recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bamari** (burmanski: ; MLCTS: *ba. ma lu myui:*), nekad zvani jednostavno kao **Burmanci**, su dominantna etnička grupa u Mjanmaru, koja čini otprilike 68% (30,000,000) stanovništva. Međutim, postoje naznake da je vlada umjetno napumpala te brojke. Također, više od jednog vijeka se u toj zemlji nije proveo pouzdan popis stanovništva, te su sve brojke temeljene na procjenama. Bamari se mogu prepoznati po tome što obično imaju ravnu crnu kosu i nešto tamniju boju kože (iako s obzirom na miješane brakove ni svjetlija koža nije rijetkost).

Bamari se često jednostavno zovu **Burmancima**, iako se taj izraz koristi i za sve druge stanovnike Mjanmara koji pripadaju drugim narodima (Kareni, Shan, itd.).

Jezik
-----

Bamari govore burmanski jezik (službeni jezik Mjanmara) kao svoj prvi jezik. Narod Rakhine, iako kultirom različit, je srodan Bamarima. Rakhine govore burmanski dijalekt sličniji drevnom burmanskom jeziku, uključujući zadržavanje slova *r*, kojeg su moderni Burmanci promijenili u *y*. engleski se uveo u 19. vijeku. Pošto se burmanski i engleski uči u osnovnim školama, mnogi Bamari se ne mogu sporazumijevati na jezicima etničkih manjina. S obzirom da se u školama obvezno širi Burmanska kultura na sve građane, većina Bamara su pismenu.

Porijeklo
---------

Bamari pripadaju Mongoloidnoj rasi, a porijeklom su iz današnjeg Tibeta. Smatra se da su im preci migrirali iz stepa današnje Mongolije. Migrirali su prije 3000 godina u dolinu rijeke Ayeyarwady, kojom danas dominiraju. Etnolingistički su slični Tibetancima i Kinezima. Bamari su uglavnom zamijenili narode Mon i Pyu, koji su prije njih bili dominirali Mjanmarom.

Rasprostranjenost
-----------------

Bamari su najbrojniji narod u Mjanmaru, te čini većinu u sedam oblasti države. U Tajlandu se nalazi druga po brojnosti bamarska zajednica, a skoro 80% ilegalanih imigranta u Mjanmaru. U SAD se nalazi brojna populacija Burmanskih Amerikanaca.

Religija
--------

Bamari su gorljivi poklonici Theravada pravca u budizmu. Za vrijeme britanske kolonijalne vlasti misionari zbog toga nisu bili u stanju preobratiti Bamare na kršćanstvo. Bamari uz budizam istvoremeno štuju nate, uključujući rituale vezane uz 37 različitih duhova.Dolaskom indijskih doseljenika nesto Burmanaca preslo je na islam oko 750 000 sto cini 35% muslimanske populacije u Burmi.Burmanski muslimani zive uglavnom u gradovima Rangun i Mandalaj.

***Burmanci*** na Wikimedijinoj ostavi
CBS Television City je također naziva za istraživačko postrojenje smješteno u MGM Grand Las Vegas.
Koordinate: 34°04′28″N 118°21′36″W﻿ / ﻿34.07444°N 118.36000°W﻿ / 34.07444; -118.36000

**CBS Television City** je kompleks televizijskih studija u američkom gradu Los Angelesu, smješten u distriktu Fairfax na adresi 7800 Beverly Boulevard. Predstavlja jedan od dva studija TV-mreže CBS u južnoj Kalifornijni — drugi je CBS Studio Center, u oblasti Studio City Doline San Fernando, a gdje su smještena dodatna produkcijska postrojenja i resursi CBS-ovih lokalnih stanica (KCBS i KCAL). Od 1961. je služilo kao postrojenje za master kontrolu CBS-ovih televizijskih operacija na Zapadnoj obali SAD. Produkcijski centar CBS-a za radio-produkciju se nalazi oko milju južnije, u naselju Miracle Mile.

