recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Chihuahua |
| --- |
|  |
| Klasifikacija FCI |
| Skupina | 9. Psi za pratnju i igru |
| Odsjek | 6. Chihuahua |
| Pododsjek. |  |
| Standard | br. 218  na 24/03/04 (en / [ fr]) |
| Ime | Chihuahua |
| Varijetet | ' |
| Tip |  |
| Podrijetlo | Meksiko |
| Patronat | {{{patronat}}} |
| Visina | 16-20 cm |
| Težina | 0,9-3,5 kg |
| Popis domaćih pasa |

**Chihuahua** je jedna od pasmina pasa. Postoje dugodlake i kratkodlake chihuaue.

Chihuahue potječu od psa techichija iz Južne Amerike te su, u Asteka, one nekoć bile svete životinje.

Opis
----

Chihuahua je malena i izrazito živahna pasmina psa koja ima velike uši i oči. Osjeća se kao gospodar svoga svijeta i ničega se ne plaši, jer tako izgleda po svom okretnom, samouvjerenom držanju. Vrlo je inteligentna, umiljata i privržena vlasniku. Katkad je se kao gracioznog, okretnog psića prkosna pogleda, čije osobine podsjećaju na temperamentnog terijera.

Dobri su čuvari jer imaju prodoran lavež kojeg često i koriste. Zbog toga ih radije drže stariji vlasnici i ljudi koji mnogo vremena borave u stanu, ali često ih drže i osobe koje se ne vole odvajati od svojih ljubimaca.

Chihuahua može biti visoka od 16 do 20 centimetara, a teška od 0,9 do 3,5 kilograma.

Obično ne podnose hladnoću te, zbog toga, lako gube tjelesnu toplinu i dršću.

Čula kod čivave

Vid: Osim njihovog prostora koji vide, čivave, kao i svi psi, mogu uočiti kretanje iz veće daljine nego mi, jer ne mogu videti tako dobro iz bliza. Mogu videti bolje kad je manje svetla, ali ne mogu razlikovati mnogo boja. 

Sluh: Čivave čuju bolje četiri puta od nas, a posebno visokotonske zvuke.

Ukus: Čivave imaju slabije čulo ukusa nego mi, tako da su sklonije probati sve, što najčešće i urade, tako da je važno da njihovi vlasnici kontrolišu uzimanje hrane. 

Dodir: Čivave su druželjubive životinje i vole se maziti, negovati i da se sa njima igra. 

Njuh: Nos čivave je najjači čulni organ. Čulo njuha je kod pasa tako dobro da oni mogu pratiti trag star nekoliko nedelja, otkriti mirise razblažene na milioniti deo koncentracije koja je potrebna da bi mi osetili te mirise.

Poznate chihuahue
-----------------

* Tinkerbell Hilton
**Filatelija u Crnoj Gori** počinje 1. maja 1874. izdavanjem serije od sedam maraka sa likom kneza Nikole I.

Kneževina Crna Gora 1874-1910
-----------------------------

Prva serija od sedam maraka u izdanju pošte kneževine Crne Gore izdata je u četiri izdanja, koja se razlikuju po kvalitetu papira i nazubljenju. Prva serija izlazi 1. maja 1874. godine i sve do 1893. godine ponavljaju se serije u nominalnim vrijednostima od 2, 3, 5, 7, 10, 15 i 25 novčića. Boja prve je marke žuta do zlatnožuta i ima vrijednost od 2 novčića. Tiraž prve serije je od 5.000 do 20.000 primjeraka. U to vrijeme u Crnoj Gori koristi se florin sa 100 novčića. 
1893.godine 25. jula izlazi nekoliko serija sa likom kneza Nikole I, na kojima je utisnut žig ćirilicom *1493-1893 Proslava štamparije*. Serija izlazi povodom 400-te obljetnice prve štamparije u Crnoj Gori. Žig je u crnoj i crvenoj boji.

1896. godine povodom 200 godina kneževine, izlaze marke sa mauzolejom na Cetinju. Serija se sastoji od 12 markica u vrijednostima od 1, 2, 3 ,5, 10, 15, 20, 25, 30, 50 novčića, 1 i 2 florina. Na markama je motiv manastira na Cetinju. Serija ima dva nazubljenja i zbog svoje vrijednosti česte su krivotvorine.

1902. godine uvodi se kruna sa 100 helera kao platežno sredstvo, te se i na markama mijenja izgled i nominalna vrijednost. Iste godine izlazi serija od 10 maraka u vrijednostima od 1 helera do 5 kruna sa likom kneza Nikole I, sa izmjenjenim tekstom. Na markama se nalazi nominalna vrijednost u helerima i standardni tekst *Biljega pošte Cr. Gore*. Pored te serije izlazi marka (njemački:Rückscheinmarke) sa crvenom oznakom lijevo i desno sa slovima *A* i *R* koja služi za potvrdu o prijemu preporučene pošiljke sa potpisom primaoca, koja se šalje pošiljaocu pošiljke. Vrijednost joj je relativno visoka (25 helera) i za to vrijeme vrlo korištena u poštanskom prometu.

1905. godine povodom uvođenja Ustava i otvorenja zgrade parlamenta na markama prethodne serije tiska se žig  *Constitution УСТАВ Никољдан 1905*. Postoji najmanje pet raznih veličina žigova, kao i razne kombinacije sa nazubljenjima markica, te je potrebno pobratiti pažnju na veličinu, boju, položaj, kao i na eventualne greške u žigu.

1907. godine Crna Gora uvodi krunu sa 100 para, koja se 1907. godine mijenja u perper, koje je platežno sredstvo sve do 1918. godine. 

Ukupno je u kneževini Crnoj Gori izdato 73 različite marke, sa mnogobrojnim varijacijama.

### Porto marke

Prva porto marka izlazi 1. decembra 1894. godine u seriji od 8 markica u vrijednostima o 1 do 50 novčića. Izlazi u dva razna nazubljenja, te se prema tome i određuje njihova filatelistička vrijednost. U jednostavnom ornamentu u sredini se nalazi broj, kao i ćirilična oznaka *para*. Marke su u raznim bojama i vrijede sve do uvođenja krune u opticaj. Ukupno su izdate četiri serije sa raznim motivima. Izdate su ukupno 22 marke.

Eksterni linkovi
----------------

* Pošta Crne Gore Arhivirano 2007-08-19 na Wayback Machine-u
|  |
| --- |
|  |

***Generalbezirk Estland*** (srpskohrvatski: Generalni okrug Estonija) bio je jedna od četiri administrativne podjedinice *Reichskommissariata* Ostland, nacističke civilne okupacijske uprave na području baltičkih država i zapadnog dijela Bjeloruske SSR. *Generalbezirk Estland* formalno je organiziran 5. prosinca 1941. godine na području okupirane Estonije, koja je dotad bila pod upravom Grupe armija Sjever njemačkog *Wehrmachta*. Sjedište okruga bio je Tallinn, a na čelu uprave nalazio se generalni upravitelj Karl-Siegmund Litzmann. *Generalbezirk Estland* je formalno dokinut 17. rujna 1944. godine kada je Crvena armija ušla u Tallinn, a preostali dijelovi Estonije pod njemačkom okupacijom ponovo su potpali pod upravu Grupe armija Sjever. 

