recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Miami/New York Nonstop*** je 47. epizoda, odnosno 23. epizoda 2. sezone TV-serije CSI: Miami i temelj za seriju CSI: NY. Prvi put je prikazana na programu američke TV-mreže CBS 17. maja 2004. godine. 

U njoj je prvi put prikazan rad forenzičkih istražitelja Policije New Yorka. U ovoj epizodi su upoznati glavni likovi iz serije CSI: NY, Mek Tejlor, Stela Bonasera, Deni Meser, Ejden Bern i dr. Šeldon Houks. Scenario za epizodu su pisali tvorci serije CSI: Miami Anthony E. Zuiker, Ann Donahue i Carol Mendelsohn a režirao ju je Danny Cannon. 

Radnja prikazuje kada se maloletnica se vratila kući sa velike žurke u noćnom klubu za maloletne i našla je svoje roditelje pobijene, a potraga za ubicom vodi Horešjija u Novi Jork. Pre nego što je stigao, novojorški detektivi, koje predvodi detektiv Mek Tejlor, su prozvani da istraže ubistvo policajca na tajnom zadatku za koga se ispostavilo da je glavni osumnjičeni u slučaju u Majamiju. Međutim, medicinski veštak je utvrdio da je on mrtav 72 sata, pa nije mogao da bude živ u vreme dvostrukog ubistva u Majamiju. Nakon dalje istrage, Horejšio i Mek utvrđuju da je pravi ubica ubio novojorškog policajca, pa je onda iskoristio njegovu legitimaciju da dođe u Majami, a i dalje je na slobodi.

Vanjske veze
------------

* "Miami/NYC NonStop" na IMDb-u (`en`)

| * p
* r
* u
*CSI* |
| --- |
| TV serije | 
* *CSI: Crime Scene Investigation* (2000–15)
* *CSI: Miami* (2002–12)
* *CSI: NY* (2004–13)
* *CSI: Cyber* (2015–16)

 |
| Univerzum | 
* Stripovi
* *CSI* efekt
* Exhibition
* *Immortality*
* Romani
* Video igre

 |

| * p
* r
* u
*CSI: Miami* |
| --- |
| 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • Sve epizode |
| Epizode | "Majami/Nju Jork Nonstop" • "Krivični let" • "Srećan Put" |
| Likovi | Horejšio Kejn • Keli Dukejn • Rajan Volf • Frenk Trip • Natalija Boa Vista • Džesi Kardoza  • Volter Simons • Megan Doner • Jelina Salas • Aleks Vuds • Tim Spidl • Tara Prajs • Erik Delko |
| Crossoveri | "Majami/Nju Jork Nonstop" • "Krivični let" • "Srećan Put" |
| *CSI: Miami* službeni website |

Šablon:CSI NY
**Gerzeanska kultura** zvana i **Nakada II** je arheološka kultura Predinastičkog Egipta, nazvana tako po nekropoli Gerza kod Oaze Fajum u Gornjem Egiptu.

Karakteristike
--------------

Ona se smatra drugom fazom (periodom) Kulture Nakada, nastavkom starije Amratske kulture.
Flinders Petrie mislio je da je znatno starija, ali ju je kasnio datirao između 3400. pne. - 3100. pne.. Centri te kulture bili su Nakada i Hierakonpolis u Gornjem Egiptu.

Osnovne karakteristike te kulture je nježno obojena grnčarija, dekorirana tamnocrvenim crtežima. Ljudi te kulture znali su svrdlati rupe u kamenu, pa su pravili kompleksnija oruđa, kruškolike buzdovane, svinute noževe od kremena, a počeli su koriistiti i metalurgiju.

Pred kraj perioda crtali su piktografe po grnčariji i pločicama od škriljavca, za svojih vladara koji su koristili faraonsku ikonografiju.

U to vrijeme stupili su u kontakt sa narodima Jugozapadne Azije, pa su možda pod njihovim utjecajem počeli graditi kuće od adobe opeke, i praviti valjkaste posude i preuzeli neke dekorativne motive.

Povezano
--------

* Kultura Nakada

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Gerzean culture, ancient Egypt*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 23.9. 2020.

Vanjske veze
------------

***Gerzeanska kultura*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gerzean culture, ancient Egypt* (`en`)
Karta
**Matís**, pleme američkih Indijanaca u dolini rijeke Javari u brazilskoj državi Amazonas, na današnjem području općine Atalaia do Norte, što se nalazi uz peruansku granicu. Matisi se ne smiju brkati sa srodnim plemenom Matsés (Mayoruna). Populacija im iznosi 120 (1995 SIL).

Matisi se opisuju kao izvrsni lovci, za koje američki ekolog Dan James Pantone kaže da se služe puhaljkama (serbatanam) dužine od 4 metra , čiji je projektil otrovna strelica. Odjeća im je veoma oskudna a njihova plemenska oznaka su karakteristični facijalni ornamenti i tetovaže kojima imitiraju jaguara. Njihove glavne svečanosti i ceremonije su Mariwin, ritual kapibare (Hydrochaeris hydrochaeri) i ples Queixade ili bjelousnog pekarija (Tayassu pecari) i ceremonija otrovne žabe (vrste Phyllomedusa bicolor). U ceremoniji mariwin svoja tijela bojaju u crno i nose na sebi zeleno lišće i crvene maske. Majstori su u izradi otrova kurare.

Izvori
------

1. ↑  Matis Indians
2. ↑  vidi

Vanjske poveznice
-----------------

* Foto galerija
* Matis Indians
**Hotel Ryugyŏng** (korejski: 류경호텔) je 330 metara visok neboder piramidalne građe u Pjongjangu, glavnom gradu Sjeverne Koreje. Naziv građevine potječe od povijesnog naziva Pjongjanga, a u prijevodu znači "prijestolnica vrba".

Izgradnja ovog hotela, koji broji 105 katova, započela je 1987. godine uz ideju da postane najviši hotel na svijetu i da zajedno s drugim gigantskim projektom sjevernokorejskog režima, prvomajskim stadionom Rungrado, simbolički prikaže snagu Sjeverne Koreje povodom održavanja Svjetskog festivala studenata i mladih 1989. godine u Pjongjangu. Za razliku od gigantskog stadiona, hotel Ryugyŏng je zbog nedostatka sredstava uzrokovanih političkim promjenama u svijetu na prijelazu iz 80-ih u 90-e godine XX. stoljeća ostao nedovršen do danas uz plan da radovi ipak budu u potpunosti završeni do proljeća 2012. godine i planirane velike proslave 100. godišnjice rođenja utemeljitelja sjevernokorejskog režima Kim Il-sunga. Da je otvoren prema planu 1989. godine, Ryugyong bi bio najviši hotel na svijetu sve do 2009. godine i otvorenja 333 metara visokog hotela *Rose Rayhaan Rotana* u Dubaiju u Ujedinjenim Arapskim Emiratima.

