recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bugojno
**Slavko Rodić Bugojno** je naziv nekadašnje fabrike iz oblasti namjenske industrije u Bugojnu, Bosna i Hercegovina. Osnovana je 27. marta 1950. godine rješenjem Josipa Broza Tita kao dio vojno-industrijskog kompleksa Jugoslavije. Naziv je dobila po Slavku Rodiću, narodnom heroju Jugoslavije koji je preminuo godinu dana ranije. Fabrika je izgrađena kao posljedica međunarodnog ugovora o tehničkoj saradnji sa firmom "Olympia" iz Zapadne Njemačke.

Izgradnja je trajala 16 mjeseci, a proizvodnja je započela u maju 1951. godine sa 50 radnika, od kojih je 6 mašinskih i hemijskih tehničara bilo u direktnoj proizvodnji. Stručni kadar se u međuvremenu osposobljavao u "Zastavi" u Kragujevcu, "Krušiku" u Valjevu i Čehoslovačkoj. Na vrhuncu obima proizvodnje raspolagala je sa 7.000 radnika, po čemu je bila jedna od najvećih u lancu vojne industrije Jugoslaviji.

Proizvodni program se sastojao od 6 proizvoda iz vojnog programa: minsko-eksplozivna sredstava, minobacački i topovski upaljači i kapsule, mine, kasetne i ručne bombe.

Muzejski primjerak pisaće mašine Biser

Civilni program
---------------

Vremenom je proizvodni program počeo da se proširuje izradom robe van vojnog programa. Među prvima je otvoren otvoren pogon za proizvodnju pisaćih mašina tipa "Biser". Kasnije je ovaj pogon prerastao u potpuno izdvojenu "Fabriku biro mašina" koja je sa radom započela 1971. godine.

Civilni dio programe je proširen otvaranjem pogona za proizvodnju opruga, raznih veličina, od opruga za hemijske olovke do opruga za željezničke vagone. Najveći dio ove proizvodnje bio je izvozno orijantisan. Godine 1973. ovaj pogon premješten je u Gornji Vakuf i postao najveća fabrika opruga u SFRJ. "Slavko Rodić" je znatno pomogao u podizanju Fabrike građevinskih okova u Kupresu, i prebacio u Prozor proizvodnju kočionih sistema za bicikle, tipa "monitar".

Vlastiti program u Bugojnu je proširen proizvodnjom motornih pila, plastičnih dijelova za automobile i akumulatore, skijaških vezova i krampona za kopačke.

Fabrika "Slavko Rodić" je 1969. godine zajedno sa "Pretisom" iz Vogošće, "Igmanom" iz Konjica i "Pobjedom" iz Goražda ušao u sastav "UNIS-a" - Sarajevo, jednog od najvećih metalskih firmi u Jugoslaviji.

Izvori
------

1. ↑  Kako je Slavko Rodić izgrađivao Bugojno - bug.ba, Pristupljeno 05.01.2023.
2. ↑  BUGOJNO NA TRŽIŠTU CIJELOG SVIJETA - www.infobugojno.ba, 95.01.2023
3. ↑  Istorija UNIS-a - Pristupljeno 27.1.2024.
**ŠIPAD** je bosanskohercegovačka kompanija iz oblasti drvne industrije, sa sjedištem u Sarajevu.

Austrougarski period
--------------------

Nakon Austro-ugarske okupacije Bosne i Hercegovine, njemački industrijalac iz Brandenburga Otto Steinbeis 1892. započeo je eksploataciju šuma na području Bosanske Krajine. Godine 1900. protokoliše kao novu firmu *Bosanska šumska industrija - akcionarsko društvo - Steinbeis (Bosnische Forstindustrie Aktiengesellschaft - Otto von Steinbeis)* sa sjedištem u Drvaru. U preduzeću je ubrzo bilo zaposleno oko 2800 radnika.

Firma je za svoje potrebe izgradila značajnu mrežu željezničkih pruga, sa većim brojem stanica, koje su vremenom prerasle u prava naselja sa nekoliko stotina, pa i hiljada stanovnika: Srnetica, Potoci (Klekovača), Mijačica (Grmeč). Pruga je išla do Knina, Prijedora i Jajca, u kojem i danas postoji željeznička stanica kao nacionalni spomenik kulture. Zgrada stare željezničke stanice u Sanskom Mostu je iz istog vremena i takođe je nacionalni spomenik

Jugoslavenski period
--------------------

Poslije Prvog svjetskog rata, u okviru Kraljevine Jugoslavije, kompanija radi pod imenom ŠIPAD (Šumsko industrijsko Privredno Akcionarsko Društvo) i do kraja 1940-tih, prerasta u poznatu i renomiranu kompaniju na domaćem i na stranom tržištu drveta. Veličina kompanije, njen način rada i stručna organizacija, dobar menadžment, specijalni način sortiranja proizvoda i kvalitet robe marke ŠIPAD su bili priznati i cijenjeni. U tom periodu ŠIPAD je izvozio oko 150.000 m2 rezane drvene građe iz Bosne i Hercegovine.

Devetog marta 1948. godine, rješenjem Vlade Narodne Republike Bosne i Hercegovine osnovano je samostalno preduzeće ŠIPAD za izvoz drveta i proizvoda od drveta. Obnovljeni su kapaciteti za proizvodnju i preradu drveta, koji su odigrali značajnu ulogu u obnovi i ubrzanom razvoju NR Bosne i Hercegovine i zemlje u cjelini, jer su drvo i proizvodi od drveta služili za izgradnju zemlje, dok je njihovim izvozom plaćan uvoz neophodne opreme za privredu u cjelini.

U doba samoupravljanja postaje SOUR (Složena organizacija udruženog rada) i najveća kompanija za trgovinu proizvodima od drveta i preradu drva, jer čini preko 80% šumarstva i prerade drveta u SRBiH. U svom sastavu Sour je imao 25 radnih organizacija (RO) sa 239 OOUR-a i 29 radnih zajednica, te ŠIPAD - BANKU, u kojima ukupno radi 84.500 radnika, kako u Bosni i Hercegovini tako i u bivšoj Jugoslaviji. Reputacija kompanije i njena tržišna pozicija u zemlji i inostranstvu izgrađena je zahvaljujući bogatoj tradiciji, širokoj prodajnoj mreži (oko 200 vlastitih prodajnih objekata i 170 unajmljenih objekata), stalnoj vezi sa 191 proizvođačem iz oblasti šumarstva, prerade drveta i proizvodnje namještaja unutar velike ŠIPAD porodice u Bosni i Hercegovine, kroz poslovne veze sa drugim industrijama u bivšoj Jugoslaviji i inostranstvu i zahvaljujući svojim kvalificiranim kadrovima. Jedno vrijeme bio je najveći evropski izvoznik namještaja u SAD i Australiju.

Završtkom rata u Bosni i Hercegovini, 1999 reorganizovan je u dioničko društvo sa sjedištem u Sarajevu.
**Batumi** ili **Batum** (gruzijski: ბათუმი, ruski: *Батуми*) je administrativni centar gruzijske autonomne republike Adžarije od 152 839 stanovnika (2014).

