recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Za ostala značenja, v. Čika (razvrstavanje).*
**Čika** (Zadar, prva polovica 11. stoljeća - Zadar, poslije 1095.) (Chicca), utemeljiteljica samostana sv. Marije u Zadru. U historiografiji se često moglo vidjeti mišljenje da je Čika po majci sestra hrvatskog Petra Krešimira IV. jer joj se kralj u ispravi kojom je uzeo pod zaštitu netom osnovan samostan sv. Marije obraća kao svojoj sestri (*soror mea*).

Genealogija same opatice Čike vrlo je jasna. Čika je u osnivačkoj ispravi samostana sv. Marije iz 1066. navela da je ona kćer Dujma i Vekenege, unuka priora Madija, te žena Andrije, Papinog sina. Također navodi da ima kćeri Domnanu i Vekenegu. S obzirom da se te dvije kćeri navode kao preostale (*remanenes*), možemo pretpostavitit da je Čika imala još djece no ona u tom trenutku više nisu bila živa.

Pripadnica zadarske plemićke obitelji Madijevaca, nakon pogibije muža oko 1066. godine uz pomoć obitelji utemeljuje samostan benediktinki sv. Marije. Dugo je godina bila i predstojnica istog samostana. Uz njezino se ime (pogrešno) veže i relikvija *Čikin križić* izložena u zadarskoj SICU Zlato i srebro grada Zadra.

Čikina kći Vekenega, nakon tragične pogibije svoga muža oko 1072. godine, također se zaredila u samostanu te je kao i majka bila njegova poglavarica i prva Čikina nasljednica.

Izvori
------

1. ↑  Stipišić, J. i M. Šamšalović, ur. Codex Diplomaticus Regni Croatiae, Dalmatiae et Slavoniae, sv. 1. Zagreb: Izdavački zavod Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti, 1967. p. 102. (Dalje: CD I)
2. ↑  CD I, p. 101. *Ego Cicca, filia Doimi et vekenege, nepotis Madii prioris, uxor Andree, filii Pape, post interfectionem mariti cum duabus remanenes filiabus in uiduitate videlicet Domnanna et Vekenega...*
*Za ostale upotrebe, v. Čiflik (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 56′ 40" SGŠ, 22° 46′ 48" IGD

**Čiflik** (mak. *Чифлик*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Čiflik je u sastavu opštine Delčevo.

Prirodni uslovi
---------------

Čiflik je smešten u istočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Delčeva, naselje je udaljeno 4 kilometra južno.

Naselje Čiflik se nalazi u istorijskoj oblasti Pijanec. Naselje se razvilo na zapadnom obodu Delčevske kotline. Zapadno od naselja izdiže se planina Golak, dok istočno od njega protiče reka Bregalnica. Nadmorska visina naselja je približno 720 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Čiflik je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 51 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Spoljašnje veze
---------------

* www.delcevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Delčevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Delčevo |
| --- |
| **Delčevo** • 
Bigla •
Vetren •
Virče •
Vratislavci •
Gabrovo •
Grad •
Dramče •
Zvegor •
Ilijovo •
Kiselica •
Kosovo Dablje •
Novi Istevnik •
Očipala •
Poleto •
Razlovci •
Selnik •
Stamer •
Stari Istevnik •
Trabotivište •
Turija •
Čiflik |  |
*Podiceps auritus*
**Ušati gnjurac** ili **slavenski gnjurac** (lat. *Podiceps auritus*) je vrsta ptica iz porodice gnjuraca i ptica vodarica. Izvrstan je u plivanju i ronjenju pa ribe lovi pod vodom. Jedna je od vrsta, koje su zaštićene Sporazumom o zaštiti afričko-evroazijskih migratornih ptica močvarica (AEWA). 

Ušati gnjurac ima dužinu tijela od 31 do 38 cm, a raspon krila od 46 do 55 cm. I mužjaci i ženke imaju crnu glavu s prozračnim smeđim perjem sa strane uha, dug crvenkasti vrat i crvenkaste oči.

Obitava u područjima prekrivenim vegetacijom i jezerima sa slatkovodnom vodom diljem Evrope i Azije, pogotovo u Rusiji. Također se razmnožava na udaljenim otočnim područjima u Sjedinjenim Američkim Državama i Kanadi. Većina ptica seli se zimi na obale. Tada mijenja boju u bijelu s oštro definiranom crnom kapom. Tokom parenja, mužjaci se čudno glasaju nalik na cvokotanje i vrištanje.

Gradi gnijezdo na obali, u blizini vode, obično polaže dva jaja, a roditelji ponekad nose svoje šarene mladunce na leđima.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Ušati gnjurac** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Ušati gnjurac** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Ušati gnjurac** |
William Fox (1921)
**William Fox** ((Tolcsva, 1. januar 1879 - New York, 8. maj 1952) bio je američki filmski producent, najpoznatiji kao osnivač hollywoodskog studija Fox Film Corporation od koga potiče današnji 20th Century Fox, odnosno američka TV-mreža Fox i međunarodna medijska korporacija 21st Century Fox.

Rodio se kao Wilhelm Fried u Mađarskoj u porodici njemačkih Jevreja, sa kojom je emigrirao u New York. Kao mladić je radio u novinama i tekstilnoj industriji, prije nego što je 1900. osnovao svoju prvu tvrtku. Nju je prodao kako bi 1904. godine otvorio svoje prvu *nickelodeon* kino-dvoranu. Godine 1915. je osnovao Fox Film Corporation, čija su specijalnost postali raskošni historijski spekatkli i koji je brzo postao jedan od najznačajnijih i najuticajnijih studija tadašnjeg Hollywooda.

Fox je godine 1925. otkupio patentna prava na niz tehničkih inovacija zahvaljujući kojima je stvorio Movietone, sistem zvučnog filma koji se pokazao superiornijim u odnosu na Vitaphone suparničkog studija Warner Bros.. Fox je sa njime postigao takav uspjeh, da je 1929. godine, koristeći kao priliku smrt Marcusa Loewa, jednog od osnivača studija MGM, pokušao preuzeti kontrolu nad tim studijem. To je dovelo do sukoba sa Louisom B. Mayerom i Irvingom Thalbergom koji su preko svojih političkih veza ishodili intervenciju federalnog Ministarstva pravde kroz antitrustovni postupak. Ona na kraju nije urodila plodom, ali je Foxov pokušaj preuzimanja MGM-a propao zbog sticaja nesretnih okolnosti - u ljeto iste godine Fox je doživio tešku prometnu nesreću, te je bio prisiljen dugo vremena oporavljati s eu bolnici; u međuvremenu je krahirala njujorška burza pri čemu je Fox izgubio skoro svoje cjelokupno bogatstvo.

Zbog toga je Fox toliko osiromašio, da se sljedeće godine nije mogao oduprijeti neprijateljskom preuzimanju vlastitog studija, a potom se godinama na sudu borio da izbjegne lični bankrot. Pri tome je pokušao podmititi federalnog suca Johna Warrena Davisa i počinio krivokletstvo, za što je proglašen krivim te odležao zatvorsku kaznu od šest mjeseci. Nakon toga se povukao iz svijeta filma; na njegov pogreb nije došla nijedna važnija hollywoodska ličnost.

