recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Radenthein** (slovenski: *Radenče*) je grad na jugu Austrije od 5,952 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Spittal an der Drau.

Geografske karakteristike
-------------------------

Radenthein leži na zapadu Koruške, sjeveroistočno od jezera Millstätter, na obroncima planina Gurktalerskih Alpi.

Historija
---------

Radenthein je prvi put dokumentiran 1177. kao mjesto koje ima parohijsku crkvu. 
Njegov pravi razvoj počeo je 1759. intenzivnim iskapanjem željezne rude i kasnije obradom željeza.
Od 1908. počelo se sa iskapanje magnezita, koji je odtad postao glavni prihod grada.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost grada je već spomenuta kasnogotička parohijska crkva, koja je tokom 17. vijeka preuređena u baroknom stilu.

Privreda
--------

I danas je iskapanje magnezita i njegova prerada najvažnija grana lokalne ekonomije koju vodi kompanijaa *Veitsch-Radex GmbH*. 

Pored toga grad je poznat po izradi tradicionalnih narodnih nošnji i po ljetnom turizmu duž obala obližnjeg Jezera Millstätter.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka, Schorndorf (kvart Weiler)
* Italija, Ampezzo

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Kärnten" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 02. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Radenthein*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 28. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Radenthein*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Radentheina* (`de`)
**Raniji Qin** (351-394) je bila sjeverna kineska država, poznata kao jedno od Šesnaest kraljevstava. Osnovala ju je porodica Fu, koja je pripadala narodu Di, a pod njenim je vodstvom godine 376. ujedinjena Sjeverna Kina. Glavni grad joj je, sve do smrti Fu Jiāna bio drevna carska prijestolnica Xi'an. Usprkos imena, nije imala nikakvih državnopravnih veza sa drevnom državom Qin i po njoj nazvanoj carskom dinastijom. Naziv "raniji" su joj dali kineski historičari zato da bi je mogli razlikovati od države "Kasniji Qin" (384-417).

Raniji Qin se sredinom 370-ih nametnula kao najmoćnije od svih Wu Hu kraljevstava na sjeveru Kine, te je ozbiljno ugrožavalo dinastiju Jin na jugu zemlje. Pokušaj Ranijeg Qina da je obori i tako ponovno ujedini Kinu pod svojom vlašću je međutim završio teškim porazom na rijeci Fei 383. nakon čega su slijedili ustanci pokorenih naroda i smrt cara Fu Jiāna nakon koga je država svedena na dva odvojena dijela - prvi, u današnjem Taiyuanu u provinciji Shanxi, su godine 386. osvojila Xianbei plemena države Kasniji Yan i Dingling. Drugi dio, na granici današnjih provincija Shaanxi i Gansu se održao sve dok ga 394. nisu pokorile države Zapadni Qin i Kasniji Qin.

Napomene i reference
--------------------

1. ↑
2. ↑  *Zizhi Tongjian*, vol. 99.
3. ↑
4. ↑  *Zizhi Tongjian*, vol. 106.

| * p
* r
* u
Šesnaest kraljevstava |
| --- |
| 16 kraljevstava | Cheng Han • Han Zhao• Kasniji Zhao • Raniji Liang • Kasniji Liang • Zapadni Liang • Sjeverni Liang • Južni Liang • Raniji Qin • Kasniji Qin • Zapadni Qin • Raniji Yan • Kasniji Yan • Sjeverni Yan • Južni Yan • Xia |
| nisu uključeni u 16 kraljevstava | Ran Wei • Zapadni Shu • Zapadni Yan • Duan • Yuwen • Chouchi • Wei (Dingling) • Dai • Huan Chu |
**Mariestad** je grad i luka od 15,591 stanovnika u sredini južne Švedske, on je i administrativni centar
Općine Mariestad od 23,741 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Mariestad leži u Grofoviji Västra Götaland, ušću rijeke Tidan u Jezero Vänern, udaljen oko pedesetak km istočno od Lidköpinga i oko 174 km
sjeveroistočno od Göteborga.

Historija
---------

Mariestad je osnovao 1583. tadašnji princ (kasniji kralj Karl IX kao centar svog feudalnog dobra, na ušću rijeke Tidan u Jezero Vänern, nazvao ga je - *Mariestad*, u čast svoje izabranice - Marije od Pfalza.

Tokom 16. vijeka - tadašnji malobrojni stanovnici Mariestada bavili su se brodarstvom po jezeru Vänern i trgovinom sa novoosnovanim rudarskim naseljima po Värmlandu.

Od 1584. u doba reformacije Mariestad je postao sjedište protestanskog superintendanta (biskupa) 
za čitav kraj uključujući Värmland, kako bi se suprostavio nadirućoj katoličkoj protureformaciji po biskupiji Skara. Ipak je iz stateških razloga - 1647. superintendantura preseljena u Karlstad. 
Negdje oko 1660. - Mariestad je postao sjedište tadašnje grofovije Skaraborg, ali je ostao mali - 1760.
imao je tek nešto više od 900 stanovnika.

Iako je tokom 19. vijeka i Mariestad rastao brojem stanovnika približno kao i ostali švedskih gradovi, ipak je unutar vlastite grofovije izgubio na važnosti. 
Izgradnja kanala Trollhätte i Göta dala je poticaj razvoju trgovine prvih dekada 19. vijeka.
Industrijski rast bio je relativno jak tokom 20. vijeka, tad su osnovan pogon Electrolux-a, tvornica papira (Katrinefors) i tvornica namještaja.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Västra Götaland" (engleski). City population. Pristupljeno 20. 05. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Mariestads historia*" (engleski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-02. Pristupljeno 20. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Mariestad*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Mariestad* (`sv`)
Ovo je članak o romanu.  Za ostala značenja, v. Room at the Top (razvrstavanje).  

***Room at the Top*** (sh. *Soba na vrhu*), u Jugoslaviji objavljen pod naslovom ***Put u visoko društvo***, je roman britanskog književnika Johna Brainea objavljen 1957. godine, poznat kao jedno od ključnih djela socijalno angažiranog pokreta tzv. *Ljutih mladića* 1950-ih.

Protagonist je Joe Lampton, mladić iz siromašne radničke porodice na sjeveru Engleske koji, po povratku iz zarobljeništva u Drugom svjetskom ratu dobija posao nižeg činovnika, ali je istovremeno odlučan da, ne birajući sredstva, sebi osigura viši društveni položaj. Radnja prikazuje kako mu priliku za to daje privlačan fizički izgled, odnosno to što se u njega zagledala Susan Brown, kći-jedinica bogatog poslovnog čovjeka, ali što njegov plan komplicira to što se njemu više sviđa Alice Aisgill, sredovječna udovica.

*Room at the Top*, koji je bio Braineov prvi roman, je stekao izuzetnu popularnost, a dvije godine kasnije postao predložak za izuzetno uspješan istoimeni crno-bijeli film. Godine 1970. se počela emitirati TV-serija *Man at the Top*, a 2013. je BBC emitirao miniseriju *Room at the Top*.

