recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vladimir Majder Kurt** (Sisak, 1911 — Otočac, jun 1943), student medicine, učesnik Španskog građanskog rata i Narodnooslobodilačke borbe.

Biografija
----------

Rođen je 1911. godine u Sisku. Posle završene osnovne škole i gimnazije, otišao je u Zagreb gde je studirao na Medicinskom fakultetu. 

Još kao učenik gimnazije u Sisku, priključio se omladinskom revolucionarnom pokretu i postao član Saveza komunsitičke omladine Jugoslavije (SKOJ). Za vreme studija aktivno je učestvovao u studentskom revolucionarnom pokretu 1932. godine primljen u članstvo Komunističke partije Jugoslavije (KPJ). Pošto je često odlazio u rodno mesto, služio je kao veza između Zagreba i partijske organizacije u Sisku. Takođe je veoma aktivno politički delovao u Sisku i okolini. 

Godine 1935, po odluci Partije, otišao je na školovanje u Saovjetski Savez. 

Jugoslovenski borci u Španiji. Vladimir Majder treći u gornjem redu.
Kada je 1936. godine otpočeo građanski rat u Španiji, bio je među prvim jugoslovenskim dobrovoljcima koji su tamo otišli i borili se za odbranu Španske republike. Tokom rata u Španiji najpre je bio sekretar partijske ćelije Balkanske čate 12. internacionalne brigade, a kasnije obaveštajni oficir u toj brigadi. 

Posle poraza Španske republikanske armije, 1939. godine, zajedno sa drugim borcima Internacionalnih brigada, prešao je u Francusku, gde su bili zatvoreni u koncentracione logore. Iz Francuske je uspeo da pobegne i u avgustu 1942. godine je došao u okupiranu Jugoslaviju. Odmah po dolasku stupio je Narodnooslobodilačku vojsku. 

Nalazio se na funkciji obaveštajnog oficira Treće operativne zone Hrvatske, a kasnije i člana Glavnog štaba NOV i PO Hrvatske. Umro je, od pegavog tifusa, juna 1943. godine u Otočcu.

Literatura
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal NOB***  |

* Dr Jaša Romano *Jevreji Jugoslavije 1941-1945. Žrtve genocida i učesnici Narodnooslobodilačkog rata*. Beograd 1980. godina.
„Geoffrey Martel" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Geoffrey Martel (razvrstavanje).
**Geoffroy II**, zvani **Martel** ("Čekič") (? - 14. novembar 1060) bio je grof Anjoua od 1040. do 1060. Bio je sin znamenitog grofa Fulka Crnog. Bio je izuzetno ratoboran i vodio borbe sa svojim susjedima kao što su vojvoda Akvitanije, grof od Bloisa i normandijski vojvoda Vilm. Jedan od njegovih neprijatelja bio je ambiciozni biskup Le Mansa Gervais de Château-du-Loir, ali je usprkos njegovim nastojanjima zadržao vlast nad Grofovijom Maine. Prije smrti je uspio svoju vlast proširiti na Saintonge, gdje je osnovao Opatiju aux Dames. Bio je oženjen tri puta, a sve četiri žene (koje se u jednom dokumente nazivaju i "konkubinama" su ga nadživjele. Nije imao djece a nedugo pred smrt se zaredio. Naslijedio ga je nećak Geoffroy III iz Kuće Gatinais.

Literatura
----------

* Duby, Georges. The *Knight, the Lady, and the Priest: the making of modern marriage in medieval France*, 1983.
* The Gesta Normannorum Ducum (or GND) Guillaumea od Jumigiesa, Orderic Vitalis i Robert of Torigni, Clarendon Press, Oxford, 1995.
* William the Conqueror, by David C. Douglas, University of California Press, Berkeley and Los Angeles, 1964.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Fulk III**  |  **grof Anjoua** 1040–1060 | Slijedi: **Geoffroy III**  |
|  |
| --- |
| ***Gentski oltar (zatvoren)*** |
|  |
| **Hubert van Eyck i Jan van Eyck**, ca. 1432. |
| ulje na drvu , 350 × 440 cm |
| Katedrala sv. Bavona, Gent |

**Gentski oltar** je spektakularni oltar-poliptih (4,5 x 3,5 m, sa 20 ploča) koji se nalazi u katedrali sv. Bavona Gentu, djelo je slavne *braće van Eyck* (Hubert van Eyck i Jan van Eyck).

Ovo veliko remek-djelo započeto je za bavarskog vojvodu *Johanna* i njegovu prijestolnicu u Utrechtu, a završeno, nakon vojvodine smrti, za bogatog patricija *Jodoka Vyda*, za njegovu obiteljsku kapelicu u katedrali sv. Bava. (Po natpisu kronostihu na ovome oltaru, *Pictor Hubertus Deyck, major que nemo repetus*, Hubert je smatran za najvećeg slikara svoga doba.) Zapravo Hubert je započeo ovo djelo, ali ga je 1432. završio njegov brat Jan, 10 godina nakon njegove smrti. 

*Gentski oltar* (otvoren).
Ikonografska tematika oltara je u vezi s biblijskim Ivanom Krstiteljem i Apokalipsom Ivana Evanđelista *("Klanjanje janjetu")*. Na ovom djelu, u okviru tzv. nordijskog slikarstva i njegove srednjovjekovne sakralne sheme, javlja se po prvi put niz novih suvremenih motiva i tema. Čitav apokaliptički prizor (*Ecce agnus dei* – skupina vjernika kako se klanja apokaliptičnom jaganjcu) kao kompozicija smješten je u prirodni ambijent, u slobodan pejsaž, koji je dat minuciozno, gotovo pendantno veristički. 
Braća van Eyck su u obradi pejzaža, kostima i lica saželi i pružili u tome velikome djelu sve što je tadašnja nordijska umjetnost mogla uopće dati. Likovi i dijelovi pejzaža prikazani su kao pojave sagledane u prirodi i ostvarene na način, koji nasuprot tradicionalnim idealističkim likovnim formulacijama jasno ukazuje na realističke tendencije. 
Primjena uljene boje omogućila im je profinjene prijelaze u tonovima i bogata i harmonična kolorita, te bolje dočaravanje dubine prostora. 

Nad *glavnom pločom* prikazan je Krist između Marije i Ivana Krstitelja. Adam i Eva koji se nalaze na krilima ovog sklopivog oltara su prva dva akta u okviru nordijske slikarske tematike, a nastala su gotovo u isto vrijeme kad i Masacciovi aktovi "praroditelja" u firentinskoj crkvi *Sta Maria del Camine*. Oba akta pružaju primjer dotada nedostignutog savršenstva u slikanju golih tijela. Pored njih su vjerojatno prvi vjerni portreti na sjeveru - donatora Jodocusa Vydta i njegove žene.

Jedna od ploča na ovome oltaru je i *Pjevanje anđela* koji rasporedom masa, osobnim karakteriziranjem pojedinih likova, snažnim živim bojama koje do dan danas nisu trebale nikakvog popravka, znače početak nove epohe umjetnosti - renesanse.

