recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**George** (engleski: *George Island*, španjolski: *Isla Jorge*) je drugi otok u nizu (nakon Speedwella koji leži južno od poluotoka Lafonije u Falklandskom arhipelagu.

Geografske karakteristike
-------------------------

*George* je mali niski otok (najviša toka je 18 m) površine 24 km². 

Na otoku postoji nekoliko bara, i velike površine erodiranog tla u središnjem dijelu otoka. 
*George* se zajedno sa otokom Barren koristi kao pašnjak za uzgoj ovaca, to su najužniji otoci, koji se koriste u tu svrhu. 

Na otoku nema stalnih stanovnika, osim ovaca. Jednom mjesečno do otoka doplovi trajekt *Concordia Bay* iz luke New Haven, on usput svraća i na otoke; Speedwell, Sealion, Bleaker i Lively. 

Obale otoka stanište su brojnih kolonija pingvina, morskih lavova, delfina i ptica zbog tog se George zajedno Barrenom u novije vrijeme tokom ljeta koristi kao turistička destinacija, za jednodnevne izlete.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Speedwell Island Group*" (engleski). Falklands Conservation. Arhivirano iz originala na datum 2011-07-10. Pristupljeno 14. 04. 2012.
2. ↑  „*Ferry and Boat in Falkland Islands*" (engleski). Horario de ferry. Pristupljeno 13. 04. 2012.

Vanjske veze
------------

* George & Barren Island Group (na portalu Falkland Islands Tourist Board Stanley) (`en`)
* Detaljna karta Falklanda
***Gledaoci ili takmičari na Istamskim igrama*** (grčki: Θεωροὶ ἢ Ἰσθμιασταί) naslov je izgubljene satirske drame koju je napisao Eshil u 5. veku pne. To je delo bilo usredređeno na lik satirâ, koji su učestvovali u različitim nadmetanjima, uključujući trčanje, plivanje i atletiku. Pretpostavlja se da je dvostruki naziv uveden da bi se ovo delo razlikovalo od drugih drama istog naslova te da je prvi naslov (*Gledaoci*, Θεωροί) možda stariji.

Istamske igre
-------------

*Glavni članak: Istamske igre*
Istamske igre, koje su prvi put održane 581. pne. u čast Posejdona i Palemona na korintskom Istmu, obuhvatale su atletska nadmetanja, rvanje i jahanje. U helenističko doba dodata su i muzička takmičenja. Pobednik je kao nagradu dobijao venac od borovih iglica. Te su igre priređivane svake dve godine, i to u prvoj i trećoj godini Olimpijade.

Ovo su, nakon Olimpijskih, bile najznačajnije igre, kako po broju takmičara, tako i po broju gledalaca. Osim toga, specifična geografska lokacija na kojoj su se održavale trke, u gradu Korintu, dorpinela je tome da se Istamske igre smatraju društveno otvorenijim, naročito veselim i povremeno haotičnim.

Bibliografija
-------------

* Eschilo Sofocle Euripide, *Drammi satireschi*, a cura di Orietta Pozzoli, BUR, 2004. ISBN 978-88-17-00267-7
* Ilaria Ramelli (a cura di), *Eschilo - Tutti i frammenti con la prima traduzione degli scolii antichi*, Bompiani, 2009. ISBN 978-88-452-6289-0
* L. E. Rossi, *Il dramma satiresco attico - Forma, fortuna e funzione di un genere letterario antico*, in DArch 6 1972, str. 248–302.
* L. E. Rossi, *Il dramma satiresco*, Dioniso 61 (1991), str. 11–24
* M. Di Marco, *Il riso nel dramma satiresco*, Dioniso 6 2007, str. 168–79.
* (`en`) D. F. Sutton, *The Greek satyr play*, Meisenheim am Glan 1980
**Kungsbacka** je grad od 19,057 stanovnika na zapadu južne Švedske, on je i 
administrativni centar Općine Kungsbacka od 75,025 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Kungsbacka leži u Grofoviji Halland, na ušću rijeke Kungsbackaån u Tjesnac Kattegat, udaljena 28 km južno od Göteborga.

Historija
---------

Pisani izvori dokazuju da je Kungsbacka imala status grada u 15. vijeku, ali se da predpostaviti da je prije toga već bila trgovište. U oštroj konkurenciji sa susjednim gradovima, izgubila je dosta kupaca, pa joj je tokom 16. vijeka dva put oduzet (ali i vraćen) status grada.

Kad je Kungsbacka sredinom 17. vijeka podpala pod Švedsku, izgubila je dotadašnje trgovačke veze, pa je oko 1770. spala na samo 350 stanovnika.

Kungsbacka je još polovicom 19. vijeka imala manje od 1 000 stanovnika. Ali kad je 1880. do nje stigla željeznica počela je ubrzano rasti, naročito u usporedbi sa drugim gradovima.

Danas je Kungsbacka stambeno naselje, obližnjeg Göteborga, u kojeg su se novi stanovnici počeli doseljavati nakon 1950. oni rade u Göteborgu a spavaju u Kungsbacki. Zbog tog Kungsbacka gotovo da i nema industrije, ali ima dobro razvijen uslužno - trgovački sektor.

Gradovi prijatelji
------------------

* Finska, Saarijärvi
* Njemačka, Neiva, Huila

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Halland" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 05. 2015.
2. 1 2 3 4  „*Kungsbackas historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 28. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Kungsbacka*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Kungsbacka* (`sv`)
Pontske stepe oko godine 1015. Plavom bojom označena područja za koja se vjeruje da su još uvijek bila pod hazarskom vlašću.
**Georgije Culo** (latinski: ; 1016fl. 1016)) bio je hazarski vojskovođa, koji se u bizantskim izvorima imenuje titulom *kagan* i koji je početkom 11. vijeka vladao dijelom današnjeg Krima. Protiv njega su 1016. zajednički pokrenuli pohod bizantski guverner (*strategos*) Hersona i (kijevski) ruski knez Mstislav od Černigova. U januaru iste godine Georgije je poražen i zarobljen.

U nekim izvorima se često naziva posljednjim hazarskim vladarom. Dio historičara je skeptičan prema tim tvrdnjama, s obzirom da ime Georgije sugerira kršćansku vjeru, a Hazari su bili preobraćenici na judaizam.

Literatura
----------

* Kevin Alan Brook. *The Jews of Khazaria*. 2nd ed. Rowman & Littlefield Publishers, Inc, 2006.

Vanjske veze
------------

* *Степаненко В. П.*К истории средневековой Таврики // Античная древность и средние века. 1992.[*mrtav link*]
|  |
| --- |
|  |

**Kraljevina Kurdistan** (kur. *Keyaniya Kurdistanê*) je bila kratkotrajna samoproglašena kraljevina na sjeveroistoku današnjeg Iraka, oko grada Sulejmanije.

