recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinate: 42° 45′ 19" SGŠ, 18° 06′ 56" IGD

**Prosjek** je naseljeno mjesto u Bosni i Hercegovini u opštini Ravno koja pripada entitetu Federacija Bosne i Hercegovine. Na popisu stanovništva 1991. u njemu je živjelo 4 stanovnika.

Geografija
----------

Selo se nalazi u Hercegovini.

Istorija
--------

Prosjek se prije rata u Bosni i Hercegovini nalazio u sastavu opštine Trebinje.

Stanovništvo
------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Nacionalnost** | **1991.** |
| Srbi | 4 |
| Muslimani | 0 |
| Hrvati | 0 |
| Jugosloveni | 0 |
| ostali | 0 |
| Ukupno | 4 |

Od stanovništva, bile su tri kuće Pikića i jedna kuća Morića. Svi su bili pravoslavne vjere i slavili Svetog Jovana Krstitelja, kao krsnu slavu.

Privreda
--------

Do sela nema puta, struje, vode... Stanovnici su svoje potrebe ispunjavali pomoću mazgi. Bavili su se zemljoradnjom, stočarstvom, vinogradarstvom.

Crkva svetog Krsta
------------------

U selu Prosjek nalazi se najstarija crkva na području Bobana, koja datira iz, nepotvrđeni izvori, 15. vijeka. Po predanju, sagrađena je za jednu noć i jedan dan, jer su Turci sve drugo rušili. Malena je, a posvećena je Vozdviženju Časnog Krsta - 27. septembar. Obnovu, posljednju u svojoj dugoj istoriji, doživjela je u drugoj sredinom sedamdesetih godina prošlog vijeka. U vrijeme građanskog rata u bivšoj Jugoslaviji (1991-1995) predstavljala je liniju razgraničenja između srpske i hrvatske vojske. Jedina je crkva na prostoru Bobana koja nije srušena od strane HVO-a. Nalazi se u minama i do nje se dolazi pješke, oko 2.5 kilometara hoda. Nakon rata, prva Liturgija je služena 2009. godine. Tom prilikom pronađene su i knjige, koje su kasnije date na čuvanje umirovljenom episkopu zahumsko-hercegovačkom i primorskom Atanasiju Jevtiću. Jedna od tih knjiga je i Sveto Pismo pisano rukom.

Građanski rat
-------------

U proteklom građanskom ratu od 1991. do 1995. godine, selo Prosjek je u potpunosti uništeno i opljačkano, a kuće pogođene granatama. Specifičan element je i to da je selo bilo linija razdavajanja, a obje vojske, i srpska i hrvatska, bile su u selu na početku rata, da bi kasnije selo bilo pusto, tj. nije dolazilo do silaska vojske sa okolnih brda. Četvoro stanovnika je napustilo selo i preselili su se u Trebinje. Danas u selu ne živi niko, a uništena i opljačkana imovina podsjeća na dane rata i zla na ovim prostorima.

Vanjske veze
------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |

* Sajt opštine Ravno Arhivirano 2012-07-27 na Wayback Machine-u

Šablon:Ravno
**Skuša** (škombar, golac, vrnut; *Scomber scombrus*) je morska riba iz porodice skušovki (*scombridae*). U Hrvatskoj je još poznata kao škombra ili vrnut.

Opis
----

Skuša ima vretenasto tijelo, usko pri vrhu glave koje se širi prema sredini tijela te se ponovno sužava prema repnoj peraji. Repna peraja su izbačena pri vrhu i dnu a po sredini su duboko urezana. Male ljuske prema repu su sve sitnije. Leđa su joj zelenkasto-smeđe boje ispresjecana okomitim tamnim crtama. Bočne strane tijela su boje sedefa, a trbuh je bijel. Skuša u Jadranu raste najviše do 50 cm i skoro do 1 kg težine. Prosječna joj je dužina 15-20 cm a težina oko 0,7 kg. Atlantske skuše narastu i do 3 kg a procjenjuje se da žive do 15 godina .

Rasprostranjenost
-----------------

Skuša obitava u Atlantiku od Kanarskih otoka do obala Norveške, a rijetko i u Baltičkom moru. Može je se pronaći i u Sredozemlju pa tako i u Jadranu. Također obitava uz zapadnu obalu Sjeverne Amerike, ali i u Tihom oceanu .

Iako je 90-ih godina 20. stoljeća gotovo posve nestala iz Jadranskog mora, u posljednje vrijeme zamijećeni su veći migracijski dolasci skuša u Jadrani pa je opet postala važan dio gospodarskog ulova..

Način života i ishrana
----------------------

Skuša živi kao riba selica a kreće se u plovama. Grabežljivac je koji se hrani raznim morskim životinjicama, srdelama, inćunima, račićima i ostalom sitnom ribom. Skuša je uz lokardu jedina jadranska skušovka koja se hrani i filtriranjem planktona.

Razmnožavanje
-------------

U vrijeme mriještenja skuše se sele bliže obali. Diljem Sredozemlja, pa i u Jadranu, skuše se mrijeste tijekom ožujka i travnja, a u Atlantiku od lipnja do kolovoza. Ženka nakon mriještenja izbacuje do 500 000 jajašaca. Već nakon tjedan dana iz jajašaca prelaze u male ribice koje rastu vrlo brzo. Skuše spolnu zrelost dostižu tek u trećoj godini života.

Gospodarska vrijednost
----------------------

Skuša
Skuša se smatra najukusnijom plavom ribom Jadrana. Obiluje zdravim masnim kiselinama, mekanog je mesa i kostiju, pa je vrlo tražena.

Izvori
------

1. ↑  Skušovke (Riblje oko)[*mrtav link*]
2. ↑  Skuša
3. ↑  „Mackerel (eng.)". Arhivirano iz originala na datum 2009-06-09. Pristupljeno 2015-04-01.

Vanjske veze
------------

* Skušovke (Riblje oko)[*mrtav link*]

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Skuša** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Skuša** |
**Purmer** je današnji polder i nekadašnje jezero u nizozemskoj provinciji Sjevernoj Holandiji.

Historija
---------

Nekadašnje jezero Purmer bilo jedno od malobrojnih malih jezera u Sjevernoj Holandiji, a ostala takva jezera bila su Beemster i Schermer. Oba jezera bila su direktno povezana sa otvorenim morem, pa je sa plimom prodirala slana voda i do jezera Purmer, jer je ono bilo spojeno sa Beemsterom, ali i sa puno većim Zuiderzeeom. Proces isušivanja jezera počeo je 1618. i to tadašnjom tehnologijom, vjetrenjačama-pumpama. Izvođačima je savjetima puno pomogao inženjer hidraulike Jan Adriaanszoon Leeghwater koji nije direktno sudjelovao u radovima. Radovi su potrajali do 1622. kada je sav polder isušen (ukupno 26.8 km²), pa je iste godine isparceliran i ponuđen zainteresiranim korisnicima na prodaju. Purmer je danas jako gusto naseljen jer na njemu leže gradovi Purmerend, Edam-Volendam i Waterland.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*"Het Land van Leeghwater" – De Purmer*" (holandski). Michiel Hooijberg.. Pristupljeno 11. 2. 2014.