Otkako je otvoren 1952. godine, u Television Cityju su uživo emitirane ili snimane brojne emisije u produkciji CBS-a. Osim njih su snimani i brojni filmovi, među kojima se ističe *That Thing You Do!* iz 1996. godine.

Izvori
------

1. ↑  „Shows–CBS Television City". Arhivirano iz originala na datum 2011-07-13. Pristupljeno 25 July 2011.

Vanjske veze
------------

* Official website Arhivirano 2016-03-26 na Wayback Machine-u
**Bušene kartice** su prvi medij korišten za memoriranje podataka, i važna karika u razvoju računarstva.

Bušene kartice se nakon 1970-ih sve manje koriste, jer ih istiskuju drugi mediji.

Karakteristike
--------------

Rade se od kartona, a podaci se spremaju bušenjem rupa na određenom mjestu na kartici. Svaka kartica ima definiranu najveću količinu koju može spremiti, a ona je zavisila od proizvođača. 

Bušene kartice i trake bile su najjednostavnija forma digitalnog memoriranja podataka, sistem u kom rupica označava jedinicu, 
a njen nedostatak - nulu (ili obrnuto). Rupice su bile standardiziranih dimenzija, kao i međuprostor između njih, da ih kompjutorski čitač može pravilno obraditi. Takve trake često su bile duge i po nekoliko metara.

Historija
---------

Izum standardne bušene kartice, pripisuje se Amerikancu Hermanu Hollerithu, koji ih je prvi put iskoristio za memoriranje statističkih podataka njujorškog odbora za zdravlje, a nakon tog i kod popisa popisa stanovništva SAD provedenog 1890.

Hollerith nije počeo ni iz čega, ideju za to dobio je vidjevši Žakardov razboj, kog je između 1804.-05 razvio Francuz Joseph Marie Jacquard, iskoristivši ideju da se razboj automatski upravlja bušenim trakama, koju je razvio njegov zemljak Jacques de Vaucanson još 1745.

Bušene kartice iz Žakardova razboja također su utjecale i na Engleza Charlesa Babbagea koji se njima koristio kod dizajna svoje nikad dovršene analitičke mašine. Kako je on patentirao njihovo korištenje, to je postala pravna zapreka Hollerithovoj kompaniji Tabulating Machine Corporation da ih pedeset godina kasnije patentira.

Hollerithova kompanija se 1928. prezvala u IBM pa su njene bušene kartice uskoro postale industrijski standard.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*History of the punch card*" (engleski). TechTarget. Pristupljeno 12. 09. 2016.
2. 1 2  „*Jacquard loom*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 09. 2016.
3. ↑  „*Analytical Engine*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 09. 2016.

Vanjske veze
------------

***Bušene kartice*** na Wikimedijinoj ostavi

* *History of the punch card* na portalu TechTarget (`en`)
**Bušević** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Donji Lapac, Ličko-senjska županija.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 2 stanovnika te 2 obiteljskih kućanstava.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** U 1857. i 1869. ovo naselje pripadalo je Bosni i Hercegovini pa nije popisano. U 1857. i 1869. neka naselja pripadala su Bosni i Hercegovini pa nisu bila popisana. Podaci za te godine procijenjeni su razmjerno kretanju broja stanovnika u popisanim naseljima u tim godinama. Za 1880. 1890. i 1900. podaci su uzeti iz popisa Bosne i Hercegovine u 1879. 1885. i 1895. Takoðer su izdvojeni podaci od 1857. do 1931. za naselje koje je prije popisa 1948. pripojeno Bosni i Hercegovini.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Bušević** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Bušija** (arap. بوشية) je vrsta poluprozirnog vela kojeg nose Arapkinje u obalnim zemljama uz Perzijski zaljev. Izrađuje se od tamne vune i najčešće je crne boje. Bušija je koprena, tanko i djelomično providno platno skrojeno da visi preko lica i lagano ga zakriva od pogleda. Time se razlikuje od nikaba koji prekriva donji dio lica, odnosno batule koja prekriva gornji. Najčešće se nosi uz abaju ili džilbab preko tijela, dok se na glavi može umotavati ispod ili preko raznih vrsta pokrivala za kosu (al-amira, šajla, kimar). Sličan odjevni predmet bušiji je peča, turska koprena koja se od 19. vijeka nosila u Osmanskom Carstvu uključujući i Balkan.

