recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Galagiji** (*Galagidae* ili *Galagonidae*) su porodica iz reda primata. Blisko su srodni s lorisima i ranije ih se smatralo njihovom podporodicom. Imaju pet rodova i ukupno 25 vrsta.

Rasprostranjenost
-----------------

Galagosi žive u Africi, južno od Sahare, ali ih nema na Madagaskaru. U nekim su područjima vrlo česti.

Opis
----

Uši i njuškice im završavalju šiljasto, pa im izgled glave malo potsjeća na mačju. Ekstremiteti su puno više prilagođeni penjanju i hvatanju nego brzom trčanju. Krzno im je meko i gusto, a boja se, ovisno o vrsti, kreće između srebrno sive i naranđasto smeđe. Imaju velike oči koje su tipične za životinje koje su aktivne noću. Često čupavi rep je obično duži od polovine dužine tijela. 

Dužina tijela im se kreće od oko 11 cm kod patuljastih galagija do gotovo 50 cm koliko dosižu veliki galagiji uz težinu od 50 grama do oko 2 kilograma, pri čemu su mužjaci oko 10% teži od ženki.

Način života
------------

Galagiji su brzi i mogu skatati na udaljenosti do 12 m (za razliku od lorisa koji su spori i gotovo uopće ne skaču). Vrlo su aktivni noću, ali ne isključivo. Veći dio dana provode mirujući u gustoj vegetaciji ili u dupljama u stablima.

Socijalno ponašanje im je različito. Ponekad se okupljaju na spavanje u velike grupe da bi se, nakon buđenja, razišli u pojedinačnu potragu za hranom. Ponekad se sreću grupe od sedam do devet životinja koje žive zajedno, a porodične grupe su česte. Galagosi su teritorijalne životinje i brane svoje područje (odnosno, zajednički brane područje na kojem živi grupa) od uljeza, a ponekad samo od istospolnih pripadnika svoje vrste. Mnoge vrste trljaju ekstremitete urinom i tako obilježavaju svojim mirisom područje kojim se kreću a smatraju ga svojim. Glasanjem koje podsjeća na plač malih beba obilježavaju svoje područje, dok drugačijim glasovima upozoravaju jedinke svoje vrste na opasnost.

Hrana
-----

Galagosi se od vrste do vrste značajno razlikuju. Neke su vrste pretežno kukcojedi, dok u prehrani drugih preteže biljna prehrana (lišće, voće ili sokovi drveća).

Razmnožavanje
-------------

Nakon skotnosti od četiri mjeseca, ženke dva puta godišnje donose na svijet dvoje (rjeđe jedno ili troje) mladunaca. Ponekad se majka radi koćenja povlači iz grupe, kako mužjak ne bi ubio novorođenčad. U dobi od 4 tjedna mladunci počinju jesti i čvrstu hranu, a sa šest do jedanaest tjedana prestaju sisati. Spolnu zrelost dosižu u dobi od godinu dana. Životinje u zatočeništvu mogu doživjeti do 16 godina, ali u prirodi rijetko dožive više od osam godina.

Ugroženost
----------

Za razliku od drugih primata galagosi su u prirodi još prilično česti.

Rodovi
------

* *Euoticus* imaju nokte oblikovane na poseban način.
* *Galago* odnosno obični galagiji za razliku od drugih rodova ne žive samo u šumama, nego ih se može sresti i u savanama.
* *Sciurocherius* su obilježeni kretanjem koje podsjeća na žabe.
* *Galagoides*, ili patuljasti galagiji su najmanji pripadnici ove porodice.
* *Otolemur*, za velike galagije su tipični čupavi repovi. To su najveći galagiji.
**Joanikije** (*Mićović*, Velimlje, Banjani, 20. april 1959) je episkop budimljansko-nikšićki.

Gimnaziju je završio u Nikšiću. Diplomirao je na Bogoslovskom fakultetu SPC u Beogradu 1990. godine i apsolvirao filosofiju na Filosofskom fakultetu u Beogradu.

Zamonašio se u manastiru Ćelija Piperska 30. oktobra 1990. godine. Rukopoložen je u čin jerođakona 7. februara 1991. godine, a u čin jeromonaha 17. februara 1991. godine, kada je i postavljen za v. d. nastojatelja manastira Savina. Dana 1. septembra 1992. godine postavljen je za nastojatelja Cetinjskog manastira, nastavnika i glavnog vaspitača u novoobnovljenoj Cetinjskoj bogosloviji. Septembra 1995. godine unapređen je u čin protosinđela i postavljen za v. d. rektora Cetinjske bogoslovije.

Za vikarnog episkopa budimljanskog izabrao ga je Sveti arhijerejski sabor SPC na redovnom zasjedanju maja mjeseca 1999. godine. Hirotonisan je na Cetinju u čin episkopa od strane Patrijarha srpskog gospodina Pavla, uz sasluženje mitropolita Amfilohija i još 12 arhijereja, 3. juna 1999. godine.

Na predlog Njegovog visokopreosveštenstva mitropolita crnogorsko-primorskog gospodina Amfilohija, Sveti arhijerejski sabor na svom redovnom zasjedanju maja mjeseca 2000. godine, od dijela Mitropolije crnogorsko-primorske vaspostavio je bivšu Zahumsko-rašku eparhiju, izniklu iz svetosavske Budimljanske i potonje Budimljansko-polimske eparhije.

Član Svetog arhijerejskog sinoda SPC bio je u periodu od 2004. do 2006. godine.

Spoljašnje veze
---------------

* Eparhija budimljansko-nikšićka Arhivirano 2012-08-27 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Andrej (Frušić)** | **vikarni episkop budimljanski1999—2002.** | Nasljednik:**-** |
**Gaj Atilije Regul** (*C. Atilius M. f. M. n. Regulus Serranus*, sredina 3. vijeka pne.) bio je rimski političar i vojskovođa iz doba prvog punskog rata, dva puta izabran za konzula.

Regul je poticao iz Atilija - plebejske porodice čiji su se članovi već etablirali kao dio rimske političke elite, tako da su i njegov djed, otac i stariji brat bili konzuli. Gaj je za konzula prvi put izabran 257. pne. te je zajedno s patricijem Gnejem Kornelijem Blasionom vodio operacije protiv Kartaginjana na Siciliji. Tom prigodom je vodio pomorske ekspedicije prilikom kojih su osvojeni i opustošeni otoci Lipara i Melita. Također je komandirao flotom koja je porazila Kartaginjane u u bitci kod Tindarisa. Za to je nagrađen trijumfom.

Gaj je sljedeći put za konzula izabran 250. pne. zajedno s patricijem Lucijem Manlijem Vulsom. Prije toga je prokonzul Metel izvojevao veliku pobjedu nad Kartaginjanima kod Panorma, pa je Gaj pokrenuo pohod s četiri legije i 200 brodova čija je svrha bila okončati rat. Pokušaj da osvoji Lilibej, međutim, nije uspio.

