recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***India Song*** (sh. *Pjesma Indije*) je francuski igrani film snimljen u režiji Marguerite Duras i premijerno prikazan 1975. godine. Predstavlja adaptaciju njene istoimene drame, koja se, pak, temeljila na njenom romanu *Le Vice-Consul* iz 1966. godine. Protagonistica, čiji lik tumači Delphine Seyrig je supruga francuskog ambasadora u Britanskoj Indiji 1930-ih, a koja, duboko nezadovoljna svojim životom, odlučuje pronaći odušak u promiskuitetnom ponašanju. Radnja pokazuje kako se u nju zaljubi francuski viceknozul u Lahoreu (a čiji lik tumači Michel Losndale, ali da ona odbija njegova udvaranja.

Iako mu se radnja događa u Indiji, film je sniman na lokacijama u Francuskoj, gdje su tamošnja zapuštena aristokratska imanja "glumila" palače u Calcutti. Film je podijelio kritičare - dio ga je smatrao zanimljivim prikazom odnosa Zapada prema Orijentu, dok ga je dio smatrao pretencioznim. Bio je nominiran za glavnu i još nekoliko nagrada Cesar, ali nije osvojio nijednu. Michel Lonsdale je, pak, kasnije izjavio da mu je to najdraži film u karijeri.

Sljedeće je godine Margeurite Duras snimila nastavak pod naslovom *Son nom de Venise dans Calcutta désert*.

Literatura
----------

Notes

Bibliography
* Adler, Laure (2000). *Marguerite Duras: a life*. London: Victor Gollancz Ltd. str. 292–295. ISBN 0-575-06770-5.

Vanjske veze
------------

* *India Song* na IMDb-u (`en`)

| * p
* r
* u
Marguerite Duras |
| --- |
| knjige | 
* *The Sea Wall*
* *Moderato Cantabile*
* *Ten-Thirty on a Summer Night*
* *The Ravishing of Lol Stein*
* *The Malady of Death*
* *Ljubavnik*
* *La Douleur*
* *Blue Eyes, Black Hair*

 |
| scenariji | 
* *Hiroshima mon amour*

 |
| režija | 
* *La Musica*
* *Détruire, dit-elle*
* *Nathalie Granger*
* *India Song*
* *Son nom de Venise dans Calcutta désert*
* *The Lorry*
* *The Children*

 |
**Hässleholm** je grad od 18,500 stanovnika na jugu Švedske, on je i 
administrativni centar Općine Hässleholm od 50,107 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Hässleholm leži u Grofoviji Skåne, pored malog Jezera Finjasjön, udaljen oko 33 km zapadno od Kristianstada.

Historija
---------

Hässleholm nastao kao željezničko čvorište za gradnje Južne pruge (Södra stambanan) između 1860. - 1870. 
Izgradnja krakova pruge prema Kristianstadu 1865. i Helsingborgu 1875. dodatno je povećala značaj Hässleholma. Pa je već od 1888. naselje dobilo satus općine. Hässleholm je brzo rastao tako da je prijelazu vijekova imao više od 2000 stanovnika.

Nakon tog je 1901. Hässleholm dobio status trgovišta, a 1914. i status grada, kad je imao oko 3000 stanovnika. Čak i nakon tog, ostao je relativno mali sa usporenim prirastom stanovništva.

Željeznica je i danas od vitalnog značaja za razvoj grada, i njegov status kao centra bogatog zaleđe, ali i vojska jer su u njemu stacionirane 
dvije regimente - T4 i P2. Tako da je Hässleholm veliki garnizon, što je gradu omogućilo da razvije čitav niz uslužnih djelatnosti, pored tog razvilo se i nešto industrije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Skåne" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 05. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Hässleholms historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 28. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Hässleholm*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Hässleholm* (`sv`)
*Za ostala značenja, v. I Spy (razvrstavanje).*

***I Spy*** je američka špijunska TV-serija koja se originalno emitirala na programu NBC-a od 1965. do 1968. U glavnim su ulogama bili Robert Culp kao međunarodni tenisač Kelly Robinson i Bill Cosby kao njegov trener Alexander Scott. Ta dva lika su, zapravo, bili agenti Pentagona koji su kao svojevrsne "teniske skitnice" (talentirani amateri koji igraju tenis s bogatašim u zamjenu za stan i hranu) po svijetu ganjali špijune, zlikovce i lijepe žene.

Ključne osobe za seriju su bili scenaristi David Friedkin i Morton Fine te direktor fotografije Fouad Said. Njih trojica su formirala producentsku tvrku Three F Productions koja je pod Desilu Studiosom snimala seriju.

Originalna ideja za seriju je bila da Kelly Robinson kao mladi plejboj za partnera ima starijeg mentora. Međutim, nakon što je izvršni producent Sheldon Leonard u jednom noćnom klubu vidio komičarski nastup Billa Cosbyja, odlučio ga je angažirati za tu ulogu i učiniti lik mentora isto tako starim kao i Robinsonov. Tako je *I Spy* postala prva američka TV-serija čiji je jedan od glavnih likova bio crnac. Scott je u seriji prikazan kao ravnopravan Robinsonu, a njegova boja kože nikada nije bila element zapleta.

*I Spy* se, također, nastojao što više razlikovati od drugih špijunskih TV-serija koje su sredinom 1960-ih dominirale američkim TV-progamom. Zapleti i likovi su bili daleko realističniji, a snimanje pojedinih epizoda čija se radnja događa u Španiji i Japanu je snimano na autentičnim lokacijama, umjesto da su se za njih koristile arhivske snimke. Kvaliteti serije je dosta pomoglo i aktivno sudjelovanje dvojice glavnih glumaca koji su često mijenjali scenarij i improvizirali tekstove. Sam je Culp napisao scenarij za sedam epizoda, a nekoliko njih režirao, što je bila prilična rijetkost za 1960-e.

Serija je također prekršila jedan tadašnji američki TV-tabu, kada je radnja epizode "The Tiger" smještena u Vijetnam, i to u doba kada su SAD bile tamo upetljane u krvavi i sve kontroverzniji rat. Na snimanju te epizode, za koju je sam napisao scenarij, Culp je 1967. upoznao svoju suprugu France Nuyen.

Serija je četvrt vijeka nakon prestanka emitiranja dobila nastavak u obliku TV-filma *I Spy Returns*, gdje su Culp i Cosby tumačili ostarjele obavještajce koji nastoje spasiti svoju djecu, koja su i sama odabrala profesiju svojih roditelja.

Godine 2002. je snimljen filmski remake s Eddiejem Murphyjem i Owenom Wilsonom u ulozi Robinsona i Scotta, a koji je neslavno propao i kod publike i kod kritike.

