recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Colin McRae** (rođen u Lanarku, Škotska, 5. kolovoza, 1968. - 15. rujna 2007.), sin poznatog vozača reli utrka Jimmy McRaea, bivši svjetski reli prvak (engl. WRC - World Rally Championship).

Svjetski prvak bio je 1995.g. drugoplasirani 1996.g. 1997.g. 2001.g. i treće plasirani 2001.g. u Svjetskom prvenstvu u reliju. Momčadi Subaru pomogao je do naslova momčadskog prvaka svijeta u reliju 1995.g. 1996.g. i 1997.g. a momčadi Citroën 
2003.g. 
1996.g kraljica Velike Britanije, Elizabeta II. dodijelila mu je titulu MBE (Member of the British Empire).

Biografija
----------

Colin je svoju reli karijeru počeo 1986.g. vozeći automobil model Talbot Sunbeam, kao stalni natjecatelj u Reli prvenstvu Škotske. Zbog svog stila vožnje Colin je često uspoređivan s poznatim finskim reli vozačem Ari Vatanenom. Colin je ubrzo napredovao na bolje modele vozila, prvo Vauxhall Nova, pa zatim i Ford Sierra XR 4x4.
Prvi nastup na Svjetskom prvenstvu u reliju zabilježio je 1987.g. na Švedskom Reliju. 1989.g. ponovno je nastupio na relijima u Švedskoj i Novom Zelandu. 1991.g. postao je član britanske momčadi Prodrive Subaru koja se natjecala na Britanskom prvenstvu u reliju. Colin je bio dvostruki prvak Velike Britanije u reliju 1991.g. i 1992.g. Prema neslužbenim informacijama Colin McRae je poginuo zajedno sa svojim petogodišnjim sinom u helikopterskoj nesreći 15. rujna 2007. nedaleko od obiteljske kuće u Lanarkshire-u.

Svjetsko prvenstvo u reliju (WRC)
---------------------------------

McRae je osvoji svoju prvu reli utrku 1993.g. vozeći Subaru Imprezu koji je pripremila momčad Prodrivea na Reliju Novi Zeland. Nakon toga sudjelovao je u momčadi Subaru u tri momčadska naslova, uključujući i svoj naslov u konkurenciji vozača 1995.g. koji je osvojio u uzbudljivoj završnici protiv momčadskog kolege i svjetskog prvaka Carlos Sainza. 
U idućim godinama Colin je promijenio momčad nekoliko puta bez ponavljanja prijašnjih uspjeha.
Colin je prešao u momčad M-Sport Ford 1999.g. gdje je vozio tada novi Ford Focus WRC model, a 2003.g. Colin preali u novu obećavajuću momčad Citroëna. 
Sezone 2004. nije potpisao ugovor niti za jednu momčadu čime je njegova karijera u Svjetskom prvenstvu u reliju prekinuta, iako se nikada nije službeno povukao u mirovinu.

Zanimljivosti
-------------

* Ime vozača Colin McRaea nosi i poznati serijal igara za razne platforme proizvođača Codmastersa vezan uz simulacije reli utrka
* Colinov brat Alister, je također profesionalni reli-vozač koji je zabilježio dobre rezultate uključujući pobjedu u Britanskom prvenstvu u reliju 1995.g.
* Nastupio je na Reliju Dakar vozeći Nissan kamion
* 7. kolovoza 2006.g. nastupio je za momčad Subaru zajedno sa svojim suvozačem Nicky Gristom u prvom uživo američkom reliju kao dio X-Gamesa. Pedesetak metara prije kraja spektakularno su okrenuli u zraku svoju Imprezu. Ipak su jako oštećeni automobil uspjeli dovesti cilju kao drugi.

Vanjske poveznice
-----------------

* Colin McRae službene internet stranice Arhivirano 2019-02-11 na Wayback Machine-u (`en`)
* Codemasters (`en`)
* Colin McRae službeni brand sportske opreme Arhivirano 2007-02-20 na Wayback Machine-u (`en`)
**Esher** je grad od 51,403 stanovnikana jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey.

On je administrativni centar (sjedište vijeća) Distrikta Elmbridge.

Geografske karakteristike
-------------------------

Esher je jedno od londonskih predgrađa na sjeveru Surreya, koje se proteže duž rijeke Mole, nedaleko od njena ušća u Temzu. Udaljen je svega 6 km jugozapadno od Borougha Kingston upon Thames, sa kojim je praktički spojen, a
do centra Londona - Charing Crossa ima 20 - 25 km.

Historija
---------

Izrastao je kao saksonsko naselje tokom 11. vijeka, pod imenom **Aissela**, kasnije je zvan *Esere*, *Eshere* a u 13. vijeku - *Esschere*.

Nekoć je bio trgovište poljoprivrednog kraja na cesti za Portsmouth, a danas je stambeno predgrađe Londona.

Poznat je po dvorcu - *Claremont*, koji je bio engleska rezidencija belgijskog kralja Leopolda I..

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: South East England" (engleski). City population. Pristupljeno 16. 03. 2017.
2. 1 2 3 4  „*Parishes: Esher*" (engleski). British History. Pristupljeno 16. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Esher*** na Wikimedijinoj ostavi

* Esher (`en`)
Savetovanju Glavnog štaba Narodnooslobodilačkih partizanskih odreda Jugoslavije održanom u Stolicama, od 26. do 27. septembra 1941. godine, prethodilo je savetovanje Glavnog štaba NOP odreda Srbije održano 16. septembra 1941. godine u Dulenima.

Savetovanje Glavnog štaba NOP odreda Srbije za komandante i političke komesare zapadne Srbije, Šumadije i Pomoravlja bilo je u funkciji pokrenute inicijative da se održi jugoslovensko savetovanje. Savetonju su prisustvovali:

* Sreten Žujović komandant Glavnog štaba NOP odreda Srbije
* Rodoljub Čolaković, Filip Kljajić i Nikola Grulović članovi Glavnog štaba NOP odreda Srbije
* Milan Blagojević Španac komandant Prvog šumadijskog NOP odreda
* Andra Đorđević komandant Drugog šumadijskog NOP odreda
* Radisav Nedeljković Raja i Vladimir Dedijer komandant i politički komesar Kragujevačkog NOP odreda
* Pavle Jakšić komandant Kraljevačkog NOP odreda
* Momčilo Radosavljević komandant Čačanskog NOP odreda
* Milinko Kušić politički komesar Užičkog NOP odreda
* Ljubiša Urošević komandir Beličke partizanske čete
* Mijalko Todorović sekretar Okružnog komiteta KPJ za Kragujevac
* Svetislav Stefanović Ćeća istruktor Pokrajinskog komiteta KPJ za Srbiju

Sprečeni su bili da učestvuju predstavnici posavskog, kosmajskog, požarevačkog, podrinjskog i valjevskog NOP odreda. Koča Popović nije učestvovao na savetovanju jer su Nemci već pokrenuli ofanzivu na Mačvu. Komandantu Valjevskog NOP odreda Zdravku Jovanoviću, saopšteno je da ostane sa odredom, jer je pretila opasnost da Nemci iz Mačve i Posavine produže napad u pravcu Valjeva.

