recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Predrag Vranicki** (Benkovac, 21. januara 1922 - Zagreb, 31. januara 2002) bio je hrvatski i jugoslavenski filozof marksističke orijentacije - aktivni praxisovac 1960-ih.

Biografija
----------

Za vrijeme Drugog svjetskog rata Vranicki se aktivno uključio u borbu na strani partizana protiv okupatora tadašnje Jugoslavije. Nakon rata nastavio je studij filozofije na Filozofskom fakultetu u Zagrebu gdje je diplomirao 1947. Nakon studija nastavio je raditi na *Katedri za filozofiju* kao asistent. Potom je doktorirao u Beogradu 1951 ubrzo postaje docent, potom i redovni profesor. 

Predrag Vranicki bio je niz godina predstojnik katedre za teorijsku filozofiju i ujedno Katedre za marksističku filozofiju , dekan Filozofskog fakulteta (1964./1965. do 1965./1966.) Uz profesora Vladimira Filipovića jedan je od utemeljitelja *Instituta za filozofiju* i njegov prvi direktor 1967, 1966 izabran je za predsjednika *Jugoslavenskog udruženja za filozofiju*. Od 1972 do 1976 je rektor Zagrebačkog sveučilišta, a od 1973 je redovni član Jugoslavenske Akademije znanosti i umjetnosti. Do svog umirovljenja 1976 radio je kao profesor na Filozofskom fakultetu, 1990-ih nije ušao u nikakve političke vode, nastavio je raditi svoje kapitalno djelo Filozofija historije koje mu je izašlo neposredno pred smrt.

Predrag Vranicki bio je aktivni sudionik Korčulanske škole kao i časopisa *Praxis*od njegovog osnutka 1965 do ukidanja 1974 (član je njegova uredničkog savjeta)

Popis značajnijih djela
-----------------------

Kao filozofa njega su osobito intrigirali problemi humanizma, povijesti i slobode, njegova najznačajnija filozofska djela bila su:

* *Prilozi problematici društvenih nauka*, Zagreb 1951.
* *Dijalektički i historijski materijalizam* Filozofska hrestomatija, kniga X, Nakladni zavod Matice Hrvarske, Zagreb, (1958.)1982.
* *Čovjek i historija*, Sarajevo 1966.
* *Historija marksizma* (1987. 3 knjige) Cekade, Zagreb, ISBN: 86-7091-062-4
* *Misaoni razvitak Karla Marxa*, Zagreb 1953.
* *Filozofske studije i kritike* Zagreb 1957.
* *Marksizam i socijalizam* , Liber, Zagreb 1979.
* *Socijalistička alternativa* Školska knjiga, Zagreb 1982.
* *Filozofija historije* (2 knjige) Golden marketing, Zagreb, 1988. i 2001.

Bilješke
--------

1. 1 2  „Povijest Odsjeka za filozofiju - Filozofski fakultet u Zagrebu". Arhivirano iz originala na datum 2011-06-12. Pristupljeno 2010-09-24.
2. ↑  „- HRT arhiva vijesti". Arhivirano iz originala na datum 2014-03-04. Pristupljeno 2010-09-24.

Vanjske poveznice
-----------------

* Predrag Vranicki: *Država i partija u socijalizmu* Arhivirano 2009-06-27 na Wayback Machine-u
* Predrag Vranicki: *On the Problem of Practice* (`en`)
* MARKSIST PRAKSISOVSKE ORIJENTACIJE (In memoriam Ivana KUVAČIĆA u *Novom listu* Arhivirano 2007-07-07 na Wayback Machine-u
* In memoriam u beogradskom časopisu *Nin*
„Poziv" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Poziv (razvrstavanje).
**Zanimanje** (engl. , nem. *beruf*) je skup aktivnosti ili poslova za koje je neko osposobljen i kojima se bavi na trajniji način, a čiji je ishod proizvod u širem smislu, dobro ili usluga.

Pojedinac bira zanimanje prema svojim sklonostima, ali je neophodno proći odgovarajuću obuku ili pripremu, koja može trajati više godina. Zanimanje uglavnom podrazumeva plaćenu aktivnost, a u sociološkom smislu zanimanjem se može nazvati i neplaćena aktivnost ako je ona trajnije uobličena i daje prepoznatljive radne rezultate, kao u slučaju domaćice.

Srodni pojmovi glase: *poziv, struka, zanat, profesija, posao*.

Podela rada
-----------

Zanimanja su nastala zahvaljujući podeli rada u društvu, a njihov broj se uvećavao daljom specijalizacijom poslova. Kroz istoriju pojedina zanimanja su nestala onda kad više nije bilo potrebe za njihovim postojanjem, ali su isto tako nastajala neka sasvim nova zanimanja ili su se menjali karakter i složenost ranijih zanimanja. Ovakve promene bile su podstaknute modernizacijskim procesima u društvu, kao što je bila industrijalizacija ili, danas, digitalizacija i širenje kompjuterskih tehnologija u svim delatnostima.

Izvori
------

1. 1 2  Mimica, A. i M. Bogdanović (prir.) (2007) *Sociološki rečnik*, Beograd: Zavod za udžbenike

Literatura
----------

* P.J. Corfield, *Power and the Professions in Britain, 1700–1850*, London: Routledge, 1995.
* Yves Dezalay and David Sugarman, *Professional Competition and Professional Power*, London: Routledge, 1995, ISBN 0-203-97721-1.
* Eliot Freidson, *Professional Powers: A Study of the Institutionalization of Formal Knowledge*, Chicago: University of Chicago Press, 1986, ISBN 0-226-26225-1.
**Predsjednik Republike Angole** (portugalski: *Presidente da República de Angola*) je istovremeno i državni poglavar i predsjednik vlade u Angoli. Ranije je funkciju predsjednika vlade držao premijer, međutim ta je funkcija ukinuta novim ustavom iz 2010. godine. Predsjednik Angole nositelj je izvršne vlasti, ali i dijela zakonodavnih ovlasti jer ima mogućnost vladati preko dekreta. 

Položaj predsjednika u Angoli pojavio se nakon osamostaljenja od Portugala 1975. godine, a prvi obnašatelj te funkcije bio je Agostinho Neto iz pokreta MPLA. Kada je Neto umro 1979. godine, naslijedio ga je José Eduardo dos Santos, koji i danas obnaša tu dužnost. 

Pod Dos Santosovim vodstvom, Angola je postala višestranačka država, mada pod njegovom čvrstom kontrolom. Posljednji održani izbori, oni iz 1992. godine, donijeli su Dos Santosu pobjedu s 49% glasova, s tim da je njegov glavni protukandidat, Jonas Savimbi, tvrdio kako su izbori namješteni. Dužnost predsjednika bi trebala biti ograničena na dva petogodišnja mandata, međutim dos Santos je tu funkciju obnašao od 1979. do 2017. godine, kada se odlučio povuči s mjesta predsjednika. Naslijedio ga je João Lourenço.