Izvori
------

* William Smith, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, 1870, "G. Atilius M. f. M. n. Regulus Serranus" Arhivirano 2008-06-28 na Wayback Machine-u
* William Smith, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, 1870, "Serranus" Arhivirano 2008-06-07 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Aulus Atilius Calatinus i Gaius Sulpicius Paterculus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Gnejem Kornelijem Blasionom* 257. pne. | Slijedi: **Lucius Manlius Vulso Longus i Quintus Caedicius**  |
| Prethodi: **Lucius Caecilius Metellus i Gaius Furius Pacilus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Lucijem Manlijem Vulsom Longom* 250. pne. | Slijedi: **Publius Claudius Pulcher and Lucius Iunius C.f. Pullus**  |
**Matija Matović Mondi** (Kraljevo, 13. mart 1994. godine ) je srpski glumac, režiser i producent, koji je imao angažman u projektima *Spectre, The November Man, Regression, 3 Days to Kill, Montevideo, Big Brother Srbija SE5 i dr..* Izvršni je producent i vlasnik MND Media Group. Prvi je srpski, a jedan od retkih u svetu profesionalnih VR producenata.

Karijera
--------

Matija Mondi Matović je karijeru započeo dolaskom u Beograd 2009. godine. Glumačku karijeru je započeo u omladinskom pozorištu DADOV gde je završio sva tri master classa kod predavača: Predrag Stojmenov, Darjan Mihajlović, Kokan Mladenović, Radovan Knežević, Irena Popović i Milan Gromilić. U ovom pozorištu radio je predstave: "Leons i Lena" (Vladan Đurković), "Hajduci" (Darijan Mihajlović), "Slučajevi \ Lost in Serbia" (Kokan Mladenović), "Dečaci Pavlove ulice" (Ferenc Molnar) i dr. U toku školovanja u Omladinskom pozorištu DADOV, završio je školu hlume Javiera Bardema.

U međuvremenu i nakon toga radio je na projektima, sa glumačkim i \ ili produkcijskim zadatkom:

* Everly, Joe Lynch
* Spectre, Sam Mendes
* 3 Days to Kill, Joseph McGinty Nichol
* The November Man, Roger Donaldson
* Predavanje na temu "Zloupotreba medija, medijska manipulacija i subliminalne poruke", održano 03. novembra 2015. godine u Beogradu na Univerzitetu John Naisbitt.Regression, Alejandro Amenabar
* Macbeth, Justin Kurzel
* Montevideo - Bog te video, Dragan Bjelogrlić
* Montevideo - Vidimo se, Dragan Bjelogrlić
* Top lista nadrealista, Nele Karajlić
* Paura di Amare, Vincenzo Terracciano
* Bez stepenika, Marko Novaković
* Veliki Brat Srbija SE05, Emotion Production

Filmske projekte koje podpisuje kao režiser i producent:

* Diamond Night (2017)
* Swallow's Nest (unknown)

**MND Media Group** Logo
Kao osnivač i izvršni producent MND TV-a potpisuje i preko 15 emisija čiji je osnivač i producent.

Svoj rad većinom bazira na razvoju prijateljskih odnosa Srbije sa istokom, a posebno srpsko - ruskog prijateljstva. Pored pomenutog, svoj rad takodje bazira na razvoju "pravih" i porodicnih vrednosti koje pronalazi u tradiciji Srbije i onoga kakva je Srbija nekada bila kada nije bila pod uticajem globalizacije. Te vrednosti pronalazi i u istočnjačkoj kulturi.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična WebStrana[*mrtav link*]
* Zvanična WebStrana Mondi Media Group-a[*mrtav link*]
* Matija Matović Mondi na IMDb-u (`en`)
* Profil na[*mrtav link*] LinkedInu
Hakasi su turski narod koji živi u ruskoj republici Hakasiji u južnom Sibiru. Govore hakaskim jezikom.

Povijest naroda
---------------

U 17. stoljeću na području današnje Hakasije je bilo središte područja Jenisejskih Kirgiza, koji su tada bili vazali raznim mongolskim vladarima.

Nakon povlačenja Kirgiza, slijedilo je rusko osvajanje, i za njim struja ruskih poljodjelskih doseljenika. Po jednoj teoriji, Hakasi su narod srodan Kirgizima (postoji teorija moguće je da su Hakasi potomci Kirgiza koji su ostali iza kad je većina tog naroda počela seliti prema jugozapadu). Tradicionalno su Hakasi naseljavali prostranstva uz središnjim tok rijeke Jenisej u Sibiru, i bili su nomadski stočari. 

Uokolo minusinskih rudnika zlata nastalo je 1820-ihn industrijsko središte. Dio domorodaca u 19. stoljeću je preuzeo ruski način života i 
u zadnja dva stoljeća su pokršteni (postali su vjernici ruskog pravoslavlja). Ruske vlasti su ih prisilile na Sjedilački život.

Tijekom ruske revolucije 1905. nastao je autonomistički pokret. Nakon pobjede sovjeta, 1923. se osnovalo nacionalni okrug Hakasa, koji je 1930. dobio status autonomne oblasti. 1992. ta oblast izrasta u današnju republiku Hakasiju.

Pregled
-------

U Republici Hakasiji čine samo 12% stanovništva (65.421 prema popisu iz 2002.) U Rusiji su poznati i po drugim, uglavnom povijesnim imenima: *Minusinski Tatari*, *Abakanski Tatari* i *Jenisejski Turci*.

### Etničke skupine, tradicionalno gospodarstvo

1923. su etničke skupine Biltiri, Sagaji, Kvače i Ksizili (Xyzyl) obuhvaćene pod Hakase. Njihove tradicionalne gospodarske djelatnosti su bile nomadsko stočarstvo, djelimice praćeno poljodjelstvom, lovom i ribolovom.

Biltiri su se u "predrusko vrijeme" bili specijalizirali za kovačke rukotvorine.

Vidi još: Čulimci, Kamasini, Šori

Religija
--------

Tradicionalna religija Hakasa je šamanizam s primjesama budizma. Od 19. stoljeća mnogi su prešli na rusko pravoslavlje.

Gospodarstvo
------------

Tradicionalne gospodarske grane su nomadsko stočarstvo, zemljoradnja, lov i ribolov.

***Hakasi*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Turkijski narodi |
| --- |
| 
* Altajci
* Obri
* Azeri
* Balkari
* Baškiri
* Čulimci
* Čuvaši
* Krimski Tatari
* Kumani
* Dolgani
* Gagauzi
* Irački Turkmeni
* Karačajci
* Karaimi
* Karakalpaci
* Karapapaci
* Karluci
* Kazasi
* Hakasi
* Haladži
* Hazari
* Kimeki
* Kipčaki
* Krimčaki
* Kumandinci
* Kumici
* Kirgizi
* Naimani
* Nogajci
* Oguzi
* Kaškaji
* Salari
* Shatuo
* Tatari
* Telengiti
* Teleuti
* Tofalari
* Turgeši
* Turci
* Turkmeni
* Tuvinci
* Ujguri
* Uzbeci
* Jakuti
* Žuti Ujguri

 |
*Aleksandar Veliki na konju u bitci kod Isa*, (Aleksandrov sarkofag, Arheološki muzej u Istanbulu).
**Helenizam** (arhaično ***jelinizam***) je pojam koji je od svoje prve uporabe označavao više različitih stvarnosti, no uvijek u vezi s grčkom kulturom i njezinim utjecajem na negrčki svijet nakon osvajanja Aleksandra Velikog (oko 333.-323. pne.). U tom razdoblju se događaju promjene u grčkoj kulturi, veri i životu uopšteno. Naime, mešanjem istočnjačkih kultura koje je osvojio Aleksandar Veliki i grčke kulture, dolazi do njihovog ispreplitanja.