Savetovanje je pripremano u velikoj tajnosti i za njega je znao samo sekretar OK KPJ za Kragujevac Mijalko Todorović Plavi.

Na savetovanju je zaključeno da partizanski odredi moraju prerasti u krupnije i čvršće vojne jedinice, povećati manevarsku sposobnost i osposobiti se za dejstvo i na teritoriji drugih odreda. Usled priliva novih boraca bile je prevazićena početna četna struktura partizanskih odreda, što je značilo da treba formirati bataljone. Krupnije akcije morale su se izvoditi saradnjom više partizanskih odreda.

Savetovanje u Dulenima bilo je u funkciji pokrenute inicijative da se održi jugoslovensko savetovanje u Stolicama.

Vidi još
--------

* Glavni štab NOP odreda Srbije
* Partizanski odredi iz Srbije
* Vrhovni štab NOP odreda Jugoslavije
* Savetovanje u Stolicama, 26. septembra 1941.

Literatura
----------

* dr. Gojko Miljanić "**Kadrovi revolucije 1941-1945**", "Obod" Cetinje, 1975. godina
* Branko Petranović, "**Srbija u Drugom svetskom ratu 1939-1945**", "Vojnoizdavački i novinski centar", Beograd 1992. godina

Izvori
------
**Zlatno doba televizije** je izraz koji se koristi u kontekstu historije televizije kako bi se označio period koji okvirno odgovara prvim godinama ili decenijama kontinuirane televizijske djelatnosti, prije svega u SAD i drugim zapadnim zemljama, te, u manjoj mjeri, u ostatku svijeta, a koga je karakteriziralo to da se televizijski program, usprkos postojećih tehničkih i ekonomskih ograničenja, svojom raznovrsnošću i općom kvalitetom, po mišljenju velikog dijela kritičara i historičara, bio superiorniji od televizijskog programa u kasnijim periodima. To se prije svega odnosilo na inzistiranje na sadržajima vezanim uz tzv. visoku kulturu, a što se odražavalo na emitiranje baletnih i opernih predstava i koncerata klasične muzike, odnosno televizijskih drama temeljenih na klasičnim književnim djelima, ali i spremnost televizijskih autora da eksperimentiraju sa različitim oblicima televizijskog programa. U SAD se početak Zlatnog doba obično smješta u drugu polovicu 1940-ih, a kraj na početak 1960-ih, dok se u drugim zemljama, kao što su Ujedinjeno Kraljevstvo ili SSSR navode kasniji datumi, kao što su kraj 1960-ih ili početak 1970-ih. Kao glavni razlozi za kvalitetu i raznovrsnost programa se obično navodi to da je televizija zbog ekonomskih razloga ispočetka bila nepristupačna najširim slojevima, odnosno ograničena na višu klasu u velikim gradovima, te je program bio napravljen u skladu s erudicijom, obrazovanjem i "istančanom" ukusu njihovih pripadnika; sa druge strane je televizija kao novi i još nedefinirani medij privlačio cijeli niz uglavnom mladih talenata koji se nisu smatrali vezanim pravilima dotada etabliranim za druge medije kao što su teatar, film ili radio. Izraz Zlatno doba televizije se, sa druge strane, odnedavno počeo koristiti za suvremeni fenomen naglog porasta broja, ali i kvalitete i raznovrsnosti igranih televizijskih sadržaja koji su postali dostupni od kraja 2000-ih do danas.

Vidi još
--------

* Zlatno doba Hollywooda

Vanjske veze
------------

* *Studio One* (September 29, 1952): Westinghouse spokeswoman Betty Furness explains UHF and demonstrates the UHF adapter
* The Paul Pert Screen Collection Arhivirano 2018-02-14 na Wayback Machine-u
* Interviews-Was Early Television A Golden Age?-Frontline
**Socijalistički savez** (engl. ) je australijska politička stranka lijeve orijentacije. Nastala je 2001. godine okupljanjem manjih socijalističkih i radikalno lijevih grupa koje su sudjelovale u demonstracijama protiv Svjetskog ekonomskog foruma u Melbourneu prethodne godine, prije svega marksističko-lenjinstičke Demokratske socijalističke parspektive koja se formalno stopila sa Socijalističkim savezom 2010. godine. Temelj političke platforme je antikapitalizam, odnosno zalaganje za nacionalizaciju banaka, rudnika i energetskog sektora, te uvođenje minimanlne plaće i radnog tjedna od 30 sati. Ideološki je bliska bolivarskom pokretu u Venezueli i drugim zemljama Latinske Amerike, te se žestoko protivi australijskom sudjelovanju u ratovima u Afganistanu i Iraku. Stranka nije imala uspjeha na federalnoj i državnim razinama, ali su zato dvoje njenih članova izabrani u vijeća gradskih općina Melbournea i Pertha.

Vanjske veze
------------

***Socijalistički savez (Australija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Socialist Alliance Arhivirano 2019-01-27 na Wayback Machine-u
* Green Left Weekly
* Links International Journal of Socialist Renewal
* Socialist Alliance slideshow
* Socialist Alliance Video Channel Arhivirano 2011-07-08 na Wayback Machine-u
* Socialist Alliance National Wiki
* Alliance Voices Arhivirano 2008-08-19 na Wayback Machine-u
* Socialist Alliance Policies Arhivirano 2017-03-13 na Wayback Machine-u
**Sindi** (njemački: *Zintenhof*) je grad (lin) od 2,066 stanovnika na jugozapadu Estonije u Okrugu Pärnu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Sindi se prostire duž lijeve obale rijeke Pärnu, udaljen 14-17 km od njena ušća. 
Kroz grad duž rijeke prolazi stara cesta Pärnu - Paide.

Historija
---------

Sindi je dobio ime oko 1565. po vlasniku obližnjeg feuda, gradonačelniku Pärnua Clausu Zindtu, uz to je zvan i Suria od 1601. i Zintenhof od 1638. 

Današnji grad nastao je 1833. godine kao radničko naselje uz predionicu tekstila koju je podigao industrijalac iz Rige *Johann Christoph Wöhrmann* nakon što je njegova stara tvornica u poljskom Sieradzu izgorjela za vrijeme Novembarskog ustanka 1831.