Ustavnim promjenama iz siječnja 2010. godine uređeno je kako predsjednik najjače parlamentarne stranke automatski postaje i predsjednik države, čime su ukinuti direktni predsjednički izbori. Uz to, potvrđeno je kako predsjednik može služiti samo dva petogodišnja mandata, međutim Ustav nije računao godine provedene prije stupanja na snagu te odredbe. Funkcija premijera je ukinuta, a uvedena je ona potpredsjednika.

Spisak
------

      Narodni pokret za oslobođenje Angole (MPLA)

| № | Slika | Ime(životni vijek) | Mandat | Stranka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Angola Narodna Republika Angola |
| 1 |  | Agostinho Neto(1922–1979) | 11. studenog 1975. | 10. rujna 1979. | MPLA |
| 2 |  | José Eduardo dos Santos(1942–2022) | 10. rujna 1979. | 27. kolovoza 1992. | MPLA |
| Angola Republika Angola |
| (2) |  | José Eduardo dos Santos(1942–2022) | 27. kolovoza 1992. | 26. rujna 2017. | MPLA |
| 3 |  | João Lourenço(1954–) | 26. rujna 2017. | *Aktualni* | MPLA |
|
Santa María del Naranco u prijestolnici Oviedo, prvotno kraljevska palača, potom crkva.
**Ramiro I** (cca. 790 – 850) bio je Asturije od 842. do smrti. Otac mu je bio bivši kralj Bermudo I, a naslijedio je dugogodišnjeg kralja Alfonsa II. Alfonso, u čiju je korist Bermudo bio abdicirao, bio je u dobrim odnosima sa njim, pa je nasljedstvo trebalo proći bez problema. Međutim, već na samom početku vladavine se Ramiro morao boriti sa uzurpatorom Nepocianom, koga je porazio u bitci na mostu Cornellana. Nakon toga je ukinuo običaj prema kome su asturijskog kralja birali plemići. Potom je otišao u Kastilju gdje se oženio za jednu tamošnju princezu po imenu Paterna. S obzirom na dob njegovog sina Ordona, vjeruje se da mu je to bio drugi brak.

Kronike navode da se morao boriti protiv napada Vikinga sa sjevera, koje je porazio 845. te Maura s juga, koje je porazio u bitci kod Clavijoa, navodno uz pomoć Svetog Jakova Starijeg koji se tada ukazao u oklopu. Godine 846. je, pak, morao primiti kršćanske izbjeglice iz Leona. Usprkos ratova, kratku vladavinu je obilježio i procvat kulture, te je sagrađena znamenita crkva Santa María del Naranco.

Naslijedio ga je sin Ordono I.

  



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Nepocian** | **Kralj Asturije**842–850 | Slijedi:**Ordoño I** |


***Ramiro I od Asturije*** na Wikimedijinoj ostavi
Sveti **Chrodegang** (? - 6. mart 766) bio je franački biskup Metza od 742. ili 748. godine do svoje smrti.

Rodio se u mjestu Hesbaye u današnjoj Belgiji (nedaleko od Tongerena), a po majci je povezan sa franačkom plemićkom kućom Robertijanaca od koje potiču Capeti i današnji Bourboni. Obrazovao se na dvoru majordoma Karla Martela i postao njegov privatni sekretar, a godine 737. postao njegov *de facto* premijer. Godine 742. je imenovan za biskupa Metza, dok je istovremeno zadržao svoje svjetovne funkcije. Godine 748. je osnovao opatiju Gorze te još nekoliko samostana. Godine 753. ga je kralj Pipin Mali poslao u Rim u diplomatsku misiju kojom je nastojao papu uvjeriti kako će mu Franci pomoći u obrani od langobardskog kralja Aistulfa. Poznat je i po tome što je u svoju biskupiju uveo nova liturgijska pravila, poznata kao *Regula Canonicorum* ili, kasnije, *Chrodegangova pravila*.

Izvori
------

1. ↑  Ispis njegovog imena (latinski) u primarnim izvorima prilično varira: Chrodegangus, Grodegandus, Grodegangus, Grodogangus, Chrodogandus, Krodegandus, Chrodegrangus, Chrotgangus, Ruotgangus, Droctegangus, Chrodegand, and Sirigangus.

Literatura
----------

* J. D. Mansi, XIV, 313
* Hardouin, IV 1181
* J. P. Migne, Patrologia Latina, LXXXIX, 1097
* D'Achéry, Spicilegium, I, 656
* Claussen, M. A. *The Reform of the Frankish Church: Chrodegang of Metz and the* Regula Canonicorum *in the Eighth Century*. Cambridge: Cambridge University Press, 2004. ISBN 0-521-83931-9.
**Walsall** je metropolitanski borough od 269,323 stanovnika u sredini Engleske.

Ime je dobio po svom administrativnom centru i najvećem gradu Walsallu, on je i dio konurbacije Midlandton u kojoj živi preko 2 284 093 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Walsall leži u Grofoviji Zapadni Midlands između Wolverhamptona i Birminghama..

Historija
---------

*Glavni članak: Walsall*
Metropolitanski borough Walsall osnovan je 1. aprila 1974. nakon donošenja zakona o lokalnoj upravi 1972.

Današnji Walsall je uspješan industrijski kraj u kom se izrađuje širok spektar proizvoda. U Willenhalllu se proizvode brave i ključevi, Darlaston je poznat po vijcima i maticama, a Aldridge i Brownhills su rezidencijalni gradovi.

Walsall je svoj prosperitet izgradio na ekploataciji ugljena, željezne rude i vapnenca, koji se iskapaju još od 14. vijeka. Ugljen se prestao iskapati 1930. ali se vapnenac i hematit još intenzivnije iskapaju tokom 19. i20. vijeka.

Istočni dio borougha ima površine pod oranicama i šumama.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Walsall*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 29. 11. 2016.
2. ↑  „United Kingdom: West Midlands" (engleski). City population. Pristupljeno 29. 11. 2016.
3. ↑   „*Portrait of the West Midlands*" (engleski). ONS. Pristupljeno 29. 11. 2016.

Vanjske veze
------------

* *Walsall Council* Arhivirano 2017-09-05 na Wayback Machine-u (`en`)
Koordinate: 45°48′09″N 16°00′32″E﻿ / ﻿45.802627441263°N 16.0090139508247°E﻿ / 45.802627441263; 16.0090139508247

**Chromosov neboder** (poznat i pod nazivom *Chromosov toranj*) poslovni je neboder u glavnom gradu Republike Hrvatske Zagrebu. Nalazi se u gradskoj četvrti Trnje, na uglu Ulice grada Vukovara i Heinzelove ulice, te je posljednji neboder izgrađen u Zagrebu prije početka Domovinskog rata.

Gradnja
-------

Neboder je otvoren 1989. godine te je posljednja visoka građevina izgrađena u Zagrebu prije raspada SFRJ. Glavni arhitekti projekta bili su Marijan Turkulin i Petar Vouk.

Osnovne karakteristike
----------------------

Zgrada ima 15 katova te je ukupne visine 60 metara. U početku je bila namijenjena kao glavno sjedište tvrtke Chromos, pa otuda dolazi i ime. Danas je za uredske prostore koristi 40-ak tvrtki, a ovdje svakodnevno na posao dolazi 600-tinjak zaposlenih.

