recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Kutadgu Bilig*** ili ***Qutadğu Bilig*** (naslov najčešće prevođen kao » Mudrost koja donosi dobru sreću «) je filozofsko-religijski traktat koga je godine 1069/70. 

Karahanidski učenjak Jusuf Has Hadžib iz grada Balasagun ga je napisao za tadašnjeg kašgarskog princa Tavgač Bugra Kana te za to bio nagrađen titulom *komornika* ili *kancelara*. Tekst, čiji je uvod u prozi, a ostatak u stihovima, je napisao na ujgursko-karlučkom ili tzv. srednjeturkijskom jeziku, uz brojne posuđenice iz arapskog i perzijskog. Tekst, koji je, pogotovo na početku, nadahnut islamom, čitatelju daje savjete za moralno ispravan život, ali je kasnijim historičarima postao važan zbog detaljnog prikaza prilika i svakodnevnog života u tadašnjem Karahanidski carstvu. Dio autora špekulira kako je tekst zapravo bio *speculum principis* (vladarsko ogledalo tj. uzorak za vladara), odnosno svojevrsni priručnik za tadašnje vladare. U svakom slučaju, tekst je bio prilično popularan te se često citirao u timuridskoj eri. Do modernog doba su se, međutim, očuvala samo tri primjerka - jedan porijeklom iz Carigrada napisan ujgurskim i koji je došao do Beča u 16. vijeku ; jedan iz mamelučke biblioteke u Kairu pronađen 1897. ; te kopija pronađena 1943. u današnjem uzbekistanskom gradu Namangan.

Iako nije napisan na današnjem turskom jeziku, često se navodi kao jedno od prvih djela turske književnosti.

Spoljašne veze
--------------

* (`tr`) Tekst *Kutadgu Biliga* na staro–turskom i u prijevodu na turskom

**Kutadgu\_Bilig** na turskom Wikisource projektu (Vikikaynak)

Izvori
------

1. ↑  Tabgaç Buğra Hân ili Tamgaç Uluğ Buğra Hân (rexit 1069-1103)

Literatura
----------

* Yusuf Khass Hajib, *Wisdom of Royal Glory (Kutadgu Bilig): A Turko-Islamic Mirror for Princes*, translated, with an introduction and notes, by Robert Dankoff. University of Chicago Press, 1983. Pp. 281
*Ukoliko ste tražili plod biljke vinova loza, v. grožđe.*
 Grozdasta cvast bagrema
**Grozd** (lat. *racemus*) je vrsta cvasti koja spada u grupu prostih racemoznih cvasti. Ova vrsta cvasti ima dugačku glavnu osovinu na kojoj su poređane drške sa cvetovima. Drške koje se nalaze na glavnoj osovini su otprilike iste dužine. Terminalni cvet može i ne mora da bude prisutan, odnosno ne mora da dođe do njegovog formiranja. U grozdu cvetovi mogu da rastu na sve strane, ali grozd može biti i dvostran ili jednostran (npr. kod vrste gladiola — *Gladiolus imbricatus*). Listići koji se nekada javljaju na glavnoj osovini su zapravo brakteje.

Primeri
-------

Cvast grozd imaju šimširika, đurđevak, rezeda, bagrem kao i skoro sve vrste iz porodice Brassicaceae. Zumbul ima cvasti koje mogu brojati i više stotina cvetova.

Literatura
----------

* *Morfologija biljaka sa praktikumom; Autori: Dr. Branimir Petković, LJiljana Merkulović, Sonja Duletić-Laušević; Beograd 2005* ISBN 86-907471-2-5
* Tatić, B.& Petković, B. 1991. Morfologija biljaka. Naučna knjiga. Beograd.
**Hadžišabanovića vila** nalazi se u lokalitetu Koran, u neposrednoj blizini vrela rijeke Miljacke, opština Pale, Bosna i Hercegovina. Vilu je sagradila sarajevska trgovačka porodica Hadžišabanovića. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika na sjednici održanoj od 3. do 9. septembra 2002. godine donijela je odluku da se vila proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući), Ljiljana Ševo i Tina Wik.

Historija
---------

Braća Hadžišabanović (ranije hadži-Šabanović) su, 1898. godine pored dvije svoje pilane u Sarajevu, podigli još jednu sa dva gatera na Palama. Pilane su uglavnom zadovoljavale lokalno tržište, ali sa izgradnjom željezničke pruge prema Višegradu i njenim puštanjem u promet 1906. godine, pilana Hadžišabanovića na Palama je u značajnoj mjeri proširila svoje kapacitete. 

Godine 1910. Pale su imale 179. kuća i 1082 stanovnika. U to vrijeme, vlasništvo Hadžišabanovića na Palama je obuhvatalo i farmu krava, pekaru, prodavnicu, pa čak i mekteb, gdje su se muslimanska djeca podučavala vjerskim obredima i arapskom pismu.

Vila je dvospratnica, građena namjenski, kao ishodišna kuća. Projekat je rađen u martu iste godine u stolarskom ateljeu Augusta Tabory-a u Sarajevu. U privatnom vlasništvu je bila do 1946. godine, kada su je jugoslavenske vlasti nacionalizovale. Danas je vila vlasništvo opštine Pale.

Dugogodišnja nebriga društva, neadekvatno održavanje i nepovoljni vremenski i drugi uslovi, doveli su objekat u vrlo loše stanje. Uslijed dugodišnjeg vlaženja zidova, mraza i drugih faktora, kao i vrlo visokog snijega 2000./2001. godine, došlo je do kolapsa konstrukcije i rušenja zapadnog dijela. Ostatak zapadnog zida također je vrlo nestabilan i postoji realna opasnost da se sruši, što bi dovelo do rušenja većeg dijela objekta.

Opis
----

Vila predstavlja masivnu dvokatnicu zidanu opekom i omalterisanu produžno-cementnim malterom. Građena je namjenski kao ishodišna kuća. Predstavlja arhitektonski izraz iz perioda austrougarskog carstva – stil austrijske vile, što je vidljivo u izgledu i materijalizaciji objekta.

Današnje stanje objekta bitno se razlikuje od izgleda u projektu Augusta Tabory-a. Vjerovatno je prilikom kasnijih intervencija (najveća 1936. godine) došlo do promjene izgleda kompletnog objekta, tako da su postojeće fasade riješene puno jednostavnije, bez ikakvih detalja u drvetu, ali sa interpoliranim novim sadržajima i složenijim krovnim plohama. Na objektu su istaknuta dva tornja od kojih je istočni pokriven šatorastim četverostrešnim krovom, dok je drugi (zapadni) pokriven osmostrešnim krovom sa salonit pločama.

Od profilacije na tornjevima su istaknuti krovni vijenci. Prozorski otvori su velikih dimenzija i uglavnom su lučno završeni. Okviri su izvedeni u malteru. Objekat je trenutno pokriven crijepom i limom.
**Krimpen aan de Lek** (prevedeno *Krimpen na Leku*) je grad od 6,165 stanovnika na jugozapadu Nizozemske u Provinciji Južna Holandija.

Geografske karakteristike
-------------------------

Krimpen se nalazi u Delti Rajne, duž desne obale rukavca Rajne - Lek, udaljen od Rotterdama petnaestak km istočno.