Okrug je bio podijeljen na sedam administrativnih podjedinica (*Kreisgebiet*):

* *Kreisgebiet* Arensburg (Kuressaare)
* *Kreisgebiet* Dorpat (Tartu)
* *Kreisgebiet* Narwa (Rakvere)
* *Kreisgebiet* Pernau (Pärnu)
* *Kreisgebiet* Petschur (Pečori)
* *Kreisgebiet* Reval-Stadt (Tallinn)
* *Kreisgebiet* Reval-Land (Paide)
Elektroindukcijska peć je peć koja ostvaruje toplinu električnim induktivitetom.
**Elektroindukcijska peć** je električna peć koja toplinu ostvaruje električnim induktivitetom i na taj način topi metal. Iako elektroindukcijska peć može biti bazična ili kisela, ova razlika nema toliko značenje kao kod drugih postupaka dobijanja čelika (Bessemerov postupak, Thomasov postupak, Siemens-Martinova peć i elektrolučna peć), jer se s ovim postupkom samo topi čelik, čiji je sastav unaprijed određen s punjenjem (uloškom) materijala. Topljenje je gotovo jedina metalurška operacija u ovom postupku, kojom je zamijenjen stari lončarski postupak. Punjenje može biti čak iz jednog komada. Ako se dodaje stari čelik s otpada, onda se prvo pune veliki komadi, a zatim se zapunjava s manjim komadima. 

Poklopac elektroindukcijske peći je nepropusan za plinove, da bi se spriječila oksidacija i toplinski izolirala talina od okoliša (kod drugih postupaka ovu ulogu igra troska). Kada se uključi električna struja, brzo izmjenično magnetsko polje s visokom gustoćom toka, stvoreno u primarnom namotu, stvara jaku sekundarnu struju u metalnom punjenju, a ona se pretvara u toplinu. Toplina uglavnom nastaje na krajevima metala, ali se konvekcijom brzo prenosi u jezgru. Ako se radi i s troskom, ona se brzo izmiješa s metalom. Nakon topljenja i brzog miješanja materijala, troska se izlije, dodaju se dezoksidanti i legirajući elementi, pa se na kraju talina izlijeva. Po toni otopljenog čelika troši se oko 650 kWh električne energije, a topljenje traje od 1 do 1,5 sati. 

Mjenjač frekvencije radi od 50 Hz do 400 000 Hz. Na jedan mjenjač frekvencije može se priključiti više elektroindukcijskih peći, a najčešće dvije koje su izmjenično u pogonu. Elektroindukcijska peć je veoma pogodna za topljenje čelika s velikim sadržajem kroma (nehrđajući čelik) jer se talina ne pregrijava. Kod elektrolučne peći može izpariti i do 15% kroma iz starog čelika s otpada. Temperatura taline može se vrlo točno regulirati, u uskim granicama ± 5 ºC. Kod elektroindukcijske peći moguće je raditi s natpritiskom (dezoksidacija čelika ugljikom ili vodikom) ili u vakuumu (stvaranje nitrida ili karbonitrida u čeliku), tako da se može dobiti čelik vrlo točnog sastava. Isparavanje mangana, aluminija i kroma spriječava se korištenjem atmosfere s inertnim plinovima.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2014-07-04 na Wayback Machine-u "Fizikalna metalurgija I", dr.sc. Tanja Matković, dr.sc. Prosper Matković, www.simet.unizg.hr, 2011.
2. ↑   "Tehnička enciklopedija", glavni urednik Hrvoje Požar, Grafički zavod Hrvatske, 1987.
**Enric Masip Borrás** (Barcelona, 1. rujna 1969.), umirovljeni španjolski rukometaš i reprezentativac koji je igrao srednji vanjski. Mansipova igračka karijera trajala je od 1987. do 2004. godine. 

Enric Masip karijeru je započeo u BM Granollersu, gdje je igrao od 1987. do 1990. godine, kada prelazi u FC Barcelonu. U 14 sezona u katalonskom klubu, Masip je postao klupska legenda. Osvojio je čak sedam titula nacionalnog prvaka, pet Kupova kralja, pet liga kupova i pet španjolskih superkupova, dok je na europskoj sceni osvojio čak šest Liga prvaka, a uz to još i četiri Europska superkupa te dva Kupa pobjednika kupova. Nakon što se 2004. godine umirovio, Barcelona je trajno umirovila njegov dres s brojem 5. 

Iako nikada nije osvojio zlatnu medalju, Masip je imao i uspješnu reprezentativnu karijeru, osvojivši olimpijsku broncu (2000.) te po jednu broncu i srebro s Europskih prvenstava. Na Svjetskom prvenstvu 2003. godine bio je izabran za najboljeg srednjeg vanjskog na turniru. 

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 87460582
* BNE: XX1717029

 |
Oznaka čina generala topništva u Hrvatskom domobranstvu Nezavisne Države Hrvatske.
**General topništva** *(njem. general der artillerie, rus. генерал от артиллерии)* je vojni čin karakterističan za njemačku i rusku vojsku.

U Njemačkoj je navedeni čin postojao u njemačkoj vojsci za vrijeme Njemačkog carstva *(Deutsches Heer)*, njemačkoj vojsci za vrijeme Weimarske Republike *(Reichswehr)*, te njemačkim oružanim snagama u Trećem Reichu *(Wehrmacht)*. Časnici u pješaštvu imali su ekvivalentni čin generala pješaštva, dok su časnici u konjaništvu imali ekvivalentni čin generala konjice. Prema hijerarhiji čin ispod generala artiljerije bio je čin general-lajtnanta, dok je neposredno viši čin bio čin general-pukovnika. Čin je također korišten u Hrvatskom domobranstvu Nezavisne Države Hrvatske tijekom drugog svjetskog rata.