U međuvremenu se Fox Film Corporation spojila sa novim studijem 20th Century Pictures u 20th Century Fox. Producent Daryl F. Zanuck, koji je bio glavni pokretač spajanja, u to vrijeme je bio oženjen za glumicu Virginiju Fox, koja, inače, nije bila u rodu sa William Foxom, ali zbog čega se Zanuck često pogrešno navodi kao zet Williama Foxa.

Vanjske veze
------------

* William Fox na IMDb-u (`en`)
* Historical Article on William Fox
* William Fox na Find a Grave
**Šeherezada** ili **Šeherzada** je legendarna perzijska kraljica i pripovjedačica priča iz Hiljadu i jedne noći.

Šeherzada u knjizi
------------------

Ovo je uokvirena priča u kojoj Šeherzada svoje priče priča caru Šahrijahu koji je zamrzio cijeli ženski rod i svaku noć u svoju palači dovodio po jednu novu djevicu za ženu, koju bi jutrom ubijao. Šahrijah je mrzio žene zbog prevare koju mu je nanijela njegova supruga sa robom. Šeherzada se svojom voljom prijavila da ode kralju i u noći sa njim ga je zamolila da se pozdravi sa svojom sestrom koja joj je tada tražila da ispriča priču. Šeherzada je započela svoju priču i prekidala je u jutro na najzanimljivijem mjestu, tako da bi svaki put car odgodio njenu smrt da bi čuo kraj priče. To je trajalo hiljadu i jednu noć. U tom periodu ona je utcala na kralja, njegovo ponašanje i razmišljanje i rodila mu tri sina. Nakon toga kralj ju je ostavio u životu i učino ju svojom stalnom saputnicom.

Šeherzada u stvarnom životu
---------------------------

Neki smatraju da je Šeherzadin lik djelimično ili potpuno izgrađen na kraljici Homāy, kćerci Bahmana, koja je imala epitet Čehrzād (što znači: uzvišenog izgleda) po kojem je nastalo ime lika u knjizi. Također se smatra da je majka Harun al-Rashida oblikovala Šeherzadin lik.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 30988988999988564244
* GND: 119507714

 |
**William Edward White** (1860-?) je bio američki igrač bejzbola koji je kao zamjena odigrao jednu utakmicu za profesionalni klub *Providence Grays* 21.6. 1879. 

White je u to vrijeme bio student Univerziteta Brown te igrao za univerzitetski tim. Klub ga je uzeo kao zamjenu ozlijeđenom prvom basemanu Joeu Startu. Prilikom utakmice je od 4 zamaha palicom loptu pogodio jednom te postigao run. Klub je pobijedio s 5-3, a u sljedećoj utakmici je Whiteovo mjesto preuzeo "Orator Jim" O'Rourke

Nedavna istraživanja organizacije Society for American Baseball Research (SABR) navode kako je White bio prvi crnac koji je zaigrao u Major League Baseballu, pet godina prije daleko poznatijeg Mosesa Fleetwooda Walkera.

Istraživanje sugerira kako je White bio vanbračni sin Andrewa Jacksona Whitea, vlasnika plantaže u gradu Milner u Georgiji te njegove crne ropkinje po imenu Hannah. Godine 1870. popis je naveo Whitea kao 9-godišnje mulata, odnosno jedno od troje djece Hannah White. A.J. White je godine 1877. oporukom svo troje djece priznao kao svoju i ostavio novac za školovanje na Sjeveru.

Prema popisima iz 1900. i 1910. White je živio u Chicagu i radio kao knjigovođa, ali mu je kao rasa navedena bijela. Godine 1920. je pak, naveden u Rhode Islandu kao crnac, iako nije jasno da li je riječ o istom čovjeku. Nedoumice su najvjerojatnije posljedica prakse mulata u tadašnjoj rasističkoj Americi da se, kada je god to moguće, pokušaju predstaviti kao bijelci, odnosno sakriti svoje crnačko porijeklo.

Literatura
----------

* The Providence Journal, February 15, 2004: "Who was the first black man to play in the major leagues?"
* ESPN.com, January 30, 2004 "Was William Edward White really first?"
**Smotrič** (ukrajinski: *Смотрич*) je lijeva pritoka rijeke Dnjestar u Ukrajini duga 168 km. .

Geografske karakteristike
-------------------------

Rijeka izvire i protiče kroz Podolje (Hmeljnička oblast).Korito Smotriča gotovo ćitavim tokom ne prelazi širinu od 10 do 15 metara, osim u jednom dijelu gdje ima i 40 metara. Kod grada Kamjanjec-Podiljski rijeka ima vrlo pitoreskni kanjon.
Sliv rijeke velik je oko 1800 km², prosječni istjek je mali samo 4 m3/s.

Na rijeci je podignuto 7 manjih hidroelektrana sa akumulacionih jezera.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Смотрич (река)*" (ruski). Большая советская энциклопедия. Pristupljeno 03. 04. 2014. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Smotrič*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Смотрич (река)* na portalu Большая советская энциклопедия[*mrtav link*] (`ru`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **vodotoku** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Stevan Marković** (ćir.: Стеван Марковић; Beograd, 10. svibnja, 1937. Beograd, – Pariz, 1. listopada, 1968.), bio je tjelohranitelj filmskog glumca Alaina Delona. Pronađen je mrtav 1968. godine.

Mladost
-------

U ranim 1950-im, Stevan Marković i njegov prijatelj Miloš Milošević bili su uključeni u ulične tuče u Beogradu. Sreli su Alaina Delona 1962. godine, koji je u to vrijeme bio vrlo mlad filmski glumac na snimanju filma *Marco Polo* u Beogradu. Delon je prvo uposlio Miloša Miloševića a kasnije i Stevana Markovića kao tjelohranitelje. Bio je i dobar prijatelj srpskog gangstera Nikole Milinkovića.

Ubojstvo
--------

U selu Yvelines, nedaleko Pariza, je na otpadu 1. listopada 1968. godine, pronađeno mrtvo tijelo Stevana Markovića. Alain Delon je bio meta istrage, ali nikada nije optužen za ubojstvo. Jedna od činjenica koja je upućivala u tom pravcu, bilo je pismo koje je Stevan Marković poslao svom bratu Aleksandru u Trst u kojem je napisao: "Ako budem ubijen, za to su 100% odgovorni Alain Delon i njegov kum Francois Marcantoni."

Njegova smrt je prouzročila politički skandal, aferu Marković, u koju je bio uključen i francuski predsjednik Georges Pompidou.

Izvori
------

1. ↑  Savkovic, Dusan, Zagrljaj Pariza, 1986. s. 43.

Vanjske veze
------------

* Politički skandal - Afera Marković (`fr`)
**UNPROFOR** je akronim za "***U**nited **N**ations **PRO**tection **FOR**ces*" (Zaštitne Snage Ujedinjenih naroda) osnovane 21. februara 1992, Rezolucijom 743 Vijeća sigurnosti, a raspuštene 31. marta 1995. godine (proces povlačenja trajao je do decembra 1995. godine).

Misija je pokrivala područje "bivše" Jugoslavije (bez Slovenije) a glavnina snaga bila je raspoređena na teritorijama Hrvatske i Bosne i Hercegovine.