Hotel Ryugyŏng je daleko najveća građevina na teritoriju Sjeverne Koreje, no već godinama se nalazi u nedovršenom stanju. Svi radovi na hotelu su prekinuti 1992. godine zbog nedostatka novca. Prema nekim procjenama iz japanskog tiska, gradnja hotela je Sjevernu Koreju do tada stajala oko 750 milijuna dolara, što je iznosilo gotovo 2% sjevernokorejskog BDP-a. Radovi na građevini su ipak nastavljeni 2008. godine u suradnji sa egipatskom tvrtkom Orascom group koja bi do kraja 2010. godine trebala završiti sa vanjskim radovima na fasadi i postavljanjem staklenih ploča na neboder. U srpnju 2011. je objavljeno kako su radovi na fasadi završeni, a izvorni plan o otvaranju hotela 2012. godine je još bio na snazi. Međutim, u rujnu 2012. godine su objavljene prve fotografije interijera koje su demonstrirale kako je hotel daleko od dovršenog stanja. Otvaranje je ponovo odgođeno, ovoga puta za 2013. godinu, međutim ono je pomaknuto zbog političkih tenzija koje su izbile te godine.

Progresija izgradnje
--------------------

* ožujak 2004.ožujak 2004.
* travanj 2005.travanj 2005.
* svibanj 2005.svibanj 2005.
* travanj 2010.travanj 2010.
* svibanj 2010.svibanj 2010.
* listopad 2010.listopad 2010.
* rujan 2011.rujan 2011.
* travanj 2012.travanj 2012.
* kolovoz 2012.kolovoz 2012.

Vanjske veze
------------

***Hotel Ryugyŏng*** na Wikimedijinoj ostavi

* "online experiment" about the Ryugyong Hotel Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
**Gyrth Godwinson** (staroengleski: **Gyrð Godƿinson**) (cca. 1032 – 14. oktobar 1066) bio je engleski (anglosaksonski) plemić i dostojanstvenik, poznat kao četvrti sin earla Godwina od Wessexa i mlađi brat Harolda Godwinsona, posljednjeg anglosaksonskog kralja Engleske.

Nakon što mu se otac 1051. posvadio s kraljem Edwardom Ispovjednikom, prognan je u Flandriju. Odatle se vratio sljedeće godine i bio prisutan kada je otac u aprilu 1053. umro. Zahvaljujući Haroldu koji je naslijedio Wessex, porodica je očuvala hegemoniju nad Engleskom; Gyrth je između 1055. i 1057. imenovan earlom Istočne Anglije, Cambridgeshirea i Oxfordshirea. Zajedno sa braćom Leofwineom koji je dominirao jugoistokom, i Tostigom koji je dominirao sjeveroistokom, Godwinsonovi su držali vlast  nad cijelim istokom Engleske.

Prema navodima Orderic Vitalisa i Williama Malmesburyja, Gyrth je nakon smrti Edwarda Ispovjednika početkom 1066. bez uspjeha pokušao odgovoriti od preuzimanja engleske krune, podsjetivši ga da bi time prekršio zakletvu normandijskom vojvodi Guillaumeu i riskirao oružani sukob. Iako su se njegova predviđanja ispostavila uspješnim, Gyrth je ostao uz svog brata za vrijeme normanske invazije. Zajedno sa Haroldom i Leofwineom se borio u bitci kod Hastingsa gdje je i poginuo.

Izvori
------

1. ↑  Barlow, *Vita Ædwardi* pp. 7-8.
2. ↑  DeVries, *The Norwegian Invasion of England in 1066*, pp. 114-115.
3. ↑  DeVries, *The Norwegian Invasion of England in 1066*, pp. 115.

Literatura
----------

* *Anglo-Saxon Chronicle*. Arhivirano iz originala na datum 2006-04-21. Pristupljeno 2012-12-19.
* Barlow, Frank (ed.), ur. *Vita Ædwardi*.
* DeVries, Kelly (1999). *The Norwegian Invasion of England in 1066*. Boydell Press. str. 108–114. ISBN 1-84383-027-2.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Ælfgār**  |  **earl Istočne Anglije** 1057–1066 | Slijedi: **(Earlstvo ukinuti nakon normanskog osvajanja)**  |
*Za ostale upotrebe, v. Grljan.*

  
Koordinate: 41° 56′ 09" SGŠ, 22° 37′ 24" IGD

**Grljani** (mak. *Grljani*) su naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države.

Prirodni uslovi
---------------

Grljani su smešteni u istočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Kočana, naselje je udaljeno 25 kilometara istočno.

Naselje Grljani se nalazi na zadnim padinama planine Golak. Severno od naselja se pruža klisura reke Bregalnice. Naselje je položeno na približno 860 metara nadmorske visine.

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Po statistici sekretara Bugarske egzarhije, 1905. godine Kalimanci su bili selo sa 444 pravoslavnih Slovena.

Stanovništvo
------------

Grljani su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 206 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

1. ↑  Brancoff, D.M. "La Macedoine et sa Population Chretienne". Paris, 1905, r.118-119.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinavinica.gov.mk Zvanična stranica opštine Vinica

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Vinica |
| --- |
| **Vinica** • 
Blatec •
Vinička Kršla •
Gradec •
Grljani •
Dragobrašte •
Istibanja •
Jakimovo •
Kalamanci •
Kruševo •
Laki •
Leski •
Lipec •
Pekljani •
Trsino •
Crn Kamen |  |
**MARS-500**, je naziv eksperimenta i zemaljskog modula u kojem se simuliraju uslovi leta sa ljudskom posadom do Marsa. Eksperiment se sporovodi na Institutu biomedicinskih problema Ruske Akademije nauka. Eksperiment se se zove MARS 500 jer po planu sam let do Marsa bi trebalo da traje 250 dana,a povratak bi trajao oko 240 dana. Ostatak vremena bi kosmonauti proveli u orbiti oko Marsa i na površini planete 

Eksperiment će trajati 520 dana, sa mogućnošću da se produži do 700.

Eksterni linkovi
----------------

***MARS-500*** na Wikimedijinoj ostavi

* MARS-500 Članak o eksperimentu u časopisu Astronomija Arhivirano 2007-10-13 na Wayback Machine-u
* **Information at the official site**.
* Official ESA call for candidates Arhivirano 2008-03-09 na Wayback Machine-u, issued on June 19, 2007.
* Simulated Trip to Mars Is Planned[*mrtav link*], by the Washington Post, June 21, 2007.
* "Mars-500" Project Calls For Volunteers, article by Anna Kizilova, August 2006.
* Russia Plans 500-Day Mock Mars Mission, October 11, 2004.
Karikatura koja prikazuje sveštenike koji su nakon prihvatanja Ustava iz 1790. godine uživali u slobodi.
**Građanski ustav sveštenstva** (fr. *Constitution civile du clergé*) usvojen je 12. jula 1790. godine tokom Francuske revolucije sa ciljem da se rimokatolička crkva potčini francuskoj državi i francuskoj vladi.