Geografske karakteristike
-------------------------

*Batumi* leži na jugu Gruzije, 15 km sjeveroistočno od granice sa Turskom, na crnomorskoj obali. 

Grad se rasprostro duž niskog poluotoka, pored ušća rijeke Čoroh, u Crno more.

Historija
---------

Ime grada potječe iz vremena Stare Grčke kad su kolonisti iz Kolhide osnovali svoje naselje na lijevoj obali rijeke i nazvali ga **Batus**, a to je bila njihova fraza za *batus limen* (grčki: duboka luka). 

Za rimskog cara Hadrijana to je bila utvrđena luka. Nakon Bizanta tim krajem vladale su naizmjenično razne gruzijske dinastije. U 15. vijeku taj kraj okupirali su Turci Seldžuci a nakon tog je imao burno razdoblje prelaska iz ruke u ruku, sve dok - 1723. nije ponovno postao dio Osmanskog Carstva.

*Batumi* je nakon Rusko-turskog rata 1877.-1878. Osmansko Carstvo moralo ustupiti Carskoj Rusiji.

Znamenitosti i obrazovanje
--------------------------

*Batumi* je poznata crnomorska turistička destinacija, sa puno parkova i egzotičnog bilja.
Sjeverno od centra grada nalazi se botanički vrt koji je najveća atrakcija grada. 

Grad ima i univerzitet sa pedagoškim i politehničkim fakultetom.

Privreda
--------

*Batumi* je važna morska luka, sa velikom rafinerijom koja prerađuje naftu iz Bakua, do kojeg vodi naftovod. Pored toga grad ima brodoogradilište, strojarsku industriju, veliku cinkarnu, tvornicu namještaja i druge manje pogone lake industrije. 

Okolica *Batumija* je bogat poljoprivredni kraj poznat po proizvodnji čaja i citrusa.

Izvori
------

1. 1 2  „მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014". საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური. ნოემბერი 2014. Pristupljeno 26 ივლისი 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Batumi*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30. 09. 2013.

Vanjske veze
------------

***Batumi*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada ()
* *Batumi* na portalu Encyclopædia Britannica ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**William "Billy" Mitchell** (29. decembar 1879 – 19. februar 1936) bio je američki profesionalni oficir i general kopnene vojske koji se smatra duhovnim ocem današnjeg američkog Ratnog zrakoplovstva.

Rođen u jednoj od najbogatijih i politički najuticajnijih porodica u zemlji, Mitchell se kao mladić priključio Vojsci SAD za vrijeme Špansko-američkog rata i u njoj poslije nastavio profesionalnu karijeru. Od ranih dana su ga zaintrigirali avioni te je još 1906. godine izjavio da će u budućim sukobima imati značajnu ulogu. Za vrijeme Prvog svjetskog rata je poslan na Zapadni front gdje je komandirao tamošnjim američkim zračnim snagama i zajedno sa saveznicima igrao značajnu ulogu u završnim operacijama.

Njegovi planovi da nastavi razvoj vojnog zrakoplovstva nakon rata su, pak, došli u sukob sa izolacionistički raspoloženom javnošću i političarima, kao i nesklonošću za dalje financiranje vojske, ali i otvorenim neprijateljstvom ratne mornarice koja je držala da se SAD umjesto avijacijom mogu braniti flotom bojnih brodova. Kako bi ih razuvjerio, sudjelovao je u znamenitim vojnim testovima u kome su nakon rata zarobljeni njemački bojni brodovi potopljeni od strane vojnih bombardera. Mitchellove žestoke kritike mornaričke i vojne vrhuške su mu, međutim, donijele toliko neprijatelja da je 1925. organizirano suđenje zbog "vrijeđanja vojne časti"; na njemu je proglašen krivim i suspendiran, poslije čega je podnio ostavku na sve dužnosti. Do kraja života je, međutim, bio vatreni zagovornik stvaranja snažne američke avijacije, odnosno ratnog zrakoplovstva kao samostalnog vida oružanih snaga.

Po Mitchellu je poslije njegova smrti prozvan bombarder *Northrop B-25*, te je tako postala jedina ličnost kojoj je ukazana ta čast. Godine 1955. je o njemu snimljen biografski film *The Court-Martial of Billy Mitchell*, gdje je njegov lik tumačio Gary Cooper.

Vanjske veze
------------

***Billy Mitchell*** na Wikimedijinoj ostavi

* "Court Martial", *TIME* Magazine, November 2, 1925 Arhivirano 2012-11-06 na Wayback Machine-u
* "Court Martial", *TIME* Magazine, November 9, 1925 Arhivirano 2013-07-21 na Wayback Machine-u
* "Guilty", *TIME* Magazine, December 28, 1925 Arhivirano 2013-07-21 na Wayback Machine-u
* American Airpower Biography: Billy Mitchell Arhivirano 2008-09-24 na Wayback Machine-u
* „Billy Mitchell". Find a Grave. Pristupljeno June 20, 2010.
* The short film *15 AF HERITAGE – HIGH STRATEGY – BOMBER AND TANKERS TEAM (1980)* is available for free download at the Internet Archive [*more*]
* WW2 Liberty Ship USS Billy Mitchell Arhivirano 2015-09-23 na Wayback Machine-u
|  |
| --- |
|  |

**Rifska republika** službeno *Konfederalna republika Rifskih plemena*, arapski: الحماية الإسبانية على المغرب) bila je kratkotrajna država berberskih plemena, koja je egzistirala od 1921. do 1926. po brdima sjevernog Maroka.

Historija
---------

Nastala je kao revolt berberskih plemena iz brdovitog Rifa, radi formiranja Španjolskog protektorata u Maroku.
Samoživi Berberi jedva su dotad podnosili i vlast marokanskog sultana, pa se nikako nisu mogli pomiriti sa činjenicom da njima vladaju španjolski kršćani.

Neprikosnoveni lider Republike bio je Abd el-Krim, član jedne od najuglednijih porodica najvećeg berberskog plemena Beni Urriaguel.

Nakon izbijanja Rifskog rata 1921. Abd el-Krimove snage bile su toliko uspješne da su stjerale španjolsku vojnike natrag u Melillu, i praktički 
zavladali gotovo čitavim Rifom.

Abd el-Krim je tek - 1923. službeno proglasio formiranje Rifske republike.

Simboli republike
Početkom 1925. Rifska Republika bila je na svom zenitu, kontrolirala je najmanje 3 / 4 Španjolskog protektorata. U tom peridu pored jačanja vojske formirana je centralizirana državna birokracija, uvedeno šerijatsko pravo i sklopljeno nekoliko međunarodnih trgovačkih sporazuma.
.
Krajem ljeta 1925. pokrenuta je zajednička ofenziva francusko-španjolskih snaga protiv Republike. brojno daleko nadmoćnije pregazile su Rif. Španjolci su već 2. oktobra 1925. zauzeli glavni grad republike - Ajdir. Nakon tog su od oktobra 1925. do marta 1926. stekli kontrolu nad većim dijelom Španjolskog protektorata.