Braine je 1962. napisao nastavak pod naslovom *Life at the Top*, koji je također dobio istoimenu filmsku ekranizaciju.

Izvori
------

1. ↑  Bound books - a set on Flickr
**Okelousa** /choctaw naziv u značenju "black water," Nekoć veoma snažno i ratoborno pleme američkih Indijanaxca koje je obitavalo na desnoj obali Mississippija u Louisiani. Populacija je 1541. iznosila oko 10,000 u preko 90 sela, a  *'provincija'*  koju su naseljavali rani autori spominju kao Caluca, što je vjerojatno kraći oblik od Okelousa. Njihov broj kasnije će uveliko opasti, vjerojatno u ratovima. Nicolas de la Salle 1682. piše da su zajedno sa Houmama uništili treće pleme, ali njihov broj je tada već bio sveden na koju stotinu duša. Gubitak populacije tjera ih da se ujedinjuju sa plemenima iz močvarnog juga Louisiane, Indijancima Chawasha i Washa, o čemu nas izvještava francuski trgovac, istraživač i vojnik Jean Baptiste Bénard de La Harpe (1683-1765). Na kraju, negdje početkom 19. stoljeća, njihova populacija svedena je na 100, a njihovi se ostaci priključuju starim saveznicima Houmama. Potomaka bi mogli imati među Houma Indijancima sa donjeg Mississippija. Jezično su pripadali porodici Muskhogean.

Vanjske poveznice
-----------------

* Okelousa Arhivirano 2008-05-09 na Wayback Machine-u
**Moulouya** (berberski: *Iɣẓer en Melwect*, arapski: وادي ملوية‎, čita se *Muluja*) je rijeka na sjeveroistoku Maroka duga 650 km, 
po nekim mjerenjima čak 692.
Po tom je druga najduža rijeka u Sjevernoj Africi nakon Nila

*Muluja* je jedina velika marokanska rijeka koja se ulijeva u Sredozemno more, ali ona za razliku od atlanskih konkurenata ljeti ima vrlo malo vode, jer su najveći dio njenih pritoka vadiji koji veći dio godine presuše.

Hidrologija
-----------

Mulaja izvire kod grada Aghbale u Provinciji Khenifra, na nadmorskoj visini od 2.000 metara, na spoju Srednjeg i Visokog Atlasa.. Od tamo teče prema sjeveroistoku preko četiri Marokanske regije i devet provincija sve do grada Saïdije gdje uvire u Sredozemno more, 12,6 km od granice sa Alžirom..

Od 27 pritoka koliko ih ukupno ima, najvažnije su; *Ansegmir* (103 km), *Melloulou* (126 km), *Msoun* (152 km) i *Za* (368 km) koji dolazi iz Alžira čiji sliv iznosi 1750 km².

Sliv rijeke velik je 74,000 km², od toga 56.000 km² pripada Maroku, a 1750 km² Alžiru.
On obuhvaća visoravan na istoku, planine Visokog Atlasa na jugu, Srednjeg Atlasa na zapadu i Rifa na sjeverozapadu, sve do obalne ravnice Sredozemnog mora.

Prema posljednjem popisu stanovništva iz 2004. u slivu rijeke živi 3,371,000 stanovnika (11,2% stanovništva Maroka), ali vrlo raštrkano (svega 46,2 stan. / km²). Od toga čak dvije trećine živi u urbanim centrima; Oujda, Nador, Berkane i Khenifra.

Stanovnici se uglavnom bave poljoprivredom i stočarstvom uz nešto malo industrije po gradovima.

Na rijeci je podignuto 5 velikih brana i formirano pet akumulacijskih jezera; Mohammed V, Machraa Hammadi, Hassan II, Enjil i Arabat.

Delta rijeke površine 3.000 hektara uvrštena je 2005. na popis vlažnih područja Ramsarske konvencije, kao važna stanica na putu Ptica selica.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11   „*Integration of Biodiversity in the Decision-Making Process: Lessons Learnt from the Moulouya Projects*" (engleski). IUCN. Pristupljeno 19.6. 2020.
2. 1 2 3 4   Pierre Louis. „Oued Moulouya" (francuski). Ligne de Partage. Pristupljeno 19.6. 2020.
3. ↑   „*A Directory of African Wetlands*" (engleski). IUCN. Pristupljeno 19.6. 2020.
4. ↑   „*Embouchure de la Moulouya*" (engleski). Ramstar. Pristupljeno 19.6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Moulouya*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Oued Moulouya* (`fr`)
Slika konja u okeru iz francuske pećine Lascaux
**Oker** (njem. *ocker* < lat. *ochra*, bijeložut < grč. žut; blijed) je prirodni anorganski pigment kojemu je, uz veće primjese (prirodne) gline, glavni sastojak hidratizirani željezov(III) oksid (FeOOH x 0.4 H2O), a sadrži i nešto manganovih i kalcijevih spojeva. Porastom udjela željeza (i mangana) boja okera prelazi iz žute u smeđu i crvenosmeđu. Boju mijenja i žarenjem; najprije postaje intenzivnijom, a zatim prelazi i tamnije nijanse uz istodobno povećanje pokrivne moći.

U prahistoriji se oker upotrebljavao za bojenje i slikanje, ali i u obredne svrhe. Crveni oker simbolizira boju života i stari su mu narodi pripisivali snagu krvi. Već od paleolitika rabio se za posipanje tijela pokojnika ili se pokojniku prilagao u grob kao grumen. Zbog toga su i neke prahistorijske zajednice dobile ime prema tom običaju, primjerice kultura grobova s okerom. Poslije se rabio kao važan pigment za boje i lakove, a danas su ga iz uporabe gotovo potpuno istisnuli sintetski željezni oksidi, pa se žuti sintetski željezni oksid također naziva okerom.

Izvor
-----

* Hrvatska enciklopedija (LZMK), Broj 8 (O-Pre), str. 59. Za izdavača: Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Zagreb, 2006. ISBN 953-6036-38-X
Prometni znak u Biddendenu koji prikazuje Biddendenske djeve, podignut 1920-ih
**Mary** i **Elizabeth Chelkurst** (ili **Chalkhurst**; cca. 1100 - 1134), također poznate i kao **Biddendenske djeve** (engleski: ) su polulegendarne sijamske blizanke koje su rođene u selu Biddenden u engleskoj grofoviji Kent. Prema legendi su bile kćeri relativno bogatih roditelja, te su nakon smrti naslijeđenu zemlju, poznatu kao "Zemlja kruha i sira" (engleski: ), ostavile selu pod uvjetom da se njihov prihod svakog Uskrsa kao milostinja dijeli siromasima. Običaj darivanja sirotinje se u zapisima prvi put javlja 1605. godine, a sama priča tek 1770-ih; blizanke su ime dobile tek u 19. vijeku. Dio historičara, kao Edward Hasted, drži da je priča obična izmišljotina, dok neki, kao Robert Chambers smatraju da je priča istinita, iako su blizanke živjele u 16. umjesto 12. vijeku.