Istorija
--------

Francuska crkva je i pre izbijanja Francuske revolucije i donošenja Ustava sveštenstva bila podređena državi. Takozvani "Galikanski članci" iz 1682. godine govore da francuski kralj nije bio podložan crkvenim zakonima i potvrđuju pravo vladara da saziva crkvene sabore. Po izbijanju Revolucije, nove vlasti nisu ni u kom slučaju nastojale da raskinu sa sveštenstvom. Čak i najradikalniji filozofi 18. veka nisu zamišljali poredak u kome bi crkva bila odvojena od države. Međutim, svi su se slagali da privilegije crkve treba ograničiti. U te svrhe je 1790. godine donet Građanski ustav sveštenstva. Pre donošenja Ustava, Francuska revolucija dovela je do usvajanja nekoliko zakona koji ograničavaju vlast crkve. Na skupštini održanoj 11. avgusta 1789. godine ukinuta je crkvena desetina, postotak koji je crkvi pripadao od zemlje ili stada. Ovo pravo crkva je stekla još u srednjem veku, dekretima donetim tokom vladavine Karla Velikog, 779. i 794. godine. Nekoliko meseci kasnije, 2. novembra, teritorije katoličke crkve su nacionalizovane. Crkva je u periodu "starog režima" bila najveći zemljoposednik u Francuskoj. Ukupni prihodi galikanske crkve procenjuju se na 120.000.000 livri godišnje. Poslednji ostaci crkvenih teritorija pripali su državi 19. aprila 1790. godine. Ovaj datum označio je konačno odvajanje crkve od države. 

Prihvatanje Ustava u Francuskoj 1791. godine
Francuska vlada je 1790. godine bila pred bankrotom. Ekonomska kriza bio je jedan od glavnih razloga zbog kojih je kralj Luj i sazvao skupštinu staleža 1789. godine. Crkveni posedi činili su 20 do 25% zemljišta u Francuskoj. Često se smatra da su se Građanskim ustavom sveštenstva potvrdile reforme crkve sprovedene od 1789. godine. Ustav je prihvatio samo deo sveštenstva. Aristokratija je odbijala da prihvati novi poredak. Spremao se građanski rat. 

Nakon Termidorske reakcije, Nacionalni konvent ukinuo je Građanski ustav sveštenstva. Raskol između građanskog sveštenstva i papstva rešen je tek 1801. godine. Tada je između Napoleona Bonaparte i pape Pija VII potpisan konkordat kojim su rešena sporna pitanja.

Izvori
------

* Albert Soboul; Francuska revolucija, Naprijed, Zagreb (1966)
* Arhivirano 2004-03-13 na Wayback Machine-u
* (`fr`)
* 
* 
* Goyau, Georges. "French Revolution." The Catholic Encyclopedia. Vol. 13. New York: Robert Appleton Company, 1912.
* Kagan, Donald, Steven Ozment, and Frank M. Turner, *The Western Heritage*, 7th ed, Prentice Hall, Upper Saddle River, 2001.
**Gračec** je naselje u općini Brckovljani u Zagrebačkoj županiji.

Smješteno je na državnoj cesti D41 Zagreb-Dugo Selo-Koprivnica, 1 km od Brckovljana, odnosno 6 km sjeveroistočno od Dugog Sela. Smješteno je u mikroregiji Lonjsko-česmanske zavale središnje Hrvatske na 105 m nadmorske visine. Površina naselja iznosi 3.82 četvorna km. Dijelovi naselja su Donji i Gornji Gračec. 

Gračec se prvi puta spominje 1670. godine kao posjed Zrinskih. Ime naselja Gračec dolazi od grada-tvrđe Božjakovine koji se nalazio u blizini. Godine 1802. selo pripada Đuri Draškoviću vlasniku gospoštije Božjakovina. Od 1850. god je u sastavu kotara Dugo Selo, od 60-ih 20. stoljeća u općini Dugo Selo a od 1993. u općini Brckovljani. U naselju je nekada živjela obitelj Kralj opisana u Cesarčevu djelu "Zlatni Mladić". Od 50-ih godina prošlog stoljeća djeluje Dobrovoljno vatrogasno društvo, a u naselju je i sjedište Vatrogasne zajednice općine Brckovljani.

Gospodarske grane u naselju su: građevinarstvo, poljodjeljstvo, stočarstvo, ugostiteljstvo, pekarstvo i razni obrti. Naselje pripada rimokatoličkoj župi Sv. Brcka iz Brckovljana (Dugoselski dekanat, Zagrebačka nadbiskupija). Poštanski broj naselja je 10370 Dugo Selo.

Stanovništvo
------------

U Gračecu živi 997 stanovnika u 281 kućanstvu (2001.). Po popisu stanovništva 1981. god. u naselju je živjelo 483 stanovnika, a 1991. god 603.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena**:Sadrži podatke za bivša naselja Donji Gračec od 1880. do 1900. i Gornji Gračec u 1890. i 1900. koja su tih godina bila odvojeno iskazana.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Brckovljani |
| --- |
| Božjakovina • Brckovljani • Gornja Greda • Gornje Dvorišće • Gračec • Hrebinec • Kusanovec • Lupoglav • Prečec • Prikraj • Stančić • Štakorovec • Tedrovec |
**Lower Creek** (Ocheesee, Ochisi, Ucheesee), ogranak i manja grupa plemena Muskogee Indijanaca koji su geografski poglavito bili smješteni istočno od rijeke Chattahoochee, na području današnje Georgije, i jezično pripadali porodici Muskhogean. Lower Creek plemena bili su Kasihta sa istočne obale Chattahoocheeja, i koji su imali 10 sela; Coweta, isprva na gornjoj Ocmulgee, odakle su se preselili na desnu obalu Chattahoocheeja u Alabami, nasuprot Columbusa. Imali su sedam sela; Eufaula, pleme koje je imalo pet sela, a dio je bio među floridskim Seminolama. 

Lower Creeki, prema Bartonu, svoje rođake Upper Creeke nazivali su  *'ujacima'* .

Gradovi
-------

Amakalli, Apalachicola, Apatai, Chattahoochee, Chiaha, Chiahudshi, Chihlakonini, Chiskatalofa, Chukahlako, Cotohautustennuggee, Donally's Town, Ematlochee, Finhalui, Hatchichapa, Hihagee, Hlekatska, Hogologes, Hotalihuyana, Huhlitaiga, Itahasiwaki, Kaila, Kasihta, Kawaiki, Kawita (Coweta), Nipky, Ocheeses, Ocmulgee, Oconee, Okitiyakni, Osotchi, Sawokli, Sawokliudshi, Secharlecha, Suolanocha, Tamali, Telmocresses, Wikaihlako.

Plemenske skupine
-----------------

Među njima kao i među Upper Creekima bilo je predstavnika drugih jezika.

* Tuskegee - Alabama-Koasati.
* Coweta (Kawíta) - Muskoke.
* Kasihta (Kasíhta) - Muskoke.
* Kolomi - Shawnee, kasnije govore Muskoke
* Hitchiti - Hitchiti.
* Ocmulgee - Hitchiti.
* Apalachicoli - Hitchiti.
* Oconee - Hitchiti.
* Osochee - Timucua, kasnije govore Hitchiti
* Tacusa - govorili su neidentificiranim jezikom
* Ylapi - govorili su neidentificiranim jezikom
* Sawokli - govorili su neidentificiranim jezikom a kasnije Hitchiti.

Literatura
----------

* Frederick Webb Hodge, Handbook of American Indians North of Mexico

Izvori
------

1. ↑  Muskoke

Vanjske poveznice
-----------------

* Creek Indian Tribe
**Meng Tian** (蒙恬) ( ? - 210. pne.) bio je general u službi drevne kineske dinastije Qin koji se istakao u pohodima protiv naroda Xiongnu kao i po početku gradnje Velikog kineskog zida. Bio je stariji brat Meng Yija, i poticao iz porodice koja je dala mnoge istaknute vojskovođe i graditelje. Otac Meng Wu je bio general države Qin pod Wang Jianom.