Kolonijalnoj vojsci trebalo je još godina dana da iskorijeni male džepove otpora u protektoratu, tako da je on tek u julu 1927. službeno proglašen mirnim.

Sjećanje na Rifsku republiku još je bilo jako živo i kad je 1956. Maroko postao nezavisan, pa su Berberi sa Rifa 1958. podigli ustanak, nadajući da će i oni moći dobiti državu, ali je odgovor tadašnjeg kralja Muhameda V. bio brutalan i nasilan.

Povezano
--------

* Rifski rat
* Abd el-Krim

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Rif War*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 26. 11. 2018.
2. ↑  „*Rif Independent Movement*" (engleski). Live Nations. Pristupljeno 28. 11. 2018.

Vanjske veze
------------

***Rifska Republika*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Rif Independent Movement* ()
**Martin Reim** (Tartu, 14. svibnja 1971.), bivši estonski nogometaš i reprezentativac koji trenutno djeluje kao nogometni trener. Reim je igrao kao centralni vezni igrač, a klubovi za koje je igrao tokom aktivne karijere bili su Lõvid, Sport Tallinn, Norma, Flora i KTP. Od 1992. do 1999. nastupao je i za estonsku reprezentaciju, čiji je rekorder po broju nastupa (157); od 2007. do prosinca 2009. godine bio je i igrač s najviše nastupa za neku europsku reprezentaciju, ali ga je tada pretekao Latvijac Vitālijs Astafjevs. Također je igrač s najviše reprezentativnih nastupa za neku reprezentaciju koji nikada nije igrao na velikom turniru. Nakon igračke karijere postao je trener te je vodio Floru, estonsku reprezentaciju i Levadiju. 

Reim je 1995. godine bio Estonski nogometaš godine, a čak je tri puta dobio Srebrnu loptu za najbolji gol postignut u reprezentativnom dresu (1995. 1997. i 1999.). Godine 2011. uručen mu je Red Bijele zvijezde za zasluge domovini. 


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 7664149544619000490008

 |
*Za ostala značenja, vidi Nova TV (razvrstavanje).*

**Nova TV** je hrvatska komercijalna televizijska postaja, trenutno u 100 postotnom vlasništvu **CME Grupe**.

Program je počela emitirati 28. svibnja 2000. kao prva hrvatska komercijalna televizija s nacionalnom koncesijom i ubrzo postala vrlo popularna među gledateljima. Najpoznatija je po svom informativnoj emisiji **Dnevnik Nove TV** i reality showovima od kojih je najpopularniji bio Story SuperNova Music Talents, a uskoro je uslijedio Hrvatski Idol. Program Nove TV se prvenstveno sastoji od različitih televizijskih serija i emisija, kao i crtića, filmova i dnevnih vijesti. Na Novoj TV se prikazuju hrvatske humorističke serije: "Naša mala klinika" i "Bumerang". Također, prikazuju se novije popularne američke serije kao Izgubljeni (Lost), Kućanice (Desperate Housewives), Medij (Medium) itd. Nova TV emitirala je i američku dnevnu sapunicu Strasti (Passions). Prijenosi sportskih događaja su također povremeno dio njezina programa. Signal Nove TV obuhvaća oko 90% teritorija države.

Godine 2004. Nova TV je promijenila vlasnika (dosadašnjeg Ćaletu) za Ronalda Laudera (CME).
Nova TV 10. listopada 2005. počela je emitirati vlastiti **Dnevnik**.

Na Novoj TV su radile i još rade neke TV ličnosti: Oliver Mlakar, Siniša Svilan, Petar Vlahov, Andrija Jarak, Alka Vuica, Željko Rogošić, Vinko Štefanec, Saša Kopljar, Mirjana Hrga, Petar Pereža, Romina Knežić, Marija Miholjek, Saša Lugonjić, Željko Vela, Ana-Marija Vuković, Mislav Bago, Ivana Paradžiković, Stipe Sladoljev, Danka Derifaj, Milan Stjelja, Arijana Čulina, Ivana Nanut, Domagoj Mikić, Valentina Baus, Sofija Preljvukić, Marko Šepat, Ana Vela, Vjekoslav Đaić, Monika Kravić, Ivan Forjan, Vlado Boban, Sabina Tandara Knezović, Dino Goleš, Mirna Berend itd.

2017. je objavljeno kako je CME Group svoja poduzeća u Hrvatskoj i Sloveniji, koja uključuju i Novu TV, prodala medijskoj kući United Group.
**Ceilândia** je grad od 402,729 i dio metropolitanske Brasílie koja ima 3,094,325 stanovnika Nalazi se u centru Brazila u Federalnom distriktu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ceilândia se prostire na južnoj granici Federalnog distrikta, par kilometra od centra Brasilie.

Historija
---------

Krajem 1960-ih stvarnost Brasílie i Federalnog distrikta bila je vrlo različita od onog kako je zamišljena, jer je oko 20% stanovnika živjelo u neregularnim favelama. Zbog tog je guverner Hélio Prates pokrenuo kampanju da iskorjeni favele.

Izgradnja novog grada započela je 1969. na terenu 20,000 km², u prve kuće preseljeni su stanovnici favela; Iapi, Tenório, Esperança, Bernardo Sayão i 
Morro do Querosene.

Ceilândia je službeno osnovana 27. marta 1971. na dan kada su se prve porodice doselile.
Današnji simbol grada vodotoranj, svečano je otvoren na treću godišnjicu u martu 1974.

Ceilândia je jedini grad u Federalnom distriktu, koji pored centra Brasílie ima djelo Oscara Niemeyera, to je *Casa do Cantador*, svečano otvorena u novembru 
1986.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*A origem de Ceilândia*" (portugalski). Histórias de Brasília'. Pristupljeno 28.01.2024.
2. 1 2 3 4 5 6  „Ceilândia Municipal Subdistrict in Brasília" (engleski). City Population. Pristupljeno 28.01.2024.
3. 1 2  „Brasília Municipality in Distrito Federal" (engleski). City Population. Pristupljeno 28.01.2024.

Vanjske veze
------------

***Ceilândia*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ceilândia* ()
**São Fidélis** je grad od 30,630 i općina od 38,749 stanovnika na jugoistoku Brazila u Saveznoj državi Rio de Janeiro.

Geografske karakteristike
-------------------------

São Fidélis se prostire duž rijeke Paraíba do Sul, na nadmorskoj visini od 78 metra, udaljen 286 km sjeveroistočno od svog administrativnog centra Rio de Janeira.

Historija
---------

Prvi portugalski kolonisti došli su do tog kraja oko 1780. za njima su 1781. stigli redovnici koji su odmah podigli kapelu, a do 1808. i crkvu.
Zahvaljujući eksploataciji šuma i poljoprivredi selo je brzo napredovalo, pa je 1840. proglašeno parohijom *São Fidélis de Sigmaringa*.
Nakon tog je 1850. dobilo status vile, a 1870. dekretom i status grada i kraće ime *São Fidélis*.

Ekonomija São Fidélisa bazira se na šećernoj trsci i mlijekarstvu.