Pojam helenizma koji se koristi u savremenoj historiografiji mora se razlikovati od njegova antičkog značenja. Općenito se on odnosi na razdoblje od osvajanja Aleksandra Velikog do rimske carske vlasti (oko 30. pne.). U tom je vremenu došlo do miješanja grčke kulture i svjetonazora s istočnom kulturom i svjetonazorom. Tako imamo nove verske kultove (npr. sunčanog boga Mitre, Ozirisa, Izide i dr.), umjetničke stilove i sl.

Taj je novonastali pogled na svijet uključivao karakterističnu kulturu, arhitekturu, umjetnost, filozofiju i religiju, a raširena je uporaba grčkog jezika i pisma.

Vidi još
--------

* Helenistička Grčka
* Helenistička civilizacija
* Helenistička filozofija

***Helenizam*** na Wikimedijinoj ostavi
**Institut Evropske unije za sigurnosne studije** (engl. , fr. *Institut d'études de sécurité de l'Union européenne*, nem. *Institut der Europäischen Union für Sicherheitsstudien*) je agencija Evropske unije sa sedištem u francuskom glavnom gradu Parizu. Institut je fokusiran na zajedničku spoljnu i sigurnosnu politiku unije i deluje kao nezavisna agencija sa potpunom intelektualnom slobodom u istraživanju sigurnosnih i spoljnopolitičkih pitanja važnih za uniju. U okviru statusa agencije EU institut pruža stručne analize i predviđanja visokom predstavniku Unije za spoljne poslove i sigurnosnu politiku, funkciji koju od decembra 2019. vrši španski diplomata Josep Borrell. Institut je osnovan 13. novembra 1989. kao agencija Zapadnoevropske unije pod nazivom *Institut Zapadnoevropske unije za sigurnosne studije*, a 20. jula 2001. prešao je u okvire Evropske unije kao jedna od EU agencija.

Vidi još
--------

* Evropska služba za spoljne poslove
* Institucije Evropske unije
* Specijalni izaslanik Evropske unije

Vanjske veze
------------

* Službena stranica

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 142237121
* LCCN: no2003066878
* ISNI: 0000 0001 2172 4110
* GND: 5086769-6
* SUDOC: 031431623
* BNF: cb12264715z (podaci)
* NKC: vse2017970045

 |
**Memorijalna kuća Ronalda Browna** muzej je u Dubrovniku otvoren povodom prve obljetnice tragične smrti ministra trgovine SAD-a Ronalda Browna i njegovih suradnika u mirovnoj misiji 3. travnja 1996. u blizini Dubrovnika. 

Nalazi se pred ulaz na Peskariju. Na prvom katu nalazi se memorijalna soba američkog tajnika za gospodarstvo Ronalda Browna. Prvi i drugi kat namijenjeni su izložbama. 

Na prvom katu je u večeri ponovnog otvaranja zgrade nakon više godina 6. srpnja 2003. postavljena izložba nakita Maxa Škledara. Muzej kani ovdje predstaviti izloške muzeja suvremene povijesti. 

Drugi je kat obnovljene zgrade američko-hrvatskog prijateljstva mjesto na kojem su izložene slike dubrovačkih kolorista Iva Dulčića, Antuna Masle i Đura Pulitike, najznačajnijih hrvatskih slikara sredine 20. stoljeća iz Dubrovnika. U neformalnom govoru zgrada se naziva *Galerijom Dulčić-Masle-Pulitika*.

Izvori
------

* arhiv.slobodnadalmacija.hr, "Čast koloristima i Ronaldu Brownu", objavljeno 6. srpnja 2003. pristupljeno 8. srpnja 2013.



| * p
* r
* u
Dubrovački muzeji |
| --- |
| Akvarij i Institut za more i priobalje • Arheološki muzej • Dom Marina Držića • Etnografski muzej • Kulturno-povijesni muzej • Memorijalna kuća Ronalda Browna • Muzej Dominikanskog samostana • Muzej Domovinskog rata • Muzej Franjevačkog samostana • Muzej samostana Sigurata • Muzej Sinagoge • Muzej suvremene povijesti • Pomorski muzej • Prirodoslovni muzej • Riznica dubrovačke Katedrale • Spomen soba • Visia Dubrovnik 5D Theatrum |  |
**Garibald I** (također *Garivald*, 500/540 - 591/593) bio je prvi vojvoda Bavarske i rodonačelnik dinastije Agilofinga, odnosno Bavarske dinastije koja je kasnije vladala Langobardskim Kraljevstvom.

O njegovom ranom životu i porijeklu postoje prilično oskudni i proturječni podaci. Najveći dio historičara smatra da je po etničkoj pripadnosti bio Franak. Na vlast je došao između 548. i 555. kada je franački kralj Klotar I zauzeo područje današnje Bavarske i postavio Garibalda kao svog potkralja, odnosno vojvodu. Godine 555. se oženio za Waldradu, udovicu Teodebalda, franačkog kralja Austrazije i Klotarovog nećaka. Razlog za brak je bilo ublažavanje skandala izazvan Klotarovom ljubavnom vezom s Waldradom. On je, međutim, imao značajne političke posljedice, jer je Waldrada bila langobardska princeza, te je preko nje Garibald mogao sklapati saveze sa langobardskim vladarima na svojim istočnim granicama.

Njegova pro-langobardska politika je značajno doprinijela prodoru Langobarda u Italiju 568. Svoje veze sa Langobarda je produbio kada se oko 574. oženio za kćer Euina, langobardskog vojvode od Trenta; time je simbolički istaknuo i svoju nezavisnost od Franaka koji su istovremeno ratovali sa Euinom. Oko godine 585. je franački vladari nastojali Garibalda vezati uz sebe tako što su dogovorili brak njegove kćeri Teodelinde sa Hildebertom II od Austrazije. Međutim, zaruke su razvrgnute i Garibald je svoju kćer u maju 589. dao za ženu langobardskom kralju Autariju. 

Rat između Franaka i Langobarda je završio oko godine 590. Nešto kasnije je Garibalda zamijenio njegov sin Tasilo. Da li je Garibald tada umro ili je svrgnut, nije poznato.

Napomene
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Nov položaj** | **Vojvoda Bavarske**555 – 591 | Slijedi:**Tasilo I** |
**Jerry Siginrok** je bio komandant Obrambenih snaga Papue Nove Gvineje za vrijeme afere Sandline početkom 1997. godine.

