recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zamak Dunnottar** (od škotsko-gelskog *Dùn Fhoithear* = utvrda na litici) je utvrda udaljena oko 3 km južno od 
Stonehavena (Aberdeenshire) Škotska.

Historija
---------

Taj zamak čije ruševine leže na stijeni iznad mora, izgleda da je bio utvrđen još za srednjeg vijeka. Ostatci građevina koje se danas vide su podignute između 15. i 16. vijeka. 

U njemu je tokom Škotskih ratova za nezavisnost bilo sakriveno blago škotskog dvora.

Engleski kralj - Edward I ga je zauzeo - 1296. ali je ponovno pao u škotske ruke - 1297. u napadu Williama Wallaca. On je pritom spalio crkvu sa cijelim engleskim garnizonom u njoj. 

I vojska Olivera Cromwella je 1650. nakon osmomjesečne opsade provalila u Dunnottar u potrazi za kraljevskim blagom. Ali ga nije pronašla jer je ono 
prije nego što je zamak zauzet, kriomice brodom prebačeno u malu crkvu u selu - Kinneff, gdje je ostalo 
neotkriveno punih jedanaest godina.

Izvori
------

1. 1 2   „*Dunnottar Castle*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 01. 2015.
2. ↑   „*Dunnottar Castle*" (engleski). Visit Scotland. Pristupljeno 18. 01. 2015.

Vanjske veze
------------

***Dunnottar (zamak)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Dunnottar Castle* na portalu Visit Scotland (`en`)
* *Dunnottar Castle* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Varaždinski apostol** (Srpski:Вараждински апостол; *Varaždinski apostol*) je ručno pisani apostol celjske grofice Katarine Branković, ćerke srpskog despota Đurđa Brankovića, koji je sastavljen u Varaždinu 1454. godine. Varaždinski apostol je najstarija sačuvana ćirilična knjiga napisana na području Hrvatske. Tekst apostola ispisan je u stilu resavske ortografije razvijenom u Manastiru Manasija sa elementima raške i svetogorske kaligrafije. Danas se knjiga nalazi u stalon postavu Muzeja Srpske pravoslavne crkve u Beogradu. U povodu 550 godišnjice sastavljanja apostola, Muzej Srpske pravoslavne crkve u Beogradu i Muzej Mitropolije zagrebačko-ljubljanske objavili su fototipsko izdanje apostola.

Izvori
------

1. 1 2  „Metropolit Jovan susreo se u Varaždinu s biskupom Culejem i gradonačelnikom Čehokom". Varaždinska biskupija. Arhivirano iz originala na datum 2015-01-09. Pristupljeno 2013-13-12.
2. 1 2  „Varaždinski apostol". Pravoslavlje-Novine srpske patrijaršije. Arhivirano iz originala na datum 2011-08-10. Pristupljeno 2013-13-12.
**Vardan Mamikonijan** (388. – 26. maj 451) bio je armenski vojskovođa, odnosno *sparapet*. Kada je sasanidski perzijski kralj Jezdegerd II nastojao na silu istočnu Armeniju, koja se nalazila pod njegovom vlašću, preobratiti na zoroastrizam, armenski kršćani su protiv njega na čelu sa Vardanom digli ustanak. Ustanička vojska se suprotstavila Perzijancima u velikoj avarajrskoj bitci u kojoj je Vardan 26. maja 451. poginuo. Iako je bitka završila taktički neodlučno ili perzijskom Pirovom pobjedom, Jezdegerd je bio duboko impresioniran armenskom hrabrošću te im je pristao dozvoliti da slobodno ispovijedaju kršćansku vjeru. Zbog toga se Vardan Mamikonijan smatra jednim od najvećih nacionalnih heroja Armenije.

Armenska apostolska crkva je Vardana Mamikonijana proglasila svecem.

Eksterni linkovi
----------------

***Vardan Mamikonijan*** na Wikimedijinoj ostavi

* Егишэ, «О Вардане и войне армянской».

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 21009384
* LCCN: n81099141
* ISNI: 0000 0000 7864 7681
* GND: 123331528
* SUDOC: 137171765
* BNF: cb15052846w (podaci)

 |
**Thankmar** ili **Tammo** (900 ili 906 - Eresburg, 28. jul 938) bio je njemački princ iz dinastije Liudolfinga, odnosno jedini sin njemačkog kralja Heinricha I Ptičara i njegove prve supruge Hatheburg.

Thankmarova majka je prije udaje za Heinricha već bila udana, ali i neko vrijeme provela kao redovnica u samostanu. Zbog toga je njen kasniji brak s Heinrichom, a zajedno s njime i Thankmarova zakonitost, bila upitna.

Godine 929. je Heinrich, nedugo prije smrti, sazvao skupštinu u Erfurtu sa ciljem da ratificira njegovu odluku o nasljedstvu. Zemlje i bogasttvo su morala naslijediti četiri sina - Oton, Heinrich, Bruno i Thankmar, s time da je samo Oton trebao naslijediti krunu. Od braće se jedino Thankmar suprostavio takvom planu, te za vrijeme Otonove krunidbe bio u kućnom pritvoru u Bavarskoj.

Kada je 937. umro Thankmarov rođak Siegfried, grof od Meresburga, Thankmar je prisizao za Meresburgom. Oton je na to mjesto, pak, postavio Geroa. Dok je trajao spor, protiv Otona su se digli Eberhard od Frankonije i Wichmann Stariji; Thankmar se priključio pobuni. Kada su kraljevske snage opsjele njegovo uporište Eresburg, građani su otvorili dveri i omogućili im zauzimanje grada. Thankmar se sklonio u kapelu gdje je molio za milost, ali ga je svejedno ubio kraljev vitez Maginzio. Zbog tog čina, odnosno ubistva kraljevog brata, je Maginzio od Otona kažnjen "okrutnom smrću".

Literatura
----------

* Reuter, Timothy. *Germany in the Early Middle Ages 800–1056*. New York: Longman, 1991.
* Bernhardt, John W. *Itinerant Kingship and Royal Monasteries in Early Medieval Germany, c. 936–1075*. Cambridge: Cambridge University Press, 1993.
**West Lindsey** je distrikt od 92,812 stanovnika na istoku Engleske u Grofoviji Lincolnshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Distrikt West Lindsey leži sjeverno od grada Lincolna. On se sastoji od dvije plodne glinene doline koje leže na nadmorskoj visini manjoj od 30 metara. Njih razvaja vapnenački greben *Lincoln Cliff* visok 60 metara.
Sjeveroistok je pretežno ruralni kraj koji se proteže po vapnenačkim brežuljcima na rubu Woldsa.