Vanjske veze
------------

***Biddenden Maids*** na Wikimedijinoj ostavi

* Biddenden Parish Council Arhivirano 2012-04-10 na Wayback Machine-u
* Biddenden cakes Arhivirano 2012-03-09 na Wayback Machine-u exhibited at London's Science Museum
**Okatica** (lat. *Mora moro*) je riba iz porodice Moridae, kod nas se još naziva i crnkinja ili okatica veleljuska. To je jedina riba svoga roda Mora. Najčešće živi na velikim dubinama, kod nas se može naći na većim dubinama od 300 m, a na nekim mjestima u svijetu je zabilježena i na dubinama do 2500 m. Po izgledu sliči na ostale vrste bakalara, s razlikom da ima velike oči, dvije peraje kod crijevnog otvora, i repnu peraju jako razdijeljenu (mjesečast rep). Boja joj je rozo siva odozgo, dok joj je trbuh bijel. ima crvenkaste peraje, a ljuske joj se lagano odvajaju od tijela. Naraste do 80 cm duljine i do 5 kg težine. 

Rasprostranjena je u područjima umjerene temperature mora, a i u hladnijim područjima. Zabilježena je od Islanda i Farskih otoka do Maroka i Mauritanije, kao i oko otoka u Atlantiku - Azora i Madeire. Pojavljuje se na cijelom Mediteranu, uključujući i u Jadranu. Ulovljena je i na području južnog Atlantika, na području srednjeg dijela, kod podvodnih planina. U Indijskom oceanu ima je oko Madagaskara, a u Pacifiku oko južnog dijela Australije, Novog Zelanda, te oko Čilea i Perua .

Izvori
------

1. ↑  (`sh`) [*mrtav link*] (riblje-oko.hr)
2. ↑  (`en`)  (fishbase.org)

Eksterni linkovi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Okatica** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Okatica** |

***Okatica*** na Wikimedijinoj ostavi
**Merstham** je naselje od 7,385 stanovnikana jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey.

Administrativno podpada pod Distrikt Reigate and Banstead.

Geografske karakteristike
-------------------------

Merstham je jedno od londonskih predgrađa na sjeveru Surreya, udaljen 28 km južno od centra Londona, po vapnenačkim brdima North Downsa.

Historija
---------

Merstham ili *Mearsaetham*, prvi put je zabilježen u dokumentu iz 947. iako se nezna što je to točno značilo pretpostavlja se da je to možda značilo štala za konje. U vrijeme Domesday Booka 1086. imanje - *Merstan* bilo je feud Nadbiskupa od Canterburyja, koji su ga dali redovnicima Samostana Canterbury za uzdržavanje. Tad je dokumentirano da selo ima mlin i crkvu. Parohijska crkva sv. Katherine, sjeverno od centra mjesta na padini Downsa, podignuta je najvećim dijelom u 13. vijeku.

Kralj Edward III dodjelio je 1339. Mersthamu povelju da može održavati tjedni sajam, i jedan veliki godišnji u junu.

Merstham je postao feud Henrya VIII - 1539. kad je raspušten samostan, a on ga je poklonio Robertu Southwellu. Nakon tog je promjenio dosta vlasnika sve do 1788. kad je postao feud postao porodice Joliffe, u čijem je vlasništvu bio do početka 20. vijeka.

Još od srednjeg vijeka se iskapa kamen po Mersthamu. Reigatski kamen korišten je gradnju kraljevskog dvora Henrya II u Westminsteru 1259, a jedan vijek kasnije koristio ga je i Edward III za gradnju Windsora. Henry VIII iskoristio ga je za gradnju palače Nonsuch, pored Ewella 1538.

Mersthamski kamen bio je popularan za gradnju crkava i kuća, a od vapnenca se pravilo vapno a kasnije i cement. U Mersthamskom kamenolomu je Alfred Nobel (izumitelj dinamita i osnivač Nobelove nagrade) -1867. vršio eksperimentalne eksplozije.

Rudna bogatstva tog kraja bila su poticaj za izgradnju Željeznice Surrey, prve javne željezničke pruge na svijetu čije su vagone vukli još konji. Izgradnja je počela u londonskom Wandsworthu 1803. a do Mersthama je stigla do 1805. Trebala je biti produžena do Portsmoutha, ali od tog se na kraju odustalo.

Za 19. vijeka Merstham je bio poznat po građevinskoj kompaniji - *Jolliffe and Banks*, koja je podigla brojne mostove, između ostalih i Londonski most - 1831.

Prva prava željeznička stanica u Mersthamu na liniji za Brighton otvorena je 1841. kroz nju su prošli brojni novi stanovnici Mersthama.

Izvori
------

1. 1 2  „Merstham" (engleski). SurreyProperty. Pristupljeno 16. 03. 2017.
2. ↑  „*Merstham History*" (engleski). Kevin Austen. Pristupljeno 18. 03. 2017.
3. 1 2 3 4 5  „Merstham History" (engleski). SurreyProperty. Pristupljeno 16. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Merstham*** na Wikimedijinoj ostavi

* Information on Merstham (`en`)
Mel Ramos 2007
**Mel Ramos** (Sacramento, Kalifornija, 24. srpnja 1935.), američki je slikar.

### Život i djelo

Mel Ramos je uz Edwarda Ruschu i Wayna Thiebauda najznačajniji slikar pop arta u Kaliforniji. Kao i Thiebaud, tragao je za slikarski zanimljivim, ali emocionalno bezbojnim idiomom. Među prvima se okrenuo stripu, te već 1961. nastaje niz njegovih monumentalnih platana s motivima Supermena i Betmena. Nakon toga se okreće novom banalnom izvoru inspiracije – magazinima za mlade djevojke. Tako, na tragu Rosenquistovih iskustava nastaju djela u kojima kombinira prikaze zgodnih no ispraznih djevojaka, s (nerijetko uvećanim grudima) prikazima proizvoda konzumerističkog „raja".

 Mel Ramos - Izložba u Crocker Art Museumu, Sacramento, SAD, 2012.
Najslavnije od tih djela, i jedno od najpoznatijih ostvarenja pop arta je Ramosova Micronite Mary iz 1965. Riječ je o platnu s prikazom nage djevojke preplanule puti (svijetle su ostale jedino „bikini zone") kako ispija jutarnju kavu sjedeći na nadrealno velikoj kutiji KENT cigareta, dok joj ista takva kutija služi kao kuhinjski stol. Prema nekim interpretacijama, takav prikaz nije naprosto suvremeni akt u nadrealnom ambijentu, već je riječ o aluziji da bi mlada djevojka trebala biti nešto u čemu valja uživati, te je, nakon što bude „potrošena" odbaciti, baš kao što se to čini s popušenom cigaretom. Ukoliko je ova interpretacija točna, Ramos je ovim radom ismijao u vrijeme dok je njegovo platno nastajalo sve glasniji pokret za ženska prava. Ako je to točno, to bi valjalo shvatiti kao Ramosovu rukavicu bačenu u lice američkoj inteligenciji i establišmentu, što bi svakako bila pop – gesta par excellance.