Historija
---------

Samoproglašeni kralj Mahmud Barzandži
Samo tri dana nakon početka turskog rata za nezavisnost 19. maja 1919. godine, kadirijski sufija i utjecajni kurdski vođa Mahmud Barzandži iz Sulejmanije podiže ustanak protiv britanske vlasti u Mezopotamiji koji se ubrzo rasplamsava i do Mosula i Arbila. Britanci iskorištavaju svoju premoć u vojnoj tehnologiji i potiskuju pobunjenike koordiniranim korištenjem artiljerije, te kopnenih i zračnih snaga. Već u junu iste godine Barzandži je poražen i uhićen, a 1921. godine prognan je u britansku Indiju. Ipak, u nemogućnosti da se nose sa brojnim segmentiranim kurdskim plemenima kao i zbog straha od turskih teritorijalnih pretenzija na Kirkuk i Mosul, Britanci u septembru 1922. godine vraćaju Barzandžija na vlast s ciljem da im pomogne u ratu protiv Turaka. Došavši na vlast, Barzandži nakon samo dva mjeseca prekida suradnju s Britancima, proglašava se „kraljem Kurdistana" (iako je kontrolirao samo manja područja oko Sulejmanije) i traži vojno-političku potporu Turske kako bi osigurao režim pod turskim protektoratom. Ovaj plan završio je debaklom jer su Britanci sljedeće godine zaustavili turske prodore i uspostavili potpunu kontrolu nad mandatom Mezopotamije (današnji Irak). Barzandži potom bježi iz Sulejmanije u okolne planine i gubi svaki politički utjecaj nad Kurdima, a britansko-turske granice se definiraju ugovorom iz Lausanne.

Izvori
------

### Reference

1. ↑  Izady, Mehrdad (1992.), str. 147. i 160.
2. ↑  McDowall, David (1996.), str. 154.
3. ↑  McDowall, David (1996.), str. 158.
4. 1 2  Izady, Mehrdad (1992.), str. 64.
5. ↑  McDowall, David (1996.), str. 162.
6. ↑  McDowall, David (1996.), str. 163.

### Literatura

***Kraljevina Kurdistan*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`en`) Izady, Mehrdad (1992.). *The Kurds: A Concise Handbook*. UK: Taylor & Francis. ISBN 0-8448-1727-9.
* (`en`) McDowall, David (1996.). *A Modern History of the Kurds*. London: I. B. Tauris. ISBN 1850434166.
**Katukina** (Katukína, Pidá-dyapa, Pedá-Djapá, Pidadiapa, Katukina do Jutaí, Katukina do Biá, Catuquina) je pleme američkih Indijanaca porodice Catuquinean nastanjeno u džunglama brazilske države Amazonas uz tokove rijeka Mutum i Biá, pritokama Jutaí, na njenom srednjem toku. Katukine što žive uz ovu pritoku poznati su i kao Katukina do Biá ili Pidá-dyapa (Pidá-Djapá, Pidá-Düapá, Pidá-dyapá, Pidá-diapá, Pedá-Djapá). Druga grupa Katukina sa río Preto (pritoka Jandiatuba) naseljena je grupa Kutiá-dyapá. Obje ove skupine govore posebnim dijalektima. 
Ime Pidá-dyapa znači ("gente da onça") ili 'jaguarov narod'. Danas je za njihove potrebe utemeljen rerervat Área Indígena do Rio Biá.

Pidadiapa danas žive u 5 sela, a ima ih najmanje 250 pa možda do 400. Područje što ga Pidadiape nastanjuju poplavljena je ravnica obrasla džunglom, i prohodna jedino kanuima. Ovo područje zauzima 11,838 km² i pripada u dvije općine (municipija; Jutaí i Caruarí.). Indijanci se bave ribolovom i zemljoradnjom na malenim plantažama susjednim otočićima. U novije vrijeme, 90.-tih godina pod opsadom su čestih posjeta misionara, kopača zlata, sakupljača gume i drugih koji ih iskorištavaju kao jeftinu radnu snagu. 

'Jaguarov narod' ili Pidadiapa, ne smiju se pobrkati sa drugim plemenima Katukina, jedni pripadaju porodici Panoan, a nastanjeni su u državi Acre. Druga grupa Katukina pripada porodici Arawakan.

Vanjske poveznice
-----------------

* Help for Brazil's Indians Arhivirano 2007-06-10 na Wayback Machine-u
* Vocabulário catuquina (Katukina/Katukína) Arhivirano 2006-09-10 na Wayback Machine-u
* Projetos » Katukina Arhivirano 2006-08-13 na Wayback Machine-u
* Die Katukina -Volk der Panther
U bejzbolu izraz **grand slam** postizanje home runa u situaciji kada su sve baze okupirane od strane napadačkih igrača, što napadačkom timu daje maksimalna 4 boda (runa).

Grand slam je jedan prilično rijedak, i stoga prilično rijedak događaj u bejzbol utakmicama. Udarači, odnosno timovi koji ga uspiju postići se smatraju bejzbolskom elitom.

Još je rjeđi, i stoga daleko aktraktivniji grand slam koji rezultira a tzv. walk-off home runom, odnosno domaćem timu omogućava da u drugom (donjem) dijelu 9. izmjene pobijedi, odnosno nadoknadi zaostatak od 3 boda.

Igrači s najviše grand slamova u karijeri
-----------------------------------------

**Masno** označeni su aktivni 2006).

* Lou Gehrig - 23
* **Manny Ramírez** - 20
* Eddie Murray - 19
* Willie McCovey - 18
* Robin Ventura - 18
* Jimmie Foxx - 17
* Ted Williams - 17
* Hank Aaron - 16
* Dave Kingman - 16
* Babe Ruth - 16

Literatura
----------

* Ryczek, William J. (1992). *Blackguards and Red Stockings; A History of Baseball's National Association 1871-1875*. Wallingford, CT: Colebrook Press. ISBN 0-9673718-0-5
* Orem, Preston D. (1961). *Baseball (1845-1881) From the Newspaper Accounts*. Altadena, CA: Self-published.
|  |
| --- |
|  |

**Korejsko Carstvo** (korejski: 대한제국 - Daehan Jeguk）, bila je kratkotrajna marionetska država koja je egzistirala od 1897. do 1910.

Historija
---------

Japansko Carstvo je 1876. prisililo korejskog kralja Gojonga da sklopi neravnopravan ugovor. U njemu je jedna od točaka bila je da tri lučka grada moraju biti otvorena za japanske trgovce, a druga da japanski građani imaju ekstrateritorijalna prava, odnosno da ne podlježu korejskim zakonima.

Prvi japansko-kineski rat (1894.-95.) je djelomično vođen i zbog kontrole nad Korejskim poluotokom. Korejska dinastija Joseon bila je odavno u vazalnom odnosu sa kineskom dinastijom Ming, što znači da je u određenoj mjeri bila pod kineskom vlašću. Krajem 19. vijeka Kina je bila samo krhka sjena nekadašnje azijske velesile, za razliku od Japana koji je postajao sve snažniji.

Nakon japanske pobjede u Kinesko-japanskom ratu, nastao je proces prekidanja svih veza između Koreje i Kine. Japanska vlada potaknula je kralja Gojonga da se proglasi carem i da tako naglasi nezavisnost Koreje od Kine što je Gojong i napravio 1897.

Nakon pobjede u Rusko-japanskom ratu (1904.-05.), Japan se osilio i uspostavio protektorat u Koreji. Kad se Gojong pobunio protiv toga i poslao svoje emisare da korejski slučaj iznesu pred suce Haške konvencije, Japanci su se naljutili i natjerali ga da 1907.abdicira u korist svog sina Sunjonga.