Jedini veći urbani centar je historijsko trgovište Gainsborough na zapadu distrikta. On je i administrativni centar distrikta i jedina riječna luka do koje mogu doploviti veći brodovi. Gradić Market Rasen koji leži 32 km istočnije, poznat je po hipodromu.

Privreda
--------

West Lindsey ima nešto lake industrije (čarape i poljoprivredni alati) koja se intenzivnije razvila nakon Drugog svjetskog rata. Kamenolomi iz Woldsa proizvode građevinski kamen i vapno.
Po dolinama se uzgaja pšenica, ječam i šećerna repa, a razvijeno je i stočarstvo (krave i ovce).

Historija
---------

Distrikt je formiran 1. aprila 1974. ujedinjenjem dotadašnjih urbanih distrikta Gainsborough i Market Rasen sa ruralnim distriktima Caistor, Gainsborough i Welton

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Administrative Division" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 05. 2017.
2. 1 2 3 4 5  „*West Lindsey*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***West Lindsey*** na Wikimedijinoj ostavi

* West Lindsey District Council (`en`)

| * p
* r
* u
Distrikti i unitarne jedinice Grofovije Lincolnshire |
| --- |
| Distrikti | Lincoln · North Kesteven · South Kesteven · South Holland · Boston · East Lindsey · West Lindsey |  |
| Unitarne jedinice | North Lincolnshire · North East Lincolnshire |
**Дуленска река** или **Дуленка** се налази у Шумадији, у општини Крагујевац, у Шумадијском округу.. 

Дуленка извире на источним падинама Гледићких планина, код узвишења Гомиле, а код села Драгошевца спаја се са Жупањевачком реком и чине реку Лугомир, леву притоку Велике Мораве.Дужина реке Лугомир од изворишта Дуленске реке,па до ушћа у Велику Мораву,је око 50 км.

Дуленска река се спомиње и као *Дуленка*.

Река је дугачка 30 км, са површином слива од 78 км², а просечни проток је 0,6 м³/с.

У изворишту код села Дулене изграђено је вештачко језеро (Дуленско језеро) из којег се град Крагујевац снабдевао водом.

Притоке
-------

Тај крај је богат малим изворима, из којих настају потоци који обогаћују Дуленску реку.Највећи од тих потока су:Вешалски поток, Дугачки поток, Копчежински поток...Такође у Дуленску реку су уливају мање речице,као што су:Пчеличка река, Црна река и Ломничка река.

Спољашње веэе
-------------

* Станица површинских вода Дулене Arhivirano 2007-07-13 na Wayback Machine-u

Референце
---------

1. ↑  Карта СР Србија, међуопштинска регионална заједница Шумадије и Поморавља, Београд 1987.
2. ↑  Карта Краљево 2, Војногеографски институт, Београд 1970.
„Staford" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Staford (razvrstavanje).

**Staford** (engl. ) je grad od 69,300 stanovnika u sredini u Engleske.

On je administrativni centar Grofovije Staffordshire i vlastitog distrikta Borough Stafford od 132,488 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Stafford leži u Grofoviji Staffordshire duž rijeke Sow, udaljen 26 km sjeverno od Wolverhamptona, 29 km južno od Stoke-on-Trenta i 39 km sjeverozapadno od Birminghama.

Preko Stafforda prolaze magistralne cestovne i željezničke rute koje povezuju London, Birmingham i Manchester.

Historija
---------

Stafford je osnovala Aethelflaed, kćer zapadnosaksonskog kralja Alfreda Velikog u 9. vijeku.

Za vladavine Ethelstana Sjajnog imao je vlastitu kovnicu novca.
Prvu povelju o statusu grada dobio je od kralja Henrya II - 1206.
Nakon tog se razvio kao trgovište i prijestolnica Grofovije Staffordshire. 

Za Engleskog građanskog rata - 1643. rojalistički Stafford okupirale su snage engleskog parlamenta, i srušile gradske bedeme i zamak iz 11. vijeka.

Znamenitosti i obrazovanje
--------------------------

Najveće znamenitosti grada su klasicističke palače Vijeća Grofovije / Shire Hall (1798. - 99.) i Distrikta / Borough Hall (1876. -1877.)
Javni objekti od značaja su palača Vijećnice / Guildhall (1934.) i palača Centralne općinske biblioteke, sa umjetničkom galerijom i muzejom iz 1914. dograđena 1962. 

Grad ima dva koledža, jedan za daljnje obrazovanje, i jedan za umjetnost.

Hotel Swan je bio inspiracija književnicima iz 19. vijeka Charlesu Dickensu i Georgu Borrowu kao okvir da u njega smjeste radnju svojih romana.

Privreda
--------

Stafford je i lindustrijski grad elektroindustrije (elektronika), mašinogradnje, poznat poproizvodnji cipela i soli.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Belfort, Francuska
* Njemačka Dreieich, Njemačka
* Španija Tarragona, Španjolska
* Sjedinjene Američke Države Stafford, Virginia, Sjedinjene Američke Države
* Poljska Skarżysko-Kamienna, Poljska

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Stafford (Staffordshire)" (engleski). City population. Pristupljeno 02. 01. 2017.
2. 1 2 3 4  „Stafford (District, Staffordshire)" (engleski). City population. Pristupljeno 02. 01. 2017.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Stafford*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 02. 01. 2017.

Vanjske veze
------------

***Stafford*** na Wikimedijinoj ostavi

* Stafford City Council  Arhivirano 2008-09-06 na Wayback Machine-u (`en`)
**Elsa** je 63 km duga rijeka u Toskani u središnjoj Italiji. Dolina kroz koju protiče po rijeci se zove Valdelsa (dolina Else).

Geografija
----------

Elsa izvire na gori Montagnola Senese, pored mjesta Sovicille u Sienskoj provinciji, oko 10 km jugozapadno od grada Siene. Od svog izvora rijeka gotovo pravilno teče na sjever do grada Empolija gdje se ulijeva u rijeku Arno. Rijeku u svom prvom dijelu toka, od Casole d'Elsa i Colle di Val d'Elsa, uobičajeno zovu mrtva Elsa (L’Elsa Morta) jer nema pritoka, a jedine vode koja prima su oborinske vode i pritok iz termi Caldane. Nakon mjesta Gracciano d'Elsa, rijeku zovu živa Elsa (L’Elsa Viva). Nakon toga rijeka prolazi pored gradića Poggibonsija i ostavlja iza sebe Provincija Siena i ulazi u Firentinsko metropolitansko područje. Nakon toga rijeka protječe pored naselja Barberino Val d'Elsu i gradova Certalda i Castelfiorentina, gdje prima pritok Lamu. Potom rijeka teče prema Empoliju, i tu se pored naselja Isole ulijeva u rijeku Arno.