No, svrstavanje Ramosa među preteče i „proroke" neukusa, banalnosti i pornografije Jeffa Koonsa, što čine pojedini autori, doimlje se ipak pretjeranim.

### Literatura

* Michael Archer: Art Since 1960. New Edition, London 2002. ISBN 0-500-20351-2
* Jamie James: Pop Art, London, 1998. ISBN 0-7148-3332-0
* Engleska Wikipedija
**Muryeong od Baekjae** (462–523, vl. 501–523) bio je 25. po redu vladar države Baekje, jednog od Tri kraljevstva Koreje. Za vrijeme njegove vladavine je država Baekje bila u savezu sa državom Silla protiv države Goguryeo, te produbila trgovačke i diplomatske odnose sa Kinom i Japanom.

Pravo mu je ime bilo Kralj Sama (斯麻), ali je Kralj Muryeong titula koju navodi *Samguk Sagi*. Prema Samguk Sagiju je bio drugi sin prethodnog kralja Dongseonga, koga je naslijedio 501. nakon što je Dongseong ubijen od strane dvorjanina Baekgae. Sljedeće godine je ugušena Bakegaova pobuna.

Japanski ljetopis *Nihonshoki*, pak, navodi da je bio sin Gonjija, mlađi brat ranijeg kralja Gaeroa, što znači da je bio Dongseongov polubrat. Prema tom tekstu Gonji je pred napadom države Goguryeo pobjegao sa svojom trudnom suprugom u Japan, gdje se Muryeong rodio. Neki historičari navode da je čak i vladao područjem Yamato kao Kralj Bu prije povratka u Baekje.

Muryeongova kruna u grobnici
Za vrijeme vladavine se uspješno borio protiv države Goguryeo. Godine 503. je razbio napad Mohea, a 512. osvojio dva zamka države Goguryeo. Iste godine je, prema knjizi *Liang Shu*, poslao diplomatsku misiju u južnu Kinu koja je uspostavila odnose sa novouspostavljenom dinastijom Liang. Godine 513. i 516. je u Japan poslao konfucijanske učenjake.

Godine 1971. je u Songsan-riju, Gongju, Južna Koreja, otkopana njegova grobnica.

Godine 2001. ga je spomenuo japanski car Akihito navodeći kako "osjeća određenu srodnost sa Korejom s obzirom da je u *Japanskim kronikama* navedeno da je majka cara Kammua bila iz loze Kralja Muryonga od Baekjea." To je prvi put da je japanski car priznao prisutstvo korejske krvi u carskoj lozi. Prema Shoku Nihongiju, Takano no Niigasa, majka cara Kammua, potiče od Princa Junde, Muryeongovog sina koji je umro u Japanu 513.

Izvori
------

1. ↑  So Jin Cheol, 백제 무령왕의 세계(The world of the king Muryeong ) p.124, ISBN 978-89-6246-010-0
2. ↑  Guardian.co.uk

Literatura
----------

* Kim, Won-Yong. "The Tomb of King Muryong of the Paekche Dynasty." *Asian Pacific Quarterly of Cultural and Social Affairs* (Seoul) 3:3 (Winter 1971): 34-46.
* Paik, Seung-gil. "Excavation of the Tomb of Paekche King Muryong." *Korea Journal* 11:8 (August 1971): 48-51.

Eksterni linkovi
----------------

* Article on King Muryong's Ascension to the Throne[*mrtav link*]
* (`ja`) Yamato (和) and Takano (高野) clans : the descendant of prince Junda, son of Muryeong Arhivirano 2012-02-05 na Wayback Machine-u

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Dongseong od Baekjea** | **Kralj države Baekje**501 - 523 | Slijedi:**Seong od Baekjea** |
**Mūsà ibn Ja‘far al-Kāẓim / al-Kādhim** (arapski: موسى بن جعفر الكاظم‎) (6 novembar 745 – 1. septembar 799 //7. Safar 128 AH – 25. Rajab 183 AH) bio je sedmi od Dvanaest imama koji priznaje dvanaestički ogranak šijitskog islama. Bio je sin imama Ja‘far aṣ-Ṣādiqa a majka mu je bila Hamidah Khātūn, bivša Zanj robinja. Supruga Najmah je također bila robinja, koju je kupila, a zatim oslobodila njegova majka Hamidah.

Mūsà al-Kāẓim je rođen u vrijeme sukoba između Omejadske i Abasidske dinastije za vlast nad Kalifatom. Kao i njegovog oca, ubili su ga pobjednički Abasidi. Imao je troje znamenite djece: osmog dvanaestičkog imama po imenu ‘Alī ar-Riẓà, i dvije kćeri - Fātima bint Mūsā i Hājar Khātūn.

Šijiti slave njegov život i smrt kroz Svetkovinu imama Muse al-Kadhima.

Izvori
------

1. ↑  Muntaha al-amal (perzijski), str. 289–290

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 62993534
* LCCN: n85235881
* ISNI: 0000 0000 5491 2209
* GND: 119147726

 |
Koordinate: 41° 54′ 25" SGŠ, 20° 57′ 48" IGD

**Radijovce** (mak. *Radiovce*) je naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u severozapadnom Sinan Zendeli delu države. Radijovce pripada opštini Brvenica.

Geografski položaj
------------------

Naselje Radijovce je smešteno u severozapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Tetova, naselje je udaljeno 15 km južno.

Radijovce se nalazi u gornjem delu istorijske oblasti Polog. Naselje je položeno u istočnom delu Pološkog polja. Zapadno od naselje se pruža polje, dok se ka istoku izdiže Suva gora. Istočno od sela protiče Vardar. Nadmorska visina naselja je približno 460 metara.

Klima u naselju je umereno kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Radijovce je imalo 1.049 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (66%), a u manjini su etnički Makedonci (33%). 

Većinska veroispovest u naselju je islam, a manjinska pravoslavlje. Početkom 20. veka broj pravoslavnih i muslimana u naselju je bio približan.

Vidi još
--------

* Opština Brvenica
* Spisak sela u republici Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Radiovce*** na Wikimedijinoj ostavi

* Opština Brvenica na sajtu ministarstva za lokalnu samoupravu Makedonije Arhivirano 2007-09-30 na Wayback Machine-u (`mk`)

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Brvenica |
| --- |
| **Brvenica** • 
Blace •
Volkovija •
Donje Sedlarce •
Đurđurnica •
Miletino •
Radijovce •
Stenče •
Tenovo •
Čelopek |  |  |
Mizzi Kaspar
**Maria „Mizzi" Kaspar** (Graz, 28. septembar 1864 - Beč, 29. januar 1907) je bila višegodišnja ljubavnica austro-ugarskog princa i prijestonasljednika princa Rudolfa. 

O njenom ranom životu i načinu na koji je upoznala princa nema mnogo pouzdanih podataka. Rijetki izvori navode da je radila kao *soubrette*, što se može protumačiti i kao pjevačica ili glumica, ali je vjerojatnije da je bila riječ o eufemizmu za prostitutku, pogotovo elitnog tipa, odnosno kurtizanu. Iako je Rudolf imao i druge ljubavnice, prema Kaspar je iskazivao posebnu naklonost, te joj je 1887. za 60.000 gildena kupio kuću u elitnom dijelu Beča, a također se navodi da su pokloni u draguljima i novcu imali vrijednost od oko 130.000 gildena.