Japansko Carstvo je 1910. i službeno anektiralo Korejski poluotok kao svoju prekomorsku koloniju. Tako je svrgnut posljednji car Sunjong, koji nije vladao ni tri pune godine, a nestala je i Korejska carska dinastija koju su svrgnuli bivši sponzori nakon 13 godina vladavine.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Photos and History of Korea's Imperial Family*" (engleski). Thoughtco. Pristupljeno 19. 9. 2019.
2. ↑  „*Kojong, Korean ruler*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 19. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

***Korejsko Carstvo*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Korean Empire 1897-1910* (`en`)
S&P's rejtinzi evropskih zemalja (jun 2011).
  AAA
  AA
  A
  BBB
  BB
  B
  CCC
  nema rejtinga
**Kreditni rejting** (engleski: ) je zajednički naziv za kriterije, odnosno mjerila na osnovu kojih se određuje sposobnost određene fizičke ili pravne osobe (dužnika) da vraća kredit, odnosno njena kreditna sposobnost, odnosno kreditni rizik ili vjerojatnost da vjerovnik neće moći naplatiti svoja potraživanja na temelju izdanog kredita. Kreditni rejting uključuje kako formalne/konkretne kriterije temeljene na kreditnoj historiji neke osobe ili entiteta (tzv. kreditni skor), tako i apstraktne kriterije koji npr. mogu biti reputacija ili životne navike pojedinca, odnosno politička nestabilnost kada su u pitanju države. U modernom svijetu kreditni rejting određuju za to specijalizirana poduzeća, odnosno agencije za kreditni rejting od kojih su najpoznatije tzv. Velike tri - Standard & Poor's, Moody's i Fitch Ratings.

Izvori
------

1. ↑  Kako popraviti kreditnu povijest

Eksterni linkovi
----------------

***Kreditni rejting*** na Wikimedijinoj ostavi

* Definicija na moj-bankar.hr
**Kraljevina Dyfed** je jedno od velških malih kraljevstava nastalih u 5. vijeku u post-rimskoj Britaniji, a koje se nalazilo na jugozapadu Walesa. Prema tradiciji je nastala od teritorija koje su od kraja 4. vijeka držali doseljenici iz irskog plemena Déisi, odnosno teritorija drevnog britskog plemena Demetae. Teritorija kraljevstva je otprilike odgovarala današnjoj grofoviji Pembrokeshire i zapadnom dijelu današnjeg Carmrthenshirea, a na vrhuncu moći i oblast Ystrad Tywi, koju je krajem 7. vijeka morala prepustiti Ceredigionu, suparničkom malom kraljevstvu. Područje Dyfeda je u doba Vikinga bilo izloženo čestim napadima, a u južnom dijelu se čak stvorilo i vikinško naselje. Zbog toga, ali i prijetnje koju je predstavljao gwyneddski kralj Rhodri Veliki, su njegovi vladari ušli u savez sa anglosaksonskim kraljem Alfredom Velikim. Godine 904. je umro dyfedski kralj Llywarch ap Hyfaidd, što je omogućilo njegovom zetu i Rhodrijevom unuku Hywelu, kralju Seisyllwga, da naslijedi prijestolje. Godine 920. je su dvije države formalno ujedinjene u novo kraljevstvo pod nazivom *Deheubarth*.

Vladari
-------

* Anwn ( cca. 357)
* Ednyfed ( cca. 373)
* Gloitgwyn
* Clotri ( cca. 405)
* Triffyn Farfog ( cca. 385)
* Aergol Lawhir ( cca. 437)
* Gwrthefyr (cca. 475 - 540)
* Arthwyr ( cca. 585)
* Cloten ( cca. 630)
* Rhein ( cca. 690)
* Tewdos ( cca. 710)
* Owain (cca. 771 - 811)
* Hyfaidd (cca. 815 - 893)
* Llywarch ap Hyfaidd (cca. 893-904)
* Rhodri (cca. 845 - 905)
* Hywel Dda (ca. 905-909)

Fusnote i izvori
----------------

1. ↑  Davies, John, *A History of Wales*, Penguin, 1994, *foundations of* pgs 17,19, 43, *Migration of the Desi into Demetia*, page 52 *Demetia* 17, 30, 34, *ruling house of* 52, 72, 85, 87, *and the Vikings* pages 85, *relations with Alfred of Wessex*, page 85, *and the Vikings/Northmen* page 98, *and the Normans* 106, 112, 114

Literatura
----------

* *The Irish settlements in Wales*, Myles Dillon, *Celtica* 12, 1977, p. 1-11.

V. također
----------

* Déisi
**Kosta Glavinić** (Beograd, 24. 1. 1858 — Beograd, 25. 9. 1939) je bio srpski inženjer i javni radnik.

Tehnički fakultet završio je u Beogradu, a Odsek za građevinske inženjere na Tehničkoj visokoj školi u Berlinu 1884.. Iste godine je radio u Železničkom odeljenju Ministarsta građevine na gvozdenim mostovima. Godine 1885. postaje docent (suplent), a 1886—1903, profesor je na Velikoj školi za predmet mostovi i tuneli. U istom periodu 1886—1903 je odbornik, a od 1903—1907, pa opet 1910 i 1918 predsednik Beogradske opštine. Ministar pravde 1908—09, a 1911 24. komesar Srpske narodne banke.

U ratovima 1876—78, 1885. i 1912 učestvovao je kao bolničar, organizator i glavni inspektor bolnica.

Sa Mihajlom Avramovićem radio je na stvaranju srpskih zemljoradničkih zadruga i uložio je velike napore da Srbija počne da izvozi poljoprivredne polufabrikate. U tu svrhu konstruisao je naročitu sušnicu za sušenje šljiva koja je nazvana njegovim imenom, bila široko rasprostrnjena (1914 u Srbiji ih je bilo 10.000), a na Svetskoj izložbi 1900. održanoj u Parizu odlikovan je bronzanom medaljom. Konstruisao je i naročitu peć za zagrevanje domova.

Sarađivao je u *Srpskom tehničkom listu*, *Težaku*, *Narodnom zdravlju*, *Narodnim novinama* i dr. Objavio je niz stručnih i popularnonaučnih članaka i rasprava iz oblasti tehnike, poljoprivrede i zadrugarstva, koji su dobrim delom kasnije sakupljeni i štampani kao brošure.

Danas njegovo ime nosi jedna ulica u beogradskom naselju Senjak.

Bibliografije
-------------

* Osnove grafičkog računa i grafičke-statike, Beograd 1891:
* Teorija rešetkastih nosilaca, Beograd 1896;
* Teorija pritiska zemlje i svodova sa proračunom potpornih zidova, Beograd 1913.