Historija
---------

U najstarijom poznatom dokumentu iz 1064. spominje se kao *Crempene*, u dokumentu iz 1396. kao *Crimpen*, a 1514. kao *Crimpen upte Lek*.

Krimpen je sve do 1342. bio feud grofova od Lecka, nakon tog do 1402. porodice Wassenaar-Polanen, a od 1403. je domena Dinastije Nassau.

Kao mjesto gdje se ukrštaju Lek, Noord i Nieuwe Maas imao je stratešku važnost. 
Zbog tog ga je za Nizozemske revolucije - 1575. zauzela španjolska vojska, ali su ga već 1576. oslobodili Geuzeni, nakon žestokih borbi duž Leka i poldera.

Njegov položaj na Leku bio je odlučujući za razvoj mjesta. Tokom 18. vijeka brodarska firma *Van Holst* iz Krimpena, bavila se kitolovom, pa su mnogi stanovnici radili na brodovima te firme.
U to vrijeme bio je važan i ribolov u Delti Rajne na losose i jesetre. On je tokom 20. vijeka zamro zbog onečišćenja voda. 
Danas je uz stočarstvo važna brodogradnja i trgovina.

Najveća znamenitost Krimpena je vodotoranj visok 47 metara, podignut 1909.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Krimpen aan de Lek in Krimpenerwaard (South Holland)*" (engleski). City population. Pristupljeno 24.10.2022.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Krimpen aan de Lek*" (nizozemski). Krimpener Waard. Pristupljeno 24.10.2022.

Vanjske veze
------------

***Krimpen aan de Lek*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gemeente Krimpen aan de Lek* (službene stranice) (`nl`)
**Koncerni** nastaju udruživanjem većeg broja tvrtki ili poduzeća, obično iste gospodarske grane, kao što su automobilska ili elektroindustrijska, kemijska, prehrambena i druge industrije, razne proizvodne, trgovačke ili uslužne djelatnosti.

Prvi su koncerni nastali okupljanjem određenog broja tvrtki oko jedne tvrtke i njezina vlasnika, čije ime obično i nosi koncern. U suradnji s bankama, koje također postaju članice koncerna, i vlastitim kapitalom otkupljuju dionice nezavisnih tvrtki koje ih zanimaju i preuzimaju nadzor nad njihovim poslovanjem dok im se potpuno ne priključe ili postanu članice koncerna.

Cilj je poslovanja koncerna, kao i svake druge tvrtke, ostvarivanje dobiti, a svrha je udruživanja postizanje boljeg tržišnog položaja nego što ga imaju konkurenti. Na taj način koncerni rješavaju i probleme nabave sirovina, energije, repromaterijala i drugih resursa za svoje proizvodne procese i plasman vlastitih proizvoda. Tako proizvodi jednog dijela koncerna postaju sirovine ili repromaterijal za druge njegove dijelove.

U koncern se tvrtke udružuju i radi plasmana gotovih zajedničkih proizvoda krajnjim potrošačima ili kupcima.
**Drašnice** su priobalno naselje u Makarskom primorju, koje administrativno pripada općini Podgori. Od naselja Podgore udaljene su 3 km u smjeru jugoistoka.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, u Drašnicama živi 328 stanovnika.

Promet
------

Naselje se nalazi na Jadranskoj magistrali, glavnoj hrvatskoj priobalnoj cestovnoj prometnici, udaljeno je od Makarske 12 km , Dubrovnik 150 km , Split 75 km

Gospodarstvo
------------

Glavna djelatnost stanovništva je turizam, čemu pridonosi velika osunčanost tog područja i prekrasne plaže. Drašnice imaju 1100 kategoriziranih kreveta u privatnom smještaju i glavni adut su brojne plaže na kojima po kategoriziranom krevetu svakom gostu prirpada 8 m2 plaže. Osim turizmom, Drašničani se bave i ribarstvom, poljodjelstvom i maslinarstvom.

Spomenici
---------

U selu se nalazi dojmljiv Spomenik ženi Biokovki, rad akademskog slikara Joke Kneževića iz 1974.

Poznate osobe
-------------

* Ante Urlić, admiral HRM

Vanjske poveznice
-----------------

* Turističko društvo Drašnice Arhivirano 2008-09-25 na Wayback Machine-u

  

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Drašnice** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Makarsko primorje |
| --- |
| Brela • Baška Voda • Promajna • Bratuš • Krvavica • Makarska • Tučepi • Podgora  Drašnice • Igrane • Živogošće • Drvenik • Zaostrog • Podaca • Brist • Gradac |  |
**Donors Capital Fund** (sh. *Donatorski glavni fond*, akr. **DCF**) je američka zaklada koja financira konzervativne i libertarijanske organizacije. Utemeljena je 1999. i predstavlja ogranak Donors Trusta, vrhovne zaklade koja organizira prikupljanje sredstava i distribuciju uz zaštitu privatnosti zbog "osjetljivih i kontroverznih pitanja". Tokom svog postojanja DCF je donirao gotovo 400 milijuna USD grupama i aktivistima koji negiraju fenomen globalnog zatopljenja. DCF se također istaknuo kao vodeći američki sponzor antimuslimanskog aktivizma i između 2001. i 2011. organizacijama takvog tipa donirao je preko 19 milijuna USD, odnosno prema drugim izvorima od 2007. do 2009. gotovo 21 milijun USD. Specifične organizacije koje su primile najviše njihovih sredstava su Emersonov IPT, Pipesov MEF, Horowitzev DHFC i Shoreov Clarion Project. Tokom 2008. DCF je utrošio preko 17 milijuna USD na distribuciju anti-islamskog filma *Opsesija: Rat radikalnog islama protiv Zapada*. DCF-om upravljaju lideri iz AEI-ja i HF-a, a kao ključne ličnosti najčešće se navode multimilijarderi Sheldon Adelson i braća Charles i David Koch.

Izvori
------

1. 1 2 3  (`en`) Miller, David; Harkins, Claire (2015). „11. Addictive substances and behaviours and corruption, transparency and governance". u: Anderson, Peter; Rehm, Jürgen; Room, Robin. *Impact of Addictive Substances and Behaviours on Individual and Societal Well-being*. Governance of Addictive Substances and Behaviours Series. New York: Oxford University Press. str. 228. DOI:10.1093/acprof:oso/9780198714002.001.0001. ISBN 9780198714002. OCLC 896901614.
2. 1 2 3  (`en`) Bail, Christopher A. (2015). *Terrified: How Anti-Muslim Fringe Organizations Became Mainstream*. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. str. 74. i 82-83. ISBN 9780691159423. OCLC 877364279.
3. 1 2 3  (`en`) Lean, Nathan (2012). *The Islamophobia Industry: How the Right Manufactures Fear of Muslims*. London; New York: Pluto Press; Palgrave Macmillan. str. 134. ISBN 9780745332536. OCLC 809781135.

Vanjske veze
------------

* (`en`) Službene stranice DCF-a
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Kompolje**. Za druga značenja, v. Kompolje (razvrstavanje).* |

**Kompolje** je naselje u Hrvatskoj, u Ličko-senjskoj županiji.

Zemljopis
---------

U sastavu je grada Otočca, a nalazi se zapadno od Otočca na cesti koja vodi prema moru.