Neposredno pred smrt, Rudolf je postao izuzetno potišten i počeo razmišljati o samoubistvu, o čemu se povjerio Kasparovoj. Čak joj je predložio da ga izvedu zajedno, a što je Kaspar odbila i o tome izvijestila policiju, koja je to upozorenje ignorirala.

Rudolf je Kasparovom proveo noć 27/28. januara 1889. godine. Sljedeći dan je otišao u lovački dvorac Mayerling gdje će 30. januara nasilno skončati u Mayerlinškom incidentu zajedno sa svojom mladom ljubavnicom Marijom Večerom.

Rudolf je Kasparovoj u svojoj oporuci ostavio 30.000 gildena. Ona se nakon toga u potpunosti povukla iz društva. Na službenom popisu bečkih vlasti je kao svoju profesiju navela "domaćica". 

Kao uzrok njene smrti službeni spisi navode "stvrnjavanje kičmene moždine", a što se ponekad tumači kao posljedica sifilisa. 

Pojavljuje se kao lik u filmu *Mayerling* iz 1968. godine gdje ju je tumačila belgijska glumica Fabienne Dali.
Rukomet na pijesku
**Rukomet na pijesku** je momčadski sport u kojemu dvije ekipe igraju jedna protiv druge.

Pravila
-------

Igralište je pravokutnik dužine 27 m i širine 12 m; sastoji se od polja za igru i dva vratareva prostora. Vrata se nalaze na sredini poprečnih linija. Unutarnja visina vrata je 2 m, a širina 3 m. Svaka ekipa sastoji se od 4 igrača u polju i četiri rezerve. Ekipa u obrani ima golmana i 3 igrača dok ekipa u napadu ima 4 igrača. Kada ekipa dođe u posjed lopte golman izlazi van, a u igru ulazi četvrti igrač u polju, tzv. marker. 
  
Utakmica se igra na 2 seta po 10 minuta. Ako je jedna ekipa pobijedila u oba seta, pobijedila je i utakmicu. Ako je rezultat nakon dva seta 1:1 tada se igra šut-aut. U šut-autu po 5 igrača svake ekipe naizmjenično izvode udarce. Ako je i nakon toga rezultat neriješen šut-aut se nastavlja po jedan dok netko ne pogriješi. Šut-aut se izvodi tako što igrač stojeći na liniji svog šesterca doda loptu svom golmanu i trčeći prema suparničkom golu hvata loptu i upućuje udarac.  

Pogodak se boduje 2 boda kada ga postigne golman ili marker te kada igrač postigne pogodak iz piruete (okret u zraku za 360 stupnjeva) ili zepelina (u zraku uhvaćena i upućena lopta na gol). Svi ostali pogodci vrijede 1 bod. Ovo pravilo vrijedi za igru i za šut-aut.  

Utakmicu sude 2 suca.  

Igra je iznimno dinamična i atraktivna.

Vanjske poveznice
-----------------

* Hrvatski rukometni savez - povjerenstvo za rukomet na pijesku[*mrtav link*]
* Službena stranica European Beach Handball Tour (EBT)
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Som**. Za druga značenja, v. Som (razvrstavanje).* |

**Som** (*Silurus glanis*) je riba iz porodice Siluridae. Ima izduženo tijelo, široko i zdepasto na prednjem dijelu lagano je spljošteno na stražnjem dijelu u razini repne peraje. Koža nema ljuski, a prekrivena je sa sluzi koja daje somu ljepljiv izgled. Glava mu je velika i masivna, uzdužno spljoštena a završava široko rasječenim ustima, sa 6 brkova, 2 dugačka na gornjoj čeljusti i 4 nešto kraća na donjoj čeljusti. Visoko postavljeno oko maleno je što navodi na noćni život. Dugačka analna peraja završava na razini repne peraje od koje je odvojena samo malenim izreskom. Tijelo je sive boje išarano tamnijim mrljama na leđima i bokovima dok je trbuh svjetlije boje.

Stanište i ponašanje
--------------------

Somu se izgleda sviđaju mirne i duboke vode kao i spore i pravilne riječne vodene struje. Postavlja se na dubokim i zakrčenim mjestima kao što su obale, zaštitni kameni zidovi, vrtlozi, jarci usred voda, potopljena stabla, stjenoviti nasipi, nabačeno kamenje gradilišta.

Kao i za sve druge ribe, temperatura vode pokreće mu biološki ritam. Zimi je voda hladna pa mu je prehrambena aktivnost malena. Sa zatopljenjem vode u travnju i svibnju skraćuje se probavni režim. Osobito je za ženke važno snabdjeti proeteinima organizam prije reprodukcije. No na kraju tog prirodnog cilkusa koji ga sili da potroši uskladištenu eneregiju, somu se ponovno otvara tek koji raste do sredine ljeta. Od rujna, a osobito u listopadu, postupno opadanje žive u toplomjeru obavještava ga da je vrijeme za uskladištenje masti za zimu koju provodi ukopan u mulj u najdubljim područjima rijeka gdje su veoma spore vodene struje.

Način hranjenja
---------------

U mladsoti jede plankton a kad odraste vrlo se brzo prilagođava prehrani grabežljivica. Ozbiljan oportunist, som se hrani i ribama i rakovima, školjkama i vodenim puževima. Ne oklijeva na površini ugrabiti i progutati žabe, glodavce i vodene ptice. O somu se čuju maštovite priče koje ga prikazuju kao čudovište sposobno prožderati sve na što naiđe. No premda ima velika usta za hvatanje veoma velikog plijena, dosta mu usko ždrijelo sprječava njegovo gutanje.

Razmnožavanje
-------------

Som se razmnožava između svibnja i srpnja kada temperatura vode dostigne otprilike 20 stupnjeva. Mrijesti se u plitkim zonama, češće među korijenima obalnih stabala. Ženka izbacuje otprilike 30.000 jajašaca po kilogramu težine, u gnijezdo koje prethodno pripravi mužjak.

Inkubacija traje desetak dana tijekom kojih samo mužjak čuva i štiti jajašca. Nakon izlaska iz jaja, mlađ, dužine od 7 do 8 mm, razbježi se i sakrije u okolnu vegetaciju. Mladi somovi će sa svoje strane postići spolnu zrelost nakon 5 do 6 godina života.

Strani nazivi
-------------

*Sheat-fish* (engleski); *Wels*, *Waller* (njemački); *siluro* (talijanski); *sum* (poljski); *silure* (francuski); *сом* (ruski).

Vanjske poveznice
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Som** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Som** |

***Som*** na Wikimedijinoj ostavi
Pod terminom **rukavica** ili **rukavice** podrazumeva se pre svega deo odeće koji se navlači na ruke. Najčešće se pravi sa pet prstiju ali može biti i sa dva (za potrebe vojske) ili samo sa jednim izvedenim za palac.