Eksterni linkovi
----------------

* *I Spy* na IMDb-u (`en`)
* *I Spy*: The Series
* Museum of Broadcast Communications Arhivirano 2008-03-04 na Wayback Machine-u
* I, Spy Fanfiction Archive
* I SPY: A History to the Groundreaking Television Series, info on 2007 book Arhivirano 2012-08-17 na Wayback Machine-u
* An interview with Marc Cushman, author of the first book on the series Arhivirano 2008-11-21 na Wayback Machine-u
* An extract from the book by Marc Cushman and Linda La Rosa Arhivirano 2008-11-22 na Wayback Machine-u
* Official Bill Cosby Site
**Etazeta** (3. vijek pne.) bila je druga supruga Nikomeda I, kralja Bitinije, a potom i kraljica. Antički izvori je opisuju kao izuzetno ambicioznu ženu koja je svog supruga uspješno nagovorila da krunu ne ostavi djeci iz prvog braka, odnosno da je prepusti njenoj djeci. S obzirom da su ona bila mlada, ponudila je skrbništvo najmoćnijim vladarima svog doba - egipatskom kralju Ptolemeju II i makedonskom kralju Antigonu II, kao i gradovima-državama kao što su Bizantij, Herakleja Pontska i Kios.

Nakon što je Nikomed 255. pne. umro, Etazeta je počela vladati kao regentica svojoj djeci. Međutim, Zijela, Nikomedov sin iz prvog brakja, ju je odbio prihvatiti te započeo pobunu s ciljem da dođe na vlast. Etazeta je nastojala očuvati svoju poziciju udajom za Nikomedovog polubrata, ali je 254. pne. prisiljena zajedno s djecom otići u Makedoniju u progonstvo. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Nikomed I**  |  **Vladar Bitinije** 255. pne.– 254. pne. | Slijedi: **Zijela**  |

Izvori
------

* Memnon, *History of Heracleia*
Evolventno ozubljenje za lijevi pogonski zupčanik i desni gonjeni. Plava linija prikazuje zahvatnu liniju, koja je kod evolventnog ozubljenja pravac.
**Evolventno ozubljenje** se zbog svojih prednosti kao što su relativno jednostavna izrada zupčanika i neosjetljivost prijenosnog omjera na manje promjene osnog razmaka, najčešće koristi za izradu profila boka zuba zupčanika u obliku evolvente. Evolventa je krivulja koju opisuje svaka točka pravca koji se bez klizanja odvaljuje po temeljnoj kružnici. **Temeljna kružnica** je kružnica na zupčaniku od koje počinje evolventa na zubu. 

Za evolventni bok zuba normala u svakoj točki dodira tangira isti temeljni krug zupčanika. Budući da svaka od tih normala prolazi i kroz odvalnu točku, proizlazi da je ona jedna te ista i nepomična, bez obzira koja je točka u dodiru. Kako je normala zajednička za oba zupčanika u zahvatu, i nepomična, profil boka zuba spregnutog zupčanika može i mora biti samo evolventan, jer samo kod evolvente normala u proizvoljnoj točki tangira isti (temeljni) krug. Dakle, normala za svo vrijeme zahvata tangira oba temeljna kruga. To znači i da je kut zahvata konstantan, kao i promjeri temeljnih krugova. Očito je također da se zahvat bokova odvija po tom pravcu koji se zato naziva **dodirnica** ili **zahvatna linija**, a **zahvatni kut** se naziva joši kut dodirnice. Uočljivo je i da je zahvatni kut ustvari kut pritiska na kinematskom krugu. 

**Zahvatnu liniju** dobivamo ako spojimo sve dodirne točke zupčanika, u kojima se dodiruju bokovi. Prostorno gledano, dobivamo površinu zahvata. Zahvatna linija je apsolutna putanja dodirne točke. Kod evolventnog ozubljenja zahvatna linija je pravac. Kod cikloidnog ozubljenja zahvatna linija je luk. Kut zahvatne linije je standardiziran i iznosi α = 20º, a kod evolventnog ozubljenja je konstantan. To je kut tangente u točki dodira i spojnice osi vrtnje.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2012-06-11 na Wayback Machine-u "Elementi strojeva II", Tehnički fakultet, Sveučilište u Rijeci, 2011.
2. ↑   "Elementi strojeva", Karl-Heinz Decker, Tehnička knjiga Zagreb, 1975.
3. ↑    "Zupčani prijenosnici", www.unizd.hr, 2011.
**Eparhija u SAD, Kanadi i Australiji** (bug. *Епархия в САЩ, Канада и Австралия*) eparhija je Bugarske pravoslavne crkve.

Nadležni arhijerej je gospodin Josif, a sjedište eparhije se nalazi u Njujorku.

Istorija
--------

Bugarska pravoslavna Eparhija u SAD, Kanadi i Australiji ima svoje korijene još prije Drugog svjetskog rata. Tada je postojala kao bugarska *Eparhija Sjeverne i Južne Amerike i Australije*. Međutim, nakon uspostave komunističke vladavine u Bugarskoj, odnosi eparhije s Bugarskom crkvom su se znatno pogoršali. Pod rukovodstvom mitropolita Andreja, eparhija je pokušala da se krajem 1950-ih priključi *„Sjevernoameričkoj mitropoliji"*, ali bezuspješno.

Godine 1964, mitropolit Andrej je umolio Sveti sinod Bugarske pravoslavne crkve za svoj povratak u bugarski episkopat kako bi nastavio da predvodi eparhiju u Americi. Nakon povratka mitropolita Andreja i njegove eparhije pod okrilje Bugarske crkve, jedna grupa pod vođstvom arhimandrita Kirila (Jončeva) je raskinula opštenje sa mitropolitom Andrejom i pridružila se Ruskoj pravoslavnoj zagraničnoj crkvi predstavljajući se kao Bugarska eparhija u egzilu. Episkopi Zagranične crkve su ga posvetili za episkopa.

Na čelu eparhije se trenutno nalazi mitropolit Josif. Eparhija je danas član Skupštine kanonskih pravoslavnih episkopa Sjeverne i Centralne Amerike, ranije je bila i član Stalne konferencije kanonskih pravoslavnih episkopa u Amerikama. Prestala je to biti nakon njenog gašenja.

Vidi još
--------

* Bugarska pravoslavna crkva

Izvori
------

* Amerikano-Avstraliйskaя eparhiя v „Pravoslavnaя Эnciklopediя" (`ru`)

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica Eparhije u SAD, Kanadi i Australiji
**Elemental** je hrvatski hip hop sastav, osnovan u Zagrebu.

Povijest sastava
----------------

Djeluje od 1998. godine. U početku su bila tri člana, a godine 2003. u sastav uvode instrumentaliste pa danas imaju 7 članova, a kompletnu glazbu i tekstove sami potpisuju.

Svojom glazbom na hrvatsku hip hop scenu donose novi zvuk i osjetno drukčiji pristup ovoj vrsti glazbe, u hip hop svijetu poznatiji kao "organic". Približava rap glazbu ostalim stilovima, te uvodi nova glazbala koja na studijskim snimkama živom svirkom daju novu produkcijsku snagu i otvaraju ovu glazbu prema netrendovski orijentiranoj publici.

Svoj prvi demo album, *Moj, njegov i njen svijet*, izdali su 2000. godine i ubrzo nakon njegovog izdavanja okupljaju prateći sastav te uglavnom nastupaju bez matrica, iako ne odustaju ni od tradicionalnog hip hop pristupa, bez sastava samo s DJ-em.