Kada je Siginrok bio u službenom posjetu Filipinima, iz novina *The Australian* saznao je da je vlada Sir Juliusa Chana van njegovog znanja odlučila angažirati vojne plaćenike na čelu s bivšim britanskim pukovnikom Timom Spicerom i firmom Sandline International kako bi vojnim putem riješila krizu izazvanu secesionističkom gerilom na otoku Bugenvilu. Siginrok je bio bijesan zbog toga te isplanirao Operaciju Rausim Kwik, čiji je cilj bilo hapšenje plaćenika. Nakon što su njegovi vojnici to izveli 16. 3. 1997. zauzeo je radio-stanicu u Port Moresbyju, Chana javno optužio za korupciju i zatražio da podnese ostavku.

Chan je odbio dati ostavku te smijenio Siginroka, koji je to prihvatio u nastojanju da izbjegne krvoproliće, odnosno sukob s policijom koja je još uvijek bila vjerna vladi. Međutim, njegov čin je potakao izljeve ogorčenja prema vladi te je Chan nakon nekoliko dana bio prisiljen dati ostavku, a njegovi nasljednici započeti pregovore kojima je sukob na Bouganvilleu okončan mirnim putem.

Jerry Siginrok danas vodi zaštitarsku i taksi tvrtku u Port Moresbyju.
Kralj **Jangsu od Goguryeoa** (394–491) (vl. 413–491) bio je 20. monarh države Goguryeo, najsjevernijeg od Tri kraljevstva Koreje. Rodio se kao najstariji sin kralja Gwanggaetoa Velikog, postavši njegov krunski princ godine 408. i kralj nakon očeve smrti 413. godine. Jangusova vladavina je trajala gotovo 78 godina, i obilježena je uspješnim nastojanjima da se na temelju očevih vojničkih uspjeha Goguryeo prometne u velesilu Istočne Azije. Jangsu je tako godine 438. pokorio Xianbei državu Sjeverni Yan te uspješno diplomatski manevrirao između suparničkih carskih dinastija u Kini. Godine 475. je izveo uspješni pohod na državu Baekje prilikom koga je ubijen kralj Gaero i državi Goguryeo pripojeno strateški važno područje doline Hana. Njegova vladavina, tokom koje je sagrađena znamenita Gwanggaetova stela, se često navodi kao zlatno doba države Goguryeo. Naslijedio ga je unuk Munjameyong.

Izvori
------



| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Gwanggaeto** | **Kralj Goguryeoa**413 – 490 | Slijedi:**Munjameyong** |
**Gustav Robert Kirchhoff** (Königsberg, 12. ožujka 1824. – Berlin, 17. listopada 1887.), njemački fizičar i kemičar.

Svojim je radnom jako doprinio osnovnom razumijevanju strujnog kruga, spekrotskopije i emisiju radijacije crnih tijela sa zagrijavanim objektima. Pojam radijacija „crnog tijela" skovao je 1862. a dva seta nezavisnih koncepata o zakonima strujnog kruga i termalne emisije nazvani su „Kirchhoffovi zakoni" u njegovu čast.

Kirchhoff je rođen u Königsbergu, Istočna Prusija (danas Kalinjingrad), kao sin Friedrich Kirchhoffa, odvjetnika i Johanne Henriette Wittke. Kirchhof je 1847. diplomirao na Königsbergškom sveučilištu i oženio se Clarom Richelot, kćerkom njegovog profesora matematike Friedricha Richelota. Iste godine preselili su se u Berlin, gdje su bili dok Gustav Kirchhoff nije dobio mjesto profesora u Breslau (danas Wrocław). 

Kirchhoff je svoje zakone o strujnom krugu, koji su danas svudašnji u električnom inženjeringu, formulirao 1845. dok je još bio student. Svoje zakone o termalnoj radijaciji izložio je 1859, a dokazao ih je 1861. U Breslau je na spektroskopiji radio sa Robertom Bunsenom, a bio je i su-otkrivač elemenata cezija i rubidija 1861. dok je proučavao kemijsku kompoziciju Sunca preko njegovog spektralnog potpisa. 

Rumfordovu medalju dobio je 1862. i to zbog istraživanja fiksiranih linija sunčevog spektra i inverzija svijetlih linija u spektru umjetne svjetlosti.

Jako je doprinio području spektroskopije tako što je formalizirao tri zakona koja upisuju spektralnu kompoziciju svjetla koje emitiraju užareni objekti, nadograđujući se na otkrićima Altera i Angstroma (vidi: spektralna analiza).

Vidi još
--------

* Kirchhoffov zakon o naponu
* Kirchhoffovi zakoni o strujnom krugu
* Spektralna analiza
* Kirchhoffovi zakoni

Eksterni linkovi
----------------

* Short biography Arhivirano 2004-10-12 na Wayback Machine-u



***Gustav Robert Kirchhoff*** na Wikimedijinoj ostavi
*Ukoliko ste tražili naselje u Italiji, v. Galati, Reggio Calabria.*
Galati u 3. veku p. n. e.

**Galati** (antgrč. *Γαλάται* [*Galátai*]; lat. *Galatae*, *Galati*, *Gallograeci*; grč. *Γαλάτες* [*Galátes*] = "Gali") je ime jednog od keltskog plemena koje se početkom 3. vijeka pne. naselilo u Galatiji u Maloj Aziji.

Danas su najpoznatiji po Poslanici Galaćanima koju im je uputio sv. Pavle.

Historija
---------

Njih su 278. pne. angažirali iz Evrope da kao najamnička vojska srede stanje u Bitinijskom Kraljevstvu razdiranom građanskim ratom. Oni su se vrlo brzo oteli kontroli i počeli pljačkati za vlastiti račun, stvarajući pustoš među susjednim helenističkim državama. Tad su počeli pljačkati po zapadnoj Anatoliji, sve dok ih nije porazio car Seleukidskog carstva Antioh I Soter bojnim slonovima 275. pne.. Tad su se smirili i naselili u kraju oko današnje Ankare, od tad se taj kraj zove po njima Galatija.

Galati su nakon što su postali saveznici Seleukidskog carstva u ratu protiv Rimske Republike tokom zime 190. pne. / 189. navukli na sebe rimsku kaznenu ekspediciju - 189. pne. Od sukoba sa Rimskom vojskom se nikad nisu oporavili. Nakon tog su podpali pod vladavinu Pergamskog a nakon tog Pontskog Kraljevstva, sve dok 85. pne. nisu podpali pod direktnu vlastRimske Republike i postali njen protektorat kojim su vladali marionetski kraljevi.

Iako su još od 2. vijek pne. potpali pod snažan helenistički utjecaj i bili grecizirani, zadržali su i svoj galatski jezik i snažan kulturni identitet.

Galati su svoj jezik govorili do 4. vijeka, a u ruralnim krajevima i do 6. vijeka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4   „*Galatia*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 22. 12. 2017.
2. ↑   „*Was Galatian Really Celtic?*" (engleski). Anthony Durham & Michael Goormachtigh. Pristupljeno 22. 12. 2017.
3. ↑   „*Search Results*" (engleski). Oxford University Press. Pristupljeno 22. 12. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Galatia* (`en`)
Zastava naroda Lozi
**Lozi** je naziv za Bantu etničku grupu koja živi uglavnom u zapadnoj Zambiji, u regiji zvanoj Barotseland. Lozi se također mogu naći u Namibiji, Angoli i Bocvani.

