**Travijata** (ital. *La Traviata*) je opera u tri čina italijanskog kompozitora Đuzepa Verdija. Libreto je napisao Frančesko Marija Pjave prema drami *Dama s kamelijama* (fr. *La dame aux camélias*) Aleksandra Dime. Premijera je održana 6. marta 1853, u Teatro la Feniče (ital. *Teatro la Fenice*) u Veneciji.

Ime „travijata" bukvalno znači „žena koja je zalutala", ili figurativnije „ona koja je posrnula", što je alegorija na palog anđela, Satanu.

Opera je smesta postala veoma popularna i nalazi se na standardnom operskom repertoaru. U SAD se nalazi na spisku dvadeset opera koje se najviše izvode - tačnije, na trećem mestu, odmah iza *Madam Baterflaj* i *Boema*.

Lica
----

* **Violeta Valeri**, *pariska kurtizana*, sopran.
* **Flora Bervoa**, *njena prijateljica*, sopran.
* **Alfred Žermon**, *mladić zaljubljen u Violetu*, tenor.
* **Žorž Žermon**, *njegov otac*, bariton.
* **Gaston, Vikont od Letorjera**, *Alfredov prijatelj*, tenor.
* **Baron Dufol**, *Violetin zaštitnik*, bariton.
* **Markiz d'Obinji**, *Florin prijatelj*, bas.
* **Doktor Granvil**, bas.
* **Anina**, *Violetina služavka*, mecosopran.
* **Đuzepe**, *Violetin sluga*, tenor.
* **Sluga kod Flore**, bariton.
* **Prijatelji i sluge Violete i Flore, maske (hor)**.

Sinopsis
--------

Radnja se odvija u Parizu i okolini, prema Diminoj drami oko 1700. godine, ali se najčešće postavlja (prema Verdijevoj zamisli) u vreme praizvedbe, odnosno, sredinom 19. veka.

### Čin prvi

Salon u Violetinoj kući u Parizu. Violeta je organizovala zabavu da proslavi svoj povratak u društvo nakon kratkog, ali intenzivnog napada tuberkuloze. Među gostima su i njeni dugogodišnji prijatelji, a Gaston predstavlja svog prijatelja koji je zaljubljen u nju i koji je svaki dan dolazio da pita za njeno zdravlje dok je bila bolesna. Ona mu se podsmeva, ali i baronu Dufolu koji se nije interesovao za nju. On odgovara da je zna tek godinu dana, a Violeta mu se podsmeva jer je Alfred „zna tek nekoliko minuta".

Prijatelji pozivaju barona da nazdravi, ali on odbija, pa izbor pada na Alfreda. On nazdravlja lepoj Violeti i ističe da je ljubav najbitnija stvar na svetu, dok Violeta kaže da je to radost i zabava. Najednom, Violeti pozli i ona goste pošalje u drugu salu na igru dok ona dođe sebi. Alfred dolazi i izjavljuje Violeti ljubav. Ona ga odvraća od toga, jer misli da je nesposobna da voli i da njemu, poštenom mladiću, ne priliči da bude sa jednom kurtizanom. Ipak, daje Alfredu cvet kamelije i kaže mu da ga donese kada svene. Alfred srećan odlazi, a i gosti napuštaju zabavu jer već sviće. Violeta ostaje sama i čudi se kakva se to osećanja bude u njoj. Ona odbacuje ljubav kao ludost i veliča radost i zabavu, ali joj se stalno vraćaju Alfredove reči da je „ljubav samo bilo svemira".

### Čin drugi

#### Scena prva

Seosko imanje kraj Pariza. Alfred i Violeta su već tri meseca zajedno i napustili su vrevu Pariza da uživaju u samoći i ljubavi. Ipak, Alfred otkriva da Violeta tajno rasprodaje svoju imovinu da bi Alfredu pružila raskošni život koji zaslužuje i on postiđen odlazi za Pariz da podigne svoj novac iz banke. 

U kuću dolazi Alfredov otac, Žorž, koji od Violete traži ogromnu žrtvu: da napusti Alfreda jer njena loša reputacija donosi sramotu njegovoj porodici i njegovoj kćeri, koja neće moći da se uda zbog toga. Violeta je očajna i preklinje Žorža da je ne tera na to, jer je tek pronašla pravu ljubav i ako ostane bez nje, umreće. Ipak, ona pristaje. Žorž odlazi, a Violeta piše oproštajno pismo Alfredu, u kojem ne navodi pravi razlog odlaska. Ona odlazi u Pariz da pokuša da zaboravi Alfreda, ali on kreće za njom da se sveti uprkos očevim molbama.