Bilješke
--------

1. ↑  Google maps, uvir Else

Vanjske veze
------------

***Elsa (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Il Sentierelsa na portalu Colle di Val d'Elsa Arhivirano 2008-01-31 na Wayback Machine-u (`it`)
* il Porječje Else (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 240523122
* GND: 4431961-7
* SUDOC: 02746380X

 |
**Consolidated PBY Catalina** je avion pravljen za potrebe US Navy (*američka mornarica*) kao izviđač sa amfibijskim mogućnostima (*slijetanje i poletanje na kopnu i vodi*) i odgovor je firme Consolidated na raspis Navy-a iz 1933 godine.

Krila ovog aviona su podignuta na nosačima iznad brodskog trupa i na njima se nalaze dva zvjezdasta motora koji su tako zaštićeni od prskanja vode u otvore za hlađenje. Prvi prototip je poletjeo 19. maja 1936 i već malo kasnije dolazi u sastav mornaričke zračne jedinice *VP-11F*. U novembru 1939 godine izlazi model *PBY-5A* koji pored brodskog trupa ima i točkove za slijetanje na tvrdom terenu. Ova varijanta budi interes i SSSR te britanskih zračnih snaga, tako da se po licenci pravi i u ovim zemljama u kojima se od 1941 uključuje u borbu protiv njemačkih podmornica. U engleskoj je napravljeno oko 700 a u SSSR-u oko 1000 komada. Kanada, koja je učestvovala u razvijanju projekta, takođe dobija licencu.

Poslije rata, Catalina leti u više oružanih snaga kao izviđački avion a Jugoslavija je imala 26 komada ruske proizvodnje. Poneki avioni ovog tipa još danas lete i koriste se kao izletni avioni za turiste (*naprimjer na Maliju i Maledivima*)

Tehnički podaci (Consolidated PBY-5A Catalina)
----------------------------------------------

| Podaci | Jedinice |
| --- | --- |
| Godina produkcije | 1934-1941 |
| Firma | Consolidated (Convair)
 |
| Raspon krila | 31,70 m |
| Dužina | 19,47 m |
| Visina | 6,15 m |
| površina krila | 130 m² |
| Težina (prazan) | 9.485 kg |
| Mogući tovar | - |
| Težina (maksimalna pri startu) | 16.067 kg |
| Putnici | - |
| Posada | 7-9 |
| Brzina | 288km/h |
| Visina leta | 3.960 m |
| Dužina leta | 4.096 km |
| Pogon | 4x Pratt & Whitney R-1830-92 Twin-Wasp zvjezdasti motori sa zračnim hlađenjem |
| Snaga | 4x 895 kW (1.217 KS) |
| Naoružanje | Do 1.800 kg bombi i 2\* mitraljez u kalibru 12,7mm i 3\*7,62 |

Linkovi
-------

* Službena stranica Arhivirano 2010-02-13 na Wayback Machine-u

***Consolidated PBY Catalina*** na Wikimedijinoj ostavi
**Constant Troyon** (Sèvres, 28. kolovoza 1810. - Pariz, 21. veljače 1865.) bio je francuski slikar, pripadnik Barbizonske škole.

Životopis
---------

Constant Troyon je rođen Sèvresu, gradiću u blizini Pariza kao sin dekoratora porculana Jeana-Marie-Dominiquea (1780. - 1817.). U početku je oslikavao dekoracije na porculanu u svom rodnom mjestu nastavljajući obiteljsku tradiciju, potom se posvetio slikarstvu. Njegovi prvi učitelji slikanja bili su Denis-Desiré Riocreux, konzervator muzeja u Sèvresu i Camille Roqueplan. 

Godine 1830. surađivao je sa slikarom Paulom Huetom, da bi se od 1840. pridružio Barbizonskoj školi pejzažnog slikarstva. Troyon je značajan po tome što je realističko shvaćanje te škole primijenio na prikazivanje životinja kao npr. stada krava i ovaca na paši, volova i konja na pojilištu, te prizora lova. Zajedno s drugim pripadnicima Barbizonske škole, postiže velik uspjeh na tradicionalnoj izložbi *Salon* u Parizu 1855. godine. Tijekom svog života dobio je još četiri nagrade na istoj izložbi, a dodijeljeno mu je i odlikovanje Legije časti. Među njegovim obožavateljima bili su i Napoleon III. i Théophile Gautier.

Troyon umire 1865. u Parizu, nakon teške psihijatrijske bolesti. Pokopan je na groblju Montmartre. Pošto nije imao potomaka, njegova je majka uspostavila novčanu nagradu "*Prix Troyon*", namijenjenu slikarima koji se ističu u slikanju životinja. Nagradu dodjeljuje jednom godišnje Škola likovnih umjetnosti u Parizu.

Galerija slika
--------------

* Potok u šumi, oko 1860. Muzej Louvre, Pariz, FrancuskaPotok u šumi, oko 1860. Muzej Louvre, Pariz, Francuska
* Pastoralna scena, oko 1860. Muzej likovnih umjetnosti, Budimpešta, MađarskaPastoralna scena, oko 1860. Muzej likovnih umjetnosti, Budimpešta, Mađarska
* Pastir,  oko 1860. Muzej likovnih umjetnosti, Budimpešta, MađarskaPastir, oko 1860. Muzej likovnih umjetnosti, Budimpešta, Mađarska
* Krave na pojilištu, 1851. Muzej umjetnosti Walters, Baltimore, SADKrave na pojilištu, 1851. Muzej umjetnosti Walters, Baltimore, SAD
* Odlazak na sajam, Ermitaž, St. Petersburg, RusijaOdlazak na sajam, Ermitaž, St. Petersburg, Rusija

Izvori
------

1. 1 2 3  Constant Troyon na Hrvatskoj enciklopediji, pristupljeno 1. rujna 2014.
2. ↑  Constant Troyon na Encyclopaedia Universalis, pristupljeno 6. rujna 2014.
3. ↑  Dictionnaire de l'art et des Artistes, 1982. (Fernand Hazan)
4. ↑  Životopis Constanta Troyona na peinturesetpoesies.blog50.com Arhivirano 2014-09-03 na Wayback Machine-u. Pristupljeno 1. rujna 2014.

Vanjske poveznice
-----------------

***Constant Troyon*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`en`) Constant Troynon na *Artcyclopediji*, pristupljeno 31. kolovoza 2014.
* (`fr`) Slike Constanta Troyona u francuskim muzejima, pristupljeno 31. kolovoza 2014.
* *Lovočuvar* i *Guščarica* Constanta Troyona u Muzeju Orsay, Pariz Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u, pristupljeno 31. kolovoza 2014.
**Silvester Makoj** (engl. ) je britanski glumac rođen 20. avgusta 1943. godine u Danunu (Škotska).