Vanjske veze
------------

***Gentski oltar*** na Wikimedijinoj ostavi

* Detailed notes on the iconography- Marist Collecge Arhivirano 2009-01-11 na Wayback Machine-u
* The Metropolitan Museum
* Webmuseum, Paris: Eyck, Jan van: The Ghent altarpiece Arhivirano 2007-07-14 na Wayback Machine-u
* Jan and Hubert van Eyck: The Ghent Altarpiece - Cathedral of St. Bavon at Ghent
* Image bank of the Flemish Reproductiefonds containing high resolution digital images of the Ghent Altarpiece made on request of Saint Bavo Cathedral
* The theft of the Just Judges Arhivirano 2007-09-30 na Wayback Machine-u
Naramenička oznaka za zvanje Vrhovnika od 1995 do 2002.
**Vrhovni zapovjednik Oružanih snaga Republike Hrvatske** je prema Ustavu Republike Hrvatske Predsjednik Republike Hrvatske. Predsjednik Republike imenuje i razrješuje vojne zapovjednike, u skladu sa zakonom. Na temelju odluke Hrvatskoga sabora Predsjednik Republike objavljuje rat i zaključuje mir. U slučaju neposredne ugroženosti neovisnosti, jedinstvenosti i opstojnosti države Predsjednik Republike može, uz supotpis predsjednika Vlade, narediti uporabu oružanih snaga iako nije proglašeno ratno stanje.

Zapovijedanje
-------------

Zapovijedanje Oružanim snagama u miru, vrhovni zapovjednik ostvaruje preko ministra obrane, koji odgovara vrhovnom zapovjedniku za provedbu zapovijedi i izvješćuje ga o provedbi. U stanju neposredne ugroženosti i ratnom stanju vrhovni zapovjednik izravno izdaje zapovijedi načelniku Glavnog stožera te istodobno obavješćuje ministra obrane o izdanim zapovijedima. Načelnik Glavnog stožera u tom slučaju za provedbu zapovijedi odgovara vrhovnom zapovjedniku. Ako ministar obrane ne provodi zapovijedi vrhovnog zapovjednika, vrhovni zapovjednik može ostvarivati zapovijedanje Oružanim snagama neposredno preko načelnika Glavnog stožera.

Izvori
------

* Ustav Republike Hrvatske
* Zakon o obrani

Poveznice
---------

* Predsjednik Republike Hrvatske
* Vrhovni zapovjednik
* Oružane snage Republike Hrvatske
* Vrhovni komandant Vojske Srbije

Vanjske poveznice
-----------------

* Predsjednik Republike Hrvatske Arhivirano 2005-08-28 na Wayback Machine-u
Primjer ekspozicije dugačke nekoliko sati - zvijezde na nebu ostavljaju tragove
Ekspozicija od 15 sekundi valove "pretvara" u maglu

|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Ekspozicija**. Za druga značenja, v. Ekspozicija (razvrstavanje).* |

**Ekspozicija** (lat. *expositio* - izložba) ili **izloženost svjetlosti** (oznaka *Hs*) je fotometrijska mjerna veličina koja opisuje ukupnu količinu svjetlosti koja pada na neku plohu (fotografski medij, film ili senzor) u određenom vremenu, a određena je umnoškom osvjetljenja *Es* i njegova trajanja *t*, to jest:

{\displaystyle H\_{\mathrm {s} }=E\_{\mathrm {s} }\cdot t}
Mjerna jedinica osvijetljenosti jest luks sekunda (lx s).

U fotografiji
-------------

u svijetu fotografije je izlaganje fotografskog filma, ploče, papira ili senzora svjetlosti. U fotografskom žargonu ekspozicijom se najčešće naziva trajanje otvora blende, tj. samo trajanje izlaganje fotografskog senzora svjetlosti. U tom kontekstu "ekspozicija" se mjeri u klasičnim vremenski jedinicama - sekundama, minutama ili satima, odnosno najčešće u rasponu od djela sekunde (npr. 1/4000) do nekoliko desetaka sekundi (npr. 30) kod modernih DSLR fotoaparata.

Fotometrija
-----------

*Glavni članak: Fotometrija (optika)*
Fotometrija je grana optike koja se bavi mjerenjem svojstava svjetlosti, u smislu njenog *doživljenog* sjaja u ljudskom oku. Sedam osnovnih fotometrijskih veličina opisuje svojstva svjetlosti:

| Veličina | Mjerna jedinica |
| --- | --- |
| Energija ili količina svjetlosti | *Qs* | lumen sekunda | lm⋅s |
| Svjetlosni tok ili fluks | *Φs* | lumen (cd⋅sr) | lm |
| Intenzitet ili jačina svetla | *Is* | kandela (lm/sr) | cd |
| Svjetloća ili luminancija | *Ls* | kandela po četvornom metru | cd/m2 |
| Osvetljenost ili iluminacija | *Es* | luks (lm/m2) | lx |
| Ekspozicija ili izloženost svjetlosti | *Hs* | luks sekunda | lx⋅s |
| Svjetlosna učinkovitost ili efektnost | *η* | lumen po vatu | lm/W |

Izvori
------

1. ↑  astrosurf.com, pristupljeno 25. veljače 2012.
2. ↑  **osvijetljenost (svjetlosna izloženost ili ekspozicija)**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
3. ↑
4. 1 2  Canon EOS 600D, pristupljeno 25. veljače 2012.
5. ↑  Bass, Michael (1995). *Handbook of optics*. New York: McGraw-Hill. ISBN 0-07-047974-7.

Vidi još
--------

* Svetlost
**Čentur** - **Centora** (tal.) je naselja u sjeverozapadnoj Istri poznato po rimskim iskopinama, u sastavu je oćine Kopar.

Geografija
----------

Čentur je naselje koje se sastoji iz Velikog i Malog Čentura, udaljeno 5 km jugozapadno od Kopra. 

Naselja leže na brežuljku južno od doline *Bavškog* potoka - Cornalunga (ulijeva se u Koparski zaljev)) i na lokalnoj cesti Babiči - Vanganel.

Povijest
--------

Naselje je najpoznatije po lokaciji starorimskog castruma (vojne utvrde); okolica je bogata s arheološkimi ostacima. Stražarsko mjest rimskog naselja nalazilo se na obližnjem brežuljku Guardia, od kuda i ime Straža. 

Čentur 1950.
Ovuda je prolazila važna rimska cesta via Flavia (Trst-Pula) koja je preko sedla Babiči silazila u dolinu Dernige (Drnice) i Dragonje. 

Zapadno od Čenture preko istoimenog potoka nalazi se zaselak Padovani gdje se nalazi crkva Djevice Marije, danas napuštena.

Nakon aneksije Sloveniji, Čentur doživljava veliki egzodus.

Toponim
-------

O kontinuitetu života na ovom području od antičkog Rima do danas govori ime ovog naselja koje potječe od lat. riječi *centǔrǐa* (vod od sto vojnika)

Izvor
-----

Alberi, Dario Istria Storia, Arte e Cultura, LINT
**Cúcuta** službeno **San José de Cúcuta** je grad i općina od 777,106 stanovnika na sjeveroistoku Kolumbije u Departmanu Norte de Santander, čiji je 
administrativni centar.