U ožujku 2000. godine izdaju drugi album *Tempo velegrada / Demiurg*. U suradnji s producentom Mladenom Malekom, s kojim su se nastojali još više približiti sviranju uživo, na albumu gostuju mnogi eminentni hrvatski instrumentalisti, uglavnom jazz orijentacije (Mario Igrec na gitari, Mladen Malek (Boa), sastav Cubismo, Josip Grah na trubi, sastav Josipe Lisac, Matija Dedić, Tihomir Novak na kontrabasu, Zagrebačka filharmonija, bossa nova sastav Quartet Sensitive). Vokalno su pripomogli i razni hip hop izvođači (Tram 11, Bizzo iz Bolesne Braće, Špica, One II Many).

U sastavu s članovima Shot i Remi kao Mcji i glazbenicima Erol Zejnilović (gitara), Tino Baričić (bubnjevi), Marijo Bilić (bas), Dinko Janković (klavijature) i Merima Salkić (prateći vokal), izdaju album *Male stvari* u listopadu 2004. godine, prvi hrvatski hip hop album koji je u potpunosti odsviran, umjesto uobičajenog sempliranja.

Nakon izdavanja albuma Dinko Janković zbog obveza napušta sastav, a njegovo mjesto je zauzeo Davor Zanoški. Godinu kasnije, iz benda odlazi i Tino Baričić kojega zamjenjuje Ivan Vodopijec, a sredinom 2007. godine odlazi i Merima Salkić. Na njeno mjesto dolazi Nataša Tonković. Početkom 2009. Marija Bilića (Bile) zamjenjuje Konrad Lovrenčić-Koni.

Elemental prvenstveno nastoje zadržati osnovnu jezgru glazbe unutar hip hop obrazaca, ali u njihovim podlogama jasno se ocrtavaju utjecaji jazza, soula, funka, rocka i reggaea. Kao neke od stranih glazbenika koji su im bliski po stilu glazbe nabrajaju izvođače poput The Roots, Common, Talib Kweli, Mos Def, D'Angelo i Erykah Badu.

Diskografija
------------

* 2000.: *Moj, njegov i njen svijet*
* 2002.: *Tempo velegrada / Demiurg*
* 2004.: *Male stvari*
* 2008.: *Pod pritiskom*
* 2010.: *Vertigo*
* 2013.: *U redu je*

Vanjske povezice
----------------

* Službena stranica
* Elemental na Menartu

 **Napomena:** Ovaj tekst ili jedan njegov dio je preuzet s internetskih stranica Hip Hop Unity. Vidi Dozvola Hip Hop Unityja.
**Hudiksvall** je grad od 15,015 stanovnika u sredini Švedske, on je i administrativni centar Općine Hudiksvall od 36,849 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Hudiksvall leži na dnu zaljeva Hudiksvallsfjärden dijelu Botnijskog zaljeva, udaljen oko 80 km južno od Sundsvalla.

Historija
---------

Hudiksvall je iznikao u susjedstvu starije luke i trgovišta, povelju o status grada dobio je od 
kralja Johana III 1582.  
Povoljni položaj i trgovačke privilegije pomogle su gradu da u samom startu doživi ekspanzivni razvoj. Tako da je Hudiksvall oko 1630 postao najveći grad Norrlanda, nakon Gävlea. 

U to vrijeme iz njegove luke se izvozila drvena građa i željezna ruda.

Nakon uvođenja trgovačkih ograničenja u Botnijskom zaljevu - 1636. Hudiksvall je izgubio svoju ulogu transportnog centra u konkurenciji sa susjednim gradovima i okolnim željezarama. Pa je unatoč tome što je jedan kratak period bio prijestolnica grofovije ušao u period dugotrajne stagnacije.

Najveću katastrofu doživio je 1721. kad su ga napali Rusi, i do temelja spalili.
Ipak se tokom 18. vijeka polako počeo oporavljati, naročito nakon ukidanja trgovačkih ograničenja po Botnijskom zaljevu - 
1765.

Stanovništvo Hudiksvalla se povećalo od nekih 1.100, koliko je imao 1770. na oko 2.000 1850. do gotovo 5000 na kraju 19. vijeka. Taj rast se može uglavnom pripisati ekspanziji trgovine drvenom građom, kad je Hudiksvall bio u 
jedna od glavnih švedskih luka za izvoz drva.

Ribolov je od velike važnosti za ekonomiju grada sve do sredine 19. vijeka. 

U 20. vijeku Hudiksvall je dobrano izgubio na važnosti, tako da je rastao sporo.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Gävleborg" (engleski). City population. Pristupljeno 31. 05. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Hudiksvalls historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 31. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Hudiksvall*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Hudiksvall* (`sv`)
**Húsavík** (prevedeno *Zaljev kuća*) je gradić u općini Norðurþing na sjeveru Islanda od 2 228 stanovnika. 

*Húsavík* zovu evropskim glavnim gradom za promatranje kitova.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Húsavík* leži na istočnoj obali zaljeva Skjálfandi, udaljen 476 km sjeveroistočno od glavnog grada Reykjavíka.

Historija
---------

Iako se navodi da je prvo nordijsko naselje na Islandu - Reykjavík kog je osnovao Ingólfur Arnarson, to je zapravo *Húsavík* kog je osnovao švedski viking Garðar Svavarsson oko 850. On je nakon oplovljavanja otoka, tu proveo zimu i nazvao taj kraj Garðarshólmur (Gardarov otok). Kad je u proljeće otplovio, neki njegovi robovi su odbjegli od njega i ostali u *Húsavíku*.

Znamenitosti i privreda
-----------------------

Najveća znamenitost tog gradića je njegova drvena crkva iz 1907, koju je projektirao islandski arhitekt - Rögnvaldur Ólafsson. Kako je postao luka iz koje polaze brodovi na promatranje kitova, u gradu je 1997. i osnovan Muzej kitova (Hvalasafnið). Pored tog ovaj mali gradić ima i Gradski muzej i Muzej otkrića (Könnunarsögusafnið).

Pored grada nalazi se nacionalni park - Jökulsárgljúfur.

Znamenitosti i privreda
-----------------------

Pored ribarstva i trgovine, danas je turizam jedna od glavnih grana privrede, jer grad godišnje posjeti preko 100 000 turista. 

Grad ima i mali aerodrom (IATA: HZK, ICAO: BIHU)

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Švedska, Karlskoga
* Norveška, Fredrikstad
* Finska, Riihimäki
* Danska, Aalborg
 | * Grenland, Qeqertarsuaq
* Farski otoci, Fuglafjørður
* SAD, Eastport
 |

Vanjske veze
------------

***Húsavík*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Húsavíka
**Hemijska osobina** je svojstvo materijala koje dolazi do izražaja tokom hemijske reakcije. To je svojstvo koje se može odrediti samo pri promeni hemijskog identita supstance. Katalitička svojstva su takođe hemijske osobina, mada u tom slučaju ne dolazi promene unutrašnje strukture katalizatora. 

Za razliku od hemijskih osobina, fizičke osobine se mogu odrediti bez promene strukture supstanci. Za mnoge osobine u okviru fizičke hemije, i drugih disciplina na granici između hemije i fizike, razlika između hemijskih i fizičkih osobina može da bude stvar gledišta.

Hemijske osobine se mogu koristiti za formiranje hemijskih klasifikacija, koje mogu da budu korisne pri identifikaciji nepoznatih supstanci, kao i pri separaciji i prečišćavanju od drugih supstanci. U nauci o materijalima se hemijske osobine supstance uzimaju kao polazna tačka za njenu primenu.