Meng Tian je nakon smrti cara Qin Shi Huanga pao kao žrtva spletki intriga glavnog eunuha Zhao Gaoa. Zatvoren je i naređeno mu je da izvrši samoubistvo. Nakon toga je likvidirana njegova porodica.

U popularnoj kulturi
--------------------

Meng Tian je jedan od 32 historijske ličnosti koje se pojavljuju kao specijalni likovi u video-igri *Romance of the Three Kingdoms XI* koju je izdala Koei. Također se pojavljuje kao i kao neigriv lik u video-igri *Prince of Qin*.

Izvori
------

* Watson, Burton. (1993). *Records of the Grand Historian by Sima Qian*. Translated by Burton Watson. Revised Edition. Columbia University Press. ISBN 0-231-08167-7.

Eksterni linkovi
----------------

* greatwall-of-china.com Arhivirano 2011-05-28 na Wayback Machine-u
* findarticles.com
* encarta.msn.com( Arhivirano 2009-10-28 na Wayback Machine-u 2009-11-01)
* Asean Travel & Tours Arhivirano 2008-08-21 na Wayback Machine-u
* Beck, S. *China, Korea & Japan to 1875*, World Peace Communications. ISBN 0-9762210-1-2.
**Marko Došen** (Mušaluk kraj Gospića, 7. srpnja 1859. – Zagreb, 7. rujna 1944.) – hrvatski političar 

Završio je pučku školu u Lici i jedan razred gimnazije u Bjelovaru. Počeo se baviti trgovinom, ali 1890. odlazi u Rusiju i otvara knjižnicu u Petrogradu. U suradnji s ruskim povjesničarom M. Filipovim izdaje knjigu "Hrvati i njihova borba s Austrijom". Vratio se u Gospić 1893. a godinu poslije osnovao je tjednik "Hrvat", glasilo gospićkog kluba Stranke prava. Uređivao ga je deset godina. S njime su u klubu surađivali Fran Binički i Milan Ogrizović.

Zastupnik je Starčevićeve stranke prava u Hrvatskom saboru od 1913. do 1918. Bio je osobnim prijateljem Ante Starčevića. 

Poslije 1918. član je HRSS-a. Izabran je za zastupnika na izborima 1920. 1923. i 1925. kada je ušao u hrvatski Sabor. Nakon sporazuma Pašić - Radić 1925. prekida suradnju sa Stjepanom Radićem. Nakon uvođenja šestosiječanjske diktature pristupa ustaškom pokretu. 

Jedan je od organizatora Velebitskog ustanka 1932. Prije izvođenja akcije odlazi u emigraciju i pridružuje se Anti Paveliću u Italiji. 

Nakon proglašenja NDH-a vratio se u Hrvatsku i 1942. postao predsjednikom obnovljenog Hrvatskog državnog sabora. Usprkos poodmakloj dobi i teškoj bolesti predvodi skupinu saborskih zastupnika, koja je 30. studenog 1942. predala Anti Paveliću poduži memorandum, koji sadrži ozbiljnu kritiku vanjske i unutarnje politike NDH. U memorandumu se kritiziraju Rimski ugovori i demografsko uništenje hrvatskog naroda u Dalmaciji, zahtijeva se rješenje pitanja Dalmacije i Hrvatskog primorja, upozorava se na korupciju i nestručnost u upravi, na nezakonite postupke u logorima i opći osjećaj pravne nesigurnosti. Zahtijeva se reorganizacija i novi saziv Sabora, poboljšanje stanja u upravi i vojsci, puštanje iz logora svih koji su tamo neopravdano zatočeni i zatvaranje samo na temelju redovnog sudskog postupka. Reakcija je brzo uslijedila, u prosincu, Sabor je raspušten, ali je Marko Došen i dalje ostao na čelu njegova Predsjedništva. Godine 1944. imenovan je hrvatskim vitezom. Umro je u rujnu 1944. u 85. godini života. Pokopan je na Mirogoju uz najviše vojne i državničke počasti.

Otac je Ante Došena, hrvatskog časnika i novinskog urednika.
Za ostale osobe s istim imenom, v. Marcus Caecilius Metellus (pretor).
**Marko Cecilije Metel** (*Marcus Caecilius Metellus* ili *Marcus Caecilius Q. f. Q. n. Metellus*, 2. vijek pne.) bio je rimski političar i vojskovođa. Bio je jedan od četiri sina Kvinta Cecilija Metela Makedonca.

Godine 127. pne. je izabran za monetarnog magistrata, a 118. pne. za pretora. Godine 115. pne. je izabran za konzula. Od 114. pne. do 111. pne. je služio kao prokonzul na Korzici i Sardiniji. Na Sardiniji je uspješno ugušio pobunu, te je za njega u julu 113. pne. nagrađen trijumfom. Na isti dan je trijumfom nagrađen i njegov brat Gaj Cecilije Metel Kaprarije za uspjehe u Trakiji.

V. također
----------

* Caecilia (gens)

Izvori
------

1. ↑  Veil. Pat. i. 11, ii. 8; Eutrop. iv. 25.

Literatura
----------

* Manuel Dejante Pinto de Magalhães Arnao Metello and João Carlos Metello de Nápoles, "Metellos de Portugal, Brasil e Roma", Torres Novas, 1998

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Quintus Fabius Maximus Eburnus i Gaius Licinius Geta**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Markom Emilijem Skaurom* 115. pne. | Slijedi: **Manius Acilius Balbus i Gaius Porcius Cato**  |
**Hermann von Salza** (latinski: *Hermannus de Saltza* (negdje u Tiringiji) oko 1170. - Salerno, 20. mart 1239.) bio je od 1210. do 1239. Veliki majstor Teutonskog viteškog reda.

Biografija
----------

Hermann je rođen u porodici sitnog plemstva iz Tiringije, pa se do moćne pozicije velikog majstora Teutonskog viteškog reda 1210. probio svojom sposobnošću. 
To mu je uspjelo nakon što je dugo vremena radio za cara Svetog Rimskog Carstva Friedricha II (vladao 1220.-50.) kao diplomat i savjetnik. Tako da je kao pouzdani suradnik stekao njegovo povjerenje i podršku.

Kao veliki majstor Reda Herman je shvatio da se ne isplati voditi križarske ratove po Bliskom Istoku, jer su mnogi od njih završili porazno, već se treba okrenuti prema Istočnoj Evropi u kojoj je još bilo pogana koje je trebalo vojno pokoriti i evangelizirati.

Zbog tog mu je poziv ugarskog kralja Andrije (Andrása) II 1211. da zaustavi invaziju Kumana i preobrati ih na kršćanstvo, došao kao naručen, pa je sa Redom otišao u Transilvaniju.

Hermannova kampanja u Ugarskoj je propala, jer je Red protjeran 1225. Ubrzo nakon toga već 1226. dobio je ponudu od poljskog vojvode Konrada Mazovskog da mu odbrane zemlje u donjem toku rijeke Visle od poganskih Prusa.
On je zauzvat dao Hermannu povelju da sva zemlja koju osvoji pripada Teutonskom redu. Sličnu povelju izdao mu je i Svetog Rimskom Carstva Friedrich II.

Hermann je 1233. pokrenuo vojnu kampanju za osvajanje Pruske pod vodstvom provincijskog vođe reda Hermanna Balka.

