recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zaljev Jiquilisco** (španjolski: *Bahía de Jiquilisco*) je dio Tihog oceana koji se nalazi na jugoistoku Salvadora u 
Departmanu Usulután, 110 km jugoistočno od San Salvadora.

Karakteristike
--------------

Prizor iz zaljeva
Zaljev ima površinu od 637 km² i 50 km dugu obalu, obraslu mangrovim šumama, duž koje se nižu estuariji, pješčani sprudovi i plaže.
Kako se u zaljev kanalima izljevaju rijeke Grande de San Miguel i Lempa, ima bočatu vodu.

U njemu se nalazi 27 otoka različite veličine, lagune i sezonski plavljene šume. On je usputno stanište za najmanje 87 vrsta ptica selica i trajno stanište brojne faune, uključujući i vrlo ugroženu morsku kornjaču - karetnu želvu. Od koje je ostalo u cijeloj regiji istočnog Tihog oceana samo 500 ženki.

Jiquilisco je 2005. uvršten na Ramsarsku listu vlažnih područja, a također je uvršten i na UNESCO-vu listu rezervata biosfere 2006.

*Rezervat biosfere Xirihualtique-Jiquilisco* prostire se na terenu od 1,016 km² u njemu se nalazi 46.82% svih mangrovih šuma u Centralnoj Americi.

Njegovo ime na jeziku domorodačkih Lenka bilo je *Xirihualtique*, a to je značilo *Zaljev zvijezda*.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Bahía de Jiquilisco*" (španjolski). ElSalvadorViajar. Pristupljeno 3.4.2023.
2. 1 2  „*Home to the Hawksbill Sea Turtle*" (engleski). GreenBlueRed. Pristupljeno 3.4.2023.
3. ↑  „*Complejo Bahía de Jiquilisco*" (engleski). Ramsar Sites Information Service. Pristupljeno 3.4.2023.
4. 1 2  „*Xirihualtique-Jiquilisco Biosphere Reserve, El Salvador*" (engleski). UNESCO. Pristupljeno 3.4.2023.

Vanjske veze
------------

***Jiquilisco (zaljev)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Bahía de Jiquilisco* (na portalu Mapcarta) ()
***The Hired Hand*** (sh. *Pomoćnik* ili *Napoličar*) je američki vestern film snimljen 1971. godine u režiji Petera Fonde, kome je to predstavljao režijski debi. Fonda se pojavljuje i u naslovnoj ulozi, odnosno tumači lik skitnice koji je zajedno sa prijateljem (čiji lik tumači Warren Oates) sedam godina lutao američkim Jugozapadom prije nego što se odlučio smiriti i vratiti na imanje supruzi (čiji lik tumači Verna Bloom). Radnja prikazuje kako ga ogorčena supruga ne želi primiti, te kako je odobrovolji tako što pristane raditi na farmi kao obični napoličar, ali i kako ga počinje sustizati nasilna prošlost.

Film je nastao u produkciji studija Universal čiji su šefovi, slično kao i u slučaju Dennisa Hoppera i istovremeno snimanog filma *The Last Movie*, Fondi dali punu kreativnu slobodu duboko impresionirani iznenadnim uspjehom njegovog antiestablišmentskog hita *Goli u sedlu*. Uspjeh je, ovaj, put izostao, i *The Hired Hand* je propao i kod kritike i kod publike. Godine 1973. je snimljena proširena verzija za televizijsko prikazivanje sa nekoliko nadosnimljenih scena koji nastoje objasniti rupe u zapletu, i ta je verzija sve do 2001. godine, kada je original resaturiran, bila jedina dostupna.

Uloge
-----

* Peter Fonda ... Harry Collings
* Warren Oates ... Arch Harris
* Verna Bloom ... Hannah Collings
* Robert Pratt ... Dan Griffen
* Severn Darden ... McVey
* Rita Rogers ... Meksikanka
* Ann Doran ... Mrs. Sorenson
* Ted Markland ... Luke
* Owen Orr ... Mace
* Al Hopson ... Barmen
* Megan Denver ... Janey Collings
* Michael McClure ... Plummer
* Gray Johnson ... Will
* Larry Hagman ... Šerif (samo u televizijskoj verziji)

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *The Hired Hand* na IMDb-u (`en`)

| * p
* r
* u
Peter Fonda |
| --- |
| režija | 
* *The Hired Hand* (1971)
* *Idaho Transfer* (1973)
* *Wanda Nevada* (1979)

 |
| scenario | 
* *Easy Rider* (1969)
* *Enemy* (1990)

 |
**Berberski kalendar** je kalendar koji koriste Berberi u severnoj Africi. Kod Arapa je ovaj kalendar poznat i kao "felaški" (فلاحي fellāḥī "poljoprivredni"), jer se koristi za regulisanje sezonskih poljoprivrednih poslova, ili "adžamijski" (عجمي ajamī "nearapski").

Berberski kalendar je u suštini julijanski kalendar sa imenima meseci izgovorenim na berberski način. Severna Afrika je bila u sklopu Rimskog carstva u vreme kada je taj kalendar usvojen, a bila je i deo vizantijskog (istočnorimskog) carstva do 7-8. veka.

Meseci
------

Stranica iz tuniskog kalendara: gregorijanski datum/datum je u sredini ("14"), islamski na vrhu ("26"), berberski na dnu ("1"). Ovo je dan Berberske nove godine.
Pošto u 20. i 21. stoleću julijanski kalendar kasni za gregorijanskim 13 dana, počeci svih meseci su 14-tog po gregorijanskom: decembar (*jember*, /džember/) počinje 14. decembra/prosinca itd. Meseci su dati po godišnjim dobima:

* ***Tagrest***: Zima

1. *Jember* (decembar)
2. *Yennayer* (januar)
3. *Furar* (februar)

* ***Tafsut***: Proleće

1. *Meghres* (mart)
2. *Ibrir* (april)
3. *Mayyu* (maj)

* ***Iwilen***: Leto

1. *Yunyu* (jun)
2. *Yulyu* (jul)
3. *Ghust* ili *Awussu* (avgust)

* ***Amewan***: Jesen

1. *Shtember* (septembar)
2. *Tuber* (oktobar)
3. *Wamber* (novembar)

Nova godina
-----------

Jenajer 1. (ili prosto "Jenajer"), 14. januara/siječnja, se slavi kao berberska Nova godina. Berberističke grupe su je repopularisale od 1968. a obeležavaju je i Berberi koji inače ne slede ovaj kalendar. Pošto je ovo u stvari julijanska nova godina, ona je istovetna tzv. Srpskoj novoj godini. Neki alžirski Berberi slave Jenajer 12. januara/siječnja umesto 14.

Era
---

Pariska berberistička grupa *Académie berbère* (odgovorna i za neo-tifinaški alfabet) je uvela kalendarsku eru za berberski kalendar vezanu za godinu ustoličenja egipatskog faraona Šošenka I (biblijski Šišak), koga su identifikovali kao prvog istaknutog Berbera u istoriji (zabeleženo je da je bio libijskog porekla). Akademija je nultu godinu postavila na 950. pne. (uobičajena procena godine Šošenkovog ustoličenja), što omogućuje zgodnu konverziju godina naše ere sabiranjem sa 950 - **2023**. naše ere je **2973**. po ovom sistemu.