Glavni štab misije bio je smješten u Zagrebu.

U martu 1995. godine ukupno je bilo raspoređeno 38.599 pripadnika vojnog osoblja, uključujući 684 vojna posmatrača Ujedinjenih naroda. Osim njih, bilo je 803 pripadnika policije, 2.017 međunarodnog civilnog osoblja i 2.615 domaćeg civilnog osoblja.

Tokom misije poginulo je 213 osoba: 6 vojnih posmatrača, 198 drugih pripadnika vojnog osoblja, 3 pripadnika policije, 3 međunarodna civilna službenika i 3 domaća civilna službenika.

Ukupni troškovi misije iznosili su preko 4.5 milijardi dolara.

Mandat
------

U početku je trebalo da UNPROFOR uspostavi uslove (mir i bezbjednost) potrebne za sprovođenje pregovora kojim bi se riješila kriza u *bivšoj Jugoslaviji*.

Hrvatska
Prvobitno uspostavljen u Hrvatskoj, UNPROFOR je imao zadatak da osigura da se tri tamošnje zaštićene zone demilitarizuju. Ubrzo su odgovornosti proširene i na tzv. "ružičaste zone", kontrolu prelaska ljudi i roba u zaštićenim zonama i praćenje demilitarizacije poluostrva Prevlaka na jugu Hrvatske i sporazuma o prekidu ratnih dejstava.

Bosna i Hercegovina
S pogoršanjem situacije u BiH, UNPROFOR je proširen i na omogućavanje funkcioniranja aerodroma u Sarajevu i dostavu humanitarne pomoći, prvo u Sarajevo i okolinu a zatim i cijelu BiH. Mandat je uključivao i zaštitu konvoja, praćenje zabrane letenja i zaštitu tzv. zaštićenih zona - enklava. Mandat je uključivao i upotrebu sile u samoodbrani i koordinaciju sa NATO-m uz upotrebu zračnih napada po odobrenju.

Makedonija
U Makedoniji je UNPROFOR pratio i izvještavao o situaciji na graničnom području i eventualne opasnosti po stabilnost i integritet Makedonije.

Komandanti
----------

Imena komandanata UNPROFOR-a i period kada su bili vršili tu dužnost:

* General potpukovnik Satish Nambiar (Indija) - 5. mart 1992 - 2. mart 1993. godine
* General potpukovnik Lars-Eric Wahlgren (Švedska) - 2. mart 1993 - juni 1993.
* General Jean Cot (Francuska) juni 1993 - mart 1994.
* General Bertrand de Sauville de La Presle (Francuska) mart 1994 - mart 1995. godine
* General Bernard Janvier (Francuska) - mart 1995 - januar 1996.

Spisak država koje su učestvovale u misiji UNPROFOR-a
-----------------------------------------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * Argentina
* Bangladeš
* Belgija
* Brazil
* Češka
* Danska
* Egipat
* Finska
* Francuska
* Gana
* Holandija
* Indija
* Indonezija
* Irska
* Italija
* Jordan
* Kanada
* Kenija
* Kolumbija
 | * Litvanija
* Malezija
* Nepal
* Nigerija
* Norveška
* Novi Zeland
* Pakistan
* Poljska
* Portugal
* Rusija
* Sjedinjene Američke Države
* Slovačka
* Španija
* Švedska
* Švicarska
* Tunis
* Turska
* Ukrajina
* Ujedinjeno Kraljevstvo
 |  |

Povezano
--------

* SFOR
* EUFOR
* EUPM
* Mirovne misije Ujedinjenih naroda
**Serpentiniti** su metamorfne stene koje nastaju procesom autometamorfoze peridotita. Autometamorfoza je proces metamorfoze stene ostatkom sopstvenog rastopa, čija je temperatura oko 400 °C. 

Serpentiniti su stene koje se najčešće javljaju u velikim masama. Masivne su teksture, mada mogu biti i škriljave, kada ih nazivamo serpentinskim škriljcima. Ove stene su obično jako ispucale i ispresecane žicama hrizotila, azbesta i drugih sekundarnih materijala. 

Izgrađeni su od serpentina, koji pokazuje mrežastu građu, ako je nastao od olivina, ili je rešetkast, kada je nastao od piroksena. Od sporednih sastojaka sadrže hromit, magnetit i talk. 

Zeleni su, tamnozeleni, ili šareni.

Serpentiniti su značajni kao nosioci korisnih mineralnih sirovina. U njima se javljaju ležišta hrizotila, azbesta i magnezita. 

Kao građevinski kamen ove stene su nepodesne, jer su jako ispucale. Samo jedre partije serpentinita, lepih boja, upotrebljavaju se kao dekorativni kamen.

Rad u serpentinitima je veoma težak. U rudnicima sa podzemnom eksploatacijom i tunelima serpentiniti, usled procesa serpentinizacije, povećavaju svoju zapreminu, usled čega se drobe i lome, pri čemu otežavaju eksploataciju u samom rudniku i predstavljaju veliku opasnost za rudare. 

U našoj zemlji ove stene su veoma rasprostranjene. Uglavnom su jurske, ređe paleozojske starosti (u istočnoj Srbiji). Najveće mase serpentinita nalaze se na Maljenu i Zlatiboru.

Povezano
--------

* Spisak stena

Literatura
----------

***Serpentinit*** na Wikimedijinoj ostavi

* Đorđević V. Đorđević P. Milovanović D. 1991. *Osnovi petrologije*. Beograd: Nauka
**Čempresovke** je ime koje se pridaje porodici stabala roda *Cupressus* iz porodice *Cupressacaeae*. Najčešći su obični čempres (lat. *Cupressus sempervirens*) i arizonski čempres (lat. *Cupressus arizonica*). U narodu se imenom čempres nazivaju i biljke iz rodova *Chamaecyparis*, *Thuja*, *Cupressocyparis*, no znanstveno imaju druga imena.

Obilježja
---------

Čempres je stablo koje u visinu raste i do 25 metara. Kora stabla smeđocrvene je boje tamnijih nijansi, koja u starijih primjeraka postaje svijetlosiva i puca u plosnatim ljuskama. Krošnje stabla različitih su oblika, no uske su kod većine primjeraka. 

Razmnožava se sjemenom i raste neobično velikom brzinom. Ne podnosi jake hladnoće, voli vlažan zrak, i nije osjetljiv na vrstu tla.

U grčkoj mitologiji, čempres je povezan s Hadom, bogom podzemlja i mrtvih.

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Cupressaceae** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Cupressaceae** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Cupressaceae** |
**Škotska vlada** (engl. , škotski gelski: , škotski: ) predstavlja organ izvršne vlasti devolvirane uprave u Škotskoj kao delu Ujedinjenog Kraljevstva. Škotska vlada odgovorna je Škotskom parlamentu.

Vlada je kao posebni organ ustanovljena 1999. na temelju člana 44(1) britanskog Zakona o Škotskoj 1998. pod imenom **Škotska izvršna vlast** (engl. ). Septembra 2007, za vreme mandata manjinska vlast SNP-a nazvala je ovaj organ "škotskom vladom", premda je zvanično ime tada ostalo isto *(Scottish Executive)*. Do formalne promene imena došlo je početkom jula 2012, kad je stupio na snagu član 12(1) Zakona o Škotskoj 2012, koji je doneo britanski parlament.