U Rusiji čin generala artiljerije postojao je za vrijeme Ruskog carstva i dodjeljivao se pretežno generalima njemačkog podrijetla. Čin je u rusku vojsku uveo car Pavao 29. studenog 1796. godine. Kao i u njemačkoj vojsci, za pješaštvo i konjicu postojali su ekvivalentni činovi generala pješaštva odnosno generala konjice. U sovjetskoj Rusiji dekretom od 16. studenog 1917. navedeni čin je ukinut.
Gruzijsko-abhaški rat i položaj Abhazije u sastavu Gruzije
**Etničko čišćenje Gruzijaca u Abhaziji**, u Gruziji nazivano i **Genocid nad Gruzijcima u Abhaziji** (gruz. ქართველთა გენოციდი აფხაზეთში) - odnosi se na etničko čišćenje, pokolje, i masovno protjerivanje na tisuće etničkih Gruzijaca koji žive u Abhaziji tijekom gruzijsko-abhaškog rata 1992. - 1993. , te 1998. od strane abhaških separatista i njihovih saveznika. Osim Gruzijaca, ubijani su i Armenci, Grci, Rusi i neistomišljenici Abhazi. Otprilike 200 000 do 250 000 gruzijskih civila postalo su izbjeglice i prognanici. Etnička čišćenja i masakri nad Gruzijcima službeno su priznati konvencijama Organizacije za europsku sigurnost i suradnju (OESS) 1994. 1996. i ponovno 1997. tijekom summita u Budimpešti, Lisabonu i Istanbulu, na kojim su osuđeni "počinitelji ratnih zločina počinjenih tijekom sukoba". Generalna skupština Ujedinjenih naroda 15. svibnja 2008. usvojila je (s 14 glasova za, 11 protiv i 105 suzdržanih) rezoluciju A/RES/62/249 u kojoj se "Naglašava važnost očuvanja imovinskih prava izbjeglica i interno raseljenih osoba iz Abhazije, Gruzije, uključujući žrtve prijavljenog "etničkog čišćenja", i poziva sve države članice da odvrate osobe pod njihovom jurisdikcijom od stjecanja imovine na teritoriju Abhazije u Gruziji kršeći prava povratnika ". Vijeće sigurnosti UN-a donijelo je niz rezolucija u kojima je apeliralo na prekid vatre.

Pozadina
--------

Prije rata 1992. godine, Gruzijci su činili gotovo polovicu stanovništva Abhazije, dok je Abhaza bila manje od petine. Nasuprot tome, 1926. godine, ova su dva naroda činila trećinu stanovništva, a ostatak Rusi, Armenci i Grci. Do 1989. godine broj Gruzijaca gotovo se učetverostručio, sa 67 494 na 239 872, Armenaca utrostručio, a broj etničkih Rusa povećao se šest puta.

Abhazija je proglasila neovisnost od Gruzije 23. srpnja 1992. godinu dana nakon što je to učinila Gruzija (9. travnja 1991.). Da bi smanjili zapadni utjecaj u Gruziji, Rusi su poticali lokalne komuniste da traže odcjepljenje, a KGB je obučavao abhaške paravojne jedinice. U listopadu 1992. Abhazi su preuzeli kontrolu nad većim dijelom teritorija i potisnuli Gruzijce. Rusi su otvoreno pomogli Abhaziji, a apel Gruzijaca međunarodnoj zajednici ostao je bez odgovora. Iako je 27. rujna 1993. bilo zločina s obje strane, dogodio se možda najstravičniji masakr u tom ratu. Nakon opsade, Suhumi, glavni grad Abhazije, s većinskim gruzijskim stanovništvom, pao je u ruke zajedničkih rusko-abhaških jedinica. Pokolj je trajao dva tjedna. Grad je bio preplavljen mrtvim tijelima. Rusima su pomagali i čečenski borci, uključujući tada malo poznatog islamskog militanta Šamila Basajeva, kasnije jednog od istaknutih čečenskih vođa. Kozačke su jedinice počinile zločine i protiv Gruzijaca .

Ishod
-----

Oko 30 000 Gruzijaca je ubijeno, a 250 000 izbjeglica ne može se vratiti u Abhaziju. Svojedobno je međunarodna zajednica koristila izraz "neprihvatljiva demografska promjena zbog rata" umjesto izraza etničko čišćenje. Do danas nitko nije odgovarao za zločine nad Gruzijcima. Abhazija je danas *de facto* ruski protektorat. Nijedna ga država ne priznaje, ali se smatra dijelom Gruzije.
**Gaćište** je naselje u općini Suhopolje. 

*Jasik* i *Pustara* su dva manja dijela naselja, prostorno izdvojena, koja također pripadaju naselju Gaćište. 

Gospodarstvo Gaćišta se većinom zasniva na uzgoju poljoprivrednih kutura. U naselju se nalazi škola (sagrađena 1910. godine, radila do 1989. godine), farma za uzgoj goveda, stara skladišta poljoprivrednog kombinata, mjesni dom, park i crkva Male Gospe.

Stanovništvo
------------

Prema popisu iz 2001. godine Gaćište je imalo 280 stanovnika (132 muškarca i 148 žena). 
Nekad veliko i razvijeno mjesto, tijekom Domovinskog rata, doživjelo je veliki demografski pad. Pretežno srpsko stanovnistvo se iselilo, a u naselje je došao velik broj stanovnika s područja Bosne i Vojvodine.

Kultura
-------

Naselje je bogato arheološkim pronalascima. Na polovici puta prema naselju Zvonimirovu nalazimo ostatke bjelobrdske i latenske kulture (23 kosturna groba datirana od 1000. do 1080. godine). Također su brojni nalazi rimskog podrijetla, jer se u blizini sela nalazilo staro rimsko naselje Bolentio (današnji Orešac).

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Suhopolje |
| --- |
| Borova • Budanica • Bukova • Cabuna • Dvorska • Gaćište • Gvozdanska • Jugovo Polje • Levinovac • Mala Trapinska • Naudovac • Orešac • Pčelić • Pepelana • Pivnica Slavonska • Rodin Potok • Sovjak • Suhopolje • Trnava Cabunska • Velika Trapinska • Zvonimirovo • Žiroslavlje • Žubrica |
Klamidija (*Chlamydia trachomatis*) je nepokretna gram-negativna bakterija iz roda Chlamydiaceae koja izaziva urogenitalnu infekciji koja se prenosi seksualnim kontaktom i kod muškaraca se manifestuje negonoroičnim uretritisom, a kod žena mukotrpnim cervicitisom. Spada u najrasprostranjenije seksualne bolesti u opštoj populaciji. Oko 75 posto zaraženih žena i 50 posto zaraženih muškaraca nema simptome, tako da većina infekcija ostaje nepoznata i nelečena, što pogoduje nekontrolisanom širenju bolesti.

Simptomi se javljaju posle inkubacionog perioda od jedne do tri nedelje i to su: pojačan nagomilani sekret žućkaste boje, odnosno serozna i sluzava sekrecija iz uretre kod muškarca, pečenje pri mokrenju, bol tokom seksualnog odnosa, vaginalno krvarenje između menstruacija i posle seksualnog odnosa. Ukoliko se ne leči, bolest je kod žena često praćena komplikacijama u smislu akutnog solpingitisa (upale jajovoda) i hronične zapaljenjske bolesti male karlice sa posledičnom neprohodnošću jajovoda i neplodnošću uz povećan rizik od vanmateričnih trudnoća. Kod trudnica infekcija hlamicijom može dovesti do prevremenog porođaja, a kod novorođenčeta inficirane majke do neonatalne pneumonije (upala pluća) i konjuktivitisa.