Vanjske veze
------------

* Tekst Dragomira Dimitrijevića univ. prof. Građevinskog fakulteta u Beogradu, u Enciklopediji Jugoslavije JLZ Zagreb 1986. tom 4 str 407.

| * p
* r
* u
Predsednici Beogradske opštine, predsednici Skupštine grada Beograda i gradonačelnici Beograda |
| --- |
| 1839-1914 | Čarapić · Bogićević · Žujović · Delimirković · Stojković · Smiljanić · G.Jovanović · Terzibašić · Nikolić-Čokojić · Ivanović · Čumić · Lukić · Đurić · Popović · Stevanović · Karabiberović · Đorđević · Bogićević · Nikolajević · Pašić · Marinković · Tatić · Pantović · Stamenković · Glavinić · Vulović · Davidović · Nestorović | Flag of Belgrade |
| 1919-1941 | Marjanović · K.Jovanović · Filipović · Kara-Jovanović · Mitrović · Kumanudi · Savčić · Nešić · M.Petrović · Ilić · Đurčić · Tomić |
| 1941-1944 | Milićević · Stojadinović · Jovanović |
| 1944-1990 | Ratković · N.Petrović · Jojkić · Minić · Neoričić · Pešić · Kovačević · B. Bogdanović · Bakočević |
| 1990-1997 | Unković · Gruden · Čović |
| 1997-2013 | Đinđić · Mihailović · Protić · Hrustanović · N. Bogdanović · (Alimpić · Belić) · Đilas |
| 2014 - ... | Mali · Radojičić/Vesić · Šapić |


]
Za istoimeni okrug po UNMIK-ovoj podjeli v. Okrug Mitrovica
Kosovačkomitrovački okrug
**Kosovačkomitrovački okrug** je jedan od pet okruga koji po administrativnoj podjeli Srbije pokrivaju Kosovo. Trenutno se nalazi pod upravom UNMIK-a koji je Kosovo administrativno podijelio po drukčijoj osnovi. Obuhvata opštine: 

1. Opština Zubin Potok mesto Zubin Potok
2. Opština Leposavić mesto Leposavić
3. Opština Zvečan mesto Zvečan
4. Opština Kosovska Mitrovica mesto Kosovska Mitrovica
5. Opština Srbica mesto Srbica
6. Opština Vučitrn mesto Vučitrn

Ima ukupno 275.904 stanovnika. 

Formalno sedište okruga je grad Kosovska Mitrovica.

Kosovska Mitrovica, kao srednjovekovna naseobina, ima dosta znamenitih građevina i spomenika: Crkva Sv. Dimitrija datira iz XIV veka, a Crkva Sv. Save iz XIX veka. Nedaleko od Kosovske Mitrovice nalazi se manastir Devič, koji se prvi put pominje 1578. godine, a smatra se da ga je podigao Đurađ Branković, poznati srpski vladar.

Vučitrn je staro mesto - muzej. To je bilo trgovačko mesto za vreme vladavine srpskog velmože Vuka Brankovića, sina Đurađa Brankovića.

U Kosovskomitrovačkom regionu postoji nekoliko značajnih privrednih organizacija: građevinskih, hemijskih, konfekcijskih i poljoprivrednih.

V. također
----------

* Popis kosovskih okruga

| * p
* r
* u
Okruzi Srbije |
| --- |
| Beogradski region | Grad Beograd |  |
| Šumadija i zapadna Srbija | Mačvanski • Kolubarski • Šumadijski • Pomoravski • Zlatiborski • Moravički • Raški • Rasinski |
| Južna i istočna Srbija | Podunavski • Braničevski • Borski • Zaječarski • Nišavski • Toplički • Pirotski • Jablanički • Pčinjski |
| Vojvodina | Severnobački • Srednjobanatski • Severnobanatski • Južnobanatski • Zapadnobački • Južnobački • Sremski |
| Kosovo i Metohija | Kosovski • Pećki • Prizrenski • Kosovskomitrovački • Kosovskopomoravski |
| Kosovo i Metohija(Po UNMIK-ovoj podeli) | Đakovički • Gnjilanski • Kosovskomitrovački • Pećki • Prizrenski • Prištinski • Uroševački |
| Gradovi u Srbiji • Teritorijalna organizacija Republike Srbije • Statistički regioni Srbije |


***Kosovskomitrovački okrug*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovaj članak je posvećen korejskoj civilizaciji. Za političke entitete koji sebe zovu "Koreja", v. Sjeverna Koreja i Južna Koreja. Za ostala značenja izraza Koreja, v. Koreja (razvrstavanje).
**Koreja** (korejski: 조선 ili 한국, v. dolje) je naziv za civilizaciju i istoimenu geografsku oblast smještenu na Korejskom poluotoku u istočnoj Aziji, koji se graniči s Kinom na sjeverozapadu i Rusijom na sjeveroistoku, dok se Japan nalazi na jugoistoku preko Korejskog prolaza. 

U Koreji danas živi otprilike 72 miliona ljudi, a podijeljena je u dva politička entiteta zvana Demokratska Narodna Republika Koreja (Sjeverna Koreja) i Republika Koreja (Južna Koreja).

***Koreja*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Koreja** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 155862313
* LCCN: n79109033
* GND: 4032466-7
* SUDOC: 094543151
* BNF: cb11938541c (podaci)
* HDS: 003416
* NDL: 00573679
* NKC: ge128502
* BNE: XX452209

 |
*Za ostale upotrebe, v. Galicija (razvrstavanje).*

**Galicija**  

**Galicia**  
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
| Zastava | Grb |

 |
| Geografski položaj Galicije u Španjolskoj |
| **Glavni grad** | Santiago de Compostela |
| **Površina**
- ukupno | 7. po veličini
- 29.574 km² |
| **Stanovništvo**
- Ukupno
- Gustoća | 6. po veličini
- 2.767.524 (2006.)
- 93,78/km² |
| **Politički status** | autonomna zajednica |
| Statut usvojen | 28. travnja 1981. |
| ISO 3166-2 | GA |
| Broj predstavnika u *Las Cortes Generales*  Kongres Senat | 2519 |
| Predsjednik | Alberto Núñez Feijoo |
| Službene stranice |

**Galicija** (španjolski **Galicia** [ɡaˈliθja], galješki **Galiza** [ɡaˈliθa] ili **Galicia** [ɡaˈliθja]), španjolska autonomna zajednica smještena na krajnjem sjeverozapadu Pirenejskog poluotoka. Nalazi se na obali Atlantskog oceana, graniči na jugu s Portugalom, na istoku s Asturijom i Kastiljom i Leónom (provincije Zamora i León).

Galiciji također pripadaju arhipelag Cíes (kojeg čine otoci Faro, Monteagudo i San Martiño), arhipelag Ons (kojeg čine otoci Ons i Onza), i arhipelag Sálvora (kojeg čine otoci Sálvora, Vionta y Sagres), kao i drugi otoci kao Cortegada, Arosa, Sisargas, i Malveiras; većina ih pripada Nacionalnom parku *Islas Atlánticas* (Atlantski otoci).

Galicija se dijeli na četiri provincije: La Coruña (gal. *A Coruña*), Lugo, Orense (gal. *Ourense*) i Pontevedra. Glavni grad je Santiago de Compostela. Galicija je priznata kao povijesna nacija u svom Statutu autonimije iz 1981. godine.

Službeni jezik u Galiciji, pored španjolskog, je i galješki jezik (španj. *gallego*, gal. *galego*). Jezik se smatra srodnim portugalskom jeziku, a prema nekim podjelama on je portugalski dijalekt.