Veze
----

* Nikab
* Batula
* Peča

Literatura
----------

* (`en`) Vogelsang-Eastwood, Gillian; Vogelsang, Wilhelmus Jacobus (2008.). *Covering the Moon: An Introduction to Middle Eastern Face Veils*. Leuven; Dudley, Massachusetts: Peeters, str. 16. 215. 219. 222.-225. i 228. ISBN 9789042919907, OCLC 303060040.
* (`en`) Young, Robert (2003.). *Postcolonialism: A Very Short Introduction*. Oxford: Oxford University Press, str. 85. ISBN 9780192801821, OCLC 56467855.

Vanjske veze
------------

* Slika bušije na portalu Pinterest
**Bušmani** (kojima ime dolazi od afrikaanske riječi *Bosjemans*, "ljudi iz grmlja"), ponekad poznati pod imenima **Khwe**, **Koe**, **Basara** ili **San** predstavljaju kojsansku etničku skupinu lovaca-sakupljača koje odlikuje niski rast (do 150 cm), blijedožuta boja kože i kovrčava kosa. 

Uglavnom žive kao nomadi u pustinjskim oblastima Namibije, Južne Afrike, Bocvane i Angole.

Nauka je, temeljem istraživanja mitohondrijskog DNK, u posljednje vrijeme ustanovila da Bušmani predstavljaju jedne od najstarijih naroda u Africi, odnosno da se tragovi njihovog postojanja mogu datirati do 20,000 godina. Mnogi su počeli proučavati njihov način života držeći da oni daju uvid u proces evolucije jezika, društvene organizacije, umjetnosti i drugih karakteristika modernog čovjeka. 

Bušmani, koji su zajedno s drugim kosjanskim narodima dominirali južnim dijelom Afrike, su od godine 1000. potiskivani u pustinju zbog invazije Bantu naroda sa sjevera, a u 19. i 20. vijeku su se tome pridružili evropski kolonizatori. 

***Bušmani*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Etničke grupe Južne Afrike |
| --- |
| 
* Afrikaneri
* Angloafrikanci
* Azijati
* Bušmani
* Cape Malajci
* Obojani
* Griqua
* Ndebele
* Sotho
* Tsonga
* Swazi
* Tswana
* Venda
* Xhosa
* Zulu

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85117072
* GND: 4009193-4
* SUDOC: 027775240
* BNF: cb11974551j (podaci)
* MusicBrainz: a9363a0f-438a-4179-a269-99bce8739107
* NDL: 00561102
* NKC: ph452791

 |
**C/2014 Q2 (Lovejoy)** je dugoperiodičan komet kojeg je 17. kolovoza 2014. otkrio **Terry Lovejoy** koristeći 20 cm teleskop. U trenutku otkrića sjaj kometa je bio 15. magnitude i nalazio se u južnom zviježđu Krma. Komet C/2014 Q2 je peti komet kojeg je otkrio Terry Lovejoy, australski astronom amater.