Kod muškaraca najčešća komplikacija je epididimitis (upala semenih kanalića), Rajterov sindrom i drugo.
Dijagnoza se postavlja izolacijom hlamidija, imunofluorescentnim testom, kao i detekcijom specifičnih serumskih antitela, dakle, visoko specifičnim laboratorijskim analizama. Lečenje se sprovodi istovremeno kod oba partnera, antibioticima iz grupe tetraciklina, mokrolida i još nekim savremenim lekovima. U većini slučajeva se primenjuje lečenje doksiciklinom (100mg dva puta dnevno tokom sedam dana) ili azitromicinom (jednokratna doza od 1 grama), a u trudnoći eritromicinom.

Dok terapija ne završi, potrebna je apstinencija od seksualnih odnosa, inače postoji rizik od reinfekcije. Najmanje tri nedelje po završenom lečenju potrebno je ponoviti laboratorijske testove da bi se ustanovilo da li je lečenje bilo uspešno.

U novije vreme opisuju se pojedinačni slučajevi infekcije hlamidijom rezistentnom na većinu antibiotika koji se obično koriste za lečenje, što predstavlja ozbiljan terapijski problem. Naime, postoje izveštaji sa naših stručnih sastanaka da je nekada potrebno i šest meseci do konačno sanirane infekcije.

Spoljašnje veze
---------------

***Klamidija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Chlamydia Fact Sheet from the Centers for Disease Control and Prevention
* Links to chlamydia pictures at University of Iowa
* The National Chlamydia Screening Programme – The NCSP's official website containing information.
* Freetest.me Arhivirano 2016-12-21 na Wayback Machine-u – Free postal testing service operating across England.
**Živike** su naselje u općini Oriovac, u Brodsko-posavskoj županiji. Prema popisu stanovništva iz 2001. imaju 308 stanovnika. Živike se nalaze 2 km od rijeke Save, manje od jedan kilometar od Lužana i cestovnim putem 5 km od općinskog središta Oriovca.
Susjedno selo Pričac i Živike imaju zajedničku Osnovnu školu i Dobrovoljno vatrogasno društvo. Ljudi se većinom bave poljoprivredom, a ima i nekoliko privatnih tvrtki u novije vrijeme počinju se baviti turizmom.

U centru sela nalazi se društveni dom i Crkva Svete Katarine.

Stanovništvo
------------

Prema zadnjem popisu stanovništva iz 2011. godine u Živikama je živjelo 252 stanovnika, dok su Živike prema popisu iz 2001. godine imale 308 stanovnika od toga 307 Hrvata.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑  Popis stanovništva Republike Hrvatske 2011. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Živike** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Oriovac |
| --- |
| Bečic • Ciglenik • Kujnik • Lužani • Malino • Oriovac • Pričac • Radovanje • Slavonski Kobaš • Živike |
**Gej bar** ili **gej klub** je vrsta bara koji je uglavnom ili isključivo namijenjen LGBT osobama ili gdje većinu posjetilaca čine gej muškarci, lezbijke, biseksualne i transrodne osobe. Termin *gej* u nazivu ima široko značenje i obuhvata sve pripadnike LGBT i kvir zajednice. Drugi nazivi za gej bar su *gej klub*, *gej pab*, *kvir bar*, *lezbijski bar*, i drugi koji mogu da označavaju specifičnu podgrupu unutar LGBT zajednice kojoj je bar prvenstveno namijenjen. Gej barovi su nekada bili epicentar gej kulture jer su spadali među malobrojna mjesta gdje su se istopolno orijentisane osobe i osobe sa različitim rodnim identitetima mogle otvoreno družiti, bez potrebe da kriju svoj identitet. Zbog sve većeg prihvatanja LGBT osoba u svijetu od strane šireg društva, kao i zbog razvoja društvenih mreža na internetu, značaj gej barova počinje polako da opada.

Vidi još
--------

* Gej četvrti
* Stounvol in

Izvori
------

1. ↑  Neki gej barovi pokušali su da ograniče ulazak samo za pripadnike LGBT zajednice ili pojedinih podgrupa unutar zajednice, ali je takvu politiku u praksi teško provesti, a često nije ni zakonita.
2. ↑  
Geoff Williams (19. 09. 2007.). „"10 Businesses Facing Extinction in 10 Years"". Entrepreneur. Pristupljeno 21. 4. 2011.  (`en`)

Eksterni linkovi
----------------

* Jerusalimski gej bar u Beogradu[*mrtav link*] MERLINKA (`sh`)
karmin
**Karmin** ili **ruž za usne** je kozmetički proizvod koji se nanosi na usne. Kao i većinu šminke, koriste ga obično žene. 

*Dekorativna kozmetika* tj. šminka prvenstveno služi da istakne najlepše i prikrije ili ublaži nedostatke na licu. Na tržištu danas imamo mnogo proizvođača šminke.

Istorija
--------

Karmin ili ruž dolazi od francuske riječi *rouge*, što znači crveno. Do druge polovne XX veka karmin je bio isključivo u nijansama crvene. Poznato je da su žene u drevnoj Civilizaciji Doline Inda koristile svojevrsni ruž za usne dobiven od usitnjenog poludragog kamenja, a stare Egipćanke su ga vadile iz posebne vrste algi i mešale boju s jodom i bromom. Kleopatra je svoj karmin pravila od drobljenih mravi i buba, koji su bogati prirodnim crvenilom, a za sjaj je dodavala blještavu tvar iz ribljih ljuski.

Tokom zlatne ere islamske civilizacije andaluzijski kozmetičar Abu al Kasim (*Abu al-Qasim al-Zahraw*) izumio je kruti karmin koji je bio parfimiran i oblikovan u posebnim kalupima. U srednjovjekovnoj Evropi karmin je bio zabranjen od strane Crkve jer se mislilo da je "otelotvorenje Sotone" i "kozmetika za prostitutke". Karmin je počeo sticati popularnost u Engleskoj u XVI veku zahvaljujući kraljici Elizabeti I, koja je uvela stil belih lica sa izrazito crvenim usnama koje su u to vreme bile obojene mešavinom pčelinjeg voska i crvenila dobivenog iz biljaka. Prvi karmin u tubi proizveden je 1870. i nosio je naziv *Prvi karmin u tubi* proizveo je *Guerlain* 1870. godine i, premda već odavno zaboravljen, nosio je naziv Ne m'oubliez pas' (u prijevodu Ne zaboravi me). Godine 1952. karmin je prvi put bio reklamiran u novinama u kampanji pod nazivom "Fire & Ice"

Koraci pri šminkanju
--------------------

* Pre nanošenja šminke, na lice obavezno naneti hidratantnu kremu za lice.
* Prvo naneti tečni puder sličan vašoj boji kože, u količini malo većoj od zrna graška i razmazati ravnomerno po celom licu.
* Nakon toga, korektorom za nijansu svetlijim od boje kože prekriti sva problematična područja (akne, fleke, podočnjake i sl.)
* Zatim potapkati lice kamenim puderom identične nijanse boje kože.
* Rumenilo naneti četkom za rumenilo na jagodice.
* Na kapke naneti senku (ljubičastu za zelene, smeđu za plave , metalik-sivu za smeđe ili srebrno-sivu za crne oči).
* Kreon naneti na donji rub kapka(za svetlu put sivi ili smeđi a za tamnu crni).
* Na trepavise naneti maskaru.
* Usne oivičiti olovkom u boji usana ili nijansu tamnijom(svetlijom).
* Na kraju staviti sjaj ili ruž u boji kao olovka koju smo predhodno naneli.

