recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ovo je članak o igraču Major League Baseballa.  Za ostale osobe po imenu Samuel Thompson, v. Samuel Thompson (razvrstavanje).  
**Sam Thompson**
**Samuel Luther Thompson** (5.3. 1860 - 7.11. 1922.) bio je američki profesionalni igrač bejzbola iz 19. vijeka. Imao je nadimak "Big Sam" koji se pripisuje njegovoj visini - 185 cm - i tjelesnoj masi - 82 kg. Poznat je po izvrsnoj ofenzivnoj igri i ogromnom broju home runova.

Rodom iz grada Danville u Indiani, Thompson je u National League ušao 1885. igrajući za *Detroit Wolverines*. Njegova najbolja sezona je bila 1887. kada je izvrsnim igrama pomogao *Wolverinesima* da osvoje prvenstvo National League a kasnije i World Series protiv *St. Louis Browns*.

Od godine 1889. Thompson je igrao *Philadelphia Quakers*, a nakon 1898. je nakratko igrao za *Detroit Tigers*. 

Ukupno je u karijeri imao 1256 runova, 1299 RBI i prosjek udaraca .331 batting average. Karijru je također završio s 127 home runova, što je više od njega u tom trenutku imao samo Roger Connor.

Godine 1974. je izabran za Bejzbolsku halu slavnih.

Vanjski linkovi
---------------

* Baseball-Reference.com - statistike i analiza karijere
* Baseball Hall of Fame Arhivirano 2007-06-08 na Wayback Machine-u
* The Deadball Era

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **King Kelly**  |  **Prvak National Leaguea u battingu** 1887 | Slijedi: **Cap Anson**  |
| Prethodi: **Cap Anson**  |  **Prvak National Leaguea u RBI** 1887 | Slijedi: **Cap Anson**  |
| Prethodi: **Jimmy Ryan**  |  **Prvak National Leaguea u home runovima** 1889 | Slijedi: **Oyster Burns, Mike Tiernan & Walt Wilmot**  |
| Prethodi: **Hugh Duffy**  |  **Prvak National Leaguea u home runovima** 1895 | Slijedi: **Ed Delahanty & Bill Joyce**  |
| Prethodi: **Hugh Duffy**  |  **Prvak National Leaguea u RBI** 1895 | Slijedi: **Ed Delahanty**  |
**UniProt** je ***Uni***verzalni ***Prot***einski resurs, centralno skladište proteinskih podataka kreairano kombinacijom Swiss-Prot, TrEMBL i PIR-PSD baza podataka. UniProt je baziran na proteinskim sekvencama, mnoge od kojih su izvedene iz projekata za sekvenciranje genoma. On sadrži veliku količinu informacija o biološkoj funkciji proteina koja je izvedena iz naučne literature.

UniProt konzorcijum
-------------------

UniProt konzorcijum se sastoji od Evropskog bioinformatičkog instituta (EBI), Švajcarskog instituta za bioinformatiku (SIB), i Proteinskog informacionog resursa (PIR). EBI, koji je lociran u Wellcome Trust genomskom kampusu u Hinkstonu, UK, održava veliki broj bioinformatičkih baza podataka i servisa. SIB, lociran u Ženevi, Švajcarska, održava ExPASy (Ekspertna proteinska analiza - sistem) servere koji su centralni resurs za proteomska oruđa i baze podataka. PIR, održava Nacionalna fondacija za biomedicinska istraživanja (NBRF) i Džordžtaun univerzitetskom medicinskom centru u Vašingtonu, DC, SAD, kao njenu najstariju bazu podataka proteinskih sekvenci, koja datira iz 1965. 2002 godine su se EBI, SIB, i PIR udružile kao UniProt konzorcijum.

UniProt finansije
-----------------

UniProt je finansiran od strane Nacionalnog instituta za istraživanje ljudskog genoma, NIH, Europske komisije, švajcarske vlade, NCI-caBIG, i američkog departmana za odbranu.

Literatura
----------

* Dayhoff, Margaret O. (1965). *Atlas of protein sequence and structure*. Silver Spring, Md: National Biomedical Research Foundation.

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Informatika***  |

* UniProt
* EBI
* SIB
* PIR
**Nara period** (奈良時代, **Nara jidai**?) je period historije Japana koji je počeo 710. a završio 794. Počeo je kada je carica Gemmei premjestila svoju prijestolnicu u mjesto Heijō-kyō (današnji grad Nara, po kome je period dobio ime). Osim u petogodišnjem periodu (740–745), kada se prijestolnica ponovno premjestila, ostao je središtem japanske države. Kraj je došao kada je car Kammu godine 784. ustanovio novu prijestolnicu Nagaoka-kyō, prije nego što se, deset godina kasnije, preselio u Heian-kyō, (današnji Kyoto), čime je započeo sljedeći Heianski period.

Za period Nara je bilo karakteristično inzistiranje japanskog cara i državne uprave da se Japan u političkom i kulturnom smislu što više približi Kini, koja je tada uživala period izuzetne moći pod dinastijom Tang. Tako je glavni grad Nara izrađen po uzoru na kinesku carsku prijestolnicu Chang'an (današnji Xi'an), a japanska viša klasa je nastojala imitirati Kineze, bilo kroz nošenje kineske odjeće, prakticiranje budizma te korištenje kineskih slova u japanskom jeziku, od čega će se kasnije razviti *kanji*. Odbacivanje dotadašnje prakse japanskog carskog dvora da se seli u novu palaču nakon smrti prethodnog monarha je dovelo do toga da Nara postane prvo veće naselje gradskog tipa u Japanu, a istovremeno se počeo kovati novac. Usprkos toga, kao i napora da se država centralizira, Japan je uglavnom ostao agrarno društvo gdje su većinu činili seljaci vjerni drevnoj japanskoj religiji. U kulturnom smislu je period Nara važan, jer iz njega datiraju prva sačuvana djela japanske književnosti kao što su historijske kronike *Kojiki* i *Nihonshoki*, kao i zbirka poezije *Man'yosho*.

Izvori
------

1. ↑  Dolan, Ronald E. and Worden, Robert L. ed. (1994) "Nara and Heian Periods, A.D. 710-1185" *Japan: a country study*. Library of Congress, Federal Research Division.

***Nara period*** na Wikimedijinoj ostavi
**Naemul od Sille** (? -402, vl. 356–402) bio je sedamnaesti po redu vladar države Silla, jednog od Tri kraljevstva Koreje. Navodi se kao nećak kralja Michua, odnosno da je oženio Michuovu kćer, Gospu Boban. Prema *Samguk Sagiju* je nosio titulu *Isageum*, dok *Samguk Yusa* navodi da je bio prvi koji je koristio titulu *Maripgan*. 

Poznat je i kao prvi vladar Sille koji se imenom spominje u kineskim zapisima. Historičari bilježe da su se upravo za vrijeme njegove vladavine počela koristiti kineska slova. Naemul je godine 381. poslao tributarnu misiju na dvor južne kineske dinastije Jin.

Njegovu vladavinu su obilježili učestali napadi države Wa (iz Japana) i sjevernih plemena Malgal. Napadi iz države Wa su počeli godine 364. kada su zabilježene velike ljudske žrtve.