Sa ostalim gradovima u Državi Rio de Janeiro, povezan je cestama i željezničkom prugom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „São Fidélis" (engleski). City Population. Pristupljeno 05.02.2024.
2. 1 2 3  „São Fidélis Municipality in Rio de Janeiro" (engleski). City Population. Pristupljeno 05.02.2024.
3. ↑  „História" (engleski). Prefeitura de São Fidélis. Pristupljeno 05.02.2024.

Vanjske veze
------------

***São Fidélis*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Prefeitura de São Fidélis* (službene stranice) ()
**Gaspar de Lemos** (14. vijek. - 15. vijek.) bio je portugalski pomorac i istraživač, koji je otkrio Arhipelag Fernando de Noronha.

Biografija
----------

O životu Gaspara de Lemosa se malo zna, ali se zna da je član porodice Morgada iz Galicije, koja je došla u Portugal u prvoj polovici 14. vijeka.

Isto tako se zna da je bio komandant logističkog broda u floti Pedra Álvareza Cabrala koja je 1501. otplovila za Novi Svijet. 
Ta ekspedicija je 1. novembra 1501. uplovila u brazilski Zaljev Svih Svetih, a nakon tog 1. januara 1502. otkrila Zaljev Guanabara, za kog je Gaspar pogrešno pomislio da je riječni estuarij pa ga je nazvao **Rio de Janeiro** (Januarska rijeka). Ekspedicija je nakon tog 22. januara 1502. doplovila do Otoka São Vicente.

Nakon tih otkrića Cabral je naredio Gasparu da se vrati u Portugal i o tom izvjesti dvor, Gaspar je pri povratku otkrio Arhipelag Fernando de Noronha.

Od tad o Gasparu nema nikakvih dokumenata, osim podatka da je boravio u indijskoj Goi u vrijeme kad je guverner bio Martim Afonso de Sousa (1536.-1537)..

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Gaspar de Lemos*" (engleski). Academic Accelerator. Pristupljeno 07.02.2024.

Vanjske veze
------------

* *Gaspar de Lemos* ()
**Prva beogradska gimnazija** je gimnazija sa dugom tradicijom, osnovana 1839. godine u Beogradu. Nalazi se u centru Beograda, u Ulici Cara Dušana 61, na mestu gde se nekada nalazila Vidin kapija kroz koju se ulazilo u Beograd, a pored Crkve Aleksandra Nevskog.

Godinu dana nakon osnivanja liceja, oktobra 1838. godine u Kragujevcu, koji je tada bio prestonica Srbije, ukazom Miloša Obrenovića u Beogradu je, 18. juna 1839. godine osnovana Prva beogradska gimnazija. Gimnazija se nalazila u Ulici Jug Bogdanovoj 26, u kući Nikole Selakovića. Na samom početku gimnazija je imala samo dva razreda, ali je već u naredne četiri godine dobila svih pet razreda, tako da je, školske 1842-1843. godine postala potpuna gimnazija. 

Prvi profesori gimnazije su bili Mihajlo Popović, a za upravitelja gimnazije je imenovan Mihajlo Popović. Zakonom od 1844. zaslugom Jovana Sterije Popovića reformisana je nastava u Srbiji tako da je u gimnaziju uveden i šesti razred, pa ona dobija status evropskih škola. Te godine gimnazija je dobila i svoju biblioteku i prve školske knjige.

Značajni učenici
----------------

Gimnaziju su pohađale mnoge značajne osobe, među kojima su:

* Mihajlo Petrović Alas
* Jovan Cvijić
* Jaša Prodanović
* Milorad Mitrović (pesnik)
* Stojan Novaković
* Miloš Milojević
* Jovan Skerlić
* Slobodan Jovanović
* Aleksandar Belić
* Ljubomir Stojanović
* Kosta Vujić
* Milan Vujaklija
* Aleksandar Deroko
* Dragutin Dimitrijević Apis
* Gavrilo Princip
* Živojin Mišić
* Stepa Stepanović
* Kralj Petar I
* Boris Tadić
* Vuk Jeremić
* Ivan Jevtović
* Kristijan Golubović

Gimnazija danas
---------------

Prva beogradska gimnazija aktivna je i 172 godine nakon osnivanja. Školu trenutno pohađa blizu 1000 učenika. U znak poštovanja prema znamenitim ličnostima koje su pohađale, a neretko i predavale u gimnaziji, neke od njih dobile su učionicu ili prostoriju u školi.

Funkciju direktora ove škole vrši Aleksandar Andrejić.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanični sajt
* Sajt profesorke Tatjane Bulajić Arhivirano 2011-07-13 na Wayback Machine-u
* Blog učenika Arhivirano 2013-06-14 na Wayback Machine-u
**Franjo Džakula**  (Pješivac, Stolac, 1946.) je hrvatski i bosanskohercegovački pjesnik.

Životopis
---------

**Franjo Džakula, hrvatski književnik**
Franjo Džakula rođen je 27. studenoga 1946. u Pješivcu, općina Stolac, Bosna i Hercegovina. Godine 1948. donešen je u selo Strizivojnu gdje završava prva četiri razreda osnovne škole, a druga četiri razreda završava u susjednom Vrpolju. Na Pedagoškoj akademiji u Slavonskom Brodu diplomirao je ruski jezik. Gotovo cijeli radni vijek vezan je za Osnovnu školu "Ivan Goran Kovačić" u Đakovu gdje trenutno obavlja dužnost voditelja Osnovne glazbene škole.
Od rane mladosti piše uglavnom poeziju, prevodi s ruskog jezika. Objavio je i nekolicinu kratkih priča u periodičnim časopisima i godišnjacima. Poeziju objavljuje u knjigama tek krajem prošlog stoljeća. U nakladi Matice hrvatske Vinkovci izlazi mu prva knjiga pod imenom Razglednice i pogovorom književnice Vlaste Markasović.
Koautor je knjige *S dragih nam polja* koja je posvećena dolasku Ivana Pavla II. u Đakovo i knjige Dragutin Tadijanović u Đakovu, zajedno s književnikom Mirkom Ćurićem. Samostalno je obradio i uknjižio povijest Osnovne škole "Ivan Goran Kovačić" Đakovo prigodom pedesete obljetnice. Radove objavljuje u različitim časopisima i periodikama, npr. *Republika, Klasje naših ravni, brčanska Riječ, osječka Revija, Vijenac, Hrvatsko slovo* itd. O njegovoj poeziji pisali su do sada dr Josip Užarević, dr Stanko Andrić, dr Goran Rem, dr Jakov Sabljić, književnica Božica Zoko…

Djela
-----

* Razglednice (pjesme, 1998.)
* Baštinik drveta, Đakovo, (pjesme, 2001.)
* Pisma djeteta, Đakovo, (pjesme, 2002.)
* Pjesme o sjenama, Đakovo, (pjesme, 2004.)
* U srcu modrom od godina, Đakovo, (pjesme, 2006.)
* Zrna gorušice, Đakovo, (pjesme, 2009.)
* Zapisi o zelenim slikama, Đakovo, (pjesme, 2010.)