Izvori
------

1. ↑  Chemical and Engineering News: What's That Stuff? -- Lipstick
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2006-09-05. Pristupljeno 2011-07-26.

***Karmin*** na Wikimedijinoj ostavi
**Karmati** (arapski: قرامطة‎ *Qarāmita* "Oni koji pišu malim slovima"; ponekad navođeni i kao "Karmatijanci" su bili šijitska ismailitska grupa u istočnoj Arabiji, poznata po pokušaju stvaranja utopističke države republikanskog uređenja, odnosno dugotrajnoj pobuni protiv Abasidskog Kalifata. Država, koja je uspostavljena 899. se obogatila trgovinom robljem, ali i pljačkom gdje su joj posebna meta bili hodočasnici u Meku. Godine 930. je karmatski vođa Ṭāhir Sulaymān, uspio napasti i nakratko osvojiti Meku i ukrasti dio Crnog kamena, te oskrnaviti bunar Zem-Zem truplima ubijenih hodočasnika. Karmati su se odlikovali ne samo neuobičajenim društvenim uređenjem za tadašnje doba, nego i neobičnim religijskim konceptima. Oko 1067. su slomljeni i prestaju biti važan faktor, iako će se manje karmatske zajednice spominjati i u 14. vijeku.

Izvori
------

1. ↑  Glassé, Cyril. 2008. The New Encyclopedia of Islam. Walnut Creek CA: AltaMira Press.
2. ↑  Mecca's History, from Encyclopædia Britannica.

Eksterni linkovi
----------------

* The origin of the Qarmatians, Ismaili Net
* Qarmatians in Bahrain, Ismaili Net
* Women and the Fatimids in the world of Islam
* Encyclopaedia of the Orient
* The new encyclopedia of Islam
**Holden Álvaro Roberto** (M'banza-Kongo, 12. siječnja 1923. – Luanda, 2. kolovoza 2007.) je bio angolski političar i revolucionar, najpoznatiji kao dugogodišnji predsjednik Nacionalnog oslobodilačkog fronta Angole (FNLA) te kao jedan od predvodnika borbe za nezavisnost Angole od Portugala.

Biografija
----------

Rođen je 1923. godine u obitelji plemićkog porijekla iz bivšeg Kraljevstva Kongo. Njegova obitelj se 1925. godine preselila u Belgijski Kongo, gdje se Roberto obrazovao i kasnije radio u belgijskoj kolonijalnoj vladi. Godine 1951. Roberto se vratio u Angolu gdje je vidio kako portugalski službenici maltretiraju starca, što ga je inspiriralo na političko djelovanje.

Zajedno s Barrosom Necacom, godine 1956. osniva Uniju naroda Angole (preteča Nacionalnog oslobodilačkog fronta Angole). Bio je predstavnik Angole na Panafričkom narodnom kongresu Gane 1958. godine, gdje se upoznao s kasnijim afričkim vođama Patriceom Lumumbom i Kennethom Kaundom.

Financijski potpomognut od strane Ujedinjenih naroda, Roberto je 15. ožujka 1961. pokrenuo oružani ustanak protiv portugalske kolonijalne vlasti u Angoli. Njegovi borci isprva su primali pomoć samo od Sjedinjenih Država, a kasnije su ih financirali i kongoanski vođa Mobutu Sese Seko te Izrael (od 1963. do 1969. godine). FNLA je uglavnom primala pomoć od Zapada, jer se ideološki temeljila na nacionalizmu i antikomunizmu, nasuprot marksističkog MPLA.

Jonas Savimbi se 1964. godine izdvojio iz FNLA i osnovao novi oslobodilački pokret, UNITA-u. Nakon završetka rata za nezavisnost 1974. MPLA se profilirao kao najjači poslijeratni pokret. Zahvaljujući pomoći kubanskih vojnika, MPLA je vojno uništila FNLA 1975. godine, a njeni preostali borci se povukli u Zair. UNITA je ostala jaka i pokrenula rat protiv vlade u Luandi. Kada je 1991. dogovoren mirovni sporazum, Robertu je dozvoljeno da se vrati u Angolu. Kandidirao se na predsjedničkim izborima 1992. ali je osvojio samo 2.11 % glasova i završio na četvrtom mjestu.

Umro je 2. kolovoza 2007. u svom domu u Luandi. Odlukom predsjednika dos Santosa, organiziran mu je državnički sprovod.

Izvori
------

* Young, Crawford; Thomas Turner (1985). *The Rise and Decline of the Zairian State*. str. 254.
* James, W. Martin (2004). *Historical Dictionary of Angola*. str. 141-142.
* Beit-Hallahmi, Benjamin (1988). *The Israeli Connection: Whom Israel Arms and Why*. str. 64.
* Figueiredo, António de (1961). *Portugal and Its Empire: The Truth*. str. 130.
* Lamb, David (1987). *The Africans*. str. 178.
* Hamann, Hilton (2001). *Days of the Generals*. str. 13.
**Čehoslovački sistem utvrda u Drugom svjetskom ratu** (poznat i kao **Benešova linija**)  je lanac utvrđenja izgrađenih duž granica prema Poljskoj, Njemačkoj, Austriji i Mađarskoj. Namjena izgradnje bila je zaštita čehoslovačkih granica od potencijalnog njemačkog vojnog napada tokom Drugog svjetskog rata, a potakla ju je tadašnja čehoslovačka vlada. Sastojala se od niza bunkera, lakih i teških utvrda te prepreka za borbena oklopna vozila. Cilj je bio zaustaviti prve potencijalne napade dok se ne mobiliziraju veće obrambene snage ili dok netko od država Saveznika ne pruži vojnu pomoć.

Izgradnja
---------

S jačanjem Trećeg Reicha i njemačkim pretenzijama za teritorijalnim proširenjem na Sudetsko gorje, čehoslovačke vlasti započele su sa razvojem obrambenih planova. Prvi koraci započeli su u suradnji sa francuskom vojskom, iako su neke obrambene utvrde već postojale otprije. U jesen 1934. započela su terenska mjerenja dok glavnina radova započinje 1936. godine, velikim dijelom po uzoru na francusku Maginotovu liniju. Izvorni plan bio je prvi dio linije dovršiti između 1941. i 1942. a potpun završetak radova planirao se za početak 1950-ih godina. Radovi su se odvijali veoma brzo, tako da je do potpisivanja Münchenskog sporazuma u septembru 1938. bilo dovršeno 20% teških i 70% lakih utvrda. Zbog posljedica potpisanog sporazuma planirani ostatak nikada nije u potpunosti dovršen.