Vanjske veze
------------

***Purmer*** na Wikimedijinoj ostavi

* "Het Land van Leeghwater" – De Purmer (Historija Purmera (`nl`)
**Zlakuska grnčarija** su ručno izrađene neglazirane posuda od gline i kalcita u istom i proizvode se u selu Zlakusa, Užice, Srbija. Koristi se u domaćinstvima i restoranima širom Srbije za termičku obradu hrane.

Proizvodnja traje sedam do deset dana na kolu koje se pokreće isključivo ručno. Proces uključuje pripremu glinene mase, oblikovanje, ukrašavanje, doradu, sušenje i pečenje. Jedinstvena tradicionalna receptura spravljanja grnčarskih proizvoda podrazumjeva materijal sačinjen od gline i minerala kalcita u odnosu pola – pola, od koga se formom „kobasica" spiralno zida predmet na grnčarskom kolu. Predmet se kasnije predgrijava u sušari, a potom peče na otvorenoj vatri od 700 stepeni.

Gotove posude ukrašene su geometrijskim ornamentima izrađenim drvenim ili metalnim alatima, a pojedinim posudama dodane su ručke. Danas su tradicionalni oblici, lonci, tave za pečenje kruha i mesa te male tave za kuhinjsku pećnicu prilagođene savremenom načinu pripreme i posluživanja hrane. Tvrdi se da neka jela koja se pripremaju u zlakuskom zemljanom posuđu na otvorenoj vatri imaju jedinstven ukus. Osim toga, sirovina za izradu posuđa se nalazi u bliskoj okolini sela Zlakusa.

Povezana znanja i vještine uglavnom se prenose kroz direktno sudjelovanje i rad uz iskusne zanatlije unutar zajednice. Izlaganje na Zlakusa festivalu i časovi u Umetničkoj školi u Užicu predstavljaju još jedan ključni način prenosa. 

Zlakuska keramika je odlukom UNESCO-vog Međuvladinog komiteta upisana 16. decembra 2020. godine na Reprezentativnu listu nematerijalne svjetske baštine, i tako postala četvrti element na ovoj listi iz Srbije. Centar za nematerijano kulturno nasleđe Etnografskog muzeja, u saradnji sa Muzejom na otvorenom "Staro selo" Sirogojno i Udruženjem grnčara "Zlakusa", pripremio je nominaciju.

Udruženje je najprije zaštitilo grnčariju na nacionalnom i međunarodnom nivou i uvelo novi zaštitini znak da bi tradicionalnu izradu odvojilo od mašinske na koju se odlučio dio stanovništva. Grad Užice je osnovao kontrolu proizvodnje zlakuške grnčarije i zbog sprečavanja zloupotrebe izdaje sertifikat za svaki proizvod ponaosob. U Umetničkoj školi u Užicu zlakuška grnčarija se izučava i kao zanat, i kao spoj tradicije i umjetnosti. Istovremeno se izrađuju predmeti na tradicionalni način sve dok predmet ne siđe sa grnčarskog kola. Tada nastavnici i đaci nanose boje i obavljaju završno ukrašavanje. Pri vađenju iz otvorene vatre je pršću brašnom čime se dobija estetska površina.
**Purus** (portugalski: *Rio Purus*, španjolski: *Río Purús*) je velika desna pritoka Amazone, i jedna od najvećih rijeka - *Južne Amerike*. 

*Purus* je nekad bio poznat po imenu **Coxiuara**, danas je znan kao rijeka koja najviše meandrira, zbog tog i ima dužinu od 3 211 km, što je gotovo dva puta duže od zračne udaljenosti koju ona prelazi.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Purus* ima porječje od 63 166 km² i prosječni istjek od 8 400 m³/s na ušću kod Manausa, gdje je širok 1 200 km. 

Tok Purusa na porječju Amazone
*Purus* se formira u peruanskim prašumama departmana Ucayali od više manjih vodotoka sa istočnih obronaka Anda. Nakon tog teče u gotovo pravilno u smjeru sjeveroistoka i ulazi u brazilsku državu Acre, a zatim u Amazonas gdje prima svoju najveću pritoku Acre. I nakon toga teče u istom smjeru uz brojne meandre, kroz kraj prepun močvaraa i brojnih jezera. Nešto prije svog ušća, između mjesta Ananás i Consciência se razdvaja u brojne rukavce, formirajući brojne otoke.
Uzvodno od grada Manausa uvire u Amazonu, koja se u tom dijelu toka, zove **Solimões**.

Porječje *Purusa* je kraj tropske prašume, poznat po proizvodnji velikih količina kaučuka koji se prevozi brodovima do Manausa.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Purus River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 22. 11. 2012.

Vanjske veze
------------

* *Purus River* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

***Purus (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Koordinate: 41° 27′ 33" SGŠ, 22° 40′ 56" IGD

**Prosenikovo** (mak. *Prosenikovo*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Prosenikovo je naselje u okviru opštine Strumica.

Prirodni uslovi
---------------

Prosenikovo je smešteno u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 5 kilometara severoistočno.

Naselje Prosenikovo se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno u zapadnom delu Strumičkog polja. Seoski atar je ravničarski i ceo pod ratarskim kulturama. Nadmorska visina naselja je približno 220 metara. 

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Prosenikovo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 1.550 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%), a ostalo su Srbi.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.strumica.gov.mk Zvanična stranica opštine Strumica

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Strumica |
| --- |
| **Strumica** • 
Banica • 
Bansko • 
Belotino • 
Veljusa • 
Vodoča • 
Gabrovo • 
Gradski Baldovci • 
Dabilje • 
Dobrejci • 
Dorlombos • 
Zleševo • 
Kosturino • 
Kukliš • 
Memešlija • 
Murtino • 
Ormanlija • 
Popčevo • 
Prosenikovo • 
Raborci • 
Rič • 
Sačevo • 
Svidovica • 
Tri Vode • 
Čepelija |  |
2 tačke nacrtane u cilindričnom koordinatnom sistemu
**Cilindrični koordinanti sistem** je trodimenzioni koordinatni sistem koji u suštini predstavlja proširenje polarnog koordinatnog sistema dodavanjem treće koordinate (koja se obično označava sa {\displaystyle h}), koja označava visinu tačke iznad ravni.

Tačka P je zadata kao {\displaystyle (r,\theta ,h)}. Posmatrano iz perspektive pravouglog koordinatnog sistema:

* {\displaystyle r} je razdaljina od O do P', ortogonalne projekcije tačke P na XY ravan. Ovo je isto kao razdaljina tačke P od z-ose.
* {\displaystyle \theta } je ugao između pozitivnog smera x-ose, i duži OP', mereno u smeru suprotnom od smera kazaljke na satu.
* {\displaystyle h} je isto kao {\displaystyle z} koordinata.
* Stoga je funkcija konverzije {\displaystyle f} iz cilindričnih koordinata u pravougle koordinate zadata kao {\displaystyle f(r,\theta ,h)=(r\cos \theta ,r\sin \theta ,h)}.

Za upotrebu u fizici i tehnologiji, preporučena međunarodna standardna notacija je *ρ*, *φ*, *z* (ISO 31-11).