Izvori
------

1. ↑   Mirko Marjanović,  Leksikon hrvatskih književnika Bosne i Hercegovine od najstarijih vremena do danas, Matica hrvatska Sarajevo, HKD Napredak, Sarajevo, 2001.

Vanjske poveznice
-----------------

* Vlasta Markasović o pjesništvu F. Džakule

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Franjo Džakula** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Američki lav**, isto tako poznat kao **Sjevernoamerički** ili **Američki pećinski lav**, je izumrla zvijer iz porodice mačaka koju danas poznajemo po fosilima. Američki lav je bio endemičan u Sjevernoj Americi tijekom pleistocena.

Po svojoj veličini je sličan eurazijskom pećinskom lavu, najvećoj mački koja je ikada živjela, a bio je oko 25% veći od modernog afričkog lava. Neke procjene govore da je težio više od 380 kilograma.

Opis
----

Američki lav je izumrla životinja iz Sjeverne Amerike. Bio je dug između 3 i 3.7 metara, te veći od također izumrle vrste *Panthera leo fossilis* i od modernog sibirskog tigra.

Telesna struktura ovih lavova dobro je poznata. Njihovi zubi nalikuju onima kod modernih lavova, iako su znatno veći. Vrebali su jelene, severnoameričke konje (sada izumrli), američke bizone, mamute i ostale velike biljojede.

Proširio se iz Amerike u Aljasku i Peru te je izumro prije oko 10 000 godina.

Popularna kultura
-----------------

Američki lav je bio opisan u BBC-evim dokumentarnim serijama Ice Age Death Trap, Prehistoric America i Monster we Met, te je njegovu ulogu imao afrički lav.

Vanjske veze
------------

Wikivrste ima informacije vezane uz:
***Panthera leo atrox***

* American lion Arhivirano 2004-12-10 na Wayback Machine-u, by C. R. Harrington, from Yukon Beringia Interpretative Center.
* Hoyle and cavetigers Arhivirano 2016-01-13 na Wayback Machine-u, from the Dinosaur Mailing List (Groiss).
*Za ostale upotrebe, v. Prevlaka (razvrstavanje).*

**Prevlaka** ili **zemljouz** (engleski: *Isthmus*, talijanski: *Istmo*, njemački: *Isthmus*, francuski: *Isthme*, od grčkog: σθμός - *isthmos* = vrat) je termin iz geografije kojim se označava uski pojas zemlje koji povezuje dvije veće kopnene mase, razdvojene morem.

Dvije najpoznatije prevlake su Panamska, koja povezuje Sjevernu i Južnu Ameriku i Sueska koja povezivanje Afriku i Aziju. Ipak je Korintska prevlaka historijski najpopularnija jer je povezivala Peloponez s ostatkom Grčke.

Prevlake su od velike važnosti za biljni i životinjski svijet, jer omogućuju i biljkama i životinjama migraciju između dviju kopnenih masa koje povezuju.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Isthmus*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 4. 9. 2013.

Vanjske veze
------------

***Prevlaka (geografija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Isthmus* na portalu Encyclopædia Britannica ()

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85068754

 |
**Školska pedagogija** je grana pedagogije koja se bavi teorijom škole kao posebne obrazovne ustanove ili radne organizacije. 

  

Predmet izučavanja školske pedagogije su važna pitanja iz oblasti vaspitanja i obrazovanja u školi. Centralna pitanja bavljenja školskom pedagogijom su: struktura i realizacija nastavnih planova i programa, teorija škole kao specifične obrazovne ustanove ili organizacije rada, organizacija nastave (didaktičke teorije), proces vaspitanja i obrazovanja u školi (metodika). obrazovno-vaspitnog rada), položaj najvažnijih faktora u obrazovanju – obrazovni proces u školi, međuljudski odnosi u školi (pedagoška komunikacija), saradnja roditelja i škole, uloga stručnih i upravljačkih organa; pitanje upravljanja i nadzora nad radom škole, uloga i zadaci stručnih saradnika u školi; profesionalnu orijentaciju i usmjeravanje, metodologiju pedagoškog istraživanja u školi, pa čak i povratnu informaciju, tj. pitanja planiranja osoblja i politike upisa.

  

Zadaci školske pedagogije proizlaze iz njenog predmeta. Potrebno je napomenuti da se univerzalni, trajni i nepromjenjivi zadaci školske pedagogije ne mogu odrediti jer je ona živa i dinamična, otvorena promjenama poput živog i dinamičnog procesa odgoja i obrazovanja.

Neki od zadataka koji su aktuelni u ovom društveno-istorijskom trenutku su:

* baviti se sistematskim proučavanjem nastanka i razvoja škole;
* proučavati zakonitosti građenja i unapređenja vaspitanja i obrazovanja;
* proučavati i unapređivati međuljudske odnose unutar nastavničkih, a posebno studentskih kolektiva, organizacija, udruženja, grupa;
* izučavati i usavršavati teoriju nastave u cilju unapređenja obrazovne prakse;
* proučavati i unapređivati odnose između nastavnika i učenika, nastavnika i roditelja učenika, kao i ulogu roditelja u organizovanju i realizaciji školskog obrazovanja;
* pokrenuti i aktuelizirati pitanja savremenih trendova u pedagoškoj nauci (interkulturalna pedagogija, odgoj za mir i društveni napredak, ekopedagogija, pedagogija slobodnog vremena i dr.).

Razumijevanje školske pedagogije i predmeta njenog proučavanja moguće je samo u kontekstu opšte pedagogije kao nauke o obrazovanju i vaspitanju, budući da je nauka o obrazovanju i vaspitanju mlada (u poređenju, na primer, sa filozofijom i medicinom ). Svoju prvu afirmaciju doživjela je sa 19 godina. veka i naglo širenje tek 70-ih godina 20. veka. veka. Školska pedagogija je prvenstveno povezana sa pedagoškim naukama, posebno sa didaktikom, opštom pedagogijom, komparativnom pedagogijom, istorijom pedagogije, metodologijom pedagoških istraživanja. Takođe ima jake veze sa psihologijom, sociologijom, filozofijom i logikom .

Povezano
--------

* Pedagogija
Njutnova kolevka u kretanju; kao postolje iskorišćena je knjiga Ser Isaka Njutna, „Matematički principi filozofije prirode"
**Njutnova kolevka**, (**engl.** ) ili, kako se još naziva, **Njutnovo klatno** (**engl.** ), je sprava koja demonstrira zakone održanja impulsa i energije. Konstruisana je pomoću serije klatana (obično 5) koja se oslanjaju jedno na drugo. Svako klatno je zakačeno za okvir ljuljaške pomoću dve niti jednake dužine koje se udaljavaju pod kosim uglom jedna od druge. Ovakav raspored niti ograničava klatna da se kreću samo u jednoj, istoj, ravni.

Njutnova kolevka postala je popularna igračka (ukras sa kancelarijskih, radnih, stolova) od trenutka kada je engleski glumac Simon Prebl (Simon Prebble) izumeo, dao joj naziv i počeo sa njenom proizvodnjom, 1967. godine. U početku, drvenu verziju kolevke prodavao je londonski Herods (Harrods of London) da bi kasnije kolevku u hromiranom dizajnu stvorio vajar i budući filmski režiser Ričard Lonkrein (Richard Loncraine).