Na čelu Škotske vlade nalazi se Prvi ministar Škotske, koji bira sve ostale sekretare (članove Kabineta) i ministre nižeg ranga. Prvi ministar i članovi Kabineta zajedno čine Kabinet.

Škotska je vlada odgovorna za sva pitanja vezana za upravu u Škotskoj, osim onih koja su izričito rezervisana za britanski parlament u Westminsteru temeljem Dodatka 5. Zakona o Škotskoj 1998. Među pitanjima u nadležnosti škotske vlade nalaze se zdravstvo, obrazovanje, pravosuđe i policija, poljoprivreda, ekonomski razvoj i saobraćaj. 

Škotska vlada je fiskalne 2005–2006. godine operisala s godišnjim budžetom u iznosu od preko 30 milijardi britanskih funti, koji je u fiskalnoj 2007–2008. godini dodatno narastao.

Vladu predvodi Prvi ministar Škotske. Škotski parlament za tu dužnost predlaže jednog od poslanika, koga na položaj formalno postavlja britanski monarh, trenutno Kraljica Elizabeta II. Prvi ministar, uz saglasnost parlamenta, postavlja druge članove kabineta, tj. sekretare *(secretaries)* sa zaduženjima za posebna ministarstva. Slično tome, pojedinim sekretarima pomažu u radu ministri nižeg ranga *(ministers)*. Škotski pravni dužnosnici, javni tužilac (poznat kao "Lord advokat", zvanično "Advokat Njenog veličanstva") i njegov zamenik s naslovom *Solicitor General for Scotland* (zvanično, "Glavni zastupnik Njenog veličanstva za Škotsku"), mogu se birati izvan članstva parlamenta, ali parlament mora odobriti njihov izbor. Prvi ministar, članovi kabineta i ovi pravni dužnosnici čine članove Škotske vlade i zajedno se nazivaju "škotskim ministrima".

Od 2007. škotsku vladu čine predstavnici Škotske nacionalne partije (SNP), koja ima većinu u škotskom parlamentu, premda je do 2011. ta većina bila samo relativna. Na izborima za škotski parlament 2011. SNP je prvi put u istoriji ovog parlamenta osvojila apsolutnu većinu. Trenutni prvi ministar je Alex Salmond.
**Sistematska mineralogija** je znanstvena disciplina unutar mineralogije koja se bavi sistematiziranjem i klasifikacijom minerala.

Klasifikacija minerala
----------------------

Klasifikacija minerala danas se bazira na njihovoj strukturnoj i kemijskoj srodnosti, odnosno po njihovim *kristalokemijskim karakteristikama*. 

Minerali se dijele u *razrede* (njih 13 ukupno). Razredi se mogu sastojati od više *mineralnih tipova*, a svaki mineralni tip može biti sastavljen od više *mineralnih grupa*. 

Podjela na razrede bazira se na poznavanju kemijskih svojstava, kemijskog sastava te stehiometrijskih odnosa elemenata koji grade mineral. Da bi se neki mineralni razred podijelio na mineralne tipove, potrebo je pouzdano znanje o stehiometrijskim odnosima. Želimo li neki mineralni tip podijeliti na mineralne grupe, moramo dodatno poznavati i *kristalnu strukturu* minerala.

### Mineralna grupa

Mineralnu grupu čine minerali koji imaju *isti tip strukture* i kod takvih minerala, u većini slučajeva, postoji mogućnost *izomorfnih zamjena*, odnosno pojava čvrstih otopina. 

Pri svrstavanju minerala u pojedine grupe, odnosno tipove, mogu postojati i izuzeci. Na primjer, grupu ugljika čine dijamant (C) i grafit (C), iako ta dva minerala imaju posve različite strukture; također, razred sulfida sadržava ne samo spojeve elemenata sa sumporom, već i s telurom te selenom... itd.

Vidi još:
---------

* Minerali
Koordinate: 44°52′19″N, 13°50′47″E

Dio arheološkog lokaliteta kraj Gradske knjižnice u Puli (žuta zgrada desno).
**Četvrt svetog Teodora u Puli** dio je povijesnog centra Pule u kojemu je nakon požara započelo arheološko istraživanje kojim je otkriveno mnogo arheoloških nalaza vezanih s poviješću Pule.

Povijest
--------

Četvrt svetog Teodora nalazi se u samom sjeveroistočnom kutu starogradske jezgre, a naziv je dobila po benediktinskom samostanskom kompleksu posvećenom svetom Teodoru. Pretpostavlja se da je crkva svetoga Teodora u Puli postojala još od bizantske uprave u Istri. No otkriveni nalazi svjedoče o mnogo starijem naseljavanju ovoga dijela grada.

Pronađene amfore prezentirane u Svetim Srcima u Puli.
Najraniji arheološki nalazi datiraju s prijelaza 2. u 1. tisućljeće prije Krista i govore o ranome željeznom dobu histarske kulture. Kroz 27 arheoloških slojeva može se pratiti 3000 godine duga prošlost grada, od njegova nastanka sve do danas. Predmeti iz antičkoga perioda uključuju temelje Herkulova hrama, rimskoga domusa i terma. O Herkulu, koji je bio antički zaštitnik grada, svjedoči nalaz kamenog bloka s isklesanom toljagom, njegovim zaštitnim znakom. Vrijedi istaknuti kako je na nalazištu konzervirano više od 2000 amfora, čime je ovo jedno od najvećih nalazišta amfora na Mediteranu uopće. Iz perioda kasne antike otkriveni su ostatci prvih kršćanskih crkava podignutih na ovome mjestu. Najrecentnije zdanje u četvrti koje se i danas može vidjeti nekadašnja je austrijska pješačka vojarna od koje su sačuvana bočna krila jer je sjeverni dio stradao u bombardiranju u 2. svjetskom ratu. Na ovome je mjestu podignuta Ostrogovićeva stambeno-poslovna zgrada na Rivi. U preostalim dijelovima vojarne smjestile su se Gradska knjižnica i čitaonica, Muzej suvremene umjetnosti Istre (oboje u krilu poznatom kao Stara tiskara), dok su u zapadnom krilu, prostorno odvojenom od istočnoga, danas prostori Arene Trikotaže.

Više informacija
----------------

* povijest Pule
**UN-ov program hrane za naftu** je od godine 1996. do 2003. provođen od strane Ujedinjenih naroda s ciljem da se ublaže patnje iračkog civilnog stanovništva izazvane naftnim embargom i drugim ekonomskim sankcijama koje su UN ustanovile nakon iračke invazije na Kuvajt godine 1990.

Irak je teško stradao u zaljevskom ratu, a posljedice su bile pogotovo teške po civilnu infrastrukturu. Režim Sadama Huseina je koristio nestašice hrane i lijekova u propagandne svrhe, tvrdeći da ih Irak može u dovoljnim količinama nabaviti jedino ako mu se prikupljanje sredstava prodajom nafte. Godine 1995. je američka vlada Billa Clintona među posljednjima pristala na te prijedloge, iako se protivila daljoj liberalizaciji za koju se zalagala Francuska. Godine 1996. je donešena UN-ova Rezolucija 986 na temelju koje je otpočeo program. 