***Galicija (Španija)*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Administrativna podjela Španije |
| --- |
| Autonomne pokrajine | Andaluzija • Aragonija • Asturija • Balearski otoci • Baskija • Estremadura • Galicija • Kanarski otoci • Kantabrija • Katalonija • Kastilja-La Mancha • Kastilja i León • La Rioja • Madrid • Murcia • Navara • Valencijanska zajednica | Zastava Španije |
| Autonomni gradovi | Ceuta • Melilla |
| *Plazas de soberanía* | Alhucemas • Chafarinas • Peñón de Vélez de la Gomera |
**Amantine-Lucile-Aurore Dupin**, poznatija pod pseudonimom **George Sand** (Pariz, 1. srpnja 1804. – Nohant-Vic, 8. lipnja 1876.) je bila francuska spisateljica. Poznata podjednako po svom privatnom životu kao i po svojim spisateljskim radovima, George Sand se danas smatra jednom od najznačajnijih žena francuske književnosti. Njezini književni počeci vezani su uz roman *Rose et Blanche* (1831.), kojega je napisala zajedno s Julesom Sandeauom, s kojim je bila u vezi. Već sljedeće godine izdaje svoj prvi samostalni roman, *Indiana*, kada ujedno i nastaje njezin svjetski poznati pseudonim - George Sand. U jednoj fazi je pisala pastoralne romane, vukući inspiraciju iz svog djetinjstva, dok joj kasniji radovi ipak dobivaju ozbiljniju formu. Autobiografski putopisni roman *Un hiver à Majorque* opisuje njezin put na Mallorcu s Frédéricom Chopinom, tadašnjim partnerom, dok se romani *Mauprat* i *Consuelo* danas smatraju njezinim najznačajnijim djelima. 

Njezin privatni život je bio obilježen nesretnim brakom, sudjelovanjem u aktualnim socijalnim i kulturnim događajima te brojnim aferama s poznatim suvremenicima među koje spadaju ona s Alfredom de Mussetom te turbulentna veza s pijanistom Frédéricom Chopinom.
**Korejska centralna novinska agencija** (korejski: 조선중앙통신) je državma novinska agencija Sjeverne Koreje koja je službeno uspostavljena 5. prosinca 1946. godine. Agencija je zadužena za emitiranje službene politike Radničke partije Koreje i vlade Sjeverne Koreje za strance. Vlada Južne Koreje zabranila je pristuo službenim web stranicama Korejske centralne novinske agencije. Kao jedina novinska agencija u državi, KCNA je zadužena za dnevno izvještavanje svih medija u Sjevernoj Koreji te redovito emitira iste preko Korejske centralne televizije. U prosincu 1996. KCNA je započela s objavljivanjem vijesti na Internetu preko svojih servera, koji su smješteni u Japanu. 

Osim na korejskom, KCNA objavljuje vijesti i na engleskom, ruskom i španjolskom. Među najčešćim temama vijesti koje objavljuje KCNA su izvještaji s kulturnih manifestacija, poticanje animoziteta prema neprijateljskim državama (Sjedinjene Države, Japan, Južna Koreja, ...), pozivanje na reunifikaciju Koreje pod *Juche* idejom te promoviranje kulta ličnosti vrhovnih vođa (Kim Il-sung, Kim Jong-il, Kim Jong-un).

***Korejska centralna novinska agencija*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 132553741
* LCCN: n82216853
* GND: 253257-8

 |
*Ako tražite objašnjenje za marku automobila Golf (auto) ili radio stanicu Radio Golf*
Tajger Vuds
**Golf** je sport u kojoj igrač nastoji da golf lopticu (golf ball) sa što manje udaraca ubaci u rupu, u skladu sa pravilima. Golf je nastao u Škotskoj u 14. veku i pretpostavlja se da su prvi igrači bili pastiri koji su na prostranim škotskim pašnjacima čuvali ovce. Kao rupe su im služile zečje jame, a palice su bile od drveta. Igra je do 19. veka imala samo jedan oblik - meč plej. Pobednik na svakoj rupi bio je igrač koji je s najmanjim brojem udaraca uterao lopticu u rupu, a ukupan pobednik je bio igrač koji je pobedio na najviše rupa. Normalno se igra 18 rupa ili u skraćenoj verziji na 9 rupa. 19ta rupa je popularan naziv za bar u klubskoj zgradi.
Jedna rupa se igra tako da se prvi udarac izvrši sa tija (tee). Zatim se drugi udarac izvrši sa mesta gde se loptica zaustavila i tako dok se loptice ne utera u rupu. Kada loptica dostigne grin (green - površina oko rupe gde je trava izuzetno fino pokošena) onda se patuje (puting - udara se tako da se loptica kotrlja po zemlji) dok se loptica ne utera u rupu. Na terenu se nalaze razne prepreke kao bunkeri sa peskom i vodene prepreke.
Takmičarki golf se igra individualno ili ekipno.

Godine 1854. osnovan je danas najstariji golf klub na svetu: "The Royal and Ancient Golf Club of St Andrews". Klub je sastavio prva pisana Pravila golfa koja uz izmene važe i danas. U novije doba uz R&A o pravilima ali i igri brine i USGA (United States Golf Association). Golf je jedan od retkih sportova koji je uspeo da sačuva razliku između profesionalizma i amaterizma. Iako nije Olimpijski sport (neko je vreme bio), golf je uz fudbal i košarku najpopularniji sport na svetu. Profesionalnim golfom upravlja PGA Profesional Golf Association), a amaterskim nacionalni savezi svake zemlje, udruženi u evropski savez EGA i svetski savez IGF (International Golf Federation).

Poznati igrači
--------------

* John Ball
* Patty Berg
* Tommy Bolt
* James Braid
* Henry Cotton
* Ben Crenshaw
* George Duncan
* David Duval
* Nick Faldo
* Sergio García
* Walter Hagen
* Ben Hogan
* Tony Jacklin
* Bobby Jones
* Bobby Locke
* Davis Love III
* Phil Mickelson
* Colin Montgomerie
* Tom Morris
* Jack Nicklaus
* Greg Norman
* José María Olazábal
* Mark O'Meara
* Arnold Palmer
* Nick Price
* Payne Stewart
* Harry Vardon
* Kathy Whitworth
* Tiger Woods

***Golf*** na Wikimedijinoj ostavi
Kineska opera
**Kineska opera** (kineski: 戏曲/戏曲) popularna je umjetnička forma, koja ima elemente drame, glazbe i kazališta, karakteristična je za Kinu. Jako se razlikuje od zapadnjačke opere.

Postoje brojne regionalne inačice kineske opere, koje se nadahnjuju događajima iz povijesti kineskih dinastija. Pekinška opera jedna je od najpoznatijih kineskih opera. To je spoj kazališta s brojnim drugim elementima kao što su: književnost, glazba, pjevanje, ples, likovna umjetnost, borilačke vještine, žongliranje i umjetnički spektakl. Uloge u pekinškoj operi dijele se na sheng (muške), dan (ženske), jing (obojeno lice u bijelo, muško) i chou (muški ili ženski klaun), kao i razne druge uloge. Četiri glavne tehnike kojima se služe su: pjevanje, dijalog i monolog, stilizirana akcija i akrobatska borba i pet vrsta pokreta: pokreti ruku, očiju, tijela, gestikulacija i koraci su usklađeni, a pomoću njih pekinška opera predočuje svoj bogat i raznovrsan karakter.