Učinak
------

Prizor bunkera na Sudetskom gorju, 1938. godina.
Sustav utvrda nikada nije dao planirani učinak, što je rezultat potpisivanja Münchenskog sporazuma i aneksije Sudetskog gorja od strane Trećeg Reicha. Veći dio utvrda predan je njemačkoj vojsci, koja je spomenute objekte koristila za smještaj svojih snaga i razvoj tehnika s ciljem lakšeg uništenja francuske Maginotove linije.

Utvrde danas
------------

Dio objekata ipak je srušen i oštećen tokom trajanja rata, od posljedica njemačkih pokusa i vježbi te manjim dijelom u borbama od 17. do 26. aprila 1945. godine pri povlačenju njemačke vojske. Većina preostalih objekata danas je dostupna javnosti, a neki se i nude u najam avanturistima. Topnička tvrđava Hanička je u razdoblju od 1979. do 1993. godine služila kao sofisticirano sklonište za potrebe Ministarstva unutarnjih poslova Čehoslovačke. Kasnije je ondje otvoren muzej. Također, mnogi muzeji u utvrdama nalaze se na liniji između čeških gradova Ostrava i Opava. Neki od objekata pretvoreni su i u skladišne prostore različite namjene, koje i danas služe za potrebe Oružanih snaga Češke.

Izvori
------

1. ↑   Benešova linija (engleski jezik)
2. ↑   Osnovne informacije o utvrdama (engleski jezik)
3. ↑   Popis važnijih muzeja (češki jezik)

* Jiří Hořák: *Areál Československého Opevnění Darkovičky*, 1995. godina (češki jezik)
* J. E. Kauffmann, R. M. Jurga: *Fortress Europe: European Fortifications of World War II*, 2002. godina (engleski jezik)
* Z. Fura, M. Katzl: *The 40 Most Interesting Czech WWII Bunkers: A Brief Guide*, 2010. godina (engleski jezik)
* Marc Halter: *History of the Maginot Line*, 2011. godina (engleski jezik)
Primjer primjene klina.
**Klin** je strojni dio stožastog oblika, obično s nagibom 1:100, koji se primjenom sile umeću između glavine i vratila. Time se na dodirnim površinama stvara sila trenja potrebna za prijenos okretnog momenta. Dok glavina uvijek ima izrađen žlijeb s jednakim nagibom kao klin, vratilo može s obzirom na vrstu klina, biti različito oblikovano. Prema tome razlikuju se:

* **žlijebljeni klinovi**, gdje vratilo ima žlijeb bez nagiba
* **plosnati klinovi**, gdje je vratilo na mjestu klina spljošteno
* **zaobljeni klinovi**, gdje se ne zahtjeva nikakva dodatna obrada vratila
* **tangencijalni klinovi**, gdje su vratilo i glavina izrađeni s posebnim žljebovima po obodu

U spoju vratila i glavine s klinom, zbog djelovanja klina, nastaje ekscentričan spoj, obzirom da općenito dolazi do dodira među elementima u dvije točke (na jednoj strani posredno preko klina, a na drugoj strani neposredno). Ako se upotrijebe dva klina pod kutom 120°, vratilo i glavina dodiruju se u tri točke. To je povoljnije, posebno za izmjenična i udarna opterećenja. Kako bi se što više smanjila ekscentričnost vratila i glavine preporučuje se prijelazni dosjed između rupe u glavini i vratila (npr. H/k ili H/m). Zbog ekscentričnosti spoja klinovi se koriste samo za manje brzine vrtnje (n ≤ 1200 okretaja/minuti) prvenstveno u poljoprivrednim i građevinskim strojevima, te u napravama za dizanje. Klinovi su obično izrađeni od vučenog čelika prema DIN 1652 (ili ISO 1052), s vlačnom čvrstoćom Rm ≥ 600 N/mm2 i to: 

* St50-1K (Č0545) za visine klinova h ≤ 25 mm,
* St60-2K (Č0645) za visine klinova h > 25 mm

Žlijebljeni klinovi
-------------------

Žlijebljeni klinovi standardizirani su prema ISO 774 (DIN 6886 i DIN 6887). Prema obliku i načinu montaže razlikuju se:

* **uložni klinovi**, koji se ulažu u žlijeb vratila, a zatim se silom glavina navuče na vratilo. Uložni klinovi imaju zaokruženo čelo (tip A), a dužina im je jednaka dužini žlijeba u vratilu.
* **utjerni klinovi**, kod kojih se najprije namješta glavina na željeno mjesto na vratilu, a zatim se klinovi utjeruju silom između glavine i vratila. Utjerni klinovi imaju ravno čelo (tip B i klin s nosom), a žlijeb u glavini mora biti primjereno duži kako bi se klin zabio između vratila i glavine. Klinovi s nosom prvenstveno se koriste u slučajevima kada kod zabijenog klina nije moguće izbijanje sa suprotne strane, pa prilikom skidanja nos klina služi za njegovo izvlačenje.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2012-01-31 na Wayback Machine-u "Elementi strojeva", Fakultet elektrotehnike, strojarstva i brodogradnje Split, Prof. dr. sc. Damir Jelaska, 2011.
2. ↑   Arhivirano 2017-02-28 na Wayback Machine-u "Konstrukcijski elementi I", Tehnički fakultet Rijeka, Božidar Križan i Saša Zelenika, 2011.
*Žar-ptica* - kostim balerine koja tumači *žar-pticu* u istoimenom Stravinskijevom baletu koji je dizajnirao Léon Bakst.

***Žar-ptica*** (francuski *L'Oiseau de feu*, ruski *Жар-птица*) je balet Igora Stravinskog iz 1910. Balet je baziran na ruskom folkloru i magičnoj sjajećoj ptici istog imena koja je i sreća, ali i nesreća onome koji je uhvati.

Glazbu je premijerno izveo Dijagiljevljev *Ballets Russes* u Parizu 25. lipnja 1910. pod dirigentskom palicom Gabriela Piernéa. Bila je to prva njihova produkcija u kojoj je glazba skladana baš za njih. Glazbu za balet je u početku trebao skladati Anatol Liadov (1855. - 1914.), no kada je on ostao bez inspiracije, Dijagiljev je zadatak prebacio na tada dvadesetosmogodišnjeg Stravinskog. Balet ima povijesno značenje ne samo kao djelo koje je Stravinskog učinilo poznatim (*"Dobro ga zapamti"* - rekao je Dijagiljev Tamari Karsavinoj, koja je plesala glavnu ulogu: *"on je čovjek na rubu slave."*), nego i kao djelo koje je započelo suradnju između Stravinskog i Dijagiljeva iz koje su izašli *Petruška* i *Posvećenje proljeća*.