Primeri hemijskih osobina
-------------------------

* Toplota sagorevanja
* Entalpija formiranja
* Toksičnost
* Hemijska stabilnost u datoj sredini
* Zapaljivost
* Preferentna oksidaciona stanja
* Koordinacioni broj

Vidi još
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hemija***  |

* Fizička osobina
* Hemijska struktura
* Biološka aktivnost
* Kvantitativni odnos strukture i aktivnosti (QSAR)
* Lipinskijevo pravilo petice, opisuje molekulska svojstva lekova
Lokomotiva serije 2044
Lokomotive serije 2044 na zagrebačkom Glavnom kolodovoru
**HŽ serija 2044** (izvorno ***GT 22 HW***, ex *JŽ 645*) (nadimak Mala Karavela) serija je dizelsko-električnih lokomotiva Hrvatskih željeznica. Lokomotive je gradio američki General Motors, a izgrađene su 1981. godine. Namijenjene su za vuču teretnih i putničkih vlakova, iako uglavnom vuku putničke. Osim na prugama u Hrvatskoj, ove lokomotive nalaze se u voznom parku i drugih željeznica država nastalih raspadom Jugoslavije (npr. Železnice Srbije).

Lokomotive ove serije su šestoosovinske s pojedinačnim osovinskim pogonom i osovinskim rasporedom (A1A)'(A1A). Osovinsko opterećenje iznosi 16 t/os. Najveća vozna brzina ovih lokomotiva je 124 km/h. Lokomotive serije HŽ 2044 opremljene su dvotaktnim dizelskim motorom izvedbe V s 12 cilindara i turbopuhalom koje omogućava postizanje većih snaga. Prijenosnik snage je električni, a sastoji se od glavnoga alternatora za izmjeničnu struju i od četiriju istosmjernih elektrovučnih motora, koji su po dva smješteni u svakome okretnom postolju. Lokomotive serije HŽ 2044 spadaju među snažnije lokomotive na Hrvatskim željeznicama.

Mehanički dio lokomotive serije HŽ 2044 sastoji se od glavnoga okvira
koji se preko okretnih postolja i bočnih oslonaca oslanja na dva troosovinska okretna postolja, od duljega dijela oplate motornoga prostora, od upravljačnice i od kraćega niskog dijela oplate na prednjem lokomotivskome kraju. Okretna postolja identična su okretnim postoljima na lokomotivama serije HŽ 2061 i serije HŽ 2062. Kraći kraj lokomotive tvornički je određen za njezin prednji dio. Upravljački stol u upravljačnici predviđen je za vožnju s obiju lokomotivskih strana i omogućava to da strojovođa može mijenjati upravljačko mjesto ovisno o smjeru kretanja vlaka.

Tehničke karakteristike
-----------------------

* **Osovinski raspored:** (A1A)'(A1A)
* **Tip dizelskog motora:** GMC645 E3
* **Instalirana snaga:** 1845 kW
* **Snaga lokomotive za vuču:**
	+ 1715 kW (bez grijanja vlaka)
	+ 1342 kW (sa grijanjem vlaka)
* **Najveća brzina:** 124 km/h
* **Duljina preko odbojnika:** 16994 mm
* **Širina lokomotivskog sanduka:** 2954 mm
* **Najveća visina od GTR:** 4191 mm
* **Ukupna masa lokomotive:** 97,5 t
* **Najveće osovinsko opterećenje:** 16 t/os

Izvori
------

* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* dizelsko-električna lokomotiva serije 2044

***HŽ serija 2044*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Vučna vozila Hrvatskih željeznica |
| --- |
| Električne lokomotive | 1141 • 1142Izvan službe: 1061 • 1161 |
| Dizelske lokomotive | 2041 • 2042 • 2044 • 2062 • 2063 • 2132Izvan službe: 2043 • 2061 • 2131 • 2133 • 2141 |
| Elektromotorni vlakovi | 6111 • 6112Izvan službe: 6011 |
| Dizelmotorni vlakovi | 7022 • 7121 • 7122 • 7123Izvan službe: 7021 • 7221 |
|  Vlakovi Hrvatskih željeznica | dizelske lokomotive • električne lokomotive • parne lokomotive • dizelmotorni vlakovi • elektromotorni vlakovi • specijalna vozila |
**Decenija**, **decenij**, **desetljeće**, **desetleće** ili **dekada** je vremenski interval koji traje 10 godina. Decenija je izraz nastao od latinskoga *decem* (deset) i *annus* (godina) dok je desetleće nastalo kombinovanjem reči deset i leto, što je arhaičan izraz za godinu. 

Desetleće može biti bilo koji period od deset godina, ali je ipak odomaćeno da se godine računaju od prve pa do desete. Tako imamo da se za godine u rasponu od 1. do 10. kaže da su prvo desetleće, od 1901. do 1910. su prvo desetleće dvadesetog veka, a od 2001. do 2010. prvo desetleće trećeg milenijuma. Ovo stoga što nije postojala nulta godina. Posle 31. decembra prve godine pre ere je došao 1. januar prve godine nove ere.

Pored ovih, ponekad se koristi izraz dekada. Međutim, dekada je uobičajen izraz za grupisanje po deset bilo čega, pa i godina između ostalog. U francuskom revolucionarnom kalendaru je dekada od deset dana bila zamena za sedmicu.

Vidi još
--------

* Godina
* Vek
* Milenijum
* Popis decenija
Hemijska dekompozicija
**Hemijsko razlaganje** (*analiza*, *dekompozicija*) je separacija hemijskog jedinjenja u elemente ili jednostavnija jedinjenja. Ono se u nekim slučajevima definiše kao proces koji je suprotan hemijskoj sintezi. Hemijska dekompozicija je često neželjena hemijska reakcija. Stabilnost, koju hemijsko jedinjenje ima pod normalnim uslovima, je ograničena pri izlaganju jedinjenja ekstremnim uslovima, kao što su toplota, radijacija, vlažnost ili kiselost rastvarača. Detalji procesa delompozicije generalno nisu dobro definisani, jer se molekul može razložiti u mnoštvo manjih fragmenata. Hemijsku dekompoziciju koristi više analitičkih tehnika, kao što su masena spektrometrija, tradicionalna gravimetrijska analiza, i termogravimetrijska analiza.

Šira definicija termina *dekompozicija* takođe obuhvata razlaganje jedne faze u dve ili više faza.

Reakcije
--------

Opšta reakcija hemijske dekompozicije je: 

AB → A + B
Specifičan primer je elektroliza vode do gasovitog vodonika i kiseonika:

2 H2O(*I*) → 2 H2 + O2
### Dodatni primeri

Primer spontane dekompozicije je vodonik peroksid, koji se sporo razlaže u vodu i kiseonik:

2 H2O2 → 2 H2O + O2
Karbonati se razlažu pri zagrevanju. Primetan izuzetak je ugljena kiselina, H2CO3. Ona je sastojak gaziranih pića, koji se spontano razlaže tokom vremena u ugljen dioksid i vodu

H2CO3 → H2O + CO2
Drugi karbonati se razlažu pri zagrevanju i proizvode odgovarajuće metalne okside i ugljen dioksid. U sledećoj jednačini *M* označava metal:

MCO3 → MO + CO2
Specifični primer je razlaganje kalcijum karbonata:

CaCO3 → CaO + CO2
Metalni hlorati se takođe razlažu pri zagrevanju. Metalni hlorid i gasoviti kiseonik su produkti.

