šumovit, kakav je nekad i bio.
Danas je poprilično ogoljen, a ostatci tih prašuma mogu se vidjeti pored desetak jezera, na jugoistoku otoka.

Poznat je po tri drvene crkve (Aldachildo, Ichuac i Detif), koje je 2000. UNESCO uvrstio na Listu mjesta svjetske baštine u Americi kao dio lokaliteta Drvene crkve Chiloé

Povezano
--------

* Puqueldón

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Puqueldón Municipality in Chile*" (engleski). City population. Pristupljeno 15.12.2020.
2. 1 2  „*Recorrido por los encantos de la Isla Lemuy*" (španjolski). The Culture Trip. Pristupljeno 29. 11. 2020.
3. ↑  „*Churches of Chiloé*" (engleski). UNESCO. Pristupljeno 15.12.2020.

Vanjske veze
------------

***Lemuy*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Recorrido por los encantos de la Isla Lemuy* (`en`)
Leyte na karti Filipina.
**Leyte** je otok u središnjem dijelu Filipina u regiji Istočni Visayas.

Otok je podijeljeno na 2 provincije: Leyte i Južni Leyte. Na nekim mjestima je samo 2 kilometra udaljen od susjednog otoka Samar. Otok i provincija Biliran spojeni su mostom s otokom Leyte.

Leyte ima površinu od 7368 km² i 1,950.000 žitelja. Reljef otoka je uglavnom planinski i prekriven šumom. Na otoku se nalazi važna geotermalna elektrana. Najveći grad je Tacloban s 178,639 stanovnika.

U vodama oko otoka se od 17. listopada do 31. prosinca 1944. odigrala velika pomorska bitka u Drugom svjetskom ratu između američke i japanske mornarice. To je bila najveća pomorska bitka Drugog svjetskog rata i jedna od najvećih pomorskih bitaka ikada. U kasnijim borbama za sam otok 70 000 Japanaca ranilo je 12 000 i ubilo 3 500 (od ukupno 250 000) američkih vojnika, ali ih se samo 5 000 vratilo nakon rata u Japan.

Ovdje je nastao ples tinikling, popularan na Filipinima.

Izvori
------

1. ↑  John Toland-Uspon i pad Japanskog Imperija, Centar za informacije i publicitet, Zagreb 1982. str. 264.
**Nacionalni park Paria** (španjolski: *Parque Nacional Península de Paria*) je nacionalni park smješten na poluotoku Paria na sjeveru Venezuele.

Geografija
----------

Park Paria leži u saveznoj državi Sucre, između Karipskog mora i zaljeva Paria. Park se prostire na površini od 375 km², i to najvećim dijelom po posljednjim obroncima Karipskih Andi i duž uskog obalnog pojasa]. Planine u parku su relativno niske, od 500 m do 1000 m, sa strmim obroncima do 45 % i velikim klifovima. Duž sjeverne karipske obale leže ljetovališta Mejillones, Pargo, San Francisquito Uquire, Don Pedro i Las Palmas.

Najveće rijeke koje izviru u parku su Macuro, Yacua, Río Oscuro, Río grande, El Mapire i Ceiba, sve one teku prema jugu i imaju ušće u zaljev Paria. Temperature se kreću od 26 ºC do 15 ºC, a količine oborina od 1000 do 1500 mm. Flora u parku je vrlo različčita i bujna od palmi uz obalu do tropskih kišnih šuma na višim predjelima. Sjeverna karipska obala je strmija, sa klifovima i malim plažama, dok je južna puno blaža, tu se nalazi i najveći grad i luka u parku Macuro.

Historija
---------

Nacionalni park je osnovan dekretom 12. decembra 1978.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   „*Parque Nacional Península de Paria*" (španjolski). Turismo Sucre. Pristupljeno 6. 11. 2017.

Vanjske veze
------------

* *El Parque Nacional Península de Paria* (`es`)
**Nastavljeni rat** ili **Produženi rat** (finski: ; švedski: ; 25. jun 1941 – 19. septembar 1944) se odosi na neprijateljstva između Finske i Sovjetskog Saveza tokom Drugog svetskog rata.

Finci su tokom rata usvojili ovaj naziv da se razjasni da je ovo nastavak prethodnog Zimskog rata. Sovjetski Savez je smatrao ovaj rat kao deo svoje borbe protiv Nacističke Nemačke i njenih saveznika, kao deo Istočnog fronta, odnosno Velikog patriotskog rata. Nemačka je smatrala svoje operacije u ovom regionu kao deo svojih ukupnih ratnih napora na Istočnom frontu i pružala je Finskoj materijalnu pomoć od kritične važnosti i vojnu saradnju.