Izvori
------

1. ↑  Podaci o gradnji nebodera
2. ↑   Broj zaposlenih u Chromosovu neboderu

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Chromosov neboder** |
**Vijetnamci** (vijetnamski: *người Việt* ili *người Kinh*) su etnička grupa kojoj je pradomovina bila današnji sjeverni Vijetnam i južna Kina. Predstavljaju većinsku etničku grupu u Vijetnamu, koja sačinjava 86% stanovništva prema popisu iz 1999. godine, a službeno se nazivaju **Kinh** kako bi se razlikovali od etničkih manjina u Vijetnamu.

U NR Kini su priznati kao etnička grupa u i oko provincije Guanxi te se za njih na mandarinskom koristi izraz **Jing/Gin** (京) ili "Jingzu"/"Ginzu" (京族). 

Iako ih geografski i kulturno smatra narodom "Jugoistočne Azije", zbog dugih perioda kineske dominacije i utjecaja su kulturno bliži svom sjevernim susjedima u Južnoj Kini, odnosno plemenima koja žive u okolici.

Povezano
--------

* Vijetnam
* Popis etničkih grupa u Vijetnamu
* Historija Vijetnama
* Vijetnamska kultura
* Vijetnamska muzika
* Vijetnamsko ime
* Istočna Azija
* Yue (narodi)

***Vijetnamci*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* NKC: ph316331

 |
**Woodstock** (izgovor: [Vudstok]) je gradić na jugoistoku Engleske od 2,746 stanovnika.

Woodstock je poznat po Palači Blenheim, koja je 1987. uvrštena na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Evropi 1987.U njoj je 1874. rođen Winston Churchill.

Geografske karakteristike
-------------------------

Woodstock leži u Grofoviji Oxfordshire, udaljen 13 km sjeverozapadno od administrativnog centra grofovije Oxforda.

Historija
---------

Historija Woodstocka počela je kad je Henry I najmlađi sin Williama Osvajača podigao u njemu lovačku kuću, koju je njegov nasljednik Henry II povećao u dvorac. U njemu je 1330 rođen Edward Crni Princ, a vremenom je postao poznat kao Palača Blenheim.

U to vrijeme osnovan je sajam koji se održavao svakog utorka, a na dan sv. Mateja održavao se trodnevni sajam.

Za engleskog građanskog rata rojalisti su koristili Woodstock, kao svoju bazu.

Palača Blenheim dobila je svoj današnji izgled 1715. kad je kompletno nanovo podignuta po nacrtu arhitekta Johna Vanbrugha.

Zanatlije Woodstocka poznate su po izradi dekorativnih predmeta iz metala i rukavicama.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  
„United Kingdom: South East England" (engleski). City population. Pristupljeno 09. 01. 2017.
2. ↑  „*Blenheim Palace*" (engleski). UNESCO. Pristupljeno 09. 01. 2017.
3. 1 2 3 4 5  „*Woodstock Information and History*" (engleski). Woodstock-Oxfordshire. Pristupljeno 09. 01. 2017.

Vanjske veze
------------

***Woodstock, Oxfordshire*** na Wikimedijinoj ostavi

* Woodstock-Oxfordshire (`en`)
Logo kompanije Yahoo!
**Yahoo!** Inc. je američko javno društvo sa sjedištem u Sunnyvaleu, Kalifornija, SAD koje nudi usluge na Internetu kao mediju širom svijeta.

Historija tvrtke
----------------

U januaru 1994. Jerry Yang i David Filo bili su studenti na Stanfordskom univerzitetu, s web stranicama imena "*Jerry and David's Guide to the World Wide Web*", tj. web imenikom, koji je u aprilu te godine preimenovan u "Yahoo!", što su službeno objasnili kao skraćenicu za:"*Yet Another Hierarchical Officious Oracle*".

Uskoro njihov web imenik postaje velika firma. U isto vrijeme (1995.) koriste usluge tražilice AltaVista (prva velika tražilica), da bi je 8 godina kasnije, 2003. godine kupili (u međuvremenu je primat među tražilicama preuzeo konkurent Google).

Danas
-----

Smatra se da je Jahu ima najpoznatiji besplatan veb mejl (engl. ). 
Jahu pored pretraživanja i veb mejla nudi između ostalog i:
Onlajn igrice (engl. )
Mape (engl. )
Sportske informacije (engl. )
Jahu Mjuzik (engl. )
Personals (engl. )
Grupe (engl. ) 
Šoping (engl. )
Mobajl veb (engl. )
Filmovi (engl. )
Video (engl. )
Ansvers (engl. )

Najpoznatiji mesindžer (engl. ), pored MSN-a (engl. ) i Gugl Talka (engl. ) je Jahu Mesindžer (engl. ), koji koriste pretežno mlađa populacija, jer sadrži mnoštvo ,, šarenila,, i odrađen je u tzv. frendli (engl. ) bojama.

Vanjske veze
------------

***Yahoo!*** na Wikimedijinoj ostavi

* Početna strana pretraživača
* Besplatno preuzimanje Jahu Mesindžera[*mrtav link*]
**Valachijeva saslušanja** (engl. ) ili, rjeđe, **McClellanova saslušanja** (engl. ) je naziv koji se koristi za seriju javnih saslušanja održanih u oktobru 1963. godine od strane Stalnog istražnog pododbora Odbora za vladine poslove američkog Senata, a koje su za cilj imale rasvijetliti aktivnosti organiziranog kriminala u tadašnjim SAD. Saslušanja je pokrenuo John Little McClellan, demokratski senator iz Arkansasa koji je prethodnih godina bio vodio javna saslušanja o korupciji i financijskim malverzacijama u američkim sindikatima. Pažnju javnosti je međutim najviše privukao Joseph Valachi, nižerangirani pripadnik porodice Genovese, koji je svojim svjedočenjem postao prvi pripadnik italoameričke mafije koji je javno prekršio omertu, dotada neupitni zakon šutnje. Njegov detaljni iskaz, prenošen na televiziji, je američkoj javnosti prvi put iznio brojne skrivene detalje o djelovanju organiziranog kriminala, ali i njegovim razmjerama te brojnim ličnostima uključenima u njegove djelatnosti. Iako na temelju njega nijedan od vodećih američkih mafijaša nije krivično gonjen, Valachijev spektakularni iskaz je za mafiju predstavljao jedan od najtežih udaraca u njenoj historiji, od koga se nije oporavila do današnjeg dana. On je potakao donošenje nekoliko federalnih zakona usmjerenih prije svega eliminaciji organiziraog kriminala, od kojih je najpoznatiji tzv. RICO zakon iz 1970. godine. 

Valachi, koji se u vrijeme svjedočenja nalazio pod zaštitom FBI, je svoj iskaz nadopunio autobiografskim tekstom *The Real Thing*, koga je publicist Peter Mass kasnije preuredio u knjigu *Valachi Papers* objavljenu 1969. godine. Ona je, pak, postala temelj za istoimeni film u kome je Valachijev lik tumačio Charles Bronson.