Geografija
----------

Cúcuta se nalazi pored granice sa Venecuelom i grada San Cristóbala.
Prostire se u kotlini rijeke Pamplonite u Kolumbijskim Istočnim Kordiljerima, udaljena 555 km sjeverno od glavnog grada Bogote.
Grad se izdužio 10 km od sjevera prema jugu i 11 km od istoka prema zapadu.

Historija
---------

Grad je osnovala u junu 1733. Juana Rangel de Cuéllar pod imenom *San José de Guasimales* na mjestu starijeg indijanskog naselja kog je 1550. Pedro de Ursúa poklonio Sebastiánu Lorenzu. Grad je prezvan u *San José de Cúcuta* 1793.

Cúcuta je slavna po svojoj ulozi u kolumbijskoj historiji u njoj je sastavljen i proglašen Ustav iz 1821. kojim je stvorena nezavisna Velika Kolumbija, koju čine današnje države; Kolumbija, Venezuela, Ekvador i Panama. Taj su Ustav sastavili Simón Bolívar, Francisco de Paula Santander i revolucionari u današnjoj Villi del Rosario.

Snažan potres 1875. razorio je dobar dio grada, pa je nakon tog ponovno izgrađen sa parkovima i širokim avenijama.

Cúcuta je vremenom izrasla u ekonomski, industrijski, politički, sportski, obrazovni, turistički i kulturni centar Departmana Norte de Santander.

Cúcuta je od 1962 i univerzitetski centar, tad je počeo sa radom *Univerzitet Francisco de Paula Santander*.
Danas je poznata i po prekograničnom švercu.

Privreda, trasport
------------------

Cúcuta je centar stočarsko-ratarskog kraja u kom se ponajviše uzgaja kava i duhan, pa se dobar dio njegove industrije sastoji od malih pogona u kom se prerađuju i pakiraju kava i duhan. Dio industrije vezan je uz nalazišta nafte na sjeveru.

Grad se nalazi na trasi Panameričkog autoputa, pored tog sa ostalim većim gradovima u Kolumbiji i Venecueli povezan je željezničkom prugom i Internacionalni aerodromom *Camilo Daza* (ICAO: *SKCC*, IATA: *CUC*).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*San José de Cúcuta Municipality in Colombia*" (engleski). City population. Pristupljeno 9.12.2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Cúcuta*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 10.12.2022.
3. 1 2 3 4 5  „*Historia San José de Cúcuta*" (španjolski). Asocapitales. Pristupljeno 9.12.2022.
4. ↑  „*Camilo Daza International Airport*" (engleski). Skybrary. Pristupljeno 10.12.2022.

Vanjske veze
------------

***Cúcuta*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía de Santiago de Cúcuta* (Službene stranice grada) (`es`)
**Turgut Özal** (Malatja, Turska, 13. oktobar 1927 — Ankara, 17. april 1993) je bio premijer (1983-89) i predsednik (1989-93) Turske.

Posle studija elektromehanike, nadgledao je program elektrifikacije Turske tokom 50-ih i 60-ih godina XX veka. Pošto je većinu 70-ih godina proveo kao ekonomista Svetske banke, izabran je za premijera 1983. kao vođa svoje Domovinske partije i ponovo je izabran 1987. godine. Dve godine kasnije, ubedio je parlament da ga učini predsednikom, što je bila tradicionalno nepolitička funkcija, i iskoristio je taj položaj za sticanje važne uloge za Tursku u ratu u Persijskom zalivu (1990-91).

Umro je na dužnosti, nedugo nakon što je predložio da se kurdsko-turski sukob pokuša rešiti političkim putem. Njegova smrt, koja se službeno pripisala srčanom udaru, je, s obzirom da su plan njegovi naslednici odbacili, kao i druge sumnjive smrti njegovih najbližih saradnika, postale predmetom teorija zavere o navodnom puču Duboke države koja se protivila pomirenju sa Kurdima.

Spoljašnje veze
---------------

***Turgut Özal*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Predsjednici Turske |
| --- |
| 
Mustafa Kemal Atatürk |
İsmet İnönü |
Celal Bayar |
Cemal Gürsel |
Cevdet Sunay |
Fahri Korutürk |
Kenan Evren |
Turgut Özal |
Süleyman Demirel |
Ahmet Necdet Sezer |
Abdullah Gül | Recep Tayyip Erdoğan
 | Zastava predsjednika Turske |
Tvrtka **Zvečevo** d.d. Požega, osnovana je i započela s radom kao tvornica "*Stock cognac Medicinal*" 20. listopada 1921. godine.

Povijest
--------

Godine 1934. poznata švicarska tvrtka Nestlé nudi ugovor Stocku o najmu postrojenja za proizvodnju čokolade i bombona i to za rok od 10 godina. Ponudu odobrava Ministarstvo i Kraljevska banska uprava u Zagrebu. Godine 1936. Nestlé dobiva dozvolu za početak proizvodnje čokolade i čokoladnih proizvoda, a 1946. godine proizvodnja je nastavljena u nacionaliziranoj tvornici. Od 1951. godine tvornica posluje pod imenom Zvečevo. Godine 1958. u sustav Zvečeva ulazi mljekara, koja je do tada radila pod imenom Slavonka. Tijekom 1960-ih godina napuštaju se nerentabilne i zastarjele proizvodnje voćnih sokova i proizvodnje brašna. Svi napori usmjeravaju se na proizvodnju kakao proizvoda, jakih alkoholnih pića i preradu mlijeka u mliječni prah. Krajem 60-ih i početkom 1970-ih godina provodi se proces rekonstrukcije i modernizacije, te dolazi do porasta proizvodnje i zaposlenosti. Nove linije omogućavaju značajno povećanje, te proizvodnju novih, kvalitetnih proizvoda. Sve to, a i ugovor sklopljen 1970. godine s tvrtkom Nestlé o dugoročnoj poslovnoj suradnji stvorilo je pretpostavku za uspješan nastup Zvečeva na domaćem i inozemnom tržistu. 1987. godine Zvečevo organizira i proizvodnju na bazi brašna - vafel proizvode. Od 3. rujna 1994. godine posluje kao dioničko društvo. Mnogi proizvodi Zvečeva nagrađivani su brojnim priznanjima za kvalitetu, kako u zemlji tako i u inozemstvu.

Kvaliteta i tradicija su temelji na kojima Zvečevo bazira svoje poslovanje, na tom putu permanentna je i briga o zdravom okolišu. Zvečevo ulazi u kategoriju "čistih tehnologija" i postiže značajne rezultate u području zaštite okoliša, a Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja RH dodijelilo je 2001. godine Zvečevu nagradu "*Hrvatski oskar*" u kategoriji "Industrija i energetika". U poslovnoj politici Zvečevo uvažava svjetske norme održivog razvoja, uvažavajući preventivnu strategiju čiste proizvodnje.

Vanjske veze
------------

* Zvečevo prehrambena industrija d.d.
Zastava Vrhovne hunte s akronimom "FVII", koji se odnosio na Fernanda VII. Puni naziv hunte bio je **Vrhovna hunta za očuvanje prava Fernanda VII.**
**Vrhovna hunta u Caracasu** (španjolski: *Junta Suprema de Caracas*) bila je civilna hunta koja je bila na čelu generalne kapetanije Venezuele nakon prisilne ostavke generalnog kapetana Vicentea Emparána 1810. godine pa do formiranja prve republike 1811. godine. 