Prilikom pozdravljanja Bon-ton nalaže da muškarci skidaju rukavice a žene ne!

U srednjem veku izazivanje na dvoboj bi se izvodilo tako što bi jedan muškarac drugome bacio rukavicu u lice ili bi ga simbolično išamarao rukavicom koju drži u ruci. To se smatralo teškom uvredom.

Prema nameni rukavice se dele:

Rukavice kao modni detalj
-------------------------

Rukavice kao modni detalj se prave od finih materijala, mogu biti štrikane, heklane. Dužna može biti i iznad lakata. Modna pravila zahtevaju da rukavice, tašna i cipele budu, kod žena, u jednoj boji.

Zaštitne rukavice
-----------------

U zavisnosti od čega treba da zaštite ruke, zaštitne rukavice se prave od različitih materijala. To mogu biti vuna, koža, azbest, guma, lateks, metal... Štite od hladnoće, toplote, mehaničkih povreda, hemikalija, strujnog udara, kvašenja ruku, zaraze...

**Zaštitne rukavice** nose ili bi trebalo da nose, topioničari, svi koji rade sa električnim alatima, medicinsko osoblje koje radi na mestima gde postoji mogućnost zaraze, radnici koji rade sa mašinama i alatima gde postoji mogućnost povrede...

Izvršioci krivičnih dela često nose rukavice da na mestu zločina ne bi ostavili otiske prstiju.

Interesantno je da američki vojnici u Iraku stalno nose rukavice.

**Bokserske rukavice** nose bokseri. Cilj im je da zaštite ruke boksera ali još više protivnika od težih ozleda. U zavisnosti od toga da li je u pitanju amaterski ili profesionalni boks težina rukavica je 10 ili 6 unci. (jedna unca je 28 grama). Teže rukavice izazivaju manje povrede!

***Rukavice*** na Wikimedijinoj ostavi
**SD Sloboda Đakovo** bio je nogometni klub iz grada Đakova.

Povijest
--------

Odmah po završetku 2. svjetskog rata, tijekom i nakon kojega su ugašeni gradski nogometni klubovi **ŠK Certissa Đakovo** i **ŠK Građanski Đakovo**, osnovano je "Fiskulturno društvo Sloboda Đakovo" s nogometnom sekcijom. Prvu nogometnu utakmicu klub je odigrao protiv momčadi "JNA" u kolovozu 1945. godine.   

Ubrzo nakon osnutka mijenja ime u "Sportsko društvo Sloboda" te nastavlja nastupati na igralištu u gradskoj četvrti "Pazarište", kojim su se prethodno koristili ugašeni klubovi "ŠK Certissa" i ŠK Građanski".   

Tijekom godina "Sloboda" ne postiže značajnije uspjehe u nogometnom prvenstvu regije iz razloga što u gradu Đakovu u to vrijeme djeluje i nogometni klub ĐŠK.   

U cilju poboljšanja razine kvalitete nogometa u Đakovu, dana 9. veljače 1962. godine **"ĐŠK"** na svojoj godišnjoj skupštini donosi odluku o pripajanju sportskom društvu "Sloboda". Nedugo potom, dana 11. veljače 1962. godine "SD Sloboda" prihvaća navedenu odluku o ujedinjenju sa "ĐŠK"-om te mijenja ime u **"SD Jedinstvo Đakovo"**.  

U razdoblju od 1945. do 1962. godine predsjednici Slobode su bili Josip Zubek, Dušan Lukić, Stjepan Sitarić, Jovan Dragić i Antun Kovačić.

Klupski uspjesi
---------------

Prve značajnije uspjehe klub bilježi već ubrzo nakon osnutka, 1946. godine, kada juniori "Slobode" postaju apsolutni prvaci Slavonije pobjedom u finalu nad Jedinstvom iz Požege rezultatom 8:1. No isti zbog financijskih razloga ne putuju na prvenstvo Hrvatske u Split, na koje umjesto njih odlaze juniori Jedinstva iz Požege, koji tamo ne ostvaruju značajniji rezultat.  

1950. godine u prvenstvu Druge zone "Sloboda" zauzima 5. mjesto, a iste godine osvaja prvo mjesto u Brodskoj skupini i naslov prvaka Osječke oblasti pobjedama nad Beljem iz Kneževa rezultatima 4:2 i 8:2 u uzvratu te izravno ulazi u sjevernu skupinu hrvatske lige.   
  

1951. godine "Sloboda" se, bez većeg iskustva, natječe u sjevernoj skupini Hrvatske lige gdje osvaja samo 15 bodova, što na kraju nije bilo dovoljno za opstanak u ligi.  

Hrvatska liga - Sjever: 10. SD Sloboda Đakovo 20 6 3 11 29:46 15 

### Natjecanje za Kup

U natjecanju za tadašnji Kup maršala Tita, dana 24. kolovoza 1952. godine, Sloboda postiže najznačajniji uspjeh nastupom u šesnaestini finala protiv NK Jedinstvo Zemun, te gubi nakon produžetaka rezultatom 1:3 (1:1 u regularnom dijelu) i ispada iz daljnjeg natjecanja.

Izvori
------

Rechner, S.: -Sloboda i ĐŠK u sportskom životu Đakova, Povijest sporta br. 80, Zagreb, 1989.  

Bijelić, B.: -100 godina nogometa u Đakovu (1908.-2008.), Muzej ĐAkovštine, ĐAkovo, 2008.
Sistemi televizije u boji u svijetu. Zemlje koje koristile ili su u prošlosti koristile SECAM su prikazane narančastom bojom.
**SECAM**, također navođen i kao **SÉCAM** (francuski izgovor: [],  ***Sé**quentiel **c**ouleur **a**vec **m**émoire*, francuski izraz za "Sekvencijalna boja sa memorijom"), je sistem analogne televizije u boji koji se prvi put počeo primjenjivati u Francuskoj. Izumio ga je tim na čelu sa Henrijem de Franceom u kompaniji *Compagnie Française de Télévision* (kasnije preuzete od Thomsona, danas Technicolor). Predstavljao je prvi evropski standard u boji. SECAM se danas postepeno izbacuje iz upotrebe, odnosno zamjenjuje digitalnim sistemom DVB.

Izvori
------

1. ↑  IEC60050 International Eletrotechnical Vocabulary, oblik *avec mémoire* je čest, iako neispravan.

Vanjske veze
------------

***SECAM*** na Wikimedijinoj ostavi

* World Analogue Television Standards Arhivirano 2014-02-21 na Wayback Machine-u
* Simple explanation of color standards
* Discussion of recording SECAM vs PAL on VHS (in French)
Prikaz Paimona iz djela Collina de Plancyja *Dictionnaire Infernal* (1863.)
Paimonov pečat
**Paimon** (**Paymon** ili **Paimonia**), je u demonologiji, jedan od vladara pakla, najprivrženiji Luciferu. Prema okultnim vjerovanjima, u vizijama se pojavljuje kao kralj koji obično jaše na devi, a može podučavati čovjeka znanju o umjetnosti, filozofiji ili znanosti.