Cilindrične koordinate su korisne za analizu površina koje su simetrične u odnosu na osu, ako je z-osa izabrana za osu simetrije. Na primer, beskonačno dugačak cirkularni cilindar koji u sistemu pravouglih koordinata ima jednačinu *x*2 + *y*2 = *c*2 ima vrlo prostu jednačinu u cilindričnim koordinatama: *r* = *c*. Otuda ime *cilindrične* koordinate.

Vidi još
--------

* Pravougli koordinatni sistem
* Sferni koordinatni sistem
* Parabolički koordinatni sistem
Oblast Sanriku u Japanu
**Sanriku** (三陸, ***Sanriku***?) je historijska regija Japana smještena na sjeveroistočnoj strani otoka Honshu, a koja odgovara današnjim prefekturama Aomori, Iwate i dijelovima prefekture Miyagi. Ponekad se za nju koristi i izraz **Rikushū** (陸州, ***Rikushū***?).

19. januara 1869. su nakon Bošinskog rata tradicionalne provincije Mutsu i Dewa podijeljene. Mutsu je podijeljena na pet provincija: Rikuō (također *Mutsu*), Rikuchū, Rikuzen, Iwashiro i Iwaki. Prvih tri su se zajedno nazivali "Tri Rikua" ili *Sanriku*.

Nove provincije su bile kratko vijeka, s obzirom da je u julu 1871. ukidanjem han sistema Japan podijeljen u današnje prefekture. Naziv je, međutim, ostao u obliku izraza Sanriku obala, a koji se odnosi na pacifičku obalu Japana od Aomorija na sjeveru do poluotoka Oshika u Miyagiju.

Izvori
------

1. ↑  Nippon-Kichi, 三陸リアス式海岸　Sanriku-riasushiki-kaigan　 Saw-tooth Sanriku Coastline
2. ↑  Japan-i, Sanriku Coastline/Kamaishi Daikannon Arhivirano 2011-07-22 na Wayback Machine-u

Literatura
----------

* Satake, Kenji. (2005). *Tsunamis: Case Studies and Recent Developments.* Dordrecht: Springer. ISBN 978-1-4020-3326-1; ISBN 978-1-4020-3331-5; OCLC 173481388
**Sigtuna** je grad od 8,444 stanovnika na jugoistoku Švedske, koji administrativno podpada pod
istoimenu Općinu Sigtuna od 39,990 stanovnika iako nije i administrativni centar općine već 
je to grad Märsta.

Geografske karakteristike
-------------------------

Sigtuna leži u Grofoviji Stockholm, duž obala zaljeva Skarven na Jezeru Mälaren, udaljena oko 50 km sjeverozapadno od Stockholma i oko desetak km zapadno od administrativnog centra općine Märste.

Sigtuna i danas ima karakter grada vrta, sa svojim malim kućama iz 18. i 19. vijeka, od kojih su mnoge drvene.
Najveća znamenitost je gradska vijećnica iz 1744. koja se koči na glavnom trgu.

Historija
---------

Sigtuna, jedan od najstarijih gradova u Švedskoj, osnovana već negdje oko 970. Ona je bila prvo mjesto u zemlji 
gdje su se kovali novci od sredine 990 do negdje oko 1030. Najnovija istraživanja ukazuju da je Sigtuna bila i jedna od utvrda
kralja Olofa Skötkonunga i njegova oca Erika Segersälla kojom su oni pokušali osigurati svoju vlast u 
kraju oko Jezera Mälaren.

Između 1070. - 1120. Sigtuna je bila biskupsko sjedište, ali je ono nakon 1164 premješteno u Gamla Uppsalu. Tako da se pretpostavlja da je i lokalna crkva izgrađena krajem 11. vijeka.

Nakon što je izgubio poziciju biskupskog centra, - grad je izgubio i ranije stečenu poziciju centra Mälarena, pa je vrlo usporeno rastao sve do 
kraja 19. vijeka, tako da i danas ima karakter idiličnog malog mjesta.

Početkom 20. vijeka - Sigtuna je postala važan obrazovni i kulturni centar. Nakon što je u neposrednoj blizini izgrađen stockholmski aerodrom Arlanda, grad se počeo ubrzano razvijati. Aerodrom je najveći poslodavac u gradu, u kom radi
12.000 ludi. Pored tog Sigtuna se tokom 20. vijeka profilirala kao centar konferencijsko - obrazovni centar, u njoj svoje konferencije održava 
između ostalih i švedska crkva.

Gradovi prijatelji
------------------

 Estonija, Rakvere

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Stockholm" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 07. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Sigtunas historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 12. 07. 2015.

Vanjske veze
------------

***Sigtuna*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Sigtuna* (`sv`)
**Sanpoil** (San Poil, .n.selixtcl'n, Nesilextcl'n; Kod Lewisa i Clarka Hihighenimmo), pleme ili grupa plemena američkih Indijanaca porodice Salishan sa rijeke Sanpoil i Nespelem Creeka i na Columbiji niže od Big Benda u Washingtonu. pravi sanpoili sastojali su se od bandi Kathlpuspustenak, Saamthlk, Shnhsulauhuwa (Shahsulauhuwa), S-hulalstu, Snaakau, Snukeiltk, Stkukualkuhunak, Swathlwathlaskink i Snpuiluk. Od 1872 nalaze se na rezervatu Colville. Brojno stanje 1892. bilo je 300.

Ime
---

Naziv Sanpoil ponekad je pisana i u francuskom obliku Sans Poils, što znači 'wjitout bristles' ili 'hairless', no vjerojatnije je da je ta rijeć indijanskog porijekla. javlja se i u oblicima Sans Puelles, Sinapoils, Sinipouals, Sinpaivelish, Sinpohellechach, Sinpoilschne i Siur Poils.

Sela i bande
------------

Bez Nespelem Indijanaca, njihovih najbližih rođaka Sanpoili su imali sljedeća sela i bande

* Enthlukaluk, selo, milju i pol od ušća Sanpoila.
* Shahsulauhuwa, banda iz sela Hahsulauk.
* S-hulalstu, u selu Hulalst. Pripada im i ribarski područje Nhohogus.
* Hwatsam, zimski logor.
* Kakamkam, na otocima u rijeci Sanpoil, blizu ušća.
* Kathlpuspustenak, u selu Kathlpuspusten.
* Ketapkunulak, na obalama columbije, istočno od Sanpol Rivera.
* Snaakau, u selu Naak.
* Npokstian, zimski logor.
* Snpuiluk u selu Npuiluk, na ušću Sanpoil Rivera, pripadaju im logori: Snkethlkukwiliskanan i Kethltselchin; zimski logori Tsaktsikskin i Nthlahoitk.
* Saamthlk u selu Saamthlk.
* Skekwilk, na zapadnoj strani Sanpoil Rivera, oko milju od ušća.
* Snputlem, istočna obala Sanpoil Rivera, oko 8 milja od ušća.
* Snukeiltk u selu Snukeilt, na zapadnoj strani Columbije, oko poča milje od ušća Spokane.
* Stkukualkuhunak u selu Tkukualkuhun.
* Swathlwathlaskink u selu Wathlwathlaskin.