Formiranje Vrhovne hunte bilo je posljedica vanjskih (događanja u Španjolskoj u kontekstu Napoleonovih pohoda) i unutarnjih faktora (jačanje venezuelanske autonomije), a sve je kulminiralo kada je novopostavljeni španjolski kralj, Joseph Bonaparte, imenovao njemu sklonu upravu u Venezueli, na čijem je čelu bio Vicente Emparán. Nezadovoljstvo bonapartističkom vlašću kulminiralo je 19. travnja 1810. godine, kada su civilni službenici prisilili Emparána i cijelu njegovu upravu na ostavku; u tom je trenutku uspostavljena civilna hunta, koja je nominalno deklarirala vjernost od strane Napoleona svrgnutom kralju Fernandu VII. mada je u praksi radila za venezuelansku nezavisnost. 

Historičari danas smatraju ovaj događaj faktičnim početkom Venezuelanskog rata za nezavisnost, čemu u prilog ide i činjenica da je prvi potez hunte bilo slanje diplomatskih misija po svijetu kako bi strane sile priznale huntu kao legitimnu vlast u Venezueli u odsustvu Kralja. Početkom lipnja 1810. godine, Simón Bolívar i Luis López Méndez, te Andrés Bello kao tajnik, krenuli su za London, dok su u Sjedinjene Države poslani Juan Vicente Bolívar Palacios, José Rafael Revenga i Telésforo Orea, koji su čak i imali ograničenog uspjeha. 

Vrhovna hunta trajala je do 2. ožujka 1811. godine, kada je konstituirajući kongres formirao Prvu Venezuelansku Republiku, koja, doduše, nikada neće biti međunarodno priznata.
Zgrada Vrhovnog suda pravde u Caracasu.
**Vrhovni sud pravde** (španjolski: *Tribunal Supremo de Justicia*) je najviši sud u Venezueli i glavni tijelo njezine sudske vlasti. Sud zasjeda u posebnoj zgradi u Caracasu, a njegov aktualni predsjednik je Maikel José Moreno Pérez. 

Vrhovni sud pravde može zasjedati ili u sklopu posebnih odjela (postoji ih šest: ustavni, upravno-politički, izborni, građanski, kazneni i društveni) ili na plenarnoj sjednici. Svaki odjel ima pet sudaca, osim ustavnog, koji ih ima sedam. Glavna funkcija suda je, prema Ustavu i pratećim zakonima, kontrola ustavnosti i zakonitosti javnih akata. 

Vrhovni sud pravde sastoji se od ukupno 32 suca (*magistrados*), koje Narodna skupština izabire na jedinstveni i neobnovljivi mandat u trajanju od 12 godina. Suci se izabiru dvotrećinskom većinom ili, ako se ista ne uspije postići nakon tri uzastopna pokušaja, običnom većinom. Opoziv sudaca moguć je, prema Ustavu, uz dvotrećinsku većinu u Narodnoj skupštini, ali samo ako su prethodno državni odvjetnik, državni revizor i pravobranitelj za ljudska prava supotpisali ocjenu o "ozbiljnoj nesposobnosti" i suspendirali suca. 

Zbog iznimnog utjecaja izvršne vlasti na rad suda, Vrhovni sud pravde godinama trpi oštre kritike, a Transparency International ga je 2014. godine proglasio najkorumpiranijim sudom na svijetu.
Scena s igara održanih 2012. godine, a koja prikazuje umjetnički performas sa sjevernokorejskom zastavom.
**Velika masovna gimnastička i umjetnička izvedba Arirang** (korejski: 아리랑 축제), znana još i kao **Masovne igre Arirang** i **Festival Arirang**, naziv je gimnastičkog i umjetničkog festivala koje se održavaju na Stadionu Prvog maja u Pjongjangu, Sjeverna Koreja. Igre uglavnom započinju početkom kolovoza, a završavaju oko 10. rujna. Prve igre održale su se 2002. godine i nastavile su biti godišnji događaj do 2005. godine, nakon čega je došlo do jednogodišnje pauze prije nego su nastavljene 2007. godine pa sve do 2013. godine. Igre zakazane za 2014. i 2015. su otkazane i nije poznato namjeravaju li sjevernokorejske vlasti nastaviti s njihovim održavanjem. 

Sam naziv igara referira na "Arirang", korejsku narodnu priču u kojoj je dvoje ljubavnika rastavljeno od strane zlog velikaša, a koja simbolično predstavlja podjelu Koreje. Značaj igara u ideološkom smislu je enorman te one služe za jačanje i poticanje kulta ličnosti sjevernokorejskih vođa i njihovog režima. Sudionici su različitih dobi, a neki od njih biraju se već s 5 godina i treniraju kako bi niz godina nastupali na festivali, što im u određenom kontekstu postaje i profesija. Igre iz 2007. godine ušle su u Guinnessovu knjigu rekorda kao najveći događaj ovoga tipa.

***Festival Arirang*** na Wikimedijinoj ostavi
**Garjak** je naselje (selo) koje se nalazi par kilometara od grada Vrlike.

Zemljopisni položaj
-------------------

Naselje Garjak se nalazi gotovo u cijelosti na malom poluotoku koji se nalazi na sjeverozapadnoj obali jezera Peruća. Poluotočić na kojem se nalazi naselje Garjak sa jedne strane dijelom od obale odvaja velika uvala a sa druge strane druga uvala u koju se ulijeva rijeka Cetina koja nakon par kilometara toka od izvora dolazi do jezera u toj uvali.

Najbliža naselja su mu Podosoje, Vinalić i Kosore.

Stanovništvo
------------

Naselje Garjak kao i većina naselja ovoga kraja Zagore bilježi drastičan pad broja stanovnika a razlozi tom su migriranje stanovnika u veće okolne gradove Vrliku, Sinj, Split i Knin radi lakšeg zapošljavanja i pristupačnijeg školovanja, prometna izoliranost, neuređena infrastruktura (prometnice, telefonija, vodovod i kanalizacija) te odumiranje starijeg stanovništva koje je ostalo u naselju.

***Kretanje broja stanovnika naselja Garjak za razdoblje od 1857. do 2001. godine***

Povijest
--------

U NOB-u tijekom Drugog svjetskog rata sudjelovalo je 10 stanovnika.

Zanimljivosti
-------------

Pri naselju Garjak se nalaze najbolje plaže za kupače na jezeru Peruća koje se odlikuju blagim padom terena i šljunkovitom obalnom crtom te su mamac za kupače iz okolnih mjesta tijekom sezne kupanja najčešće kroz ljetne mjesece lipanj, srpanj i kolovoz kada temperatura vode u jezeru dosegne razinu koja je prihvatljiva za kupanje.