Biografija
----------

Rođen je kao Persi Džejms Patrik Kent-Smit u Danunu na jugozapadnu Škotske. Njegov otac, Englez po nacionalnosti, poginuo je Drugom svjetskom ratu, mjesec dana prije Silvesterovog rođenja. Majka mu je bila Irkinja. Nakon završetka škole u rodnom gradu, odselio se u London. Radio je kao blagajnik u Raundhausu kada ga je Ken Kembel pozvao da se pridruži putujućoj trupi "The Ken Campbell Roadshow". U trupi je uglavnom statirao pod pseudonimom Silvest Makoj. Zatim je odlučio da mu umjetnički pseudonim bude Silvester Makoj. Od 70-ih počinje njegova ozbiljnija karijera na televiziji. Glumio je čarobnjaka Radagasta u filmskoj trilogiji Hobit.

Filmografija
------------

* *Božićna svijeća* (2013)
* *Hobit: Šmaugova pustošenja* (2013)
* *Hobit: Neočekivano putovanje* (2012)
* *Kralj Lir* (2008)
* *Doktor Hu* (1996)
* *Doktor Hu* (1987-1989)
* *Drakula* (1979)

Spoljašnje veze
---------------

* Silvester Makoj na IMDb-u (`en`)
Željeznička tračnica
Razne vrste željezničkih tračnica
Tipična tramvajska tračnica
Tračnice za vođenje autobusa, sustava O-Bahn blizu Klemziga 
Jedna od mogućih izvedbi tračnice za vođenje autobusa u gradu Mannheim 
Tračnice za hibridno vozilo (translohr)
Tračnice za vođenje hibridnog vozila (klasificiranog kao autobus, jer može tehnički napustiti vođenje) i nastaviti vožnju po ulici
**Tračnice** su oblikovani čelični proizvod. Postoji više oblika, ali *T*, *U* i *H* oblik su najčešči.

Željezničke tračnice
--------------------

U željezničkom prometu se koriste kao vodilje, po kojima prometuju željeznička vozila. Tračnice izrađene za željeznicu obično imaju utisnute i dodatne podatke, kako bi se svaka mogla kasnije identificirati.

Tračnice se spajaju u željezničku prugu spojnicama ili varenjem (obavezno za željeznice velike brzine).

Tramvajske tračnice
-------------------

Pošto su tramvaji redovito lakši od željeznice punog profila i koriste se i u gradovima, za tramvaje se češće primjenjuje tip tračnica, koji ima zaštitu od iskakanje sa unutarnje gornje strane.

Tračnice za vođenje autobusa
----------------------------

Autobus ili trolejbus se može odvojiti od drugog prometa, ako prometuje trakom, koji je projektiran upravo za njega.
Pri tome tako modificirano vozilo ima posebne vodilice sa strane, koje upravljaju smjerom kretanja.
Vozač više nije obavezan skretati vozilo, jer je ono vođeno uzduž posebno građene tračničke konstrukcije.
Djelomično se tračnice *L* oblika, djelomično čelične, a djelomično čak i armiranobetonske.
Ovaj način prometovanja omogućuje veće brzine, jer je specijalna trasa posvećena samo autobusima.
Kada napuste vođenu trasu, autobusi mogu nastaviti vožnju normalnim prometnim tracima, posebno posvećenim njima ili okolnim ulicama.

Tračnice za vođenje hibrida
---------------------------

Pojavio se i tip masovnog javnog prijevoza, koji je zapravo hibrid autobusnog i tramvajskog prijevoza. Tu se opet koriste tračnice za vođenje vozila u posebnim izvedbama.
Poneki od hibrida autobusa i tramvaja mogu napustiti vođenje na za topredviđenim mjestima, te nastaviti vožnju po okolnim ulicama, a neki su vezani uz tračnice.

Veze
----

***Tračnica*** na Wikimedijinoj ostavi

* tramvaj
* željeznica
* vlak
* vlak velike brzine
**Dizajn** je *proces* donošenja serije odluka koje imaju za cilj konstruisanje, oblikovanje ili kreiranje nečega. Dizajn se precizno definiše kao dosezanje cilja unutar ograničenja. Dizajn se obično odvija po unapred određenom planu, ideji ili zamisli. Svrha dizajna je realizacija plana ili ideje koji mogu biti uzrokovani potrebom da se reši određen problem. Zbog toga se proces dizajna često definiše i kao proces rešavanja problema.

Kada se govori od dizajnu nekog proizvoda, predmeta ili objekta, obično se pod dizajnom smatra aranžman ili konfiguracija pojedinačnih komponenti koji čine celinu proizvoda, predmeta ili objekta.

Riječ *dizajn* ima korijen u latinskim riječima *de* i *signare*.

Danas dizajn ne predstavlja specifičnu profesiju niti disciplinu jer je pojam preširok. Postoje mnogobrojne discipline dizajna. Neke od njih su:

* industrijski dizajn
* interijer dizajn
* grafički dizajn
* modni dizajn
* type dizajn

Razvojem tehnologije i shodno potrebama društva, nameću se nove oblasti dizajna koje su tek u začetku razvoja kao što su:

* veb dizajn
* interaktivni dizajn
* informacioni dizajn

Neki pojmovi koji se često vežu uz dizajn su: ergonomija; estetika

***Dizajn*** na Wikimedijinoj ostavi
Umutina.
**Umutina** (Umotína, Omotina, Umotina, Barbados, Barbado), pleme iz skupine Bororoan Indijanaca duž rijeke Paraguay u brazilskoj državi Mato Grosso. Pacifizirao ih je 1918. Cândido Rondon. U suvremeno vrijeme preostalo ih je 160 (1993). Svoj jezik su zaboravili i danas se služe portugalskim. Umutine su poznati po opisima etniologa Haralda Schultza, koji je 1940.-tih godina tri puta živio među njima, ukupno 8 mjeseci.

Ime
---

Od ne-Indijanaca nazivani su Barbados zbog svojih brada koje su izrađivali od ženskih kosa ili krzna majmuna drekavaca

Lokacija
--------

U prošlosti su živjeli na gornjem Paraguaju, između rijeka Sepotuba i Bugres. Danas imaju dva sela, kedno je Umutina sa 420 stanovnika, i drugo Balotiponé sa 25 stanovnika u pet obitelji. Ova druga skupina sebe i naziva Balotiponé (novi narod). Sela se nalaze unutar rezervata Umutina koji se prostire na 28.120 hektara, u općinama Barra do Bugres i Alto Paraguai, između rijeka Paraguai i Bugres.