Izvori
------

1. ↑  Benbrahim, Malha. La fête de Yennayer: pratiques et présages Arhivirano 2008-03-05 na Wayback Machine-u. Tamazight.fr.
*Za ostale upotrebe, v. Suvo Grlo.*

**Suvo Grlo** lokalni naziv je i **Sogrlo** (alb. ) je naselje u opštini Istok na Kosovu. Atar naselja se nalazi na teritoriji katastarske opštine Suvo Grlo površine 765 ha. Selo se nalazi u Metohijskom podgoru, petnaest kilometara od Istoka.

Istorija
--------

Prema predanju, selo se nekada zvalo Srma Grlo po obližnjem rudniku „srme" - srebra
U pisanim izvorima se prvi put pominje u povelji srpskog kralja Stefana Milutina, krajem 13. veka. Tada je selo bilo središte manje župe, a u njemu se nalazila crkva Sv. Bogorodice. U vreme kralja i cara Stefana Dušana, selo i crkva su priloženi hilandarskom pirgu Hrusija na Svetoj gori. Po turskom popisu iz 1485. godine, Suho Grlo je bilo središte nahije sa preko petnaest sela. Ukupno je imalo 126 srpskih kuća, tri doma sveštenika i jedan dom kaluđera. U selu je postojalo nekoliko sakralnih objekata. Najstarija suvogrlska crkva je sagrađena u vreme kralja Stefana Milutina, a bila je posvećena Svetoj Bogorodici. Verovatno iz istog vremena je i crkva Vavedenja Bogorodice. U Suvom Grlu se još nalaze ostaci crkve Sv. Nikole, crkve Sv. Arhanđela i crkve Sv. Jovana, kao i više crkvišta nepoznatog imena. Na jednom visu stoje ostaci „Kaluđerskog grada", a u šumi su ruševine drugog starog grada. Ovo je podeljeno selo jer je deo ovog sela u opštini Srbica sa istim imenom Suvo Grlo

Demografija
-----------

Naselje ima albansku etničku većinu.

Broj stanovnika na popisima:

* popis stanovništva 1948. godine: 603
* popis stanovništva 1953. godine: 661
* popis stanovništva 1961. godine: 722
* popis stanovništva 1971. godine: 730
* popis stanovništva 1981. godine: 980
* popis stanovništva 1991. godine: 1089

| * p
* r
* u
Opština Istok |
| --- |
| **Banja** • Banjica • Begov Lukavac • Belica • Belo Polje • Verić • Vrelo • Dobruša • Donji Istok • Dragoljevac • Drenje • Dubrava • Đurakovac • Žakovo • Žač • Zablaće • **Istok** • Kaličane • Kašica • Kovrage • Koš • Krnjina • Lugovo • LJubovo • LJubožda • Malo Dubovo • Mojstir • Muževine • Novi Verić • Orno Brdo • Osojane • Poljane • Prekale • Prigoda • Rakoš • Sinaje • Srbobran • Starodvorane • Studenica • Suvi Lukavac • Suvo Grlo • Sušica • Tomance • Trbuhovac • Tučep • Ukča • Crkolez • Crni Lug • Crnce • Šaljinovica |


1. ↑  Popis stanovništva na Kosovu 1948-2011
**Utrka čamaca** (engleski: ) je godišnja veslačka utrka između studentskih klubova Oxford University Boat Club i Cambridge University Boat Club, koja se održava između dva osmerca na rijeci Temzi u Londonu. Također je poznata kao **Univerzitetska utrka čamaca** engleski:  i **Urtka čamaca Oxforda i Cambridgea**, odnosno po trenutnom sponzoru (od 2013. **Utrka čamaca BNY Mellon**). Obično se održava posljednje subote u martu ili prve subote u aprilu.

Prvi put je održana 1829. godine, a od 1856. se održava svake godine, osim u vrijeme prvog i drugog svjetskog rata. Staza pokriva 6,8 km rijeke Temze u zapadnom Londonu, od Putneya do Mortlakea. Članovi oba time su poznati kao *plavci* (engleski: ) a svaki čamac kao "Plavi čamac" (Blue Boat), s time da je Cambridge svjetoplavi, a Oxford tamnoplavi. Sa 2019. godinom Cambridge je imao 84, a Oxford 80 pobjeda, a jedna je utrka završila neriješeno.

Utrka se smatra jednim od najvažnijih događaja britanskog sportskog kalednara. Godine 2009. ju je promatralo oko 270.000 gledatelja sa obale rijeke.

Izvori
------

1. ↑  „Record crowd for Easter Boat Race". Arhivirano iz originala na datum 2010-04-04. Pristupljeno 2013-12-02.

Vanjske veze
------------

***Utrka čamaca Oxforda i Cambridgea*** na Wikimedijinoj ostavi

* Oxford and Cambridge Boat Race official website
* Watch the 2007 Boat Race Arhivirano 2009-05-11 na Wayback Machine-u
* The Boat Race course visualization on Google Earth/Maps
**Joseph Marie Jacquard** (Lyon, 7. jul 1752. - Oullins, 7. august 1834.), bio je francuski inovator, izumitelj
*Žakardova razboja* koji je bio inpuls za tehnološku revoluciju u tekstilnoj industriji i baza modernog automatskog razboja.

Biografija
----------

Jacquard koji je inače bio tkalac i trgovac tekstilom, oduševio se prototipom zaboravljenog Vaucansonova
razboja, kog je vidio u njegovoj kolekciji.

Naročito mu se dopala ideja automatskog tkanja pomoću bušene kartice.

Žakardove bušene kartice
Jacquard je prototip svog razboja počeo konstruirati još 1790. ali je rad na njemu morao prekinuti zbog 
Francuske revolucije, u kojoj je uzeo aktivno učešće na strani revolucionara (branio je Lyon). 
Tako da je tek 1801. uspio dovršiti i prezentirati javnosti, koja se njime toliko oduševila da mu je dodjeljena brončana medalja.

Od 1804. do 05 nastavio je rad na njegovom poboljšanju - pa je konstruirao dodatak za obradu bušenih kartica, pa je odtada svaki razboj spregnut s tim dodatkom zvan *Žakardov razboj*. 
U međuvremenu je njegov razboj proglašen javnim dobrom, a sam Jacquard je nagrađen državnom penzijom i pravom na tantijeme od svakog prodanog razboja.

No nije bilo sve tako idilično, jer je njegova mašina dočekana na nož među lyonskim tkalcima svile, koji su se bojali da će zbog 
nje izgubiti posao, u svom bijesu nisu se zadržali samo na njihovu paljenju, nego su napadali i njega osobno i njegovu imovinu. 
Na kraju su prednosti njegova razboja postale općeprihvaćena činjenica, tako da je već do 1812. samo u Francuskoj bilo instalirano 11.000 njegovih mašina. Jacquard je 1819. za to nagrađen zlatnom medaljom i Ordenom Legije časti. Primjena njegova razboja proširila se 1820. na Englesku, a od tamo na gotovo sve zemlje 
svijeta.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Joseph Marie Jacquard*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 09. 2016.
2. ↑  „*Jacques de Vaucanson*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 09. 2016.