Izvori
------

1. ↑  (`ko`) 신라내물왕릉 新羅奈勿王陵 Nate / Enciklopedija korejske kulture

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Heulhae od Sille** | **Kralj države Silla**356 - 402 | Slijedi:**Silseong od Sille** |
**NK Kupa** hrvatski nogometni klub iz grada Karlovca.

NK Kupa utemeljen je 1950. godine i jedan je od najstarijih nogometnih klubova na području Karlovačke županije. Sjedište kluba sa svom sportskom infrastrukturom je u Donjem Mekušju. Tijekom svih godina dosadašnjeg postojanja klub kontinuirano, bez prekida (čak i za vrijeme Domovinskog rata), uspješno djeluje i natječe se na području NSKŽ.

Stadion
-------

Nedostatak igrališta i prostorija predstavljali su najveći problem u klubu. Već 1961. godine, uprava je sa Josipom Kapusovićem dogovorila i iznajmila oranicu, a za uzvrat mu je dala klupske prostorije za stanovanje. Sačinjen je ugovor o zamjeni po kojem bi se klubu prostorije vratile nakon smrti stanara što je i učinjeno. Tako se i danas igralište, od 1961, nalazi na istom mijestu. Godine 1989. postavljena je mreža oko igrališta, a 2001. godine tribine. Iste godine (1989.) započeo je turnir NK Kupa, koji se igra svake godine za vrijeme blagdana Velike Gospe. Godine 2010. sagrađene su nove, veće i modernije svlačionice i prostorije kluba, te pomoćni stadion s reflektorima.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **NK Kupa** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Slad** (latinski: *Hordeum distichum*) je ime za proklijalo i osušeno sjeme pivskog ječma, bogato aktivnim hidrolitičkim enzimima. Iako se bilo koje zrno žitarica može pretvoriti u slad, najčešće se koristi ječam, dok se raž, pšenica, riža i kukuruz koriste mnogo manje.

Proizvodnja i karakteristike
----------------------------

Slad se proizvodi u sladoranama tako da se prvo sjeme sortira, zatim moči dok ne dobije oko 45% vlage. Zatim se ostavlja 3 do 7 dana na temperaturi od 20 do 25 °C da proklije. Nakon tog se suši na temperaturi od 35 do 120 °C sve dok u zrnu udio suhih materija ne dostigne 95 do 97%, zatim se uklanjajukorjenčići. 
Daljnje klijanje i ostali povezani biokemijski procesi (sinteza enzima, razgradnja sadržaja sjemena) prekida se kontroliranim sušenjem proklijaloga sjemena (**zeleni slad**), kako bi se sačuvali enzimi i dobio stabilan suhi proizvod - **suhi slad**. 
Na taj se način netopljivi sadržaj kao što je endosperm zrna (škrob, protein) razgrađeni i pretvoreni u topljivi oblik i u velikoj mjeri hidrolizirani do jednostavnih šećera i aminokiselina, pa slad sadrži više šećera (glukoza i maltoza) nego ječam i ima slatki okus.

Sladni ekstrakt se proizvodi usitnjavanjem slada, i odstranjivanjem krutih materija, nakon tog se isparavanjem dobija koncentrirani sirup koji sadrži šećere, vitamine i minerale.

Enzimi proizvedeni unutar ječma za vrijeme klijanja razgrađuju škrob pohranjen u sjemenskom zrnu na jednostavnije ugljikohidrate, uglavnom šećer i maltoze. Ostali enzimi koji se nalaze u zrnu mogu se rastvoriti u proteine i jednostavnije dušične spojeve. U pivarstvu se slad dodaje samljevenim natopljenim žitaricama kako bi njegovi enzimi pretvorili škrob iz te melase u sladovinu. Ona se zatim fermentira pomoću kvasca, što nakraju rezultira alkoholom i ugljičnim dioksidom koji pivu daje karakterističan okus.

Slad je bazna sirovina u proizvodnji piva, za jedan barel piva (117,3 litara) potrebno je oko 11 do 22 kg slada.

U pivarstvu se slad dodaje samljevenim natopljenim žitaricama kako bi njegovi enzimi pretvorili škrob iz te melase u sladovinu. Ona se zatim fermentira pomoću kvasca, što nakraju rezultira alkoholom i ugljičnim dioksidom koji pivu daje karakterističan okus.

Zeleni slad se koristi se kao enzimski dodatak u proizvodnji žitnih rakija (whiskya). Slad namijenjen za proizvodnju škotskog whiskya suši se dimom sa vatre na kojoj izgara treset.

Sladni ekstrakti se također koriste za aromu, kao pojačivači enzimske aktivnosti i da povećaju količinu škroba u takvim prehrambenim proizvodima kao što je brašno, žitarice za doručak, dječja hrana, keksi i ostali pekarski proizvodi.

Specijalni sladovi kao što su kristalni i čokoladni (crni), slad, za poboljšanje boje i okusa piva proizvode se kontroliranim zagrijavanjem *zelenog* ili *suhog slada*.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Slad*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 17. 01. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Malt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 17. 01. 2018.

Vanjske veze
------------

***Slad*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Slad* (`sh`)
* *Malt* (`en`)
**Potnjani** su naselje u Hrvatskoj, regiji Slavoniji u Osječko-baranjskoj županiji i nalaze se u sastavu općine Drenje.

Zemljopisni položaj
-------------------

Potnjani se nalaze na 129 metara nadmorske visine (središte sela) u području gdje sjeverni obronci Krndije prelaze u nizinu istočnohrvatske ravnice. Selo se nalazi na državnoj cesti D515 Našice D2 - Đakovo D7. Susjedna naselja: jugoistočno se nalazi općinsko središte Drenje, južno su Kućanci Đakovački, a zapadno je naselje Paljevina i jugozapadno Bračevci. Sjeverno se nalaze Budimci naselje u općini Podgorač a sjeveroistočno se nalaze Krndija, Punitovci i Josipovac Punitovački naselja u općini Punitovci. Istočno se nalaze Gorjani naselje u istoimenoj općini. Pripadajući poštanski broj je 31423 Bračevci, telefonski pozivni 031 i registarska pločica vozila DJ (Đakovo). Površina katastarske jedinice naselja Potnjani je 11,54 km2.

Povijest
--------

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Crkva
-----

U selu se nalazi rimokatolička crkva Presvetog Trojstva koja pripada katoličkoj župi Sv. Mihaela arkanđela u Drenju i đakovačkom dekanatu Đakovačko-osječke nadbiskupije. Crkveni god (proštenje) ili kirvaj slavi se u prvu nedjelju nakon blagdana Duhova (nedjelja prije blagdana Tijelova).

Obrazovanje i školstvo
----------------------

* Područna škola do 4. razreda koja radi u sklopu Osnovne škole Drenje.

Šport
-----

* NK Velebit Potnjani natječe se u sklopu 2.ŽNL Nogometno središte Đakovo.