Vanjske veze
------------

* Mafia Hearings on Capital Hill on History.com
**Proskripcije** je naziv za ukaz, odnosno formalno ili neformalno objavljenu odluku tijela državne vlasti kojom je naveden jedan ili više pojedinaca koji su proglašeni neprijateljima države, te time implicitno ili eksplicitno javnosti sugerirano da njihovu slobodu, imovinu i život više ne štite uobičajena pravna pravila. Proskripcije se obično vezuju za revolucije, pučeve, građanske ratove ili nasilnu smjenu vlasti, odnosno služe kao sredstvo kao brzo i brutalno eliminiranje političkih protivnika u obliku čistke, odnosno *nepoćudnih* društvenih grupa (vjerske ili etničke manjine). Proskripcije su također poznate pod nazivima kao što su **popisi za likvidaciju** ili **liste za odstrijel**.

Proskripcije svoj cilj mogu postići na različite načine - kao sredstvo psihološkog pritiska na same proskribirane osobe, koje su njima "ohrabrene" da odu u egzil; kao pretvaranje proskribiranih osoba u "odmetnike" čija eliminacija predstavlja patriotski čin za koji počinitelj neće kazneno odgovarati te, konačno, kao poruka potencijalnim pomagačima i pristašama proskribiranih osoba da sami riskiraju ozbiljne sankcije ukoliko im budu pomagali.

U historiji je jedan od najpoznatijih primjera proskripcija bila čistka koju je Kornelija Sula proveo u Rimu nakon pobjede u građanskom ratu 82. pne. a čija su meta bili poraženi populari.
**Utcubamba** (španjolski: *Rio Utcubamba*) je rijeka na sjeveru Perua, desna pritoka rijeke Marañón duga oko 250 km.

Rijeka je svoje ime *Utcubamba* dobila od kečuanske sintagme *utcu*=pamuk + *bamba*=dolina, - *pamučna dolina*, jer se u njenoj dolini nekad sadio pamuk.)

Hidrologija
-----------

Utcubamba izvire u Andama na obroncima planine Punta de Arena na nadmorskoj visini od 4,130 metara, 90 km sjeveroistočno od grada Chachapoyasa. Od tamo teče prema sjeverozapadu do ušća u rijeku Marañón kod grada Bagua.

Najveće pritoke rijeke su; Sonche, Jucusbamba, Naranjos, Tingo i La Peca.

Rijeka ima porječje od 6,650 km² koje se prostire po Departmanu Amazonas i prosječni protok od 11 do 13 m³/s.

Na rijeci je podignuto nekoliko hidroelektrana.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Fuentes de contaminación estacionales en la cuenca del río Utcubamba*" (španjolski). Scielo. Pristupljeno 16.05.2023.
2. 1 2 3  „*Valle de Utcubamba*" (španjolski). Rangra Wasi Ecolodge. Pristupljeno 20.05.2023.

Vanjske veze
------------

***Utcubamba*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Utcubamba* (na portalu Mapcarta) (`en`)
Vilim Frančić, Jagiellonian University in Krakow
**Vilim Frančić** (Daruvar, 1896. – Krakov, 1978.) - hrvatski lingvist

### Mladost i školovanje

Iz rodnog je Daruvara Frančić 1906. godine otišao u Krakov. Školovao se na Jagiellońskom sveučilištu, uz kraće boravke u Pragu, Grazu i Toulouseu (Tolosi).

### Djelovanje u međuratnom razdoblju

Na Krakovskom univerzitetu je 1924. postavljen za lektora srpskohrvatskog jezika. U međuratnom razdoblju je u zagrebačkom "Obzoru" objavio više članaka o Poljskoj. Istovremeno, radio je na upoznavanju poljske javnosti s južnim Slavenima napisima u krakovskom, lavovskom i varšavskom tisku te predavanjima o južnoslavenskim književnicima na krakovskom radiju. Istaknuo se kao tajnik Društva poljsko-jugoslavenskog prijateljstva u Katowicama (1924.-1939.).
U međuratnom razdoblju radio je kao direktor Trgovačke škole u Proszowicama, učitelj poljskog jezika u gimnaziji u Królewskoj Huti, direktor gimnazije u Katowicama i vizitator srednjih škola krakovskog okruga.

### Drugi svjetski rat

U nacističkoj operaciji "Sonderaktion Krakau" 1939. uhapšen je sa znanstvenicima krakovskih visokih učilišta i odveden u koncentracijski logor Sachsenhausen, gdje su ga kolege izabrale za vođu. Poslije oslobođenja radio je s Ivom Andrićem na puštanju ostalih zarobljenih profesora. U vrijeme rata istaknuo se i brigom za oslobođene profesore te za učitelje koji su izbjegli iz Varšave 1944. godine. Sudjelovao je u tajnom podučavanju.

### Suradnja s Jugoslavijom

Nakon rata nastavio je započeti rad na Jagiellońskom sveučilištu, gdje je predavao povijest i gramatiku srpskohrvatskog jezika (1946.-1971.). Intenzivno je radio na povezivanju Jugoslavije s Poljskom od 1945. do 1948. godine. Godine 1948. došlo je do prekida suradnje dviju država (Rezolucija Informbiroa). Frančić je tada pao u nemilost režima. Po zatopljenju odnosa, 1956. godine, nastavio je prekinutu suradnju s jugoslavenskim kolegama. Bio je polaznik nekoliko Seminara za strane slaviste pri Filozofskom fakultetu u Zagrebu.

### Radovi

Objavio je brojne radove iz područja serbokroatistike. Slavistiku je zadužio "Srpskohrvatsko-poljskim rječnikom" u dva sveska. Dobitnik je mnogobrojnih priznanja.

### Izvori

A. R. Małecki, The Sonderaktion prisoners in Wrocław. Arhivirano 2016-03-06 na Wayback Machine-u  

S. Kale, Vilim Frančić (prezentacija)  

S. Kale, Vilim Frančić - most između Krakova i Hrvatske  

I. Raos, Vilim Frančić
August, vjerojatno najpoznatiji od svih usvojenika u rimskoj historiji
**Usvajanje** je u antičkom Rimu bila prilično česta procedura, u mnogo čemu raširenija nego u kasnijim društvima, uključujući i suvremena. To se pogotovo odnosilo na pripadnike više klase, odnosno patricija koji su u pravilu nastojali izbjeći mnogobrojno potomstvo, pogotovo kada su u pitanju bili muška djeca. Razlog je bio u izuzetno velikim troškovima odgajanja muške djece, odnosno njihove buduće političke karijere (*cursus honorum*). S druge strane je relativno visoka smrtnost male djece ostavljala mogućnost da aristokratske porodice ostanu bez potomaka i nasljednika; usvajanje tuđe djece je rješavalo taj problem, a često je služilo i za jačanje veza među pojedinim porodicama i stvaranje snažnih klanova. U doba Carstva je institut usvajanja korišten i na najvišoj razini, odnosno omogućavao je carevima da njime određuju nasljednike te tako političkom sistemu daju određenu stabilnost.