Povijest
--------

Sanpoil populacija 1700.-te iznosila je oko 1700 duša, a 1800. i 1850. ima ih oko 1.300. Dolaskom bijelih naseljenika 1841. dolaz do konflikata, i do 1905. preostalo ih je 324 na rezervatu Colvile, a 1909 178. Sa SAD-om Sanpoli nisu potpisali nijednog ugovora a 1850. priključuju se plemenu Colville sa kojima će 1872. utemeljenjem rezervata Colville biti smješteni na istom zajedno s svojim rođacima Nespelem. Danas se vode kao dio konfederacije  *'Confederated Tribes of the Colville Reservation'*. 

Sanpoili (kao i Nespelimi) su opisani kao narod koji se ignorantski ponaša prema mametanju kršćanske vjere, i striktno se drži svojih običaja i religije. Jedan opis iz 1870. kaže da su najmanje civilizirani i najnezavisnije pleme Washingtona koje je bogato konjima i stokom, i potpuno zadovoljno svojim načinom života, da neće ništa prihvatiti što im god vlada ponudi, osim doktora i vjeroučitelja.

Literatura
----------

* Ray, Verne F. (1954). The Sanpoil and Nespelem: Salishan Tribes of Northeastern Washington. New Haven: Human Relations Area Files.

Izvori
------

1. ↑  Congressional serial set, Izd. 3531-3532

Vanjske poveznice
-----------------

* Sanpoil
**Son en Breugel** je općina od 17,775 stanovnika, na jugu Nizozemske u Proviciji Sjeverni Brabant.

Geografske karakteristike
-------------------------

Općina Son en Breugel se prostire duž rijeke Dommel, udaljena oko 7,5 km sjeverno od centra Eindhovena. 

Još i danas rijeka dijeli općinu na dva naselja Son (lijevo) i Breugel (desno).

Historija
---------

Sela Son i Breugel izrasla su su između 12. vijeka i 14. vijeka.
Po nekim navodima u tadašnjem selu Breugel je 1604. rođen slikar Pieter Breughel Stariji.

Oba sela su teško stradala za Nizozemske revolucije, pa su poprilično opustjela.

U vrijeme Napoleonskih ratova sela su konačno spojena u jednu općinu.
Općina Son en Breugel narasla je 1840. na 298 kuća i 1615 stanovnika, podijeljenih rijekom Dommel na sela Son i Breugel.

Za Drugog svjetskog rata teren općine bio je to poprište teških borbi, naročito za Operacije Market Garden.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Noord-Brabant, Province in Netherlands*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.09.2022.
2. ↑  „*Het dorp*" (nizozemski). Gemeente Son en Breugel. Pristupljeno 12.09.2022.
3. 1 2  „*Son en Breugel*" (nizozemski). Plaatsengids. Pristupljeno 12.09.2022.
4. 1 2 3 4  „*Son en Breugel*" (engleski). Place and see. Pristupljeno 12.09.2022.

Vanjske veze
------------

***Son en Breugel*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gemeente Son en Breugel (Službene stranice)* (`nl`)
**Sankt Veit im Pongau** je trgovište u sredini Austrije od 3,631 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Sankt Johann im Pongau.

Geografske karakteristike
-------------------------

Sankt Veit im Pongau leži u Saveznoj zemlji Salzburg, u doline rijeke Salzach, ali ne uz obalu gdje leži susjedni Schwarzach im Pongau, već 2 km sjevernije na platou iznad.

Historija
---------

Sankt Veit je prvi put dokumentran oko 1074. kao - *parrochia sancti Viti*
Za njegov napredak bila je važna 1912. kad je osnovan sanatorij, odtad se razvio kao lječilište.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost grada je gotička parohijska crkva, romaničke jezgre.

Privreda
--------

Za ekonomiju mjesta najznačajnija je bolnica, filijala pokrajinske neurološke bolnice iz Salzburga i dvije hidroelektrane podignute 1988. i 1922.

Sankt Veit je ljetno - zimski turistički centar, koji je 1992. imao 87.134 posjetioca..

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Salzburg" (engleski). City population. Pristupljeno 01. 03. 2016.
2. 1 2 3 4  „*Sankt Veit im Pongau*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 01. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Sankt Veit im Pongau*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Sankt Veit im Pongaua* (`de`)
**Zaandam** je grad od 72.597 stanovnika u općini Zaanstadu u nizozemskoj provinciji Sjevernoj Holandiji.

Geografija
----------

Grad leži na istočnoj obali rijeke Zaan (s druge strane leži Zaanstad), blizu njenog ušća u Noordzeekanaal. Udaljen je 14 km sjeverozapadno od centra Amsterdama, stoga je u neku ruku njegovo predgrađe, odnosno dio velike konurbacije Randstad.

Historija
---------

Zaandam se nekad zvao Saenredam. Za njegov razvoj, kao i za razvoj čitavog kraja uz rijeku Zaan zvanog Zaanstreek, bio je važan razvoj industrije. Grad je procvjetao tokom 17. vijeka odnosno tzv. zlatnog perioda Holandije, kada je uz rijeku Zaan podignuto hiljade vjetrenjača koje su služile za pokretanje mlinova i pilana za obradu skandinavskih drva za brodogradnju i manufakture papira. Kao uspomenu na taj period gradske vlasti naručile su kip stolara ("De Houtwerker") od jugoslavenskog skulptora Slavomira Miletića, koji je postavljen 20. juna 2004. godine.

Zaandam je bio i značajni centar kitolova i njihove prerade. U gradu je 1697. boravio i Petar Veliki, ruski car koji je tu proučavao brodogradnju. Kuća u kojoj je odsjeo danas je pretvorena u njegov muzej. Iako je bio pionir u Industrijskoj revoluciji, Zaandam je tek 1811. dobio status grada. Sve do 1974. bio je zasebna općina, nakon čega postaje dio općine Zaanstada.

Privreda
--------

Zaandam je i danas snažan industrijski centar i luka poznata po uvozu velikih količina drva.

Vanjske veze
------------

***Zaandam*** na Wikimedijinoj ostavi

* *History of Zaandam* na portalu netherlands-tourism Arhivirano 2018-12-01 na Wayback Machine-u (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 150628908
* LCCN: n80146545
* GND: 4258495-4
* SUDOC: 165440708
* NKC: ge1040299

 |
**Županje** je maleno selo na otoku Krku u općini Dobrinj.

Smještaj
--------

Županje se nalazena sjeveroistočnom dijelu otoka Krka, između sela Hlapa, od kojeg je udaljeno manje od 1 km, i Polje, udaljeno oko 1,5 km. Smješteno je u unutrašnjosti otoka, ponad mjesta Klimno u uvali Soline,s kojim je povezano starim makadamskim putom. Općinsko središte Dobrinj te najveće turističko središte općine Šilo, udaljeni su oko 4 km.

Uvala Soline

Porijeklo naziva i povijest
---------------------------

Romanist Petar Skok smatra da naziv upućuje na staru slavensku župsku organizaciju te da i prilog tome idu i nadimci i prezimena u ovom kraju: Župan, Županić. Prema tome, Županje bi bilo starijeg porijekla, vjerojatno iz ranog srednjeg vijeka, odnosno iz doba doseljenja Hrvata na otok Krk u 7. st. S tim u vezi je i činjenica da se Županje spominju u statistici Krčke biskupije iz 1780. g. prema kojoj je imalo 21 kuću i 76 stanovnika.