2 MClO3 → 2 MCl + 3 O2
Jedna od uobičajenih dekompozicija hlorata je razlaganje kalijum hlorata:

2 KClO3 → 2 KCl + 3 O2

Vidi još
--------

* Analitička hemija
* Termalna dekompozicija

Spoljašnje veze
---------------

* Baza podataka biodegradacije Arhivirano 2012-05-30 na Wayback Machine-u
**Erik Everhard** (Calgary, 2. decembar 1976 - ) je umjetničko ime koje koristi **Mitchell Hartwell**,, kanadski pornografski glumac i režiser, poznat po gonzo pornografskim filmovima. Karijeru u industriji za odrasle je započeo kao student u Vancouveru u drugoj polovici 1990-ih, da bi se 1999. preselio u Los Angeles, gdje i danas živi. U intervjuu iz 2002. godine je izjavio da se pornografijom počeo baviti iz zadovoljstva, a ne iz financijskih razloga. Od dolaska u Los Angeles je surađivao s nekoliko studija, uključujući Redlight District, s kojim je poslije uspješno vodio parnicu zbog kršenja ugovora. Od 2009. surađuje sa Julesom Jordanom.

Dužina njegova penisa iznosi 20 centimetara.

Izvori
------

1. 1 2 3  Jury Awards Erik Everhard $141K in Red Light District Case - XBIZ.com
2. ↑  „Interview at RogReviews.com". rogreviews.com. Arhivirano iz originala na datum 2007-11-19. Pristupljeno 2007-11-10.

Vanjske veze
------------

* Podcast Interview at Adult DVD Talk
* Erik Everhard na IMDb-u (`en`)
* Erik Everhard na Internet Adult Film Database
* Erik Everhard na Adult Film Database
**Decebal** je posljednji kralj Dačana koji je vladao u razdoblju od 87. do 106. godine. Poslije gotovo jednog stoljeća nesloge, ujedinio je dačanska plemena i dugo je uspješno odolijevao rimskoj ekspanziji. Ali, i pored sve upornosti, nije se mogao oduprijeti nadmoćnoj vojsci cara Trajana, koja je u dva navrata prodrla u zemlju Dačana. Poslije pada dačanske prijestolnice, Decebal je nastavio otpor na sjeveru zemlje. Nakon što je bio opkoljen, izvršio je samoubojstvo. Time je nestala i samostalnost Dačana, a njihova zemlja postala je rimska provincija Dacija.

Decebalovo pravo ime je bilo *Diurpaneus*, ali je nakon pobjeda u ratovima tijekom 84.-85. godine protiv Rimljana, nazvan Decebalus što vjerojatno znači "snaga Dačana" (*balus* je izvedeno iz indoeuropskog korijena *\*bal* čije značenje je *snaga* i *Dece* što je vjerojatno genitiv množine riječi *Daci*, a u prijevodu bi značilo *Dačana* ili *od Dačana*).

Izvori
------

U suvremenoj Rumunjskoj, gdje se Dačani smatraju precima današnjih Rumunja, Decebal je zbog svoje dugotrajne, uporne i većim dijelom uspješne borbe protiv osvajača dobio status nacionalnog heroja, te mu je posvećen veliki broj književnih i umjetničkih djela. Među njima se ističe spektakularni historijski film *Dacii* (Dačani) Sergiua Nicolaescua iz 1966. gdje je Decebalov lik tumačio Amza Pellea. Decebalovo samoubistvo je također 2005. rekonstruirano i u drugoj epizodi britanske igrano-dokumentarne serije *Life and Death in Rome*.

Izvori
------

* "Assorted Imperial Battle Descriptions", *De Imperatoribus Romanis*.
* Speidel, M. (1984), *Roman Army Studies*, pp. 173-187.

***Decebal*** na Wikimedijinoj ostavi
**Crkvica Svetog Ilije** pripada Eparhiji žičkoj Srpske pravoslavne crkve i smeštena je na stenovitom vrhu uzvišenja *Gradina* (653 m nmv), iznad klisure Moravice, između mesta Prilike i Dobrače, južno od Arilja. Osmanlije su je u nekoliko navrata spaljivale, nakon čega je iznova obnavljana, poslednji put 1811. godine i danas se u njoj tri puta godišnje obavlja bogosluženje.

Prema mišljenju Feliksa Kanica, crkvica je podignuta ostacima stražarske kule iz doba Rimljana, a na postojanje utvrđenja na tom mestu ukazuje i sam naziv *Gradina*, kako se obično nazivaju ruševine starih utvrđenja, čija su se imena izgubila tokom vekova.Sam lokalitet se nalazi na mestu koje kontroliše putni pravac dolinom Moravice, a u njegovom podnožju smešten je manastir Klisura (*Dobrača*), čija crkva je podignuta u Raškom stilu,krajem XIII veka.

Narodna predanja o postanku crkve navode da je prvobitno podignuta na drugom mestu. Jedno od njih navodi da je crkvica iz Prilika pred Osmanlijama odletela na vrh Gradine, dok drugo govori da je Bog pomogao lokalnim Srbima da je prenesu na njeno današnje mesto.

Literatura
----------

* „Arilje: *Kulturno-istorijsko nasleđe*". Arhivirano iz originala na datum 2011-09-19. Pristupljeno 15.11.2011.

Vidi još
--------

* Prilike
* Dobrače
* Manastir Klisura
***Coturnix novaezelandiae*** je izumrla vrsta prepelice koja je bila endem Novog Zelanda.

Povijest
--------

Izumrla je 1875. godine. Prvi znanstvenik koji ju je opisao je Sir Joseph Banks, kada je posjetio Novi Zeland na prvom putovanju Jamesa Cooka 1769. ili 1770. Prvi primjerak prikupili su Jean René Constant Quoy i Joseph Paul Gaimard 1827. na Jules Dumont d'Urville putovanju. Nekad je smatrana konspecifičnom vrstom sa australskom *Coturnix pectoralis*, pa bi drugoj vrsti tada ime bilo *Coturnix novaezelandiae pectoralis*.

Izgled
------

Bila je duga 17,5 do 22 centimetra, dok je bila teška 200-220 grama. Mjerenja dva mužjaka pokazala su krila duljine od 118 i 122 milimetra, duljine repa od 45 i 47 milimetara i duljine zastopalja od 23 milimetra. Za jedan ženski primjerak, raspon krila je 119 milimetara, dok su za dva ženska uzorka duljine repa 42 i 43 milimetra, a dužine zastopalja 23 i 28 milimetara.

Gornja površina tijela bila joj je tamno-smeđe boje sa smećkasto-žutim do kremastim oznakama na leđnom perju i gornjem dijelu krila. Prsa i trbuh bili su smećkasto-žuti sa snažnim tamno-smeđim do crnim prugama. Područje oko očiju kod mužjaka bilo je riđe-narančaste boje, dok je u ženke to područje bilo smećkasto-žuto.