Vanjske poveznice
-----------------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑  Iz povijesti Dalmacije (str. 122) - Bernard Stulli ISBN 86-7397-073-3

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Vrlike |
| --- |
| Garjak • Ježević • Koljane • Kosore • Maovice • Otišić • Podosoje • Vinalić • Vrlika |

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Garjak** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
Struktura fetalnog hemoglobina
**Fetalni hemoglobin** (*hemoglobin F*, *HbF*, *α2γ2*) je glavni kiseonični transportni protein u ljudskom fetusu tokom zadnjih sedam meseci razvića u materici i u novorođentu do oko 6 meseci starosti. Funkcionalno se fetalni hemoglobin uglavnom razlikuje od hemoglobina odrasle osobe po tome što ima sposobnost vezivanja kiseonika sa većim afinitetom, što daje fetusu bolji pristup kiseoniku iz majčinog krvotoka.

Kod novorođenčadi, fetalni hemoglobin je skoro potpuno zamenjen hemoglobinom odraslih nakon 6 meseci starosti. Izuzetak su jedino pojedini slučajevi talasemije kod kojih HbF može da zadrži do uzrasta od 3 - 5 godina. Kod odraslih, produkcija fetalnog hemoglobina se može farmakološki reaktivirati, što je korisno u tretmanu bolesti kao što je srpasta anemija.

Spoljašnje veze
---------------

* Hemoglobinopathies
* Transport across the placenta Arhivirano 2004-06-09 na Wayback Machine-u
* American Sickle Cell Anemia Association Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
**Državni udar** od **28. lipnja 2009.** godine u Hondurasu bio je događaj koji je doveo do formalne eskalacije ustavne krize u Hondurasu, koja je započela još ranije nakon što je tadašnji predsjednik Manuel Zelaya pokušao promijeniti ustav kako bi si omogućio reizbor. Taj je potez naišao na strogu osudu javnosti i političkih struktura te je doveo do ustavnopolitičke krize koja je kulminirala državnim udarom.

Zelayjina namjera da referendumom dobije legitimnost za planiranu promjenu ustava propala je nakon što je Vrhovni sud potvrdio odluku nižeg suda o zabrani referenduma. Zelaya se odlučio oglušiti o zabranu, tako da je Vrhovni sud 26. lipnja izdao tajni nalog za uhićenje predsjednika; naime, Ustav Hondurasa nije poznavao mehanizam rješavanja ovakve situacije tako da je cijela serija događaja iz ovog perioda bila upitna s ustavnopravnog stajališta. Dva dana nakon izdavanja naloga, Vrhovni sud je izdao naredbu Oružanim snagama da uhapse Zelayju i transportiraju ga u Kostarika, što se i dogodilo u jutarnjim satima 28. lipnja 2009. godine. Nacionalni kongres je ubrzo i formalno smijenio Zelayju, a njegovim nasljednikom imenovan je predsjednik parlamenta, Roberto Micheletti. 

Djelovanje Vrhovnog suda, koje je bilo protivno svim ustavnim i načelima trodiobe vlasti, izazvalo je burnu reakciju međunarodne javnosti, a Honduras je čak i suspendiran na članstvo u Organizaciji američkih država. Iako su već u studenom 2009. godine održani novi izbori, kriza je potrajala sve do povratka Zelayje iz egzila 2011. godine.
**Habib ibn Abd al-Rahman al-Fihri** (?- maj/jun 757) je bio arapski plemić iz porodice Oqbid ili Fihrida, koji je nakratko vladao Ifrikijom (Sjevernom Afrikom) od 755. do 757.

Bio je sin Abd al-Rahman ibn Habib al-Fihrija, guvernera Ifrikije koji je od 745. godine, koristeći metež u kome se našao tadašnji Omejadski Kalifat, vladao Ifrikijom kao *de facto* samostalni vladar. Habib je pod očevom vlašću bio valija (guverner) Barke u Kirenajci. 

Godine 755. oca su mu u dvorskom puču ubili braća Ilyas ibn Habib al-Fihri i Abd al-Wareth ibn Habib. Ogorčeni Habib je protiv njih digao ustanak kome se priključio stric Amran ibn Habib. Oružani obračun je zaustavljen privremenim sporazumom o podjeli Ifrikije između zaraćemnih strana. Ilyas je sporazum prekršio i Habiba i Amrana zarobio; Habib je, međutim, prilikom odlaska u progonstvo u Al-Andalus uspio pobjeći i okupiti svoje pristaše. Svog strica je uspio ubiti u dvoboju pred bitku, nakon čega je trijumfalno ušao u Kairouan.

Godine 757. su ga porazila i ubila berberska plemena koja su iz unutrašnjosti napala Ifrikiju pod zastavom Abasida.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Abd al-Rahman ibn Habib al-Fihri**  |  **Guverner Ifrikije** 755–757 | Slijedi: **Asim ibn Jamil al-Warfajumi**  |

Izvori
------

Literatura
----------

* Ibn Khaldun, *Histoire des Berbères et des dynasties musulmanes de l'Afrique*, 1852 transl. Algiers.
* Julien, Charles-André, *Histoire de l'Afrique du Nord, des origines à 1830*, édition originale 1931, réédition Payot, Paris, 1961
* Mercier, E. (1888) *Histoire de l'Afrqiue septentrionale, V. 1*, Paris: Leroux. Repr. Elibron Classics, 2005.
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Gongsun*.*

**Gongsun Yuan** (? -238) bio je kineski gospodar rata, poznat kao posljednji pripadnik dinastije vladara koja je početkom 3. vijeka vladala Liaodongom i drugim područjima današnje sjeveroistočne Kine. Bio je sin Gongsun Kanga, a vlast naslijedio od strica Gongsung Gonga godine 228. Za razliku od svojih predaka, koji su se nastojali držati izvan sukoba Tri kraljevstva i kao vazali bili odani svojim moćnim susjedima iz sjeverne države Cao Wei, Gongsun Yuan je razmišljao o promjeni politike, odnosno novom savezu sa južnom državom Istočni Wu. U tome nije bio odlučan, pa je pod diplomatskim pritiskom Cao Weija čak dao ubiti izaslanike Wua. To je Sun Quana nagnalo da počne organizirati kaznenu ekspediciju i sklopi savez sa korejskom državom Goguryeo. Od napada se odustalo kada je Goguryeo prešao na stranu Cao Weija.

Godine 237. je Cao Wei, smatrajući Gongsun Yuana previše nepouzdanim, organizirao pohod s ciljem da se Liadoong stavi pod neposrednu vlast. Iako je pohod otkazan zbog poplava, to je Gongsun Yuana nagnalo da konačno sklopi savez sa Wuom. Sljedeće je godine Cao Wei organizirao veliki pohod u kome je Gongsun Yuan poražen i ubijen, a njegove teritorije pripojene Cao Weiju.
**Ikonodulstvo** ili **ikonodulija** (od grčki:  eikón, ikone = slike; grčki: ;dulija = štovanje) je vjerski pokret koji zagovara štovanje svetih slika - ikona. Članovi ovog pokreta se nazivaju **ikonoduli** (rijetki oblik: **ikonofili**).

Suprotnost od tog pokreta, odnosno protivljenje štovanju svetih slika se naziva **ikonoklazam** ili **ikonoborstvo**.