Ostalo
------

* Dobrovoljno vatrogasno društvo Potnjani,
* Lovačko društvo "Fazan" Potnjani,
* Udruga žena "Nevena" Potnjani.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Vanjske poveznice
-----------------

* Arhivirano 2019-07-20 na Wayback Machine-u
* ARKOD preglednik

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Potnjani** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Drenje |
| --- |
| Borovik • Bračevci • Bučje Gorjansko • Drenje • Kućanci Đakovački • Mandićevac • Paljevina • Podgorje Bračevačko • Potnjani • Preslatinci • Pridvorje • Slatinik Drenjski |
**NK Glavice** je nogometni klub iz Glavica kod Sinja. Klub je osnovan 1946. pod imenom "Borac" te je i do dan danas u lokalnog puka nazivan istim imenom. Prvi predsjednik kluba bio je Josip Modrić Joza. Od 1990. klub nosi ime Glavice. Kao veliki promotor ovog kluba i čak jedno izvjesno vrijeme kao igrač bio je Zlatko Canjuga ("Glavički zet") kako su mu navijači znali tepati jer mu je supruga Piruška iz Glavica. Najveći rivali ovog kluba kroz njegovu povijest bili su ili još uvijek jesu Tekstilac i Junak iz Sinja, OSK iz Otoka, NK Dugopolje iz Dugopolja i zadnjih godina NK Hrvace iz Hrvaca. Svi klubovi rivali su iz neposredne okolice Cetinske krajine pa su ogledi ovih klubova uvijek popraćeni žestokim navijanjem navijača. 

Trenutno se natječe u 1. ŽNL Splitsko-dalmatinska.

Izvori
------

1. ↑  Petar Škoro: Canjuga igra za Glavice, Slobodna Dalmacija, 2. ožujka 2002.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **NK Glavice** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Peti lateranski koncil** bio je osamnaesti ekumenski koncil održan od 1512. - 1517. za pontifikata pape Julija II.

Karakteristike i historija
--------------------------

Kad je izabran za papu Julije II. se zakleo da će vrlo brzo sazvati ekumenski koncil, ali kako je vrijeme prolazilo od obećanja nije bilo ništa. Zbog tog su neki nezadovoljni kardinali, uz pomoć svetorimskog cara Maksimilijana I i Louisa XII od Francuske, organizirali koncil u Pisi. On je počeo sa radom u oktobru 1511. ali se na njega odazvalo svega 4 kardinala (3 su poslala akreditirane predstavnike), ambasador francuskog kralja uz nešto biskupa. I u tako krnjem sastavu održano je sedam ili osam sjednica, sve dok daljni rad nije zabranio Julije II. pa su se sudionici povukli u Lyon.

Razljućeni Julije tad je poslao - bulu sa pozivom za koncil u aprilu 1512. u Lateranskoj bazilici, sa objašnjenjem zašto on nije dotad organiziran.

Bulu je potpisalo 21 njemu odanih kardinala, to je istovremeno bio kanonski i polemički dokument. U njemu je papa diskreditirao sve razloge za održavanje pizanskog koncila. Naročito je naglasio da mu prioritetni zadatak - postići mir među kršćanskim vladarima, ali da se on nije mogao postići u tako kratkom roku i u tako malom gradu kao Pisa. Nakraju opominje buntovne kardinale zbog samovolje i drskosti, što su mimo njega sazvali koncil, kog proglašava ilegalnim.

Koncil je započeo sa radom u Lateranskoj bazilici 3. maja 1512. uz prisustvo 15 kardinala, 2 patrijarha, 10 nadbiskupa, 56 biskupa i brojne opate, redovničke generale i ambasadore. Koncilom je predsjedao papa Julije II. dok je bio živ a nakon njega Lav X. koji je predsjedavao dvanaestom i posljednjom sjednicom 16. marta 1517.

Julije je doista uspio izmiriti kršćanske vladare, i izgladiti nesuglasice sa Louisom XII, sa kojim je dogovorio novi konkordat.
Što se tiče dogmatskih pitanja koncil je potvrdio besmrtnost duše i odbacio deklaracije koncila iz Konstanza i Basela, koje su proglasile odluke koncila obavezujućim i za papu, odnosno da je koncil iznad pape.

Koncil je donio četiri dekreta, od kojih je bio najvažniji posljednji - u kom se najavljuje rat protiv Turaka, za čije financiranje se ima u naredne tri godine po svim kršćanskim zemljama prikupljati porez od 10 %.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Lateran Council*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 20.3. 2018.
2. 1 2 3 4 5  „*Fifth Lateran Council (1512-17)*" (engleski). New Advent. Pristupljeno 21.3. 2018.

Vanjske veze
------------

* *Fifth Lateran Council (1512-17)* (`en`)
* *Lateran Council* (`en`)
**San José del Guaviare** je općina od 55,820 stanovnika i grad od 36,354 st. na jugoistoku Kolumbije u Departmanu Guaviare, čiji je 
administrativni centar.

Geografija
----------

San José del Guaviare se nalazi na granici sa Departmanom Meta, udaljen 278 km jugoistočno od Villavicencia.

Grad se prostire duž desne obale rijeke Guaviare, u kraju između Llanosa na sjeveru i tropskih šuma na jugu.

Historija
---------

Krajem 19. vijeka, svećenik Fray José de la Vega, zaputio se rijekom Guaviare i došao do sela domoroca iz pleme Guahíba - *Viso Mutup*.
Dolaskom misionara 1903. mijenja ime Viso Mutup u San José del Guaviare.

U taj kraj su početkom 20. vijeka nahrupili brojni skupljači i trgovci kaučuka iz različitih dijelova zemlje. Nakon tog je u martu 1938. i službeno osnovan.
Prva crkva sa školom podignuta je 1950. Tokom 1960-ih toliko je narastao da je 1976. dobio status općine.

Nakon usvajanja novog Ustava 1991. na čijoj je bazi stvoren Departman Guaviare - San José del Guaviare, postao je njegov administrativni centar.

Privreda i transport
--------------------

Ekonomija grada bazira na stočarstvu i ratarstvu.

Posljednjih petnaestak godina razvilo se ribarstvo i ribogojstvo po ribnjacima, riba se pored lokalne plasira i po tržnicama Villavicencia i Bogote.
Sa gradovima na sjeveru povezan je lošom cestom, zbog tog ima aerodrom *Jorge Enrique González Torres* (ICAO: *SKSJ*, IATA: *SJE*).

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Historia San José del Guaviare*" (španjolski). Asocapitales. Pristupljeno 24.12.2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*San José del Guaviare Municipality in Colombia*" (engleski). City population. Pristupljeno 24.12.2022.
3. 1 2  „*San José del Guaviare, Colombia*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.12. 2022.
4. 1 2 3 4 5  „*Pasado, Presente y Futuro*" (španjolski). Alcaldía de San José del Guaviare. Pristupljeno 24.12.2022.
5. ↑  „*Jorge Enrique González Torres Airport*" (engleski). Skybrary. Pristupljeno 24.12.2022.