Spoljašnje veze
---------------

* Java Aplet (Java Applet) pokretni primerak
* Dodatna objašnjenja (na engleskom)
* Najveća Njutnova kolevka na Svetu
Crkva Manastira Liplje
**Manastir Liplje** je srpski pravoslavni manastir sa crkvom. Nalazi se u Gornjem Liplju, sjeveroistočno od Liplja, Bosna i Hercegovina, Republika Srpska, općina Teslić, u najširem dijelu uskog klanca kroz koji protiče rijeka Bistrica. 

Manastir je posvećen Blagovijestima. Najstariji pomen manastira se nalazi u hronici datiranoj u drugu polovinu 15. stoljeća. Tokom 17. stoljeća, monasi Liplja su bili aktivni u prepisivanju vjerskih knjigama. U toku Velikog turskog rata (1683.-1699.), manastir su spalile Osmanlije. Preživjeli monasi su pobjegli na sjever preko rijeke Save i našli utočište u manastiru Orahovica u Slavoniji, noseći sa sobom njihove brojne rukopise knjiga, koje su postala dio Orahovičke biblioteke.

Za razliku od obližnjeg Manastira Stuplje, Lipljanski nije sravnjen sa zemljom. Njegova crkva je djelimično popravljena tako da može poslužiti kao župna crkva za okolno područje. Nakon osmanske vlasti, crkva je obnovljena između 1867. i 1879. Radove su uglavnom finansirani donacijama srpskog stanovništva tog područja. Ostaci crkvenih starih freski su 1922. pažljivo prikupljene i pokopane pored svog zida, a zvonik je dodan na svojoj zapadnoj strani. Gotovo tri stotine godina nakon što je monaška zajednica prestala da postoji u crkvi, manastir Liplje je ponovno uspostavljen 1965. godine, a dodatno obnovljen 1980. kada je uklonjen zvonik.

Povezano
--------

* Liplje
* Manastir
* Srpska pravoslavna crkva
**Luč** je bila revija za misao i život hrvatskog katoličkog đaštva. 

U početku je izlazila u Beču. Ondje su ju uređivali članovi HKAD Hrvatska. Tiskala se je na Krku, u tiskari biskupa Antuna Mahnića. Poslije se tiskala u Zagrebu.

Ime
---

Ime ovog lista se je izabralo jer luč simbolizira svjetlo koje će "nepokvarenoj jošte mladeži" pomoći rasvijetliti put do istine. U ono su vrijeme smatrali da "80% mladeži tumara u tminama nihilizma kojima se sve misli usredotočuju kako da se što više uživa", zbog čega je potrebna luč koja će unijeti svjetlo u "kaos pobrkanih pojmova i praznih srdaca". Stoga se zazvalo neka novi list Luč "svijetli onom svjetlošću koju je Krist-Bog na svijet donio i pali nam srce kršćanskom ljubavlju, da pridonesemo sami sebe i sve sile naše u korist i napredak naše mile domovine Hrvatske!".

Povijest
--------

Prvi je broj izašao listopada 1905. godine. Najveću zaslugu za to je imao student Ljubomir Maraković. Nakon što se učlanio u HKAD, postao je koji je bio prvi urednik ovog lista.

Namjena ovog lista je bila da se katolička mladež organizira, uvježba za pisati publicistička djela i promicati kršćanske ideje u hrvatskom javnom mišljenju, sukladno vjerskoj, narodnoj i demokratskoj odrednici Hrvatskog katoličkog pokreta.

Članci u Luči su bili iz triju skupina. Jedni su članci o Hrvatskom katoličkom pokretu, drugi su literarni uredci srednjoškolske i studentske mladeži iz svih hrvatskih krajeva, a treća skupina bili su članci o djelovanju mladeži Katoličkog pokreta u domovini i inozemstvu. 

List su izdavali Hrvatsko katoličko akademsko društvo "Hrvatska" od 1905. do 1911. zatim Hrvatska katolička akademska društva "Hrvatska", "Domagoj" "Preporod" te od 1917. Jugoslavenska katolička đačka liga.

List je trajao sve dok je trajao Hrvatski katolički pokret. Zadnji broj izašao je kao dvobroj za lipanj i srpanj 1942. godine.

Urednici
--------

List su uređivali Ljubomir Maraković, Ivan Butković, Josip Kreinz, Ivan Krstitelj Lovriček, Đuka Kuntarić, Josip Sironić, Josip Stipančić, Stanko Deželić, Josip Andrić, P. Grubišić-Mostarac, Đuka Jakopčić, Marko Soljačić, Mijo Maričić, Vice Barić i Luka Brajnović.

Poznati suradnici
-----------------

Za Luč su pisali bosanski franjevac i književnik Narcis Jenko kao i Đuro Sudeta, pjesnik rođen u Staroj Ploščici.

Izvori
------

* Ivan Merz Arhivirano 2010-07-14 na Wayback Machine-u Hrvatski katolički pokret 12, ur. : Božidar Nagy
**Potenciometar** je instrument za merenje potencijala (napon) kola. Pre uvođenja pokretnog kalema i digitalnih volt metara, potenciometri su korišćeni za merenje voltaže. Ovaj metod je opisao Johan Hristijan Pogendorf oko 1841. On je vremenom postao standardna laboratorijska tehnika.

Frakcija poznatog napona sa kliznog otpornika se poredi sa nepoznatim naponom koristeći galvanometar. Klizeći kontakt potenciometra se podesi i galvanometar se za trenutak poveže između kliznog kontakta i nepoznatog napona. Otklon galvanometra se očita i klizač se podesi tako do galvanometar ostane na nuli. U tom trenutku u galvanometaru nema struje iz nepoznatog izvora, i veličina napona se može izračunati iz položaja kliznog kontakata.

Potenciometri se dele u četiri glavne klase:

* Potenciometri konstantne struje
* Potenciometri konstantnog otpora
* Mikrovoltni potenciometri
* Termospregnuti potenciometri

Analitička hemije
-----------------

Potencijal ćelije se meri da bi izvršilo potenciometrijsko određivanje analita u rastvoru. Izmerena veličina se mora korigovati koristeći referentni potencijal. Koncentracija analita se zatim može izračunati koristeći Nernstovu jednačinu. Postoji znatan broj varijacija ovog osnovnog principa za izvođenje kvantitativnih merenja.

Vidi još
--------

* Potenciometar

Spoljašnje veze
---------------

* Potentiometeri Arhivirano 2009-10-04 na Wayback Machine-u
* Električna kalibraciona oprema Arhivirano 2005-05-28 na Wayback Machine-u
Slika Majke Božje od Kamenitih vrata
Ograđeni oltar sa čudotvornom slikom Majke Božje od Kamenitih vrata
**Majka Božja od Kamenitih vrata** zaštitnica je Grada Zagreba. Blagdan Majke Božje od Kamenitih vrata, koji se slavi 31. svibnja, ujedno je i Dan Grada Zagreba.