Hermann von Salza odigrao je ključnu ulogu u pomirenju između Friedricha II i pape Grgura IX. 1230. 
Nakon tog je 1235. pomogao Friedrichu II da se izmiri sa svojim najstarijim sinom Heinrichom.

Kao pouzdani suradnik pape i cara, - Hermann je uzdigao Teutonski red do vrhunca moći, njegova dalekovidna politika omogućila je redu da u Pruskoj stvori jaku Redovničkom državom Teutonskog viteškog reda koja je egzistirala do sredine 15. vijeka.>

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Hermann Von Salza, German crusader*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24. 05. 2021.
2. ↑  „*Teutonic Order, religious order*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.05.2021.

Vanjske veze
------------

***Hermann von Salza*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Hermann von Salza* (`en`)
**Marko Atilije Regul** (*Marcus Atilius M.f. M.n. Regulus*, 3. vijek pne.) bio je rimski političar, dva puta izabran za konzula. Pripadao je uglednoj porodici - istoimeni djed mu je 294. pne. bio konzul, isto kao i istoimeni, i zlosretniji otac, poznat kao žrtva prvog punskog rata. Stric Gaj mu je bio konzul dva puta, dok je brat Gaj izabran za konzula te poginuo u bitci kod Telamona.

Marko Atilije Regul je sam konzulom prvi put postao 227. pne. Drugi put je za konzula izabran za vrijeme drugog punskog rata 217. pne. kao *suffect*, nakon što je njegov prethodnik Gaj Flaminije poginuo u bitci kod Trazimenskog jezera. Regul je sljedeće godine, iako mu je istekao mandat, pristao da zajedno sa svojim kolegom Gnejem Servilijem Geminom prati nove konzule Gaja Terencija Varona i Lucija Emilija Paula u bitci protiv Hanibala. Bolest ga je, međutim, prisilila da se vrati u Rim, te je tako izbjegao katastrofu kod Kane. Regul je nakon toga 214. pne. izabran za cenzora, ali je prisiljen napustiti dužnost kada mu je kolega poginuo u bitci.

Izvori
------

* Livy, *History of Rome*, Rev. Canon Roberts (translator), Ernest Rhys (Ed.); (1905) London: J. M. Dent & Sons, Ltd.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Spurius Carvilius Maximus Ruga i Quintus Fabius Maximus Verrucosus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Publiujem Valerijem Flakom* 227. pne. | Slijedi: **Marcus Valerius Messalla i Lucius Apustius Fullo**  |
| Prethodi: **Gnaeus Servilius Geminus i Gaius Flaminius**  |  **Konzul (Suffect) Rimske Republike** *zajedno s Gnejem Servilijem Geminom* 217. pne. | Slijedi: **Gaius Terentius Varro i Lucius Aemilius Paullus**  |
**Hermanfrid** (također **Hermanifrid** ili **Hermanafrid**; latinski: ; ? - 532) je bio posljednji kralj Tiringa. Bio je sin kralja Bizina i langobardske princeze Menije. Braća su mu bila Bertahar, Balderih i Radegunda (Starija), koja će kasnije postati suprugom langobardskog kralja Wachoa. Sam Hermanfrid je bio oženjen za Amalabergu, nećaku ostrogotskog kralja Teodorika Velikog. S njom je imao sina Amalafrida i kćer Rodelindu.

Između 506. i 510. Bizin je umro, te su prijestolje i država podijeljene među braćom. U drugoj polovici 520-ih je među braćom došlo do sukoba. Hermanfrid je uspio poraziti i ubiti Bertahara, ali je imao daleko manje uspjeha protiv Baderiha. Zbog toga se obratio za pomoć Teuderiku I, franačkom kralju Metza (Austrazija), obećavši mu kao nagradu polovicu svog kraljevstva. Godine 529. franačke trupe su porazile i ubile Baderiha, ali je Hermanfrid odlučio ne poštovati dogovor. 

Zbog toga su 531. i 532. Teuderik i njegov brat Klotar I krenuli u pohod na Tiringe. Franačke trupe su porazile Tiringe na rijeci Unstrut; Hermanfrid je uspio pobjeći, ali su Franci zarobili najveći dio njegove rodbine. Predao se tek nakon što mu je Teuderik obećao slobodan prolaz do ostrogotskih teritorija, a poslije čega je došao u grad Zülpich, gdje je od Teuderika primio niz darova. Međutim, prilikom šetnje ga je netko gurnuo preko gradskih zidina, pri čemu je Hermanfrid poginuo. S njegovom smrću je nestalo tirinške države; ono što nisu pripojili Franci su zauzeli Saksonci sa sjevera i Slaveni sa istoka. 

Hermanfridova supruga Alamaberga je, međutim, uspjela pobjeći u Italiju kod Ostrogota, ali su je za vrijeme gotskog rata zarobili Bizantinci pod Belizarom. Amalafrid je kasnije postao bizantski general, a Rodelinda supruga langobardskog kralja Audoina.
**Merton** (izgovor: [Merton]) službeno engleski *London Borough of Merton* , je jedan od 19 borougha *Vanjskog Londona* (Outer London) metropolitanske grofovije Greater London u kom živi 204,565 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Merton se prostire južno od Borougha Wandsworth, po terenu koji je nekad pripadao historijskoj Grofoviji Surrey.

U okviru njegovih granica leže kvartovi nekadašnja naselja; Wimbledon, Merton, Raynes Park, Morden, Mitcham, St. Helier (djelomično) i North Cheam.

Historija
---------

Borough Merton osnovan je 1965. spajanjem dotadašnjih borougha Mitcham i Wimbledon sa distriktom Merton and Morden.

Merton je bio naseljen još od anglosaksonskih vremena ili čak ranije, na njegovu terenu iskopani su ostaci rimskog puta (današnji Stane). Ime Mertone (Merton), što je značilo nešto kao - "farme kod bara", prvi put je dokumentirano 
967.

Nakon raspuštanja samostana 1530-ih, Morden je postao parohija pod jurisdikcijom Westminsterske opatije, dok je Wimbledon postao feud Nadbiskupa od Canterburyja. Tokom 16. vijeka tu se naselilo dosta francuskih Hugenota koji su po Mitchamu i duž rijeke Wandle podigli dosta manufaktura za proizvodnju i izbjeljivanje tkanina, pa su vodenice postale čest prizor.

Iako je prigradska željeznica izgrađena do Wimbledona još 1838. čitav kraj se razvijao sporije od drugih londonskih predgrađa.

Cijeli Merton doživio je skokoviti rast u međuratnom periodu kao prostor koji je trebao ublažiti prenaseljenost unutrašnjeg Londona.

Etničke manjine čine 1 / 5 stanovništva borougha.

Znamenitosti
------------

Od historijskih građevina Wimbledon ima stari parohijski dvor, podignut početkom 16. vijeka i gostionice Eagle, Rose i Crown iz 17. vijeka. Morden ima dvorac iz 17. vijeka i gostionicu George iz 16. vijeka. U njemu se nalazi džamija Baitul Futuh dovršena 2003. u koju može stati 10.000 vjernika.

Wimbledon je svijetski poznat po svom godišnjem Teniskom turniru, koji se počeo održavati od 1877.