Kineska opera vuče porijeklo iz pjesama i plesova drevnih naroda s prostora Kine. Teme opere su: prikaz života pojedinih dijelova društva, odnos s božanstvom i prirodom. Predstave su duge i traju barem nekoliko sati.

Galerija
--------

* Sečuanska opera u ChengduSečuanska opera u Chengdu
* Kostimi iz opereKostimi iz opere
* Kineska operaKineska opera
* Izvođač kineske opereIzvođač kineske opere

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2011-08-12 na Wayback Machine-u Preuzeto 1. novembra 2011.
**Kineska metasekvoja** (lat. *Metasequoia glyptostroboides*) vrsta je drveća iz porodice *Cupressaceae*. Listopadna je četinjače. Najbliži srodnici su: obalna sekvoja i golemi mamutovac. Zajedno čine potporodicu *Sequoioideae*.

Metasekvoja je otkrivena u šumama Kine tek 1941. godine, a do tada je bila poznata i opisana samo kao fosilna vrsta te se vjerovalo da je odavno izumrla.
Ima visoku piramidalnu formu, kratke i meke iglice koje oblikuju prozračnu krošnju, koja zbog svoje svjetlozelene boje daje kontrast tamnijim četinjačama. Odlikuje se brzim rastom, pa za godinu dana može da naraste i do dva metra, a stablo može doseći do 35 metara visine.  Glavne grane su horizontalne ili lagano rastu u stranu s mnogo izbojaka. Kora je prvo crvenkasto-smeđa i glatka, a kasnije postaje gruba i na kraju duboko ispucala. Pupovi su unakrsno raspoređeni na izbojku i smeđi. Iglice su mekane i imaju udubljenje na vrhu. Svijetlo-zelene su boje na obje strane. Korijenov sustav sastoji se od dubokog glavnog korijena i brojnog bočnog korijenja, koje se grana.

Kineska metasekvoja raste u brdima u središnjoj kineskoj provinciji Sečuan. Raste uglavnom u mješovitim šumama bjelogorice i crnogorice te na vlažnom tlu bogatom mineralima. Cijenjeno je ukrasno drveće i nalazi se u parkovima i arboretumima širom svijeta. Ima je i u Hrvatskoj u Botaničkom vrtu PMF-a u Zagrebu.

Galerija
--------

* Deblo i koraDeblo i kora
* IgliceIglice
* PlodPlod
* List pod mikroskopomList pod mikroskopom

Sinonimi
--------

* *Metasequoia glyptostroboides var. caespitosa* Y.H.Long & Y.Wu
* *Metasequoia glyptostroboides subsp. caespitosa* (Y.H.Long & Y.Wu) Silba
* *Metasequoia glyptostroboides subsp. neopangaea* (Silba) Silba

Izvori
------

1. ↑   Preuzeto 8. studenog 2011.
2. ↑   Preuzeto 8. studenog 2011.
**Kosta Mujkić** (Bosanska Krupa, 1873 - Banja Luka, 1952) je folklorista, književni kritičar i kulturni povjesničar.

Životopis
---------

Rano je ostao bez roditelja, pa je prešao u Sanski Most i tu završio osnovnu školu. Školovanje je nastavio u Sarajevu, pa na teologiji u Beogradu. Kasnije je zt apočeo studij filozofije, sociologije i povijesti, i to u različitim centrima; u Gracu, Lajpcigu, Berlinu, Kopenhagenu i Pragu. U Pragu mu je profesor bio T. Masarik, čije je ideje o *realnoj politici* usvojio. Po završetku studija, 1903. novinar je u Zagrebu, a od 1904-1905. godine boravi u Sarajevu, gdje 1905. pokreće list *Naš život*. U jesen 1905. godine prešao je u Banja Luku, gdje u međuvremenu obnavlja *Naš život*, koji je u međuvremenu prestao izlaziti. U Banjoj Luci surađivao sa Petrom Kočićem u pokretanju i uređivanju *Razvitka* 1910. godine. Kao agilan publicista i član Kočićeve grupe, u toku Prvog svjetskog rata bio interniran kao talac u Ivanjsku, potom u Drvar. Nakon rata ponovo se uključio u politički i kulturni život. 1935. godine jedan je od inicijatora i urednika banjalučkog *Razvitka*. Tijekom Drugog svjetskog rata zatvaran u Banjoj Luci. 1944. prebjegao na oslobođeni teritorij, bio i vijećnik ZAVNOBiH-a.

Pisao o nizu tema, uglavnom iz češke književne, kulturne i nacionalne povijesti, iz koje oblasti je i njegovo najpoznatije djelo, studija *Borba češkog naroda za opstanak u posljednjih sto godina* 1903. godine , u kojoj razmatra političko i kulturno stanje češkog naroda od kraja XVIII vijeka do Masarikovog vremena, naglašava ideju slovenske uzajamnosti s posebnim osvrtom na velikane češke kulturne povijesti koji su je zastupali. Objavio i niz kraćih zapisa o češkim kulturnim i književnim pojavama, pisao i o temama iz ruske i naše književnosti, o S. Kjerkegoru, H. Ibzenu i dr. Za svoje vrijeme imao je zavidno obrazovanje i široka interesovanja, znao je češki, ruski i njemački. Mladalački žar u radu na kulturnom i književnom polju ubrzo mu je zgasnuo i nakon Prvog svjetskog rata sav se posvetio političkom radu. Bio građanski političar - nacionalista, jedno vrijeme u opoziciji, zatim narodni poslanik u Skupštini. Surađivao je u *Novoj crkvi, Novom Srbobranu, Bosanskoj vili, Našem životu, Otadžbini, Razvitku, Brankovom kolu*. 

Umro je 1952. godine u Banjoj Luci.

Bibliografija
-------------

* *Borba češkog naroda za opstanak u posljednjih sto godina*, studija, 1903.
* *Jovina ispovijed*, pripovijetka, 1905.
* *Srpstvo je u opasnosti*, politička brošura, 1922.
* *Pri zlavu i oca po zlavu*, politička brošura, 1922.

Izvori
------

1. ↑  Đuričković, Dejan; *Srpski pisci Bosne i Hercegovine*, Zavod za udžbenike i nastavna sredstva, Istočno Sarajevo, 2013.

Vanjske poveznice
-----------------

* *Naš ži­vot* Kos­te Maj­ki­ća Arhivirano 2016-04-26 na Wayback Machine-u
* *Srpsko jedinstvo kritičar nesloge* Arhivirano 2016-09-20 na Wayback Machine-u
Za ostale osobe s istim imenom, v. Ludvig Daae.
**Ludvig Daae** (Vik, 9. maj 1723. – Lygra, 18. februar 1786.) bio je norveški svećenik i zemljoposjednik.