Tumačenje Deset zapovijedi u judaizmu izričito zabranjuje izradu i štovanje svetih slika (slike, skulpture, itd.), a sličan stav ima i islam. Kod kršćana se razvio malo drugačiji odnos prema svijetu slika.

Među kršćanima se tako proširilo uvjerenje da je Isus Krist je vlastitim život i smću na križu ukinuo zapovijedi Starog zavjeta, pri čemu se kao presedan navode pravila o obrezivanju i ritualnoj čistoći hrane. Isti su se kriteriji primijenili i na dotadašnje judaističke zabrane proizvodnje svetih slika.

Ovom tumačenju su se u 8. vijeku unutar kršćanstva suprotstavili ikonoborci, te počeli uništavati svete slike. Ikonodulima je u to vrijeme teološku podršku pružao Studion Sveti Teodor i sv. Jovan Damaskin. Spor konačno je konačno riješen godine 787. Drugim nikejskim saborom, odnosno formulom kojim je svete slike dozvoljeno obožavati (dulija; δουλια "dulija" = obožavanje, iskazivanje počast), ali ne i pripisivati nadnaravna svojstva (λατρια, λατρεια; latrija] = izjednačavanje s ). Ovaj stav dijele i katolici i pravoslavci. 

Razlika između pojmova i latrija dulija je malena, pa je ponekad teško reći što je tu zapravo oblik obožavanja, a što nije. U srednjem vijeku , Rimokatolička crkva je snažno podržavala štovanje određenih sakralnih objekata (čudesna slika, medalje, itd.), svetaca i njihove relikvije, kao i obožavanje Presvetog Sakramenta (euharistija). Za vrijeme Reformacije su protestanti nakon toga reagirali novim valom ikonoklazma.

Povezano
--------

* Ikonoklazam
* Ikonografija
* Idolatrija
* Ikonolatrija
**Kralj Ugeo** (? - 108. pne.) bio je posljednji vladar drevne Koreja|korejske države Wiman Joseon, posljednjeg ostatka nekadašnjeg kraljevstva Joseon.

U njegovo doba je susjednom Kinom vladao car Wu iz dinastije Han, čija je ekspanzionistička politika uključivala i širenje Kineskog Carstva na istok i sjeveroistok. Car je velikodostojnika po imenu She He (涉何) imenovao za kineskog ambasadora u Gojoseonu. On je započeo pregovore sa Ugeom oko toga da se njegova država postane vazal Kine i/li otvori trgovačke rute prema ostalim korejskim državama. Pregovori nisu dali rezultata, a pri povratku je She He na prevaru ubio gojoseonskog generala Yanga. Car Wu je nakon toga She Hea imenovao guvernerom Liaodonga. Međutim, ubrzo je kralj Ugeo poduzeo osvetnički pohod na kinesku teritoriju i ubio She Hea. Wu je nakon toga na Gojoseon poslao vojsku od 50.000 ljudi te mornaricu od 7.000 ljudi. Ugeo je ubijen od frakcije njegovih plemića koja se zalagala za kapitulaciju. Ugeovi podanici su nastavili otpor sve do 108. pne. kada su Kinezi na teritoriji bivše države uspostavili Četiri kapetanije Hana.

Povezano
--------

* Gojoseon
* Wiman Joseon
* Gojoseon-Han rat
Дальневосточный федеральный округ:
1. Амурская область
2. Еврейская автономная область
3. Камчатский край
4. Магаданская область
5. Приморский край
6. Сахалинская область
7. Хабаровский край
8. Чукотский автономный округ
9. Якутия
**Daleki istok Rusije** (rus. *Дальний Восток России*) ili **Ruski daleki istok** (rus. *Русский Дальний Восток*), područje je na istoku Rusije koje je najudaljenije od Moskve. To je područje najudaljenije od prestonice države kojoj pripada od svih područja na svijetu. Ono se poklapa s Dalekoistočnim okrugom Ruske Federacije. Geografski, historijski i po pravcu migracija, to područje se često zove i **Zabajkalje** (rus. *Забайкалье*).

Odlike
------

Dalekoistočni federalni okrug(označen crvenom bojom)
* Površina područja je — **6.169.300** km² (oko 36% teritorije Ruske Federacije).
* Broj stanovnika je — **6,5** miliona ljudi (oko 4,7% stanovništva Ruske Federacije).
* Za više informacija, vidjeti: Dalekoistočni federalni okrug.

**Daleki istok Rusije** pretežno je planinski prostor koji se proteže od Čukotskog poluostrva na sjeveru do državne granice sa Sjevernom Korejom, Japanom i Kinom. Obuhvata i ostrvo Sahalin, Kurilska i druga ostrva.

### Priroda

Priroda Dalekog istoka veoma je raznovrsna. Krajnji sjever je cijele godine pod snježnim pokrivačem, dok su najjužniji dijelovi pokriveni suptropskim šumama. Riječna mreža je gusta, a najveća rijeka je Amur.

### Klima

Primorski položaj ublažava klimu Dalekog istoka i smanjuje razlike izmađu sjevera i juga. Klima ima monsunske odlike: većina padavina stiže s ljetnjim pljuskovima. Kamčatku i Kurilska ostrva potresaju česti zemljotresi i vulkanske erupcije.

### Prirodna bogatstva

Sjeverna ivična mora Tihog okeana su bogata ribom. Šume daju obilje kvalitetnog drveta. Zlata ima na Kamčatki i po pritokama Amura, a uglja, nafte i prirodnog gasa na Sahalinu.

Vanjske veze
------------

***Daleki istok Rusije*** na Wikimedijinoj ostavi

* Daleki istok Rusije[*mrtav link*]

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 252383801
* SUDOC: 14755649X
* BNF: cb162619605 (podaci)
* NKC: ge137400

 |
**Dunedin** (Listeni; maorski: *Ōtepoti*) je drugi najveći grad na novozelandskom Južnom otoku i središte regije Otago. Ime je dobio po glavnom gradu Škotske, koji je poznatiji po svom anglikaniziranom imenu Edinburgh (riječ *burgh* je doslovni prijevod galskog izraza *dun*, koji znači "utvrda"). Iako su i Tauranga, Napier-Hastings i Hamilton pretekli Dunedin po broju stanovnika tokom 80-ih godina, koji je tako pao na sedmo mjesto na popisu najvećih gradova na Novom Zelandu, Dunedin se i danas smatra jednim od četiriju najvažnijih gradova na Novom Zelandu i to zbog historijskih, kulturoloških i geografskih razlog.

Dunedin je dugo vremena bio najveći grad na Novom Zelandu po pitanju površine, međutim u studenom 2010. godine ga je pretekao Auckland i to nakon uspostave Vijeća Aucklanda. Od 1860-ih pa tamo negdje do 1900. godine, Dunedin je bio i grad s najviše stanovnika na Novom Zelandu. Prema podacima iz 2015. u gradu je živjelo 117,400 stanovnika. Cjelokupno urbano područje Dunedina nalazi se na istočnoj obali Otaga, okružujući istoimenu luku. Ta prirodna luka, kao i brda u okolici grada predstavljaju ostatke ugaslog vulkana. Predgrađe Dunedina proteže se na okolne doline i brda, poluotok Otago te obale luke i Tihog oceana. 

