**Bombaška afera** je naziv za sudski proces uhićenima i optuženima u bijegu koji su, nadahnuti velikosrpskim idejama, pokušali realizirati terorističku urotu 1908. godine u Kneževini Crnoj Gori.

Plan
----

Urotnička skupina crnogorskih studenata u Beogradu, koju je kao svoju filijalu organizirala Crna ruka, pokušala je 1907. ubiti crnogorskoga monarha Nikolu I. Petrovića, te njegove najbliže suradnike i izvesti napada na crnogorske državne ustanove.
Nastupali su studenti-urotnici u srpskom tisku pod parolama "demokracije" i "poštivanja ustavnosti". No, u biti, radilo se pokušaju reliziranja velikosrpskih ciljeva. *Crna ruka* i mreža njezinih ogranaka je, prema objavljenim povijesnim izvorima, *Nikolu I.* smatrala jednim od glavnih "protivnika ujedinjanja Srba".
Promidžba crnogorskih studenata je financirana iz srpskog državnog budžeta a uključivala je i fabriciranje falsifikata poput onoga o navodnoj tajnoj konvenciji Crne Gore sa Austro-Ugarskom "na štetu srpstva i pravoslavlja" iz 1907. godine.

Urota
-----

Iz Srbije je 1907. tajno upućeno 16 bombi u Crnu Goru. Kasnija istraga je nepobitno utvrdila da su bombe proizvedene u *Vojnoj fabrici* u Kragujevcu (Srbija).
Bombe su, kao tada najefikasnije sredstvo izvršenja atentata, u Crnu Goru unijete iz dva pravca - preko Sandžaka ih je nosio *Vaso Ćulafić*, a preko Boke kotorske bombe je unio *Stevan Rajković*, tipografski radnik iz Cetinja. Iz Beograda su u Kotor, tada u sastavu Austro-Ugarske, došli glavni studenti-urotnici: Jovan Đonović, *Todor Božović*, *Đuro Vojvodić* i *Petar Novaković*, dok ih je Marko Daković već čekao u Kotoru. Oni su bili u konspirativnoj vezi s pojedinim protivnicima *Nikole I.* u domovini.

Uhićenja
--------

No crnogorska policija, koja je budno motrila urotnike i obavještano ih nadzirala tijekom njihova boravka u Beogradu, hitro je reagirala i uhitila *Rajkovića* koji se s bombama bio domogao Cetinja. Drugi nositelj bombi, *Ćulafić*, također je uhićen. 
Počela je opsežna istraga i otkrivena je čitava teroristička urota za koju je *Rajković* izjavio da se njome htjelo "raspršiti crnogorski Dvor i njegove članove, kao i Narodnu skupštinu". 
U Crnoj Gori su uslijedila brojna uhićenja. Od Srbije je zatraženo izručenje nekoliko studenata-urotnika (*Đonović, Božović, Novaković, Daković,* itd.), no, srpska vlada odbija takav zahtjev tvrdnjom da između Crne Gore i Srbije nije postojao ugovor o izručenju.
"Ministar vanjskih poslova Srbije *Milovan Đ. Milovanović* ih je (crnogorske studente-urotnike - prim.a.) držao na vezi i u sporazumu sa njim su neki otišli prvo u Tursku, a potom u SAD i Švicarsku".

Presude
-------

U sudskom procesu (na Cetinju počeo 12. svibnja, a okončan 27. lipnja 1908.) pred *Velikim sudom* od 53 optužena, osuđeno ih je 50, od kojih šest na smrt, koje je *Nikola I.* pomilovao. Ostatak skupine je dobio od tri do dvadeset godina zatvorske kazne.

Epilog
------

* I sljedeće, 1909. godine, pokušana je, uz potporu Kraljevine Srbije, urota u *Kneževini Crnoj Gori* (vidi: Kolašinska afera).
* Većina urotnika-studenata su 1918. bili među glavnim izvršiteljima ili podržavateljima pripajanja Kraljevine Crne Gore Srbiji. (vidi: Podgorička skupština)

Izvori
------

1. ↑   Uloga *Crne ruke* u *Bombaškoj aferi*
2. ↑   Uloga *Crne ruke* u *Bombaškoj aferi*

Vanjske veze
------------

* Montenegrin Ethnic Association of Australia Kalendar važnijih događaja iz povjesnice crnogorskog naroda