Vanjske veze
------------

***San José del Guaviare*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía de San José del Guaviare* (Službene stranice grada) (`es`)
**Van Morrison**, OBE (rođen kao **George Ivan Morrison**; 31. augusta 1945) je sjevernoirski pjevač, muzičar i kantautor,. Poznat svojim poklonicima po nadimku "Van the Man", Morrison je karijeru započeo kao tinejdžer 1950-ih svirajući u lokalnim bendovima obrade tadašnjih hitova. Slavu mu je sredinom 1960-ih donijelo članstvo u R&B bendu Them, za koji je napisao pjesmu Gloria, koja se smatra jednim od garage rock klasika. Ubrzo je taj bend napustio i započeo uspješnu solo-karijeru, a već 1967. imao veliki hit s pjesmom "Brown Eyed Girl". Nakon toga su slijedili albumi *Astral Weeks* i *Moondance*, albumi na kojima je eksperimentirao s miješanjem različitih žanrova i koji se često smatraju jednim od najboljih u historiji zabavne muzike. Morrison, koji je tokom karijere dobio niz prestižnih nagrada, smatra se jednim od najvećih sjevernoirskih muzičara.

Vanjske veze
------------

***Van Morrison*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službeni veb-sajt
* Van Morrison na IMDb-u (`en`)
* Collected news at *The New York Times*
* Collected news at *The Guardian*
**Van Halen** (istog imena kao i grupa) debitantski je album američke rock grupe Van Halen. Sniman godine 1977. a izlazi 10. veljače 1978.g.

Album donosi prekretnicu na dotadašnjoj hard rock i heavy metal sceni. Genijalno sviranje Eddia Van Halena i fantastično pjevanje Davida Lee Rotha, donosi im veliku popularnost kod publike.

Eddie postavlja nove standarde u soliranju na gitari, pa tako u skladbi 'Eruption' izvodi svoj zaštitni znak, sviranje 'Tappinga'.

Popis pjesama
-------------

Sve pjesme (osim onih koje su posebno naznačene) napisali su članovi grupe Van Halen.

1. "Runnin' With the Devil" – 3:35
2. "Eruption" – 1:42
3. "You Really Got Me" (Ray Davies) – 2:37
4. "Ain't Talkin' 'Bout Love" – 3:49
5. "I'm the One" – 3:46
6. "Jamie's Cryin'" – 3:30
7. "Atomic Punk" – 3:01
8. "Feel Your Love Tonight" – 3:42
9. "Little Dreamer" – 3:22
10. "Ice Cream Man" (John Brim) – 3:19
11. "On Fire" – 3:00

Popis izvođača
--------------

* David Lee Roth - vokal
* Eddie Van Halen - gitara
* Michael Anthony - bas-gitara
* Alex Van Halen - bubnjevi

Singlovi
--------

| Godina | Singl | Top ljestvica | Mjesto |
| --- | --- | --- | --- |
| 1978 | "You Really Got Me" | Pop Singles | 36 |
| 1978 | "Runnin' With the Devil" | Pop Singles | 84 |
| 1978 | "Jamie's Cryin'" |
| 1978 | "Ain't Talkin' 'Bout Love" |
Ulaz u Spliju lijesova, Nacionalni park Beit She'arim
Posjetitelji u Spilji lijesova, Nacionalni park Beit She'arim

  

**Beit She'arim** (hebrejski: בֵּית שְׁעָרִים‎), također poznat kao **Beth She'arim** ili **Besara** (na grčkom), je arheološko nalazište koje sadrži drevni izraelski grad i veliki broj drevnih jevrejskih grobova uklesanih u stijeni. Necropolis tvroi **Nacionalni park Beit She'arim**, koji se graniči s gradom Kiryat Tiv'on na sjeveroistoku i nalazi u blizini suvremenog *moshava* Beit She'arim. Nalazi se oko 20 km istočno od Haife na južnim brežuljcima Donje Galileje. Parkom upravlja Izraelska uprava za prirodu i parkove.

Izvori
------

***Nacionalni park Beit She'arim*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Lulavim cavernThe Lulavim cavern
* Dva lava jedan nasuprot drugom – grčki mitološki ukras na sarkofaguDva lava jedan nasuprot drugom – grčki mitološki ukras na sarkofagu
* Zidni natpis (epitaf) na grčkom: "Grob Aidesiosa, poglavara vijeća starješina, iz Antiohije"Zidni natpis (epitaf) na grčkom: "Grob Aidesiosa, poglavara vijeća starješina, iz Antiohije"

Eksterni linkovi
----------------

* Beth She'arim, Prijedlog da se Beth She'arim stavi na UNESCO-v popis svjetske baštine 2002. godine

Koordinate: 32°42′16.12″N 35°07′44.53″E﻿ / ﻿32.7044778°N 35.1290361°E﻿ / 32.7044778; 35.1290361
**Musa Ćazim Ćatić** (Odžak, 1878.- Tešanj, 1915.) je bio pjesnik iz Bosne i Hercegovine. 

U rodnom mjestu pohađao je mekteb i osnovnu školu. Poslije očeve smrti majka mu se preudala u Tešanj, gdje Ćazim uči brijački zanat kod očuha i pohađa tešanjsku medresu. Bio je darovit učenik i već u medresi dobro je naučio arapski, turski i perzijski jezik. Kad je trebao biti regrutiran (1898.), bježi u Tursku. Tu, u liceju Sultanija, upoznaje Osmana Đikića i Avdu Karabegovića, ali ga materijalne neprilike gone da se vrati u Tešanj. Uzet je u vojsku i tri godine služio u Tuzli i Budimpešti. Godine 1902. na nagovor muftije Mesuda Smailbegovića, ponovno odlazi u Carigrad i neko vrijeme sluša predavanja u Mektebi Numunci Terreke medresi, ali - nezadovoljan načinom obuke polaže diferencijalni ispit iz općeobrazovnih predmeta i završava četvrti razred gimnazije. Uz pomoć Adem-age Mešića pohađa u Sarajevu šerijatsku sudačku skolu, ali ga pri kraju školovanja izbacuju iz škole, završni peti razred polaže privatno, a diplomski ispit tek po posebnoj dozvoli Zemaljske vlade, uz pismenu obvezu da se neće koristiti diplomom koju mu daju. Godinu 1909. i 1910. proveo je u Zagrebu kao student prava. Ni jedan ispit nije položio. Tu se kretao u Matoševom pjesničkom krugu i pekao zanat: književni i boemski. Ipak, prilike ga natjeraše da se vrati u Tešanj gdje se zaposlio u banci, odakle ga brzo otpustiše zbog neurednog života. Ni u Bijeljini, gdje je obavljao pisarske poslove u gruntovnici, nije dugo ostao; ponovno odlazi u Zagreb na studije i ponovno ga prilike otjeraju u Tešanj. To je bila 1912, radi u tešanjskoj banci, pomišlja na samoubojstvo i stvara svoje najbolje pjesme. Muhamed Bekir Kalajdžić odvodi ga 1912. u Mostar, povjerava mu uredništvo Bisera i tjera ga na prevođenja za Muslimansku biblioteku. Tijekom godinu i pol dana prevede i napiše 12 knjiga, ali dolazi rat, mobilizacija, služba u Tuzli i Oerkenyu u Madžarskoj, pijančenje, tuberkuloza, otpuštanje iz vojske i smrt u ratno proljeće 1915. (Prema Abdurahmanu Nametku, 1968). Najveći pjesnički talent među Bošnjacima do Maka Dizdara, te prvi pjesnik-modernist bosnjačke književnosti.