Velik dio Mertona (oko 1 / 6) čine javni parkovi, a najveći su Morden i Mitcham, Cannon i Wimbledon.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Sjedinjene Američke Države Irving, Texas, Sjedinjene Američke Države

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Greater London" (engleski). City population. Pristupljeno 26. 01. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  „*Merton*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 26. 01. 2017.

Vanjske veze
------------

***Merton*** na Wikimedijinoj ostavi

* Merton Council (`en`)

| * p
* r
* u
Okruzi Greater Londona |
| --- |
| 
Barking and Dagenham  •
Barnet  •
Bexley  •
Brent  •
Bromley  •
Camden  •
City of Westminster  •
Croydon  •
Ealing  •
Enfield  •
Greenwich  •
Hackney  •
Hammersmith and Fulham  •
Haringey  •
Harrow  •
Havering  •
Hillingdon  •
Hounslow  •
Islington  •
Kensington and Chelsea  •
Kingston upon Thames  •
Lambeth  •
Lewisham  •
City of London  •
Merton  •
Newham  •
Redbridge  •
Richmond upon Thames  •
Southwark  •
Sutton  •
Tower Hamlets  •
Waltham Forest  •
Wandsworth
 |
**Golema psina** (lat. *Cetorhinus maximus*) je druga najveća vrsta riba, nakon kitopsine. To je kozmopolitska migratorna vrsta, koje se nalazi u svim svjetskim oceanima s umjerenom temperaturom.

Sporo se kreće i bezopasna je za ljude. Hrani se planktonom, tako da filtrira vodu. Ima anatomske prilagodbe za hranjenja filtriranjem, kao što su uvelike proširena usta i visoko razvijene škrge. Oblik usta je konusan.

Golema psina je obično sivo-smeđe boje i često se čini da ima šareni izgled. Zubi su vrlo mali i brojni, po 100 u redu. Zubi imaju jednu koničnu kvržicu, zakrivljenu unatrag i jednaki su na gornjoj i donjoj čeljusti.

Goleme psine su migrirajuća vrsta i vjeruje se da prezime u dubokim vodama. Nisu agresivni i općenito su bezopasni za ljude.

Dugo vremena, radilo se o komercijalno važnoj ribi, kao izvoru ljudske hrane, stočne hrane i za dobivanje ulja. Prekomjerni izlov doveo je do nestanka nekih populacija, a drugima je potrebna zaštita.

Golema psina filtrira vodu.

Vanjske poveznice
-----------------

* Goleme psine na BBC Nature

***Golema psina*** na Wikimedijinoj ostavi
**Grb Grada Krapine** ima oblik štita i obrubljen je crnom bojom. Unutar štita na plavoj podlozi nalaze se tri kule od tesana kamena koji predstavljaju simbol krapinske tvrđave. Srednja kula je najviša i nosi četiri kruništa s dva usporedna prozora u gornjem katu. Kule sa strane su niže i imaju po tri kruništa i visoki krov koji sa strane nosi po jednu nataknutu kuglu. Sprijeda su kule zaštićene zidom koji u sredini ima vrata nad kojima se uzdiže mali toranj s krovom. Na krajnjim dijelovima zida smješten je po jedan mali šiljatim krovom prekriveni tornjić. Polje grba je plave boje dok su krovovi kula i tornjića crvene boje. Zidovi su bijele boje s crnim prugama.

Grb Grada Krapine obrubljen žutom bojom, nalazi se u središtu zastave Grada Krapine, koja je crvene boje.

Suvremeni grb zasniva se na pečatu iz 17. stoljeća koji prikazuje isti takav utvrđeni grad u kružnom obliku s imenom grada uokolo. Današnje boje grba učvrstile su se tijekom 19. stoljeća.

Izvori
------

1. ↑  Odluka o opisu i uporabi grba i zastave Grada Krapine, Službeni glasnik Krapinsko-zagorske županije, br. 12/1997
2. ↑  Grb Krapine, FAME
Grb Kanade
**Kraljevski grb Kanade** proglasio je kralj George V 21. novembra, 1921.
Kanadski grb vrlo je sličan i rađen je po uzoru na grb Velike Britanije, tj. Ujedinjenog Kraljevstva.

Simboli
-------

Osnovni štit grba nosi simbole Engleske (tri lava/leoparda), Škotske (crveni lav u okviru na žutoj pozadini), Irske (zlatna harfa) i Francuske (žuti ljiljani na plavoj podlozi), što ukazuje na historijske veze sa Velikom Britanijom i Francuskom. Donji deo štita je karakteristično kanadski - tri javorova lista na grani, crvene (prvobitno zelene) boje.

Traka oko štita nosi moto Reda Kanade *desiderantes meliorem patriam* (*žele bolju zemlju*), pošto je kraljica suveren tog reda.

Šlem na štitu je kraljevski šlem u zlatnoj i bojama Kanade.

Lav iznad šlema je kraljevski lav koji drži simbol Kanade, javorov list, i kao takav se nalazi i na zastavi Generalnog guvernera, simbolišući njegovo predstavljanje Krune.

Držači štita su engleski lav i škotski jednorog, koji drže britansku zastavu i zastavu sa starim francuskim simbolima.

Donja traka nosi moto Kanade *a mari usque ad mare* (*od mora do mora*).

Cvetni motivi ispod štita predstavljaju nacionalne cvetove Engleske, Škotske, Irske i Francuske.

* 1921–19571921–1957
* 1957–19941957–1994
* 19941994

***Grb Kanade*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Grbovi država Sjeverne i Srednje Amerike |
| --- |
| Države | 
Antigva i Barbuda •
Bahami • 
Barbados •
Belize • 
Dominika • 
Dominikanska Republika • 
Grenada • 
Gvatemala •
Haiti • 
Honduras • 
Jamajka • 
Kanada • 
Kostarika • 
Kuba • 
Meksiko • 
Nikaragva • 
Panama1) • 
Salvador • 
Sjedinjene Američke Države •
Sveta Lucija •
Sveti Kristofor i Nevis • 
Sveti Vincent i Grenadini • 
Trinidad i Tobago1)
 | Položaj Sjeverne AmerikePoložaj Sjeverne Amerike |
| Teritoriji | 
Američka Djevičanska ostrva • 
Angvila •
Aruba\* • 
Bermudi •
Britanska Djevičanska ostrva • 
Grenland • 
Gvadalupe • 
Kajmanska ostrva • 
Martinik • 
Monserat • 
Ostrvo Navasa • 
Nizozemski Antili\* •
Porto Riko • 
Sveti Bartolomej •
Sveti Martin •
Sveti Petar i Mikelon • 
Ostrva Turks i Caicos
 |
| 
1) Područja koja su često smatrana dijelom Južne Amerike.

**Ostali grbovi**: 
Grbovi Afrike • 
Grbovi Azije • 
Grbovi Evrope • 
Grbovi Južne Amerike • 
Grbovi Okeanije
 |
Grb Kolumbije
**Grb Kolumbije** je usvojen 9. maja 1834. godine. Grb se sastoji od štita koji je podjeljen na tri dijela. U gornjem dijelu se nalazi šipak, pored koga se nalaze dva roga ispunjena zlatnim i srebrnim novčićima, kao i tropskim voćem. U srednjem dijelu se nalazi frigijska kapa, kao simbol slobode. U donjem dijelu se nalaze dva broda koji simboliziraju moreplovsku prošlost Kolumbije i panamskog kanala koji je bio u sastavu Kolumbije do 1903. Iznad štita je kondor koji u kljunu drži maslinovu granu, a ispod njega je traka sa natpisom "Libertad y Orden" (Sloboda i Red). Pored štita se viore četiri kolumbijske zastave.