Povijest
--------

Kompolje je bilo naseljeno još u njegovoj pretpovijesti u mlađem brončanom i željeznom dobu. Japodi su na omanjem brdu Crkvini imali svoju gradinu Avendo s očuvanim japodskim terasama, na kojima su bile sagrađene njihove jednostavne nastambe. U dvije nekropole (s više od 800 otkopanih i istraženih grobova) iskopani su najbogatiji arheološki nalazi brončanih ukrasa, japodskih kapa, staklenih ukrasa, jantarnih ogrlica, a posebno se ističu jantarne antropomforne figurine etruskog porijekla ili izrađene pod ertruskim kulturnim utjecajem. Čuvaju se u muzeju Gacke u Otočcu i Arheološkom muzeju u Zagreb.

Dolaskom Rimljana život u Avendu nije zamro. Japodi su mirno prihvatili rimsku vlast. Iz tog razdoblja pronađene su kod Crkvine are (žrtvenici) bogu Jupiteru.

Godine 1751. sagrađena je crkva sv. Stjepana prvomučenika, u kojoj se ističe barokni oltar s nimfama (raritetni primjerak oltara), barokna propovjedaonica i krstionica te na vrhu tornja bogato izvedeni željezni križ, koji navodno potječe sa zagrebačke katedrale.

Stanovništvo
------------

* 2001. - 386
* 1991. - 481 (Hrvati - 462, Srbi - 10, ostali - 9)
* 1981. - 543 (Hrvati - 520, Jugoslaveni - 11, Srbi - 10, ostali - 2)
* 1971. - 561 (Hrvati - 538, Srbi - 12, ostali - 11)

### Izvor

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.

Poznate osobe
-------------

* Ante Matasić, hrvatski vojnik (general) i pravaški aktivist
* Slavko Degoricija, učitelj, profesor povijesti, hrvatski političar

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Kompolje** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
Koordinate: 44°52′12.9″N, 13°50′32″E

Komunalna palača i Augustov hram na Forumu.
**Komunalna palača** je sjedište vijeća i poglavarstva Grada Pule. Nalazi se na Forumu s istočne strane Augustova hrama na mjestu na kojem se prethodno nalazio Dijanin hram. Kontinuitet gradskog života na Forumu u razdoblju nakon pada rimske države potvrđuje sudbina Dijanina hrama, koji je vrlo rano poslužio za smještaj municipalnih institucija već od 9. stoljeća.

Komunalna palača, koja u sebi sadrži cijelu povijest Pule sagledivu u arhitektonskoj stratigrafiji od antike, romanike, gotike, renesanse i baroka do danas, kontinuirano je municipalno sjedište što ukazuje na posebno značenje i utjecaj antike na pulsku baštinu.

Romanička sirena. Na drugom kutu nalazi se skulptura *telamona*. Reprezentativna gotička Komunalna palača nastaje krajem 13. stoljeća u doba prosperiteta grada i njegove samostalnosti, a odraz je mogućnosti i ambicija bogatih pulskih obitelji. Nastala je preoblikovanjem postojećih građevina koje su na toj lokaciji i ranije služile sličnoj namjeni, a dovršena je 1296. kada je na njeno pročelje uklesana sljedeća poruka:

"Počinjao je dan dvjestašezdesetoga petoljeća od Marijina poroda i bio podestat Bartolomeus, nasljednik prastarog padovanskog prezimena de'Vitrei, kada je izgrađeno ovo časno sjedište dvaju vijeća i suda. Budu li ove dvije službe podržane od mudrog podestata neće se dogoditi da mir napusti narod. Neka, dakle, sloga grije jednodušne građane da ne bi bolesna utroba pokvarila zdravu pamet."

Pored ovog natpisa nalazi se reljef kamenog konjanika kojim je ovjekovječen lik "predsjednika grada" (*patriae praeses*) iz 13. stoljeća čije ime bijaše Bartholomeus de Vitreo (ili Vitrei).

Među ostalim zanimljivim naznakama na zidovima ovog skladnog kompleksa nalazi se, ponad viteške pojave, groteskna pojava *telamona* (muške potporne figure u graditeljstvu) koji jadan i zgrčen, kao da glavom i plećima podržava čitavu težinu krovišta i dobar dio neba, i nikako da pogledom dohvati romaničku sirenu koja, na sjeveroistočnom uglu zgrade, rukama pridržava vrške svojih kamenih peraja.

Ispod konjanika Bartholomeusa, sasvim pri dnu, nalazimo, iz mletačkih vremena, u kamen uklesanu zabranu sječe i ispaše u okolici Pule.

Posljednja sanacija Komunalne palače bila je 1988. godine čime je zasjala novom obnovom kojom su dosljedno poštivane njene graditeljske osobitosti.

Izvori
------

1. ↑  Turistička zajednica Istarske županije Arhivirano 2012-09-02 na Wayback Machine-u Gradska vijećnica

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Komunalna palača u Puli** |
**Klisa** je naselje u blizini Osijeka. Ono pripada gradu Osijeku kao sastavni dio. Do teritorijalne reorganizacije Republike Hrvatske, Klisa je pripadala općini Vukovar. Ono po čemu je Klisa poznata je to da se tamo nalazi Zračna luka Osijek. Za vrijeme Domovinskog rata 1991. ovo je naselje bilo okupirano od strane JNA, koja je to učinila uz pomoć srpskog stanovništva, koje je i danas većinsko u Klisi.

Stanovništvo
------------

Prema popisu iz 1991. godine Klisa je imala 419 stanovnika. Slijedi popis nacionalnog sastava.

### Nacionalni sastav

* Srbi - 333 (79,47%)
* Hrvati - 55 (13,12%)
* Mađari - 1 (0,23%)
* Rusini - 1 (0,23%)
* ostali, neopredjeljeni i nepoznati - 29 (6,92%)

Obrazovanje
-----------

U selu djeluje istureno odjeljenje bobotske osnovne škole.

Sport
-----

U Klisi je postojao nogometni klub Vranduk.

***Klisa (Osijek)*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Grad Osijek |
| --- |
| Gradske četvrti | Tvrđa • Donji grad • Gornji grad • Retfala • Novi grad • Industrijska četvrt • Jug II | Osijek na zemljovidu Osječko-baranjske županije |
| Prigradska naselja | Brijest • Briješće • Josipovac • Klisa • Nemetin • Osijek • Podravlje • Sarvaš • Tenja • Tvrđavica • Višnjevac |
| Kategorija | Muzeji • Sport • Biografje • Građevine |
„Hadži" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Hadži (razvrstavanje).