Program je uključivao prodaju nafte čiji je prihod išao u posebne humanitarne fondove, odnosno u fond za plaćanje ratnih reparacija. Ukupno je prikupljeno oko 65 milijardi US$.

Program je okončan nakon američke invazije na Irak, odnosno krajem 2003. kada su sankcije Iraku, sada pod američkom okupacijom, i formalno ukinute.

Zahvaljujući okupaciji, američka vlada je došla u posjed velikog brojka dokumenata i svjedoka koji su ukazali na to da je samo dio sredstava prikupljenih programom završio na predviđenom mjestu. Ostatak je bio zloupotrijebljen kroz klupko pronevjera i korupcije u koje je bio uključen veliki broj tvrtki, država, pa i najviših funkcionara UN, uključujuće osobe bliske generalnom sekretaru Kofiju Annanu. Isto je tako izašlo na vidjelo kako su tokom Programa stvorene bliske poslovne i druge veze između svih tih subjekata s jedne, te Sadama Huseina i njegovog režima s druge strane. 

Američka vlada Georgea W. Busha je sva ta otkrića poslije iskoristila u propagandne svrhe, nastojeći plasirati tezu kako su se mnoge vlade i pojedinci invaziji na Irak protivile isključivo u svrhu zaštite vlastitih ekonomskih i političkih interesa, a ne iz humanitarnih ili principijelnih razloga.
|  |
| --- |
| ***Sveti Ivan Krstitelj*** |
|  |
| **Leonardo da Vinci**, 1513.-1516. |
| ulje na drvetu , 69,2 × 57,2 cm |
| Louvre, Pariz |

***Sveti Ivan Krstitelj*** slika Leonarda da Vincija (1513. - 1516.), u tehnici ulja na drvetu. Slika se danas nalazi u Louvreu u Parizu.

Historija
---------

Puno više no što to ima Mona Lisa, ova figura je pod utjecajem zagonetnog, ezoteričnog, androginog, dionističnog i čak dijaboličnog karaktera poezije dekadencije. Godine 1517. je slika predstavljena u dvorcu Cloux. Poznato je da je Luj XII poklanja Karlu I. od Engleske; ali 1649.g. otkupljuje je nazad francuski bankar Jabach i poklanja kardinalu Mazarinu. Njegovi nasljednici su je prodali Luju XIV. Sada se nalazi u Louvreu.   
Ekstremno fini materijal boja, koji je nanešen kao beztežinski veo, nevidljiv je čak i u analizi rendgenskim zračenjem i time ukazuje bez dvojbe na rad ruku umjetnika pod imenom Leonardo da Vinci.

Izvori
------

1. ↑   Frank Zöllner *Léonard de Vinci, tout l’œuvre peint et graphique*, Taschen, 2003. str. 248.
2. ↑  Kataloški broj slike u Louvreu, pristupljeno 7. jula 2015.

***Sveti Ivan Krstitelj (Leonardo)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 211736301
* GND: 4350399-8

 |
| 

UlicaGOSPODAR-JEVREMOVA |
| --- |
|  |
| **Opština** | Opština Stari grad (Beograd) |
| **Početak** | Ul. Tadeuša Košćuška |
| **Kraj** | Skadarska ul. |
| **Dužina** | 920 m |
| **Širina** | 5 do 22 m |
| **Stvorena** | nepoznato |
| **Nazvana** | nepoznato |
|  |
|  |
| 


 |



**Gospodar-Jevremova ulica** u Beogradu nalazi se u gornjem delu Dorćola, na opštini Stari grad. Proteže se od Skadarske ulice do Kalemegdana, a paralelna je sa Gospodar Jovanovom ulicom.

Ulica je dobila ime po Jevremu Obrenoviću, bratu Miloša Obrenovića.

Ulica je jednosmerna iz pravca Kalemegdana. Saobraćaj nije dozvoljen čitavom dužinom ulice već se prekida na potezu od raskrsnice kod Bajrakli džamije do Vukovog i Dositejevog muzeja. Kroz ulicu ne idu vozila gradskog saobraćaja. Posle radova 2006. godine asfaltni pločnik je zamenjen crvenim blokovima i novim ivičnjacima, kao i u drugim ulicama Starog grada.

U Gospodar Jevremovoj ulici nalazi se nekoliko značajnih objekata, pre svega Vukov i Dositejev muzej, Bajrakli džamija, Pozorišni muzej i ambasada Makedonije. Tu je i sedište predškolskih ustanova Dečiji dani, kao i veliko zdanje Elektroprivrede Srbije.
|  |
| --- |
|  |

**Riška nadbiskupija** (latinski: *Archiepiscopatus Rigensis*, donjonjemački: *Erzbisdom Riga*) bila je nadbiskupija na teritoriju srednjovjekovne Konfederacije Terre Mariane koja je egzistirala od 1186. do 1561.

Historija
---------

U razvoju Riške nadbiskupije mogu se razlikovati tri perioda njene geneze, 1186.-1200. kad je bila Ikšķilska biskupija, 1201.-1255. kad je bila Riška ili Livonska biskupija i 1255.-1561. kad je bila Riška nadbiskupija.

Površina Riške nadbiskupije iznosila je oko 18.400 km². Njome je vladao nadbiskup (*archiepiscopus*) kog je imenovao papa. 
Kao prvi u Svetom Rimskom carstvu, nadbiskup je bio i najviši svjetovni vladar]] na svom teritoriju, kom je duhovni gospodar bio papa, a svjetovni car Svetog Rimskog carstva.

Nadbiskupija je upravljala sa tri biskupije iz Terra Mariane (Kurlandskom, Estonskom i Dorpatskom) i sa četiri u Pruskoj (kelmskom, pomezanskom, varmijskom i sambijskom. Pored tog i talinskom koja je formalno pripadala danskom nadbiskupu iz Lunda.

Sve do 1432. tim popriličnim teritorijem upravljao je nadbiskup sam, uz pomoć svećenika iz katedrale, tad je formirano nadbiskupsko vijeće (*Syiftsratg*). 
Na nadbiskupskom tronu izredalo se 20 prelata, ne računajući prethodna 4 livonijska biskupa; Meinharda, Bertholda, Alberta i Nikolausa.

U početku su nadbiskupi živjeli i radili u rezidenciji pored Katedrale u Rigi, ali su od 14. vijeka radije boravili u tri zamka; Rauna (Ronnenburg, glavna rezidencija od oko 1420 .), Limbaži i Koknese. 
Međutim su poteškoće u snabdjevanju hranom natjerale nadbiskupe da u Rauni borave samo od septembra do februara. 
Od februara do Duhova u proljeće nadbiskupi su živjeli u Limbaži, a do septembra u Koknesi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Rīgas arhibīskapija (1255-1562)*" (latvijski). Old Historia. Pristupljeno 4.01.2022.

Vanjske veze
------------

* *Rīgas arhibīskapija (1255-1562)* (`lv`)
**Rječina** je rijeka u Hrvatskoj koja se ulijeva u Jadransko more u Rijeci.