Povezano
--------

* Zastava Kolumbije

***Grb Kolumbije*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Grbovi država i teritorija Južne Amerike |
| --- |
| Afrika • Azija • Evropa • Oceanija • Sjeverna Amerika |
| Samostalne države | 
* Argentina
* Bolivija
* Brazil
* Čile
* Ekvador
* Gvajana
* Kolumbija
* Paragvaj
* Peru
* Surinam
* Urugvaj
* Venezuela

 |
| Zavisni teritoriji | 

|  |  |
| --- | --- |
| Francuska | Francuska Gvajana |
| Nizozemska | 
* Bonaire
* Curaçao

 |
| Ujedinjeno Kraljevstvo | 
* Falklandski otoci
* Južna Georgia i arhipelag Južni Sandwich

 |

 |
Micipsa
**Micipsa** (? - 118. pne.) je bio numidijski kralj, poznat kao najstariji sin dugovječnog kralja Masinise. Godine 151. pne. ga je otac zajedno s bratom Gulusom poslao u Kartaginu kako bi isposlovao povratak prognanih pro-numidijskih političara. Na povratku je ta delegacija bila napadnuta od Hamilkara Samnita, a na što je Masinisa za odmazdu napao kartaginski grad Oroskopa, započevši sukob koji će eskalirati u treći punski rat. Nakon očeve smrti 148. pne. Micipsa je uz posredovanje Scipiona Emilijana podijelio zemlju i upravne poslove s Gulusom i Mastarnableom. Nakon što su Gulusa i Mastarnable umrli, Micipsa je preuzeo upravljanje nad cijelom Numidijom, usvojivši Mastarnableovog nezakonitog sina Jugurtu. Micipsa, koji se borio na rimskoj strani u trećem punskom ratu, nastavio je pro-rimsku politiku i poslao najamnike za pomoć Rimljanima u luzitanskom ratu. Kada je umro, njegovo kraljevstvo je ponovno podijeljeno na tri dijela - jedan je dobio Jugurta, a dva Micipsini biološki sinovi Adherbal i Hijempsal.

***Micipsa*** na Wikimedijinoj ostavi
**Hotentoti** ili **Khoikhoi** je zajednički naziv za kojsanske etničke skupine srodne Bušmanima koje predstavljale ili predstavljaju domorodačko stanovništvo u jugozapadnim dijelovima Afrike.

Izraz *Hotentot* je u posljednje vrijeme stekao pejorativno značenje, jer se smatra kako dolazi od *hottentot*, riječi za mucavce u sjevernim dijalektima holandskog jezika kojim su bili govorili holandski doseljenici u 17. vijeku. Tim izrazom su se nastojali opisati kojsanski jezici koji u sebi sadržavaju kliktaje kao sredstvo komunikacije.

Što zbog Bantu invazije na jug Afrike oko godine 1000. što zbog kasnije evropske kolonijalne ekspanzije, većina Hotentota je bila prisiljena napustiti nomadski način života, a s vremenom se i stopiti s drugim afričkim narodima. 

Etničke skupine koje u sebi imaju najviše hotentotskih primjesa su tzv. Obojeni ljudi u bivšoj Kap Koloniji, narod Griqua u Zapadnom Kapu odnosno Oorlams narod u Namibiji.

***Hotentoti*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85072211
* SUDOC: 028953851
* BNF: cb12068264d (podaci)
* NKC: ph685699

 |
Grb Bolivije
**Grb Bolivije** sastoji se od centralnog štita koji je okružen bolivijskim zastavama, puškama, lovorovim vijencima i kondorom na vrhu štita. U srednjem dijelu štita su prikazani planina Potosí, izlazeće sunce, alpaka, drvo i pšenica. Iznad štita je natpis "*Bolivia*" (Bolivija), a ispod deset žutih zvijezda koje predstavljaju devet departmana Bolivije i provinciju Litoral koja je u sastavu Čilea od 1879. godine.

Povezano
--------

* Zastava Bolivije

***Grb Bolivije*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Grbovi država i teritorija Južne Amerike |
| --- |
| Afrika • Azija • Evropa • Oceanija • Sjeverna Amerika |
| Samostalne države | 
* Argentina
* Bolivija
* Brazil
* Čile
* Ekvador
* Gvajana
* Kolumbija
* Paragvaj
* Peru
* Surinam
* Urugvaj
* Venezuela

 |
| Zavisni teritoriji | 

|  |  |
| --- | --- |
| Francuska | Francuska Gvajana |
| Nizozemska | 
* Bonaire
* Curaçao

 |
| Ujedinjeno Kraljevstvo | 
* Falklandski otoci
* Južna Georgia i arhipelag Južni Sandwich

 |

 |
Tayoyateduta (Thaóyate Dúta) ili Mala Vrana
**Mdewakanton**, jedno od 4 plemena Santee ili Dakota Indijanaca, porodica Siouan, i jedno od sedam plemena saveza Siouxa. Prvi poznati dom Mdewakantona bio je na jezeru Mille Lac u Minnesoti, od njih nazivano Isantamde, ili 'knifelake,' a u kasnijem vremenu nalazimo ih i na području prerija. Razni autori navode sljedeće nazive njihovih bandi: Anoginajin, Kapozha (Kaposia), Khemnichan, Kheyataotonwe, Kiyuksa, Magayuteshni, Mahpiyamaza, Mahpiyawichasta, Ohanhanska, Oyateshicha, Tacanhpisapa, Taoapa i Tintaotonwe. Ovima treba pridodati i neidentificirane skupine: Town band Indijanci, Mankato, Nasiampaa i Upper Medawakanton.
Prema popisu iz 1890. popisano je 869 Mdewakanton i pripadnika satelitskog plemena Wahpekute na rezervatu Santee u Nebraski, te 292 na rezervatu Flandreau u Južnoj Dakoti. Godien 1905. spominje se njihov broj od 100 na Birch Cooleyu i 779 u Minesoti. Danas žive na nekoliko rezervata u SAD-u i Kanadi.

Popis rezervata
---------------

* Flandreau, Južna Dakota
* Lower Sioux, Minnesota
* Prairie Island, Minnesota
* Santee, Nebraska
* Shakopee-Mdewakanton, Minnesota
* Upper Sioux, Minnesota, u okrugu Yellow Medicine.

Vanjske poveznice
-----------------

* History of the Mdewakanton Dakota Arhivirano 2008-04-28 na Wayback Machine-u
* Mdewakanton Indian Tribe History
**Hotel Dubrovnik** je hotel u Zagrebu na uglu Trga bana Jelačića i ulice Ljudevita Gaja. Sagrađen je 1929. godine, a isprva je nosio ime *hotel Milinov*.

Izgradnja
---------

Hotel je izgrađen 1929. godine na mjestu gdje je do tada stajala kuća trgovca Pavla Hatza, u kojoj se, uz ostalo, nalazila omiljena Velika kavana. Hotel je podignut prema projektima arhitekata Dionisa Sunka i Rudolfa Jungmanna. Isprva je bio poznat pod imenom Milinov, prema investitoru izgradnje i svojem prvom vlasniku, trgovcu suknom Svetozaru Milinovu.