Vanjske veze
------------

***Joseph Marie Jacquard*** na Wikimedijinoj ostavi

* Joseph Marie Jacquard na portalu Encyclopædia Britannica ()
**Četvrta vlast**, **četvrti stalež**, **četvrta sila** ili, rjeđe, **sedma sila** su izrazi kojima se u najširem smislu slikovito označavaju uticaj i uloga masovnih medija na javnost, a preko njih i na politiku neke države. U užem smislu se pod tim podrazumijeva ideal medija koji služe kao svojevrsni korektiv državne vlasti.

Etimologija
-----------

Izraz *četvrti stalež* je nastao kao referenca na tri staleža, odnosno društvene grupe koji su bili zastupljeni u organima vlasti Francuske pred revoluciju (Prvi stalež - svećenstvo; Drugi stalež - plemstvo; Treći stalež - obični građani).

Izraz *četvrta vlast* se odnosi na medije kao četvrta grana vlasti, odnosno kao dodatak zakonodavnoj, izvršnoj i sudskoj vlasti u sistemima trodiobe vlasti.

Izraz *sedma sila* se odnosi na Evropu 19. vijeka u kojoj je tada postojalo šest velesila - Velika Britanija, Francuska, Austrija, Pruska, Rusko i Otomansko Carstvo. Štampa, koja je u nekim od tih država postala nezavisna, se smatrala toliko uticajnom da je prozvana sedmom (vele)silom.
**Kamienna Góra** (njemački: *Landeshut*) je grad 18,840 stanovnika na zapadu Poljske u Donjošleskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Centar grada
Kamienna Góra leži na ušću rijeke Zadrne u Bobr, udaljena 26 km jugoistočno od Jelene Góre.
Grad još i danas ima dobro očuvan historijski centar grada, sa neorenesansnom vijećnicom na centralnom trgu.

Historija
---------

Najstariji dokument u kojem se spominje današnji grad je iz 1249. To je povelja vojvode Boleslava Rogatog i njegova brata Konrada, dana benediktincima iz Krzeszówa, kojom se trgovištu *Landeshut* omogućuje primjena Magdeburškog prava.

Sin Boleslava Rogatog Bolko Surovi, obnovio je i ojačao stari zamak i 1294. dao trgovištu status grada.
Na početku 14. vijeka Landeshut je već imao pravo na vlastite sudove.

Za Drugog svjetskog rata sve dotadašnje tvornice tekstila, pretvorene su u pogone za proizvodnju oružja i municije, a po samom gradu i okolici izvođeni su radovi nepoznate namjene. To je čitav labirint iskopanih hodnika, na kojima su radili zatvorenici koncentracijskih logora Jedan od najbolje očuvanih i 
najzanimljivijih je kompleks hodnika iskopanih ispod brda Kościelna. To je objekt površine 1.300 km² i kubature 4.350 m³ sa ogromnom dvoranom, dugom 55,5 m, širokom 7 m, visokom 5,2 m.

Pretpostavlja se da je to trebao biti neki od Hitlerovih tajnih laboratorija, danas je to - atrakcija za turiste - Projekt Arado.
Od 1944. do maj 1945. u gradu je radila filijala Koncentracijskog logora Gross-Rosen.

Grad nije puno oštećen za rata, pa su nakon rata sve njegove tekstilne tvornice brzo stavljene u funciju.

Pobratimski gradovi
-------------------

Kamienna Góra ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

|  |  |
| --- | --- |
| * Češka Dvůr Králové nad Labem, Češka 2016
* Češka Trutnov, Češka 1991
* Njemačka Wolfenbüttel, Njemačka 2001
 | * Njemačka Bitterfeld-Wolfen, Njemačka 2006
* Francuska Vierzon, Francuska 1991
* Danska Ikast, Danska 1991
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Poland: Dolnoslaskie*" (engleski). City population. Pristupljeno 25.01. 2021.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „Kamienna Góra dawniej" (poljski). Urząd Miasta Kamienna Góra. Pristupljeno 29.01. 2021.
3. ↑  „Współpraca z zagranicą – Miasta partnerskie" (poljski). Urząd Miasta Kamienna Góra. Pristupljeno 26.01. 2021.

Vanjske veze
------------

***Kamienna Góra*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Urząd Miasta Kamienna Góra* (službene stranice) ()
Drvorez za Utopiju iz 1516.
**Utopija** (punim naslovom *De Optimo Reipublicae Statu deque Nova Insula Utopia*) je najpoznatije i najkontroverznije djelo Thomas More-a, napisano 1516. godine.

U knjizi pripovjedač Rafael Hitlodej (čije je ime aluzija na arkanđela Rafaela, pronositelja istine, dok mu prezime na grčkom znači "širitelj besmislica") opisuje društveno i političko uređenje imaginarne otočne zemlje Utopije (čije samo ime sadržava igru riječi: grč. *οὐ*+*τόπος* znači *ne-mjesto*, a εὖ+*τόπος* *dobro mjesto*). 

Opisujući idealnu zemlju, More je pribjegao književnoj vrsti romana prvenstveno kako bi slobodnije raspravio kontroverzna društvena i politička pitanja. *Utopija* se može čitati kao idealizirano društvo ali i kao jetka satira Europe Moreova doba. Zbog prirode Moreovog spisa ponekad je teško razlučiti njegove satirom prikrivene zamjerke postojećim uređenjima od njegove vlastite idealne vizije. 

Neki su smatrali da je on svoju Utopiju utemeljio na načelima biblijskog komunalizma opisanog u Djelima apostolskim.

Opis idealne zemlje
-------------------

More je detaljno opisao organizaciju idealne države: Državu čine ukupno 52grada; izvan gradova nalaze se poljoprivredna gospodarstva. Broj je stanovnika ograničen. Dani se u takvoj državi svi provode jednako: radi se šest sati dnevno; ustaje se u 4 ujutro, a liježe se u osam navečer. Teške i grube poslove obavljaju robovi, koji dolaze iz redova prijestupnika ili stranaca.

Slično kao u Platonovoj *Državi*, i ovdje je naglašen značaj zajedničkog vlasništva. Privatnoga vlasništva nema, jer gdje ono postoji, ondje nema poštovanja prema općem dobru; k tomu, razlika u bogatstvu razjedinjuje zajednicu i kvari običaje. Ukidanjem privatnog vlasništva postigla bi se jednakost svih. Osim toga, gdje nema privatnog vlasništva, ni krađa nema smisla. U Utopiji novac ne postoji. Svi proizvodi ljudskog rada zajednički su i dijele se prema potrebama.

Vladari se biraju između onih najobrazovanijih. Utopija je ustrojena kao predstavnička demokracija. Državni se poglavar putem posrednih izbora bira na doživotan mandat; u slučaju nedolična ponašanja može biti smijenjen. Vanjska politika svedena je na minimum; nema rata, osim obrambenoga.

Moreov pristup pitanju vjerske snošljivosti liberalan je. Utopljani su tolerantni prema različitim vjerskim praksama. Diskriminirani su, međutim, ateisti: premda im je dopušteno da nesmetano zastupaju svoje stajalište, ne uživaju status građana i ne mogu ući u vladu. Prema Moreu, naime, tko ne vjeruje u Boga ili u zagrobni život bilo kakve vrste, taj ne priznaje nikakav autoritet ni načela izvan sebe samoga, te se drugi nikada u njega ne mogu uzdati.