Njegov sin Christian Heinrich Wöhrmann kupio je feud Zintenhof i značajno modernizirao proizvodnju, podigavši uz predionicu livnicu, ciglanu, plinaru, pilanu i pivovaru. Uz to je izgradio i stanove za radnike, bolnicu i tri osnovne škole.

Nakon stjecanja nezavisnosti i porasta broja stanovnika Sindi je 1921. dobio status trgovišta (*alevik*). Veliki impuls razvoju grada bio je dolazak željeznice 1928. pa je 1938. dobio i status grada (*linn*).

Sindi je između 1957. - 1993. bio administrativno podređen gradu Pärnuu.

Dans je poznat po arheološkom nalazištu najstarijeg naselja na tlu Estonije iz mezolitika.

Privreda
--------

Dobar dio stanovnika Sindija radi izvan grada (uglavnom u Pärnuu), jer su nakon bankrota tvornice tekstila 1993. koja je dotad bila najveći poslodavac i motor razvoja - ostali bez posla. Stanje se polako počelo popravljati nakon 1997. zahvaljujući inozemnim ulaganjima. Tako da su danas u Sindiju najveće firme koje se bave šivanjem
*AS Qualitex*, *Sindi Lanka AS* i *Fein-Elast Estonia OÜ*.

Sindi je značajni garnizon u njemu je stacionirana divizija estonske vojskei.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   „Sindi" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 6.12. 2021.
2. 1 2 3 4 5  „*Estonia: Counties, Cities and Towns*" (engleski). City population. Pristupljeno 6.12. 2021.

Vanjske veze
------------

***Sindi, Estonija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sindi linn* (na portalu Općine Tori) (`et`)

| * p
* r
* u
Gradovi u Estoniji |
| --- |
| 
* Abja-Paluoja
* Antsla
* Elva
* Haapsalu
* Jõgeva
* Jõhvi
* Kallaste
* Kärdla
* Karksi-Nuia
* Kehra
* Keila
* Kilingi-Nõmme
* Kiviõli
* Kohtla-Järve
* Kunda
* Kuressaare
* Lihula
* Loksa
* Maardu
* Mõisaküla
* Mustvee
* Narva
* Narva-Jõesuu
* Otepää
* Paide
* Paldiski
* Pärnu
* Põltsamaa
* Põlva
* Püssi
* Rakvere
* Räpina
* Rapla
* Saue
* Sillamäe
* Sindi
* Suure-Jaani
* Tallinn
* Tamsalu
* Tapa
* Tartu
* Tõrva
* Türi
* Valga
* Viljandi
* Võhma
* Võru

 | Coat of arms of Estonia |
| Jaanilinn (Ivangorod) i Petseri (Pečori) anektirani su od strane Sovjetskog Saveza 1945. godine te su danas dio Rusije. |
**Sinekizam** je koncept u urbanizmu koji je skovao Edward Soja, a odnosi se na dinamičku formaciju polisa - unije nekoliko malih urbanih naselja pod upravom "glavnog" grada (ili tzv. grada-države ili urbanog sustava). Sojina defincija sinekizma koju spominje u djelu *Writing the city spatially* jest "stimulus urbane aglomeracije".

Društvene znanosti
------------------

Iz perspektive društvenih znanosti, sinekizam je "nukleirani i hijerarhijsko ugniježđen proces političkog upravljanja, ekonomskog razvoja, društvenog poretka i kulturnog identiteta" Soja (2000:13-14).

Sinekizam je povezan s bliskošću i sinergijom koja se ponekad javlja kada ljudi dijele zajedničke ideje.

U gusto naseljenim urbanim mjestima postoji potencijal kritične mase za inovacije što nije tipično prisutno u ruralnoj sredini.

U geografiji to stvara i daje važnost gradovima.

Preporuka za čitanje
--------------------

* Bell, Thomas L.; Muller, Peter O. (ožujak 2003). "Book Review". *Annals of the Association of American Geographers* **93** (1): 248–250. ISSN 0004-5608. (pregled Sojinog djela Postmetropolis: Critical Studies of Cities and Regions, ISBN 1-57718-001-1.)
* "Writing the city spatially", *City*, studeni 2003.
Zastava Lesota
Trenutna zastava Lesota je usvojena 4. oktobra 2006. Ova zastava je trobojka, plave, bele i zelene boje. Na sredini se nalzi *mokorotlo*. Zastava je usvojena u čast 40. godišnjice nezavisnosti i nosi glavnu poruku politike mira ove zemelje.

Prva zastava
------------

Zastava Lesota u periodu 1966-1987
Prva zastava je usvojena 4. oktobra 1966. kada je ova zemlja stekla nezavisnost od Ujedinjenog Kraljevstva. Na njoj se nalazio beli mokorotlo. Plava boja na zastavi je označavala nebo i kišu, bela mir, zelena zemlju, a crvena veru.

Druga zastava
-------------

Zastava Lesota u periodu 1987-2006.
Druga zastava je usvojena 20. januara 1987. nakon vojnog udara kojim je svrgnuta Basoto nacionalna partija nakon 20 godina vlasti. Promenjeni su i grb i dizajn zastave. Ipak bela je označavala mir, plava kišu a zelena prosperitet.

Vidi još
--------

* Grb Lesota


|  |
| --- |
| **Državna zastava / Državni grb** |
| Spisak državnih zastava | Spisak državnih grbova |

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Lesota*** na Wikimedijinoj ostavi
Zastava Komora
Trenutna **zastava Komora** je usvojena 2003. Na njoj se i dalje nalaze elementi stare zastave, bijeli polumjesec i zvijezde na zelenoj podlozi, a dodate su četiri jednake horizontalne pruge.

Pruge su simbol ostrva ove zemlje. Zlatna pruga predstavlja ostrvo Moheli, bijela Majoti, crvena Anjoun, a plava Veliki Komori. 

Polumjesec i njegova zelena podloga su simbol islama, a četiri zvijezdice pored također predstavljaju ostrva Komora.

Stare zastava Komora
--------------------

* Zastava u periodu 1996-2001.
* Zastava u periodu 1992-1996.
* Zastava u periodu 1978-1992.

***Zastava Komora*** na Wikimedijinoj ostavi

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike
**Zulfikar Zuko Džumhur**, bosanskohercegovački i jugoslovenski putopisac, slikar i karikaturista.