Najvažnija gradska aktivnost u ekonomskom smislu je sveučilišno obrazovanje; u gradu se nalazi Univerzitet Otago, najstarije novozelandsko sveučilište (otvoreno 1869.), te institut Otago Polytechnic. Uz to, studenti i mladi čine velik dio gradske populacije, čak 21.5%, što je više od državnog prosjeka koji iznosi 14.2%.

Gradovi pobratimi
-----------------

* Ujedinjeno Kraljevstvo Edinburgh, Škotska, Ujedinjeno Kraljevstvo (1974.)
* Japan Otaru, Shiribeshi, Hokkaidō, Japan (1980.)
* Sjedinjene Američke Države Portsmouth, VA, Sjedinjene Američke Države (1962.)
* Narodna Republika Kina Šangaj, Kina (1994.)

Galerija
--------

Pogled na grad sa zapadnih brda. Mount Cargill se nalazi na lijevoj strani fotografije, dok je poluotok Otago iza luke, u središtu

Pogled svrha Signal Hilla. Poluotok se proteže na lijevoj strani

Vanjske veze
------------

***Dunedin*** na Wikimedijinoj ostavi

* Dunedin City Council official website
* Tourism Dunedin
**Gornje Postinje** je naselje u općini Muć, u Splitsko-dalmatinskoj županiji.

Zemljopis
---------

Naselje se nalazi jugoistočno od Donjeg Postinja na državnoj cesti D56.
Najsjeverozapadnije mjesto u Splitsko-makarskoj nadbiskupiji (Postinje Donje je dio nadbiskupije šibenske).
Od Splita je udaljeno 30-tak kilometara.

Ime
---

Dvočlani ekonim se sastoji od pridjeva "gornje" i imenice "Postinje".

Imenica Postinje je složenica koja se sastoji od prijedloga "po(d)" i "stinje", ikavskog oblika zbirne imenice stijenje. Postinje je nekada bilo Podstinje, a tako je primjerice upisano i u izvješću s pastirskog pohoda trogirskog biskupa Didaka Manole (1755.-1766.).

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Izvori
------

1. ↑  Hrvatski poštanski brojevi
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

* Gornje Postinje Arhivirano 2014-01-10 na Wayback Machine-u

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Gornje Postinje** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Muć |
| --- |
| Bračević • Crivac • Donje Ogorje • Donje Postinje • Donji Muć • Gizdavac • Gornje Ogorje • Gornje Postinje • Gornji Muć • Mala Milešina • Neorić • Pribude • Radunić • Ramljane • Sutina • Velika Milešina • Zelovo |
*Za ostala značenja, v. Had (razvrstavanje).*
Tanatos s krilima, Perzefona i Had na prijestolju s Kerberom, desno je nepoznata božica, možda Demetra
**Had** (grč. **ᾍδης**, *Haidēs*; **Ἀΐδης**, Aïdēs = "neviđen") je u grčkoj mitologiji bog podzemnog svijeta (Hada). Ime mu znači "nevidljiv", što i jest. Zato su ga Grci zvali i Pluton, što znači "bogat", jer je gospodar klica i metala. I Rimljani su ga zvali Pluton.

Opis
----

Had nije zao, već neutralan, iako je pravedan. Otac mu je Kron, majka Reja, braća su mu Zeus i Posejdon, a sestre Demetra, Hestija i Hera. Had je dobio vlast nad podzemljem pri podjeli svijeta, a Kiklopi su mu dali kacigu od koje je postao nevidljiv koju ju je katkad posuđivao bogovima i ljudima. Prijestolje mu je u podzemnoj palači, napravljeno od ebanovine. Ima vile kojim uništava, a na svom štapu drži pticu. Kočiju mu vuku crni konji, njegove su biljke čempres i narcis, a Kerber, višeglavi pas, koji može imati jednu, dvije, tri ili pedeset glava, čuva vrata podzemlja.

Vladanje podzemljem
-------------------

Had i Perzefona
Budući da je Had gospodar podzemlja, ima zloglasne epitete: Clymenus ("zloglasni"), Eubules ("koji dobro pogađa") i Polydegmon ("koji mnogo prima", jer Hadu ljudi daju srebrnjake). Had obiluje dušama, metalima i jaucima, a pomažu mu demoni. Nitko nije smio izići iz podzemlja osim Hadovog nećaka Hermesa, dok su u podzemlje išli samo junaci. Had nije bog smrti te zato ne vlada paklom, Tartarom. Bog je smrti Tanatos u crnom plaštu, s crnim krilima. Grci su Hadu prinosili crne životinje i ljudske žrtve, dok bi krv skupili u jamu i bunare kako bi došla u podzemlje, a bilo je i igara u Hadovu čast. Had je vladao iz svoje palače, nikada nije izlazio na Zemlju, osim jednom, kada se išao izliječiti.

Hadova žena
-----------

Hadova je žena Nadja, Hadova nećakinja (jer je Zeusova i Demetrina kćer). Jednog je dana brala cvijeće, s nimfama ili s Atenom i Artemidom, kada joj je had nezno prisao sa ledja i ususkao joj plod iz dubine pakla. Had je došao u svojoj kočiji van i oteo ju, te ju odnio u podzemlje, uzrokujući tugu Demetre, koja je plakala i tugovala. Iz njezinih suza je nastao led, a odbila se vratiti na Olimp, sve dok joj se ne vrati kćer. Zeus je poslao Hermesa, glasnika, da prenese poruku Demetri i Perzefoni. Ušao je u podzemlje i naredio Hadu da pusti svoju ženu, ali je ona pojela zrnje šipka, pa je morala ostati. Had je ipak bio razuman pa je pustio Perzefonu na Zemlju, ali se ona morala vraćati. Jedini bog koji je vidio otmicu bio je Helije, a također sve su vidjeli i pastiri na polju. Had je bolji od svoje braće u vjernosti; imao je samo jednu ljubavnicu, Minto.

Eksterni linkovi
----------------

***Had*** na Wikimedijinoj ostavi

* Had u klasičnoj literaturi i umjetnosti
* Had u grčkoj mitologiji
Postotak vrsta u nekolicini skupina. Tamnosmeđe su kritično ugrožene, narančasto je ugroženo, a oker je osjetljiva vrsta prema IUCN-ovom crvenom popisu iz 2007.
**IUCN-ov crveni popis ugroženih vrsta** ili kraće IUCN-ov crveni popis je popis ugroženih biljnih i životinjskih vrsta utemeljen 1963. godine. Najsveobuhvatniji je svjetski popis takve vrste. Obuhvaća globalni status zaštite biljnih i životinjskih vrsta.

IUCN, Međunarodni savez za očuvanje prirode (eng. *International Union for Conservation of Nature*) je glavni svjetski autoritet po pitanju statusa zaštite vrsta.

Države i organizacije su napravile niz regionalnih crvenih popisa kojima procjenjuju rizik ugroženosti vrsta unutar određene političke jedinice.