Prvo izdanje *Utopije* uključivalo je i detalje o *utopijskoj abecedi*, pismu koje bi zamijenilo (ili šifriralo) slova latiničnog pisma. Tu je abecedu More zamislio kao način da Utopljani budu u još većoj mjeri sebi dovoljni i odvojeni od izvanjskog svijeta.

Vanjske veze
------------

* ((lat.)) (`en`) (`de`) Thomas More: *Utopia* Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u

***Utopija (More)*** na Wikimedijinoj ostavi
Mapa Europe s prikazom zemalja članica Višegradske skupine
**Višegradska skupina** (Višegradska grupa, Višegradska četvorka) ili skraćeno **V4** je naziv udruženja četiriju srednjoeuropskih suverenih država: Mađarske, Slovačke, Češke i Poljske. Sve četiri su od 1. svibnja 2004. ujedno i članice Europske unije. Ranije se ovaj savez nazivalo **Višegradskim trokutom** jer su ga činile tri države (federalna Čehoslovačka se razdvojila 1992.). 

Skupina je oformljena na sastanku državnika Čehoslovačke, Mađarske i Poljske održanom 15. veljače 1991. u mađarskoj utvrdi Visegrádu. Taj dvorac, po kojem je skupina dobila ime, odabran je iz povijesnih razloga. U istoj su se utvrdi 1339. sastali vladari Bohemije, Poljske i Mađarske, Jan Luksemburški, Kazimir III Veliki i Karlo I. Robert. 

U lipnju svake godine po kružnom sustavu izmjenjuje se država predsjedavateljica. 

Članice
* **Čehoslovačka** (do 1993.)
	+ Češka (od 1993.)
	+ Slovačka (od 1993.)
* **Mađarska**
* **Poljska**

Vidi još
--------

* Višegradska povelja

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene stranice

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **politici** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Utvrda i Šalamar vrtovi u Lahoreu** su naziv UNESCO-ve svjetske baštine koja se sastoji od Utvrde Lahore i Vrtova Šalimar u gradu Lahoreu (pokrajina Pandžab, Pakistan). Oni su upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 1981. godine, a na popis ugroženih mjesta svjetske baštine su dospjeli na zahtjev pakistanske vlade zbog uništenja povijesnih rezervoara 1999. godine kako bi se proširio put i zbog propadanja zidova vrta. No, 2012. godine su izbrisani s ovog popisa zbog poboljšanja zaštite.

Utvrda Lahore
-------------

*Glavni članak: Utvrda Lahore*
Utvrda Lahore se nalazi na sjeveroistočnom kutu utvrđenog starog grada Lahorea, ima trapezasti oblik i proteže se na području površine veće od 20 hektara.
Utvrdu je dao izgraditi mogulski car Akbar Veliki (1555.-1605.) na mjestu starije palače, i nadograđivali su je njegovi nasljednici. Pored njenih trinaest monumentalnih portala, u palači se nalaze paviljoni Šeeš Mahal, Naulaha i Moti Masdžid.

Vrtovi Šalimar
--------------

*Glavni članak: Šalimar vrtovi u Lahoreu*
Šalimar vrtovi (pundžabski: شالیمار باغ) ili Šalamar vrtovi su perzijski vrt koji je u Lahoreu dao izgraditi Šah Džahan 1641.-42. godine. Nalaze se 5 km od središta grada i značajno su tjecali na vrtnu arhitekturu širom središnje Azije.

izvori
------

1. ↑  „Utvrda i Šalimar vrtovi u Lahoreu". UNESCO. Pristupljeno 15. ožujka 2011.
2. ↑  Better conservation in Pakistan and the Philippines allow Committee to remove two sites from World Heritage List in Danger (`en`) Posjećeno 30. srpnja 2012.
3. ↑  Šalimar vrtovi na Gardens of Mughal Empire (`en`) osjećeno 15. ožujjka 2011.

Vanjske poveznice
-----------------

* Sattar Sikander, *The Shalamar: A Typical Muslim Garden*, Islamic Environmental Design Research Centre Arhivirano 2006-02-14 na Wayback Machine-u (`en`) Posjećeno 15. ožujjka 2011.
Han Tengri (7.010 m), pogled sa sjevera; ekspedicija je ostvarila uspon s juga, a zapadni je greben desno
Han Tengri s južne strane; bazni logor na 4.000 m
**Bosanskohercegovačku ekspediciju na Tian Shan** organizirao je Planinarski savez Bosne i Hercegovine krajem jula i početkom augusta 1991. pod nazivom **Tian Shan '91.** Tian Shan je planinski lanac, dug više od 2.400 kilometara, na granici između Kirgistana i Kine. U toj su regiji dva najsjevernija vrha na svijetu iznad 7.000 m: Han Tengri i Vrh Pobjede.

Han Tengri je geološke visine 6.995 m, ali je ledena kapa produžila visinu na 7.010 m. Ukrajinski alpinist Mihail Pogrebecki i njegov tim prvi su se popeli na vrh 1931, idući danas klasičnom rutom preko jugozapadnog grebena, koju je odabrao i bosanskohercegovački tim. 

Ekspediciju su sačinjavali Muhamed Gafić (vođa), Muhamed Šišić, Edin Durmo, Naim Logić, Dragan Zlatanović (Planinarski Savez Srbije) i Mirza Todorović kao fotograf.

Cilj ekspedicije bio je Han Tengri. Na put su krenuli 17. jula 1991. iz Sarajeva i preko Beograda, Kijeva i Rostova na Donu stigla 21. jula u Biškek (tadašnji Frunze), glavni grad Kirgistana. Malim avionom prebacili su se od Biškeka do Karakola (bivšeg Prževalska), grada s približno 70.000 stanovnika, smještenog u masivu Tian Shan, vrlo blizu jezera Isik-Kul. Karakol je početna tačka svih ekspedicija koje idu na južnu stranu Han Tengrija ili Vrha Pobjede. Sljedećeg dana prebacili su se helikopterom do kampa Maida Adir (3.100 m.), a zatim u bazni kamp na ledniku Južni Engilček (4.000 m).

Uspon
-----

Tokom uspona podignuta su četiri visinska kampa, na 4.200, 5.200, 6.000 i 6.400 m. Put prema kampu 2 prepun je pukotina i ledenih blokova, a alpinisti su bili izloženi i lavinama s okolnih vrhova. Kamp 3 jedna je velika snježna jama, koju su iskopali sovjetski alpinisti. Ona je dobra zaštita od jakog sunca te sklonište od vjetrova i hladnoće. Kada je vani -30 °C, unutra je samo -5 °C. Sa strane ima nekoliko šatora, ali uglavnom svi koriste ovaj "ledeni planinarski dom". U njemu je stalno jedan od domaćih alpinista, koji redovno održava radiovezu s baznim kampom na ledniku i izvještava o vremenu, stanju u kampu i kretanju timova. U njemu se susreću alpinisti iz drugih ekspedicija i razmjenjuju iskustva.Kako je Han Tengri najsjeverniji vrh iznad 7.000 m, često je opasan i vrijeme se nepredvidljivo mijenja. Penjačka sezona vrlo je kratka, od sredine jula do kraja augusta. Na vrh su se popeli Gafić, Durmo, Logić i Zlatanović. Šišić je dostigao visinu 6.900 m, a Todorović 6.000 m. tokom aklimatizacije.
**Športsko društvo Primorje '08** je športsko društvo iz Hrvatske, iz grada Rijeke.

