Koordinate: 35°3′29″N 51°25′12″E﻿ / ﻿35.05806°N 51.42000°E﻿ / 35.05806; 51.42000

Panorama Dair-e Gačina
Dair-e Gačin na karti IranaDair-e GačinDair-e GačinDair-e Gačin na karti Irana
Situacija Dair-e Gačina s okolicom
Tlocrt karavan-saraja
**Dair-e Gačin** (perz. دیرگچین, dosl. *gipsani hospicij*) je veliki karavan-saraj u Iranu smješten uz historijski put između Raja i Isfahana odnosno uz suvremenu cestu između Garmsara i Koma, oko 60 km južno od glavnog grada Teherana. Najstariji ostaci građevine datiraju se u sasanidsko razdoblje (3. − 7. v.), a obnavljana je za vrijeme vladavine seldžučke (11. − 12. v.) i safavidske dinastije (16. − 18. v.). Zbog impozantne veličine, funkcionalnih specifičnosti i kontinuiranog korištenja tijekom starog, srednjeg i novog vijeka, Dair-e Gačin se često naziva „majkom svih iranskih karavan-saraja".

Historija
---------

Karavan-saraj se spominje u djelima najranijih islamskih geografa, ponekad pod arapskim imenom *Dair al-džes*. Prema Kaisu Raziju, naziv *Dair-e Gačin* koji podrazumijeva gipsani hospicij temelji se gipsanoj kupoli koja je nekoć bila dijelom kompleksa. Istahri i Ibn Havkal karavan-saraj spominju u kontekstu fortifikacije izgrađene od pečene opeke i gipsa, te navode da je unutar zidina postojala česma sa slanom vodom odnosno dvije kružne cisterne s pitkom vodom izvan zidina. U blizini karavan-saraja bio je smješten i garnizon, vjerojatno zbog osiguranja prometnica između planina Kuh-Siaha na istoku i Kuh-e Karkasa na zapadu koje su prema pisanju Nezama al-Molka često bile metom pljačkaških napada. U *Modžmal al-tavarihu*, zbirci legendi i priča s početka 12. vijeka, Dair-e Gačin se povezuje i s iranskom mitologijom odnosno mjestom na kojem je zmaj ubio Bahmana, legendarnog iranskog vladara koji se spominje i u Firdusijevoj *Šahnami*.

Abu Dolaf, Jakut, Kazvini i Balasani gradnju karavan-saraja pripisuju sasanidskoj dinastiji (3. − 7. v.); prva trojica navode da je podignut za vrijeme vladavine Ardašira I. (vl. 224.−240.) kojeg imenuju Kerd-Ardaširom, dok primjerice Balasani (r. Komi) pripisuje izgradnju Hozroju I. Anuširvanu (vl. 531.−579.). Zbog oprečnog datiranja od strane ranoislamskih geografa, suvremeni stručnjaci prepostavljaju da je karavan-saraj izgrađen početkom 3. odnosno obnovljen sredinom 6. vijeka.

Tokom islamskog razdoblja karavan-saraj obnavljan je još najmanje dvaput: prvo za vrijeme vladavine seldžučkog sultana Ahmada Sandžara (vl. 1118. − 1157.) čiji je vezir Abu Naser Ahmad Kaši bio zadužen za popravak ceste između Raja i Koma odnosno rekonstrukciju susjednog sela Kadža, te drugi put tijekom safavidske vladavine prilikom čega je većina starih svodova rastavljena i zamijenjena novima. Safavidske graditeljske intervencije primjetne su po korištenju manjih opeka (25 x 25 x 5 cm) u odnosu na sasanidske blokove veličine 36 x 36 x 8 cm. Velik broj potonjih starovjekovnih opeka ostavljen je u neposrednoj blizini karavan-saraja i korišten je za izgradnju susjednih objekata.