Ime
---

Riječ Lozi znači 'ravnica' u Makololo jeziku, što označava ravnicu oko rijeke Zambezi gdje živi većina Lozija. Može se izgovarti kao *Lotse* or *Rotse*, s time da je Lozi nastalo kod njemačkih misionara u današnjoj Namibiji. Mu- and Ba- su prefiksi za singular i plural u Bantu jezicima, pa Murotse znači 'osoba iz ravnice' dok Barotse znači 'ljudi iz ravnice'.

Historija
---------

Iako Lozi tradicija govori kako su stalno obitavali u Barotselandu, vjeruje se kako su njihovi preci migrirali u Zapadnu Zambiju iz današnje Demokratske republike Kongo u 17. i 18. vijeku. Oko godine 1830. Makololo narod, koga je iz današnje Južne Afrike protjerala najezda Zulua pod Shakom, napao je Barotseland i osvojio Lozije. Vladali su sve do godine 1864. kada ih je svrgnuo ustanak Lozija.

Lozi su dugo vremena bili monarhija kojom je upravlajo kralj zvan 'Litunga'. U kasnom 19. vijeku Lozima je vladao Lewanika, čija je vladavina trajala kao Litunge trajala 50 godina. Lewanika je doveo Barotseland pod britansku vlast kada se godine 1890. sporazumio sa Cecilom Rhodesom da oblast postane protektorat.

Iako je Barotseland bio uključen u Sjevernu Rodeziju, sačuvao je znatnu autonomiju, što se zadržalo i kada je Sjeverna Rodezija postala nezavisna država Zambija godine 1964. Iako je prije kolonijalnog doba regija bila samodostatna po pitanju hrane te istu izvuzila u okolne oblasti, danas predstavlja najnerazvijeniju oblast Zambije, sa samo jednom asfaltiranom cestom u provinciji, od Lusake do Mongua, te s neredovitom opskrbom električne energije. U oblasti postoji određena podrška zahtjevima za većom autonomijom unutar Zambije odnosno nezavisnom državom.

Kultura
-------

Lozi društvo je duboko podijeljeno na klase, s monarhom na vrhu i njegovim rođacima koji drže važne položaje u društvu. Monarh je poznat kao Litunga i u Lozi društvu se trpi vrlo malo kritike prema Litungi, čak i ako je nepopularan. Kada neki stranac kritizira Litungu, Loziji to drže kao kritiku cijelog naroda. 

Lozi kultura je bitno određena plavnim ciklusima rijeke Zambezi, tako da svake godine dolazi do redovne migracije iz nizina prema višem terenu na početku kišne sezone. Najpoznatiji od tih festivala je Kuomboka, u kom se Litunga premješta iz Lealuija u plavnoj nizini do Limulunge na visoravni. Kuomboka obično započinje u februaru ili martu.

Jezik
-----

* Lozi jezik

Literatura
----------

* A history of the Lozi

Vanjske veze
------------

***Lozi*** na Wikimedijinoj ostavi

* An organisation promoting the development of the Lozi people
* Information on the Kuomboka Arhivirano 2008-12-04 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85078694
* SUDOC: 02735069X
* BNF: cb11941155g (podaci)

 |
**Jugoslovenska levica** (ili **Jugoslovenska udružena levica**, **JUL**) je bila politička organizacija u nekadašnjoj SRJ i Srbiji, osnovana 1994. kao koalicija 23 levičarske i komunističke partije, koje je predvodio Savez komunista - Pokret za Jugoslaviju. Zvanična platforma JUL-a uključivala je opštejugoslovenstvo i demokratski socijalizam, Jugoslovenska levica prilikom svoga osnivanja postala je pravno-imovinski i jednim delom i ideološki naslednik Saveza komunista-Pokreta za Jugoslaviju SK-PJ.

Političko delovanje tokom 1990-ih i do 2000. godine
---------------------------------------------------

Jugoslovenska levica je od 1996-2000. bila deo vladajuće koalicije u Srbiji i SRJ. Nakon izbora 2000, JUL više nije značajan učesnik na političkoj sceni Srbije. Predsednik Jugoslovenske levice bio je Ljubiša Ristić, dok je stranku u praksi vodila Mirjana Marković, supruga predsednika Slobodana Miloševića, generalni sekretar političke partije bio je Ratko Krsmanović.

Političko delovanje tokom 1990-ih i raspuštanje
-----------------------------------------------

Tokom 1990-ih, Jugoslovenska levica nijednom nije izlazila samostalno na izbore u Srbiji, već u koaliciji sa Socijalističkom partijom (na nekima i sa Novom demokratijom i Socijalističkom narodnom partijom Crne Gore). Na skupštinskim izborima u Srbiji 2003, JUL je učestvovao samostalno i osvojio 0,09% glasova.

Spoljašnje veze
---------------

* Sajt: freeserb.home.xs4all.nl tema Jugoslovenska levica Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
***Haopterus*** je rod pterosaura pterodaktiloida iz donjokredske Formacije Yixian (barremij-aptij) u Liaoningu, Kina. Naziv su mu 2001. dali Wang Xiaolin i Lü Junchang. Nomenklaturni tip je *Haopterus gracilis*. Naziv roda dat mu je u čast profesoru Haou Yichunu i kombinira njegovo ime sa latiniziranim grčkim *pteron*, "krilo". Naziv vrste, "lake građe" na latinskom, odnosi se na stanje kostiju donožja.

Opis
----

Taj rod zasniva se na holotipu IVPP V11726, smrvljenom fosilu pronađenom na lokalitetu Sihetun 1998. godine. Starost sloja u kojem je otkriven ustvrđena je na 124,6 miliona godina pomoću K-Ar datiranja. Bio je prvi kineski fosil pterosaura kod kojeg je očuvana lubanja. Sastoji se od prednje polovine neodrasle jedinke, uključujući lubanju, donju vilicu, rameni pojas, prsnu kost, krila, vratne i leđne pršljenove, nepotpunu zdjelicu i kosti donožja.

Sa dužinom od 145 milimetara, lubanja je duga i niska, bez kreste. Njuška se ne krivi, ali je bila šiljasta. Maksilarna i premaksilarna kost potpuno su srasle bez vidljivih šavova. Nazopreorbitalni otvor na lubanji izdužen je i eliptičan sa dužinom od četiri centimetra, što je činilo 27,6% ukupne dužine lubanje. Donja vilica duga je 128 milimetara. Zubi se nalaze u prednje dvije trećine čeljusti. I u gornjoj i u donjoj vilici nalazi se dvanaest pari zuba. Oni su krupni, oštri, šiljasti i krive se prema nazad. Postepeno rastu u veličini prema naprijed, a i njihovo usmjerenje se mijenja u tom pravcu. Međutim, prva tri para u prednjem dijelu vrlo su malena; opisivači su pretpostavili da su to bili tek nikli zamjenski zubi.