Stanovništvo
------------

Prema posljednjem popisu stanovništva iz 2001. g. u Županju je živio *31 stanovnik*. Time je krajnje depopulacijsko kretanje nastavljeno i ono u neprekidno traje već 90 godina. Početkom 20. st. u Županju je živjelo oko 150 žitelja; najviše je popisano 1900. g. - 155. Nakon popisa 1921. g. (153 stanovnika), slijedi *konstantan i drastičan pad broja stanovnika*, prosječno oko 15 - 20 % svakih deset godina. To je dovelo do toga da danas u selu živi tek petina nekadašnjeg pučanstva. Iako je većina mjesta na otoku Krku u posljednjih 30-etak godina zabilježilo demografski oporavak ili barem stagnaciju umjesto pada, Županje i dalje ima izražen pad broja stanovnika. Ipak, zbog dobre prometne povezanosti i blizine turističkih potencijala: uvale Soline i Šila, vjerojatno će se izumiranje sela zaustaviti ili barem usporiti.

Gospodarstvo
------------

Tradicijonalno poljoprivredni kraj, prvenstveno ovčarstvo i maslinarstvo. Postoje predispozicije za razvoj turizma, naročito seoskog (agroturizam).

Znamenitosti
------------

srednjevjekovni kaštel Dobrinj
* Kapela Gospe Lurdske izgrađena 1910. g.
* U blizi je srednjevjekovni kaštel Dobrinj s brojnim kulturnim i povijesnim znamenitostima te galerijskim prostorima
* Podno Županje je uvala Soline s lokalitetom Meline na kojem je ljekovito blato

Izvori
------

* Državni zavod za statistiku

Literatura
----------

* Bolonić, Mihovil, Žic Rokov, Ivan: *Otok Krk kroz vijekove*, Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 2002.
* *Krčki zbornik 35*, Povijesno društvo otoka Krka, Rijeka, 1996.

Vanjske poveznice
-----------------

* službene stranice općine Dobrinj
* službene stranice Turističke zajednice Općine Dobrinj Arhivirano 2010-07-26 na Wayback Machine-u
* sela Dobrinjštine Arhivirano 2010-05-05 na Wayback Machine-u
**Zabjelo** jest četvrt u južnom dijelu Podgorice, glavnog grada Crne Gore. Nalazi se južno od brda Ljubović, Ulice Bracana Bracanovića i zapadno od Ulice 4. jula.

Istorija
--------

Zabjelo je poslije 90-ih i građevinskog buma u Podgorici dozivjelo urbani razvoj.Sada dominiraju. Međutim, za razliku od drugih podgoričkih naselja Zabjelo ima urbane džepove nižih stambenih područja. Po istom principu i način života se promijenio,od primitivno,grubog i neprijateljski nastrojenog naselja pretvara se u relativno miran i ležeran dio grada. Istovremeno, stvara se specifična omladinska sub-kultura sa jakim obiljezjima pragmatizma, realizama i kriticizma (posebno stanja u drustvu) cesto ispoljena kroz grafite, murale i navijacke pjesme. Njegovanje humora kroz ironiju i apsurd posebno je vidljivo kod navijaca FK Zabjelo i kroz ideju "nezavisnog Zabjela".

Obrazovanje
-----------

Na prostoru naselja Zabjelo nalazi se više javno obrazovnih ustanova, dvije osnovne škole: Osnovna škola "Oktoih", Škola za djecu sa posebnim potrebama "Denkela" i Vrtići "Poletarac" i "Mogli".

Sport
-----

Zabjelo ima svoj fudbalski klub (FK Zabjelo) osnovan 1963. godine. Sa manje ili više uspjeha, klub se takmiči u drugoj/ trećoj ligi Crne Gore. Navijači FK Zabjelo (popularno: "Republikanci") smatraju se za jedne od najkreativnijih i najvjernijih navijača u crnogorskom klubskom fudbalu. Iako je klub u više navrata bio u ozbiljnim finansijskim problemima uz svesrdnu pomoć svojih bivših igrača i navijača (uključujući i proteste Arhivirano 2016-05-03 na Wayback Machine-u, dobrovoljne finansijske priloge, pro-bono rad) uspješno se čuva tradicija kluba na koju su navijači posebno ponosni.

Galerija
--------

* Pogled na Podgoricu sa Dajbapske gore.Pogled na Podgoricu sa Dajbapske gore.
* Toranj na Dajbabskoj GoriToranj na Dajbabskoj Gori

***Zabjelo*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Podgorička naselja |
| --- |
| Centar • Preko Morače • Blok 5 • Blok 6 • Tološi • Momišići • Gornja Gorica • Donja Gorica • Pod Goricom • Zagorič • Zlatica • Masline • Konik • Vrela Ribnička • Stari Aerodrom • Drač • Dahna • Stara Varoš • Zabjelo • Tuški put |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **Crnoj Gori** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Seget Donji** (prethodno **Donji Seget**), malo ribarsko mjesto uz jadransku obalu. Nalazi se zapadno od Trogira, na kojeg se nastavlja i predstavlja prirodni produžetak. Administrativno pripada općini Seget. Mjesto je sagrađeno kao tip zatvorenog, pravokutnog naselja. U Segetu Donjem je sjedište općine Seget.

Povijest
--------

Seget Donji je najveće naselje u sastavu općine Segeta. Smješten je dva kilometra zapadno od UNSECO-va grada Trogira i ima dugu turističku tradiciju. Zahvaljujući blagoj klimi, stanovništvo se i danas bavi poljoprivredom i ribarstvom. Rivijera Seget svojim dugim i čistim pješčanim plažama, raznolikim smještajnim kapacitetima u luksuznim hotelima i apartmanima na samoj morskoj obali, uz sportsko-rekreacijske mogućnosti pružit će vam nezaboravan odmor.

Stara jezgra Segeta je malo ribarsko mjesto, smješten unutar pravokutnog srednjovjekovnog kaštela, napravljenog prema modelu monumentalne Dioklecijanove palače. Za datum utemeljenja Segeta možemo uzeti 13. siječnja 1564. kada je trogirski knez Augustin Bembo izdao dozvolu Jakovu Rotundu pisaru gradske blagajne, da sagradi kulu i pored nje utvrđeno selo. U to utvrđeno selo uskoro su se počeli spuštati seljaci iz raštrkanih sela, radi lakše obrane pred turskim napadima. Poput splitskih i trogirskih kaštela koji su nastali na zapadnoj strani Trogira, izgradnjom Segeta obrambene utvrde se šire prema istoku do Marine. Segetski kaštel predstavlja vrijedan spomenik dalmatinskog urbanizma. Seget se sve do 17 stoljeća nazivao i Kaštel Rotundo, da bi od sredine 17 stoljeća zaživjelo ime Seget, dok stari naziv potpuno nestaje. O antičkoj prošlosti Segeta svjedoče dva žrtvenika posvećena grčkom junaku Heraklu, koji su pronađeni u kamenolomu ispod brda sv. Ilije. U okolnom polju se nalazi više crkvica, od kojih su najstarije ruševine crkvice sv. Danjela iz ranog srednjeg vijeka. U samom mjestu Seget nalazi se barokna crkva Gospe od Ružarja koja je sagrađena 1758. godine, na temeljima manje crkve Gospe od Ružarja i sv. Antuna Padovanskog, koja je prethodno srušena. U crkvi se čuva gotičko oslikano raspelo iz XIV stoljeća i oslikani drveni triptih, djelo Blaža Jurjeva Trogiranina.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovnika iz 2001. Seget Donji ima 2.466 stanovnika.
Jedino autohtono, apsolutno i većinsko stanovništvo Segeta Donjeg su Hrvati, potomci romaniziranih Ilira, Avara i Slavena, koji su se naselili u to područje u 7. stoljeću, i još srednjevjekovnom genetskom primjesom uslijed čestih upada turskih janjičara.