Tokom 19. vijeka Dair-e Gačin gubi na značaju zbog ubrzane modernizacije iranske prometne infrastrukture i sljedećih stotinu godina biva u potpunosti zapušten, a propadanju građevine doprinijelo je i lokalno ruralno stanovništvo koje je karavan-saraj koristilo kao staju. Historijska vrijednost kompleksa prepoznata je u listopadu 2004. godine kada je uvršten na popis iranske kulturne baštine, a tri godine kasnije njegova šira okolica proglašena je Nacionalnim parkom Kavir. Iste godine započeo je opsežni proces arhitektonske konzervacije za koji se godišnje izdvaja između 70 i 100 tisuća USD, s ciljem da se karavan-saraj tijekom 2010-ih preobrazi u turističko odredište odnosno mjesto za održavanje kulturnih manifestacija.

Arhitektura
-----------

*Glavni članak: Iranska arhitektura*
Karavan-saraj Dair-e Gačin jedan je od najvećih u Iranu; približnih je dimenzija 110 x 110 m i ima površinu od oko 12.000 m². Tlocrtno je oblikovan kao kvadratična tvrđava s kružnim kulama na uglovima i dvije poluelipsaste kule uz glavni ulaz na južnom zidu. Nad njihovim pristupnim hodnicima nalaze se originalni sasanidski svodovi paraboličnog poprečnog presjeka, isto kao i kupole pod kulama. S druge strane, kupole pod ulaznim kulama elipsastog su tlocrta što je neobična karakteristika u iranskoj arhitekturi. Unutar zidina nalazi se veliko dvorište s četiri ajvana raspoređenim na središnjim osima, 40 introvertnih soba s nasvođenim trijemom, niz konjušnica sa 66 uzdignutih niša za spavanje, te četiri kutne prostorije različitih funkcija. Krovovi nad sobama i konjušnicama sastoje se od manjih segmentnih kupola poslaganih u tri reda. Raspored Dair-e Gačina sličan je drugim iranskim karavan-sarajima iz islamskog razdoblja, no danas je teško utvrditi koliko je elemenata izvornog sasanidskog podrijetla odnosno koliko je seldžučkih rekonstrukcijskih intervencija.

* KulaKula
* Detalj zidaDetalj zida
* UlazUlaz
* AjvanAjvan
* Krov i dvorišteKrov i dvorište

Osim uobičajenih prostorija za karavan-saraje, Dair-e Gačin odlikuju neke netipične karakteristike kao što su četiri kutna prostora posve različitih konstrukcija i funkcija. Na sjeverozapadnom uglu nalazio se mlin, a na jugozapadnom maleno dvorište s kupaonicom i kuhinjom. Sjeveroistočno zdanje izgrađeno je kao privatni apartman namjenjen za plemstvo, a Balasani navodi da se njime služio i sam safavidski vladar Ismail I. (vl. 1501.−1524.) prilikom pohoda iz Farsa prema Firuzkuhu i Mazandaranu. Apartman ima površinu od približno 200 m² i sadrži 11 prostorija introvertno orijentiranih prema oktogonalnom atriju. Na jugoistočnom uglu nalazila se džamija kvadratičnog tlocrtnog oblika s mihrabom uz južni zid. Središnji dio džamije sadrži četiri masivna stupa izgrađena od sasanidskih velikih opeka, dok izvorni bačvasti svodovi nisu sačuvani odnosno zamijenjeni su islamskim šiljastim svodovima. S obzirom da je džamija organizirana kao čahartak, stručnjaci pretpostavljaju da se ondje u starom vijeku nalazio zoroastrijski hram vatre sa središnjom kupolom.