|  |
| --- |
| Serija članaka na temu: |
| Islam |
|  |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Vjerovanja |  |
| 
Jedinstvo Boga **•** 
Poslanici **•** 
Svete knjige **•** 
Anđeli **•** 
Predestinacija **•** 
Sudnji dan |

|  |  |
| --- | --- |
| Praksa |  |
| 
Ispovijedanje vjere **•** 
Molitva **•** 
Post **•** 
Hodočašće **•** 
Dobročinstvo |

|  |  |
| --- | --- |
| Ličnosti i historija |  |
| 
Muhamed (porodica • drugovi) **•** 
Ali **•** 
Abu Bakr **•** 
Umar **•** 
Rašidun **•** 
Kalifat **•** 
Islamizacija **•** 
Imamat |

|  |  |
| --- | --- |
| Tekstovi i zakoni |  |
| 
Kuran **•** 
Hadis **•** 
Suna **•** 
Pravo **•** 
Teologija **•** 
Biografije Muhameda |

|  |  |
| --- | --- |
| Grane islama |  |
| 
Sunizam **•** 
Šijitizam **•** 
Ibadizam |

|  |  |
| --- | --- |
| Kultura i društvo |  |
| 
Škole **•** 
Teologija **•** 
Filozofija **•** 
Nauka **•** 
Umjetnost **•** 
Arhitektura **•** 
Gradovi **•** 
Džamija **•** 
Kalendar **•** 
Blagdani **•** 
Žene **•** 
Djeca **•** 
Vođe **•** 
Politika **•** 
Islamizam **•** 
Liberalizam **•** 
Sufizam,Tarikat,Tesavuf |

|  |  |
| --- | --- |
| Srodne teme |  |
| 
Islamistika **•** 
Islamski rječnik **•** 
Kritika islama **•** 
Islamofobija |

 |
| v  • r  • u |

**Hadžija** ili, rjeđe, **hadži** (arap. , "hodočasnik") je počasni naslov koji se daje muslimanima koji su obavili hadž, odnosno hodočašće u Meku. Izraz se u prenesenom smislu ponekad koristi osobe koje su se istakle nekim velikim dostignućem odnosno uživaju autoritet u zajednici. Osim muslimana su ga, sa vremenom, počeli upotrebljavati i pojedine kršćanske zajednice, prije svega u zemljama koje su bile pod dugotrajnom muslimanskom vlašću, i to za označavanje vlastitih vjernika koji su obavili hodočašće u Svetoj zemlji (a što, između ostalog, uključuje i Srpsku pravoslavnu crkvu. Izraz se također počeo koristiti i kao prefiks za prezimena (npr. Hadžiosmanović)

U najnovije vrijeme se izraz "hadži" (engl. ) koristio kao pežorativni izraz za Arape ili muslimane, odnosno domicilno stanovništvo od strane pripadnika američkih oružanih snaga tokom invazije i okupacije Iraka. .

Izvori
------

1. ↑  Slang from Operation Iraqi Freedom
2. ↑  Herbert, Bob (May 2, 2005). „From 'Gook' to 'Raghead'". *The New York Times*.
**Krościenko nad Dunajcem** je selo i termalno lječilište od 3,520 stanovnika na jugu Poljske u Malopoljskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Krościenko nad Dunajcem leži u kotlini rijeke Dunajec, udaljen 31 km istočno od Nowy Targa i 78 jugozapadno od Krakova. 
On je mjesto iz kog se polazi u obilazak Pieninskog nacionalnog parka.

Historija
---------

Još za srednjeg vijeka na prijelazu iz 12. u 13. vijek postojalo je naselje. Tom naselju koje se tad zvalo *Crosno* kralj Kazimierz III od Poljske, dodjelio je 1348. gradska prava po magdeburškom zakonu.
Vremenom se to pretvorilo u *Krościenko*, ali se on unatoč privilegijama nije razvio pa je izgubio taj status.

Još prije Prve podjele Poljske - Habsburška Monarhija je 1770. pod krinkom stvaranja sanitarnog kordona, anektirala poljske pogranične krajeve (uključujući Krościenko) i priključila ih Ugarskoj, a od 1772. Galiciji.
Otkriće termalnih izvora početkom 19. vijeka, postala je šansa da se razvije kao termalno lječilište, ali mu to nije uspjelo zbog konkurencije nedaleke Szczawnice. 

Gosti su počeli češće dolaziti tek u drugoj polovici 19. vijeka. Pravi polet lječilišta počeo je nakon 1934. kad je Poljska država uložila sredstva u njegov razvoj. Nakon Drugog svjetskog rata 1963. izvori su nacionalizirani, a 1977. i modernizirani.

Pobratimski gradovi
-------------------

  

*Krościenko nad Dunajcem* ima ugovore o partnerskom odnosu sa slijedećim gradovima;

* Poljska Kosakowo, Poljska
* Slovačka Ljesnjica, Slovačka
* Francuska La Valette-du-Var, Francuska
* Belorusija Mitki, Belorusija
* Poljska Ozarow, Poljska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Krościenko nad Dunajcem*" (engleski). City population. Pristupljeno 22.01. 2021.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Zarys dziejów Krościenka*" (poljski). Krościenko nad Dunajcem. Pristupljeno 22.01.2021.
3. ↑  „*Miasta partnerskie*" (poljski). Krościenko nad Dunajcem. Pristupljeno 22.01.2021.

Vanjske veze
------------

***Krościenko nad Dunajcem*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Krościenko nad Dunajcem* (službene stranice) (`pl`)
*Ukoliko ste tražili naseljeno mesto u Francuskoj, v. Donžon (Francuska).*
Donžon kula (Despotova kula u Smederevskom gradu)
**Donžon kula** je termin koji se koristi u arhitekturi srednjovekovnih utvrda da bi se označila najjača kula u tvrđavi odnosno mesto poslednje odbrane tj. svojevrsna *utvrda u utvrdi*. Pod ovim terminom se podrazumevala samostalna velikaška kula koja je činila celokupnu utvrdu odnosno oko koje nije bilo kamenog bedema.

Naziv
-----

Ime je dobila po staro francuskoj reči *donjon* od koje je kasnije nastala reč tamnica. Ovaj naziv se povezuje sa činjenicom da su ove kule kao najčuvanije i samim tim najbezbednije mesto, bile najbolja lokacija za utamničenje zarobljenika.

Karakteristike
--------------

Donžon kula (Despotova kula u Smederevskom gradu)
Kod donžon kula nije postojao nikakav standard niti specifičan nacrt koji bi se mogao prikazati kao opšti plan. Međutim kao opšta karakteristika ovih kula ističe se njihova veličina na prvom mestu i ulazi u njih na drugom mestu. Po dimenzijama, izgledu, ali i debljini zidova ove kule su se jasno izdvajale od ostalih u utvrdi. Uvek su bile kamene četvorostrane i neretko jedine takve u celoj utvrdi (kod nas). Kao njihova druga karakteristika ističu se ulazi u njih koji nikada nisu u nivou zemlje ili bedema već se njima uvek prilazilo pomoću dodatnih stepenica ili rampi koje su uvek bile drvene, čime je omogućeno brzo onesposobljavanje pristupa ulazu, a samim tim i prodor u kulu.

***Donžon*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Tvrđava |
| --- |
|  Eskarpa •  Šanac •  Bedem •  Kula •  Kapija |  |
| **Vrste tvrđava**: Kastrum - Kaštel - Čardak - Palanka - Citadela |
**Doo wop** je glazbeni stil vokalne izvedbe, baziran na elementima ritam i bluesa, kojeg su razvile afroameričke zajednice 1940-ih godina, a svoju najveću popularnost imao je sredinom 1950-ih i ranih 1960-ih godina. Afroamerički vokalni stil poznat kao doo wop, nastao je iz ulica gradova New Yorka, Philadelphie, Chicaga i Baltimora. Sa svojom blagom vokalnom harmonijom, doo wop je bio jedan od najpopularnijih pop orijentiranih R&B glazbenih stilova od 1950-ih godina.