Akt neprijateljstava između dve države je započeo 22. juna 1941, na dan kada je Nemačka pokrenula svoju invaziju na Sovjetski Savez. Otvoreni sukob je počeo 25. juna sovjetskim napadima iz vazduha. Potonje finske operacije su poništile ustupke nakon završteka Zimskog rata na Karelijskoj prevlaci i Ladoškoj Kareliji. Na Karelijskoj prevlaci Finsci su zaustavili svoju ofanzivu na 30 km od Lenjingrada, na predratnoj granici između SSSR-a i Finske. Finske snage nisu direktno učestvovale u opsadi Lenjingrada, već su umesto toga dve i po godine držale svoje predratne teritorije. Sovjetsko vadzuhoplovstvo je 1944. godine bombardovalo Helsinki i druge veće finske gradove. Na kraju je sovjetska strateška ofanziva isterala Fince sa teritorija koje su osvojili u ratu, ali je finska vojska zaustavila ofanzivu u julu 1944. Primirje je 5. septembra okončalo neprijateljstva, a pratilo ga je Moskovsko primirje 19. septembra. Pariskim mirovnim sporazumom rat je formalno okončan. Finska je predala Sovjetskom Savezu pokrajinu Petsamo, iznajmila luku Porkala i platila 226.500.000 dolara ratne odštete Sovjetskom Savezu, ali je zadržala svoju nezavisnost.

Literatura
----------

* Lavery, Jason Edward. *The history of Finland*. Greenwood Press. str. 126.
Nacionalni park - **Nečisar** je park u Regiji Južnih naroda, narodnosti i etničkih grupa u Etiopiji, pored grada Arba Minč udaljen oko 500 km južno od glavnog grada Adis Abebe.

Geografske osobine
------------------

Park se najvećim dijelom prostire duž prevlake između dvaju jezera; Abaja (čije su vode crvenkaste) i Čamo (njegove vode su azurno plave) i visoravni Nečisar (to na amharskom znači bijela trava) koja se nalazi istočno od prevlake. Visoravan Nečisar na kojem se nalazi najveći dio parka, prostire se duž istočnih obala jezera Abaja i manjim dijelom i uz obale jezera Čamo, nju presjeca rijeka Kulfo. Tako da je ukupna površina parka 514 km².

Najniži dijelovi parka su na nadmorska visini od 1108 m (razina jezera Čamo) a najviši dosežu do 1650 m (Planina Kalija na jugu parka).

Flora i fauna parka
-------------------

Najveći dio parka je bez visokog raslinja - tipična afrička savana, postoje i dijelovi parka sa šumama; oni se prostiru uz rijeke, obale jezera i na višim planinskim dijelovima. Najviše ima šuma sikomora (Ficus sycamorus), visine do 30 m.

Grantove gazele
Među biljožderima u parku najviše ima stada Stepskih zebri, Grantovih gazela, Dikdik antilopa, i posebne rijetke endemske vrsti Svajne antilopa (*Alcephalus buselaphus*) to je posljednje stado u Etiopiji. Od većih sisavaca mesoždera , u parku žive lavovi, donedavno je bilo čopora Afričkih divljih pasa (Lycaon pictus) ali su izgleda istrijebljeni i izumrli. Obalu jezera Čamo zovu krokodilska tržnica, zbog velikog broja krokodila, uz jezero Čamo ima puno nilskih konja.

Park *Nečisar* je dom preko 200 vrsta ptica.

Krokodili i pelikani na jezeru Čamo

Historija parka
---------------

Nacionalni park Nečisar počeo se formirati od 1967, a službeno je osnovan1974 i bio je pod državnom upravom do 2005. od 2008. je pod upravom kompanije African Parks Arhivirano 2010-12-02 na Wayback Machine-u.

Vanjske veze
------------

* Birdlife international(`en`)
* UNEP Arhivirano 2007-09-30 na Wayback Machine-u(`en`)
* UNEP[*mrtav link*](`en`)
* Priče s posjeta parku(`en`)

Fotografije iz parka
* Fotografije savane
* Fotografije prijelaza rijeke Arhivirano 2008-05-09 na Wayback Machine-u
* Fotografije životinja u parku
Koordinate: 42° 03′ 50" SGŠ, 21° 01′ 58" IGD

**Lešok** (mak. *Lešok*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Lešok pripada opštini Tearce.

U Lešoku se nalazi istoimeni Manastir Lešok (posvećen Svetom Atanasiju), jedan od najčuvenijih u zapadnom delu Makedonije.

Prirodni uslovi
---------------

Dokument seoske opštine Lešok 1918. godine
Naselje Lešok je smešteno u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Tetova, naselje je udaljeno 10 km severno.