U neposrednoj okolici karavan-saraja nalaze se arheološki ostaci više popratnih zgrada. Na zapadnoj i sjevernoj strani nalaze se dvije kružne cisterne (ab anbari) koje spominju ranoislamski geografi; prva je u funkciji i dan danas, a druga je u ruševinama. Obje su nasvođene velikim sasanidskim opekama. Humci raspoređeni relativno pravocrtno na podjednakim razmacima svjedoče i o korištenju kanata − voda se dopremala iz doline sezonskog potoka Rud-e Šura udaljenog oko 1,5 km prema zapadu. Slanost vode u karavan-sarajskoj česmi koju spominju srednjovjekovni autori nije iznenađujuća s obzirom da se nekoliko kilometara dalje nalaze dva velika slana jezera − Namak i Hovz-e Soltan. Uz ruševine sjevernog ab anbara nalazi se ostaci manje neidentificirane građevine kvadratičnog tlocrta za koju se pretpostavlja da je služila za pečenje opeka. Oko 250 m jugoistočno od karavan-saraja nalaze se ostaci velikog garnizona s grobljem. Ovaj kompleks pravokutnog je tlocrta odnosno približnih dimenzija od 180 x 300 m, opasan je bedemom visokim 3–4 m i građen je većinom od ćerpiča. Uz fortifikacije je postavljeno 12 manjih kula, četiri na uglovima i po dvije na svakoj od četiri strane. Za razliku od susjednog karavan-saraja kojem se pristupa s juga, ovom se kompleksu pristupalo sa sjevera o čemu svjedoče ostaci portala tj. lukovi. Glavna građevina ovog kompleksa bila je smještena uz zapadni zid, a niz identičnih prostorija s nišama svjedoči da je riječ o vojničkim spavaonicama.

* Unutrašnji svodoviUnutrašnji svodovi
* Očuvani ab anbarOčuvani ab anbar
* GarnizonGarnizon
* Ostaci lukovaOstaci lukova
* Prostorije garnizonaProstorije garnizona

Povezano
--------

* Karavan-saraj
* Sasanidska Monarhija

Literatura
----------

Historijski putopisi
* ()() Abū Dulaf al-Yanbūʻī [950.] (1955.). u: Minorski, Vladimir Fedorovič: *Ar-Risāla at̲-t̲āniya (Travels in Iran)*. Cairo: Cairo University Press, OCLC 729264250.
* () Ḥasan Moḥammad Qomī [1001.] (1934.). u: Ṭehrānī, Jalāl al-Dīn: *Kitāb-e tārīkh-e Qom*. Tehran: Majlis, OCLC 80561382.
* () *Nepoznati autor* [1126.] (1939.). u: Bahār, Muḥammad Taqī: *Mujmal al-Tawārīkh wa-al-Qiṣas*. Tehran: Khāvar, str. 54. i 463. OCLC 30118709.
* ()() Neẓām al-Molk [11. vijek] (1962.). u: Darke, Hubert Seymour Garland: *Siyar al-Mulūk (Siyāsat-nāma)*, Persian texts series **VIII**. Tehran: Bongâh-e Tarjomeh ve Našr-e Ketâb, OCLC 65493547.
* () Qāżī Aḥmad Ḡaffārī Qazvīnī [1564.] (1964.). u: Minūvī, Mujtabā: *Tārīkh-e jahānʹārā*. Tehran: Ketābfurūshī Ḥāfiz, OCLC 82754955.
* ()() Šams-al-Din Qays Rāzi [1232.] (1909.). u: Qazvīnī, Muḥammad; Browne, Edward Granville: *al-Muʻjam fí maʻáyíri ashʻári ʼlʻAjam*, E. J. W. Gibb memorial series **X**. Leiden; London: E. J. Brill; Luzac & Co, OCLC 4668169.