Stražnji dio lubanje i vratni pršljenovi jako su smrvljeni, zbog čega je većina detalja nejasna. Očuvano je osam leđnih pršljenova, sa ukupnom dužinom od 52 milimetra. Prsna kost imala je oblik lepeze sa istaknutom kobilicom. Krila su bila krupno građena; lakatna kost je sa dužinom od 101 milimetra duža od zapešća krila, koje ima dužinu od 89 milimetara. Raspon krila holotipa procijenjen je na 1,35 metara. Za usporedbu, stražnji udovi bili su slabe građe, sa kostima donožja dugim samo sedamnaest milimetara.

Autori su zaključili da je tanka građa stražnjih udova značila da je on bio primoran kretati se četveronožno na tlu, što ukazuje na način života koji uključuje specijaliziranu ishranu ribom i provođenje većine vremena u jedrenju nad vodom.

Wang je klasificirao *Haopterusa* kao pripadnika Pterodactylidae, uglavnom zbog kombinacije krupnih zuba i nedostatka kreste na lubanji. Međutim, Lüova kladistička analiza iz 2006. pokazala je da je bio primitivan pripadnik Ornithocheiridae.

Povezano
--------

* Popis pterosaura

Izvori
------

1. ↑  Wang X. and Lü J. (2001). Discovery of a pterodactyloid pterosaur from the Yixian Formation of western Liaoning, China. *Chinese Science Bulletin* **45**(12):447-454.
2. ↑  Lü Junchang; and Qiang Ji (2006), "Preliminary results of a phylogenetic analysis of the pterosaurs from western Liaoning and surrounding area", *Journal of the Paleontological Society of Korea* **22** (1): 239–261

Vanjske poveznice
-----------------

* *Haopterus* Arhivirano 2007-09-23 na Wayback Machine-u na The Pterosauria
**Gezinci** su naselje u Hrvatskoj, regiji Slavoniji u Osječko-baranjskoj županiji i nalaze se u sastavu općine Podravska Moslavina.

Zemljopisni položaj
-------------------

Gezinci se nalaze na 99 metara nadmorske visine u nizini istočnohrvatske ravnice. Selo se nalazi na državnoj cesti D34 Donji Miholjac- Slatina. Susjedna naselja: sjeveroistočno se nalazi općinsko središte Podravska Moslavina, istočno Krčenik, a sjeverno prema rijeci Dravi nalaze se Martinci Miholjački. Zapadno se nalazi Čađavički Lug sa kojima su Gezinci spojeni, te Čađavica i Ilmin Dvor naselja u sastavu općine Čađavica u Virovitičko- podravskoj županiji. Pripadajući poštanski broj je 31530 Podravska Moslavina, telefonski pozivni 031 i registarska pločica vozila NA (Našice). Površina katastarske jedinice naselja Gezinci je 0,21 km2.

Povijest
--------

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***  

  

Od 1890. do 1961. iskazivano kao dio naselja. Od 1971. iskazuje se kao samostalno naselje nastalo izdvajanjem dijela iz naselja Krčenik.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Gezinci** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Podravska Moslavina |
| --- |
| Gezinci • Krčenik • Martinci Miholjački • Podravska Moslavina |
Mišići glave i vrata
**Mišić svoda lobanje** (lat. *musculus epicranius*) spada u potkožne mišiće glave i sačinjavaju ga parni potiljačno-čeoni mišić i aponeuroza svoda lobanje.

*Potiljačno-čeoni mišić* (lat. *musculus occipitofrontalis*) je sastavljen iz dva dela: prednjeg ili čeonog trbuha (lat. *venter frontalis*) i zadnjeg ili potiljačnog trbuha (lat. *venter occipitalis*). Između njih se nalazi široka, četvrtasta, vezivna ploča (aponeuroza) sastavljena od fibroznih vlakana. Čeoni trbuh se pruža od područja obrva (povije) do prednje ivice aponeuroze, a potiljačni deo se pruža od zadnje ivice aponeuroze svoda lobanje do najviše linije potiljačne kosti.

Oba trbuha su inervisana granama facijalnog živca, a osnovna uloga im je zatezanje aponeuroze. Osim toga, čeoni deo podiže obrve i stvara poprečne nabore na čelu. Na taj način on deluje kao mimični mišić, jer licu daje izraz pažnje i iznenađenja.

*Aponeuroza svoda lobanje* (lat. *galea aponeurotica*) predstavlja široku tetivu umetnutu između dva trbuha mišića. Ona je čvrsto pripojena za unutrašnju stranu kože i sa njom čini tzv. poglavinu. Osim toga aponeuroza se pripaja i za pokosnicu krova lobanje, ali veoma labavim tkivom. Zbog toga se čitava poglavina sa kosom lako može "skalpirati" odnosno odvojiti od kosti, što je bio običaj kod ratnika američkih urođenika (Indijanaca).

Literatura
----------

Dr Slavoljub V. Jovanović, dr Nadežda A. Jeličić: "Anatomija čoveka – glava i vrat" ("Savremena administracija" Beograd 2000.) ISBN 86-387-0604-9

| Mišići glave |
| --- |
| lobanja/okolina oka | m. svoda lobanje (potiljačno-čeoni mišić, aponeuroza) - kružni m. oka - m. nabirač obrve - m. obarač obrve |
| očna duplja | m. podizač gornjeg očnog kapka - tarzalni m. - pravi m. očne jabučice - kosi m. očne jabučice (gornji, donji) – orbitalni m. |
| unutrašnjost oka | cilijarni m. - m. dilatator zenice - m. sfinkter zenice |
| uho | m. spoljašnjeg uha - m. uzengije - m. zatezač bubne opne |
| nos | tanki m. - nosni m. - m. obarač nosne pregrade - m. podizač gornje usne i nosnog krilca |
| usta | kružni m. usana - m. podizač usnog ugla/m. obarač usnog ugla - m. podizač gornje usne/m. obarač donje usne - jabučni m. (veliki, mali) - bradni m. - poprečni m. brade - obrazni m. - m. smeha |
| žvakanje | maseterični m. - slepoočni m. - krilasti m. (spoljašnji, unutrašnji) |
| jezik | spoljašnji m. (genioglosni, hioglosni, hondroglosni, stiloglosni) - unutrašnji m. (gornji, donji, poprečni, uspravni) |
| meko nepce | m. podizač mekog nepca - m. zatezač mekog nepca - m. resice - nepčano-jezični m. - nepčano-ždrelni m. |
| ždrelo | konstriktori ždrela (gornji, srednji, donji) - stilofaringealni m. - trubno-ždrelni m. |
| grkljan | m. zatezači glasnih žica (vokalni, krikotiroidni) - m. primicači glasnih žica (spoljašnji krikoaritenoidni, kosi aritenoidni, poprečni aritenoidni, tiroaritenoidni) - zadnji krikoaritenoidni m. - tiroepiglotični m. - ariepiglotični m. |
Koordinate: 41° 29′ 04" SGŠ, 22° 42′ 46" IGD

**Gečerlija** (mak. *Gečerlija*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Gečerlija je u sastavu opštine Bosiljovo.

Prirodni uslovi
---------------

Gečerlija je smeštena u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 8 kilometara severoistočno.

Naselje Gečerlija se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno u središnjem delu plodnog Strumičkog polja. Južno od naselja protiče reka Strumica. Nadmorska visina naselja je približno 240 metara. 