Razmnožavanje
-------------

Nema baš previše informacija o razmnožavanju ove prepelice. Ipak, nađena je obitelj od devet prepelica, gdje je bio jedan odrasli mužjak i jedna odrasla ženka i sedam pilića, tako da je najvjerojatnije bila monogamna. Gnijezda su se nalazila u plitkim udubinama u tlu i bila su obrubljena travom. Inkubacija je trajala oko 21 dan. Jaja su bila boje kože do smeđe, i imala su tamno-smeđe mrlje.

Izvori
------

* www.nzbirds.com Coturnix novaezelandiae na Nzbirds.com, pristupljeno 21. januara 2015.
***Coturnix pectoralis*** je vrsta prepelice koja živi u Australiji.

Ova prepelica stanovnik je većeg dijela istočne, južne, jugoistočne i jugozapadne Australije i Tasmanije. Tu obitava na poljoprivrednim površinama, vlažnim travnjacima, ivičnjacima i zanemarenim pašnjacima. Prema IUCN-u status zaštite joj je smanjen rizik (LC).

Izgled
------

Duga je oko 18-18.5 centimetara. Oba spola su tamno-smeđe boje sa blijedim smećkasto-žutim prugama. U mužjaka strane lica i grlo su lagano kestenjasti, dok je u ženke grlo bijelo, a strane lica blijedo tamno-žute sa tamnim mjestima. Perje potiljka i glave je crno kod oba spola. Šarenica ove prepelice je crvenkasto-smeđa, kljun je crn, a noge i stopala su boje mesa.

Razmnožavanje
-------------

Sezona gniježdenja počinje najčešće u rujnu i traje sve do ožujka. Gnijezdo se nalazi u udubinama u tlu i obrubljeno je travom. U gnijezdu joj se nalazi 6-11 jaja, a u nekim slučajevima nađeno ih je i 14. Jaja su svjetlo-smeđe ili blijedo-žute boje, s tamno-smeđim pjegicama. Inkubacija traje 18-21 dana, a jaja inkubira isključivo ženka. Pilići su žućkasto-smeđe boje, s tamnim prugama koje se protežu sve do bokova i donjeg dijela leđa.

Taksonomija
-----------

Prije bi nekad bila smatrana konspecifičnom s izumrlom novozelandskom prepelicom *Coturnix novaezelandiae*, pa bi joj u tom slučaju ime bilo *Coturnix novaezelandiae pectoralis*. Međutim, filogenetske analize iz 2009. godine pokazale su blizak filogenetski odnos između ove dvije prepelice, i dokazano je da su dvije zasebne vrste.

Izvori
------

* Seabrook-Davison, M.; Huynen, L.; Lambert, D.M.; and Brunton D.H. (2009). Ancient DNA Resolves Identity and Phylogeny of New Zealand's Extinct and Living Quail (Coturnix sp.). *PLoS ONE* 4(7), e6400.
Jonija – kolevka grčke filozofije
**Jonski filozofi** ili **jonska filozofska škola** jeste termin kojim se označava filozofski pravac koji se razvio u maloazijskoj oblasti Jonije tokom 6. i 5. veka stare ere. Ovaj termin, međutim, nije sasvim precizan te nije ni opšteprihvaćen u istoriji filozofije. Prvi ga je upotrebio Diogen Laertije u svom doksografskom delu *Životi i mišljenja znamenitih filozofa*, gde je napravljena opšta podela antičkih filozofa na one koji pripadaju "jonskom" i na one koji pripadaju "italskom" filozofskom pravcu.

Termin "jonski filozofi" ponekada se upotrebljava kao sinoniman terminu "miletska škola", a u svom širem značenju, pored tri pripadnika ove škole – Talesa, Anaksimandra i Anaksimena, obuhvata i Heraklita, Anaksagoru, Diogena iz Apolonije i Arhelaja. Međutim, filozofska mišljenja svih ovih filozova toliko se međusobno razlikuju da se tu teško može govoriti o jednoj "školi" u strogom smislu te reči. Aristotel je ove mislioce nazvao φυσιόλογοι – doslovno "fiziolozi", premda je tačniji prevod "fizičari" – jer su oni proučavali prirodu (φύσις), i to putem spekulativnog mišljenja uma (λόγος). 

Ovi se mislioci ponekad nazivaju i kosmolozima, jer su nastojali objasniti pranačela iz kojih je nastao kosmos, svet koji nas okružuje. Naime, premda je većina kosmologa smatrala da tvar može preći iz jednog oblika i drugi, oni su takođe verovali da je svim stvarima zajedničko nešto što se ne menja – neko pranačelo (ἀρχή), odnosno bitak (τὸ ὄν). Oni se nisu slagali u tome koje je to pranačelo, ali nisu pribegavali ničemu što bi se moglo nazvati eksperimentom kako bi do tog osnovnog pranačela došli, već su se u potpunosti oslanjali na apstraktno i spekulativno mišljenje. S obzirom na to da su odbacili mitologiju kao sredstvo objašnjavanja, postali su prvim filozofima u zapadnoj tradiciji.

Kasniji filozofi proširili su svoja istraživanja i na druge oblasti mišljenja. Elejska škola se, na primer, bavila i gnoseologijom, odnosno nastojala je utvrditi na koji način ljudi spoznaju ono što postoji, pa i na koji način spoznaju da li nešto uopšte postoji.

Povezano
--------

* Antička filozofija
* Presokratska filozofija
* Filozofija u tragičnom razdoblju Grka

Eksterni linkovi
----------------

* Catholic Encyclopedia Entry
***Crax rubra*** je vrsta ptice iz roda *Crax*, porodice *Cracidae*. Monogamna je vrsta, te je rasprostranjena u kišnim šumama od istočnog Meksika kroz Srednju Ameriku do zapadne Kolumbije i sjeverozapadnog Ekvadora. Hrani se mnogim voćem, smokvama i člankonošcima.

Izgled
------

Duga je 78-92 centimetra, dok je teška 3100-4800 grama i dosta je velika ptica. Najteža je vrsta svoje porodice, ali postoje neke vrste iz porodice jednako ili više duge nego ona.

Mužjak je crn s kovrčavom ćubom, bijelim trbuhom i žutom izraslinom na kljunu, dok su mu noge sive boje. Kod ženki postoje tri oblika u boji perja: prugasti oblik s prugastim vratom, pokrovnim perjem, krilima i repom, riđi oblik s crvenkasto-smeđim perjem i prugastim repom, te tamni oblik s crnkastim vratom, pokrovnim perjem i repom.

Izvori
------

1. ↑  Crax rubra na iucnredlist.org, pristupljeno 29. januara 2015.
2. ↑  del Hoyo, Josep (1994): 44. Great Curassow. *In:* del Hoyo, Josep; Elliott, Andrew & Sargatal, Jordi (editors) *Handbook of Birds of the World, Volume 2 (New World Vultures to Guineafowl)*: pp. 359, Plate 33. Lynx Edicions, Barcelona. ISBN 84-87334-15-6
|  |
| --- |
| Opštine Istočnog Berlina |
| Okupirani Berlin |

**Istočni Berlin** (Ost-Berlin) je sovjetski sektor Berlina, i bio je glavni grad Istočne Nemačke od 1949. do 1990. Od 13. avgusta 1961 do 9. novembra 1989, bio je odvojen od Zapadnog Berlina Berlinskim zidom. Istočni Nemci su Istočni Berlin nazivali samo Berlin, ili ponekad kao Berlin, glavni grad DRN (Berlin, Hauptstadt der DDR).