Eksterni linkovi
----------------

* Ancient Roman Family
**Chiclana de la Frontera** ili samo **Chiclana** (kako ga vlastiti stanovnici zovu) je grad od 83.148 stanovnika na jugu Španjolske, koji administrativno podpada pod autonomnu zajednicu Andaluziju i provinciju Cádiz.

Geografske karakteristike
-------------------------

Chiclana leži na obali Kadiškog zaljeva (dio Atlantika), udaljena dvadesetak km južno od Cádiza. Ona je centar poljpoljoprivrednog kraja, idilično mjesto okruženo vinogradima i borovim šumarcima pa je i popularno odmaralište zbog dugih pješčanih plaža: Sancti Petri, La Barrosa i El Puerco.

Historija
---------

Grad je osnovao 1303. Alonso Pérez de Guzmán kapetan kastiljskog kralja Fernanda IV
Kod grada se na plažai La Barrosa 5. mart 1811 u vrijeme Rata za nezavisnost odigrala jedna od bitaka toga rata u kojoj su 
udružene britansko - španjolske snage pobjedile francusku vojsku.

Kako je tokom 13. vijeka taj kraj bio granica (frontiera) prema Maurima, i Chiclana je kao i puno veći Jerez dobila sufiks sa granice (*de la Frontera*), 
kao i čitav niz naselja iz tog kraja.

Znamenitosti
------------

Na plažai Sancti Petri (točnije na istoimenom otočiću) nalaze se ruševine Heraklovog hrama, a tu se nalazi i
maurski zamak iz 13. vijeka.

Privreda
--------

Glavna privredna aktivnost je proizvodnja soli i vina, uz to je i turizam važan, od kad su izgrađeni brojni hoteli.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Španija Chiclana de Segura, Španjolska
* Španija Úbeda, Španjolska
* Španija El Astillero, Španjolska
* Francuska Béziers, Francuska
* Portugal Alcácer do Sal, Portugal

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Spain: Andalucía*" (engleski). City population. Pristupljeno 6. 10. 2018.
2. 1 2 3 4 5  „*Chiclana de la Frontera*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 6. 10. 2014.

Vanjske veze
------------

***Chiclana de la Frontera*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ayuntamiento de Chiclana* (`es`)
**Autohtoni narodi** prije nazivani **domorodački**, **urođenički** ili **starosjedilački narodi**, su narodi koji su naseljavali svoju zemlju prije dolaska doseljenika iz drugih krajeva svijeta.

Oni su orginalni (prvi) stanovnici neke geografske regije. Termin autohtoni narodi često se koristi za one etnička grupe kojima su stranci oduzeli zemlju, bilo osvajanjem, okupacijom, kolonizacijom ili nekom kombinacijom tih faktora.

Izraz se najčešće odnosi na one narode koje su od kraja 15. vijeka podjarmile evropske sile i njihove kolonije.
Ali u međunarodnom pravu ne postoji jasna općeprihvaćena definicija pojma autohtoni narodi.

Karakteristike
--------------

Procjenjuje se da danas postoji više od 370 milijuna pripadnika autohtonih naroda raštrkanih u sedamdesetak država svijeta.

Živjeći po svojim jedinstvenim tradicijama Autohtoni narodi, su zadržali socijalne, kulturne, ekonomske i političke karakteristike po kojima se razlikuju od ostalih dominantnih etničkih grupa u društvima u kojima žive.

Rašireni svijetom od Arktika do Pacifika oni su potomci - prema uobičajenoj definiciji - onih koji su naseljavali zemlju ili geografsku regiju u vrijeme kad su stigli ljudi različitih kultura ili etničkog porijekla.

U Autohtone narode se ubrajaju; američki indijanci Maje iz Gvatemale, bolivijski Aymare, Inuiti i Aleuti iz Arktičkog kruga, nordijski Saami, Aboridžini i novozelandski Maori.
Oni su kao i veći dio drugih Autohtonih naroda zadržali specifične karakteristike koje ih jasno razlikuju od drugih.

Historija
---------

Autohtoni narodi već godinama traže priznavanje svog identiteta, načina života i prava na tradicionalne teritorije i prirodne resurse, ali su tokom historije njihova prava uvijek kršena.

Oni su dvadesetih godina prošlog vijeka po prvi su skrenuli pažnju na sebe. 
Ujedinjene nacije su 1981. naručile Studiju o problemu diskriminacije Autohtonih naroda koju je izradio Martínez Cobo.

UN je 2007. objavio *Deklaraciju o pravima Autohtonih naroda*, a 2014. održana je u organizaciji UN *Svjetska konferencija Autohtonih naroda*.

Izvori
------

1. 1 2  „*Indigenous governance"*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30.11.2020.
2. 1 2 3 4  „*Who are indigenous peoples?"*" (engleski). United Nations. Pristupljeno 30.11.2020.
3. 1 2 3  „*Indigenous Peoples at the United Nations"*" (engleski). United Nations. Pristupljeno 30.11.2020.

Vanjske veze
------------

***Autohtoni narodi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Indigenous Peoples at the United Nations* (`es`)
**Sinkopa** (grč. *συγχοπὴ (συνκοπὴ)* = prerezati, engl. *syncopation*, franc. *syncope*, njem. *Synkope*, tal. *sincope*) je ritamska figura, čije je glavno obilježje isticanje, t.j. naglašavanje tona, odnosno zvuka na nenaglašenom dijelu takta, dobe ili dijela dobe.

Notni primjeri
--------------

 Sinkopirani ritam u četverodobnoj mjeri: na prijelazu iz prvoga u drugi takt, sinkope su nastavljene pomoću *ligature*.

 Sinkopirani ritam u taktu: prilikom izvedbe naglašavaju se laki dijelovi svake dobe (off-beat).

 Sinkopirani ritam u taktu: punktirana nota kao "uzrok" sinkope između druge i treće dobe u taktu.

 Sinkopa nastala povezivanjem lakoga dijela četvrte dobe prvoga takta s prvom, teškom dobom sljedećega.

Literatura
----------

* Auer Sedak, Eva: »SINKOPA«, u: Kovačević, K. (ur.), *MUZIČKA ENCIKLOPEDIJA*, Zagreb: JLZ, 1977, sv. 3, str. 357.
* Ganter, Claus: *Die Dur-Moll tonale Harmonik*, Zürich: Musik Hug Verlag, 1978, str. 38.
* Petrović, Tihomir: *Osnove teorije glazbe*, Zagreb: HDGT, 2010, str. 25.
Koordinate: 44°52′38.8″N, 13°50′53.9″E

Ville Münz
**Ville Münz u Puli** čine urbanističko-arhitektonsku cjelinu izgrađenu na početku 20. stoljeća u Kolodvorskoj ulici u Puli. Investitor u izgradnji bio je poduzetnik Jakob Ludwig Münz koji se već istaknuo gradnjom gradske tržnice, uvođenjem tramvaja itd.