Povijest
--------

Na Sušaku je prva plivačka priredba održana 1912. na kupalištu Strauss na Brajdici. Hrvatski športski klub Victoria 1. srpnja 1914. osnovao je svoju plivačku sekciju, čime su zasnovani temelji budućoj aktivnosti športskog društva Primorja. Prvi je referent sekcije bio Đorđe Banjanin, a Rudolf Reš prvi trener.  

Viktorijini članovi, vaterpolist Boris Polić i plivač Zmaj Defilipis, nastupali su na Olimpijskim igrama 1936. godine u Berlinu.

Godine 1945. formirano je športsko društvo "Primorac". Od početka 1948. godine djeluje novostvoreni plivački klub "Primorje" koji je poslije postao plivački i vaterpolo klub Primorje. PVK je reorganiziran 1. siječnja 1991. godine te djeluje kao Športsko društvo "Primorje '08" u koji su danas udruženi: plivački klub Primorje, vaterpolski klub Primorje te klub za sinkronizirano plivanje Primorje.

Odjeli
------

* plivanje
* vaterpolo
* sinkronizirano plivanje

Izvori
------

1. ↑   (pristupljeno 15. kolovoza 2012.)
2. ↑  Športsko društvo Primorje Službene stranice - povijest
**Karun** (arapski:بركة قارون/Birket Qarun) za Antike znan kao **Merid** (grčki: Μοῖρις) je jezero na sjeveru Egipta u Muhafazi Fajum.

Karakteristike
--------------

Jezero Karun ima površinu od 233 km², dugo je 40 km od zapada prema istoku a široko je do 5,7 km.
Prosječno je duboko 4,2 m a leži u geološkoj depresiji na 43 metra ispod mora.

Pogled na jezero
Slatkom vodom iz Nila ga puni kanal Bar Jusuf, a kako nigdje ne otiče -isparava pa mu je voda bočata.

Historija
---------

Jezero Karun je ostatak puno većeg drevnog **Jezera Merid**, koje je nekada zauzimalo veliko područje depresije - Oaza Fajum u Egiptu.
Istraživanja izvršena po pustinjskim rubovima te depresije upućuju na to da su u ranom paleolitiku vode jezera nalazile na oko 37 m nadmorske visine i vjerojatno potpuno ispunile depresiju. Nivo jezera postepeno je opadao sve do otprilike 10. milenija pne. kad se nalazilo oko 4 1/2 
m ispod mora, možda i zato jer se privremeno prekinula veza s rijekom Nil. 
Početkom neolita jezero se iznova podiglo i postepeno smirilo. Za Neolita i Starog kraljevstva duž njegovih smanjenih obala naselili su se prvi stanovnici.

Tek su faraoni Srednjeg kraljevstva (oko 2040. pne.-1786. pne.) pokušali zaustaviti postepeno zasipavanje kanala koji je povezivao jezero sa Nilom. Vjerojatno je Senusret II ili Amenemhat III proširio i produbio kanal, na taj je način jezero ponovno postavio u hidrauličku ravnotežu sa rijekom. 
Jezero se tada nalazilo na nadmorskoj visini od 17 m i služilo je kao retencija za poplava, koja preuzima višak voda od prekomjerno visokih poplava Nila i kao akumulacija čije su se vode mogle koristiti za navodnjavanje nakon što bi se poplava Nila slegla. Kad je Herodot posjetio jezero oko 450. pne. pretpostavio je da se radi o umjetnom jezeru, jer mu je rečeno da je iskopano najmanje 900 godina ranije.

Velike melioracione radove u Oazi Fajum proveli su ptolemejski kraljevi. Za vladavine Ptolemeja II Filadelfa u 3. vijeku pne. jezero je djelomično isušeno branom koja je ograničavala ulazak vode iz Nil u njega. Plodno aluvijalno tlo koje je bilo isušeno (otprilike 1.200 km²) navodnjavalo se kanalima i bilo podvrgnuto intenzivnom obrađivanju.

Tako se stanovništvo oko jezera naglo povećalo, a i broj novih gradova. Današnje iskopavanje nekoliko arheoloških lokaliteta urodilo je bogatom žetvom helenističkih, rimskih papirusa. Oaza Fajum nastavila je prosperirati i tokom prva dva vijeka rimske vladavine, ali nakon toga je počela 
stagnirati i propadati. 
Nivo vode u jezeru nastavio je opadati, što je dovelo do plitkog i relativno malog jezera u današnje vrijeme.

Jezero Karun je 2012. uvršteno na listu lokaliteta Ramsarske konvencije, kao važno stanište ptica selica.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Fayoum Oasis and Lake Qaroun, Egypt*" (engleski). Med-O-Med. Pristupljeno 4.8. 2020.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Lake Moeris, Egypt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 29.7. 2020.
3. ↑  „*Lake Qarun Protected Area*" (engleski). Ramsar Sites Information Service. Pristupljeno 4.8. 2020.

Vanjske veze
------------

***Karun (jezero)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Lake Moeris, Egypt* ()
|  |
| --- |
|  |

**Vahidski Vilajet Bir Ali** (arapski: ولاية الواحدي بير علي ) ili samo **Vahidi Bir Ali** (engleski: Wahidi Bir Ali), prostirao se na istoku britanskog Protektorata Aden uz obale Indijskog oceana i unutrašnjost Istočnog Jemena. Danas je teritorij ovog bivšeg sultanata dio jemenske muhafaze Šabva.

Historija sultanata
-------------------

Vahidski Vilajet Bir Ali nastao je kao rezultat podjele starog plemenskog Vahidskog sultanata (Wahidi sultanate) 1830 godine, u četiri sultanata; Vahidski sultanat Azan, Vahidski Vilajet Bir Ali, Vahidski Sultanat Haban i Vahidski Sultanat Balhaf.

Vahidski Vilajet Bir Ali potpisao je neformalni sporazum o zaštiti s Britanijom 1895 godine i postao dio Protektorata Aden. 
Sultan Abdulah Umar, koji je na čelo Vahidskog sultanata Balhaf, stupio 1881, uspio je iste godine 4. maja 1881 ujediniti Vahidske sultanate; Balhaf i Azan, nakon toga je Vahidskom sultanatu Balhaf pristupio i Vahidski Vilajet Bir Ali 1961 godine.

Potom su se sultanati; Balhaf i Haban ujedinili kao posljednji 29. oktobra 1962, tako je nastao novi ujedinjeni Vahidski sultanat u kome je sultan Bir Ali imao podređenu ulogu.

Posljednji sultan ovog sultanata bio je: Alawi ibn Salih ibn Ahmad Al Wahidi, koji je razvlašćen 1967 kad je ukinut Vahidski Vilajet Bir Ali, te osnovana Narodna Republika Južni Jemen, koja se ujedinila s Sjevernim Jemenom 22. maja 1990 u današnju državu Republiku Jemen.