Istočni Berlin se sastojao od sledećih opština:

* Fridrihsšajn (Friedrichshain)
* Helersdorg (Hellersdorf)
* Hoenšonhauzen (Hohenschönhausen)
* Kopenik (Köpenick)
* Lihtenberg (Lichtenberg)
* Marcan (Marzahn)
* Mite (Mitte)
* Pankov (Pankow)
* Prenclauer Berg (Prenzlauer Berg)
* Treptov (Treptow)
* Vajsense (Weißensee)

3. oktobra 1990, Zapadna Nemačka i Istočna Nemačka su se ujedinile. To je formalno označilo kraj postojanja Istočnog Berlina.

Eksterni linkovi
----------------

***Istočni Berlin*** na Wikimedijinoj ostavi

* Fotografije Berlina (1989-1999). Arhivirano 2019-05-30 na Wayback Machine-u
**Hódmezővásárhely** (hrvatskosrpski: *Vašrelj* ili *Vašaršelj*, njemački: *Neumarkt an der Theiß*, rumunjski: *Ionești*) je grad na jugoistoku Mađarske od 44,795 stanovnika.

On je drugi po veličini grad u Županiji Csongrád, pod koju 
administrativno podpada.

Geografske karakteristike
-------------------------

Hódmezővásárhely leži udaljen 25 km sjeveroistokno od Szegeda, nedaleko od rijeke Tise, sa kojom je povezan brojnim kanalima.

Historija
---------

Hódmezővásárhely se transformirao u grad tokom 15. vijeka, spajanjem dotadašnjih sela Hod, Vásárhely, Tarján i Ábrány.

Novo naselje je prvi put dokumentirano pod imenom **Hódvásárhely** 1437. kao centar feuda Janoša Hunjadija. Povoljan položaj na putu za Csongrád omogućio je mjestu da se razvije kao trgovište za stoku.

U to vrijeme imao je status oppiduma, trgovišta ograničenih prava u Županiji Csongrád, čiji je dio između Dunava i Tise nakon 1542. podpao pod Osmansko Carstvo, dok je za razliku od tog Hódvásárhely s one strane Tise bio dio Transilvanije. To stanje nije dugo potrajalo jer je nakon osmanske ofanzive 1552. čitav Csongrád 
podpao pod osmansku vlast. Čitav kraj je teško razaran i opljačkan za vrijeme mongolsko -osmanske ofenzive - 1566. tako da je ostao gotovo bez stanovnika.

Ponovno naseljavanje kraja otpočelo je nakon 1699. kad se stabilizirala granica sa Osmanskim Carstvom.
Nakon 1860. počeli su radovi na regulaciji Tise, pa su isušene brojne bare i mjesto se širilo, tako da je 1873. dobilo status nezavisne općine. Hodmezovasarhely je 1890. bio četvrti po veličini grad u Mađarskoj, sa 55,475 stanovnika iako se još i tad oko 70% njegovih stanovnika bavilo poljoprivredom i stočarstvom.

Nakon poraza u Prvog svjetskog rata grad je ušao u fazu apatije, iz koje se dugo oporavljao. U međuratnom razdoblju proradila su tvornice cigli i vozila.

Nakon Drugog svjetskog rata, za Narodne Republike Mađarske i izgradnje socijalizma 1960-ih su osnovane velike tvornice Hódiköt, Hódgép, Metripond i FIM Alföldi (porculan - kasnije aluminijske konstrukcije). Sve su one bankrotirale krajem 1980-ih.

Pobratimski gradovi
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Mađarska, Baja
* Bugarska, Vidin
* Rumunjska, Arad
* Rumunjska, Baia Mare
* Njemačka, Hechingen
* Nizozemska, Haarlemmermeer
* Litvanija, Kelmė
 | * Srbija, Senta
* Srbija, Sokobanja
* Ukrajina, Solotvino
* Francuska, Vallauris
* Izrael, Tamar
* Poljska, Zgierz
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Csongrád" (engleski). City population. Pristupljeno 26. 04. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Hódmezővásárhely, Hungary*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Arhivirano iz originala na datum 2007-12-12. Pristupljeno 26. 04. 2016.

Vanjske veze
------------

***Hódmezővásárhely*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Hódmezővásárhelya* (`hu`)
**Congleton** je grad od 26,531 stanovnika na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Cheshire.

Administrativno podpada pod Borough Cheshire East.

Geografske karakteristike
-------------------------

Congleton leži na rijeci Dane, udaljen 34 km južno od Manchestera.

Historija
---------

Congleton kao naselje postoji od neolita, a pretpostavlja se je i za rimskih vremena bio veće naselje, ali dosad nisu pronađeni materijalni dokazi.

Congleton je za ranog srednjeg vijeka izrastao u trgovište, nakon što su Vikinzi razorili nedaleki Davenport.

Congleton ima vijećnicu još od 15. vijeka, građenu u fahverku, ona je zamjenjena novom građevinom podignutom 1864. u neogotičkom stilu i svečano otvorenom 1866.

Današnji Congleton je prije svega stambeno predgrađe Manchestera i Stoke-on-Trenta, koji ima i nešto lake industrije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Congleton" (engleski). City population. Pristupljeno 02. 05. 2017.
2. ↑  „*History*" (engleski). Congleton Town Council. Pristupljeno 02. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Congleton*** na Wikimedijinoj ostavi

* Congleton Town Council (`en`)
Okvirna karta drevnih naroda na Siciliji.
**Elimljani** (grčki *Elymoi*, latinski *Elymi*) su bili drevni narod koji je živio na zapadnom dijelu Sicilije u Brončanom dobu i klasičnom periodu. 

O porijeklu Elimljana nema jasnih naznaka. Arheološki nalazi ukazuju da nije bilo kulturnih razlika između njih i domorodačkih Sikanaca koji su živjeli u srednjem dijelu otoka. Međutim, antički autori, uključujući Tukidida. su tvrdili kako su Elimljani došli na Siciliju s obala Male Azije, odnosno bili potomci trojanskih izbjeglica.

Slično kao i drugi sicilski narodi, i Elimljani su prihvatili veliki dio kulture grčkih kolonija, između ostalih i grčki alfabet na kojem su ispisani tekstovi još uvijek nedešifriranog elimljanskog jezika. Grčki uticaj odaje i hram u Segesti, najvećem elimljanskom gradu.

Elimljanski hram u Segesti
Elimljani su tradicionalno bili u dobrim odnosima s feničkim kolonijama, uključujući Kartagu, a nu nešto manje dobrim odnosima s grčkim kolonijama, od kojih je najpoznatiji Selin. Stalni granični sporovi su povremeno dovodili do ratova, a Segestin poziv Atenjanima u pomoć protiv Selina je 415. pne. doveo do znamenite sicilijanske ekspedicije i atenske katastrofe. Elimljani su imali više sreće kada su se za pomoć obratili Kartagi, koja je konačno uništila Selin 409. pne.

Za vrijeme prvog punskog rata su se Elimljani opredijelili za Rimska Republika|Rimsku Republiku, a potom uživali povlašteni tretman, dijelom i zato što su ih Rimljani, s obzirom na mitsko trojansko porijeklo držali srodnicima. Za vrijeme rimske vlasti je došlo do romanizacije.
Ovo je članak o Rijeci Colne, Hertfordshire.  Za ostala značenja, v. Colne.