Daaeovi roditelji bili su Anders Daae (1680–1763) i Birgitte Munthe. Magistrirao je filozofiju 1746. i spominje se kao «mag.» Bio je župnik u Lindåsu od 1759. Određeni broj njegove vlastite djece i unuka postali su svećenici u zapadnoj Norveškoj. Daae je bio djed povjesničara Ludviga Kristensena Daaea i svećenika Clausa Daaea, također i pradjed političara Ludviga Daaea, povjesničara Ludviga Daaea i Suzane Ibsen. Posjedovao je obilno imanje u Sognu i u Lindåsu. Posjedovao je i nekoliko crkava s desetinom: crkve u župi Lindås (Lindås, Myking, Sandnes i Lygra), crkve Arnefjord i Hove u župi Vik i crkvu Hamre na Osterøyu. Crkve i nekretnine u tom području imale su prodajnu vrijednost od preko 12.000 riksdalara.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 7946149296293880670002

 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Gat** (od staroslavenski *gatь*, ruski *гать*, poljski *gać*) ili **mol** (molo, mul) je dio operativne obale u luci, koji služi za pristajanje brodova i obavljanje lučkih operacija.

Karakteristike
--------------

U velikim lukama, se gatovi nižu jedan za drugim (zbog štednje prostora), okomito na obalu, dok se u manjim često grade ukoso, da služe i kao lukobrani.
Gatovi mogu biti izvedeni kao ozidani nasipi, ili od drva kao konstrukcija na stupovima (estakada) ili kao ponton.

Ozidani gatovi (koji su puno trajniji) su obično popločeni kamenom i imaju kamene ili željezne bitve za vezivanje brodova, a ponekad (kao u marinama) i hidrante za vodu, priključke za električnu struju, telefon. 
Po mediteranskim lukama gatovi su široki i do 160 metara, dok su po američkim uobičajeni uski, na koje se teško postavljaju lučki uređaji.

Prostor između dva gata (bazen) zove se - dok, ali se često i gatovi tako nazivaju.

U lukama koje imaju međunarodni promet, postoje carinski gatovi, to je dio lučke obale određen za pristajanje brodova koji prometuju sa inozemstvom.

Izvori
------

1. ↑   „*gat*". Hrvatski jezični portal. Pristupljeno 2. 2. 2014.
2. 1 2 3 4 5   „*gat*" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija. Pristupljeno 2. 1. 2014.
3. 1 2  „*Pier*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 02. 01. 2015.
4. ↑  „*Dock*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30. 1. 2015.

Vanjske veze
------------

***Gat (lučki)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pier* (na portalu Encyclopædia Britannica) (`en`)
**Gesalih** ili **Gesalik** je bio vizigotski kralj od 507. do 511. godine. Bio je nezakoniti sin Alariha II. Kada je Alarih poginuo u bici protiv Franaka, njegov jedini zakoniti sin, Amalarih, bio je još dete. Vizigoti su zato izabrali za kralja Gesaliha. Međutim, tome se oštro usprotivio Teodorik Veliki, ostrogotski kralj, čiji je unuk bio Amalarih.

Nastavio je rat sa Francima, međutim, nije imao uspeha i Franci su ubrzo spalili Tuluz. Narbon je pao u ruke Burgunda, a Vizigoti su morali da se povuku dublje u Iberijsko poluostrvo. Pokušao je da dobije pomoć od Vandala i Ostrogota, ali nije uspeo. Bio je uhvaćen i pogubljen.

Na vizigotski presto je tada došao Teodorik Veliki, ostrogotski kralj, koji je vladao kao regent u ime svog još uvek maloletnog unuka, Amalariha.

Eksterni linkovi
----------------

***Gesalek*** na Wikimedijinoj ostavi

* Istorijska biblioteka:Gesaleih

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Alarih II** | **Vizigotski kralj (507—511)** | Nasljednik:**Amalarih (pod regenstvom Teodorika Velikog do 526. godine)** |
**Gesati** (latinski: , starogrčki: ) su bili drevni galski ratnici u 3. vijeku pne. Antički izvori navode kako su živjeli, odnosno prvi put se pojavili u dolini rijeke Rhone u današnjoj južnoj Francuskoj. Historičari smatraju da nisu bili zasebno pleme nego grupa najamnika, a za što se kao sličnost njihovog imena sa staroirskom riječi *gaiscedach* što znači "prvak" ili "naoružana osoba", i dolazi od riječi *gáe* za "koplje".

Godine 225. pne. su Gesate, koje su vodili poglavice po imenu [Concolitanus|Konkolitan]] i Aneroest, unajmili keltska plemena Insubri i Boji kako bi im pomogli u velikom pohodu na Italiju i Rim, odnosno otjerali Rimljane iz Picenuma i drugih bivših keltskih područja u Italiji. Polibije navodi kako su Gesati, za razliku od drugih Gala, imali običaj u borbu ići goli, dijelom kako bi pokazivanjem svojih mišićavih tijela i vlastitom ludom hrabrošću zastrašili i demoralizirali protivnike, a dijelom zato što nisu htjeli da s odjećom zapinju o grane i grmlje.  S druge strane, ta je taktika u pravilu bila nedjelotvorna protiv discipliniranih rimskih legija. Iako su ispočetka imali uspjeha, godine 225. pne. je Gesate, kao i ostatak galske vojske, konzul Lucije Emilije Pap razbio u bitci kod Telamona, pri čemu je Konkolitan zarobljen, a Anroest nakon bijega izvršio samoubistvo. Godine 222. pne. Gali su ponovno unajmili Gesate protiv Rimljana, što je dovelo do bitke kod Klastidijuma gdje ih je porazila rimska konjica. Nakon toga Gesati nestaju iz historijskih zapisa.

Izvori
------

1. ↑  *Dictionary of the Irish Language*, Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, p. 352
2. ↑  Polybius, *Histories* 2:28.3-7
**Geshu Han** (kineski: ; pinyin: *Gēshū Hàn*) (? - 1. decembar 757), formalno **Princ Wumin od Xipinga** (西平武愍王), bio je kineski general Tuqishi (突騎施 ( Tujue (goktursko) pleme) porijekla u službi dinastije Tang. Postao je uticajan na kraju vladavine cara Xuanzonga a godine 756. je nakon izbijanja An Shi ustanka postao zadužen za obranu prijevoja Tong od An Lushanove pobunjeničke vojske. Nakon što ga je kancelar Yang Guozhong prisilio da napusti položaj i suprotstavi se Anovoj vojsci na otvorenom polju, poražen je, a potom otet od strane vlastitog oficira Huoba Guirena (火拔歸仁) koji ga je doveo u Anov logor. An ga je tamo pokušao iskoristiti da nagovori njemu potčinjene generale Li Guangbija, Lai Tiana (來瑱) i Lu Guija (魯炅) na predaju; kada su oni to odbili učiniti, Geshu Han je smješten u kućni pritvor u Luoyangu, sjedištu Anove novoproglašene države Yan. Nakon što je 757. Anov sin i nasljednik An Qingxu poražen od carskih trupa i prisiljen napustiti Luoyang, dao je pogubiti Geshua i 30 zarobljenih carskih generala.