Sultani Vahidskog Vilajeta Bir Ali
----------------------------------

* Abd Alah ibn Talib al-Wahidi, 1830 - 18..
* al-Hadi ibn Talib al-Wahidi, 1842 - 1875
* Talib ibn al-Hadi al-Wahidi, 1875 - 1880
* Muhsin ibn Salih al-Wahidi, 1880 - mart 1893
* Salih ibn Ahmad al-Wahidi, 1893 - 1916
* Nasir ibn Talib al-Wahidi, 1916. - 1940
* `Alawi ibn Muhsin al-Wahidi, 1940 - 1955
* `Alawi ibn Salih al-Wahidi, 1955 - 23. oktobar 1962 (nastavlja vladati kao podređeni vladar do 29. oktobra 1967.)

Izvori
------

1. ↑  States of the Aden Protectorates
| Kantabrijsko gorjeCordillera Cantábrica |
| --- |
| Dio |
| Pogled na masivPogled na masivPogled na masiv |
| Dužina masiva: | 300 km |
| Širina masiva: | 50-100 km |
| Površina masiva: | km² |
| Najviši vrh: | Torrecerredo (2,648 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Španjolska |

**Kantabrijsko gorje** (španjolski: *Cordillera Cantábrica*) je planinski masiv koji se proteže u dužinu od oko 300 km duž sjeverne obale Španjolske.

Geografija
----------

Kantabrijske planine sličnog su geološkog porijekla kao i Pirineji, ali se vode kao posebna formacija, a sastoje se od niza visokih grebena koji se uzdiže od grada Torrelavega u autonomnoj zajednici Kantabriji, preko Provincije Palencija, Zajednice Asturije, Provincije León sve do Zajednice Galicija. Strme planine masiva prave oštru razliku od visoravni Mesete, odnosno kastilijanske visoravni kako se lokalno zove na jugu i kantabarske obale na sjeveru. Za razliku od tog granice masiva na istoku i zapadu prilično su nejasne.

Pozicija masiva na Iberijskom poluotoku
Istočne padine južno od Kantabrije naglo se uzdižu u vapnenačke Picos de Europa u kojima su vrhovi Torrecerredo 2.648 metara i Labro 2.018 m. Glavni greben masiva proteže se dalje na zapad, u širini koja ne prelazi 100 km, ali do visina od 1.500 do 2.000 m. Vrhovi; Vieja, Prieta, Llambrión, Naranjo de Bulnes i Espigüete viši su od 2.500 m.

Zapadno od kotline rijeke Narcea, masiv mijenja dotadašnju orjentaciju istok-zapad, u sjever-jug, a ta grana se zove *Sierra de Rañadoiro*. Nakon tog se glavni greben masiva na sjeverozapadu račva u podmasive *Sierra de Ancares* i *Sierra del Caurel*, i na *Sierra de Gistreo* i *Montes de León*, kod El Bierza i gornjeg toka rijeke Sil.

Ti masivi su impresivnija barijera nego Pireneji. Željeznička pruga Oviedo-León prolazi preko *prijevoja Pajares* na 1397 metara nadmorske visinei jedna je od najtežih željezničkih dionica u Evropi. Moćni vodotoci koji se obrušavaju po strmim sjevernim obroncima planina stvaraju duboke kanjone, dok se oni duži koji se spuštaju po južnim obroncima koriste za navodnjavane.

Regija je ekonomski važna zbog rezervi željezne rude i ugljena, kao i zbog hidroenergije.

Malobrojni stanovnici najviše se bave govedarstvom, a u novije vrijeme sve više turizmom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  „*Cantabrian Mountains*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 6. 2018.

Vanjske veze
------------

***Kantabrijsko gorje*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Cantabrian Mountains* ()
**Ventureño**.- Jedna od skupina Chumash Indijanaca, porodica Chumashan, nastanjeno u kalifornijskom okrugu Ventura u Sjedinjenim Državama. Ime Ventureño dano je bandama Chumash Indijanaca nastanjenim u okrugu Ventura koji su sebe nazivali raznim imenima. Pravi Ventureño Indijanci nazivaju sebe Mitskanaka, druge grupe bile su Humaliwu, Muwu, Saticoy, Ojai, Suku i drugi, oni su Chumashi sa obale. Danas se obalna skupina također sastoje od više plemena, to su: Oakbrook Indijanci (službeno Oakbrook Band) ili Ish Panesh a ime obuhvaća i Fernandeño Indijance, nesrodno šošonsko pleme sa kojima su se udružili pod imenom Ish Panesh. Druga grupa Ventureña su Tejon Chumash, sa rezervata Tejon. Ovo je kontinentalna grupa Ventureña, koji su često živjeli u zavadi sa spomenutim obalnim Chumashima, inače nazivanim Lulapin. 

Planinski Tejon Čumaši sastoje se od skupina Tashlipun ili Emigdiano; grupa Kastac sa Castac Lake; grupa Moowaykuk ili Uvas i posebna grupa Tecuya, ovi su u stvari militantna skupina obalnih Lulapin Chumasha koji su izbjegli u planinske krajeve. Među Tejon Chumashima danas žive i pripadnici šošonskih plemena Kawaiisu i Kitanemuk a ima i Yokutsa.

Sela
----

Na misiji San Buenaventura imali su sljedeća sela: Aguin, Alloc, Anacbuc, Chihucchihui, Chumpache, Eshulup, Kachyayakuch, Kanwaiakaku, Kinapuke, Lacayamu, Liam, Lisichi, Lojos, Luupsch, Mahow, Malahue, Malico, Matilhja, Miguihui, Miscanaka, Piiru, Sespe, Shishalap, Simi. Sisa, Sisjulcioy, Sissabanonase, Soma, Tapo, Ypuc i Yxaulo.

Izvori
------
Zlatko Radovniković, bivši igrač splitskog Hajduka iz šezdesetih godina. Za Hajduk ima 24 nastupa, od čega devet prvenstvenih utakmica, tri za kup i dva europska natjecanja, i u 10 prijateljskih utakmica.

Zlatko za Bile prvi puta nastupa u prvenstvu Jugoslavije 28. listopada 1962. protiv Sarajeva u Sarajevu, koja je završila neodlučeno **2:2**

Na utakmici protiv Sarajeva oba gola za Hajduk zabio je Siniša Fulgosi, na golu je bio Ante Jurić, a nastupili su još I. Bego, Ilić, Cuzzi, Brkljača, Colnago, Papec, Anković i Kovačić; posljednji je ušao Z. Bego a izašao Colnago.

Zlatko Radovniković nema zabilježen nijedan pogodak za Bile.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 9 | 0 |
| Kup | 3 | 0 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 2 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **14** | **0**
 |
| Prijateljske | 10 | 0 |
| ***Sveukupno*** | **24** | **0** |

Izvori
------

1. ↑  HNK Hajduk Split
2. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk

Izvori
------
**Vagula** (estonski: *Vagula järv*) je protočno jezero na rijeci Võhandu, na jugoistoku Estonije u Okrugu Võru.

Vogulu leži na 69.2 metra visine oko 2 km zapadno od grada Võrua.