**Colne** je rijeka na jugu Engleske duga 18 km, pritoka rijeke Temze.

Karakteristike
--------------

Rijeka izvire kod sela Colney Heath u Parku North Mymms u Grofoviji Hertfordshire. Od tamo teče prema zapadu. Na svom toku do grada Watforda, prima pritoke Mimmshall, Tykes i Ellen.

Kod Watforda prima rijeku Gade, i zaokreće prema jugu i teče po visoko urbanizacranoj Grofoviji Greater London, gdje je njezina dolina, ostavljena kao rekreaciona zona za građaneLondona. 

Ušće u Temzu ima kod londonskog predgrađa Staines-upon-Thames u Grofoviji Surrey.

Sliv rijeke velik je 1016 km², danas dobrim dijelom kanaliziran, ispresjecan akumulacionim jezerima i kanalima.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*London’s rivers and streams*" (engleski). Wildpro. Arhivirano iz originala na datum 2015-09-22. Pristupljeno 07. 12. 2016.

Vanjske veze
------------

***Colne, Hertfordshire*** na Wikimedijinoj ostavi

* *River Colne Catchment* (`en`)
**Erc** je bio kralj irske Dalriade do 474. Bio je otac Fergusa Mora i Loarna mac Eirca, a možda je bio i pradjed Muirchertach mac Muiredaiga. Zbrka nastaje zbog toga što je potonji imao matronim Macc Ercae, za koga se govorilo da doalzi od njegove legendarne majke Erce, kćeri Loarna mac Eirca. Ona se udala za Muiredach mac Eógaina. Prema Duan Albanachu i Senchus Fer n-Albanu otac Erca od Dál Riate je bio Eochaid Muinremuir. Moguće je da su oni bili potomci Conaire Cóema.

Postoje pretpostavke da je on ista ličnost kao Muiredach mac Eógain te da pripada Uí Néillu, a što se temelji na kasnijim izvorima, kao što su Annals of the Four Masters. U stvari se smatra da je Dál Riata država naroda Érainn i Darini, a njeni vladari potomci erainskog kralja Conaire Móra. Za kasnije rodoslove je bilo tipično da nesrodne ljude ili one koji su bilo rodom isključivo po braku smješta u istu rodoslovnu shemu, odnosno čini potomcima istog legendarnog osnivača države ili dinastije.

Za Erca je karakteristično da da se tradicionalno smatra pretkom, preko svog sina Fergus Mora, kraljeva Dalriade, a preko njih i kraljeva Škotske, iako je ta tradicija u posljednje vrijeme došla u pitanje.

Izvori
------

**Stranica Šablon:Refbegin/styles.css nema sadržaj.**

* Francis John Byrne, *Irish Kings and High-Kings*. Four Courts Press. 2nd edition, 2001.
* Thomas Charles-Edwards, *Early Christian Ireland*. Cambridge University Press. 2000.
* Donnchadh Ó Corráin (ed.), Genealogies from Rawlinson B 502, at University College Cork: Corpus of Electronic Texts. 1997.
* John O'Donovan (ed. and tr.), Annala Rioghachta Eireann. Annals of the Kingdom of Ireland by the Four Masters, from the Earliest Period to the Year 1616. 7 vols. Royal Irish Academy. Dublin. 1848-51. 2nd edition, 1856.
* John O'Hart, Irish Pedigrees. Dublin. 5th edition, 1892.
* T.F. O'Rahilly, *Early Irish History and Mythology*. Dublin Institute for Advanced Studies. 1946.
**Eparhijski crkveni sud** je organ eparhijskog arhijereja za crkveno sudstvo i poslove unutrašnje crkvene uprave.

Sastav
------

Predsjednik eparhijskog crkvenog suda je arhijerej, koga po njegovom ovlašćenju zamjenjuje arhijerejski zamjenik.

Kada arhijerej predsjedava, arhijerejski zamjenik može učestvovati u suđenju kao član suda.

Eparhijski crkveni sud sastavljaju:

* predsjednik;
* dva počasna člana, koji imaju zamjenike;
* sekretar (referent) i
* potreban broj nižeg osoblja.

Sve osoblje crkvenog suda postavlja i otpušta nadležni arhijerej i o tome izvještava Sveti arhijerejski sinod.

Dužnost crkvenosudskog tužioca vrši svešteno lice, koje arhijerej odredi.

Odluke
------

Predsjednik i članovi eparhijskog crkvenog suda daju svoj glas pri odlučivanju potpuno nezavisno, upravljajući se u tome po svojoj savjesti, a prema odredbama kanonsko-zakonskim.

Eparhijski crkveni sud donosi odluke većinom glasova. Glasanje počinje od najmlađeg člana suda.

Član suda koji se ne bi složio sa donesenom odlukom ima pravo staviti svoje pismeno obrazloženo odvojeno mišljenje. Odvojena mišljenja ne dostavljaju se parničnim stranama.

Sve odluke eparhijskog crkvenog suda, donesene u sjednicama u kojima nije predsjedavao eparhijski arhijerej, podnose se njemu na saglasnost. Ako se arhijerej ne složi sa odlukom eparhijskog crkvenog suda, može da uputi predmet na ponovnu raspravu eparhijskom crkvenom sudu, a ako eparhijski crkveni sud ostane pri svojoj prvobitnoj odluci, može arhijerej dostaviti predmet sa obrazloženim mišljenjem Velikom crkvenom sudu koji će po pitanju ove nesuglasnosti dati svoje obavezno uputstvo. U tom slučaju obustavlja se izvršenje odluka eparhijskog crkvenog suda do odluke Velikog crkvenog suda.

Djelokrug
---------

Eparhijski crkveni sud:

* kao sudski organ:
	+ sudi krivice sveštenstva oba reda;
	+ sudi krivice vernih koje povlače isključenje iz crkvene zajednice na izvesno vrijeme ili konačno;
	+ sudi, u svojoj nadležnosti, sporove o valjanosti, poništenju i razvodu crkvenog braka;
	+ rješava sukobe između sveštenika, kao i sporove zbog parohijskih prihoda i zbog pokretnog ili nepokretnog crkvenog imanja koje je sveštenstvu određeno na uživanje;
* kao organ eparhijskog arhijereja za poslove unutrašnje crkvene uprave:
	+ nadzire po uputstvima arhijereja parohijsko sveštenstvo, parohijske kancelarije i arhijerejska namjesništva;
	+ saopštava i izvršava naredbe i odluke viših crkvenih sudskih vlasti;
	+ pomaže eparhijskom arhijereju u svima poslovima eparhijske uprave, i izvršuje njegova naređenja i u poslovima koji spadaju u njegovu ličnu nadležnost;
	+ vodi brigu, prema odredbama Ustava, o inventaru episkopije u slučajevima premeštaja, penzionisanja ili smrti eparhijskog arhijereja;
	+ donosi odluku o promjenama u crkvenim matičnim knjigama.

  

Odluke eparhijskih crkvenih sudova koje ne podležu razmatranju viših vlasti izvršne su, njih izvršavaju područni crkveni organi.

Vidi još
--------

* Eparhijski savet
* Veliki crkveni sud Srpske pravoslavne crkve