Povijest
--------

Hotelska peterokatnica s mezaninom imala je još dva kata u tornju iznad kojega je izvorno postjala nadogradnja sa svjetlećim natpisom »Hotel Milinov«, a izgrađena je u stilu art décoa. Na zgradu je s Hatzove kuće bio prenesen kip zaštitnika trgovine boga Merkura (rad Antona Dominika Fernkorna), koji još i danas krasi njezino pročelje. U prizemlju se nalazila Milinovljeva trgovina, a sve ostale dijelove zgrade zauzimao je hotel s dvama restoranima, te 96 komfornih soba sa 134 kreveta.

Godine 1937. u preuređenim prostorijama prizemlja otvorena je kavana, a 1940. hotel je kupila Dubrovačka plovidba, davši mu novo ime, pod kojim još i danas djeluje. Hotel je nekoliko puta preuređivan i obnavljan, a najtemeljitije 1972. i 1982. kada je u Gajevoj ulici u produžetku postojeće zgrade izgrađen novi hotelski trakt s ostakljenim pročeljem. Projekt su izradili arhitekti Ines i Nikola Filipović.

Hotel danas
-----------

Novi dio hotela, izgrađen između 1979. i 1982.
Danas hotel raspolaže s 237 soba i 8 apartmana, a u njegovu se sklopu nalaze i dvije restauracije, slastičarnica, kavana, aperitiv bar, ljetna terasa i Ragusa Club & Casino.

Izvori
------

1. ↑
2. 1 2  *Zagrebački leksikon*. "LZMK", Zagreb 2006. 333-334. str.
3. ↑  Zagrebačka arhitektura osamdesetih godina[*mrtav link*], 238. str.

Vanjske veze
------------

***Hotel Dubrovnik*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica hotela Dubrovnik
**Hotel Omorika** je hotel u Dramlju u neposrednoj blizini Crikvenice, 1,5 km od središta grada. Izgrađen je 1973. godine, a ime je dobio po zaštićenom endemskom stablu "omorika" koje je otkrio botaničar Josip Pančić, rođen u ovom kraju.

Hotel je smješten u blizini šljunčane plaže, okružen je bogatim mediteranskim raslinjem, raspolaže sa 115 soba (230 kreveta), sve imaju pogled na more. Između ostalog, savršen je izbor za organizaciju skupova, seminara ili zabave. Kongresni sadržaji sastoje se od dviju multifunkcionalnih dvorana: velike dvorane kapaciteta 250 – 400 osoba, ovisno o načinu postave, koja se može podijeliti na dvije dvorane, te društvenog salona kapaciteta 50 – 100 osoba za manje skupove, seminare, prezentacije ili sastanke.

Sale su prigodne za održavanje domjenaka, svečanih banketa i gala zabava te se mogu prilagoditi potrebama gostiju. Hotel posjeduje: LCD projektor, platno, flipchart, mikrofon, razglas.

U sklopu hotela su: klimatizirani restoran kapaciteta (220 mjesta, terasa kapaciteta 100 mjesta, aperitiv bar uz recepciju, noćni bar u prizemlju hotela i parking.

U blizini hotela se nalaze sportski tereni: - 3 tenis igrališta, igralište za mali nogomet, stolni tenis, mini-golf, također adrenalinski park za one željne avanture. Mogućnost korištenja vanjskog bazena u kompleksu Ad Turres (cca 250 m) u periodu od lipnja do rujna. Ispred hotela je stanica turističkog vlakića koji vozi do centra Crikvenice u ljetnim mjesecima.

Hotel Omorika je renoviran 1998. godine. Njegova veličina, prostrani hodnici i sale govore o "glamouru" prošlih vremena. U hotelu su održavani poznati simpoziji i znanstveni skupovi, a najveću pažnju privukao je "I svjetski simpozij astronauta".

Izvori
------

1. 1 2  O hotelu
2. 1 2  Poslovni susreti | Crikvenica
3. 1 2  Smještaj

Vanjske poveznice
-----------------

***Hotel Omorika*** na Wikimedijinoj ostavi

* Jadran Crikvenica Hoteli - Hotel Omorika[*mrtav link*]

Koordinate: 45°11′19″N 14°40′31″E﻿ / ﻿45.18847954463°N 14.6752023696899°E﻿ / 45.18847954463; 14.6752023696899
Pogled s Lokruma na hotel Belvedere
Hotel Belvedere prije Domovinskog rata
**Hotel Belvedere**, luksuzni hotel u Dubrovniku koji je radio šest sezona, od otvorenja 1985. do 1991. Potpuno je razrušen u Domovinskom ratu, te je danas jedini neobnovljeni dubrovački hotel. Nalazi se na samom kraju grada, u predjelu Ploče-Iza Grada. Iz hotela se pruža najbolji pogled na dubrovačku staru gradsku jezgru, otok Lokrum i Cavtat. Podno hotela nalazi se šljunčana plaža Sv. Jakov. Hotel je udaljen od stare gradske jezgre oko 1.5 km.

Hotel se nalazio na adresi *Frana Supila 28*. Bio je kapaciteta 406 kreveta u 200 soba, 19 apartmana, 2 poluapartmana za mladence i jedan predsjednički apartman. Hotelskim gostima bili su na raspolaganju aperitiv bar, nacionalni restoran "Konavle", francuski restoran "Roland", taverna "Dubrovnik", konoba "Elafiti", pivnica "Bayern", slastičarnica "Mozart",kafić "Maximilian", engleski salon "Richard lavljeg srca" i noćni klub "Trubadur". Hotel je raspolagao dvoranom za sastanke "New Orleans", kapaciteta 150 mjesta, prodajnim prostorima, velikim zatvorenim i otvorenim bazenom, trima kabinetima, salonom za masažu, saunom, stolovima za bilijar i stolni tenis, frizerskim salonom i buticima. Bio je jedan od najluksuznijih hotela na jadranskoj obali, a u njemu je odsjedala i Lepa Brena snimajući film *Hajdemo se voljeti*. Od 2001. godine najveći vlasnički udio od 53,75 posto ima panamska tvrtka "Cleostone", iza koje stoji hrvatsko-britanski poduzetnik Zvonko Stojević, te Ina s vlasničkim udjelom od 31,8 posto. Dana 9. svibnja 2014. hotel je za 12 200 000 eura prodan tvrtki *Vila Larus* ruskog milijardera Viktora Vekselberga. Početna cijena iznosila je 24 360 000 eura, ali je zbog nedostatka interesa hotel prodan u pola cijene. Prevladava mišljenje da hotel nije moguće obnoviti, već ga je potrebno srušiti pa ponovno izgraditi.

Izvori
------

1. ↑  www.jutarnji.hr Arhivirano 2014-05-06 na Wayback Machine-u, "FOTO: BELVEDERE NA JAVNOJ DRAŽBI Devastirani luksuzni dubrovački hotel prodaje se za 127 milijuna kuna!", objavljeno 18. veljače 2013. pristupljeno 27. svibnja 2014.
2. ↑  www.index.hr, "Hotel Belvedere prodan ruskom milijarderu Viktoru Vekselbergu", objavljeno 9. svibnja 2014. pristupljeno 27. svibnja 2014.

***Hotel Belvedere (Dubrovnik)*** na Wikimedijinoj ostavi