Biografija
----------

Rođen je u Konjicu 24. septembra 1920. godine, a potiče iz stare ugledne ulemanske porodice. Otac mu je Abduselam Džumhur i majka Vasvija rođena Rufo. Osnovnu školu i nižu gimnaziju završio je u Beogradu, gdje mu je otac radio kao imam, a višu gimnaziju u Sarajevu 1939. godine. Počeo je studirati pravo, ali je prešao na likovnu akademiju i završio je u klasi Petra Dobrovića. Prve crteže je objavio u "Narodnoj armiji" 1947, a od tada sarađuje kao karikaturista i ilustrator u "Ježu", "Borbi", "Vetrenjaci", "Politici", "Oslobođenju", reviji "Danas", NIN-u kao stalni saradnik i urednik. Objavio je više od 10.000 karikatura. 

Napisao je scenarije za više kratkih i tri za igrane filmove. Uradio je 35 scenografija za pozorište, a posljednjih deset godina radio je na sarajevskoj televiziji kao pisac scenarija i voditelj serija emisije Hodoljublje. Zajedno sa Momom Kaporom autor knjige "Zelena čoja Montenegra". Umro je u Herceg Novom, a ukopan u rodnom Konjicu 29. novembra 1989. godine. Zuko Džumhur je bio izuzetan čovjek. Sâm predsjednik SFRJ Josip Broz Tito vrlo rado se družio s njim. Zuko je jedan od najvećih boema svoga vremena.

Bibliografija
-------------

* Nekrolog jednoj čaršiji
* Pisma iz Azije, Mostar, 1973.
* Hodoljublja, Zagreb, 1982.
* Putovanja bijelom lađom, Sarajevo, 1982.
* Pisma iz Afrike i Evrope
* Stogodišnje priče
* Adakale
* Izabrana djela (posthumno), Sarajevo, 1991.
* Putopisi (posthumno; izabrani putopisi u okviru edicije "Bošnjačka književnost u 100 knjiga"), Sarajevo, 1997.
*Meleagris gallopavo*
**Purani** ili **ćurke** (lat. *Meleagris*) su rod ptica iz reda koka (*Galliformes*). Postoje 2 divlje vrste, jedna iz Severne Amerike (*Meleagris gallopavo*), a druga iz Srednje Amerike, odnosno poluostrva Jukatan (*Meleagris ocellata*). Domaća ćurka je nastala pripitomljavanjem divlje ćurke iz Severne Amerike.

Opis
----

Ćurke su prepoznatljive po kožnim izraslinama koje vise preko kljuna. Ženka je manja od mužjaka i boje su joj manje raskošne. Raspon krila im je 1,5-1,8 m. U divljini žive u otvorenim šumama i poljima.

Domaća ćurka je ptica neletačica, dok divlje znaju leteti i po nekoliko metara u visine i nekoliko desetina metara u dužinu. Mladi posle dve nedelje od izlegnuća dobijaju jače perje i tada već mogu leteti kraće distance.

Istorija
--------

Ćurka je pripitomljena u Americi od strane Indijanaca pre dolaska Evropljana. U Evropu su je preneli Španci. Danas postoji nekoliko rasa domaće ćurke. U Evropi se divlja ćurka pojavila 1880. godine, kada je nekoliko matičnih jata naseljeno u prostore šumske uprave Grafeneg u Austriji. Kasnije je to isto urađeno u Mađarskoj i u lovištima današnje Češke i Slovačke.
Ubrzo zbog, u to doba, veoma razvijene trgovine između Mađarske i Srbije, ćurke su se pojavile i na prostorima Srbije gde su našle i dobre prirodne uslove za život, slične kao i u mestu svog porekla Severnoj Americi.

### Fosilni ostaci

* *Meleagris* sp. (Rani Pliocen, pronađen u Bon Valiju, SAD )
* *Meleagris* sp. (Kasni Pliocen pronađen u Makašpalt Šel Pitu, SAD)
* *Meleagris californica* (Kasni Pleistocen pronađen u severozapadnom delu SAD) - bivši *Parapavo/Pavo*
* *Meleagris crassipes* (Kasni Pleistocen pronađen u severozapadnom delu Severne Amerike)

Spoljašnje veze
---------------

***Turkey (bird)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ćurke na enature.com Arhivirano 2008-10-15 na Wayback Machine-u
* Ćurke na videu Arhivirano 2008-10-16 na Wayback Machine-u
* Rečnik
**South Tyneside** (prevedeno *Južni Tyneside*) je metropolitanski borough od 148,127 stanovnika koji se nalazi na sjeveroistoku Engleske u Metropolitanskoj grofoviji Tyne and Wear.

Južni Tyneside je dio konurbacije - Tyneside, šeste po veličini u Ujedinjenom Kraljevstvu.

Karakteristike
--------------

Južni Tyneside leži jugoistočno od grada Newcastle upon Tyne, sa sjevera graniči sa rijekom Tyne, a sa istoka sa Sjevernim morem.

Prostire se po slikovitom teritoriju travnjaka i plaža duž obale mora, južno od ušća Rijeke Tyne i svog administrativnog centra - South Shieldsa.

Gradovi Južnog Tynesida; South Shields, Jarrow, Hebburn i Boldon - imali su važnu ulogu u industrijskom razvoju Tynesida.
Teška industrija - brodogradnja, rudarstvo, željezare na kojoj se bazirao prosperitet regije, nakon Drugog svjetskog rata je postepeno zamjenjena lakom industrijom i uslugama, iako Jarrow još uvijek ima remontno brodogradilište.

Gradovi South Shields i Jarrow povezani su metroom sa Newcastlom i gradovima Metropolitanskog borougha North Tyneside.

Historija
---------

Metropolitanski borough formiran je 1. aprila 1974. ujedinjenjem dotadašnjeg borougha South Shields, sa boroughom Jarrow i urbanih distrikta Boldon i Hebburn, koji su pripadali Grofoviji Durham.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Épinay-sur-Seine, Francuska
* Francuska Noisy-le-Sec, Francuska
* Njemačka Wuppertal, Njemačka

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*South Tyneside*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***South Tyneside*** na Wikimedijinoj ostavi

* South Tyneside District Council (`en`)

| * p
* r
* u
Distrikti Grofovije Tyne and Wear |
| --- |
| Distrikti | Gateshead · North Tyneside · South Tyneside · City of Sunderland · Newcastle upon Tyne |  |
**Željko Heimer** (Zagreb, 23. 4. 1971), hrvatski veksilolog, predsjednik Hrvatskog grboslovnog i zastavoslovnog društva (HGZD) i pukovnik Hrvatske vojske (HV).