Porijeklo naziva
----------------

U samom početku popularnosti ovog glazbenog stila, nije postojalo određeno ime za njega i izraz "doo wop" još nije bio korišten.

U to vrijeme najbolji i najprecizniji pojam za ovaj stil najvjerojatnije je bio "harmonična vokalna glazba". Izraz "doo wop" prvi puta se pojavio 1961. godine u dnevnim novinama 'Chicago Defender', kada su afroamerički obožavatelji ove glazbe stvorili izvorni termin za vokalnu harmoniju. Doo wop era završila je 1964. godine, ali su mnogi glazbenici i sastavi poput Beatlesa koristili ovaj stil u svojim počecima. Još neki poznati izvođači koji su primjenjivali ovaj glazbeni stil su The Belmonts, The Cadillacs, The Drifters, The Platters, Frank Zappa i The Mothers Of Invention.

Porijeklo stila
---------------

Među najranijim snimljenim primjerima afroameričke glazbe je skladba "My Prayer" od vokalnog sastava Ink Spots, iz 1939. godine. Prema nekim izvorima ovo je možda najstarija doo wop izvedba. Doo wop svoje korijene vuče iz 1930-ih i 1940-ih godina i razvijao se u glazbenim sastavima koji su pjevali gospel po afroameričkim urbanim crkvama. Međutim velikog značaja na ovaj stil imao je utjecaj bluesa, koji mu je dao vlastiti identitet. Često su poneki članovi crkvene gospel glazbe izlazili na ulice gdje su izvodili vlastite tekstove i glazbu, obično pjevajući o ljubavi i njihovom odnosu prema glazbi. Ove skupine su se općenito sastojale od 3-6 članova, a glazba se sastojala od 3, 4 ili 5 slogova.

Izvori
------

1. ↑  "The Doo-Wop Hall of Fame". Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u - *doowophof.com*, osvrt od 18. kolovoza 2007.g.

Vanjske veze
------------

* Stranice voklanih sastava
**Dopunski akt ustavima Prvog Carstva**, znan još i kao **Povelja iz 1815.** godine je francuski ustav kojega je 22. travnja 1815. godine pripremio Benjamin Constant na zahtjev Napoleona I kada se ovaj vratio s Elbe. Dokument je temeljito revidirao, a *de facto* potpuno zamijenio, ranije ustave Prvog Carstva - one iz 1799. 1802. i 1804. godine. Dodatni akt reformirao je ranije carske ustave tako da sliče Povelji Louisa XVIII iz 1814. godine, mada je u stvarnosti potpuno ignorirao egzistenciju iste. Bio je prilično liberalan za tadašnje pojmove, davši francuskom narodu prava koja su mu dotad bila potpuno nepoznata, poput onog da općine s manje od 5,000 stanovnika biraju svoje načelnike. Sam Napoleon je dodatni akt tretirao kao nastavak ranijih ustava tako da isti nije imao nikakav poseban legislativni status. 

Ustav je službeno potvrđen na plebiscitu 1. lipnja 1815. godine, uz masovnu podršku gotovo 5,000,000 glasača, mada velik broj istih nije izašao na plebiscit. Svečano je promulgiran u pariškom *Champ de Mars*. Brzi Napoleonov pad u lipnju 1815. onemogućio je potpunu primjenu ustava. 

Prema ustavu, legislativu su zajednički predstavljali Car i parlament, koji je imao dva doma - nasljedni Dom perova i izabrani Predstavnički dom, sastavljen od 629 zastupnika izabranih od strane izbornih kolegija na petogodišnji mandat. Ministri u vladi su bili odgovorni parlamentu. Liberalizacija je donijela kako garanciju prava tako i ukidanje cenzure. Zbog činjenice da je Napoleonov povratak trajao kratko, parlament je zasjedao samo mjesec dana - od 3. lipnja do 7. srpnja 1815. godine. 

| * p
* r
* u
Ustavi Francuske |
| --- |
| 
* 1791
* 1793 (Godina I.)
* 1795 (Godina III.)
* 1799 (Godina VIII.)
* 1802 (Godina X.)
* 1804 (Godina XII.)
* 1814
* 1815
* 1830
* 1848
* 1852
* 1875
* 1940
* 1945
* 1946
* 1958

* Predloženi: Žirondinski ustavni projekt (1793)

 |
**Kustošija** je Zagrebačka četvrt koja pripada pod Črnomerec, a nalazi se između Vrapča i Črnomerca. Kustošija se dijeli na dva dijela Gornja Kustošija koja se nalazi sjeverno od željeznice i Donja Kustošija koja se nalazi južno od željeznice a pripada četvrti Stenjevec. Kustošijom prolazi potok Kustošak koji je dva puta poprimio florescentnu boju. Kustošija danas ima vrtić i dvije osnovne škole.

Povijest
--------

Kustošija je jedan od najstarijih zagrebačkih naselja iako se Kustošija Zagrebu pripojila tek 1945. godine u sklopu pripojenja opčine Vrapče Zagrebu. Godine 1932. o pripojenju Kustošije uvelike se pisalo u dnevnom tisku. Neki ljudi protivili su se pripojenju zato što bi grad dobio samo novi teret, zbog novih investicija za uređenje cesta, kanalizacije, željeznice, vodovoda i sl. Kustošija je s druge strane iznosila svoje razloge motivirajući koristima koje bi Zagreb imao od industrije, koja je pobjegla iz gradskih granica baš zbog olakšica.

### Crkva

29. lipnja 1939, godine, na blagdan sv. Petra i Pavla, u prisutnosti nadbiskupa Stepinca svečano se osniva župa u Kustošiji, prva u Hrvatskoj posvećena blaženom Nikoli Taveliću. Već 14. studenoga 1943. godine nadbiskup Stepinac posvećuje novu crkvu, koja i danas služi vjernicima.

### Ime

Kustošija je dobila prema kanoniku Kustosu koji je vodio brigu o tom području. Kustošija je pripadala zagrebačkom Kaptolu.

### Stanovništvo

Sama Kustošija imala je 4.277 stanovnika kada je proširena željeznica. Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Kustošija je imala 10.372 stanovnika, a prostire se na 581,11 ha (odnosi se na mjesni odbor Kustošija-centar i mjesni odbor Gornja Kustošija).

Vidi još
--------

* Zagreb
* Kustošak
* NK Kustošija Zagreb

Izvori
------

1. ↑  Kada se Kustošija pripojila gradu Zagrebu
2. ↑  Mjesni odbor Gornja Kustošija
3. ↑  Mjesni odbor Kustošija-centar

Vanjske poveznice
-----------------

* Povijest zagrebačkih gradskih i prigradskih naselja, kvartova, ulica, parkova... Kustošija
* Upravna općina Kustošija, ARHiNET[*mrtav link*]
**Dunave** su naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, smješteno u općini Konavle.

Zemljopisni položaj
-------------------

Dunave se nalaze iznad jadranske turističke ceste, u konavoskim brdima, oko 40 km jugoistočno od Dubrovnika, u blizini tromeđe Hrvatske, Crne Gore i Bosne i Hercegovine.

Naziv
-----

Svoj naziv Dunave zahvaljuju položaju ispod Dunabvskog brda po kojem je mjesto dobilo ime.