Na njegovom mezaru u Tešnju stoji isklesano:

"Ovdje leži pjesnik odličnoga dara,
koji nije tražio časti ni šićara,
već boemski živio i čuvenstveno pjevo,
dok ga smrt ne doprati do ovog mezara."
Mnoge škole u Bosni i Hercegovini nose njegovo ime među kojima je i tešanjska Gimnazija "Musa Ćazim Ćatić".

Vanjske veze
------------

* Izabrane pjesme
Koordinate: 44°52′2.7″N, 13°50′41.4″E
**Telefonsko-telegrafski centar u Puli** nalazi se u samom centru grada nasuprot historicističkoj zgradi austrougarskoga časničkog Mornaričkog kasina. TT centar u Puli arhitektonsko je ostvarenje Ninoslava Kučana i njegova suradnika Vjekoslava Antolovića iz 1974. godine. Zgrada predstavlja jedan od prvih i najzapaženijih u nizu projektiranih i mahom realiziranih telefonsko-telegrafskih centara u Hrvatskoj koji su prostorno bili vrlo jednostavni, a služili su za smještaj postrojenja - komunikacijskih centrala. Kako za funkcioniranje postrojenja nije bilo potrebno nikakvo osoblje nego samo povremeni nadzor, nije bilo nikakvih drugih prostornih zahtjeva.

Prilikom projektiranja TT centra u Puli konzervatori su postavili stroge uvjete u vezi s vanjskim izgledom jer su unatoč modernističkoj posvemašnjoj neosjetljivosti za arhitektonsku baštinu 1970-ih jedna od glavnih tema postale interpolacije.

TT centar u Puli izveden je kao prigradnja u strogo zadanim gabaritima, koja s ranije izgrađenim objektom Palača pošte čini trokutni otok. "Nevidljiva" neožbukana betonska pročelja s malobrojnim otvorima presvučena su prefabriciranim rasterom s velikim zatamnjenim staklenim stijenama.

Na mjestu današnjeg TT centra u Puli nalazila se prije Drugog svjetskog rata Palača nadvojvode Karla Stjepana koja je srušena u savezničkom bombardiranju.
**Njutnova skala** je temperaturna skala koju je osmislio Isak Njutn oko 1700. godine. Razmišljajući o problemu toplote, razvio je prvu kvalitativnu temperaturnu skalu, koja je sadržala oko dvadeset referentnih tačaka, od „hladnog zimskog vazduha" do „užarenog uglja u kuhinjskoj vatri". Ovaj pristup je bio prilično grub i problematičan, pa je Njutn ubrzo postao nezadovoljan njime. Znao je da se većina supstanci širi kada je zagrejana, pa je uzeo posudu sa lanovim uljem i merio promene u zapremini sa svojim referentnim tačkama. Otkrio je da se zapremina lanovog ulja povećala 7,25 % kada je ono zagrejano od temperature snega koji se topi do temperature ključale vode.

Posle određenog vremena, definisao je „nulti stepen toplote" kao temperaturu topljenja snega, a "33. stepen toplote" kao temperaturu ključanja vode. Njegova skala je, samim tim, prethodnik Celzijusove skale, s obzirom da su definisane preko istih temperaturnih referenci. Verovatno je da je Celzijus znao za Njutnovu skalu kada je osmislio svoju. Njutn je svoj merni instrument nazvao "termometar".

Stoga, jedinica ove skale, Njutnov stepen, jednaka je {\displaystyle {\tfrac {100}{33}}} (približno 3.03) kelvina ili stepena Celzijusa i ima istu nulu kao i Celzijusova skala.

Konverzija temperatura
----------------------

Vanjske veze
------------

* Fotografija table starog termometra iz oko 1758. godine – oznake u 4 skale, od kojih je prva Njutnova.

| * p
* r
* u
Temperaturne skale |
| --- |
| Kelvin • Farenhajt • Celzijus • Rankin • Delil • Lajden • Njutn • Remer • Reomir |
Koordinate: 42° 02′ 01" SGŠ, 21° 06′ 00" IGD

**Preljubište** (mak. *Прељубиште*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Preljubište pripada opštini Jegunovce.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Preljubište je smešteno u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Tetova, naselje je udaljeno 16 km istočno.

Preljubište se nalazi u donjem delu istorijske oblasti Polog. Naselje je položeno na severnom delu Pološkog polja. Oko naselja se pruža polje, a dalje ka istoku se izdiže Žeden planina. Vardar protiče istočno od naselja. Nadmorska visina naselja je približno 400 metara.

**Klima** u naselju je umereno kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Preljubište je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 367 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (74%), a u manjini su Albanci (25%).

Većinska veroispovest je pravoslavlje, a manjinska islam.

Vidi još
--------

* Opština Jegunovce

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinajegunovce.gov.mk Zvanična stranica opštine Jegunovce

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Jegunovce |
| --- |
| **Jegunovce** • 
Belovište •
Vratnica •
Žilče •
Jažince •
Jančište •
Kopance •
Orašje •
Podbređe •
Preljubište •
Raotince •
Rataje •
Rogačevo •
Siričino •
Staro Selo •
Tudence •
Šemševo |  |
Ovo je članak o namibijskom nacionalnom parku.  Za južnoafrički rezervat, v. Rezervat biosfere Waterberg.  

**Nacionalni park Waterberg** (*Waterberg National Park*) je nacionalni park u centralnoj Namibiji na istoimenom platou, 68 km istočno od grada Otjiwaronga.

Plato Waterburg je donekle istaknuta lokacija, izdižući se visoko iznad ravnica Kalaharija istočne Namibije. Park Waterburg i oko 405 km² okolnog područja proglašeno je prirodnim rezervatom 1972. godine. Plato je najvećim dijelom nepristupačan, tako da je početkom 1970tih nekoliko ugroženih namibijskih vrsta ubrzo premješteno na to područje da bi ih zaštitili od grabežljivaca i spriječilo njihovo izumiranje. Program zbrinjavanja je bio uspješan te danas Waterberg opskrbljuje sa rijetkim životinjama ostale namibijske prirodne parkove. U ovo područje je iz Damarlanda ponovno uveden i crni nosorog (*Diceros bicornis*).

Nacionalni park Waterberg plato je ekološki raznovrsan i bogat. U njemu živi preko 200 različitih vrsta ptica, a tu živi i nekoliko rijetkih vrsta malih antilopa na nižim padinama planine. 

Geološki najstariji stjenoviti stratum star je preko 850 miliona godina, a otkriveni su i ostaci dinosaura stari oko 200 miliona godina.

Naseljavanje ljudi
------------------

Pleme naroda Herero oko 1910.
Poštanske marke iz Njemačke jugozapadne Afrike s pečatom *Waterberg*
Prvi narodi koji su naseljavali ovo područje bili su plemena San, koji su iza sebe ostavili crteže u stijenama za koje se vjeruje da su stari nekoliko hiljada godina. Malehno pleme San do nedavno je živjelo svojim tradicionalnim načinom života na platou sve do kraja 1960tih.