Biografija
----------

Dr. sc. Željko Heimer je rođen 23. 4. 1971 godine u Zagrebu. U Židovskoj općini Zagreb (ŽOZ) je, sredinom 1990-ih, više godina vodio kompjutorski centar. Kao student više
je godina bio i predsjednik Unije židovske omladine Hrvatske. Pohađao je i diplomirao 1997 na Fakultetu elektrotehnike i računarstva (FER) Sveučilišta u Zagrebu smjer industrijska elektronika. Od 1999 godine časnik je HV-a tj. Ministarstva obrane Republike Hrvatske (MORH), u Glavnom stožeru oružanih snaga Republike Hrvatske gdje i danas radi na mjestu voditelja Odsjeka za bojne informacijske sustave. Dr. Heimer je 2005 dobio titulu magistra znanosti iz polja elektronike i biomehanike. Doktorirao je na poslijediplomskom doktorskom studiju sociologije na Filozofskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu s diseratcijom "Identitet Oružanih snaga Republike Hrvatske iskazan zastavama iz Domovinskog rata i nakon njega". Od 1995 godine aktivan je član međunarodne udruge Flags of the World (*Zastave svijeta*) (FOTW). 2005 godine, dr. Heimer je u Zagrebu kao jedan od malobrojnih veksilologa u Hrvatskoj priredio izložbu norveških zastava, a koja je potom gostovala u nizu drugih gradova u Hrvatskoj i Norveškoj. Sa suradnicima je 2006 osnovao HGZD kad je i izabran za predsjednika Društva. Od 1996 urednik je web stranica FOTW-a, te od 1996 do 1997 bio je vicedirektor FOTW-a. Sudjelovao je na međunarodnim veksilološkim kongresima u New Yorku 2001, Stockholmu 2003, Buenos Airesu 2005, Berlinu 2007, Jokohami 2009, Washingtonu 2011 i Rotterdamu 2013, te heraldičkim kongresima u Stuttgartu 2010 i Maastrichtu 2012 godine. Urednik je polugodišnjak "Grb i zastava", glasnik HGZD-a. Objavio je dvije monografije o grbovima i zastavama Republike Hrvatske i Zagreba, te niz znanstvenih, stručnih i popularnih članaka u Hrvatskoj i inozemstvu. Dr. Heimer je pridruženi član Académie internationale d’héraldique (*Internacionalna akademija za heraldiku*), počasni član Makedonskog heraldičkog društva i Bugarskog heraldičkog i veksilološkog društva. Na svojim web-stranicama, na kroz više od 2000 slika, sustavno prikazuje današnje i povijesne grbove i zastave iz šire regije tj. prostora bivše SFR Jugoslavije. Za rad na promociji i očuvanju ovog dijela Hrvatske baštine, predsjednik Republike Hrvatske Ivo Josipović ga je 2010 godine odlikovao Redom hrvatskog pletera. Dr. Heimer je član Vijeća ŽOZ-a, te je aktivan u informativnom i kulturnom odboru općine.

Odlikovanja i pohvale
---------------------

* Red hrvatskog pletera

Djela
-----

* "*MS Windows 98 : sve o Windowsima od A do Ž*", Vidi - to, Zagreb (1999)
* "*Grb i zastava Republike Hrvatske*", Leykam International, Zagreb (2008)
* "*Grbovi i zastave grada Zagreba*", Leykam International, Zagreb (2009)

Vanjske veze
------------

* The Flags & Arms of the Modern Era
*Ugolino*; autor: Jean-Baptiste Carpeaux, 1861, Petit Palais.
**Grof Ugolino della Gherardesca** (o. 1220 – mart 1289), grof Donoratica, bio je italijanski srednjovjekovni plemić, političar i vojskovođa, poznat po sudjelovanju u borbi gvelfa i gibelina u 13. vijeku, kao i po tome da je često mijenjao strane, postavši arhetip izdajnika među svojim suvremenicima. Skončao je na izuzetno okrutan način, tako što je sa svojim sinovima zatvoren u toranj gdje su umrli od izgladnjivanja. Kasnijim generacijama je najpoznatiji po tome što ga je Dante ovjekovječio u jednom prizoru svog epa *Pakao* gdje se sreo sa svojim neprijateljem, također izdajničkim kardinalom Pise Ruggierom degli Ubaldinijem.

Vanjske veze
------------

* World of Dante Multimedia website that offers Italian text of Divine Comedy, Allen Mandelbaum's translation, gallery, interactive maps, timeline, musical recordings, and searchable database. The gallery contains numerous artistic renditions of Inf.33, the Ugolino episode.
* The Princeton Dante Project Arhivirano 2011-08-07 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 46685689
* LCCN: nr99033977
* ISNI: 0000 0004 5586 9619
* GND: 128579641

 |
**Ugovor iz Brétignya** (engleski: *Treaty of Brétigny*, francuski: *Traité de Brétigny*) poznat i kao 
**Ugovor iz Calaisa** je naziv za sporazum o prekidu neprijateljstava potpisan 25. maja 1360. između Engleske 
i Francuske u selu Brétigny kod Chartresa. 

Ugovor su ratificirali kraljevi Jeana II i Edward III u Calaisu 24. oktobra iste godine.

Karakteristike i historija
--------------------------

Tim ugovorom završila je prva faza Stogodišnjeg rata, koja je završila vrlo loše za Francuze.
Ugovor je potpisan, nakon što je Edward Crni princ uspio pobijediti Francuze u Bitci kod Poitiersa 19. septembra 1356. i zarobiti njihova kralja
Jeana II.

Na osnovu tog ugovora Francuska je morala Engleskoj ustupiti velik dio svog teritorija na sjeverozapadu zemlje, i pristala platiti otkupninu za zatvorenog Jeana II u visini od tri milijuna zlatnih kruna. S druge strane kralj Edward III odrekao se svojih prava na francusko prijestolje. Ipak ugovor nije uspio uspostaviti trajni mir, pa su ratne operacije obnovljene 1369.

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Treaty of Brétigny*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 11. 2014.

Vanjske veze
------------

* *Treaty of Brétigny* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Ugovor iz Brétignya** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Öregrund** čita se **Eregrund** je gradić od 1,555 stanovnika, na istoku Švedske, u sastavu Općine Östhammar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Öregrund leži u Grofoviji Uppsala, u zaljevu Öregrundsgrepen, dijelu Baltičkog mora, udaljen oko 20 km od administrativnog centra općine Östhammara.

Historija
---------

Grad su osnovali stanovnici nedalekog Östhammara - 1491. zato jer je tad njihova luka postala neupotrebljiva zbog uzdizanja morskog dna.

Prije tog zatražili su kralja za dopušenje, da izgrade svoje naselje na mjestu gdje završava Stockholmski arhipelag.

Kad se Christian II uspeo na dansko - švedski tron, on je za Božić 1520. zatražio da se stanovnici Öregrunda presele u Stockholm, jer su mu konkurencija ili će ga sravniti sa zemljom.

Dao im je rok do proljeća, ali tad je Öregrund spasila pobuna Gustava I Vase pa je njegova luka postala punkt preko kojeg je njemu dolazila pomoć i logistika.