Povijest
--------

Iznad sela je smještena Crkva Svete Barbare koja je izgrađena 1889. godine na staroj srednjovjekovnoj nekropoli iz 14. i 15. stoljeća. Nekropola sadrži 84 nadgrobna spomenika smještena u smjeru istok - zapad koji su definirani kao dvije vrste stećaka (sanduci i ploče). Ovaj lokalitet predstavlja najveće sačuvano srednjovjekovno groblje u Hrvatskoj. Na pojedinim stećcima još uvijek su uočljivi ukrasi sa motivima stiliziranih lozica, rozete s križevima, luka i strijela, ruku te šaka. Lokalitet Svete Barbare je omeđen suhozidom uz koji se nalazi jedna prapovijesna gomila (tumulus). Uz samo groblje je prolazila lokalna cesta koja je iz unutrašnjosti Hercegovine vodila prema Konavoskom polju, a bila je u uporabi od prapovijesti do kasnog srednjeg vijeka.

Tijekom rata u Hrvatskoj Dunave su okupirane od strane JNA postrojbi te je mjesto u potpunosti bilo uništeno, opljačkano i spaljeno. Nakon rata mjesto je u cjelosti obnovljeno.

Gospodarstvo
------------

Gospodarstvo je u Dunavama nerazvijeno, a jedina grana privrede je poljoprivreda.

Stanovništvo
------------

U Dunavama, prema popisu stanovnika iz 2011. godine, živi 155 stanovnika uglavnom Hrvata katoličke vjeroispovjesti.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. godine
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Konavle |
| --- |
| Brotnice • Cavtat • Čilipi • Drvenik • Duba Konavoska • Dubravka • Dunave • Đurinići • Gabrili • Gruda • Jasenice • Komaji • Kuna Konavoska • Lovorno • Ljuta • Mihanići • Mikulići • Močići • Molunat • Obod • Palje Brdo • Pločice • Poljice • Popovići • Pridvorje • Radovčići • Stravča • Šilješki • Uskoplje • Vitaljina • Vodovađa • Zastolje • Zvekovica |
**Guido od Spoleta** je bio sin Guida I. kojemu car Lotar I. dodjeljuje Spoletsko vojvodstvo pošto je ovaj bio potomak Karla Velikog to jest unuk kralja Pipina. Zahvaljujući činjenici da je potomak Karla Velikog i ograničenoj vojnoj snazi uspijeva biti car Svetog Rimskog Carstva 891. - 894. godine 

U trenutku smrti oca 880. godine to novostvoreno vojvodstvo se dijeli između **Guida** i njegovog brata Lamberta samo da bi bilo ponovno ujedinjeno tri godine potom. Zahvaljujući nestanku Karolinške dinastije s vlasti u Francuskoj **Guido** dobiva poziv 888 godine od nadbiskupa Reimsa da postane francuski kralj. Tek kada se već nalazio u Francuskoj stiže mu vijest o tamošnjoj krunidbi Oda za kralja nakon čega se neobavljenog posla vratio u Italiju gdje kršeći prethodne dogovore napada talijanskog kralja Berengara kojeg porazi u jednoj bitki nakon čega se 889 godine okrunio za kralja Italije (u realnosti protukralja). Taj vojni uspeh mu je na pladnju dao i Rim 891 nakon čega prisiljavanja papa da ga okruni za cara Svetog Rimskog Carstva pošto ovu titula tada već 4 godine ne drži niti jedna osoba. Tom krunidbom počinje potpuno srozavanja vrijednosti carskog naslova pošto **Guido** kao carski nasljednik Karla Velikog vlada samo dijelom južne Italije i ničim drugim. Italija naime tada već ima svoga nezavisnog kralja Berengara s kojim će voditi rat sve do smrti.

Njegova smrt 894. godine ništa ne mijenja pošto ga naslijeđuje kao car njegov sin Lambert od Spoleta, ali na kraju pobednik u ovim borbama za krunu koje traju desetljećima će ponovno Berengar.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: **Karlo III.** | Car Svetog Rimskog Carstva | Nasljednik: **Lambert od Spoleta**  |

| * p
* r
* u
Carevi Svetog rimskog carstva |
| --- |
| 9. vijek | 
* Carolus Magnus
* Ludovicus Pius
* Lotharius I.
* Ludovicus II.
* Carolus II. Calvus
* Carolus III. Crassus
* Guido od Spoleta
* Lambert od Spoleta
* Arnolf von Kärnten

 |  |
| 10. vijek | 
* Ludovicus III. Caecus
* Berengar Furlanski
* Konrad I. von Franken
* Heinrich Ptičar
* Oton I. Veliki
* Otto II. Crveni
* Otto III.

 |
| 11. vijek | 
* Heinrich II. Sveti
* Konrad II.
* Heinrich III. Crni
* Heinrich IV.

 |
| 12. vijek | 
* Heinrich V.
* Lothar von Süpplingenburg
* Konrad III.
* Heinrich-Berengar
* Friedrich I. Barbarossa
* Heinrich VI.
* Philipp von Schwaben
* Otto IV. von Braunschweig

 |
| 13. vijek | 
* Friedrich II. von Hohenstaufen
* Konrad IV.
* Wilhelm von Holland
* Heinrich Raspe
* Richard of Cornwall
* Alfonso X de Castilla
* Rudolf I. Habsburški
* Adolf Nassauski
* Albrecht I. Habsburgški

 |
| 14. vijek | 
* Henrik VII. Luksemburški
* Ludwig IV. Bavarac
* Friedrich III. Lijepi
* Karlo IV. Luksemburški
* Vaclav Luksemburški

 |
| 15. vijek | 
* Rupert Falački
* Jobst Moravski
* Žigmund Luksemburški
* Albert II.
* Friedrich III.
* Maksimilijan I.

 |
| 16. vijek | 
* Karlo V.
* Ferdinand I.
* Maksimilijan II.
* Rudolf II.

 |
| 17. vijek | 
* Matija
* Ferdinand II.
* Ferdinand III.
* Ferdinand IV.
* Leopold I.

 |
| 18. vijek | 
* Joseph I
* Karlo VI.
* Karlo VII. Wittelsbach
* Franz Stephan von Lothringen
* Maria Theresia
* Josip II.
* Leopold II.
* Franz II.

 |
|  |
| --- |
|  |

**Kraljevina dviju Sicilija** (talijanski: *Regno delle Due Sicilie*) bila je država 19. vijeka, na krajnjem jugu Apeninskog poluotoka. Sve do ujedinjenja Italije 1816. bila je najveća država na Apeninima. Kraljevina dviju Sicilija nastala je 12. decembra 1816. ujedinjenjem Kraljevine Sicilije sa Napuljskim Kraljevstvom.

Historija
---------

Dva kraljevstva, sicilijansko i napuljsko, imala su zajedničku prošlost još od 11. vijeka, kada su bila ujedinjena pod Normanima. Do razdvajanja je došlo 1282. kad je kopnenim dijelom zavladala anžuvinska (francuska) dinastija odnosno otokom aragonska (španjolska), a obje su tvrdile da imaju pravo na titulu kralja Sicilije. Zbog tog se 1443. aragonski kralj Alfonso V proglasio kraljem dviju Sicilija (*rex Utriusque Siciliae*), s ciljem da nekako dođe do ujedinjenja. Nadalje, od 16. do 19. vijeka, taj naziv se često upotrebljavao da se označe oba kraljevstva.