Podnožje planine je bilo poprište jedne od velikih prekretnica u historiji Namibije. Ovdje se 1904. godine odvijala bitka kod Waterberga, koja je bila posljednja i najveća bitka koju je vodio narod Herero protiv njemačkih kolonijalnih snaga. Nakon bitke, desio se genocid nad narodom Herero i Namaqua, tokom kojeg je stradalo gotovo dvije trećine herero populacije, a tek oko hiljadu ih je uspjelo pobjeći u britansku koloniju Bečuanland (danas Bocvana), gdje su dobili azil. I danas se pored odmarališta Bernabe De La Bat mogu vidjeti grobovi njemačkih vojnika koji su poginuli kod Waterberga.

Vanjske veze
------------

***Nacionalni park Waterberg*** na Wikimedijinoj ostavi

* Svjetski monitoring centar za konzervaciju Arhivirano 2005-12-15 na Wayback Machine-u
* Waterberg Namibija

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 247380226
* GND: 4536536-2

 |
Vaporetto
**Vaporetto** je venecijanski vodeni autobus. Vaporetti su brodovi koji voze po dnevnom rasporedu i utvrđenim lokalnim linijama u Veneciji i obližnjim otocima Lido, Murano i Burano u laguni.

Ime *vaporetto* na talijanskom znači jedan brod koji služi za javni transport, *vaporetti* su množina te imenice. U doslovnom prijevodu znači mali parobrod jer su prvi venecijanski brodovi za prijevoz putnika bili na paru. Vaporettima upravljava *Azienda Consorzio Trasporti Veneziana* (ACTV), venecijansko poduzeće za javni prijevoz.

ACTV osigurava 24 satni prijevoz po kanalima Venecije, s različitom učestalošću, koje ovise o linijama. Najfrekventnija je linija 1, koja prometuje po Canal Grandeu između Piazale Roma i Trga sv.Marka. Nekoliko linija prometuju isključivo u ljetnom periodu od aprila do oktobra. ACTV prodaje dnevne karte koje vrijede za 12 odnosno 72 sata.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑

Vanjske veze
------------

***Vaporetto*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice venecijanskog Vaporetta
* Prodaja karata za Vaporetto Arhivirano 2009-01-06 na Wayback Machine-u
* Raspored vožnje
* Raspored linija Arhivirano 2017-09-03 na Wayback Machine-u
**Shibi Khagan** (kineski: 始畢可汗/始毕可汗, suvremeni kineski: (Pinyin): shǐbì kěhàn, (Wade-Giles): shih-pi k'o-han, srednjekineski: (Guangyun) Šablon:IPA-ltc, osobno ime: 阿史那咄吉世, āshǐnà duōjíshì, a-shih-na to-chi-shih), (?- 619), je bio deveti po redu kagan Istočnog Turkijskog Kaganata koji je vladao od oko 611. do smrti. Naslijedio je svog brata Qimin Khana. Poznat je po tome što se pobunio protiv kineske vlasti, iskoristivši slabost cara Yanga iz dinastije Sui. Pri tome se koristio uslugama vezira iz Sogdijane. Njegovi napadi na sjevernu Kinu su u mnogo čemu pomogli propasti dinastije Sui. Pobunjenom kineskom generalu Li Shiminu poslao pomoć od 2000 konja i 500 konjanika, sa kojima je porazio Sui lojaliste i osigurao uspon dinastije Tang. Sam Shibi je imao namjeru dodatno sudjelovati u kineskom građanskom ratu, ali je njegove planove zaustavila smrt.

|  |
| --- |
| Shibi Khan **Klan Ashina** |
| Prethodi: **Yami Qaghan**  |  **Kagan Istočnog Turkijskog Kaganata** 611–619 | Slijedi: **Chulo Qaghan**  |
**San Agustín** je općina od 33,727 stanovnika i grad od 11,158 stan. na jugozapadu Kolumbije u 
Departmanu Huila.

Geografija
----------

San Agustín se prostire u gornjem toku Rijeke Magdalene, na obroncima planina Centralnih Kolumbijskih Kordiljera, udaljen 219 km od svog administrativnog centra Neive.

Danas je poznat kao arheološka prijestolnica Kolumbije zbog Arheološkog parka San Agustín, kog je UNESCO 1995. uvrstio na Listu mjesta svjetske baštine u Americi.

Historija
---------

San Agustín je osnivan tri puta, prvi put između 1608. - 1612. kao indijansko naselje koje je propalo što zbog napada susjednih indijanaca, što zbog boginja.

Naselje je obnovljeno 1796. sa novo dovedenim Indijancima, ali su tad počeli pravno-vlasnički problemi između španjolskih vlasnika. 
Jedan od njih (Jerónimo de Torres) uspio je dobiti parnicu, pa je naselje sa crkvom spaljeno 1771. a stanovnici rastjerani.

Neki od njih su se vratili i obnovili svoja imanja i kuće, pa je kolonijalna vlast Nove Granade, zakonski obnovila naselje 1792. i postavila svog oficira za upravitelja.

Odtad se San Agustín mirno razvijao i širio pa je 1926. dekretom uzdignut u rang općine.

Privreda
--------

San Agustín je sve donedavno živio od stočarstva i ratarstva, a danas sve više od turizma.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*San Agustín Municipality in Colombia*" (engleski). City population. Pristupljeno 5.1.2023.
2. 1 2 3 4  „*Historia San Agustín*" (španjolski). Alcaldía Municipal de San Agustín. Pristupljeno 5.1.2023.
3. ↑  „*San Agustín Archaeological Park*" (engleski). Unesco. Pristupljeno 5.1. 2023.

Vanjske veze
------------

***San Agustín (Huila)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía Municipal de San Agustín* (Službene stranice grada) (`es`)
*Za ostala značenja, v. Pigmalion (razvrstavanje).*
Pigmalion i Galateja
**Pigmalion** (grč. *Pygmlion*) je legendarni kiparski vajar čijem je kipu boginja Afrodita podarila život.

Zbog sveopšte nemoralnosti tadašnjih žena Pigmalion nije hteo da se ženi i živeo je samo za svoju umetnost. Međutim, čeznuo je za idealnom ženom, pa ju je prema sopstvenoj predstavi načinio od slonove kosti. To je uradio tako savršeno da joj ni jedna od smrtnih žena nije bila ravna. U svojoj samoći Pigmalion se u nju toliko zaljubio da joj je donosio poklone, ukrašavao je nakitom i oblačio kao da je živa. Kad je boginja Afrodita slavila svoj praznik, prineo joj je u hramu sjajnu žrtvu i pred žrtvenikom izgovorio bojažljivu molbu da mu od tog kipa stvori ženu. Ona mu je ispunila želju i kad se vratio kući kip je bio živ. U braku oživelog kipa i Pigmaliona rodila se Pafa.