Vile se nalaze u građevinskom nizu koji od hotela Riviere ide sjeverno prema željezničkom kolodvoru. Gradnja prvih kuća je započela 1904. godine, a dovršena 1905. godine. Projektanti koji su nadzirali gradnju bili su inženjer Enrico Polla i poslije njega bečki arhitekt Johann Pokorny. Do 1912. godine izgrađene su sve kuće u prepoznatljivom secesijskom stilu s obiljem arhitektonskih dekoracija florealnih motiva. Glavni projektant vjerojatno je bio Franz von Krauss, dok nije poznato jesu li i koliko udjela u projektiranju imali bečki arhitekt Johann Pokorny i domaći graditelji Enrico Polla, Rudolf Krischan i Virgilio Volpi.

Većina kuća je glavnim pročeljem okrenuta prema zapadu s pogledom na park i more. Sve imaju visoko prizemlje i tri kata stambene namjene, a pod ukođenom ravnom pločom krova etažu kombinirane uslužne i stambene namjene.

Više informacija
----------------

* Austrougarske vile i kuće u Puli
* Jakob Ludwig Münz

Vanjske veze
------------

* ĐILAS, Milica *»Ville Munz« u Puli, urbanističko-arhitektonska cjelina s početka 20. stoljeća*[*mrtav link*]
**San Cristóbal** je glavni grad od 281,700 stanovnika - Savezne države Táchira na zapadu Venecuele.

Geografske karakteristike
-------------------------

San Cristóbal leži u zapadnim Andama na 820 metara nadmorske visine, rasprostranjen po tri nagnute aluvijalne terase iznad rijeke Torbes. Grad je udaljen pedesetak kilometara od kolumbijske granice.

Historija
---------

San Cristóbal je osnovao 1561. konkvistador Juan Maldonado y Ordoñez. I pored toga što je najveći grad u andskoj regiji Venezuele, on je i dan danas zadržao atmosferu iz kolonijalnih vremena. San Cristóbal je služio kao luka susjedne Kolumbije sve do 1777. Teško je oštećen u potresu iz 1875.

Privreda
--------

Današnji San Cristóbal je trgovački centar poljoprivredne okolice, u kojoj se sadi i proizvodi; pamuk, žitarice, kukuruz, kava i šećerna trska. 
San Cristóbal također ima nešto industrije, od predionica tekstila, štavionica kože, pivovare, tvornice cipela, tvornice cigareta i cementaru.

Obrazovanje
-----------

U gradu djeluje Nacionalni eksperimentalni univerzitet Táchira, Katolički univerzitet Táchira i filijala Andskog univerziteta.

Transport
---------

Sve do dovršetka Transandske ceste 1925. - San Cristóbal je bio prilično izoliran, danas je dinamično transportno čvorište u kom se ukršta nekoliko magistralnih puteva, među njima i Panamerički autoput koji vodi sve do 800 km udaljenog Caracasa na sjeveroistoku.

Pobratimski gradovi
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Kanada Kamloops, Kanada
* Kolumbija Cúcuta, Kolumbija
* Srbija Sremska Mitrovica, Srbija
* Španija San Cristóbal de Cuéllar, Španjolska
 | * Španija Seseña, Španjolska
* Sjedinjene Američke Države Omaha (Nebraska), Sjedinjene Američke Države
* Sjedinjene Američke Države Yeehaw Junction, Florida, Sjedinjene Američke Države
* Urugvaj Nuevo Berlín, Urugvaj
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*San Cristóbal*" (engleski). Encyclopedia Britannica. Pristupljeno 24. 10. 2017.
2. 1 2 3  „*Venezuela*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 24. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

***San Cristóbal, Venezuela*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía de San Cristóbal* (`es`)
* *San Cristóbal* (`en`)
Američki predsjednik Nixon se rukuje s pripadnicima američke vojske prilikom posjeta Južnom Vijetnamu 30. jula 1969. godine.
**Vijetnamizacija** (engleski: ) je izraz kojim se opisuje službena politika, odnosno strategija američke vlade u završnim godinama vijetnamskog rata, kada je na čelu SAD bio predsjednik Richard Nixon. U svojoj osnovi je predstavljala promjenu fokusa sa nastojanja da se neposrednim korištenjem američkih vojnih resursa unište ili poraze Viet Congovi komunistički gerilci i Sjeverni Vijetnam na nastojanje da se vlada i oružane snage Južnog Vijetnama ojačaju dovoljno kako bi im se mogli samostalno suprotstaviti. Poticaj za vijetnamizaciju je bila sve veća nepopularnost rata, koji ni nakon nekoliko godina i usprkos ogromnim uloženim resursima, uključujući 500.000 američkih vojnika na terenu, nije rezultirao konvencionalnom vojnom pobjedom i koji je umjesto toga počeo produbljivati političke i druge podjele, pa i nasilne sukobe u samom američkom društvu. Nixon, koji je u burnoj 1968. godini izabran obećavši kako će rat završiti "časnim mirom", bio je prije svega zainteresiran za povlačenje američkih trupa iz Južnog Vijetnama, čiji su najveći dio tada činili prisilno regrutirani mladići. Njihove zadaće su trebale preuzeti južnovijetnamske trupe koje su tokom sljedećih nekoliko godina podvrgavane intenzivnoj obuci, odnosno u čije su naoružanje i opremu utrošena ogromna sredstva iz američkog vojnog budžeta. Kako bi postigao taj cilj, odnosno spriječio neprijatelja da iskoristi tako stvoreni vakuum u prijelaznom periodu, Nixon je bio spreman privremeno eskalirati rat, odnosno poduzeo je kratke invazije susjednih i formalno neutralnih Kambodže 1970. i Laosa 1971. godine. Nixonova strategija se, usprkos određenih neuspjeha, činila opravdanom kada su 1972. godine južnovijetnamske snage uz podršku američke avijacije uspjele samostalno zaustaviti veliku sjevernovijetnamsku Uskršnju ofanzivu, a nakon čega su 1973. godine potpisani Pariški mirovni sporazumi kojim je formalno okončan sukob. Posljednje američke borbene jedinice su se povukle iz Vijetnama nekoliko mjeseci kasnije. Međutim, južnovijetnamske snage nekoliko godina kasnije nisu bile u stanju zaustaviti novu sjevernovijetnamsku ofenzivu kojom je srušen režim Republike Vijetnam i okončan rat. Tada su sjevernovijetnamske snage zarobile ogromne količine modernog američkog oružja i opreme koje su im, između ostalog, omogućile da nekoliko godina kasnije u tzv. Trećem indokineskom ratu pobijede svoje dotadašnje saveznike - Crvene Kmere i NR Kinu.

V. također
----------

* Čečenizacija
* Izlazna strategija
Koordinate: 41° 46′ 12" SGŠ, 22° 50′ 11" IGD

**Umljena** (mak. *Умлена*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Umljena je u sastavu opštine Pehčevo.

Prirodni uslovi
---------------

Umljena je smeštena u istočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Berova, naselje je udaljeno 10 kilometara severno.