Do prilike za ponovno ujedinjenje došlo je 1815. nakon Napoleonskih ratova, kada su Britanci i Austrijanci istjerali dotadašnjeg Napoleonovog maršala i napuljskog vladara Joachima Murata te na tron Napuljskog Kraljevstva instalirali Burbonca Ferdinanda IV. Godine 1816. u obnovljeno Napuljsko Kraljevstvo utrpana je i Kraljevina Sicilija, pa je tako nastala Kraljevina dviju Sicilija.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Kingdom of the Two Sicilies*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 5. 4. 2013.

Vanjske veze
------------

***Kraljevstvo Obiju Sicilija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Kingdom of the Two Sicilies* na portalu Encyclopædia Britannica (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 168221750
* LCCN: no89019307
* GND: 4041478-4
* SELIBR: 141962
* NKC: ge895812

 |
**Kalcedonsko vjerovanje**, također i **Kalcedonska ispovijest vjere**, prihvaćeno je 451. na Kalcedonskom saboru u Maloj Aziji. To je bio jedan od prvih sedam ekumenskih sabora. Ovaj sabor, pa tako ni Vjerovanje, ne prihvaćaju Istočne pravoslavne Crkve, a prihvaćaju ga Katolička Crkva, Pravoslavne Crkve, Engleska crkva, te mnoge protestantske crkve.

Nastanak vjerovanja
-------------------

Kalcedonsko vjerovanje nastalo je u vrijeme rasprava između zapadnih i istočnih kršćana o značenju Utjelovljenja, o utjecaju cara na Crkvu, te o prevlasti rimskoga pape. Sadržaj ovog vjerovanja, koje se bavi Kristovim naravima već je prisutan u pismu što ga je papa Lav I. prethodno poslao carigradskom patrijarhu Flaviju. Taj Lavov »Tomos«, kako je na saboru nazvan, prihvatila je većina biskupa.

Svi su biskupi tada imali potpisati Lavov »Tomos«, no 13 egipatskih biskupa to je odbilo, pa su carevi savjetnici odlučili da je neophodno izglasati novo *Vjerovanje*, te su njegov tekst predočili ocima. Oko toga ipak nije postignut konsenzus.

Paskanije, papin izaslanik koji je predsjedao saborom, tada je zaprijetio da će se vratiti u Rim i sazvati sabor u Italiji, s čime se složio i car Marcijan. To je navelo biskupe da popuste, te su prihvatili rečenicu u kojoj se kaže da su, prema Lavovoj odluci, u Kristu prisutne dvije naravi, sjedinjene, nepromjenjive, neodjeljive. To se naziva Kalcedonskim vjerovanjem.

Značenje i poljedice
--------------------

U vrijeme kristološke rasprave o tome jesu li u Kristu prisutne dvije naravi, ljudska i božanska, ili samo jedna, božanska, Kalcedonsko vjerovanje jasno je izreklo vjeru u dvije naravi u Kristu. One nisu međusobno pomiješane i božanska narav nije poništila ljudsku.

Takav nauk nije prihvatila aleksandrijska Crkva, jer ga je vidjela kao odstupanje od nauka Ćirila Aleksandrijskog o Kristovu jedinstvu. Stoga je ova Crkva držala da je trebalo biti proglašeno da je Krist »od dvije naravi«, a ne »u dvije naravi.« Takav se nauk naziva »miafizitizam«, premda ga se često pogrešno imenuje »monofizitizmom.« Prema njemu nastala je i podjela među Crkvama, budući da su miafizitizam prihvatile Koptska i Etiopska Crkva, te »jakobitske« Crkve u Siriji i Armeniji. Zajednički se one nazivaju Istočno pravoslavnim Crkvama.

Ipak, u drugoj polovici 20. stoljeća njihov miafizitski nauk prihvaćen je kao moguće tumačenje pravovjernog shvaćanja kršćanske vjere, a to su potvrdili carigradski patrijar Bartolomej I. u ime Pravoslavnih Crkava, te papa Ivan Pavao II. u ime Katoličke Crkve.
**Kvasija** (lat. *Quassia*, engl. Suriman quassia, njem. Quassie) je rod biljaka s nekoliko vrsta drveća i grmlja iz tropske Amerike i Afrike. Pripada biljnoj porodici Simar(o)ubaceae. Naziv je nastao po imenu crnca Quassija (po *Websteru*) odnosno *Coassija* (po *Klaiću*), roba u Holandskoj Gvajani (danas Surinam), koji ga je otkrio u 18. stoljeću.

Gorka kvasija ili surinamsko gorko drvo (lat. *Quassia amara*), također južnoamerički gorkun i samo gorko drvo, daje blijedožuto drvo gorkog okusa. Ekstrakt iz drva upotrebljava se u medicini kao amarum (lijek za apetit), kao insekticid i kao nadomjestak za hmelj. Nekad se od njega spravljalo dobro sredstvo za liječenje želudačnih oboljenja (aperitiv i tonik).

Vrste
-----

Botaničari se ne slažu po pitanju broja vrsta roda *Quassia*. Neki smatraju da je jedina vrsta *Quassia amara*, dok drugi tu svrstavaju veći broj vrsta:

* *Quassia africana*
* *Quassia amara*
* *Quassia arnhemensis*; Craven & Dunlop - Australija
* *Quassia bidwillii*
* *Quassia indica*
* *Quassia sp. 'Moonee Creek'* - Australija
* *Quassia sp. 'Mount Nardi'* - Australija
* *Quassia undulata'*

Izvori
------

* *"Opća enciklopedija"*, JLZ, Zagreb, 1977-1988.
* Bratoljub Klaić: *"Rječnik stranih riječi", Zagreb, 1978.*
* *"Rečnik srpskohrvatskog književnog i narodnog jezika"* (knjiga IX), SANU, Beograd, 1975.

***Kvasija*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kraljevske palače u Abomeyju** su kompleks od 12 vladarskih palača koje se protežu na 40 hektara terena u samom centru Abomeyja, u Beninu; Abomey je bio glavni grad historijskog Kraljevstva Dahomej i tu su stolovali tamošnji vladari. Još uvijek se redovito koriste za tradicionalne rituale i za kraljevske svečanosti. Zgrade palača su važne ne samo zbog prošlosti koje predstavljaju, nego i za tradiciju koju pomažu održati. 

Na 9. sjednici Odbora, UNESCO je 1985. godine proglasio Kraljevske palače Svjetskom baštinom, čime su ove postale prvi takav spomenik u Beninu. Kakoje 1984. godine dobar dio kompleksa oštećen u tornadu, Kraljevske palače su se sve do obnove 2007. godine smatrale ugroženim spomenicima svjetske baštine.

Palače su danas nenastanjene, međutim one vladara Ghéza i njegova sina, Gléléa, sačinjavaju Historijski muzej u Abomeyju.

Karakteristike
--------------

Sve se odlikuju zajedničkim odlikama: unutar zajedničkog obzida svaka palača ima svoje zidine s tri dvorišta. Vanjsko dvorište je mjesto obreda i ceremonija vojne parade, dok se iz unutrašnjeg dvorišta i privatnog dvorišta može pristupiti odvojenim rezidencijama kralja (palača) i kraljice (Akaba palača). 