Priča o vajaru Pigmalionu inspirisala je mnoge antičke i moderne umetnike. Svoju verziju ovog mita dao je Ovidije u svom delu Metamorfoze. Kao scensku melodramu obradio ga je Žan Žak Ruso, a javile su se i mnogobrojne opere, operete i komedije koje su se bavile ovom temom. U jednoj pesmi iz 1899. Afrodita, za razliku od antičke tradicije, ne oživljava kip i Pigmalion zbog toga poludi. Osnova svih modernih obrada mita o kiparskom vajaru Pigmalionu je Ovidijeva verzija data u Metamorfozama. Stripovski superzlikovac Professor Pyg također je djelomično inspirisan mitom o Pigmalionu.

Literatura
----------

* Junaci antičkih mitova, Vojtjeh Zamarovski, Alnari, Beograd, 2002.

Spoljašnje veze
---------------

***Pigmalion*** na Wikimedijinoj ostavi
Za znamenitu kinesku pjesmu koja koristi samo jednu riječ, v. Pjesnik lavožder u kamenom skrovištu.
 *Za ostala značenja, v. Shishi (razvrstavanje).*

| **Qiao Wang** (譙王) |
| --- |
| Porodično ime: | Shi (石; shí) |
| Osobno ime: | Shi (世, shì) |
| Posthumno ime: | Nema |
|

**Shi Shi** (石世) (339–349) bio je kratkotrajni car Jie/kineske države Kasniji Zhao. Bio je najmlađi sin cara Shi Hua, a majka mu je bila Shi Huova treća supruga carica Liu. Nakon što je godine 348. Shi Hu dao pogubiti svog krunskog princa Shi Xuana, dvorski službenik Zhang Chai ga je nagovorio da Shi Shija proglasi novim krunskim princom, iako su od njega bili stariji prinčevi Shi Zun i Shi Bin. Nakon Shi Huove smrti Shi Shi je postao car, a carica Liu je postala regentica - po njenom naređenju je Shi Bin pogubljen, a Shi Zun protjeran. Međutim, Shi Zun je na svoju stranu stavio vojsku i organizirao puč u kome su svrgnuti, a potom pogubljeni njegov brat i carica Liu. Shi Shi je na prijestolju bio tek 33 dana.
roman *Nekropola*
-----------------

***Nekropola*** je šesti roman Borisa Pahora. U njemu autor oslikava, odnosno podrobno i minuciozno opisuje, stanje ljudskog života u koncentracijskom logoru, prateći nit svojih sjećanja iz 1944. kada je bio zatočen u logoru Natzweiler, 50 km od Strasbourga.

Izdavačka povijest
------------------

Roman je izašao 1967. na slovenskom jeziku u Italiji za malog tršćanskog nakladnika ZTT, te istovremeno u Rep. Jugoslaviji za jednu mariborsku nakladu. Pojava romana je prošla nezapažena, u Italiji zbog dugoročnog spora između talijanske desnice i slovenske zajednice u Italiji, a uz nju i komunističke Jugoslavije ; u Jugoslaviji zato što je Pahor bio izvan komunističkih književnih krugova pa se i družio na primjer sa Kocbekom, intelektualcem nepoželjim režimu. *Nekropola* je ostala tako nezapažena godinama, sve do 1990-ih. Stvari su se promijenile 1990. godine kada je u Parizu izašao francuski prijevod pod naslovom *Pèlerin parmi les ombres* a pet godina kasnije je objavljen engleski prijevod sa sličnim naslovom. Knjiga je postala poznata pa je 1997. stiglo prvo izdanje na talijanskom jeziku za malu furlansku izdavačku kuću i 2001. njemački prijevod koji je izašao u Berlinu. Sa novim talijanskim izdanjem 2008. za rimskog nakladnika Fazi, autor i knjiga su dosegli znatnu popularnost, što je također uznemirilo političku scenu. *Nekropola* je najpoznatije djelo Borisa Pahora i po čemu je šira publika upoznala slovenskog autora.

Kronologija naklada
-------------------

* (`sl`) *Nekropola*, Trieste, Založništvo tržaškega tiska ZTT, 1967.
* (`sl`) *Nekropola*, Maribor, Založba Obzorja, 1967.
* (`fr`) *Pèlerin parmi les ombres*, Editions de la Table Ronde, Paris, 1990.
* (`en`) *Pilgrim among shadows*, New York / San Diego / London, Harcourt Brace, 1995.
* (`it`) *Necropoli*, San Canzian d'Isonzo, Consorzio Culturale del Monfalconese, 1997.
* (`de`) *Nekropolis*, Berlin, Berliner Taschenbuch-Verlag, 2001.
* (`it`) *Necropoli*, Roma, Fazi editore, 2008.
**Nekropola Bijača**, opština Ljubuški, nalazi se na listi 28 srednjovjekovnih nekropola stećaka koje su 2016. godine proglašene Svjetskom baštinom UNESCO-a. Na listi su 22 nekropole u Bosni i Hercegovini, po 3 u Srbiji i Crnoj Gori, a 2 u Hrvatskoj.  Proglašena je i za Nacionalni spomenik BiH.

Lokacija
--------

Nekropola sa stećcima na lokalitetu Bijača nalazi se pored ceste Ljubuški – Vid, u neposrednoj blizini naselja Donja Bijača, udaljenom od Ljubuškog 7 km zračne linije u pravcu juga.

Historija
---------

U okolici Ljubuškog, na 7 nekropola registrirano je 214 stećaka, od čega: ploča 88, sanduka 78, sanduka s postoljem 1, sarkofaga 9 te ploča i sanduka koji nisu pojedinačno opisani 48 primjeraka. Od 176 opisanih nadgrobnih spomenika, polovina je ploča, polovina sanduka, dok je sarkofaga relativno malo, ali su umjetnički kvalitetnije ukrašeni od ostalih. Od 176 primjeraka 81 je ukrašenih.

Na ovom području bilo je aktivno više klesarskih radionica kao nosilaca različitih utjecaja. Nije ista radionica majstora koji su radili spomenike na nekropoli u Gornjim Studencima i onih koji su radili na nekropoli „Gračine" u Bijači, Zvirićima i Pržinama. Većina spomenika pripada XIV. i XV. stoljeću, pojedini primjerci, međutim, mogli su nastati i znatno ranije, možda čak u XII. stoljeću.

Opis
----

Nekropola broji 33 stećka. Pripisuju se obitelji knezova Rupčića. Dobro su obrađeni i očuvani. Najbrojniji su motivi povijene lozice s trolistovima, potom križevi i štitovi s mačevima, a onda slijede ostali: vrpce, arkade, predstave pojedinačnih ljudskih figura i scene kola i lova. Nekropola ima posebnu likovnu vrijednost. Reprezentativni primjerak je stećak broj 16, visoki sljemenjak s postoljem, dimenzija 115 x 90 x 105 cm. Krov sljemenjaka je neukrašen, a ispod samog krova oko čitavog sljemenjaka pruža se tordirana vrpca. Sljemenjak je ukrašen na sve četiri bočne strane:

* na jednoj kraćoj bočnoj strani izrađen je štit s mačem, čiji balčak drži ratnik s kacigom, na donjem dijelu štita izrađena je grančica s trolistom, a nad arkadama štita izrađen je križić,
* na dužoj bočnoj strani izrađena je scena lova: lovac na konju i pred njim jelen u trku, a pred jelenom sa suprotne strane prikazan je pas; lovac drži dugo koplje,
* s druge duže bočne strane prikazane su četiri ženske figure koje se drže za ruke i igraju u kolu; krajnje žene u kolu drže ruku na boku; figure su plastično prikazane,
* na drugoj kraćoj strani izrađene su dvije rozete (s 5 listova), između kojih su smješteni sidro i polumjesec;

Nekropola je ugrožena usljed neposredne blizine saobraćajnice.