Gospodarstvo
------------

Stanovništvo se bavi turizmom, ribarstvom i poljoprivredom.

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Seget Donji** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Seget |
| --- |
| Bristivica • Ljubitovica • Prapatnica • Seget Donji • Seget Gornji • Seget Vranjica |
„Tulum" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Tulum (razvrstavanje).
Kućna zabava u Denveru
**Zabava**, **tulum**, **žurka** ili **žur** su izrazi koji se koriste za okupljanja čija je svrha međusobno druženje, te zabava i razonoda njenih učesnika. Postoje različiti oblici zabava, s obzirom na to tko ih priređuje, ali se pod time najčešće podrazumijevaju one u kojima su učesnicima na raspolaganju hrana i piće, odnosno uključuju slušanje muzike i/li ples. Ukoliko se zabava priredi povodom nekog događaja (rođendan, imendan svetaca, pobjeda sportskog kluba i sl.) ona se naziva **slavlje**. Zabave se općenito mogu podijeliti na one privatnog karaktera - na koje su pozvani isključivo prijatelji, rodbina ili poznanici njihovog priređivača - kao i na one javnog karaktera, koje se održavaju na nekoj lokaciji ili ugostiteljskom objektu, i kojima se ponekad može pristupiti jedino uz plaćanje ulaznice. Za javne zabave se koristi izraz **fešta**.

Pod uticajem engleskog jezika se za zabave koristi izraz **party** (fonetski: **parti**). Za učestalo sudjelovanje na zabavama se koristi izraz **partijanje**, a za osobu kojoj to predstavlja važan dio života ili životni stil se koristi izraz **partijaner**.

Povezano
--------

* Festival
* Gozba
* Svadba

Literatura
----------

***Zabava (okupljanje)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Tung, Jennifer (2005). *In Style Parties: The Complete Guide to Easy, Elegant Entertaining*. New York: Melcher Media, Inc. ISBN 978-1-932994-11-7.
| **Beihai Wang** (北海王) |
| --- |
| Porodično ime: | Yuan (元, yuán) |
| Osobno ime: | Hao (顥, hào) |
| Posthumno ime: | Nema |
|

**Yuan Hao** (元顥) (? -529), kurtoazno ime **Ziming** (子明), bio je kineski/Xianbei princ i pretendent na prijestolje dinastije Sjeverni Wei. Bio je unuk cara Xianwena i nećak Xiaowena. Za vrijeme Xiaowenovog nasljednika Xuanwua njegov otac Yuan Xiang (元詳) je umro u zatvoru; sam Yuan Hao je dobio generalski čin, ali je smijenjen. Yuan Hao je, pak, prinčevsku titulu i generalski čin ponovno dobio tek kada je 520. Yuan Cha postao regent malodobnog cara Xiaominga. Njega je zadržao i kada je 525. vlast preuzela carica majka Hu. Godine 528. je carica Hu otrovala vlastitog sina i tako izazvala krvavu pobunu generala Erzhu Ronga u kojoj je svrgnuta; u kaosu koji je nastao, Yuan Hao je razmišljao da se proglasi carem, ali nakon što su njegovi planovi razotkriveni, prisiljen je bježati na jug, na teritoriju dinastije Liang. Tamo mu je car Wu pružio utočište, a kasnije i trupe generala Chen Qingzhija s kojima je krenuo na sjever i osvojio teritorije južno od Žute rijeke, uključujući prijestolnicu Luoyang, odakle su pobjegli Erzhu Rong i car Xiaozhuang. Njegova vlast je, međutim, bila kratkog vijeka; Yuan Hao je postao previše bahat, okrenuvši protiv sebe i trupe Lianga i lokalno stanovništvo, a istovremeno je ignorirao Erzhu Ronga. Iznenadni noćni napad Erzhu Ronga, u kome je zarobljen Yuan Haov sin, doveo je do kolapsa Yuan Haovih snaga. Yuan Hao je napustio Luoyang, ali je prilikom bijega ubijen; glava mu je donesena Erzhu Rongu koji je zajedno sa Xiaozhuangom preuzeo vlast.
***Yuri!!! on Ice*** (ユーリ!!! on ICE, ****Yuri!!! on Ice****?) (sh. *Yuri na ledu*) je japanska anime televizijska serija nastala u produkciji studija  MAPPA, režiji gospođe Sayo Yamamoto po scenariju gospođe Mitsurō Kubo. Tema ove animirane serije je umjetničko klizanje. Likovi su osmišljeni od strane Tadashia Hiramatsua. Serija se ističe muzikom koju su komponovali Taro Umebayashi i Taku Matsushiba, dok je koreografiju za likove izradio umjetnički klizač Kenji Miyamoto. Serija je prikazivana od 5. oktobra, do 21. decembra 2016. godine u ukupnom trajanju od 12 epizoda. Serija prikazuje odnos između dvadeset-trogodišnjeg japanskog umjetničkog klizača Yuria Katsukia (jap. *勝生 勇利/Katsuki Yūri*) i njegovog idola, dvadesetsedmogodišnjeg ruskog umjetničkog klizača Viktora Nikiforova (jap.  *ヴィクトル・ニキフォロフ/Vikutoru Nikiforofu*) , koji postaje Yuriev trener; pa onda i trener petnaestogodišnje ruske klizačke zvijezde u usponu, Jurija Pliseckog (jap. *ユーリ・プリセツキー/Yūri Purisetsukī*), koji postaje rival Yuria Katsukia.

Izvori
------

1. ↑  „Yuri on Ice TV Anime's 1st Teaser Reveals Staff, Cast". Anime News Network. March 27, 2016. Pristupljeno 1. IV 2016.
2. ↑  „Yuri!!! on Ice TV Anime Reveals Story, Key Visual, Character Designs, October Premiere". Anime News Network. July 29, 2016. Pristupljeno 29. VII 2016.

Vanjske veze
------------

* Službeni veb-sajt
'*Retorička pitanja* - figura konstrukcije; emocionalno obojeno pitanje koje u sebi sadrzi odgovor i vise od odgovora.