Običaji
-------

Ženska nošnja sastojala se od tubularne pamučne suknje tkane na rudimentranom tkalačkom stanu, a soju kosu nosile su kratko podrezanu. Muška odjeća bila je tek navlaka za ud, a kosu su nosili dugu, spletenu u čvor na vrhu glave i omotanu u pamučni pojas, nalik turbanu. Nakit se izrađivao od majmunskih koatijevih i pekarijevih zubi i ljusaka riječnih mekušasa od kojih su pavili ogrlice

Brojno stanje
-------------

Njihovo brojno stanje iznosilo je oko 400 (1862), ali je nakon pacifikacije 1911. broj spao na 300, a osam godina kasnije ospice ili neka druga bolest broj im je smanila na 200. Broj im opada i kasnije 120 (1923.); 73 (1943)m od čega 50 na Pôsto Fraternidade Indígena, a 23 na gornjem toku rijeke Paraguai, na sjeveru Mato Grossa, koji postaju poznati kao 'Nezavisni' zbog odbijanja bilo kakvog kontakta sa Europljanima. No ovu nezavisnu skupinu dvije godine kasnije pogađa epidemija magarečeg kašlja (hripavac) i bronhopneumonija, pa preživi svega njih 15. Skupina na postaji Pôsto Fraternidade Indígena počela se ženiti sa pripadnicima drugih plemena, i njihov broj iznosi 445 (2009)

Izvori
------

1. ↑   Cândido Rondon
2. ↑  Umotína
3. ↑  Umutina
4. ↑  Umutina
**Citotoksičnost** je svojstvo toksičnosti za ćelije. Primeri toksičnih agenasa su imunske ćelije ili neki tipovi otrova, e.g. iz zmija vrste *Bitis arietans* ili pauka vrste *Loxosceles reclusa*.

Ćelijska fiziologija
--------------------

Tretiranje ćelija citotoksičnim jedinjenjem može da dovede do različitih ishoda. Ćelije mogu da podlegnu nekrozi, pri čemu gube membranski integritet i brzo umiru usled ćelijskog liziranja. Ćelije mogu da prestanu sa aktivnim rastom i deobom (dolazi do umanjenja ćelijske održivosti), ili može da dođe do aktivacije genetičkog programa kontrolisane ćelijske smrti (apoptoze).

Ćelije koje podležu nekrozi tipično ispoljavaju brzo oticanje, gubitak membranskog integriteta, zaustavljanje metabolizma i dolazi ispuštanja njihovog sadržaja u okolinu. Ćelije koje podležu brzoj nekrozi *in vitro* nemaju dovoljno vremena ili energije da aktiviraju apoptotičku mašineriju, te ne izražavaju apoptotičke markere. Apoptozi je svojstven dobro definisani niz citoloških i molekularnih promena uključujući promenu indeksa refrakcije ćelije, sažimanje citoplazme, nuklearna kondenzacija i presecanje DNK u fragmente regularne veličine. Ćelije u kulturi koje podlegnu apoptozi nakon toga bivaju podvrgnute sekondarnoj nekrozi. One zaustavljaju metabolizam, guve membranski integritet i liziraju se.

Spoljašnje veze
---------------

* MeSH *Cytotoxins*
* Cytotoxicity Assays, Promega Corporation
**Ångerman** (švedski: *Ångermanälven*) je rijeka na sjeveru Švedske duga 460 km.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rijeka Ångerman izvire u brdima Lapplanda, nedaleko od norveške granice. Od tamo teče u pravcu jugoistoka uz velike meandre preko naselja Vilhelmina, Åsele, Sollefteå i Kramfors, do ušća u Botnijski zaljev nekoliko kilometara sjeveroistočno od Härnösanda. 

Rijeke Fjällsjö i Fax su joj najveće pritoke, a jezera Vojm i Flå podignuta su u gornjem toku, zbog regulacije rijeke.

Kako Ångerman ima veliki pad i brojne slapove na rijeci su podignute brojne hidroelektrane. Estuarij 
Ångermana dug 32 km plovan je čitavom dužinom, uz njegove obale ima dosta tvornica celuloze i pilana.

Sliv rijeke velik je 31.865 km² i proteže se preko grofovija Västerbotten i Västernorrland.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Angerman*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 04. 2015.

Vanjske veze
------------

***Ångerman*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ångerman* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Dalmatia Tower** je poslovni neboder smješten u Splitu, te najviša zgrada u Hrvatskoj. Nalazi se na raskrižju Dubrovačke ulice i Ulice Domovinskog Rata, blizu željezničke postaje Split Predgrađe.

Tehnički podaci
---------------

Dalmatia Tower je 115 metara visok i posjeduje 27 katova. Na vrhu zgrade je postavljena antena, pomoću koje krajnja visina mjeri 135 metara. Neboder posjeduje pet podzemnih katova namjenjenih parkiranju vozila. Ukupno osam dizala opslužuju zgradu. Četiri dizala opsluživa poslovni prostor od 1. do 15. kata, dok ostala četiri dizala opslužuju od 16. do 27. kata, gdje se s izuzetkom 27-og kata nalazi ugostiteljski prostor hotelskog lanca Marriott. Na vrhu nebodera je predviđen ugostiteljski objekt s promatračnicom.

Povijest
--------

Ova zgrada je dio Westage Towers kompleksa koji sadrži dva nebodera. Prvi, s imenom Westgate Tower A, je već izgrađen sa 12 katova i 55 metara visine i udomljava glavno sjedište Splitske banke. Drugi, izvorno nazivan Westgate Tower B, je prvotno predviđen sa 17 katova i visinom od 75 metara, međutim gradnja je zaustavljena šest mjeseci nakon završetka 17-og kata kako bi se dobila nova građevinska dozvola koja dozvoljava katnost od ukupno 27 katova. Gradnja je nastavljena sredinom 2018 godine. Westgate project-u je dodjeljena nagrada za najbolje poslovne nebodere u kasnoj 2017 godini. Dalmatia Tower je dovršen 15. svibnja 2022. godine.

Izvori
------

1. 1 2  „Dalmatia Tower postigao punu visinu od 135 metara, sad je i službeno najviši neboder u Hrvatskoj". tportal.hr. 13. svibnja 2022. Pristupljeno 11. listopada 2022.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
***The Water Is Wide*** (sh. *Voda je široka*) je knjiga memoara američkog pisca Pata Conroya objavljena 1972. godine. U njoj se opisuju Conroyeva iskustva na otoku Daufuskie Island (u knjizi naveden kao "Yamacraw Island") gdje je nekoliko godina ranije radio kao učitelj u mjesnoj školi; svi njegovi učenici su bili crnci, potomci nekadašnjih robova koji su se tokom decenija i vijekova izolacije, umjesto engleskog počeli koristiti vlastitim kreolskim dijalektom poznatim kao "Gullah". Conroy u knjizi opisuje vlastite nekonvencionalne metode podučavanja, kao i sukobe sa školskim vlastima.