Povijest
--------

Kamenita vrata ostatak su utvrde kojom je bio opasan Gradec. Vrata vjerojatno postoje od 1266. godine, iako se spominju tek 1429. Često su bila pregrađivana, a nisu ih zaobišli ni veliki požari. Kamenita vrata su najpoznatija kao zavjetna kapelica sa slikom Majke Božje od Kamenitih vrata. Naime, u velikom požaru koji je izbio 31. svibnja 1731. slika Majke Božje, koja je prije stajala iznad gradskih vrata, nađena čitava i neoštećena usred vatre i pepela, a samo je okvir izgorio. Iste je godine slika postavljena u barokni oltar u udubljenju prolaza Kamenitih vrata. Umjetničku, baroknu ogradu izradio je 1778. godine zagrebački majstor Ivan Korta. 

Slika Majke Božje prikazuje Gospu kao vladaricu sa žezlom u lijevoj ruci, dok desnom pridržava malog Isusa, a on u lijevoj ruci drži mali globus. Slika je izrađena na lanenom platnu veličine 57x47 cm. Prilikom dvijestote obljetnice čudesnog očuvanja Gospine slike, 31. svibnja 1931. godine, svečano je okrunjena zlatnom krunom. 

Dana 31. svibnja 1991. godine svečano je proslavljena 260. obljetnica svetišta, a zagrebački nadbiskup kardinal Franjo Kuharić proglasio Majku Božju Kamenitih vrata zaštitnicom Grada.

Izvori
------

* B. Špoljarić: *Kamenita vrata - najveće zagrebačko zavjetovalište*[*mrtav link*], Vjesnik, 23. prosinca 1998.

Vanjske veze
------------

* "Vreme", 24. mart 1940, str. 12. digitalna.nb.rs (ćirilica)
A praxinoscope made by Ernst Plank, of Nuremberg, Germany, and powered by a miniature hot air engine. It is now in the collection of Thinktank, Birmingham Science Museum.
Ilustracija praksinoskopa iz 1879.
Praksinoskopski projektor iz 1882
Théâtre Optique, 1892. Konačna verzija uređaja je koristila duge lance sa stotinama narativnih slika.
**Praksinoskop** je bio uređaj za animaciju slika iz 19. vijeka, razvijen kao alternativa i poboljšanje dotadašnjih zootropa. Godine 1877. ga je u Francuskoj izumio Charles-Émile Reynaud. Kao i zoetrop, koristio je trake sa slikama na unutrašnjoj strani rotirajućeg cilindra. Praksinoskop je predstavljao poboljšanje zato što je uski prorez za gledanje zamijenio sa unutrašnjim krugom ogledala, pa su slike izgledale više ili manje stacionarne i na istom položaju kada se kotač okretao. Pri pogledu na ogledalo je gledatelj mogao gledati brzi niz slika sa iluzijom pokreta, te sa jasnijom slikom nego kod zootropa. 

Godine 1889. je Reynaud razvio Théâtre Optique, dodatno poboljšani uređaj koji je omogućio projekciju slika na ekran preko dugih rola slika. To mu je omogućilo da široj publici predstavi animirane filmove stvorene od rukom izrađenih slika, ali je popularnost uređaja brzo zasjenjena projekcijama pokretnih fotografskih slika braće Lumière.

Vanjske veze
------------

* A picture and further information Arhivirano 2005-12-17 na Wayback Machine-u
* Praxinoscopes: Kenyon College Department of Physics Arhivirano 2013-09-23 na Wayback Machine-u
* A demonstration of this and similar optical toys, including the zoetrope Arhivirano 2004-04-04 na Wayback Machine-u
* More on Reynaud's Théåtre Optique
|  |
| --- |
| StepanakertHankendijer. *Ստեփանակերտ*azer.  |
| Kolaž Stepanakerta |
| Kolaž Stepanakerta |
|
| Položaj Stepanakerta na karti Azerbedžana |
| Položaj Stepanakerta i Nagorno-Karabaha na karti Azerbedžana |
| Основне информације |
| **Stanovništvo**: | 40.000 |
| **Vremenska zona**: | UTC+5 /Leti UTC+6 |
|

**Stepanakert** (jer. *Ստեփանակերտ* [*Step'anakert*]) ili **Hankendi** (azer. ), je glavni grad nepriznate *de fakto* nezavisne Republike Arcah koja se nalazi na teritoriji koja pripada Azerbejdžanu. Trenutno Stepanakert ima oko 40.000 stanovnika od kojih su gotovo svi Jermeni. Azeri su proterani tokom rata za Nagorno-Karabah (1992–1995). Pre rata Jermeni su bili većina.

Istorija
--------

Stepanakert je osnovan 1917. na mestu malog sela zvanog ***Hankendi*** („Hanovo selo"). Do 1923. grad se i zvao po imenu sela ali su tada vlasti promeile ime u ***Stepanakert*** u čast jermenskog komuniste iz Bakua – Stepana Šaumjana. 

Kada je 1991. Azerbejdžan proglasio nezavisnost od Sovjetskog Saveza, gradu je vraćen stari naziv u sklopu kampanje azerifikacije i odbacivanja komunističkih imena. Ubrzo su izbile borbe između Jermena i Azera u kojima su prevladali Jermeni koji su gradu vratili ime iz perioda Sovjetskog Saveza jer nisu želeli da prihvate azerski naziv.

Ulica u Stepanakertu

Povezano
--------

* Indeks članaka Republike Arcah

***Stepanakert*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 127962587
* LCCN: n89151511
* GND: 7547009-3

 |
**Matko Laginja** (Klana, 10. VIII. 1852. – Zagreb, 18. II. 1930.), hrvatski pravnik i političar. Tijekom 1920. vršio je dužnost hrvatskog bana.

Život
-----

Doktorirao je pravo u Grazu. U mladosti prihvaća politički program Ante Starčevića te s Vjekoslavom Spinčićem i Matkom Mandićem osniva u Istri Stranku prava te unosi izrazitije oblike hrvatske nacionalne ideje i oštriji nastup prema talijanskom nacionalizmu u političkom životu Istre. "Otac Istre" tri se desetljeća bori za njezin preporod, što nastavlja i u Zagrebu, osobito kao hrvatski ban. Od 1900. do 1915. bio advokat u Puli, a od 1915. u Zagrebu. Jedan je od vođa hrvatskog pokreta u Istri i član Istarskog sabora od 1883. do 1914. godine. Djeluje u upravi "Družbe sv. Ćirila i Metoda za Istru", koja je osiguravala osnivanje i financiranje hrvatskih škola u vrijeme kada su njihovo djelovanje opstruirale lokalne civilne vlasti pod kontrolom Talijana. Jedno vrijeme bio je i poslanik u Carevinskom vijeću u Beču, zatim predsjednik Starčevićeve stranke prava. 