Primeri retoričkih pitanja
--------------------------

  

* U govorima, manifestima, pismima radi isticanja i motivacije:

*Kako možete da kupite ili prodate nebo, toplinu zemlje? Ta ideja nam je strana.*  

*Ako mi ne posjedujemo svježinu zraka i bistrinu vode, kako vi to možete kupiti?*
(indijanski poglavica Seattle, u pismu američkom guverneru 1854.)
* U svakodnevnom govoru, kao fraze:

*Jesi normalan? Jesi ti lud? Imaš li ti kakvih mentalnih problema?*
### Retorička pitanja u poeziji

  

* Dobriša Cesarić, „Slap"

> Teče i teče, teče jedan slap;  
> 
> Šta u njemu znači moja mala kap?
> 
> 
> 

  

* Dragutin Tadijanović, „Večer nad gradom"

> Što te sputava, srce moje, da ne progovoriš iz dubina  
> 
> Kao orgulje skrivene u crnom lišću noći?  
> 
> 
> 
> 

> Noćas gledaš kako se odražava u Arnu red svjetiljaka  
> 
> Firentinskih. Zar nisi o tome davno sanjarilo  
> 
> U djetinjstvu, dok su nad glavom  
> 
> Drhtale zvijezde, u vinogradu?   
> 
> 
> 
> 

  

* Tin Ujević, „Žene među kraljicama"

> Ko će mi dati ključe vašeg čuda  
> 
> i odgonetku vaše zagonetke?  
> 
> Kakvo tajanstvo kriju vaša uda  
> 
> i koje nade statue vam rijetke?
> 
> 
> 

  

* Antun Gustav Matoš, „Stara pjesma"

> Čemu iskren razum, koji zdravo sudi,  
> 
> Čemu polet duše i srce, koje sniva,  
> 
> Čemu žar, slobodu i pravdu kada žudi?
> 
> 
>
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* 鱼 (Yu)*.*

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Ovaj članak sadrži kineski tekst.**Bez pravilne podrške za renderiranje, možete vidjeti upitnike, kvadrate i druge simbole umjesto kineskih znakova. |

**Yu Xuanji** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Yú Xuánjī*; Wade-Giles: **Yü Hsüan-chi**, 844–869 ili 871), kurtoazna imena **Youwei** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Yòuwēi*) i **Huìlan** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Huìlán*), bila je kineska pjesnikinja iz doba kasne dinastije Tang. Bila je rodom iz Chang'ana. Poznata je po specifičnom stilu pjesama, od kojih se mnoge ističu iskrenošću i autobiografskim motivima; kao jedna od rijetkih žena-pjesnika svog vremena čije su pjesme sačuvane, postala je predmet zanimanja modernih feministica.

Izvori
------

1. ↑  kineska Wikipedia

Eksterni linkovi
----------------

* Passing Under Heaven Novel by Justin Hill, inspired by her life Arhivirano 2016-03-03 na Wayback Machine-u
Za brzog klizača, v. Yuan Ye (brzi klizač).

| **Changguang Wang** (長廣王) |
| --- |
| Porodično ime: | Yuan (元, yuán) |
| Osobno ime: | Ye (曄, yè) |
| Posthumno ime: | Nema |
|

**Yuan Ye** (元曄) (? -532), kurtoazno ime **Huaxing** (華興), nadimak **Penzi** (盆子), često navođen kao **Princ od Changguanga** (長廣王), bio je kratkotrajni car kineske/Xianbei dinastije Sjeverni Wei. Bio je daleki potomak Tuoba Huanga i pripadao ogranku dinastije koji je bio u nemilosti uslijed suprotstavljanja politici sinizacije koju je 490-ih provodio car Xiaowen. Jedna od njegovih sestara se udala za Erzhu Ronga, Xiongnu generala koji je 530. pod vladavinom cara Xiaozhuanga postao *de facto* vladar države. Kada je iste godine car ubio Erzhu Ronga, njegovi rođaci Erzhu Zhao i Erzhu Shilong su se odlučili osvetiti tako što su digli ustanak i proglasili Yuan Yea kao novog cara. Dva mjeseca kasnije je zauzeta prijestolnica Luoyang, car Xiaozhuang pogubljen, a Yuan Ye preuzeo njegovo prijestolje. Klan Erzhu je, međutim, vrlo brzo došao do zaključka da je Yuan Ye po rodoslovu previše udaljen od prethodnih careva da bi imao legitimitet, te su kao pogodnijeg kandidata izabrali princa Yuan Gonga koji je na prijestolje 531. stupio kao car Jiemin. Sa bivšim carem se dobro postupalo, ali samo do pobune u kojoj je general Gao Huan svrgnuo klan Erzhu i cara Jiemina. Novi car Xiaowu je Yuan Yeu naredio da izvrši samoubistvo.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Car Xiaozhuang od Sjevernog Weija**  |  **car Sjevernog Weija** 530–531 | Slijedi: **Car Jiemin od Sjevernog Weija**  |
*Ne poistovećivati sa **Evropskim savetom** i **Savetom Evrope**.*

**Vijeće Evropske unije** (*Savet Evropske Unije*) je tijelo u kojem se neposredno izražavaju interesi država članica Evropske unije. To je mjesto gdje se najefikasnije uspostavlja međusobna suradnja i dogovori između vlada držva članica. Ono donosi zakonodavne odluke u EU, zaključuje ugovore sa trećim državama. Od 1993. naziva se i **Vijećem ministara**.

Posebnost Vijeća (Saveta) EU ogleda se i u njegovom sastavu. Pravno gledajući, Vijeće (Savet) je jedinstveno tijelo, a u stvrnosti se sastoji od više vijeća (saveta). Naime, ministarski sastav mijenja se ovisno o temi o kojoj se raspravlja. U pravilu u radu Vijeća (Saveta) sudjeluju ministari vanjskih poslova, međutim kada se raspravlja o poljoprivredi, sudjeluju ministri poljoprivrede, kada se radi o prometu, sudjeluju ministri zaduženi za transport i sl. Zato je i skovan naziv *Vijeće (Saveta) s bezbroj lica*

Dužnost predsjedavajućeg Vijeća (Saveta) naizmjenično obnašaju države članice u trajanju od po šest mjeseci (od 1.1. do 30.6. te 1.7. do 31.12.).

Ustroj Vijeća (Saveta)
----------------------

Kada bi se da Vijeća (Saveta) EU-u odvijalo isključivo na sastancima ministara, Vijeće bi bilo potpuno neoperativno. Stoga u sklopu Vijeća EU dijeluju i razna podtijela koja pomažu Vijeću (Savetu) u uspješnom obavljnju njegovih zadataka. To su: 

* Rotirajuće predsjedništvo
* Odbor stalnih predstavnika - COREPER
* radne grupe stručnjaka
* Glavno tajništvo Vijeća (Generalni Sekretariat Saveta)

***Vijeće Evropske unije*** na Wikimedijinoj ostavi
**Wincenty Kadłubek** (rođen oko 1150. - umro 8. marta 1223. Jędrzejów) bio je krakovski biskup između 1208.-18. kroničar i administrator na dvoru Kazimira II Pravednog.

Biografija
----------

Potkraj 12. vijeka negdje između 1205.-07. po nalogu Kazimira Pravednog, napisao je na latinskom kroniku - **Magistri Vincenti Chronica Polonorum**, prvi put odštampanu 1612. (prvi poljski prijevod 1862. A. Józefczyk i M. Studziński).