U Goeciji
---------

U *Goeciji* predstavlja devetog duha, koji vlada nad dvije stotine legija duhova, od kojih je dio iz reda anđela, a dio iz reda moćnika. Pojavljuje se kao muškarac sa ženskim licem, nosi krunu na glavi s velom. Jaše na devi, a oko njega sviraju duhovi.

U drugim okultnim djelima
-------------------------

Spominje se u djelu Collina de Plancyja *Dictionnaire Infernal* iz 1863. godine, gdje se također navodi kao vladar 200 legija. U djelu *Pseudomonarchia daemonum* (1583.) Johanna Weyera spominje se Paimonova lojalnost prema Luciferu, načini kako ga prizvati i slično.

U Mathersovom prijevodu *Knjige svete magije Abra-Melina maga (1898.) nude se moguće interpretacije značenja njegova imena.*

Bilješke
--------

1. ↑  Havens, Nigel, str. 82.
2. ↑  Knight, Thomas H. str. 61.-62.
3. ↑  Paimon - deliriumsrealm.com

Literatura
----------

* *Havens, Nigel, Tradicija čarobnjaštva, Nova Arka, Zagreb, 1995.* ISBN 953-6123-31-2
* *Knight, Thomas H. Demoni, Zagrebačka naklada, Zagreb, 2003.* ISBN 953-6996-16-2

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **ezoteriji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Mlat** (lat. *Sphyrna zygaena*) kod nas se još naziva i jaram.. To je riba iz porodice čekićarki ili Sphyrnidae. Relativno je rijedak u Jadranu, a naraste i do 5 metara duljine i do 400 kg težine. Prebiva u morima na manjim dubinama, najčešće pri samoj površini iako se spušta i do 200 m duboko. LJeti migrira sjevernije, često u skupinama velikim i više stotina jedinki. Hrani se manjim ribama, ražama i manjim morskom psima, a također i rakovima, školjkama i glavonošcima. Spolnu zrelost dostiže pri duljini od 250-300 cm. Mlat je viviparan, a ženka rađa 30-40 mladih.

Opis
----

Ovo je druga najveća čekićarka na svijetu, najčešće naraste između 2.5-3.5 m duljine, a najveći primjerci su veliki i do 5 metara. Lako je prepoznatljiv po svojoj velikoj glavi oblika čekića ili mlata, sa kvrgom po sredini glave. Zubi su trokutastog oblika, lagano nazubljeni, a u ustima ih ima između 50 i 58. Tijelo je dugačko, mišićavo, glatko, bez izraženog grebena po sredini leđa. Prva leđna peraja je relativno velika, sa zaobljenim vrhom. Boja mlata varira od smeđe-sive do tamno maslinaste odozgo, a trbuh je svijetao, gotovo bijel. Pojedini primjerci imaju tamnije završetke na prsnim perajama.

Rasprostranjenost
-----------------

Mlat živi u umjerenim i toplim morima, diljem svijeta, kako se to može vidjeti na slici desno. Stanovnik je obalnih područja svih oceana, a prisutan je i u Mediteranu i Jadranu.

Mlat u prehrani
---------------

Premda se navode razni slučajevi trovanja (vidi slijedeći naslov), mlat se upotrebljava u prehrani. Načini pripreme su razni, od sušenja, soljenja, upotrebe peraja za juhu,...Jedan je od lijekova u tradicionalnoj kineskoj medicini.

Napomena
--------

Postoje izvješća o trovanju prilikom konzumiranja mlata. Najčešće se trovanje javlja nakon konzumiranja jetre, a rijetko nakon konzumiranja mesa mlata. Iako se većina otrovanih potpuno oporavi, ponekad može dovesti i do fatalnog ishoda.

Izvori
------

1. ↑  (`en`) Smooth hammerhead (fishbase.org)
2. ↑  (`sh`) Otrovne ribe hrvatskog Jadrana Arhivirano 2007-06-26 na Wayback Machine-u (medri.hr)

Linkovi
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Mlat** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Mlatu** |

  


***Mlat (riba)*** na Wikimedijinoj ostavi
Raspored sjedala na inauguralnoj sjedinici Dijete prikazanoj na graviri 1675: car i knezovi-izbornici na vrhu, svjetovni prinčevi lijevo, crkveni desno, zastupnici carskih gradova ispred.
**Carska** ili **Imperijalna dijeta** (latinski: , odnosno **Carska skupština** (latinski: ), poznata i po njemačkom izrazu ***Reichstag***, bila je dijeta, odnosno opća skupština Svetog Rimskog Carstva.

Za vrijeme postojanja Carstva, Reichstag je, ovisno o političkim okolnostima, imao različit sastav i ovlasti, ali nikada nije predstavljao parlament u današnjem smislu riječi. Umjesto toga je predstavljao okupljanje carskih staleža, odnosno političkih entiteta, koji prema feudalnim zakonima i običajima, iznad sebe nisu imali nikakve vlasti osim cara (ili kralja Rimljana).

Reichstag se nije sastajao u jednom gradu, nego po potrebi u različitim gradovima sve do 1665. kada je u Regensburgu ustanovljena Stalna dijeta.

Literatura
----------

* Peter Claus Hartmann: *Das Heilige Römische Reich deutscher Nation in der Neuzeit 1486–1806*. Stuttgart 2005, ISBN 3-15-017045-1.
* Axel Gotthard: *Das Alte Reich 1495–1806*. Darmstadt 2003, ISBN 3-534-15118-6
* Edgar Liebmann: *Reichstag*. In: Friedrich Jaeger (Hrsg.): *Enzyklopädie der Neuzeit, Bd. 10: Physiologie-Religiöses Epos*. Stuttgart 2009, str. 948-953, ISBN 3-534-17605-7
* Barbara Stollberg-Rilinger: *Des Kaisers alte Kleider. Verfassungsgeschichte und Symbolsprache des Alten Reiches.* München 2008, ISBN 978-3-406-57074-2
* Helmut Neuhaus: *Das Reich in der frühen Neuzeit* (Enzyklopädie Deutscher Geschichte, Band 42). München 2003, ISBN 3-486-56729-2.
* Heinz Angermeier: *Das alte Reich in der deutschen Geschichte. Studien über Kontinuitäten und Zäsuren*. München 1998, ISBN 3-486-55897-8

Eksterni linkovi
----------------

***Reichstag (Sveto Rimsko Carstvo)*** na Wikimedijinoj ostavi
Koordinate: 41° 51′ 50" SGŠ, 21° 31′ 10" IGD

**Ramni Gaber** (mak. *Ramni Gaber*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Ramni Gaber pripada opštini Studeničani, koja okuplja južna predgrađa Grada Skoplja.

Prirodni uslovi
---------------

Ramni Gaber je smešten u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 25 km jugoistočno.

Naselje Ramni Gaber je u okviru istorijske oblasti Torbešija, koja se obuhvata južni obod Skopskog polja. Naselje je smešteno na severnim visovima planine Kitka, čije se glavno bilo pruža južno od naselja. Nadmorska visina naselja je približno 710 metara.