#### Scena druga

Zabava-maskenbal kod Flore. Razlaz Violete i Alfreda glavna je tema ogovaranja. Violeta dolazi u pratnji barona Dufola, a i Alfred je tu. On misli da ga je Violeta napustila zbog barona i on mu besno prebacuje u igri kartama. U nameri da zaštiti Alfreda od baronovog besa ona ga nagovara da ode. Skriva od njega pravi razlog što ga je ostavila i laže da je zbog ljubavi prema baronu. On je pred svima optužuje da je bila sa njim samo iz koristi i poziva sve da mu budu svedoci da joj on plaća za njene usluge. Baca joj u lice novac koje je osvojio u kartama. Svi su ogorčeni njegovim postupkom i osuđuju ga, baron ga izaziva na dvoboj, a pojavljuje se i Žorž Žermon koji govori da je nedostojan onaj koji „čak i u besu povredi ženu". Violeta Alfreda moli da joj oprosti i da će jednom znati kakvu žrtvu ona čini i tada će sve shvatiti.

### Čin treći

Violetina spavaća soba. Teško bolesna od tuberkuloze, Violeta je sama i napuštena od sviju. Kraj nje je samo Anina. Dolazi doktor Granvil i ubeđuje je da će ozdraviti, ali ona zna da to nije istina. Dobija pismo od Žorža Žermona, koji poručuje da je baron ranjen, a da je Alfred u bekstvu. On joj obećava da će mu sve reći i da je čeka bolja budućnost. Ona je očajna, u strahu da će umreti sama, da na grob jedne posrnule žene niko neće staviti ni cvet. No, Alfred se pojavljuje i, pošto mu je otac sve objasnio, oprašta joj. Violeta i Alfred govore o novom životu koji ih čeka. Ali, za Violetu je kasno i ona umire na rukama voljenog Alfreda.

Poznate muzičke numere
----------------------

* **Zdravica „Pijmo, nek' pesma nam bude u duši"** (ital. *Libiamo ne'lieti calici*), prvi čin.
* **Violetina arija „Oh, možda je on"** (ital. *Ah! Fors'e lui*), prvi čin.
* **Alfredova arija „Kad nisam kraj nje"**(ital. *Lunge da lei*), drugi čin.
* **Žoržova arija „Zar ti više nije drag"** (ital. *Di Provenza il mare, il suol*), drugi čin.
* **Igra andalužanki i matadora**, drugi čin.
* **„Pozvah ga ja da dođe"** (ital. *Invitato qui seguirmi*), finale drugog čina.
* **Violetina arija „Zbogom, dani prošli"** (ital. *Addio del passato*), treći čin.

Vanjske veze
------------

***La traviata*** na Wikimedijinoj ostavi

* Libreto ove opere.
* Klavirski izvod *Travijate*.
* Partitura *Travijate*.

| * p
* r
* u
Giuseppe Verdi |
| --- |
| Opere | 
* *Oberto, Conte di San Bonifacio* (1839)
* *Un giorno di regno* (1840)
* *Nabucco* (1842)
* *I Lombardi alla prima crociata* (1843)
* *Ernani* (1844)
* *I due Foscari* (1844)
* *Giovanna d'Arco* (1845)
* *Alzira* (1845)
* *Attila* (1846)
* *Macbeth* (1847)
* *I masnadieri* (1847)
* *Jérusalem* (1847)
* *Il corsaro* (1848)
* *La battaglia di Legnano* (1849)
* *Luisa Miller* (1849)
* *Stiffelio* (1850)
* *Rigoletto* (1851)
* *Il trovatore* (1853)
* *La traviata* (1853)
* *Les vêpres siciliennes* (June 1855)
* *I vespri siciliani* (December 1855)
* *Simon Boccanegra* (1857)
* *Aroldo* (1857)
* *Un ballo in maschera* (1859)
* *La forza del destino* (1862)
* *Don Carlos* (1867)
* *Aida* (1871)
* *Simon Boccanegra* (1881)
* *Otello* (1887)
* *Falstaff* (1893)

 |
| Ostale kompoziticije | 
* Gudački kvartet (1873)
* Messa da Requiem (1874)
* *Quattro Pezzi Sacri* (1889–1896)

 |
| Priznanja | 
* Kazališta nazvana po Verdiju (Brindisi - Busseto - Firenca - Trst)
* Spomenik Giuseppeu Verdiju
* 3975 Verdi

 |
| Kulturni  prikazi | 
* *Giuseppe Verdi* (film iz 1938. godine)
* *The Life of Verdi* (miniserija iz 1982. godine)
* *After Aida* (drama iz 1985. godine)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 179786767
* LCCN: n80138517
* GND: 300166400
* SUDOC: 029403723
* BNF: cb13920589h (podaci)

 |