Naselje Umljena se nalazi u istorijskoj oblasti Maleševo. U oblasti Maleševskih planina, na severnom obodu Berovskog polja. Jugoistočno od naselja teče reka Bregalnica gornjim delom svog toka. Nadmorska visina naselja je približno 880 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Umljena je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 354 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.pehcevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Pehčevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Pehčevo |
| --- |
| **Pehčevo** • 
Negrevo •
Pančarevo •
Robovo •
Umljena •
Crnik •
Čiflik |
Rimsko razapinjanje Isusa.
**Razapinjanje** predstavlja drevnu metodu pogubljenja koja se izvodila pričvršćivanjem osuđene osobe - bilo vezanjem bilo prikucavanjem čavlima i klinovima - na drvenu podlogu, najčešće u obliku križa - te njenim ostavljanjem da umre od gladi i dehidracije. Razapinjanje se često prakticiralo u starom vijeku - od strane Perzijanaca, Seleukida, Kartaginjana i Rimljana. Kaznu razapinjanjem je u Rimu godine 337. ukinuo car Konstantin I u znak poštovanja prema Isusu Kristu - najpoznatijoj od svih žrtava razapinjanja. Nakon toga se razapinjanje koristilo gotovo isključivo u ne-kršćanskim zemljama, od čega je najpoznatiji Japan u doba Tokugawinog šogunata. Danas se očuvalo jedino u kaznenom zakonodavstvu Irana.

Određene kršćanske zajednice ponekad prakticiraju ritualno razapinjanje u kojima raspete osobe odaju počast Kristu nastojeći se poistovjetiti s njegovim patnjama, a za što su najpoznatiji primjer Filipini.

Najpoznatija referenca na razapinjanje jest raspelo koji predstavlja važan simbol za katolike, pravoslavce, orijentalne kršćane, s time da protestanti preferiraju korištenje križa bez Isusovog lika na njemu.

Spoljašnje veze
---------------

* New Scientist article on cause of death in crucifixion.
* "Forensic and Clinical Knowledge of the Practice of Crucifixion" by Dr. Frederick Zugibe Arhivirano 2004-04-02 na Wayback Machine-u
* Jesus's death on the cross, from a medical perspective Arhivirano 2006-01-27 na Wayback Machine-u
* "Crucifixion in antiquity - The Anthropological evidence" Arhivirano 2012-02-12 na Wayback Machine-u By Joe Zias
* Jewish Encyclopedia: Crucifixion
* Crucifixion of Joachim of Nizhny-Novgorod

***Razapinjanje*** na Wikimedijinoj ostavi
**Zlin** (češ. *Zlín*, u razdoblju 1949—1989. *Gottwaldov*) je značajan grad u Češkoj Republici i veliki grad istorijske pokrajine Moravske. Zlin je najveći grad i sedište upravne jedinice Zlinski kraj, gde čini zaseban okrug Zlin.

Grad Zlin je poznat po svetski poznatoj fabrici obuće **"Bata"**, koja ovde začeta i razvijena u brend.

Prirodni uslovi
---------------

Središnji deo Zlina
Zlin se nalazi u istočnom delu Češke republike i udaljen je od glavnog grada Praga 300 km istočno. Od Brna, prvog većeg grada, grad je udaljen 100 km.

**Reljef**: Zlin se nalazi u istorijskoj oblasti Moravskoj. Grad se nalazi na zatalasanom terenu na približno 230 m nadmorske visine. Istočno od grada uzdižu se planine Vsetinske vrhi.

**Klima**: Klima oblasti Zlina je umereno kontinentalna.

**Vode**: Grad Zlin se nalazi na maloj reci Dřevnice, koja se zapadno od grada uliva u veću reku Moravu.

Istorija
--------

Područje grad bilo je naseljeno još u vreme praistorije. Naselje pod današnjim nazivom prvi put se u pisanim dokumnetima javlja 1322. godine, a gradska prava stiče 1397. godine. Međutim, Zlin je sve do 20. veka bio malo središte zanatstva i trgovine.

Važna godina za razvoj Zlina bila je 1894. godine, kada je gradonačelnik Tomáš Baťa osnovao fabriku cipela „Bata". Ona je tokom Prvog svetskog rata proizvodila obuću za vojsku Austrougarske. Industrija Bata je preobrazila grad. Arhitekte tada savremenog stila funkcionalizma, oblikovale su ga u novom ruhu, a stanovništvo se povećalo sa 3 na 35 hiljada u 1932. godine. Vlasnika Thomasa Batu Mlađeg proterali su nacisti 1939. godine, a posle rata fabrika je nacionalizovana. Po predsedniku Čehoslovačke Klementu Gotvaldu, 1949. godine grad je preimenovan u *Gotvaldov*. Ovo ime grad je nosio do 1990. godine, kada je vraćeno staro ime *Zlin*. Renome gradu su doneli filmski studiji, pre svega animirani filmovi 60-ih godina. Od 2000. godine. Zlin je sedište Univerziteta Tomaš Bata.

Stanovništvo
------------

Zlin danas ima oko 80.000 stanovnika i poslednjih godina broj stanovnika u gradu polako raste. Zahvaljujući Univerzitetu Tomaš Bata (od 01.01.2001), značajan deo populacije čine i studenti, njih oko 10 hiljada.

Poznate ličnosti
----------------

* Tomáš Baťa, preduzetnik i osnivač fabrike Bata
* Tom Stoppard, britanski dramski pisac
* Ivana Tramp, američka poslovna žena

Slike gradskih građevina
------------------------

* Rimokatolička crkvaRimokatolička crkva
* Gradska bibliotekaGradska biblioteka
* Pešačka ulica u graduPešačka ulica u gradu
* Uprava fabrike „Bata"Uprava fabrike „Bata"

Spoljašnje veze
---------------

***Zlín*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.mestozlin.cz Zvanična stranica grada Zlina (`en`)(`cs`)
**Berettyóújfalu** čita se *Beretćoujfalu* (njemački: *Brettenbach*) je grad na istoku
Mađarske od 15,008 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Hajdú-Bihar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Berettyóújfalu leži duž rijeke Berettyó po kojoj je dobio ime, udaljen 40 km južno od Debrecena i oko 35 km zapadno od rumunjske Oradeje.

Historija
---------

Najstarije naselje preteča današnjeg grada je prvi put dokumentirano u 13. vijeku, pod imenom *Herpály*, kao sjedište važnog samostana, ali je on razoren za Mongolske invazije.

Drugo važno naselje s druge strane rijeke Berettyó - *Berettyószentmárton*, dobilo je od kralja Matije Korvina 1481. 
status trgovišta. I ono je razoreno 1658. od strane Krimskih Tatara. 

Pravi razvoj mjesta počeo je 1858. kad je do Berettyóújfala stigla željeznica.
Berettyóújfalu se 1970. ujedinio sa Berettyószentmártonom, pa je status grada dobio 1978.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Rumunjska, Marghita
* Italija, Porcia
* Italija, Montegrotto Terme
* Rusija, Višnji Voločok

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hajdú-Bihar" (engleski). City population. Pristupljeno 16. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Berettyóújfalu*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Berettyóújfalua* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
*Za ostala značenja, v. Bet (razvrstavanje).*
Bet
**Bet** (בית) je drugo slovo hebrejskog pisma i ima brojčanu vrijednosti od 2. 
Po međunarodnoj fonetskoj abecedi bet se izgovara u modernom hebrejskom jeziku sa [b], ako se slovo nalazi na početku sloga poslije suglasnika i na početku riječi (ako slovo ima tzv. Dageš u sredini slova, onda to slovo predstavlja /b/). Inače se slovo izgovara kao [v]. 
Tora počinje sa slovom bet.