Radnja
------

Stravinskijev balet centrira se na putovanju glavnog junaka, princa Ivana. Ivan ulazi u čarobni kraj Koščeja Besmrtnog. Lutajući njegovim vrtom, Ivan susreće i lovi Žar-pticu. Žar-ptica, nakon što je Ivan uhvati, počne moliti za vlastiti život i pristaje pomoći Ivanu u zamjenu za eventualnu slobodu.

Nakon ovoga, Ivan ugleda 13 princeza, te se zaljubi u jednu. Sljedećeg dana, Ivan odluči pitati Koščeja za ruku jedne od princeza. Njih dvojica pričaju, te eventualno izbije svađa. Kada Koščej pošalje magična stvorenja na Ivana, Žar-ptica, koja drži do svoje riječi, začara ta stvorenja te one počnu plesati energičan ples (*"inferno ples"*). Stvorenja i Koščej tada zaspu, no Koščej se probudi samo da bi bio ubijen od strane Žar-ptice. Kako je Koščej umro, njegova čarolija je prestala djelovati te su sva magična stvorenja i mjesta nestala, a sva "prava" mjesta i osobe su se probudile i sa zadnjim nastupom Žar-ptice proslavila svoju pobjedu.

***Žar-ptica*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 30015805X
* BNF: cb13919969z (podaci)

 |
**Žaborić** je gradsko naselje grada Šibenika, smješteno uz magistralnu cestu 10 kilometara južnije od Šibenika u smjeru Splita. Nastalo je izdvajanjem stanovništva s otoka Krapanj počevši od 1857. godine, pod pretpostavkom da su željeli biti bliže svojim poljima koja su obrađivali u samom Žaboriću, odnosno u Donjem polju gdje su vinogradi. Jedno je od omiljenih turističkih odredišta Šibensko-kninske županije. Prepoznatljiv je po uređenim prirodnim pjeskovitim i šljunčanim plažama, te po kristalno čistom moru, što svake godine privlači sve veći broj domaćih i stranih turista. Svojom ljepotom posebno se ističe uvala poznata kao Mrzla vala, koja je jedan od prirodnih bisera Šibensko-kninske županije.

Stanovništvo
------------

Žaborić broji 479 stanovnika po popisu stanovništva iz 2011.godine s tendencijom porasta.

***Kretanje broja stanovnika od 1857. do 2011.***  

Napomena: U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Krapanj. Od 1857. do 1971. podaci sadržani u naselju Krapanj.

Gospodarstvo
------------

Žaborić je sada turistički orijentirano mjesto i omiljena destinacija domaćih i stranih gostiju, ali maslinici i vinogradi smješteni u blizini Žaborića su potvrda da je stanovništvo, osim turizmu, okrenuto i poljoprivredi, a i ribarstvo čini važnu gospodarsku granu Žaborića.

Crkva se počela graditi 1998. godine na inicijativu mjesnog odbora i tadašnjeg župnika fra Drage Ljevara. Žaborić slavi svoj dan 26. srpnja kada je Anino, kada mještani Žaborića tradicionalno organiziraju nadaleko poznatu Žaboričku feštu.

Šport
-----

* Malonogometni klub Žaborić
* Vaterpolo klub Žaborić

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Žaborić** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Šibenika |
| --- |
| Boraja • Brnjica • Brodarica • Čvrljevo • Danilo • Danilo Biranj • Danilo Kraljice • Donje Polje • Dubrava kod Šibenika • Goriš • Gradina • Grebaštica • Jadrtovac • Kaprije • Konjevrate • Krapanj • Lepenica • Lozovac • Mravnica • Perković • Podine • Radonić • Raslina • Sitno Donje • Slivno • Šibenik • Vrpolje • Vrsno • Zaton • Zlarin • Žaborić • Žirje |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |
**Larina tema** (engl. *Lara's Theme*) je općeniti naziv za ponavljajući glazbeni motiv kojeg je za film *Doktor Živago* (1965) napisao skladatelj Maurice Jarre. Melodija je postala međunarodno poznata i omiljena do danas.

Izvorna skladba
---------------

Dok je radio na glazbi za film *Doktor Živago*, redatelj David Lean je upitao Mauricea Jarrea može li skladati temu za Larin lik kojeg je igrala Julie Christie. U početku je Lean želio iskoristiti dobro poznatu rusku pjesmu ali nije uspio pronaći prava za njezino korištenje, pa je odgovornost prepustio Jarreu. Nakon nekoliko neuspješnih pokušaja pri pisanju teme, Lean je predložio Jarreu da ode u planine sa svojom djevojkom i napiše glazbeno djelo za nju. Jarre je rekao kako je stvoreno djelo bila "Larina tema", a Lean ju je toliko zavolio da je temu postavio na brojna mjesta u filmu. Prilikom uređivanja *Živaga* Lean i producent Carlo Ponti smanjili su ili potpuno izrezali mnoge teme koje je skladao Jarre; Jarre je bio ljut jer je smatrao kako će preveliko korištenje "Larine teme" uništiti čitavu glazbu na filmu.

Jarreovi strahovi su se pokazali neutemeljenima, jer je tema u kratko vrijeme postala hit te je stekla slavu u svijetu. Kasnije je Paul Francis Webster preuzeo temu i dodao joj stihove, pa je nastala pjesma "Somewhere My Love" (*Negdje, moja ljubavi*), koja je postala veliki hit nakon što ju je izveo Ray Conniff. Pjesma je 1966. osvojila #9 mjesto na ljestvici Billboard Hot 100. Conniffova verzija pjesme također se popela na ljestvici "Easy listening" u SAD-u za četiri tjedna. Brojne druge verzije pjesme izašle su nakon ovih početnih uspjeha pjesme. "Larina tema" ostaje do današnjeg dana jedna od najprepoznatljivijih filmskih tema ikada skladanih.

Varijacije
----------

Na soundtrack albumu za *Živaga* niti jedna skladba ne nosi naslov "Larina pjesma". Ipak, varijacije djela pojavljuju se u brojnim pjesmama. Neke skladbe kratko "navode" temu, dok su ostale u potpunosti napravljene od Larine pjesme.

Djelo je izvedeno na raznim instrumentima od kojih je najpoznatiji balalajka s orkestralnom pozadinom.
Iako se nikad nigdje ne navodi, Edgara Stanistreeta iz Philadelphije su iz MGM-a zamolili da odsvira skladbu preko telefona, te je kasnije pozvan u studio na snimanje.

Jedan od glavnih razloga zašto se tema nalazi u mnogim skladbama leži u činjenici da je Jarre unajmio impromptu orkestar balalajki iz nekoliko ruskih pravoslavnih crkava u Los Angelesu; glazbenici su mogli naučiti samo 16 taktova skladbe, jer nisu mogli čitati notni zapis.

Izvori
------

1. ↑  *The Billboard Book of Top 40 Hits*, 6th Edition, 1996.