U kasnu jesen te iste godine danski admiral Soren Norby je u znak odmazde spalio grad.

Nakon tog su se stanovnici Öregrunda preselili natrag u Östhammar čekajući mirnija vremena, a to se oduljilo sve do 1555. kad su dobili dozvolu od Gustava I Vase, nakon što je pobjedio Dance.

Kad su se vratili pokrenuli su novu pomorsku renesansu svog grada, njihovi brodovi plovili su po svim baltičkim lukama, sve do Amsterdama, Bruggesa i Engleske.

Öregrund je pogodila nova nesreća 1636. ona je došla kao zabrana svim stranim brodarima da koriste njegovu luku, ta zabrana primjenjivala se do 1800.

Za sreću u to vrijeme razvila se manufakturna proizvodnja predmeta od kovanog željeza po Upplandu, a oregrundski brodari dobili su ekskluzivno pravo da to prevezu do Stockholma, pa je ono u Engleskoj bilo prozvano - 
**Oregrundsko željezo** (Oregrounds iron) i postalo pojam kvalitete.

Öregrund je 1710. je pogodila epidemija kuge, a 1719. ruska invazija, nakon koje je završio u ruševinama i pepelu.

Zbog svega toga je početkom 19. vijeka radikalno pao kako brojem stanovnika tako i brodovima, - 1829. grad je doživio novi požar koji je uništio cijeli centar grada.

Od 1870. Öregrund se stao pretvarati u ladanjsko - kupališni grad i popularno ljetovalište. To je dovelo do potpunog preokreta života grada, tako je danas zimi gotovo pust, jer ga ljetni vikendaši napuste, a stalnih stanovnika ima sve manje.

Kako je imao sve manje poreznih prihoda, Öregrund se 1968. spojio sa Östhammarom, nakon administrativne
reforme 1971. postao je dio Općine Östhammar.

Izvori
------

1. 1 2 3  „Sweden: Uppsala" (engleski). City population. Pristupljeno 13. 05. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  [www.oregrund.nu/ „*Öregrunds historia*"] (švedski). Öregrund Stad. Pristupljeno 13. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Öregrund*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Välkommen till Öregrund, staden vid havet!* (`sv`)
**Ölandski most** (švedski: *Ölandsbron*) je most na jugoistoku Švedske, koji povezuje otok Öland u Baltičkom moru sa švedskim kopnom, odnosno gradove Kalmar i Färjestaden.

Karakteristike i historija gradnje
----------------------------------

Ölandski most je ukupno dug 6 072 m, širok 13 m, visok od 6,65 m do 41,69 m. To je automobilski most sa četiri trake, izgrađen od armiranog betona. Od mosta se zapravo vidi samo 1/3 jer ostatak konstrukcije leži pod vodom, na pojedinim dijelovima temelji stupova leže 22 metra ispod morskog dna. Planovi za izgradnju mosta između kopna i Öland postojali su odavno, ali ništa nije poduzeto sve do 30. decembra 1967. kad je postavljen prvi od stupova nosača. Most je dovršen četiri godine i devet mjeseci kasnije, odnosno 30. septembra 1972. U to vrijeme bio je najduži evropski most, danas je samo najduži u Švedskoj, ako se uzme u obzir da se Eresundski most ne nalazi čitavom dužinom u Švedskoj. Biciklistima i pješacima je zabranjen prelaz preko mosta.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Öland bridge*" (engleski). Kalmar. Arhivirano iz originala na datum 2016-08-27. Pristupljeno 16. 5. 2015.

Vanjske veze
------------

***Ölandski most*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica Ölandskog mosta (`sv`)}
**Óscar Carmona** punim imenom *António Oscar de Fragoso Carmona* (24. novembar 1869. Lisabon - 18. april 1951. Lisabon) bio je portugalski oficir, vođa državnog udara, a nakon tog predsjednik države od 1926. do 1951.

Poznat je kao ključni čovjek koji je instalirao Antónia Salazara za premijera, a Salazar ga za svoje vlasti 1932.-68.) isticao kao čovjeka kontinuiteta i velikog državnika.

Biografija
----------

Carmona je nakon školovanja na kraljevskom vojnom koledžu, kog je završio 1888. - 1922. unapređen u čin generala. 
Nakon uspješno izvedenog državnog udara u maju 1926. jedno kraće vrijeme te iste godine radio je kao ministar vanjskih poslova u novoj vladi, a u julu je postao premijer. U svoju novu vladu je uključio Antónia Salazara kao ministra financija, koji ga je svojim radom ubrzo zasjenio.

Nakon krvave pobune u februaru 1927. - Carmona je raspisao plebiscit na kom je izabran za predsjednika. On je za premijera 1932. postavio Salazara koji je već slijedeće godine kreirao novi ustav za *Novu državu* - autokratsku formu vlasti, koja je Carmoni omogućila da tri 
puta zaredom (1935, 1942 i 1949) bude izabran za predsjednika.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*António Oscar de Fragoso Carmona, Portuguese statesman*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 2.5. 2020.

Vanjske veze
------------

***Óscar Carmona*** na Wikimedijinoj ostavi

* *António Oscar de Fragoso Carmona, Portuguese statesman* (na portalu Encyclopaedia Britannica) (`en`)
*Za ostala značenja, v. Twenty One (razvrstavanje).*

Voditelj emisije *Twenty One* Jack Barry (sredina), zajedno s natjecateljima Vivienne Nearing i Charlesom Van Dorenom.
***Twenty One*** (doslovno: "Dvadeset jedan") je bio američki televizijski kviz koji se emitirao na programu NBC-a od 1956. do 1958. godine. U trenutku kada je uživao ogromnu gledanost, a njegovi natjecatelji bili nacionalne zvijezde, izbio je skandal vezan uz namještanje rezultata zbog čega je ne samo skinut s programa, nego su i druge emisije istog žanra dugo vremena bile van etera. Film *Quiz Show* iz 1994. godine se bavi tim događajima.

Godine 1982. je snimljen televizijski pilot za novu verziju pod naslovom *21*, koju je vodio Jim Lange, ali ju mreže nisu prihvatile. Nova verzija, čiji je voditelj bio Maury Povich, je pet mjeseci emitirana na programu NBC-a 2000. godine.

Kviz je po licenci prodan u nekoliko zemalja, tako da su postojale britanska, njemačka, australijska, njemačka, brazilska i kanadska verzija za frankofonu publiku.

Koncept, sličan kartaškoj igri blackjack, koji su osmislili voditelj Jack Berry i producent Dan Enright, se temeljio na dva suprotstavljena natjecatelja koji su imali zadatak odgovoriti na pitanja, koja su ovisno o težini, bila vrijedna između jedan i jedanaest bodova. Pobjednik bi bio onaj natjecatelj koji bi prvi uspio postići 21 bod. 