Povijest
--------

Bet je suglasnik koji je nastao iz stilizirane slike nacrta jedne kuće (beth = kuća). Iz tog aramejskog slova nastao je grčki beta, koji je radi promjene pravca pisanja usmjeren na desnu stranu. A Beta je izvor latinskog slova B.

Primjeri
--------

1. בית לחם Betlehem: "Kuća kruha"
2. בנימין Benjamin: "Sin moje desne ruke"
3. בעל Baal: "Gospodin", "Vlasnik"
4. ברוך Baruh, muško ime: "Blagoslovljen"
5. ברק Barak: "Grom"
6. בר־תלמי *Bartalmai*, Bartolomej (aramejski): "Sin Talmaja" ili „Sin Ptolomejev"

Šifra znaka
-----------

|   | Unicode | HTML | izgledovisi o pregledniku | poveznice((eng.)) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| k. točka | naziv | kod | entitet |
| slovo *ב* | U+05d1 | HEBREW LETTER BET | `&#x05d1;` | *nema* | ב | detaljni podacitest preglednika |

 Moguće je da se slova u gornjoj tablici neće ispravno prikazati ako odgovarajući fontovi nisu instalirani na vašem računalu i preglednik (*browser*) nije ispravno podešen. Poveznice *test preglednika* omogućuju provjeru ispravnosti prikaza i postavki računala.

U standardu ISO 8859-8 simbol ima kod 0xe1.

| * p
* r
* u
Hebrejsko pismo |
| --- |
| 
Alef א ·
Bet ב ·
Gimel ג ·
Dalet ד ·
He ה ·
Vav ו ·
Zajin ז ·
Het ח ·
Tet ט ·
Jod י ·
Kaf כ ך ·
Lamed ל ·
Mem מ ם ·
Nun נ ן ·
Sameh ס ·
Ajin ע ·
Pe פ ף ·
Cade צ ץ ·
Kof ק ·
Reš ר ·
Šin ש ·
Tav ת
 |
Egipat: **Berenika** na obali Crvenog mora (desno).
 Ovo je članak o o egipatskom gradu.  Za ostala značenja, v. Berenika (razvrstavanje).  
**Berenika** (grčki: Βερενίκη, engleski: ) ili **Berenice Troglodytica** , danas poznat kao **Medinet-el Haras**, je drevna egipatska luka na zapadnoj obali Crvenog mora. Osnovao ju je ili od već postojećeg sela u grad pretvorio kralj Ptolemej II Filadelf (285 - 246. pne.), a ime joj dao po svojoj majci, kraljici Berenici. Antički izvori također koriste i izraz *Berenika Trogloditska*, koji vjerojatno potiče od "Troglodita", naziva za domorodačko stanovništva koje doslovno znači "pećinski ljudi".

Berenika je bila sagrađena unutar zaliva Sinus Immundus, koga je sa sjevera pokrivao poluotok Ras Benas (Lepte Extrema). doline Nila dijelio lanac planina. U blizini su, pak, bili rudnici smaragda Zabara i Saket. Od mora ju je štitio i otok koga Strabon naziva Ofiod (Ὀφιώδης νήσος), bogat topazima.

Ptolemejski vladari Egipta su brzo shvatili važnost Berenike, koja je kao jedna od najbolje zaštićenih luka na Crvenom moru postala važno sjecište pomorskih trgovačkih ruta koje su spajale drevni Egipat i Etiopiju sa Sirijom i Indijom. Osim luke je sagrađena i cesta duga 258 rimskih milja, koja je spajala Bereniku s Koptosom (današnji Qift) u dolini Nila. U rimsko doba je cesta bila poznata kao Via Hadriana, a Rimljani su postavili posebnog prefekta koji je upravljao lukom. Ona je napuštena u 6. vijeku.

Ostatke grada je godine 1818. pronašao Giovanni Battista Belzoni. Otada traju arheološka iskapanja koja su otkrila niz vrijednih artefakata koji govore o intenzivnim trgovačkim vezama Indije i Mediterana u helenističko i rimsko doba.

Izvori
------

* The Berenike Project Arhivirano 2018-11-25 na Wayback Machine-u: the port's excavation.
* G.W.B. Huntingford "The Ethnology and History of the Area Covered by the Periplus" in Huntingford (trans. & ed.), *Periplus of the Erythraean Sea* (London, 1980).
* S. Sidebotham and W. Wendrich, "Roms Tor am Roten Meer nach Arabien und Indien", in *AW* 32-3 (2001), p.251-263.

Koordinate: 23°54.62′N 35°28.42′E﻿ / ﻿23.91033°N 35.47367°E﻿ / 23.91033; 35.47367
Područje drevne civilizacije Zapoteka
**Civilizacija Zapoteka** je naziv za domorodačku pretkolumbovsku civilizaciju koja je postojala u dolini Oaxaca u južnom dijelu Mezoamerike. Arheološki tragovi sugeriraju da je ta kultura nastala prije najmanje 2500 godina. Zapoteci su iza sebe ostavili brojne tragove u vidu građevina, igrališta i raskošnih grobnica. Njihovo središte Monte Albán je bilo jedan od prvih gradova Mezoamerike. Nestala je u 16. vijeku za vrijeme španskog osvajanja Meksika; potomci drevnih Zapoteka su suvremeni Zapoteci, jedna od etničkih grupa suvremenog Meksika.

Rani Zapoteci bili su sjedilački agrikulturan narod i graditelji gradova, koji su obožavali panteon bogova na čelu s kišnim bogom Cosijo. Svećenička hijerarhija regulirala je vjerske običaje, koji su uključivali i ljudske žrtve, koje su ponekad žive oderane. Zapoteci su obožavali svoje pokojne i vjerovali u podzemni raj. Religiozno središte bilo je u Mitli, a glavno središte Monte Albán, gdje se civilizacija razvijala prije možda i više od 2.000 godina. Po umjetnosti, arhitekturi, hijeroglifima, matematici i kalendaru slični su Mayama i Toltecima. Mixteci, došljaci sa sjevera, zamijenili su Zapoteke u Monte Albánu i kasnije u Mitli.

Zapoteci su od plemena Zoquean zauzeli prevlaku Tehuantepec, a od Huave Indijanaca zaljev Tehuantepec. Od sredine 15. stoljeća Zapoteci i Mixteci se trude zadržati Asteke podalje od kontrole trgovačkih putova za Chiapas i Guatemalu. Pod svojim najvećim kraljem *Cosijeza* Zapoteci odolijevaju dugoj opsadi na stjenovitoj planini Giengola, vidikovcu nad Teheantepecom, i uspješno održavaju svoju političku autonomiju pred Astecima sve do dolaska Španjolaca.

***Zapotečka civilizacija*** na Wikimedijinoj ostavi