Monografije i periodika
* () Kīānī, Moḥammad-Yūsuf; Kleiss, Wolfram (1995.). *Iranian Caravansarais*. Tehran: Iranian Cultural Heritage Organization, OCLC 164823762.
* () Monšī Kermānī, Nāṣer al-Dīn; Muḥaddit, Ǧalāl-ad-Dīn (1959.). *Nasāʼim al-ashār min laṭāʼim al-aḫbar dar tārīḫ-i wuzarāʼ*. Tehran: Dānišgāh, OCLC 318042948.
* () Shokoohy, Mehrdad (1983.). *The Sasanian caravanserai of Dayr-i gachīn, south of Ray, Iran*, Bulletin of the School of Oriental and African Studies **XLVI**. London: University of London, str. 445.-461. DOI:10.1017/S0041977X00043160, ISSN 0041-977X, OCLC 486764606.
* () Shokoohy, Mehrdad (15. 12. 1994.). *Dayr-e Gačīn*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.
* () Ṭabāṭabāʼi, Husayn Mudarrisī (1976.). *Rahnuma-yi jughrafiya-yi tarikhi-i Qom*, Ma'akhaz-i tahqiq dar barah-'i Qom. Qom: Chapkhanah-'i Hikmat, str. 66. i 208.-209. OCLC 3975414.
* () Zakarīyā Ibn-Muḥammad al-Qazwīnī (1987.). u: Šarafkandī, ʻAbd-ar-Raḥmān: *Āt̲ār al-bilād wa-aḫbār al-ʻibād*. Tehran: Mu'assasa-i ʻIlmī-i Andīša-i Ǧawā, OCLC 632820500.

Medijski članci
* () Iran Daily (6. 11. 2010.). *Deyr-e Gachin Restoration*, Iran Daily **br. 3819**. Tehran: Islamic Republic News Agency.
* () IRIB (21. 2. 2010.). *Iranian Culture and Architecture (36)*. Tehran: Islamic Republic of Iran Broadcasting.
* () Payvand (25. 10. 2004.). *Mother of Iranian Caravansaries Gets ID Card*. San Francisco: Payvand News.

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Dair-e Gačin** |

| * p
* r
* u
Iranska arhitektura |
| --- |
| Historijski stilovi | perzijski / *parsi* (800–300 pne.) • partski / *parti* (300 pne.–700) • horasanski / *horasani* (700–1000) • rajski / *razi* (1000–1300) • azarski / *azari* (1300–1500) • isfahanski / *isfahani* (1500–1925) |
| Arhitektonski periodi | **Drevni:** elamski (3200–539 pne.) • medijski (728–550 pne.) • ahemenidski (550–330 pne.) • seleukidski (312–247 pne.) • partski (247 pne.–224) • sasanidski (224–651)**Islamski:** samanidski (819–999) • bujidski (934–1055) • gaznavidski (963–1187) • guridski (1148–1215) • seldžučki (1037–1194) • ilhanidski (1256–1335) • timuridski (1370–1507) • safavidski (1501–1736) • kadžarski (1785–1925) |
| Reprezentativni gradovi | Anšan • Amol • Ardabil • Balh • Bam • Buhara • Damgan • Derbent • Dura-Europos • Ekbatana • Firuzabad • Gazni • Gurgandž • Hatra • Hekatompil • Herat • Isfahan • Istahr • Jazd • Kašan • Kazvin • Kom • Ktezifont • Maraga • Mašhad • Merv • Nisa • Nišapur • Pasargad • Perzepolis • Raj • Šahrisabz • Samarkand • Sultanija • Širaz • Šuštar • Suza • Tabriz • Taht-e Sulejman • Teheran • Zandžan • Zarandž |
| Objekti i elementi | Ab-anbar • Andaruni • Ajvan • Bazar • Biruni • Čahar-bag • Džamija • Gonbad • Hašt-behešt • Hašti • Hovz • Imamzade • Jakčal • Kanat • Karavansaraj • Kuče • Pandždari • Sahn • Stup • Šabestan • Talar • Tekija • Vjetrohvat • Vrtovi |
| Srodne teme | Umjetnost • Urbanizam • Islamska arhitektura • Moderna arhitektura (1925–2023) |
| Popisi | Arhitekti • Gradovi (planirani • historijske prijestolnice) • Ab-anbari • Bazari • Crkve • Džamije • Imamzada • Karavansaraji • Kupole • Mauzoleji • Mostovi • Palače • Sinagoge • Stadioni • Tornjevi • Utvrde • Vrtovi |