Vanjske veze
------------

* Somewhere My Love - stihovi i zvučni zapis
* tabulature za gitaru
*Za ostale upotrebe, v. Šator (razvrstavanje).*
Razni šatori
**Šator** je rasklopiv i prenosiv zaklon i nastamba od platna, asure ili kože pontiranih na kostur od drveta, metala ili kosti. Šatori različitih oblika, razmera i namene upotrebljavaju se od najstarijih vremena u svim delovima sveta. 

Raskošni su bili srednjovekovni evropski šatori četvrtougaonog ili okruglog tlocrta, koji su služili u ratu, lovu ili raznim svečanim prilikama. Nomadska plemena upotrebljavaju šatore još i danas za stanovanje. Osnovni tipovi tih šatora su: kupolasti (vigvam sevetnoameričkih Indijanaca), konusni (tipi američkih prerijskih Indijanaca), valjkasto-konusnih kožni (jurta iz Centralne Azije, šatori sa krovom (Patagonija), kod kojih jedan ili više redova kolaca podupiru podupiru nastrešnicu od napete kože, tkanive ili asure.

Šatori danas služe za vojnička ili turistička logorovanja, kao prodavnice na sajmovima, svlačionice na kupalištima, a šatori velikih dimenzija za cirkuske i sl. predstave.

***Šator*** na Wikimedijinoj ostavi
*Psittacus erithacus*
**Žako** ili **afrička siva papiga** (*Psittacus erithacus*) je vrsta ptice koja pripada porodici papiga, Psittacidae. Postoje dvije podvrste.

Rasprostranjenost
-----------------

U prirodi se nalazi od zapadne do srednje Afrike. Većinom naseljava kišne šume i njihova rubna područja, te plantaže i obrađene površine. Unatoč ilegalnom lovu zbog trgovine ljubimcima, još uvijek je čest u svom arealu.

Opis
----

Ova zdepasta, kratkorepa papiga naraste do otprilike 33 cm dužine. Dok većina papiga ima perje upečatljive boje, žako je skoro potpuno siv, samo sa žarkocrvenim ili kestenjasto-smeđim repom. Oči kod odraslih su žute, kljun je crn, a noge su sive. Mužjaci i ženke su slični. 

U prirodi živi u velikim jatima i hrani se sjemenkama i voćem. Veoma je loš letač.

U zatočeništvu
--------------

Žako je zbog svoje mirne naravi i izuzetne sposobnosti imitiranja govora omiljeni kućni ljubimac. Uči vrlo brzo i s lakoćom, pa se zato smatra najboljim "govornikom" u svijetu papiga. Može izgovoriti čak i rečenice i to u pravom trenutku (npr. pozdraviti vlasnika kada uđe u kuću). Osim toga, ima sposobnost izvoditi razne trikove. 

Njegova prednost kao kućnog ljubimca je njegova dugovječnost: uz pravilnu njegu i držanje može doživjeti i 100 godina.

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **žako** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **žakou** |
**Etrurske brojeve** su koristili stari Etrurci. Sistem je bio adaptacija atičkih brojeva iz Grčke, a sa svoje strane je bio inspiracija kasnijim rimskim brojevima.

Osnovni simboli
---------------

U tabeli je dat približan izgled simbola, kakve je moguće prikazati na kompjuteru. Pored toga, drugi znak za 100 bio je X sa vertikalnom linijom kroz centar - znak za 50 bio je njegova donja polovina.

| Etrurski | Decimalno | Pribl. simbol |
| --- | --- | --- |
| θu | 1 | I |
| maχ | 5 | Λ |
| śar | 10 | X |
| muvalχ | 50 | ↑ |
| ? | 100 | C ili Ж |

Sačuvano je vrlo malo dokaza o ovim brojevma. Poznati su primeri simbola za veće brojeve, ali je nepoznato koji je simbol predstavljao koji broj.

Nazivi brojeva
--------------

Zahvaljujući brojevima ispisanim na Tuskanijskoj kockici, postoji sporazum da su **zal**, **ci**, **huθ** i **śa** ostali brojevi do 6 (osim 1 i 5). Ovo zavisi od odgovora na pitanje je li zbir brojeva na suprotnim stranama etrurske kockice iznosio sedam, kao na danjašnjoj. Neke pronađene kockice ne potvrđuju ovo. 

Zanimljiv aspekt etrurskog numeričkog sistema je to što su neki brojevi, kao u rimskom sistemu, predstavljani kao delimične suptrakcije (tj. putem oduzimanja). Tako se "17" nije pisalo \*semφ-śar, nego <ci-em zaθrum> - "tri (oduzeto) od dvadeset". Po tom principu su pisani brojevi 17, 18 i 19.

### Generalni konsenzus

Uprkos stalne debate oko toga je li <huθ> ili <śa> predstavljalo "četiri" ili "šest", današnji koncenzus među etruskolozima je ovakav:

| Etrurski | Decimalno |
| --- | --- |
| **θu** | 1 |
| **zal** | 2 |
| **ci** | 3 |
| **huθ** | 4 |
| **maχ** | 5 |
| **śa** | 6 |
| **semφ** | 7 |
| **cezp** | 8 |
| **nurφ** | 9 |
| **śar** | 10 |
| **\*θuśar** | 11 |
| **\*zalśar** | 12 |
| **\*ciśar** | 13 |
| **huθzar** | 14 |
| **\*maχśar** | 15 |
| **\*śaśar** | 16 |
| **ciem zaθrum** | 17 |
| **eslem zaθrum** | 18 |
| **θunem zaθrum** | 19 |
| **zaθrum** | 20 |
| **cealχ** | 30 |
| **\*huθalχ** | 40 |
| **muvalχ** | 50 |
| **śealχ** | 60 |
| **semφalχ** | 70 |
| **cezpalχ** | 80 |
| **\*nurφalχ** | 90 |
|

U skorije vreme je izneseno mišljenje da **zar** = **śar** znači '12' (up. **zal** = ‘2’ i **zaθrum** = ‘20’) a da je **halχ** bilo '10'. Prema ovom tumačenju **huθzar** bi bilo "16" a ne "14".

Reči za 17, 18 i 19 su mogle uticati na latinsko *duodeviginti* (18) i *undeviginti* (19), doslovno "dva-od-dvadeset" i "jedan-od-dvadeset" (etrursko *-(n)em* je izgleda značilo "od"). Ovakvi oblici brojeva 18 i 19 su nestali u modernim romanskim jezicima.

Brojevi kao da pokazuju da etrurski nije indoevropski jezik, zbog nemogućnosti pronalaženja uverljivih pravilnih korespondencija u promeni glasova između etrurskih i protoindoevropskih brojeva.

Izvori
------

1. ↑  S. A. Yatsemirsky (PDF) 2006

Vanjske veze
------------

(na engleskom:)

* Arhivirano 2005-04-05 na Wayback Machine-u
* 

  

Šablon:Etrurci

***Etrurski brojevi*** na Wikimedijinoj ostavi