Kada je godine 1956. počelo emitiranje kviza na programu CBS-a, Enright se suočio s natjecateljima koji su užasavali gledatelje svojim neznanjem, odnosno nedostatkom svake drame i napetosti. Kviz je bio loše gledan, a vodeći sponzor, Geritol, zaprijetio ukidanjem sponzoriranja. Enright je stoga odlučio početi namještati rezultate ne samo tako što je unaprijed davao natejcateljima odgovore, nego što ih je angažirao i koristio poput glumaca. Zahvaljujući tome publika se zainteresirala za kviz, a njegovi natjecatelji postali velike nacionalne zvijezde. Godine 1958. je, pak, prethodno natjecatelj po imenu Herb Stempel optužio producente za namještanje u korist telegeničnog intelektualca Charlesa Van Dorena. Izbio je skandal koji je doveo od istage pred kongresnim odborima, a što je dovelo do gašenja ne samo ovog, nego i mnogih drugih tada enormno popularnih kvizova.

Eksterni linkovi
----------------

* Episode guide & winners list from the 2000 NBC version
* UK Gameshows Page: *Twenty One* (about the UK version, which was also pulled after fixing allegations)
* Službena stranica za *Vinte e um* (brazilska verzija)
* Fan site for *Einundzwanzig* (njemačka verzija)
* *Vingt-et-un* Arhivirano 2005-02-04 na Wayback Machine-u (francuska verzija)
* *Twenty One* website from Vintage TV & Movies
**Örbyhus** (švedski: *Örbyhuss slott*) je barokni dvorac na istoku Švedske, udaljen nekih 3 km od 
centra Örbyhusa, oko 40 km sjeverno od Uppsale.

Historija
---------

Historija Örbyhusa počela je u 15. vijeku, kad je tadašnji moćni feudalac Johan Kristensson Vasa, pradjed kasnijeg kralja Gustava Vase na tom mjestu podigao kameni toranj radi zaštite. Polovicom 15. vijeka to imanje kupila je porodica Baner, koja je počela graditi današnji barokni dvorac. Dvorac je dva puta temeljno restauriran, tokom 19. i 20. vijeka. Dvorac Örbyhus je poznat u Švedskoj kao zatvor u kom je bio utamničen od 1577. kralj Erik XIV, najstariji sin 
Gustava Vase, koji je i umro u Örbyhusu, a sumnja se da je bio otrovan.

Izvori
------

1. 1 2  „*Welcome to Örbyhus Castle*" (engleski). Orbyhusslott. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-04. Pristupljeno 4. 8. 2015.

Vanjske veze
------------

***Örbyhus (dvorac)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice dvorca Örbyhus Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u (`en`)
Razmera: 2:3
Kada je zastava istaknuta vertikalno, grb se rotira. Obratiti pažnju da je ovde zastava nepravilno obešena - belo polje bi trebalo da bude na drugoj strani.
**Zastava Slovačke** je u sadašnjem obliku usvojena slovačkim ustavom, koji je stupio na snagu 3. septembra 1992. godine. Zastava, slično kao i kod drugih slovenskih naroda, koristi panslovenske boje: belu, plavu i crvenu boju. Zastavu čine tri horizontalne trake jednake širine u navedenim bojama (odozgo na dole) sa grbom Slovačke pomerenim ka jarbolu. 

Poreklo ove zastave (u obliku sa drugim grbom ili bez grba) može se vezati za revolucionarnu 1848. godinu, kada se slovačka manjina borila protiv Mađara. Korišćena je poluzvanično u Čehoslovačkoj pre Drugog svetskog rata, od strane Slovačke Republike tokom Drugog svetskog rata i kao zastava Slovačke Republike u okviru Čehoslovačke (bez grba) usvojena je 1. marta 1990. godine. Grb je dodat 3. septembra 1992.g. a poseban zakon koji opisuje detalje zastave donet je u februaru 1993. godine

Nezvanična zastava Slovačke pre 1938. godine. Zvanična zastava Autonomne slovačke zemlje (1938 - 1939), Slovačke Republike u Drugom svetskom ratu (1939-1945) i Slovačke Republike u okviru Čehoslovačke (1990-1992)
Pošto je zastava Slovačke bez grba identična današnjoj zastavi Rusije a slična zastavi Slovenije, ustavom Slovačke dodat je grb na zastavu. Za detalje o grbu videti grb Slovačke.

Vidi još
--------

* Grb Slovačke

|  |
| --- |
| **Državna zastava / Državni grb** |
| Spisak državnih zastava | Spisak državnih grbova |

| * p
* r
* u
Zastave država i teritorija Evrope |
| --- |
| Afrika • Azija • Južna Amerika • Oceanija • Sjeverna Amerika |
| Samostalne države | 
* Albanija
* Andora
* Armenija2
* Austrija
* Azerbejdžan1
* Belgija
* Belorusija
* Bosna i Hercegovina
* Bugarska
* Crna Gora
* Češka
* Danska3
* Estonija
* Finska
* Francuska3
* Gruzija1
* Grčka
* Hrvatska
* Irska
* Island
* Italija
* Kazahstan1
* Kipar2
* Latvija
* Lihtenštajn
* Litvanija
* Luksemburg
* Mađarska
* Malta
* Moldavija
* Monako
* Nizozemska3
* Norveška3
* Njemačka
* Poljska
* Portugal3
* Rumunija
* Rusija1
* San Marino
* Severna Makedonija
* Slovačka
* Slovenija
* Srbija
* Španija3
* Švedska
* Švicarska
* Turska1
* Ujedinjeno Kraljevstvo3
	+ Engleska
	+ Sjeverna Irska
	+ Škotska
	+ Wales
* Ukrajina
* Vatikan

 |
| Nepriznate ilidjelomično priznate države | 
* Abhazija
* Južna Osetija
* Kosovo
* Pridnjestrovlje
* Republika Arcah2
* Sjeverni Kipar2

 |
| Zavisni teritoriji | 

|  |  |
| --- | --- |
| Danska | Farski otoci |
| Finska | Åland |
| Ujedinjeno Kraljevstvo | 
* Gibraltar
* Guernsey
	+ Alderney
	+ Herm
	+ Sark
* Jersey
* otok Man

 |

 |
| 1 Značajan dio teritorija se nalazi u Aziji. • 2 U potpunosti u Aziji, ali ima društvene i političke veze s Evropom. • 3 Posjeduje zavisne ili slične teritorije izvan Evrope. |

***Zastava Slovačke*** na Wikimedijinoj ostavi
**Tvrđava Vratar** je srednjovjekovni utvrđeni grad na visokom brdu i grebenu iznad kanjona rijeke Žepe (s njene desne strane), lijeve pritoke Drine, u široj okolini Rogatice, Bosna i Hercegovina. Od ušća Žepe do grada ima oko 2,5 km zračne linije na sjeverozapadnu stranu.