Knjiga, koju dio kritičara smatra fikcijom, je godine 1974. adaptirana u igrani film *Conrack* gdje je Conroyev lik tumačio Jon Voight. Godine 2009. je snimljena još jedan istoimena adaptacija u obliku TV filma.

| * p
* r
* u
Djela čiji je autor Pat Conroy |
| --- |
| Romani | 
* *The Boo* (1970)
* *The Water Is Wide* (1972)
* *The Great Santini* (1976)
* *The Lords of Discipline* (1980)
* *The Prince of Tides* (1986)
* *Beach Music* (1995)
* *The Pat Conroy Cookbook: Recipes of My Life* (1999)
* *My Losing Season* (2002)
* *South of Broad* (2009)
* *The Death of Santini* (2013)

 |
| Adaptacije | 
* *Conrack* (1974)
* *The Great Santini* (1979)
* *The Lords of Discipline* (1983)
* *The Prince of Tides* (1991)
* *The Water Is Wide* (2006)

 |
**Gerasdorf bei Wien** je grad na istoku Austrije od 10.600 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Wien-Umgebung u Saveznoj zemlji Donja Austrija.

Geografija
----------

Gerasdorf leži u Bečkoj kotlini, sjeveroistočno od Beča, pa je od 1960-ih izrastao u njegovo industrijsko predgrađe.

Historija
---------

Gerasdorf je prvi put dokumentiran oko 1200. pod imenom *Viricus des Gerhartesdorf*, kao feud darovan samostanu Klosterneuburg.
Gerasdorf je tek 1849. postao nezavisna općina, sve dotad bio je kao i susjednji Seyring samo feud. 

Nakon austrijskog anschlussa Gerasdorf je od 1938. bio dio Velikog Beča, od 1954. je ponovno jedna od donjoaustrijskih oćina.

Općine Gerasdorf i Seyring ujedinile su se 1972. pod zajedničkim imenom Gerasdorf. 
Gerasdorf je dobio status trgovišta 1992. a 1998. i status grada.

Znamenitosti
------------

Od znamenitosti Gerasdorf ima gotičku crkvu sa kasnobaroknim enterijerom .

Privreda
--------

Ekonomijom Gerasdorfa dominira industrija i trgovina u kojoj radi 55% svih zaposlenih. U gadu se proizvode prehrambeni proizvodi, alkoholna pića, čelične i betonske konstrukcije, papir i artikli od drva i plastike.

Uz to ima puno manjih firmi koje se bave štamparstvom i kompjuterima.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Niederösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 09. 03. 2016.
2. 1 2 3 4 5  „*Gerasdorf bei Wien*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 10. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Gerasdorf bei Wien*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Gerasdorf bei Wiena* (`de`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 155158020
* LCCN: no2008041807
* GND: 4527002-8
* NKC: ge1125780

 |
**Strizirep** je naselje (selo) koje se nalazi nekih desetak kilometara od grada Trilja.

Zemljopisni položaj
-------------------

Naselje Strizirep se nalazi u blizini naselja Vrpolje u Triljskom kraju. U selo se cestovnim putem može doći iz pravca naselja Vrpolje, Budimir i Vrandolca.

Stanovništvo
------------

Naselje Strizirep bilježi drastičan demografski pad a razlog tome je nedostatak osnovnih civilizacijskih dostignuća (prometnice, blizina zdravstvenih i školskih ustanova, poslova, i tako dalje).

***Kretanje broja stanovnika naselja Strizirep za razdoblje od 1857. do 2001. godine***  

Napomena:Podaci o stanovništvu u naselju Strizirep iz 1869. 1921. i 1931. godine su sadržani u podacima za bivše naselje Medići, koje je 1900. i 1910. godine iskazivano kao samostalno naselje.

Zanimljivosti
-------------

Naselje Strizirep se prije nazivalo Strižirep ali je tijekom vremena radi lakšeg izgovora uvriježio naziv Strizirep.

Vanjske poveznice
-----------------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


| * p
* r
* u
Naselja grada Trilja |
| --- |
| Bisko • Budimir • Čačvina • Čaporice • Gardun • Grab • Jabuka• Kamensko • Košute • Krivodol • Ljut • Nova Sela • Podi • Rože • Strizirep • Strmendolac • Tijarica • Trilj • Ugljane • Vedrine • Velić • Vinine • Vojnić Sinjski • Voštane • Vrabač • Vrpolje |

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Strizirep** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
*Za ostala značenja, v. Tercijar (razvrstavanje).*
**Tercijarski** period je nekada bio jedan od glavnih dijelova geološke kronologije, te pokrivao vrijeme od kraja perioda krede prije 65 miliona godina do početka kvartarskog perioda prije 1,6 miliona godina. Njegova primjena bila je česta te se nastavlja, iako je Međunarodna komisija za stratigrafiju da se taj izraz više ne koristi u formalnoj stratigrafskoj nomenklaturi. Umjesto toga se preporučuje upotreba paleogenskog i neogenskog perioda kao glavnih podjela kenozojske ere. U svojoj uobičajenoj upotrebi tercijar je pokrivao pet geoloških epoha -- paleocen, eocen, oligocen, miocen i pliocen.

Tercijar otprilike pokriva vremenski period od nestanka dinosaura do početka posljednjeg ledenog doba. Na početku perioda su sisavci zamijenili reptile kao domionatne životinje. Svaka epoha tercijara je obilježena važnim razvitkom u životu sisavaca. Najstariji prepoznatljivi hominoidski rođaci čovjeka, *Proconsul* i *Australopithecus* su se pojavili u tom dobu. Moderni topovi ptica, reptilea, vodozemaca, riba, i beskralješnjaka su bili ili već prisutni ili se pojavili na samom početku peridoa. Moderni oblici cvjetnih biljaka su evoluirali. Morski beskralježnjaci i morski kralježnjaci (osim sisavaca) su vrlo malo evoluirali.

Kontinentalni pomak bio je skroman. Gondwanaland se konačno razdvojila, i Indija se sudarila s Eurazijskom pločom. Južna Amerika se spojila sa Sjevernom Amerikom pred kraj tercijara. Antarktika -- koja se već bila odvojila -- pomakla se na svoju današnju poziciju oko Južnog pola. Prevladavala je vulkanska aktivnost. Klima se tokom tercijara postepeno ohladila, započevši s paleocenskim tropsko-umjerenim temperaturama na cijelom svijetu i završivši s velikom glacijacijom pred kraj perioda.