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Gečerlija je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 373 stanovnika.

Većinsko stanovništvo su etnički Makedonci (100%). 

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinabosilovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Bosiljovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Bosiljovo |
| --- |
| **Bosiljovo** • 
Borijevo • 
Gečerlija • 
Drvoš • 
Ednokućevo • 
Ilovica • 
Monospitovo • 
Petralinci • 
Radovo • 
Robovo • 
Saraj • 
Sekirnik • 
Stari Baldovci • 
Turnovo • 
Hamzalija • 
Štuka |  |
**Haparanda** je grad od 4,856 stanovnika na krajnjem sjeveroistoku Švedske, on je i 
administrativni centar Općine Haparanda od 10,059 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Haparanda leži u Grofoviji Norrbotten, na finskoj granici, na ušću rijeke - Torne u Botnijski zaljev, udaljena oko 130 km sjeveroistočno od Luleje. 

Točno nasuprot nje na riječnom otoku leži finski grad Tornio.

Historija
---------

Haparanda ima vrlo kratku i burnu historiju, koja je počela za Velikog sjevernog rata - 1809. kad je Švedska izgubila Finsku i grad Tornio, kog je morala prepustiti Carskoj Rusiji, jer je rijeka Torne postala nova granica. 

Zbog tog su Šveđani počeli graditi na svojoj strani novi grad Karl Johan, koji je već 1812. dobio status grada. Ali im projekt nije uspio jer se nitko nije htio naseliti na tom mjestu 15 km od današnje Haparande. Umjesto tog naselja počela je gradnja Haparande, koja je 1821. dobila status trgovišta, a 1842. i status grada.

Haparanda spada u red manjih švedskih gradova, stanovništvo joj se povećalo od 400-500 koliko ih je imala sredinom 19. vijeka do nekih 2000 - 3000 nakon Drugog svjetskog rata.

Privredom današnje Haparande dominira trgovina, transport i usluge vezane uz to što je pogranični grad, dok je industrija slabo zastupljena.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Dalarna" (engleski). City population. Pristupljeno 01. 06. 2015.
2. 1 2 3  „*Haparandas historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 01. 06. 2015.

Vanjske veze
------------

***Haparanda*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Haparanda* Arhivirano 2015-06-08 na Wayback Machine-u (`sv`)
**Genadij Nikolajevič Špigun** (rus. *Геннадий Николаевич Шпигун*; 5. februar 1947 - 2000) bio je ruski policijski funkcionar najpoznatiji kao službenik predstavnik ruskog Ministarstva unutrašnjih poslova u Čečenskoj Republici Ičkeriji, odnosno kao žrtva nikada razjašnjene otmice koja je poslužila kao jedan od povoda za izbijanje Drugog čečenskog rata.

Otmica se zbila 5. marta 1999. godine na aerodromu Grozni kada je Špigun trebao odletjeti u Moskvu. Prema navodima očevidaca, nepoznati napadači su automobilima blokirali Špigunov avion na pisti, natjerali generala da napusti avion i odveli ga u nepoznatom pravcu. Njegova sudbina je ostala nepoznata sve dok 31. marta 2000. nije pronađeno truplo u selu Itum Kale, koje je kasnije identificirao Špigunov brat; identitet je dodatno potvrđen uz pomoć analize DNK.

Počinitelji otmice i ubistva nikada nisu otkrivena. Tokom godina se špekuliralo kako iza otmice stoje ekstremni čečenski gospodari rata, pa su se spominjala imena Šamila Basajeva i Arbija Barajeva. Prema istim špekulacijama, motiv otmice je bio financijske prirode, odnosno otmičari su ruskim vlastima nudili Špigunovo puštanje u zamjenu za otkupninu od 15 miliona američkih dolara.

Nakon izbijanja Drugog čečenskog rata je Sergej Stepašin, koji je u vrijeme otmice bio zamjenik ruskog premijera, izjavio da je Špigunova otmica bila razlog zbog koga su ruske vlasti odlučile ponovno pokrenuti invaziju na tada de facto nezavisnu Čečeniju.
**Hermagora iz Temnosa** (starogrčki: , fl. 1. stoljeće pne.) bio je starogrčki retoričar, pripadnik rodske retorske škole i učitelj retorike u Rimu, gde je, prema bizantskoj enicklopediji *Sudi*, umro u dubokoj starosti.

Čini se da je nastojao odlikovati se kao govornik (ili prije kao deklamator) i kao učitelj retorike. No nama je poznat prije svega kao učitelj retorike. Pripadnici njeove škole, među kojima je bio i pravnik Tit Akcije, nazivali su sebe "hermagorejcima" (*Hermagorei*). Hermagorin glavni suparnik bio je Posidonije s Rodosa, a Plutarh kaže da su se njih dvojica jednom prilikom nadmetali u raspravi u Pompejevoj prisutnosti.

Hermagora se osobitu pažnju posvećivao dijelu retorike koji se bavio iznalaženjem tema i argumenata za govor (*inventio*) i napravio je specifičnu podjelu govora na dijelove, koja se razlikovala od podjele koju su prihvaćali drugi retori. Ciceron se suprotstavljao tom sustavu, a Kvintilijan ga je branio, premda u nekoliko navrata Kvintilijan kritizira ono što Ciceron odobrava. No, u svojoj želji da sistematizira dijelove govorništva, govorilo se da je potpuno izgubio iz vida praktično gledište s kojeg se govorništvo mora promatrati.

Hermagora je sastavio nekoliko spisa, koja su danas sva izgubljena. *Suda* navodi ova djela: *Retorika* (Ρητορικαί, u 5 knjiga),*O obradi [teme]* (Περὶ εξεργασίας), *O izričaju* (Περὶ φράσεως), *O jasnoći* (Περὶ πρέποντος) te *O stilskim figurama* (Περὶ σχημάτων), premda neke od ovih spisa, ako ne i sve, treba pripisati njegovom mlađem imenjaku, Hermagori Karijskom, učeniku Teodora iz Gadare.

Hermagorina metoda podjele teme na njenih "sedam okolnosti" (tko, što, kada, gdje, zašto, na koji način i kojim sredstvima) pružila je korijene tzv. "5 W", koja se široko koristi u novinarstvu, obrazovanju i policijskoj istrazi kako bi se osigurala temeljitost izvještavanja o određenom incidentu ili temi.

Literatura
----------

* Smith, William (1867), „Hermagoras (1)", *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
Stambeno trgovački niz na Ilici u Zagrebu
**Ilica** je jedna od najdužih i najstarijih ulicâ u Zagrebu. Proteže se od Trga bana Jelačića na istoku preko Črnomerca na zapadu grada, pa sve do Vrapča i broji više od 500 adresa.

Ilica je i glavna ulica za kupovinu u užem središtu grada, u kojoj se nalaze banke i trgovine eminentnih svjetskih proizvođača odjeće, obuće.

Povijest
--------

Glavna zagrebačka ulica Ilica jedna je od najstarijih gradskih ulica. Najstariji arheološki nalaz, pronađen u neposrednoj blizini Ilice, je ranobrončana ostava iz Dežmanova prolaza.