U tom djelu obuhvatio je period od mitoloških vremena prvih poljskih vladara sve do 1202. 
Djelo je napisano u alegorijskom stilu, karakterističnim za to doba, prepuno bajki, parabola i zapleta koji sežu do antičkih vremena sa jasnim političkim i moralizatorskim ciljem da dokaže kontinuitet i legitimitet svog vladara.

To djelo je danas osnovni izvor za historiju poljske politike i kulture 12. vijeka.
Novi prijevod njegove Chronica Polonorum na poljski objavljen je 1992. u kompilaciji *Brygide Kürbis*. 

Svoje posljednje dane proživio je kao redovnik u cistercitskoj opatiji u Jędrzejówu (gdje se nalazi njegovo svetište).

Wincenta je papa Klement XIII. - 1764. proglasio blaženim.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Wincenty zwany Kadłubkiem*" (poljski). EncyklopediaPWN. Pristupljeno 16.03.2020.

Vanjske veze
------------

***Wincenty Kadłubek*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Wincenty zwany Kadłubkiem* na portalu EncyklopediaPWN (`pl`)
Za Yua u televizijskoj seriji Stargate SG-1, v. Yu (Stargate).
Yu Veliki
**Yǔ** (kineski:  (21. vijek pne.), rođen kao **Sì Wénmìng** kineski: ), često nazivan **Yu Veliki** (大禹 *Dà-Yǔ*), bio je prvi vladar i osnivač dinastije Xia. Povremeno se smješta među Tri Uzvišena i Pet Careva, a najpoznatiji je po tome što je naučio narod tehnike kontrole poplava kojima su ukroćene kineske rijeke i jezera.

Yu je ustanovio svoju prijestolnicu u gradu Yang City(阳城), prema Bambuskim analima, na drugu godinu svoje vladavine, a prije toga je bio premijer bivšeg kralja Shuna. Na 5. godinu svoje vladavine je iodržao sastanaka sa svim vođama država (诸侯) u Tushanu (涂山). Na 8. godinu vldavine je održao sastanak sa svim vođama država u Kuaijiju (会稽)， a kako bi osigurao svoje prijestolje, ubio je jednog od voda sjevernih država, Fangfenga (防风氏).

Yu i poplava
------------

Yuov otac, Gun (鯀), bio je zadužen od Yaoa (堯) da regulira poplave, ali je bio neuspješan u svom pokušaju, te ga je zbog toga pogubio kasniji vladar Shun (舜). Regrutiran kao nasljednik svog oca, Yu je počeo kopati nove riječne kanale i isušivati korita, na što je utrošio trinaest teških godina zajedno s 20.000 radnika.

Yu je poznat kao primjer ustrajnosti i odlučnosti. Slave ga kao savršenog državnog službenika. Postoje brojne priče o tome kako mu je rad na usavršavanju melioracijskih tenika bio tako važan da je samo tri puta u trinaest godina došao kod svoje kuće, ali nikada nije ušao u nju — razlog je bio taj što je bio uvjeren da će mu ponovni susret s porodicom skrenuti pažnju s problema kontrole poplava.

Shun je bio tako impersioniran Yuevim naporima da ga je odredio kao nasljednika prijestolja umjesto vlastitog sina.

Smrt
----

Prema historijskim tekstovima, Yu je umro na planini Kuaiji (južno do današnjeg Shaoxinga) dok je lovio na južnoj granici svog carstva, te je tamo pokopan, a mauzolej je bio sagrađen u njegovu čast. Brojni drevni carevi su tamo odlazili kako bi obavili ceremonije u njegovu počast, uključujući Qin Shi Huanga. Hram Dayu Ling (大禹陵), je bio sagrađen na tradicionalnom mjestu održavanja ceremonija. Vladao je Kinom 45 godina prema Bambuskim analima.

Vanjski link
------------

* Arhivirano 2012-04-15 na Wayback Machine-u

|
|  |
| **Dinastija Xia** |
| Prethodi:**Shun** | **Kralj Kine**c. 2183. pne. – c. 2138. pne. | Slijedi:**Qi** |

***Yu Veliki*** na Wikimedijinoj ostavi
**Remist** (*Remistus*, ? - Ravenna, 17. septembar 456) je bio zapadnorimski vojskovođa, odnosno *magister militum* u službi cara Avita. Avit ga je na to mjesto postavio nedugo nakon što je u Tolosi proglašen za cara nakon smrti careva Valentinijana III i Petronija Maksim. Remist, koji je rodom bio Vizigot, postao je prvi punokrvni "barbarin" na mjestu *magister milituma*. Na tom se mjestu nije dugo održao. Avit je napustio prijestolnicu Ravennu kako bi osigurao svoj položaj u Galiji, a Remist je trebao kontrolirati Italiju. Protiv Avita se digao rimski Senat, odnosno u njegovo ime general Ricimer. Remist je poražen i pogubljen nedaleko od Ravenne. Mjesec dana kasnije je poražen i Avit, te zarobljen i prisiljen da se zaredi.

Literatura
----------

* *Fasti vindobonenses priores*, 579; *Auctuarium Prosperi*, 1.
* Theophanes the Confessor, AM 5948
* Jones, Arnold Hugh Martin, John Robert Martindale, John Morris, "Remistus", *The Prosopography of the Later Roman Empire*, volume 2, Cambridge University Press, p. 939.
* Mathisen, Ralph W. "Avitus (9/10 July 455 - 17/18 October 456)", *De Imperatoribus Romanis*
Sijagrijevo kraljevstvo
**Afranije Sijagrije** (lat: *Afranius Syagrius*, umro 486. ili 487.), poznatiji samo kao Sijagrije, bio je zapadnorimski vojskovođa, poslednji rimski vrhovni zapovednik vojske u Galiji, i nakon propasti Zapadnog rimskog carstva 476. (odnosno 480), *kralj Rimljana*.

Sijagrije je bio sin Egidija, vrhovnog zapovednika rimske vojske u Galiji (magister militum per Galliam). Posle 461. Egidije je upravljao severnom Galijom iz Soasona pošto se ostatak Galije nalazio pod vlašću varvara. 

Sijagrije je kao rimski velikodostojnik upravljao rimskom enklavom u severnoj Galiji od očeve smrti 464. godine. Nosio je titulu vojnog zapovednika tj duksa (dux). U Soasonu je sve do 480. kovao novac sa likovima zapadnorimsih careva. Nakon toga, sudeći po Grguru Turskom, vladao je kao *kralj Rimljana*. Sijagrije je na kraju doživeo težak poraz od Salijskih Franaka predvođenih kraljem Hlodovehom 486. godine. Pobegao je u Tuluz vizigotskom kralju Alarihu II koji ga je na kraju izručio Francima. Hlodoveh je zatim naredio da se Sijagrije posle mučenja pogubi.

Eksterni linkovi
----------------

* *Encyclopaedia Britannica* 1911: Syagrius


| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Paulus**  |  **Vladar Domene Soissons** 464–486 | Slijedi: **—**  |
| Političke funkcije
 |
| Prethodi: **Aegidius**  |  **Magister militum Galije** 464–486 | Slijedi: **—**  |