Karakteristike
--------------

Jezero ima površinu od 6,03 km², prosječno je duboko 5,3 m, a maksimalno 11,5 m, dužina njegove obale iznosi 17,838 km.
*Vagula* se proteže u smjeru istok -zapad u dužinu od nekih 4,6 km, a široko je oko 1,7 km.
Na jezeru postoje dva otoka površine 0,4 hektara.
Vode mu se izmjene od 4 do 10 puta na godinu.

Obale Vagule su plitke, većinom pješčane (sjever, istok, zapad), ponegdje i šljunkovite, a na jugu i sjeveroistoku blatne,dok na sjeveru ima i treseta. 
Najveće naselje je Järvere na sjeverozapadnoj obali, gdje se nalazi sjedište Uprave šuma i Parka prirode. 

U jezeru su pronađene kosti mamuta i nekih pragoveda.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11   „Vagula järv" (estonski). Kalapeedia. Pristupljeno 6.12.2021.

Vanjske veze
------------

***Vagula*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Vagula järv* (`et`)
**Darinka Radović** (1896-1943), zemljoradnica i narodni heroj Jugoslavije.

Biografija
----------

Rođena je 6. januara 1896. godine u selu Kloki kod, Natalinaca, a od udaje živela je u selu Rajkovcu, kod Topole.

Nikada se nije bavila politikom, niti je pripadala političkim pokretima i organizacijama. Udala se posle Prvog svetskog rata, i do 1942. godine živela je nezapaženo i skromno, sa svojom porodicom. Bavila se domaćinstvom i zemljoradnjom. Njen muž Vojislav zarobljen je aprila 1941. godine i odveden u zarobljeništvo u Nemačku. Darinka je ostala, nezaštićena, s dve ćerke.

Godine 1942. u njenu kuću počeli su da svraćaju partizani, da se okrepe i nahrane, a kasnije i da se ranjeni i bolesni borci leče, ili odmore. Počela je, prvo, da im daje pomoć, utočište i zaštitu iz plemenitih i ljudskih pobuda. Kasnije su ona i njene kćeri više saznale o ciljevima NOP-a, pa su počele da pomažu partizane iz ubeđenja.

Darinka je, kasnije, organizovala još neke žene u selu da pletu džempere i čarape za partizane, da daju pomoć i na drugi način, sakupljanjem novca i sl. Njena kuća je uvek bila sigurno sklonište ranjenim i bolesnim borcima, u vreme njihovog lečenja. Darinka je često, kao kurir, odlazila u susedna sela, odnosila i donosila poruke i razne druge materijale. U njenu kuću su, pored ranjenih i bolesnih, navraćali i partizanski kuriri, istaknuti rukovodioci i organizatori NOB-a u Srbiji.

Kada su četnici izvesno vreme ovladali njenim krajem i okolnim selima, a nešto su saznali, ili posumnjali, o njenoj aktivnosti i aktivnosti njenih kćeri, kao i to da izdržavaju i leče bolesne i ranjene partizane, iznenada su, u noći 23. maja 1943. godine, upali u njenu kuću i izvršili pretres. Pretresom nisu otkrili ništa sumnjivo. Te noći, u zemunici se krio ranjeni partizan. Četnici su tražili od Darinke i njenih kćeri da otkriju zemunicu i ranjenog partizana. One su, sve tri, odricale da zemunica i ranjenik uopšte postoje. Četnici su ih vezali i odveli u crkveno dvorište, gde su ih tukli i tražili da kažu gde je zemunica, ranjeni partizan i ko iz sela sarađuje s partizanima. One su poricale da znaju bilo šta o tome.

Četnici su onda počeli da muče najmlađu kćer, četrnaestogodišnju Stanku, nadajući se da će ona priznati. Devojčica je ćutala. Četnici su tražili od Darinke da prizna, preteći da će je zaklati ćerku Stanku. Darinka je ćutala. Onda su pred majkom i starijom sestrom zaklali malu Stanku, koja se branila vrišteći i rukama se hvatala za oštru kamu. Pala je mrtva sa isečenim dlanovima. Darinka je i dalje ćutala. Onda su počeli da kolju stariju ćerku Radmilu. Dvadesetogodišnja Radmila je, prerezanog grla, pala pred noge vezane majke. Na kraju su četnici zaklali i Darinku.

Za narodnog heroja proglašena je 9. oktobra 1953. godine.

Literatura
----------

* **Žene Srbije u NOB**, "Nolit" Beograd. 1975. godina
* **Narodni heroji Jugoslavije**, "Mladost" Beograd, 1975. godina
**Tiflet** (arapski: تيفلت) je grad od 86,709 stanovnika na sjeveru Maroka u Regiji Rabat-Salé-Kénitra.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tiflet leži u unutrašnjosti udaljen šesdesetak km istočno od Rabata i Atlanskog oceana, a od svog 
provincijskog administrativnog centra Khemisseta 25 km.

Historija
---------

Tiflet je izrastao za vrijeme Francuskog protektorata u Maroku kao lokalni suk.
Danas je administrativno-trgovački centar stočarsko-poljoprivrednog kraja.

Devet km zapadno od centra grada na površini od 200 hektara, podignuta je industrijska zona (*Parc industriel Ain Johra*), koja bi trebao pomoći gradu da se razvije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Morocco, Kingdom of Morocco*" (engleski). City population. Pristupljeno 19. 06. 2020.
2. ↑  „*Distance Tiflet → Khemisset, MA*" (francuski). Distance. Pristupljeno 19.6. 2020.
3. ↑  „*Parc Industriel Ain Johra*" (francuski). Piaj. Arhivirano iz originala na datum 2020-06-22. Pristupljeno 19.6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Tiflet*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La ville de Tiflet* (`fr`)

Tiflet, Morocco
**Valerijan** (svetovno *Vasilije Pribićević*; Dubica, Banija 13/25. april 1870 — Split, 22. mart 1941) je bio episkop Srpske pravoslavne crkve.

Život
-----

Episkop Valerijan (svetovno Vasilije Pribićević) rođen je 25. aprila 1870. u Dubici. Gimnaziju sa velikom maturom završio je u Rakovcu kod Karlovca, a Duhovnu akademiju u Kijevu. Posle dvogodišnje nastavničke službe u Monaškoj školi u manastiru Hopovu, zamonašio se 8. maja 1894. u manastiru Krušedolu i dobio ime Valerijan.

Od 1897. do 1899. godine bio je nastavnik u srpskoj gimnaziji u Carigradu. Otpušten je iz službe jer nije hteo potpisati pozdravni telegram povodom povratka u zemlju kralja Milana. Kasnije je u Beču i Lajpcigu studirao grčki jezik i vizantologiju, a po povratku je postavljen za profesora stare Karlovačke bogoslovije. U poznatom veleizdajničkom procesu u Zagrebu bio je osuđen na dvanaest godina robije.

Posle Prvog svetskog rata redovno je bio biran za narodnog poslanika sve do poznatog 6. januara 1929. Dugo godina arhimandrit Valerijan je bio nastojatelj manastira Jaska i kao takav izabran je za vikarnog episkopa sremskog 8. decembra 1939. godine. Hirotonisan je za episkopa 28. januara 1940. u Sremskim Karlovcima od patrijarha srpskog Gavrila, mitropolita skopskog Josifa i episkopa zletovsko-strumičkog Vikentija. I kao vikarni episkop zadržao je upravu manastira Jaska.