Duga je oko 19 km, korito joj je širine prosječno 9 - 16 m. Izvire iz pećine na nadmorskoj visini od 325 m ispod strme litice brda Kičej (606 m n.m.). Do 1870.g izvirala je ispod susjednog vrha Podjavorje, do taj izvor se zatrpao zbog potresa u blizini Klane. Najveći pritoci su joj Sušica, Lužac, Zala, Zahumčica, Golubinka, Ričinica i Borovšćica no oni su uglavnom bujice i veći dio godine su suhi. 1968.g kod sela Valići izgrađena je brana za hidroelektranu i nastalo je istoimeno akumulacijsko jezero. Rječina velikim dijelom teče kroz strmi kanjon. U Rijeci se račva na Mrtvi kanal (staro korito) i novo korito koje je napravljeno u 19. st. Od znamenitosti poznat je obnovljeni Gašparov mlin u Martinovom Selu. Od faune najpoznatiji su potočna pastrva i riječni rak.

Do II.svjetskog rata često je bila nametana kao granica. Najpoznatiji takav slučaj je bio od 1924. do 1941. godine, kada je zapadna obala označavala granicu Kraljevine Italije, a istočna obala granicu Kraljevine SHS.

Vodopad u Martinovom Selu

***Rječina*** na Wikimedijinoj ostavi
Za cara iz dinastije Song, v. Car Ningzong od Songa.
**Zhao Kuo** (; ? - 260. pne.) bio je drevni kineski vojskovođa, sin daleko poznatijeg Zhao Shea. Najpoznatiji je po tome što je komandirao snagama države Zhao u epskoj bitci kod Changpinga. 

Zhao Kuo je na mjesto komandanta imenovan zato što je kralj Xiaowen od Zhaoa bio nezadovoljan strategijom iscrpljivanja koju je dotadašnji komandant Lian Po dvije godine primjenjivao protiv vojske države Qin i njenog komandanta Bai Qija. Smjeni Lian Poa je pridonijelo i to što je Bai Qi - smatrajući da će sa Zhao Kuom lakše izaći na kraj - podmitio vodeće funkcionare države Zhao, a nakon čega su oni u tom smislu savjetovali kralja. Protiv smjene su se, pak, izjasnili i premijer Lian Xiangru, pa čak i Zhao Kuova majka, koja je kralju ispričala da je njen muž Zhao She smatrao kako joj sin - koji je ratnu vještinu naučio samo iz knjiga - ne posjeduje njegov talent.

Usprkos toga, Zhao Kuo je imenovan te je prikupio vojsku koja je brojala čak 400.000 ljudi. Kada je Bai Qi čuo za to, dao je mobilizirati sve vojno sposobne muškarce u državi Qin. U međuvremenu je Zhao Kuo, uvjeren da su njegove snage brojčano jače, krenuo u opći napad. On je ispočetka imao uspjeha, te su se snage Qina počele povlačiti. Međutim, to je upravo bila Bai Qijeva namjera. On je poslao konjicu Qina u pozadinu snaga Zhaoa, te su one prekinule linije snabdijevanja, odnosno zauzele strateški važne tvrđave kod Changpinga.

Zhao Kuo se tako našao u klopci, te je prisiljen povući se u jednu tvrđavu, gdje se njegova ogromna vojska brzo suočila s glađu i žedu. Nakon mjesec dana Zhao Kuo je naredio proboj, ali je u njemu poginuo, pogođen strijelama Qina. Njegova je vojska ubrzo nakon toga prisiljena na predaju, a potom pogubljena, što je bitku kod Changpinga učinilo jednom od najrkvavivijih u Starom vijeku.
**Sveti Kristofor** ili **Sveti Hristifor** ((grčki: , *Ágios Christóforos*, Kanaan, ? - Samos, *oko* 251) je kršćanski svetac i mučenik koji je po tradiciji ubijen za vrijeme progona rimskog cara Decija.

Biografija
----------

Prema Zlatnoj legendi rodio se u Kanaanu (Palestina) u 3. stoljeću, te je bio čovjek divovskog rasta i snage, a tražio je najmoćnijeg čovjeka na Zemlji da mu služi. Prvi njegov gospodar, kralj, brzo je otpao jer je Reporb (*ime prije krštenja*) otkrio da se boji Sotone, pa ga ostavi kako bi služio Đavlu. Od njega je pak otišao kad je vidio da drhti pred križem i spomenom Isusa Krista. U svojim lutanjima namjerio se na pustinjaka, koji ga je podučio kršćanstvu i preobratio. On ga je nagovorio da prenosi preko rijeke stare, nemoćne i putnike.

Jedne noći probudilo ga je dijete koje ga je zamolilo da ga prenese preko rijeke. Tada je podigao dijete na ramena i zagazio u rijeku. Sa svakim korakom koji je činio, dijete je postajalo sve teže i teže, a voda sve nemirnija, pa je Reprob na pola puta pomislio da će se i on i dijete utopiti. Prema toj legendi, on je prenio preko rijeke dječaka Isusa. Isus ga je tada pokrstio vodom iz te rijeke. Nakon toga je odlučio napustiti službu prenošenja ljudi na rijeci i posvetiti se potpuno širenju kršćanske vjere.

O njemu se malo zna, ali izvjesno je da je umro kao mučenik oko 251. na grčkom otoku Samosu. Odrubljena mu je glava jer nije htio žrtvovati poganskim bogovima.

Štovanje
--------

Spomendan mu je 25. srpnja. Ubraja se među 14 svetih pomoćnika, koje vjernički puk zaziva u pomoć prigodom raznih prirodnih katastrofa i bolesti. Sveti Kristofor je zaštitnik otoka Raba, putnika, vozača i pomoraca, zaštitnik od svih nevolja i boleština, oluja i uragana. Na Rabu se čuvaju moći Svetog Kristofora, a njemu u čast se održava i Rapska fjera od 25. do 27. srpnja svake godine.

U srednjem vijeku prikaz Kristofora se mogao naći na ulazima u mnoge crkve i na gradskim vratima jer se vjerovalo da onaj tko pogleda lik sveca taj dan neće umrijeti i da može putovati bilo gdje jer će ga Kristofor zaštiti.

Izvori
------

1. ↑  (`el`) *Ὁ Ἅγιος Χριστοφόρος ὁ Μεγαλομάρτυρας.* 9 Μαΐου. ΜΕΓΑΣ ΣΥΝΑΞΑΡΙΣΤΗΣ.
2. ↑

Vanjske veze
------------

***Sveti Kristofor*** na Wikimedijinoj ostavi

* kristofor.hr Arhivirano 2007-07-01 na Wayback Machine-u, zaštitnik otoka Raba
* Sv. Kristofor Stranica sa podatcima i izvorima o sv. Kristoforu (`en`)
* Ohridski prolog za 9. maj (22. maj)
* Pravoslavno - Starokatolički Generalni vikarijat Sv. Metoda, Irig

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 33245048
* LCCN: n50072233
* ISNI: 0000 0000 2469 0190
* GND: 118520725
* MusicBrainz: a996c57d-67ac-4b8e-86b6-5dbdc52e7214
* NKC: jn20040301013

 |
Detalj originala "Duž rijeke za vrijeme festivala Qingming", rani 12. vijek
Detalj slike "Duž rijeke za vrijeme festivala Qingming", nova verzija iz 18. vijeka.
**Zhang Zeduan** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Zhāng Zéduān*; Wade-Giles: **Chang Tse-tuan**) (1085 — 1145), poznat i kao Zheng Dao, ponekad navođen kao Zhang Zerui, bio je kineski slikar koji je djelovao u doba dinastije Song. Živio je u burno doba prijelaza iz Sjevernog u Južni Song i bio ključna ličnost za stvaranje kineskog stila pejzaža poznatog kao shan shui. Najpoznatiji je, pak, kao autor panoramske slike *Duž rijeke za vrijeme festivala Qingming*, koja detaljno prikazuje život tadašnje kineske prijestolnice Kaifeng, a koja je u kasnijim vijekovima bila inspiracija za pjesme i druga umjetnička djela, te uživa status "kineske Mona Lise".