Izraz tercijar je prvi koristio Giovanni Arduino u 18. vijeku. On je geološko vrijeme klasificirao u primitivni (ili primarno), sekundarni i tercijarni period na osnovu geoloških zapažanja u sjevernoj Italiji. Kasnije se počeo primjenjivati četvrti period - kvartar. Godine 1828. Charles Lyell je uključio tercijarni period u vlastiti, mnogo detaljniji sistem klasifikacije. Tercijarni period je podijelio u četiri epohe na osnovu postotka fosila mekušaca nalik na moderne vrste pronađenih u tim stratama. Koristio je grčka imena: eocen, miocen, stariji pliocen i noviji pliocen. Iako su te podjele izgledale adekvatne za regiju na koju su se originalno bile primjenjivale (dijelova Alpa i ravnice Italije), taj sistem se nije mogao primijeniti na ostale dijelove Evrope i Ameriku. Zato je kasnije upotreba mekušaca u definiciji epoha bila napuštena, te uvedena nova imena i definicije.


| *Tercijarska pod-era* |
| --- |
| Paleogenski period |
| Paleocenska epoha | Eocenska epoha | Oligocenska epoha |
| Dan | Seland | Tanet | Ipres | Lutet | Barton | Priabon | Rupel | Hat |



| *Tercijarska pod-era* | *Kvartarska pod-era* |
| --- | --- |
| Neogenski period |
| Miocen | Pliocen | Pleistocen | Holocen |
| Akvitan | Burdigal | Zanklij | Donji |   |
| Langij | Seraval | Pjačentin | Srednji |
| Torton | Mesin | Gelasij | Gornji |
**Cipal plutaš** (lat. *Oedalechilus labeo*) najmanji je cipal u Jadranskom moru. Ima nekoliko drugih naziva kao što su ludaš, luskavac, pesnjak, glibavac. Naraste do 25 cm i do 0,2 kg težine.

Svoje ime je dobio po karakterističnom ponašanju, a to je da pliva na samoj površini mora, u plićaku, te među stijenama. Tu lovi manje organizme pri površini ili čisti alge s kamenja. Mrijesti se krajem ljeta ili početkom jeseni.

Najčešće ga se nalazi na dubinama do 15 m, na području cijelog Mediterana (osim Crnog mora) ta na malom području Atlantika, oko Maroka i Gibraltara. Ne zalazi u rijeke iako je čest na ušćima rijeka, te na ispustima kanalizacije, gdje je voda bočata.

Izvori
------

1. ↑  (`sh`) Cipal plutaš[*mrtav link*] (nemo-hr.com)
2. ↑  (`sh`) Cipli[*mrtav link*] (riblje-oko.hr)
3. ↑  (`en`) Boxlip mullet (fishbase.org)

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Cipal plutaš** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Cipal plutaš** |

***Cipal plutaš*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sint-Michielsgestel** je općina od 29,722 stanovnika i gradić od 9,550 stanovnika, na jugu Nizozemske u Proviciji Sjeverni Brabant.

Geografske karakteristike
-------------------------

Sint-Michielsgestel se prostire duž obala rijeke Dommel, koja ga dijeli na dva dijela, udaljen desetak km jugoistočno od centra 's-Hertogenboscha. 

Današnja općina Sint-Michielsgestel osnovana je 1996. spajanjem Sint-Michielsgestela, sa naseljima *Den Dungen* i *Berlicum*, tad je pripojeno i selo *Gemonde*, koje je do tada pripadalo Boxtelu.

Historija
---------

Sint-Michielsgestel je dobio ime po visokoj suhoj pješčanoj zemlji (=gestel) i katoličkoj crkvi posvećenoj arhanđelu Mihaelu.
Njegovo ime je prvi put dokumentirano negdje oko 1314. godine, kada su spojeni feudi Herlaer i Gestel. Inače se feud Herlaer spominje još davno prije 1142. kao domena Dircka, grofa od Herlaera.
Gimnazija u Sint-Michielsgestelu osnovana je 1815. godine, za Drugog svjetskog rata korištena je kao zatvor za političke protivnike. U maju 1942. njemački okupatori zatvorili su 460 ljudi među ostalim i Wima Schermerhorna prvog posljeratnog nizozemskog premijera (1945.-1946.).

Privreda
--------

Glavni poslodavac u gradu je sanatorij Kentalis, ranije poznat kao Institut za gluhe i nagluhe osobe (Instituut voor Dovenl). Ali to je gotovo sve, pa većina stanovnika putuje na posao u 's-Hertogenbosch.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Noord-Brabant, Province in Netherlands*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.09.2022.
2. 1 2 3 4  „*Sint Michielsgestel in Sint-Michielsgestel (North Brabant)*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.09.2022.
3. 1 2 3 4  „*Contemporary Sint-Michielsgestel*" (egleski). Liqui search. Pristupljeno 14.09.2022.
4. 1 2  „*Sint-Michielsgestel - History*" (egleski). Liqui search. Pristupljeno 14.09.2022.

Vanjske veze
------------

***Sint-Michielsgestel*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sint-Michielsgestel* (službene stranice općine) (`nl`)
*Za ostale upotrebe, v. Cvetje v jeseni (razvrstavanje).*)
***Cvetje v jeseni*** (sh. *Cvijeće u jesen* ili *Jesenje cvijeće*) je pripovjetka slovenskog književnika Ivana Tavčara objavljena 1917. godine pod pseudonimom Emil Leon. Protagonist i narator je Janez, mladić iz Ljubljane koji opisuje posjet rođacima u udaljenom selu, prilikom koga se zaljubio u lijepu seljanku po imenu Meta. Radnja prikazuje kako je ta ljubav nesretno završila zbog Metine nenadane bolesti i smrti. *Cvejte v jeseni* je izazvala pažnju zbog prikaza razlika između gradskog i seoskog načina života. Godine 1973. je poslužila kao predložak za *Jesenje cvijeće*, jedan od najpopularnijih slovenskih igranih filmova, a 2014. godine i za istoimeni mjuzikl.

Vanjske veze
------------

* Ivan Tavčar (Emil, Leon). Cvetje v jeseni. *Ljubljanski zvon* 37/3 (1917). 182–470. dLib
* Ivan Tavčar, *Cvetje v jeseni*. Zbirka slovenskih leposlovnih besedil.
* *Cvetje v jeseni* v Digitalni knjižnici IMP.
* Miran Hladnik, Cvetje v jeseni. Članek iz zbornika *SSJLK* 2008.

  


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 316324607

 |
*Za ostale upotrebe, v. Topoljčani.*

  
Koordinate: 41° 13′ 43" SGŠ, 21° 25′ 53" IGD

**Topolčani** (mak. *Topolčani*) su naselje u Republici Makedoniji, u južnom delu države. Topolčani pripadaju opštini Prilep.

Topolčani su do 2004. godine bili sedište istoimene opštine, koja je potom priključena opštini Prilep.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Topolčani su smešteni u južnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Prilepa, naselje je udaljeno 18 km jugozapadno.