Literatura
----------

* Drago Vidović, SIMBOLIČNE PREDSTAVE NA STEĆCIMA
* Marko Vego, Zbornik srednjevjekovnih natpisa Bosne i Hercegovine knj. III. Sarajevo: Zemaljski muzej, 1964
**Sokolačka tvrđava kod Bihaća** je poznati srednjovjekovni grad na području Bihaća, Bosna i Hercegovina. 
Nalazi se na jednom brijegu sa istočne strane brda Debeljače, uzvodno na lijevoj obali Une.

Historija
---------

U srednjovjekovnim dokumentima spominje se pod tri naziva: Sokol, Zokol i Sokolatz. Prvi spomen grada vezuje se za 1380. godinu. Dugo vremena bila je izložena borbama za kraljevsko prijestolje i bosansku krunu između kraljeva Sigismunda Luksemburškog i Ladislava Napuljskog. Nakon toga kraljevi su često ustupali grad plemićima, ali i odkupljivali od njih. 

Osmanska vojska zauzela je tvrđavu 1592. godine. Za period osmanske vlasti nema puno podataka. Bila je u Bihaćkom sandžaku do 1711, a kasnije u sastavu Bihaćke kapetanije. Cijeli period osmanske vladavine bio je važniji grad obližnji Ripač koji se nalazio na otoci na Uni, južno od grada Sokoca. Prema popisu izvršenom 1833. godine u tvrđavi u Sokocu (u kadiluku Bihać) bila su samo 2 manja topa, a iz nedatiranog popisa vidi se da je u gradu bilo svega 12 vojnika. Napuštena je poslije 1878. godine.

Opis
----

Na mjestu današnje tvrđave još u bronzano doba postojala je praistorijska gradina, dimenzija 670 x 170 metara. Tragovi praistorijske keramike pronađeni u vrijeme arheoloških iskopavanja ukazuju na vrijeme od 10. do 9. vijeka p.n.e. što se podudara s vremenom postojanja sojenica na Uni u obližnjem naselju Ripač. U to vrijeme područje Une naseljavali su pripadnici ilirskog plemena Japodi.

Tvrđava ima oblik trougla, i predstavlja ostake srednjovjekovne i osmanske utvrde. Na vrhu bedema vide se ostaci gusto poredanih grudobrana, svaki sa malom puškarnicom u sredini. U prostranoj unutrašnjosti grada uočeni su tragovi ostataka kuća prislonjenih uz bedeme. Na ulazu u grad je trospratna Kapi kula s mašikulama na vrhu. Gradski obor dosta je prostran, s najvećom dužinom od 175 i širinom od 120 metara. Na najvišoj tački u oboru smještena je Glavna kula, koju s četiri strane opasava mali unutrašnji obor, nepravilna četvrtasta oblika. Promjer Glavne kule iznosi 10, a visina 16 metara. Ulaz u nju je na drugom spratu i s unutrašnjim oborom povezana je drvenim stepeništem. Na samom vrhu kule su puškarnice, sa zaštinom ogradom, bez drvenog šiljastog krova koji je izvorno pokrivao kulu. S prvog sprata jedne stepenice vode u tijesno prizemlje s malom prostorijom.

Tvrđava proglašena je za nacionalni spomenik.

Literatura
----------

* Hamdija Kreševljaković, Naše starine I, Sarajevo, 1953, 7-45. - Stari bosanski gradovi

Vanjski linkovi
---------------

* Obnovljena tvrđava Sokolac
* Tvrđava Sokolac Arhivirano 2015-06-25 na Wayback Machine-u
**Nekropole stećaka Umoljani**, na lokalitetu Dolovi, opština Trnovo (FBiH), sadrži nadgrobnike iz istorije Bosne i Hercegovine u srednjem vijeku. Na sjednici komisije za očuvanje nacionalnih spomenika održanoj od 12. do 18. maja 2009. godine, proglašena je za nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović (predsjedavajuća), Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo i Tina Wik. Nacionalni spomenik čine:

* nekropola sa 47 stećaka
* nekropola sa 11 starih nišana
* zemljom prekriveni ostaci objekta na lokalitetu Crkvina
* osamljeni stećak
* nekropola sa pet stećaka

Nekropola se nalazi na listi 28 srednjovjekovnih nekropola stećaka koje su 2016. godine proglašene Svjetskom baštinom UNESCO-a. Na listi su 20 nekropole u Bosni i Hercegovini, po 3 u Srbiji i Crnoj Gori, a 2 u Hrvatskoj.

Historija
---------

U kasnom srednjem vijeku predio od rijeke Rakitnice od izvora na istoku, do rječice Trešanice na zapadu, bio je dio župe Neretve. Župa Neretva je u XV stoljeću bila podijeljena na bosanski i hercegovački dio, sa graničnom linijom na rijeci Neretvi. Bosanski dio se protezao do desne obale Neretve i pripadao je oblasti Kraljeve zemlje, a hercegovačkom dijelu su pripadali predjeli na lijevoj obali rijeke Neretve i bili su pod vlašću oblasnih gospodara Kosača.

Opis
----

Većina stećaka izrađeni su od lokalnog kamena, imaju oblik ploče, sanduka i sljemenjaka. Znatan broj stećaka ukrašavaju realistička i simbolička obilježja (tordirana vrpca, dvostruka vrpca od cik-cak linija, linije rađene u vidu reljefnih ispupčenja i udubljenja, loza sa trolistom, loza sa spiralama, stilizirani križ, latinski krst, štit, mač, krug i figuralna predstava kola, tj. posmrtnog kultnog plesa, zatim predstava stiliziranog stabla sa dva para spiralnih zavoja koji se simetrično povijaju te ukras rozete).

Nišanima se nazivaju uspravno stojeći kameni spomenici iznad grobova muslimana u Bosni i Hercegovini. Na osnovu ilustrirane dvije osnovne varijante nišana; pravougaonog oblika sa piramidalnim završetkom i u formi stele, nišani se datiraju u period druge polovine XV i prve polovine XVI stoljeća, kojem pripadaju i Kraj stećaka i početak nišananajraniji primjeri nišana u Bosni i Hercegovini. Ukrasi ilustrirani na nišanima su traka i polujabučica.

Literatura
----------

Vanjski linkovi
---------------

* Zvanični sajt komisije za očuvanje nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine Arhivirano 2012-03-07 na Wayback Machine-u


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |


***Nekropola Umoljani*** na Wikimedijinoj ostavi