Izvori
------

1. ↑  兩千年中西曆轉換

Literatura
----------

* *Knjiga Tanga*, vol. 104 Arhivirano 2008-04-19 na Wayback Machine-u.
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 135 Arhivirano 2007-12-26 na Wayback Machine-u.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 215, 216, 217, 218, 220.
**Kariri –Xocó** (Cariri-Chocó, Xokó-Kariri).- pleme Caririan Indijanaca iz Brazila danas nastanjeni na obalama rijeke Sao Francisco blizu grada Porto Real do Colegio u državi Alagoas. U okolnim područjima koji okružuju njihovu zemlju nalaze se sela Indijanaca iz drugih plemena tako da nemaju loših odnosa sa susjedima. Pleme je do danas sačuvalo svoje stare obrede, među kojima i "Filhos da Jurema" i svete obrede Toré, plesovi i pjesme koji se ritualno izvode uz glazbalo 'maraca', veoma rašireno među Tupí plemenima. Napravljena je od šuplje tikvice ispunjene sjemenkama ili kamenčićima. Prema podacima za 2006. godinu ima ih oko 2,500, ali su tu možda uvrštena i plemena, Xukuru, Xoko i drugi koje SIL ne razlikuje a plemenska imena navodi kao alternativne nazive, praveći još veću zbrku među ovim imenima. Ova plemena ipak su različita i nekada su pripadala raznim jezičnim porodicama, dok se danas služe portugalskim jezikom.

Vanjske poveznice
-----------------

* Identité des Nations et Traditions Indigènes[*mrtav link*]
* História dos Karirí-Xocó Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u

Šablon:Caririan
**Autoput M62** (engleski: *M62 motorway* je engleski autoput dug 107 km koji ide od Liverpoola preko masiva Pennines i gradova Manchester i Leeds do Hulla na sjeveroistoku.

Kod Manchestera se ukrštava sa autoputem M1.

Karakteristike i historija gradnje
----------------------------------

Prva dionica na tom pravcu od Stretforda do Ecclesa (Grofovija Greater Manchester) dovršena je 1960.
Naredne dionice gradile su se od 1971. do 1976. posljednja dionica gradila se kod Liverpoola

Na tom autoputu nalazi se najviša točka (439 m) u čitavoj mreži engleskih autoputeva - kod Saddleworth Moora u Penninesu.
Kuriozum je da je nedaleko od njega, zbog nerješenih imovinsko pravnih odnosa ostavljena jedna farma - Stott Hall, pa je autoput obilazi tako da mu se kolnici razilaze na tom mjestu.

Galerija slika
--------------

* Autoput kod PenninesaAutoput kod Penninesa
* Izgradnja petlje kod spoja sa autoputem M1Izgradnja petlje kod spoja sa autoputem M1
* Autoput kod RawcliffaAutoput kod Rawcliffa
* M62 kod LiverpoolaM62 kod Liverpoola

Izvori
------

1. 1 2  „*M62*" (engleski). Highways England. Pristupljeno 17. 11. 2016.

Vanjske veze
------------

***M62 (Engleska)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *M62* (`en`)
Moritz Hermann von Jacobi (1801-1874),pronalazač galvanoplastike 
Shematski prikaz izrade galvanoplastike u bakru
Nadgrobni spomenik izrađen tehnikom galvanoplastike,WMF,Njemačka oko 1903.
**Galvanoplastika** je elektrokemijska metoda izrade metalnih predmeta putem taloženja metala na nekom nevodljivom (ili vodljivom) kalupu. Pronalazač tehnike je Rus Moritz Hermann von Jacobi i to 1838 godine, a tehnika je odmah bila korištena za izradu štamparskih matrica, te za još neke druge postupke(izrada zubnih proteza,izrada skulptura, izrada kopija metalnih starina). Danas se ovom tehnikom između istalog izrađuju kalupi za lijevanja plastičnih masa, kalupi za izradu CD-ova,te je se koristi za izradu šupljih vodiča koji se koriste u visokofrekventnoj tehnici. Tehnika se koristi i za izradu nakita od plemenitih metala.

Od metala koji se koriste za izradu predmeta ovom tehnikom najčešće se koriste bakar,nikal, te niklenokobaltne slitine.

Dodatna literatura
------------------

* Meißner, Birgit/ Anke Doktor: Galvanoplastik – Geschichte einer Technik aus dem 19. Jahrhundert, in: Bronze- und Galvanoplastik. Geschichte – Materialanalyse – Restaurierung (PDF; 5,8 MB), hg. v. Landesämter für Denkmalpflege Sachsen und Sachsen-Anhalt, Dresden 2001, S. 127-137.
* Thormann, Ellen/ Barbara Leisner/ Helmut Schoenfeld: Massenhaft Engel. Galvanoplastiken auf dem Ohlsdorfer Friedhof, Schriftenreihe des Förderkreises Ohlsdorfer Friedhof e. V. Bd. 8, [Hamburg] 1997.
* G. L. von Kreß: *Die Galvanoplastik für industrielle Zwecke: Resultate von sechsundzwanzigjähriger Erfahrungen*. Frankfurt a. M. 1867 *Die Galvanoplastik für industrielle und künstlerische Zwecke* na Google knjigama
* Spiro,P. Electroforming, London 1971.
* Jacobi, M. H. Die Galvanoplastik, Berlin 1840.(online)

Vanjske poveznice
-----------------

Galvanoplastische Kopien antiker Metallgegenstände Arhivirano 2015-07-05 na Wayback Machine-u
**Gaston IV**, također poznat i kao **Gaston Križar** (francuski: ; ? - 1131) bio je vikont Béarna od 1090. do smrti.

Rodio se kao sin vikonta Centullea V. Prije nego što je naslijedio oca, sudjelovao je u Reconquisti, boreći se protiv Maura za aragonskog kralja. Oca je naslijedio 1090. godine.

Šest godina kasnije je otišao u Prvi križarski rat, ispočetka kao jedan od nižih vitezova pod vodstvom Raymonda od Toulosea, ali je s vremenom napredovao u križarskim redovima. Prilikom opsade Antiohije je vodio dio križarske vojske protiv Kerboghe. Kasnije je napustio Raymonda i priključio se Godfreyu Bouillonskom u pohodu na Jeruzalem; tada je zajedno sa Tankredom Galilejskim zauzeo Betlehem. Prilikom opsade Jeruzalema je bio zadužen za opsadne mašine, a 15. jula 1099. je bio prvi vitez koji je ušao u grad.

Kroničari navode kako su ga iskustva sa *mudéjarima* u Španiji uvjerila kako muslimani mogu živjeti pod kršćanskom vlašću, te ih je neposredno nakon opade bez uspjeha pokušao zaštititi od pokolja. Sa križarima je ostao do bitke kod Askelona nakon koje se vratio kući u Bearn. Do 1105. je proširio svoje teritorije - dobivši Orthez, Mixe i Ostabaret. Preko ženidbe za Talèse, kćer grofa od Ribargorze, polubrata aragonskog kralja Sancha Ramireza, stekao je Montanérès. Iako nominalno vazal akvitanskih vojvoda, do vremena GuillaumeaIX je vladao kao de facto nezavisni monarh.

Nakon smrti 1131. ga je naslijedio mladi sin Centulle VI, pri čemu je Talèse neko vrijeme služila kao regent te bez uspjeha pokušala ujediniti Béarn sa Aragonom. Pod njegovim potomcima je Béarn počeo gubiti na moći i uticaju.

Literatura
----------

* Steven Runciman, A History of the Crusades, vol. 1: The First Crusade and the Foundation of the Kingdom of Jerusalem. Cambridge, 1951.
* Pierre Tucoo-Chala, La Vicomté de Béarn et le Problème de sa Souveraineté, des Origines à 1260. Bordeaux, 1961.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Centule V** | **vikont Béarna**1090–1131 | Slijedi:**Centule VI** |