U historijskim izvorima grad Vratar se ne spominje, ali je sasvim izvjezno da je postojao prije dolaska Turaka i da je zajedno sa selom podgrađen i trgom u njemu bilo središte župe koja je najprije prirpadala oblasti bosanske vlastelinske porodice Dinjačića, a kasnije Kovačevića.

Grad je imao tri okrugle kule, povezane bedemom. Imao je nekoliko nivoa i tabija. Na najvišem, sjevernom nivou se zapažaju temelji pravougaone zgrade, vjerovatno dvorca, a na nekoliko mjesta se i danas vide ostaci kula i zidova kojima su međusobno bile povezane i zaštićene.

Na najnižoj tabiji se nalaze dva dosta velika i lijepo klesana stećka, bez ukrasa i natpisa. Jedan je u obliku sanduka sa velikim postoljem, a drugi u obliku sljemenjaka sa postoljem. Sanduk je danas prevaljen, a grob ispod njega je pretražen.

Kamene stolice
--------------

U gradu su pronađene dvije, u žive stijene usječene stolice. Jedna od tih stolica, poznata pod imenom "Kraljev sto" i "Velika stolica, je na najvišem platou grada, na njegovom južnom kraju. Ispred nje se nalazi zaravnjeni prostor. Isklesana je u krševitoj stijeni, tako da ima sjedište, konkavni naslon za leđa i nešto naslona za ruke. Sjedište je od zemlje odignuto oko 70 cm. Dugačko je oko 90, a najveća širina mu je oko 45 cm. Naslon za leža je visok 40 cm. Ukupna dužina stolice iznosi oko 130 cm. Spomenik je danas djelomično oštećen.

Druga stolica se nalazi na nešto nižem i manjem platou, koji je od prethodnog udaljen oko 80 m na južnu stranu. To je ivična krševita stijena u južnom uglu platoa, koju je klesar pretvorio u stolicu sa naslonom za leđa. Stolica je danas znatno oštećena, ali su se ipak njene dimenzije mogle ustanoviti. Za razliku od prve, ovu stolicu mještani nazivaju "Mala stolica."

Literatura
----------

* Bešlagić, Šefik (1985). *Kamene Stolice Srednjovjekovne Bosne I Hercegovine*. ANUBiH, Sarajevo.
**Zemljoradničke zadruge** ili **poljoprivredne zadruge** (**poljodjelske zadruge**) su  pravne osobe – poseban oblik organizovanja  fizičke osobe, koji deluje na principima zadruga, slijedeći svoje ekonomske, socijalne, kulturne i druge interese. Osnovna načela zadruge su:

* uzajamna pomoć,
* demokracija,
* jednakopravnost,
* korektnost,
* solidarnost , i
* odgovornost.

Naprimjer, poljoprivredne zadruge su općenite i specijalizirane. usjev, voće, povrće, vinogradarstvo, stoka, pčelarstvo i slično. U svom poslu proizvode, kupuju, prerađuju i prodaju poljoprivredne, prehrambene i druge proizvode zadrugara i zadruga i snabdijevaju ih repromaterijalom, sredstvima za proizvodnju, dijelovima za poljoprivredne mašine i drugu robu. Specijalizirane poljoprivredne zadruge organiziraju i proizvode određene proizvode, kao i njihov plasman na tržište.

Zemljoradničke zadruge u FNRJ/SFRJ bio je službeni naziv za radne organizacije koje su se samo djelimice bavile poljoprivredom, a pretežno otkupom proizvoda, trgovinom ili čak eksploatacijom šuma.

Vidi još
--------

* Poljoprivreda
* Stočarstvo
* Ratarstvo
* Povrtlarstvo

Literatura
----------

1. ↑  McBride G. (2014): Agricultural Cooperatives: Their Why and Their How
2. ↑  Derr J. (2013): [ *The cooperative movement of Brazil and South Africa*
*Ovo je japansko ime; porodično ime je* Taira*.*

**Taira no Kiyomori** (平 清盛, ***Taira no Kiyomori***? 1118 – 20. mart 1181) bio je japanski vojskovođa i političar iz vremena kasnog Heian perioda, poznat kao osnivač prve vlade pod hegemonijom samuraja u historiji Japana.

Otac mu je bio Taira no Tadamori nakon čije je smrti 1153. godine Kiyomori preuzeo vlast nad klanom Taira. Godine 1156. su on i Minamoto no Yoshitomo, vođa klana Minamoto, ugušili Hōgen ustanak. To ih je učinilo glavnim samurajskim vođama, ali i ljutim suparnicima. Tri godine kasnije, za vrijeme Heiji ustanka, Taira je pobijedio Yoshitomoa koji je tada poginuo, a Taira postao najjači klan. Međutim, Kiyomori se iskazao kao milosrdan prema Yoshitomovim sinovima Yoritomou, Noriyoriju i Yoshitsuneu što će kasnije njegov klan skupo koštati. 

Godine 1167. je postao *Daijō Daijin*, glavni ministar i de facto administrator carske vlade. To je izazvalo gnušanje među dvorjanima i službenicima iz tradicionalnih plemićkih kuća. Godine 1171. je Kiyomori uredo brak između cara Takakure i svoje kćeri Taira no Tokuko. Godine 1178. se rodio prvi sin, princ Tokihito. Sljedeće godine 1179. Kiyomori je organizirao coup d'etat i natjerao sve svoje suparnike da napuste dvor, napunio ispražnjene položaje svojim rođacima i zatvorio cara Go-Shirakawu. Konačno je 1180. Kiyomori nbatjerao cara Takakur da abdciria nakon čega je princ Tokihito postao car Antoku. 

Tako nagli porast bogatstva i moći klana Taira je izazvao negativne reakcije čak i među njegovim dotadašnjim saveznicima. Princ Mochihito, brat cara Takakure je pozvao pripadnike klana Minamoto na ustanak, što je sredinom 1180. označilo početak Genpei rata. Kiyomori je umro rano početkom sljedeće godine, ostavivši svom sinu Munemoriju vođenje klana koji će biti uništen godine 1185. Prema legendi je na samrti imao tako visoku groznicu da se svatko u njegovoj blizini opekao, te mu se tijelo nakon smrti moralo hladiti nekoliko sati.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 62932224
* LCCN: n83223484
* ISNI: 0000 0000 2351 5155
* SUDOC: 102245959
* NDL: 00626363

 |