Tijekom stoljeća, kompleks palača se ispunio stanovima i zgradama te je na svom vrhuncu mogao udomiti čak 8,000 ljudi, ali i freskama, skulpturama, te nizom zamršenih bareljefa. Za društvo bez pisanih dokumenata, bareljefi, koji su se koristili kao ukras na palačama, služe kao jedinstveni zapisi prošlosti. Oni predstavljaju najznačajnije događaje u razvoju naroda Fon i njihova kraljevstva, slaveći vojne pobjede i moć svakog kralja, te dokumentiranjem mitova Fon ljudi, te njihovih običaja i rituala. Zidovi pokazuju kako se vojna moć Kraljevstva Dahomej djelomično temeljila na ratnicama koje su u potpunosti bile ravne svojim muškim kolegama u žestini i hrabrosti. Oni također prikazuju mitske životinje koje simboliziraju karakteristike kraljeva i njihovu moć kao vladara.

Galerija
--------

* "Važni vračevi" (1908.)"Važni vračevi" (1908.)
* Ples Fon poglavica 1908. god.Ples Fon poglavica 1908. god.
* Djevojka s čarobnom skulpturom stolice (1908.)Djevojka s čarobnom skulpturom stolice (1908.)
* Kraljevska palačaKraljevska palača
* Skulptura kralja BéhanzinaSkulptura kralja Béhanzina
**Gljev** je naselje (selo) udaljeno 15 kilometara od grada Sinja.

Zemljopisni položaj
-------------------

Naselje Gljev se nalazi na zaravni iznad Sinjskog polja na obroncima planine Kamešnice u bilzini granice Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Većina gospodarskih i stambenih objekata smješteno je na jugozapadnim obroncima Kamešnice uz rub plodnog kraškog polja.

Stanovništvo
------------

Naselje bilježi demografski pad potkraj 20. stoljeća jer se radno sposobno stanovništvo seli u obližnje gradove Sinj i Split radi dostupnijih poslova, školovanja i boljih uvjeta za život. Ovaj pad je uobičajen za sva naselja tog kraja.

***Kretanje broja stanovnika naselja Gljev za razdoblje od 1857. do 2001. godine***

Zanimljivosti
-------------

Selo Gljev je poznato po očuvanju tradicijskih običaja kao što su izrada opanaka (tradicijska obuća) te pokladnih običaja  uz životopisne maske Dida i Baba s pratnjom.

U naselju se nalazi crkva sv. Jeronima i sv. Petra koja je i zaštićeno dobro jer je arheološki lokalitet.

Vanjske poveznice
-----------------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr[*mrtav link*]
2. ↑  „Udruga "Didi sa Kamešnice"". Arhivirano iz originala na datum 2009-12-13. Pristupljeno 2014-07-26.

| * p
* r
* u
Naselja grada Sinja |
| --- |
| Bajagić • Brnaze • Čitluk • Glavice • Gljev • Jasensko • Karakašica • Lučane • Obrovac Sinjski • Radošić • Sinj • Suhač • Turjaci • Zelovo |

  

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Gljev** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Kraljevski parkovi Londona** (engleski: *Royal Parks of London*) je prefiks za osam parkova ukupne površine 1977 hektara u Boroughu Greater London, odnosno u londonskoj metropoli. Formalno oni su još uvijek vlasništvo monarhije, ali njima upravlja *Royal Parks*, državna agencija Ministarstva kulture, medija i sporta, kojoj je načelu sekretar kog postavlja ministar.

Historija
---------

Većina tih parkova bili su nekoć kraljevska lovišta, zbog tog su i ostala i sačuvana od urbanizacije. Kako se London od kraja 18. vijeka sve više urbanizirao ostajalo je sve manje zelenih površina, a najveće su ostale vlasništvo monarhije. Zbog utjecaja Francuske revolucije od 1820-ih počeli su se otvarati za javnost. Njihovo održavanje i upravljanje je formalizirano Zakonom o kraljevskoj zemlji iz 1851. kojim je to prebačeno na državu, točnije na komisuju za rad, od 1942. time se bavi Ministarstvo rada, a danas Ministarstvo kulture, medija i sporta. Danas postoje osam parkovi formalno opisao ovim imenom, a oni pokrivaju gotovo 1977 hektara zemljišta u Greater London.

Lista parkova
-------------

* Bushy Park, 450 hektara
* Green Park, 16 hektara
* Greenwich Park, 74 hektara
* Hyde Park, 140
* Kensington Gardens, 111 hektara
* Regent’s Park, 197 hektara
* Richmond Park (zajedno sa brdom Primrose), 955 hektara
* St. James’s Park, 34 hektara

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Who we are*" (engleski). The Royal Parks. Pristupljeno 9. 2. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Royal Parks*" (engleski). Wayback Machine. Arhivirano iz originala na datum 2011-06-29. Pristupljeno 9. 2. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Who we are* na portalu The Royal Parks (`en`)
Haljina iz 1899. godine
**Haljina** je odjevni predmet, kojeg obično nose žene i djevojčice. Dužina haljine varira ovisno o modi i prigodi. Može biti duga do poda ili kratka iznad koljena. Izgled haljine mijenjao se tijekom povijesti. Postoji mnogo različitih oblika haljina.

Povijest
--------

Stari Rimljani nosili su donju haljinu, tuniku i gornju haljinu, togu.  S vremenom haljine su postale složenije i raskošnije. U gradovima su modne promjene bile češće, dok su na selima nosili narodnu nošnju. Postajale su haljine za svakodnevno nošenje i haljine za svečane prigode, koje su bile raskošnije. U prošlosti su glavni materijali za izradu haljina bili: lan, konoplja, pamuk, vuna i svila. Sve do modernog doba, nosile su se gotovo isključivo duge haljine, one do poda ili duge do gležnja. Također, sve do oko 1800. godine, žene nisu nosile hlače, već haljine i suknje. U vremenu baroka, nosile su se otmjene haljine s krinolinama i steznicima. U novije vrijeme, pojavili su se novi materijali za izradu haljina, novi oblici i krojevi haljina.

Vrste haljina
-------------

* Vjenčana haljina je duga, obično bijela haljina koju odijeva mladenka za vjenčanje.
* Mala crna haljina kratka je, nepretenciozna večernja ili koktel haljina, koju je lansirala modna kreatorica Gabriela Coco Chanel.
* Maturalna haljina je svečana haljina, koju djevojke odijevaju za maturalnu zabavu.
* Koktel haljina je haljina predviđena za neformalne prigode poput zabava ili domjenaka.
* Haljina za bal nosi se u posebno svečanim prigodama poput balova.
* Večernja haljina za večernje i noćne izlaske.
* Poslovna haljina se odijeva za poslovne i službene prigode.
* Ljetna haljina je neformalna, lagana haljina koja se nosi preko ljeta, npr. na ljetovanju.
* Redovnička haljina ili habit koju nose redovnici i redovnice.

Izvori
------

1. ↑  Svijet oko nas, svezak 2, Školska knjiga, Zagreb 1990.

***Haljina*** na Wikimedijinoj ostavi