Lešok se nalazi u donjem delu istorijske oblasti Polog. Naselje je položeno na severozapadnom obodu Pološkog polja. Istočno od naselja pruža se polje, a zapadno se izdiže Šar-planina. Nadmorska visina naselja je približno 560 metara.

Klima u naselju je umereno kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Lešok je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 435 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%).

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Znamenitosti
------------

U Lešoku se nalazi istoimeni Manastir Lešok (posvećen Svetom Atanasiju), jedan od najčuvenijih vizantijskih spomenika na području Republike Makedonije. Sastoji se od crkava posvećenih Svetom Atanasiju Velikom, Bogorodici i Knezu Lazaru Kosovskom. Bogorodičina crkva se prvi put pominje 1326. godine.

Vidi još
--------

* Opština Tearce
* Spisak sela u Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Lešok*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.tearce.gov.mk Zvanična stranica opštine Tearce
* Albanci srušili Lesočki manastir Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u
* Udruženje za obnovu manastira Arhivirano 2013-06-25 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Tearce |
| --- |
| **Tearce** • 
Brezno •
Varvara •
Glođi •
Dobrošte •
Jelošnik •
Lešok •
Neprošteno •
Nerašte •
Odri •
Prvce •
Pršovce •
Slatino |  |
**Norrland** je jedna od tri švedske regije (švedski: *Landsdelar*) koja se prostire na 
sjeveru zemlje, sastoji se od pokrajina; Gästrikland, Hälsingland, Medelpad, Ångermanland, 
Västerbotten, Norrbotten, Härjedalen, Jämtland i Lappland.

Norrland svojom površinom predstavlja 60 % ukupnog teritorija Švedske.

Karakteristike i historija
--------------------------

Njegove najupečatljivije karakteristike su prostrane šume, planine, kao Kebnekaise (najviša u Švedskoj) i Singitjåkka i velike rijeke; Ångerman, Ljusnan, Ljung, Indalsälven, Ume, Vindel, Skellefte, Pite, Lule i Kalix. One su se 
nekad koristile za prijevoz trupaca do pilana na obali Botnijskog zaljeva, a danas se koriste za pokretanja niza hidroelektrana.

Počevši oko sredine 18. vijeka, regiju je potresalo takozvano - *Norrlandsfrågan* (Norrlandsko pitanje) koje su prouzročile velike kompanije koje su se bavile eksploatacijom šuma, i beskupulozno dolazile do zemljišta, na račun malih farmera i posjednika. Taj problem nije riješen sve do 1906.

Privreda
--------

Regija ima nešto skromne poljoprivrede, ali su za njenu privredu najznačajnije šume i drvna industrija, uz rudarstvo i proizvodnju električne energije u brojnim hidroelektranama.

Norrland je dobro povezan sa jugom zemlje cestama, željeznica i aviotransportom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Norrland*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

***Norrland*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Norrland* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Norrköping** čita se **Norćeping** je grad i luka na jugoistoku Švedske od 87,247 stanovnika u Grofoviji Östergötland, on je
i administrativni centar istoimene općine od 130,050 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Norrköping leži jugozapadno od Stockholma na ušću rijeke Motala ström u Baltičko more. 

Kanalom Göta koji teče paralelno sa rijekom Motala ström povezan je sa Jezerom Vättern.

Historija
---------

Norrköping je osnovan negdje oko 1350. povelju o statusu grada dobio je 1384. Iz tog vremena su i njegove dvije crkve 
Östra Eneby i Tingstad u široj okolici grada. Norrköping je preživio brojne požare, posljednji veliki zahvatio ga je 1719. za 
Velikog sjevernog rata tako da je gotovo sav izgorio, pa je nakon tog nanovo izgrađen kao moderan grad širokih ulica.

Slapovi rijeke Motala ström koriste se još od 1660. za pokretanje tkalačkih stanova tako da se razvio kao tekstilni 
centar, pa su ga zvali švedski Manchester. Tekstilna industrija dominirala je privredom grada do 1950-ih

Privreda, obrazovanje i znamenitosti
------------------------------------

Od 1950-ih došlo je do preorjentacije industrije - tako da je metalurgija i strojogradnja osnova današnje privrede grada. Od kad je izgrađen kanal Lindö 1961. luka može primiti i brodove čiji gaz ima 9 metara.

U gradu djeluje kampus univerziteta iz Linköpinga, pored tog on ima simfonijski orkestar i aerodrom Kungsängen.

U okolici grada pronađeni su Hällristningari kameni iz kasnog brončanog doba sa petroglifima.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „Sweden: Östergötland" (engleski). City population. Pristupljeno 22. 04. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Norrköping*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 22. 04. 2015.
3. ↑  „*Östergötland*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 22. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

***Norrköping*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Norrköpinga* (`sv`)
* *Norrköping* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)