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Ramni Gaber je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 39 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (100%).

Većinska veroispovest je islam.

Vidi još
--------

* Opština Studeničani

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.studenicani.gov.mk Zvanična stranica opštine Studeničani
* Mape, aerodromi i vremenska situacija lokacija (Fallingrain)

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Studeničani |
| --- |
| **Studeničani** •
Aldinci •
Batinci •
Vrtekica •
Gornji Količani •
Donji Količani •
Dračevica •
Elovo •
Kaldirec •
Malčište •
Markova Sušica •
Morani •
Osinčani •
Pagaruša •
Ramni Gaber •
Umovo •
Cvetovo •
‎Crvena Voda •
Crni Vrh |  |
Rotacijski laserski nivelir
**Rotacijski laserski nivelir** je posebna konstrukcija nivelira s rotirajućom laserskom zrakom. Radi tako da glava nivelira rotira oko glavne osi oko 10 okretaja u sekundi. Na njoj se nalaze dva otvora kroz koja se propušta polarizirana laserska zraka, čiji se izvor nalazi u laserskoj diodi. Jedna je zraka otklonjena za mali elevacijski kut od referentne ravnine, a druga zraka je otklonjena za isti depresijski kut. 

Fotodetektor se pomiče po nivelmanskoj letvi dok indikator ne bude na nuli tj. u referentnoj ravnini. Na prijemniku (fotodetektoru) nalaze se dvije fotodiode koje primaju svjetlosne impulse. Kada svjetlost padne na obje diode istim intenzitetom (ako je vrlo usko područje) indikator pokazuje da se prijamnik nalazi u referentnoj ravnini. Položaj prijemnika se visinski očita na centimetarskoj nivelmanskoj letvi.

U instrument može biti ugrađen kompenzator za automatsko dovođenje zrake u horizontalni položaj. Ovaj tip instrumenta se koristi kada treba u visinskom smislu snimiti veće površine, odrediti horizontalne i vertikalne ravnine pri gradnji i kontroli raznih objekata.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2014-09-22 na Wayback Machine-u "Geodetski instrumenti" Prof. dr. sc. Zlatko Lasić, Geodetski fakultet Zagreb, 2011.
**Steven Larsson** (Scarborough, 1. svibnja 1981.) je britanski rukometaš koji trenutno igra za norveški Drammen HK. 

Mada rođen u Engleskoj, Larsson se još kao mladić s roditeljima preselio u švedski Linköping, gdje je i započeo rukometnu karijeru. Prvi profesionalni ugovor dobio je 2000. godine, kada mu je bilo 19 i to u jednom švedskom klubu. Od tada do danas, igrao je po klubovima u Danskoj, Švicarskoj i Norveškoj, gdje danas igra za Drammen HK.

Na internacionalnom planu, Larsson je nositelj britanskog, švedskog i norveškog državljanstva te je dobio pozive da igra za sve tri reprezentacije. Ipak, odlučio se nastupati za Britaniju, koju je predstavljao na Olimpijadi 2012.

Govori engleski i norveški jezik.

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na teamgb.com
* Profil na london2012.com

| * p
* r
* u
Sastav Ujedinjenog Kraljevstva  na  Olimpijskim igrama 2012. – 12. mjesto |
| --- |
| 
* 1 Parker
* 3 Williams
* 4 Prieto
* 7 Mohr
* 12 White
* 13 Edgar
* 14 Larsson
* 15 Hare
* 16 Satchwell
* 18 McMillan
* 20 Hawkins
* 21 McDermott
* 22 Garnham
* 27 Pearce
* 28 Vincent
* Izbornik: Đukić

 | Ujedinjeno Kraljevstvo |
**Melanie Jayne Lynskey** (16. svibnja 1977.), novozelandska filmska glumica.

Životopis
---------

Rođena je u New Plymouthu, Novi Zeland. Majka joj je trgovac nekretninama, a otac ortoped. Najstarija je od petero djece, ima tri mlađa brata i sestru. Nakon završetka srednje škole za djevojke u rodnom gradu,otišla je na sveučilište u Wellingtonu, gdje je studirala kazalište i englesku književnost.

Završivši obrazovanje, počela se profesionalno baviti glumom. Smatra se karakternom glumicom, a do sada je ostvarila gotovo šezdeset uloga. Među njene uloge spadaju filmovi: Rajska stvorenja, Djevojke iz Coyote bara, Detroit Rock City, Ni na nebu, ni na zemlji, Charlijev svijet, Tražeći prijatelja za kraj svijeta. Od televizijskih uloga tu su serije House, Dva i pol muškarca, Uvijek je sunčano u Philadelphiji, i Ženske priče.

Od 2007. do 2014. bila je udana za glumca Jimmia Simpsona. Jedna od djeveruša na vjenčanju bila je i Emily Deschanel. Trenutno živi u Los Angelesu.

Vanjske poveznice
-----------------

* Melanie Lynskey na imdb-u
* Melanie Lynskey na Twitteru
Arthur Garfield Hays čita iskaz znanstvenikâ radi njihova unošenja u zapisnik tokom Scopesova procesa 1925.
Džon Skoups, optuženi na procesu.
**Skoupsov proces** ili **Skoupsov majmunski proces**, zvanično poznato kao **Država Tenesi protiv Džona Tomasa Skoupsa**, je bio američki sudski slučaj iz 1925. u kojem je gimnazijski nastavnik Džon Skoups bio optužen da krši tenesijski Batlerov zakon, koji je zabranjivao da se evolucija čoveka predaje u bilo kojoj školi koju finansira ta država. Suđenje je namerno pokrenuto da privuče publicitet u gradić Dejton, gde je suđenje održano. Skoups nije bio siguran da li je on ikada predavao evoluciju, ali je namerno pristao da inkriminiše sam sebe da bi slučaj imao optuženog.

Skoups je osuđen i kažnjen sa 100 dolara, ali je presuda poništena iz tehničkih razloga. Suđenje je uspelo da privuče velik publicitet u celim Sjedinjenim Državama, pošto su reporteri velikih medija hrlili u Dejton da prate dvoboj čuvenih advokata, koji su se složili da zastupaju svaku stranu. Vilijam Dženigs Brajan, tri puta predsednički kandidat, je zastupao optužnicu, dok je Klarens Darov, poznati branilac, zastupao Skoupsa. Suđenje je promovisalo kontroverzu između fundamentalista i modernista u kojoj su modernisti tvrdili da je evolucija saglasna sa religijom, nasuprot fundamentalistima, koji su tvrdili da reč božja otkrovena u Bibliji ima primat nad svim ljudskim znanjem. Zbog toga je suđenje viđeno i kao teološko nadmetanje i suđenje da li treba da moderna nauka da se uči u školama.

Suđenje je bilo inspiracija za dramu Naslediti vetar, kao i istoimeni film.

Vidi još
--------

* Kicmiler protiv okruga Dover
* *Inherit the Wind* (drama)