IUCN-ov popis je sastavljen prema točnim kriterijima radi vrjednovanja rizika izumiranja tisuća vrsta i podvrsta. Ovi kriteriji su relevantni za sve vrsta u svim djelovima svijeta. Cilj je dati na značaju i shvaćanju hitnosti pitanja zaštite vrsta kod javnosti i kreatora politike, kao i doći do pomoći međunarodne zajednice radi pokušavanja smanjenja izumiranja vrsta.

Stupnjevi ugroženosti
---------------------

Stupnjevi ugroženosti.
* LC - kratica za "least concern", najmanji stupanj zabrinutosti
* NT - kratica za "near threatened", vrsta blizu ugroženosti

U skupinu ugroženih su stupnjevi:

* VU - kratica za "vulnerable", osjetljiva vrsta
* EN - kratica za "endangered", ugrožena vrsta
* CR - kratica za "critically endangered", kritično ugrožena vrsta

Izvan ove skupine su dva stupnja:

* EW - kratica za "extinct in the wild", vrsta koja je izumrla u divljini
* EX - kratica za "extinct", izumrla vrsta

* DD - kratica za "data deficient", nedovoljnost podataka, kad se nema dovoljno podataka da bi se moglo točno ocijeniti stupanj ugroženosti

Vanjske poveznice
-----------------

* IUCN Red List
**Heinrich II** (*Henrik II*, 951–995), poznat kao **Heinrich Svadljivi** (njemački: ), bio je vojvoda Bavarske, poznat po borbi protiv Otonijanske dinastije njemačkih kraljeva i rimsko-njemačkih careva.

Bio je sin prethodnog vojvode Heinricha I i njegove supruge Judith. Oca je naslijedio u dobi od četiri godine, pod skrbništvom svoje majke. Oženio se za princezu Giselu od Burgundije, a 974. otpočeo ustanak s ciljem da cara Otona II svrgne s njemačkog prijestolja. Prvo je uhvaćen u Ingelheimu, ali je uspio podići novi ustanak u Bavarskoj, koji će kasnije biti poznat koa Rat Tri Heinricha. Godine 976. je uhvaćen, a nakon dvije godine mu je oduzeto vojvodstvo, čiji je dio postao tzv. Istočna Marka - preteča današnje Austrije. Godine 985. mu je vraćena titula vojvode. Nakon smrti Otona II je bez uspjeha pokušao oteti njegovog malodobnog sina Otona III. 

Njegova kćer Gisela od Mađarske se udala za mađarskog kralja Svetog Stjepana I, dok mu je sin postao sveti rimski car pod imenom Heinrich II.

|  |
| --- |
| Heinrich II od Bavarske **Saksonska kuća (Liudolfing)** **Rođen/a:** 951  **Umro/la:** 995 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi: **Heinrich I**  |  **vojvoda Bavarske** 955–976 | Slijedi: **Otto I**  |
| Prethodi: **Heinrich III**  |  **vojvoda Bavarske** 985–995 | Slijedi: **Heinrich IV**  |
**Heinrich Kreipe** (5. jun 1895 - 14. jun 1976) bio je njemački profesionalni oficir, čija je karijera svoj vrhunac imala u Drugom svjetskom ratu, kada je postavljen za zapovjednika 22. zračno-desantne divizije na okupiranoj Kreti. Tamo je u proljeće 1944. otet od strane operativaca britanske SOE i pripadnika lokalnog pokreta otpora te doveden u Egipat u operaciji koja se smatra jednom od najspektakularnijih i najodvažnijih akcija tog tipa u cijelom ratu. Kreipe je sljedećih nekoliko godina proveo u zarobljeništvu, a nekoliko godina pred smrt se sa svojim otmičarima sreo u grčkoj TV-emisiji.

Akcija je godine 1957. rekonsturirana u filmu *Ill Met by Moonlight gdje je njegov lik tumačio Marius Goring.*

Izvori
------

1. ↑  Nikos Mastorakis, "The abduction of general Kreipe" Video na YouTube

Vanjske veze
------------

* Site on the abduction events
* War Prison Profile Arhivirano 2007-11-23 na Wayback Machine-u
* Historic.de - Biography and Pictures

| Vojne službe
 |
| --- |
| Prethodi: **General der Infanterie Friedrich-Wilhelm Müller**  |  **zapovjednik 22. Infanterie-Division (Luftlande)** 15. februar 1944 - 26. april 1944 | Slijedi: **Generalleutnant Helmut Friebe**  |
**Trente Glorieuses** (na francuskom doslovno *Slavnih trideset*) je izraz koji se koristi za period francuske historije koji je okvirno trajao od 1947. do 1973. godine, a koga je karakterizirao izuzetno visoki i kontinuirani rast ekonomije, a koji se odrazio kroz visoku zaposlenost, visoke plaće, kao i visoke prihode države koja ga je iskoristila za mnoge spektakularne infrastrukturne projekte, kao i jačanje socijalne države, a što je za posljedicu imala kontinuirani porast općeg životnog standarda. Prvi put ga je iskoristio demograf Jean Fourastié kao naslov svoje knjige *Les Trente Glorieuses, ou la révolution invisible de 1946 à 1975* ("Slavnih trideset", ili nevidljiva revolucija od 1946. do 1975), pri čemu je inspiraciju pronašao u izrazu "Slavna tri" koji se koristio za tri dana Julske revolucije. 

Kao početak perioda se općenito navodi primjena Marshallovog plana, odnosno korištenje američke financijske pomoći u svrhu obnove zemlje razorene i ekonomski unazađene u Drugom svjetskom ratu. Od 1947. pa nadalje se u Francuskoj bilježio stalni porast ekonomske aktivnosti, a koji se odrazio ne samo kroz opći porast blagostanja, nego i kroz trendove nastavka industrijalizacije i urbanizacije, odnosno smanjenje broja stanovnika ruralnih departmana nauštrb velikih gradova poput Pariza, kao i uvođenje dotada luksuznih uređaja kao što su telefoni, televizori, frižideri i sl. u gotovo svako francusko domaćinstvo. Ti su procesi u mnogo čemu bili odraz općeg ekonomskog buma koji je karakterizirao zapadni svijet u dvije i pol decenije nakon Drugog svjetskog rata, odnosno u određenoj mjeri bili ekvivalent njemačkog, japanskog i italijanskog ekonomskog čuda; s druge strane izraz "ekonomsko čudo" nije korišten u Francuskoj, jer ona, za razliku od tih zemalja, nije bila poražena u ratu niti poslije njega okupirana, ali i zbog toga što su prvih godina ekonomska zbivanja bila pod sjenom akutne političke nestabilnosti tzv. Četvrte republike, kao i skupih i neuspjelih kolonijalnih ratova u Indokini i Alžiru. Pozitivne ekonomske trendove je 1958. nastavila novouspostavljena Peta republika pod De Gaulleom; oni su, s jedne strane, dali plodno tlo da se mlade generacije, odrasle u dotada nezapamćenom blagostanju, okrenu radikalnoj ljevici pokrenu tzv. majske događaje, ali i da, u svrhu budu razlogom za reakciju od strane starijih generacija. Trente Gloriuses su, slično kao i isti trendovi kod većine zapadnih država, okončani sa izbijanjem naftne krize 1973. godine.

Povezano
--------

* Ekonomsko čudo