Izvori
------

1. ↑  China Online Museum, article on Zhang Zeduan
2. ↑  Japanese royal couple visits Aichi Expo China Pavilion

Literatura
----------

* Needham, Joseph (1986). *Science and Civilization in China: Volume 4, Physics and Physical Technology, Part 3, Civil Engineering and Nautics*. Taipei: Caves Books Ltd.

***Zhang Zeduan*** na Wikimedijinoj ostavi
*Tadorna tadorna*
**Utva**, **šarena utva** ili **morska utva** (*Tadorna tadorna*) je rasprostranjena i česta patka iz roda *Tadorna*. Fosili iz Dorkova (u Bugarskoj) za koje se pretpostavlja da pripadaju vrsti *Balcanas pliocaenica* možda zapravo pripadaju ovoj ptici. Još vjerojatnije je da pripadaju nekoj izumrloj vrsti roda *Tadorna* jer potiču iz razdoblja ranog Pliocena.

Opis
----

Guski slična utva je upadljiva ptica sa svojim crvenim kljunom, bijelo-smeđim tijelom i tamnozelenim vratom i glavom. Spolovi slično izgledaju, ali ženka je bljeđa. Za sezone parenja mužjak na kljunu dobije crvenu kvrgu. Glasaju se gakanjem.

Rasprostranjenost i stanište
----------------------------

Ovo je ptica koja se razmnožava u umjerenoj Euroaziji. Većina populacije se seli u suptropska područja zimi, ali ova vrsta je velikim dijelom stanarica na zapadu Europe, osim selidbi na omiljena mjesta za mitarenje. 

Česta je na obalama Velike Britanije gdje nastanjuje slane močvare u ušća rijeka.

Ponašanje
---------

Jata koja se mitare mogu biti vrlo velika (100 000 na Waddenskom moru). 

Ovu vrstu se uglavnom povezuje sa jezerima i rijekama na otvorenom zemljištu. Razmnožavanju se u zečijim brlozima, rupama u drveću, stogovima sijena i na sličnim mjestima. Zimi je česta na ušćima rijeka. 
Mladunci, kada su ugroženi, zarone pod vodu da bi izbjegli grabežljivce, a odrasli će odletjeti od njih i odmamiti grabežljivca.

Ova ptica je jedna od vrsta na koje AEWA (Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds) ima utjecaja.

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **utva** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **utvi** |

***Utva*** na Wikimedijinoj ostavi
**Wilfrid** (II) ili **Wilfrith** (II) (? - 29. april 745 ili 746) također poznat kao **Wilfrid Mlađi** bio je biskup Yorka, odnosno posljednji nositelj te titule, s obzirom da mu je biskupija za vrijeme nasljednika uzdignuta u status nadbiskupije.

Prije ustoličenja je bio redovnik u Whitbyju i tamo studirao u vrijeme kada je Hilda bila opatica. Kasnije je postao opat samostana u Yorku 718. godine a iste godine rukopoložen za biskupa koadjutora Johnu od Beverlyja. Za njegovog stolovanja je dograđena i ukrašena crkva koja je danas poznata kao York Minster. Mjesto biskupa je napustio 732. i umro 745. ili 746. Kasnije je proglašen za sveca.

Izvori
------

1. ↑  Lapidge "Wilfrid II" *Blackwell Encyclopedia of Anglo-Saxon England*
2. ↑  Fryde, et al. *Handbook of British Chronology* p. 224

Eksterni linkovi
----------------

* Prosopography of Anglo Saxon England entry on Wilfrid

| Rimokatoličke crkvene titule |
| --- |
| Prethodi:**John od Beverleya** | **biskup Yorka**718–732 | Slijedi:**Ecgbert** |
**Utrechtska unija** (holandski: *Unie van Utrecht*) bio je ugovor potpisan 23. januara 1579. u nizozemskom gradu Utrechtu, kojim su se ujedinile sjeverne provincije, tada pod vlašću habsburgške Španjolske.

Historija
---------

Ugovor su prve potpisale tadašnje grofovije Holland, Zeeland, Utrecht (ali ne cijela) i Groningen (ali ne i grad). Taj ugovor je bio reakcija protestantskih provincija, na Arašku uniju (holandski: *Unie van Atrecht*) koju su na početku 1579. osnovale južne provincije kao znak svoje podrške katoličkoj Španjolskoj.

Tokom narednih mjeseci 1579. Uniji je pristupio i grad Gent iz Frieslanda kao i 3/4 Grofovije Gelre (današnja provincija Gelderland), u ljeto 1579. Uniji su se pridružili Amersfoort, Ypres, Antwerpen, Breda i Bruxelles. U februaru 1580. u Uniju su ušli i Lier i Brugge sa okolicom. U aprilu 1580. ugovor su potpisale grofovije Overijssel i Drenthe, a i grad grad Zutphen pa je tako kompletna Grofovija Gelre bila u Uniji. Pod pritiskom stadtholdera Frieslanda Georga van Lalainga popustio je i grad Groningen pa je tako i ta provincija cijela stala uz Uniju. Tako je uz Uniju stalo sedam provincija, pa se ona drži za temelj Nizozemske republike koju se ponekad i zove **Republika sedam ujedinjenih provincija** (Republiek der Zeven Verenigde Provinciën), koju španjolske vlasti nisu priznale sve do dvanaest godišnjeg primirja 1609.

Nakon tog je španjolska vojska okupirala gotovo cijelu Flandriju i pola Brabanta, iako su tad Ujedinjene provincije potpisnice Utrechtske unije, još uvijek priznavale španjolska vladavinu. Ipak je Unija pridonijela pogoršanju odnosa između holandskih provincija i španjolskog kralja, pa su one 1581. objavile Proglas o nezavisnosti.

Nakon tog se razbuktao dugi, osamdesetgodišnji rat, poznat kao Nizozemska revolucija.

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Union of Utrecht*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 26. 01. 2014.

Vanjske veze
------------

***Utrechtska unija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Union of Utrecht* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85141639
* GND: 4187292-7

 |
Ovo je članak o naselju u općini Peteranec.  Za gradsko naselje Ludbrega, v. Sigetec Ludbreški.  

**Sigetec** je naselje u općini Peteranec.

Poštanski pripadaju uredu broj 48316 Đelekovec.