Topolčani se nalaze u središnjem delu Pelagonije, najveće visoravni Republike Makedonije. Selo je smešteno u središnjem delu polja, a najbliža planina je Selečka planina, 10 kilometara istočno. Južno od sela protiče Crna reka. Nadmorska visina naselja je približno 610 metara.

Klima u naselju je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Topolčani su imali 449 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest u naselju je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Prilep

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Topolčani*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.prilep.gov.mk Zvanična stranica opštine Prilep

  


| * p
* r
* u
Naselja opštine Prilep |
| --- |
| 
* Alinci
* Belovodica
* Berovci
* Bešište
* Bonče
* Carević
* Čanište
* Čepigovo
* Čumovo
* Dabnica
* Dren
* Dunje
* Erekovci
* Galičani
* Golem Radobilj
* Golemi Konjari
* Guđakovo
* Kadino Selo
* Kalen
* Kanatlarci
* Klepač
* Kokre
* Krstec
* Kruševica
* Lenište
* Lopatica
* Mažučište
* Mali Konjari
* Mali Radobilj
* Mali Ruvci
* Manastir
* Marulj
* Nikodin
* Novo Lagovo
* Oreovec
* Peštani
* Pletvar
* Podmol
* Polčište
* **Prilep**
* Prilepec
* Prisad
* Raklje
* Selce
* Smoljani
* Staro Lagovo
* Šeleverci
* Štavica
* Toplica
* Topolčani
* Trojaci
* Trojkrsti
* Veprčani
* Veselčani
* Vitolište
* Volkovo
* Vrpsko
* Zagorani
* Živovo

 |  |
**Cvetelina Georgieva Janeva** (bug. *Цветелина Георгиева Янева*) je bugarska pop-folk pevačica. Rođena je 5. oktobra u Plovdivu 1989. Njen otac se zove Georgi Janev i majka Pepa Janeva, ima brata i sestru koji su stariji od nje. S porodicom živi u Plovdivu, ali više vremena provodi u mestu Belaštica, 5 km od grada, gde imaju kuću i studio.

Cvetelina na početku karijere peva narodne pesme, ali kasnije potpuno menja stil i peva pop i džez. Pohađala je časove pevanja u Domu sindikata u Plovdivu. Njene najpoznatije pesme su *Влез* (duet sa Ionutom Cercelom) i *Безопасна*.

Diskografija
------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Godina** | **Album** |
| 2010. | *На първо място* |
| 2012. | *Дъщеря на песента* |
| 2012. | *Мога пак* |

Izvori
------

1. ↑  „Биография на личния сайт на Цветелина Янева". Arhivirano iz originala na datum 2011-12-31. Pristupljeno 2018-06-14.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvaničan sajt Arhivirano 2013-07-27 na Wayback Machine-u
*Cicer arietinum noir*
**Slanutak** ili **leblebija** (lat. *Cicer arietinum*) – biljna vrsta iz porodice mahunarki (lat. *Fabaceae*). Slanutak je i povrtlarska kultura.

* 
* 
*

Opis
----

Slanutak je mahunasta, bjelančevinasta biljka i visokovrijedna namirnica za ljudsku prehranu. Sjeme je slično sjemenu soje ili sušenom zrnu graška, svijetlosmeđe je boje, a koristi se kao varivo ili kao dodatak ostalom povrću za pripremanje jela. Nedozrelo sjeme ljušti se iz mahuna i priprema kao mladi grah ili grašak. U istočnim zemljama slanutak se melje u brašno i od njega se peku peciva ili se u određenom omjeru (10 do 20%) miješa s pšeničnim brašnom i peče kruh. Najpopularniji orijentalni specijalitet od slanutka su popečene sjemenke, koje se grickaju kao kokice ili sjemenke bundeve i suncokreta.

Sastav i hranjiva vrijednost
----------------------------

Biokemijski sastav slanutka sličan je ostalim mahunarkama. Osušeno zrno sadrži 17,4 do 23,3 posto bjelančevina, 53,5 do 63,6 posto ugljikohidrata, 4,1 do 5,5 posto biljnog ulja, 3,3 do 5,5 posto celuloze i 3,2 - 3,4 posto mineralnih tvari.

Mlade mahune slanutka nisu preporučljive za jelo, jer vegetativna masa (stabljika, lišće, pa prema tome i mahuna) ima visok sadržaj jabučne i oksalne kiseline, što može izazvati ozbiljne poremećaje u organizmu.

Slanutak je vrlo dobar izvor željeza, čak i kuhan slanutak sadrži duplo više željeza od jednake količine mesa. Količina kalcija također je visoka i udružena je s bjelančevinama koje povećavaju njegovu apsorpciju. Ako je u obroku zastupljena i žitarica, takav obrok ima potpuni sastav potrebnih aminokiselina. Ima nizak glikemijski indeks.

Novija istraživanja koja su obuhvatila 19 različitih kultivara slanutka uzgajanih u stakleniku, pokazala su da je i lišće slanutka isto tako vrijedno pažnje, jer sadrži osim vitamina i značajnu količinu nekih minerala, pa tako može parirati kupusu i špinatu. Sadržaj kalcija, magnezija i kalija u lišću slanutka veći je nego u špinatu i kupusu dok je sadržaj željeza, cinka i bakra približno jednak.

Rezultati ovog istraživanja mogli bi imati veliku važnost za zemlje gdje se slanutak i uzgaja, a to su prije svega Indija, Bliski istok i Srednja Evropa.

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Slanutak** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Slanutak** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Slanutak** |
*V. Portret za općenitiji pojam.*
Službeni kineski dvorski portret carice, odnosno supruge cara Qinzonga (1100–1161)
**Slikanje portreta** je žanr slikarstva kome je cilj prikazati vizualni izgled predmeta, i to najčešće ljudskog bića (mada se ponekad mogu portretirati životinje, kućni ljubimci ili čak i predmeti). Osim slikanjem, portretirati se može i rezbarenjem, litografijom, fotografijom, odnosno videom i digitalnim medijima.

Portretisti stvaraju svoja djela najčešće po narudžbi, za javne i privatne osobe, iako ponekad mogu biti potaknuti i osjećajima prema osobi koju potretiraju. Portreti se stvaraju kako bi predstavljali važne državne ili porodične ličnosti i događaje, odnosno bili podsjetnik budućim generacijama. 

Portreti su tradicionalno bilježili likove uglavnom moćnih i bogatih osoba. Tek kasnije je postalo uobičajeno za osobe iz srednje klase da naručuju portrete sebe, svojih kolega i članove porodica. Danas se portreti naručuju od strane vlada, korporacija, klubova, organizacija i pojedinaca.

***Slikanje portreta*** na Wikimedijinoj ostavi