1917. godine je bio pobornikom Svibanjske deklaracije kojom se je zahtijevalo ujedinjenje Hrvata, Slovenaca i Srba s područja Austro-Ugarske. U to vrijeme je u Zagrebu se bavio rješavanjem problema istarskih emigranata. Za prevrata u jeseni 1918. (31. listopada). Narodno vijeće Države Slovenaca, Hrvata i Srba ga imenuje na mjesto tzv. povjerenika za Istru. Laginju nije pokolebao postupak Vlade Kraljevine SHS koja je pola godine poslije (10. travnja 1919.) ukinula to povjereništvo, nego se i dalje bavio istarskim pitanjem. 1919. i 1920. godine je zajedno s trojicom predstavnika zastupao Istru u Privremenom narodnom predstavništvu Kraljevine SHS. 1920. godine je sudjelovao kad se Kraljevina SHS razgraničavala s Italijom. Kasnije je predsjedavao Savjetodavnim odborom za rješavanje riječkog pitanja koje je bilo pri beogradskoj vladi, no ondje nije imao nikakvi utjecaj. 

Od veljače do prosinca 1920. Laginja je ban Hrvatske i Slavonije, bez veće stvarne vlasti. Kralj ga je otpustio 31. prosinca 1920. jer nije zabranio veliku skupštinu Stjepana Radića i HRSS-a. Izabran je u Ustavotvornu skupštinu, koju 1. lipnja 1921. napušta s još desetoricom članova uz protucentralističku i federalističku izjavu. Nakon toga povlači se iz javnoga života.

Pisao je za tršćansku Našu slogu i zadarsko Pravo.

Djela
-----

* *Hrvatske narodne pjesme, što se pjevaju po Istri i Kvarnerskih otoci*, Naša sloga, 1880. (urednik)
* *Kastavski ustav (1400–1661)*, Pravo, 1873./74.
* *Kastav grad i općina*, 1883.
* *Österreich und die kroatische Frage*, 1883.

Veze
----

* Istra
* Hrvatsko-slovenska narodna stranka

Izvor
-----

1. ↑  „Istarska enciklopedija - Matko Laginja". Arhivirano iz originala na datum 2020-01-14. Pristupljeno 2016-03-30.
**Rok Petrovič** (\* 5. februar 1966. u Ljubljani; † 16. septembar 1993. u Veloj Luci, Hrvatska) je bio slovenački skijaš.

Njegov otac je bio sportski psiholog iz Hrvatske. Prvi njegov veći uspjeh je bilo osvajanje prvog mjesta na juniorskom svjetskom prvenstvu u slalomu u Sestrijereu, 1983. godine.

Specijalizovao se za slalom. U sezoni 1985/1986 osvojio je pet trka za Svjetski kup, jedan put je bio drugi (u austrijskom Svetom Antonu) i jedan put treći (u norveškom Gajlu). Postao je prvi Jugosloven koji je osvojio Svjetski kup. 
Kasnije nije uspio ponoviti taj uspjeh. Jedini kasniji uspjeh bilo mu je drugo mjesto u slalomu u Kranjskoj Gori 1987. godine, kada je prvi bio Bojan Križaj.

Karijeru je završio 1988. godine, kada počinje studirati na sportskom fakultetu ljubljanskog univerziteta. Diplomirao je 1991. na temu *Kršenje ljudskih prava u sportu*, kada nastavlja sa postdiplomskih studijama. U jesen 1993. godine, kratko prije odbrane magistarskog rada, za vrijeme odmora na hrvatskom ostrvu Korčuli gine pri ronjenju na dah.

Pobjede u svjetskom kupu
------------------------

| **Datum** | **Mjesto** | **Država** | **Disciplina** |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. decembar 1985 | Sestrijere | Italija | Slalom |
| 22. decembar 1985 | Kranjska Gora | Jugoslavija | Slalom |
| 2. februar 1986 | Vengen | Švajcarska | Slalom |
| 25. februar 1986 | Hafjel | Norveška | Slalom |
| 11. mart 1986 | Hevenli Vali | SAD | Slalom |

Eksterni linkovi
----------------

* Desetogodišnjica smrti Roka Petroviča Arhivirano 2003-09-20 na Wayback Machine-u
**Paraf** je punk sastav koji je osnovan sredinom 1970-ih godina te postao preteča novog zvuka na ovim prostorima, čime zaslužuju izvanvremensku titulu "očeva punk pokreta".

Povijest sastava
----------------

Djelovali su na području Rijeke. Oni i Termiti stvorili su "Ri-rock" na kojem su frontmana "Termita" Predraga Kraljevića-Kralja proglasili prvim kraljem Ri rocka.
Parafi su održali prvi nastup na Belvederu u Rijeci 31. prosinca 1976.

Nakon okončanih zavrzlama oko izgleda omota ploče i vještog kompromisa između sastava i izdavača, te neizbježnog (i smiješnog) oporezivanja na šund, napokon se objavljuje prvijenac Parafa pod naslovom "A dan je tako lijepo počeo". Nakon objavljivanja ploče pjevač i gitarist Valter Kocijančić napušta Parafe ("...*sve što sam imao za reći rekao sam na toj ploči...*").
Godine 1980. izlazi kompilacija "Novi punk val" na kojoj su uvrštene pjesme Parafa ("Narodna pjesma") i nastupaju kao predgrupa engleskom sastavu The Ruts na njihovoj jugoslavenskoj turneji.

U Parafima 1981. g. dolazi do izmjene članova. Umjesto pjevača Valtera Kocijančića dolazi pjevačica Pavica Mijatović pod nadimkom Vim Cola, dok na gitaru dolazi Klaudio Žic. Ubrzo nakon dolaska Klaudio Žic napušta Parafe kojima se pridružuju gitarista Mladen Vičić i klavijaturista Raoul Varlen s kojima mijenjaju stil i priklanjaju se novovalnom glazbenom izrazu. Uskoro izlazi singl "Fini dečko/Tužne uši" koji im najavljuje album "Izleti".

80-ih godina održali su koncert u Osijeku u tadašnjem STUC-u.

Nakon raspada Termita 1984. godine, gitarista Robert Tičić-Tica prelazi u Parafe i tijekom snimanja ploče umire zbog urođene srčane mane. Ubrzo ga zamjenjuje Mladen Ilić (Konjak). U prosincu izlazi i posljednji album Parafa "Zastave".

Dio članova Parafa ispred riječkog "Konta" 15. veljače 2008.
#### Članovi sastava (prva postava)

* Valter Kocijančić (gitara, vokal)
* Zdravko Čabrijan (bas gitara)
* Dušan Ladavac (bubanj)

#### Članovi sastava (druga postava)

* Pavica Mijatović, Vim Cola (vokal)
* Mladen Ilić (gitara)
* Raoul Varljen (klavijature)
* Zdrave Čabrijan (bas gitara)
* Dušan Ladavac, Pjer (bubanj)

Diskografija
------------

* 1979. g. Rijeka / Moj život je novi val (singl)
* 1981. g. Fini dečko / Tužne uši (singl)
* 1980. g. Novi punk val 78-80 (kompilacija)
* 1980. g. A dan je tako lijepo počeo
* 1981. g. Izleti
* 1984. g. Zastave

Izvori
------

 Napomena:Ovaj tekst ili jedan njegov dio je preuzet iz internetskog izdanja web magazina ri-rock.com. Vidi Dozvola Ri-rocka.