Umro je 10. jula 1941. u Splitu, gde je privremeno i sahranjen. Posle Drugog svetskog rata prenet je u manastir Jazak i sahranjen kraj manastirske crkve.

Izvori
------

* Sava, episkop šumadijski (1996). *SRPSKI JERARSI od devetog do dvadesetog veka*, Beograd: EVRO.

Spoljašnje veze
---------------

* Veb stranica Srpske Pravoslavne Crkve - Episkop Andrej (Frušić) Arhivirano 2010-09-29 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Sava (Trlajić)** | **vikarni episkop sremski1940 — 1941.** | Nasljednik:**Vikentije (Prodanov)** |
Žaba
**Žabe** ili **bezrepci** pripadaju vodozemcima, a razlikuju se od drugih vodozemaca po tome što nemaju rep. Tijelo im je također drugačije (okruglo, glava naprijed).

Zadnje noge su im znatno duže od prednjih, na kojim se nalazi 4 ili 5 prstiju. Zadnje noge su prilagođene za tzv. katapultarni skok. Najveći broj žaba polaže tisuće jaja u vodi, gdje larve zvane punoglavci završe larveni period i metamorfozu. Hrane se mušicama, komarcima itd. Također postoje otrovne žabe koje su "obojene" živim bojama. Otrov može usmrtiti manjeg grabežljivca ako je pojede, a neke žabe sadržavaju toliko otrova da čak mogu usmrtiti čovjeka. Indijanci se služe njihovim otrovom za koplja i strelice.

Žlijezde
--------

Žlijezde u koži žabe nalaze se u epidermalonom sloju koji se naziva **Usmina**. Usmina je ispunjena vezivnim tkivom, a u njoj se nalaze kromatofori, mišićna vlakna i žlijezde. Dvije vrste žlijezda se nalaze kod "prave žabe" *Rana species*, a to su **sluzne (mukozne) i zrnate žlijezde.**

Pigment
-------

Pigmentne stanice kod žabe nazivaju se ***Kromatofori***. Oni sadrže razna pigmentna zrnca, različitih boja: žute, crvene, smeđe. Zbog tih raznih boja kromatofori se zajednički nazivaju ***Alanofori***

Škrge
-----

Nemaju unutarnje ni vanjske škrge. One se nalaze isključivo u postembrionalnom razvoju, u stadiju punoglavca, na vanjskoj strani životinje, kao privjesci, a služe kao opskrba krvlju s kisikom. Krv pritom iz srca ulazi u škrge, koje se sastoje od mnogo krvnih žilica, tu se vrši izmjena plinova te se kisik veže na respiratorne pigmente (hemocijanin) u krvi i tako prenosi tijelom.

Zanimljivosti
-------------

* Najveća vrsta je *Rana Goliath* koja živi u Kamerunu i duga je 35 cm.
* Danas je poznato oko 3800 vrsta žaba.
* Zadnje noge zabe golijata dugačke su 60cm!
* Jedini"Muzej žaba" nalazi se u Lokvama-Hrvatska

Galerija
--------

* Ova se malena amazonska žaba "stopila" s bojom kamenjaOva se malena amazonska žaba "stopila" s bojom kamenja
* JajašcaJajašca
* "Obična" žaba"Obična" žaba

***Žaba*** na Wikimedijinoj ostavi
**Valerij Pavlovič Čkalov** (rus. *Валерий Павлович Чкалов*; 2. februar 1904 - 15. decembar 1938) bio je sovjetski vojni i probni pilot, koji je zahvaljujući svojim pothvatima stekao slavu i popularnost te oko koga je Staljinov režim stvorio propagandni kult.

Rodio se kao sin skromnog proizvođača kotlova. Neko vrijeme je pohađao tehničku školu u Čerepovcu, prije nego što se pridružio ocu u njegovom zanatu. Za vrijeme ruskog građanskog rata 1919. godine je prvi put vidio avion, te se zbog toga priključio Crvenoj armiji kako bi dobio priliku pilotirati jednim od njih. Školovanje za pilota je završio 1924. godine. Sa vremenom je izgradio reputaciju po hrabrosti, ali i razvijanju inovativnih tehnika, posebno u oblasti aerobatike. Svjetsku slavu je stekao 1936. i 1937. godine kada je sudjelovao u nekim od rekordno dugih letova. Najpoznatiji od njih se zbio od 18. do 20. juna 1937. godine, kada je sa avionom Tupoljev ANT-25 za 63 sata neprekidnog leta došao iz Moskve u Vancouver u američkoj državi Washington; taj je let bio važan jer je dokazao praktičnost korištenja Sjevernog pola za skraćivanje letova iz Evrope u Sjevernu Ameriku. Čkalov je za svoja dostignuća čak dva puta odlikovan odrednom heroja Sovjestkog Saveza. Poginuo je prilikom probnog leta lovačkog aparata Polikarpov I-180; njegova je smrt označila de facto kraj karijere poznatog aviokonstruktora Nikolaja Polikarpova.

Čkalov je i nakon smrti dobio niz priznanja. Grad Orenburg je od 1938. do 1957. nosio njegovo ime, a godine 1941. je o njemu snimljen biografski film.

Vanjske veze
------------

* Сайт, посвящённый В. П. Чкалову
* Валерий Чкалов под мостом не летал? // Петербургский дневник, № 34(144) от 3 сентября 2007 г.
**Valerie Bowman Jarrett** (14. novembar 1956 - ) je američka pravnica, aktivistica poznata kao jedna od najbližijih prijateljica i suradnika Baracka i Michelle Obama, te po tome što trenutno služi kao Obamina viša savjetnica i direktorica Ureda za javni angažman i međuvladine poslove Bijele kuće.

Životopis
---------

Valerie Jarrett se rodila kao Valerie Bowman u iranskom gradu Širazu, gdje je njen otac, afroamerički genetičar vodio dječju bolnicu u okviru programa pod okriljem američke vlade. Godine 1978. je diplomirala psihologiju na Univerzitetu Stanford, a 1981. pravo na Univerzitu u Michiganu. Godine 1983. se udala za dr. Williama Roberta Jarretta, sina poznatog novinara Vernona Jarretta. Rađanje kćeri Laure ju je potaklo da pokuša izgraditi javnu karijeru.  Od muža se rastala 1987.

Jarrett se od 1987. počela baviti politikom kao jedna od pravnih savjetnica u administraciji čikaškog gradonačelnika Harolda Washingtona. 1990-ih je postala zamjenik načelnika štaba gradonačelnika Richarda Daleya. Na tom je mjestu budućoj Prvoj dami, tada zaručenoj za Baracka Obamu, osigurala posao u gradskoj administraciji.

Jarrett je nakon Obamine pobjede stekla reputaciju jedne od najuticajnijih ličnosti njegove administracije.

Eksterni linkovi
----------------

***Valerie Jarrett*** na Wikimedijinoj ostavi

* Valerie Jarrett Arhivirano 2009-10-21 na Wayback Machine-u at Whitehouse.gov
* Valerie Jarrett at the Notable Names Database
* *Obama's keeper: Valerie Jarrett:* The Independent newspaper accessed on 10 Aug 2009

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 170441582
* LCCN: n2015184515

 |