Krajem 19. stoljeća i početkom 20. stoljeća, na potezu između Trga bana Jelačića i Britanskog trga, mnogi raniji objekti postupno se uklanjaju a na njihovim mjestima niču nove reprezentativne kuće. Reprezentativniji objekti, koji se tada grade u Ilici, dosežu do tri kata, mahom stambeno-trgovačke najamnice. Osim prizemlja, u poslovne se svrhe koriste i prostori mezanina, dok se za stambene koriste mahom gornji katovi. Druga je posebnost, otvaranje prizemlja s velikim uokvirenim i ostakljenim izlozima. U Ilici grade najznačajniji tadašnji hrvatski arhitekti, poput primjerice: Kuna Waidmanna, Josipa pl. Vancaša i Hönigsberga & Deutscha. Važno je istaknuti, da se tada u Zagrebu javljaju i svjetska poznata imena, poput arhitekata Hermanna Helmera i Ferdinanda Fellnera.

Izvori
------

1. ↑   Zagrebačka Ilica, Arhitektonsko-urbanistički razvoj, Krešimir Galović

Vanjske poveznice
-----------------

***Ilica*** na Wikimedijinoj ostavi

Koordinate: 45°48′52″N 15°56′14″E﻿ / ﻿45.8144857301609°N 15.937284976244°E﻿ / 45.8144857301609; 15.937284976244
**Landskrona** je grad i luka od 30,499 stanovnika na jugu
Švedske, on je i administrativni centar istoimene općine od 41,724 
stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Landskrona leži u Grofoviji Skåne, u tjesnacu Øresund sjeverozapadno od Malmöa, u jedinoj 
dobroj prirodnoj luci Øresunda.

Historija
---------

Landskronu je osnovao Erik Pomeranski tadašnji kralj Danske, Švedske i Norveške, 
1413. dobio je povelju o statusu grada. Iako je bio dobro 
utvrđen spalili su ga neprijtelji iz Hanzeatskog saveza - 1428.

Još je nekoliko puta orobljen za ratova vođenih tokom 16. i 17. vijeka.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost je citadela sa dvorcem iz 16. vijeka na otoku Ven, opasana zemljanim bedemima, koji spadaju u najbolje očuvane u Evropi.Pored tog tu su i ostatci nekadašnjeg opservatorija astronoma Tycho Brahea.

Privreda
--------

Današnja Landskrona je industrijski grad, poznat po brodogradnji, obradi metala, štavljenju 
kože, proizvodnji strojeva, gnojiva i hrane.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „Sweden: Skåne" (engleski). City population. Pristupljeno 18. 05. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Landskrona*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Landskrona*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Landskrona* (`sv`)
* *Landskrona* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
Za vrstu skulpture, v. Herma.
Karta Guernseya s Hermom
Zastava Herma
Ribarska kuća na Hermu
**Herm**, najmanji otok iz skupine Kanalskih otoka otvoren za posjetitelje. Automobili su zabranjeni. Za razliku od Sarka, i bicikli su zabranjeni, osim za lokalno stanovništvo, koje smije koristiti i traktore.

Otok je dug oko 1 km, a široko oko 2 km. Ukupna površina iznosi 2 kilometra kvadratna. Sjeverni je dio prekriven pješčanim plažama, dok je južni brdovit. Gospodarstvo se temelji na turizmu kao i na prodaji posebnih poštanskih maraka. Na otoku nema poreza.

Po podacima iz 2002. na Hermu živi 60 stanovnika.

Eksterni linkovi
----------------

***Herm*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica Arhivirano 2008-10-26 na Wayback Machine-u
* Prezentacija Herma Arhivirano 2015-08-16 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Kanalski otoci (ostrva) |
| --- |
| Oblast Guernsey | 

|  |  |
| --- | --- |
| Guernsey | 
* Herm
* Jethou
* Lihou
* Crevichon
* Les Houmets
* Bréhon

 |
| Alderney | 
* Ortac
* Burhou
* Les Casquets

 |
| Sark | 
* Brecqhou

 |

 |
| Oblast Jersey | 
* Jersey
* Les Écréhous
* La Motte
* Les Minquiers
* Pierres de Lecq
* Les Dirouilles

 |
**Ernst Bloch** (Ludwigshafen, 8. srpnja 1885. - Tübingen, 4. kolovoza 1977.), njemački neomarksistički filozof.

Sveučilišnu karijeru počeo je Leipzigu, gdje je živio do dolaska nacionalsocijalista na vlast. Kao istaknuti antifašist bio je u emigraciji od 1933. do 1948. Po povratku bio je sveučilišni profesor u Istočnom Berlinu, a od 1961. u Tübingenu. U svom opsežnom djelu, koje obuhvaća probleme filozofije, povijesti, religije, prava, ontološka, etička i humanistička pitanja, posebno se bavio analizom fenomena utopijskog. Promišlja originalnu ontologiju utopiskog u kojoj su središnji pojmovi "još - ne - bitka" i "još - ne - svjesnog" koji ukazuju na otvorenost svijeta i čitavog kozmosa ka mogućnosti realizacije svijeta bez privatnog vlasništva i u kojem je ljudskost ostvaren ideal.

U svom filozofskom rječniku Bloch modificira neke kategorije izvedene iz klasične njemačke filozofije, Freuda, kršćanstva i neoplatonizma, ravijajući ih u osebujnu filozofiju po kojoj je stvarnost dinamičko posredovanje odnosa subjekta i objekta, duha i materije, s konačnom svrhom ostvarenja njihova jedinstva. Napadnut za revizionizma i oštro kritiziran za "religiozno orijentirani" i teologijski princip nade, napustio je DR Njemačku.

Djela
-----

* "Duh utopije",
* "Subjekt-objekt",
* "Nasljeđe ovog vremena",
* "Thomas Münzer kao teolog revolucije"
* "Sloboda i poredak",
* "Avicena i Aristotelova ljevica",
* "Princip nade",
* "Tragovi",
* "Prirodno pravo i ljudsko dostojanstvo
* "Ateizam u kršćanstvu",
* "Tübingenski uvod u filozofiju".

Vanjske veze
------------

***Ernst Bloch*** na Wikimedijinoj ostavi

* Illuminations: Ernst Bloch, Utopia and Ideology Critique By Douglas Kellner
* Ernst-Bloch-Zentrum
* Ernst Bloch Assoziation
* Centre for Ernst Bloch Studies, University of Sheffield Arhivirano 2011-05-11 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |



|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 88956296
* LCCN: n80017827
* ISNI: 0000 0001 0922 9942
* GND: 118511742
* SELIBR: 281451
* SUDOC: 026732904
* BNF: cb11892375r (podaci)
* BIBSYS: 90055897
* ULAN: 500269247
* HDS: 029441
* MusicBrainz: ea7a5c80-380c-46a0-be9c-7a828ea93f43
* MGP: 177457
* NLA: 35849762
* NDL: 00433534
* NKC: jn19990000849
* BNE: XX868590
* CiNii: DA00403313
* CONOR.SI: 60769891
* NSK: 000035592

 |