Sigetec se spominje pod nazivom Otok (Madžarski Sigetec=Otok) 1335 godine. Krajem 16. stoljeća je vojnokrajiška utvrda. Tada je selo činilo riječni otok oko kojega je tekla rijeka Drava.

Sigetec je tijekom 1970-ih godina bio pozornicom za snimanje jedne od najpoznatijih hrvatskih dramskih serija svih vremena: Gruntovčani. No, danas u tom selu nema ni jedne oznake koja bi upućivala na tu važnu kulturološku činjenicu.

U Sigecu postoji nogometni klub NK Mladost, koji se trenutno natječe u III. Županijskoj ligi Koprivničko-Križevačke županije.

Od udruga u Sigecu djeluje "Sigečko srce".

Izuzetno je razvijeno i dobrovoljno vatrogasno društvo  Arhivirano 2019-11-01 na Wayback Machine-u koje ostvaruje međunarodnu suradnju sa srodnim društvima u Republici Mađarskoj, Sloveniji, Češkoj i ostalim zemljama.

U Sigecu je zadnje godine svoga života živio i stvarao i veliki naivni slikar Ivan Generalić koji je i pokopan na groblju u Sigecu.

Šport
-----

* NK Mladost Sigetec

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Sigetec** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
*Za ostala značenja, v. Valhalla (razvrstavanje).*
Valhala (Max Brückner)
Valhalla u ilustraciji islandskog rukopisa iz 17. vijeka
**Valhalla** (Valhall) u nordijskoj mitologiji označava Halu mrtvih heroja, ogromnu rajsku dvoranu, dvorac boga Odina. Ratnici heroji, poginuli u ratu, ovdje čekaju Ragnarok ili Sudnji dan. U trenutku Ragnaroka oni će se boriti na Odinovoj strani.

Valhala ima 540 dveri kroz koja svako jutro izlaze tisuće ratnika kako bi se borili; tako vježbaju za konačnu borbu, Ragnarök. Nakon bitke jedu meso vepra Sehrimnira koji svaku večer ponovno oživi. Koza Heidrun stoji na Valhali i hrani se lišćem i grančicama drveta koje se nazivlje Lerad; iz njena vimena teče medovina koju piju ratnici. Poslužuju ih lijepe Valkire (Valkyrje), one i biraju koji će ratnici iz borbe doći u Valhalu, naime, samo polovica palih ratnika pripada Odinu; druga polovica pripada božici Freyji. Asgard je raj ratnika i sjedište bogova. U njega vodi stotine vrata. Grede su tamo od koplja, a crepovi od štitova. Ratnici izlaze samo da bi se borili. Valhala je ogromna dvorana u kojoj stoluje Odin. Tu okuplja sve svoje ratnike na velike gozbe. Valkire ih poslužuju. 

Neki od glavnih bogova poznatih iz Valhalle su nordijski bogovi Odin, Thor, Freja, Ndzkri itd... 

| * p
* r
* u
Nordijska mitologija |
| --- |
| Božanstva, herojii druge figure | 

|  |  |
| --- | --- |
| Esirci | Baldur •Bragi •Vali •Vidar •Vili i Ve •Deling •Lodur •Loki •Majli •Mimir •Njord •Od •Odin •Tir •Tor •Ul •Forseti •Frejr •Hejmdal •Hermod •Hed •Henir |
| Esirke | Ejra •Vara •Vera •Gerda •Gefena •Gna •Iduna •Ilma •Irpa •Lofna •Nana •Njoruna •Rana •Saga •Siguna •Sifa •Skadi •Snotra •Sola •Sefna •Torgerd Helgabruda •Freja •Friga •Fula •Hlina |
| Drugi | Ask i Embla •Enheriji •Velund Kovača •Džudžeta •Disi (nordijska mitologija) (Norni •Valkire) Elfi •Zigfrid •Jormungand •Jotuni •Trolovi •Fenrir •Hel |

 | Torov čekić Valknut |
| Mesta | Asgard •Bifrest •Valhala •Vigrid •Ginungagap •Igdrasil •Kladenci (Mimisbrun •Urdarbrun •Hvergelmir) Midgard •Muspelhajm •Niflhajm •Folkvang •Helhajm |
| Događaji | Asi protiv Vanija •Ragnarok •Fimbulvinter |
| Izvori | *Gesta Danorum* •*Prozna eda* •*Poetska eda* •Ciklus Turfing •Ciklus Velsung •Staronordijski jezik •Kasniji uticaji •Sage |
| Društvo | Blot •Vikinška epoha •Vlahva •Germanski kalendar •Kening •Runski kalendar •Rune •Skalde •Herg |
| Drugi | Asatru •Spisak bogova •Rodoslovno drvo •Valknut •Melnir |

***Valhalla*** na Wikimedijinoj ostavi
Sun Bin
**Sun Bin** (kineski: ; pinyin: Sūn Bìn; ? - 316. pne.) je bio Historija Kine|drevni kineski vojskovođa koji je živio u periodu Zaraćenih država. Slavu je stekao kao komandant snaga Države Qi, a kasnije je napisao znameniti traktat *Sun Bin Bing Fa*, otkriven prilikom arheološkog iskopavanja godine 1972. nakon što je bio izgubljen preko 2000 godina.

Sun Bin je, prema kineskoj predaji, bio daleki potomak velikog vojskovođe Sun Zija, autora *Umjetnosti ratovanja*. Ratnu vještinu je naučio kod Učitelja Guiguzija, a koga je impresionirao time što je Sun Zijev tekst naučio napamet. Sun Bin je bio u istom razredu s Pang Juanom, koji je postao ljubomoran na Sun Binov talent. Kada je Pang Juan nekoliko godina kasnije imenovan premijerom države Wei, pozvao je Sun Bina da mu se pridruži, ali samo zato da bi ga poslije pred kraljem Huijem od Weija optužio za izdaju. Sun Bin je uhapšen te su mu za kaznu razbijena koljena. Pang Juan se nadao da će obogaljenom suparniku zauvijek biti onemogućena vojna karijera.

Sun Bin je, uz pomoć jednog od svojih prijatelja, pobjegao u Qi. Tamo je njegov talent prepoznao kralj Wei od Qija te ga htio imenovati komandantom. Sun Bin je, međutim, smatrao da je nepriličnim da vojsku vodi bogalj, te se zadovoljio ulogom savjetnika, dok je formalnu komandu imao Tian Ji. Sun Bin je priliku za obračun sa svojim suparnikom dobio kada su 354. pne. Qi i Wei zaratili, te je u bitci kod Guilinga porazio Pang Juana. Usprkos tog uspjeha, Tian Ji je postao žrtvom dvorskih intriga, te je prognan u Državu Chu, gdje ga je pratio i Sun Bin. Nešto kasnije je kralj obojicu pozvao da mu se vrate u službu. Zahvaljujući tome, Sun Bin je zajedno s Tian Jijem godine 342. pne. izvojevao još jednu veliku pobjedu nad Pang Juanom u bitci kod Malinga, nakon čega je njegov veliki suparnik izvršio samoubistvo. Sun Bin se, nešto kasnije, zbog intriga premijera Zou Jija povukao iz službe i ostatak života proveo kao pustinjak.