Komet je do prosinca 2014. povećao sjaj na magnitudu 7.4 što ga je učinilo vidljivim u malim teleskopima i dvogledima. U drugoj polovici prosinca komet je bilo moguće spaziti golim okom s veoma tamnih lokacija. U noći s 28. na 29. prosinca 2014. komet je prošao samo 1/3 stupnja od kuglastog skupa Messier 79 u zviježđu Zec. Očekuje se kako će komet biti najsjajniji sredinom siječnja, kada će se najviše približiti Zemlji. Komet bi tada trebao sjati 4. ili 5. magnitudom. Pun Mjesec će ometati promatranja do 10. siječnja, ali nakon toga komet bi se trebao moći **vidjeti golim okom** s tamnijih lokacija podalje od svjetlosnog onečišćenja. Kako će se komet nalaziti visoko na nebu u večernjim satima i u blizini sjajnih zviježđa Oriona i Bika, bit će ga lako pronaći. U danima oko 18. siječnja 2015. komet je **prošao blizu Plejada**, sjajnog i lakog uočljivog otvorenog skupa. Na fotografijama koje su snimljene u danima oko 15. siječnja vidi se kako je rep kometa dug gotovo 20 stupnjeva.

C/2014 Q2 je prvi komet nakon dugo vremena koji je istodobno sjajan i vidljiv na tamnom noćnom nebu, daleko od Sunca.

Prije prolaska kroz perihel komet je imao period ophoda oko Sunca od oko 11.500 godina, ali zbog gravitacijskih utjecaja planeta nakon prolaska period ophoda će se smanjiti na oko 8.000 godina.

Kretanje kometa Lovejoy kroz siječanj 2015. na večernjem nebu

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  PL Small-Body Database Browser (pristupljeno 19. siječnja 2015.)
2. ↑  C/2014 Q2 (Lovejoy) (pristupljeno 30. prosinca 2014.)

Vanjske poveznice
-----------------

* Komet C/2014 Q2 (Lovejoy) na našem nebu
**Bürkert Fluid Control Systems** (Christian Bürkert GmbH & Co. KG), njemački je proizvođač uređaja za mjerenje i kontroliranje sistema za tekućine i plinove sa sjedištem u Ingelfingenu. Od osnivanja je u porodičnom vlasništvu.

Historija
---------

Bürkert je osnovao 1946. godine Christian Bürkert. Prvi proizvodi su bili temperaturni regulatori za inkubatore i šporete. Od 1950. godine se firma počinje prvenstveno baviti sistemima baziranim na tekućinama.

Lokacije
--------

Pored glavnog sjedišta u Ingelfingenu, Bürkert posjeduje fabrike u  Njemačkoj (Criesbach, Gerabronn i Öhringen) i  Francuskoj (Triembach-au-Val), sa više od 2.500 zaposlenih u čitavom svijetu. Firma je prisutna u 36 države svijeta sa 35 samostalnim firmama. Jedinstveni proizvodi i rješenja prilagođeni potrebama kupca se proizvode u 5 Systemhaus lokacije u  Njemačkoj (Criesbach, Drezden, Dortmund),  Americi (Charlotte, NC) i Kini (Suzhou).

Proizvodi
---------

Proizvodi i sistemi firme Bürkert se pronalaze u više od 300 različitih industrija kao što su pivnice, laboratorijska tehnologija, medicinsko inžinjerstvo i zračno-svemirska industrija. Proizvode se elektromagnetni ventili, regulacijski ventili, pneumatski ventili, senzori, kontroleri i mjerači masenog protoka i drugi proizvodi. Pored toga, Bürkert nudi sisteme i rješenja napravljena za potrebe kupca.

Odjeli
------

Firma se dijeli na osnovu primjene svojih proizvoda na dijelove:

* Water
* Gas
* Hygienic
* Micro

Izvori
------

1. ↑  „Bloomberg Description".
2. ↑  „Facts about start".
3. ↑  „Fact Sheet Founder".
4. ↑  „Main Office".
5. ↑  „Bloomberg Overview".
6. ↑  „Bloomberg Product Overview".
7. ↑  „Hohenloher Tagblatt". Arhivirano iz originala na datum 2017-12-22. Pristupljeno 2017-12-21.
8. ↑  „Annual Report 2016".
9. ↑  „Fact Sheet Owner".
10. ↑  „Company Overview".
11. ↑  „History".
12. ↑  „ISO 9001:2008 Certification". Arhivirano iz originala na datum 2016-04-12. Pristupljeno 2017-12-21.
13. ↑  „New Employees".
14. ↑  „Systemhaus Overview".
15. ↑  „Water Treatment".
16. ↑  „MCAA Association".
17. ↑  „Business Segments".
**Abandonware**, u doslovnom prijevodu na srpskohrvatski jezik **napuštena roba**, predstavlja proizvode koji se više ne proizvode, za koje više ne postoji proizvođačka podrška ili za koje autorska prava nisu najjasnija zbog raznih razloga. Abandonware može biti softver ili neki uređaj koji su kompjuterizirani na neki način, kao što su računalne igre, uredski paketi, pomoćni programi ili mobiteli.

Čest je slučaj da softver kojeg se klasificiralo kao abandonware nije javnim dobrom, vlasnici mu se nikad nisu odrekli autorskih prava tako da neka tvrtka ili osoba još uvijek ima isključiva prava. Time distribuirati bez naknade takav softver bez vlasnikova dopuštenja se smatra kršenjem autorskih prava, no u praksi vlasnici prava rijetko šta čine po tom pitanju da bi obranili svoja prava.

Vrste
-----

* komercijalni softver koji više nema podršku, ali je u vlasništvu žive tvrtke
* komercijalni softver koji više nema podršku, u vlasništvu je tvrtke koja više ne postoji
* shareware čiji ga autor još uvijek drži dostupnim
* shareware koji nema podršku ili kojeg se ne održava
* programi otvorena koda i freeware koji su napušteni

Usporedi
--------

* deprekacija
* sirotanska tehnologija
* shareware
* demo
* freeware
* vaporware
* shovelware (crapware, garbageware)
* adware
* donationware
* otvoreni kod
* nagware
* glossyware
* beerware

Vanjske veze
------------

* Bug[*mrtav link*] Weboteka: Abandonia
**CP/M** je skraćenica engleske složenice **C**ontrol **P**rogram for **M**icrocomputers i ime je za operacijski sustav kojeg je bila razvila američka tvrtka Digital Research. CP/M je bio jako raširen u kasnim 70-im i 80-im godinama 20. stoljeća te je bio proglašen prvim industrijskim standardom za operacijske sustave. CP/M-ova osnovna inovacija bilo je rasčlanjivanje operacijskog sustava na tri osnovna funkcijska dijela: 

* CPP (komandni procesor) - ASCII zaslon
* BDOS (basic disk operating system - osnovni operacijski sustav za diskove i datoteke)
* BIOS (Basic I/O system - osnovni sustav za ulazno/izlazne jedinice).

Rastavljanjem CP/M na tri osnovne abstrakcije omogućilo je da se CP/M proširi na mnoga računala; tvorci novog računarskog sistema nisu više trebali više razviti novi operacijski sustav, već su samo trebali napisati BIOS, dok su ostale dvije komponente CPP i BDOS samo je bilo potrebno ponovno prevesti s programom-prevodiocem (kompajlerom).

Hardverski model
----------------

Osnovni 8-bitni CP/M sistem trebao je sadržavati sljedeće komponente:

* ASCII terminal
* Mikroprocesor Intel 8080
* Najmanje 16 KB osnovne memorije
* Jednu disketnu jedinicu

Ovo je bio jedini sklopovni sustav za CP/M koje je podržavala tvrtka Digital Research, sve druge tvrtke koje su proizvodile CP/M kompatibilne sustave trebale su same mjenjati i napisati dijelove CP/M operacijskog sustava za svoje sklopovlje. Ovaj posao modificiranja bio je olakšan zbog toga što je CP/M imao tri osnovne abstrakcije: CPP, BDOS, i BIOS. Dok je većina promjena za tvrtke koje su proizvodile CP/M kompatibilna računala događala u BIOS-u, tj. u programima koji su imali izravni dodir sa sklopovljem.

Poznati kompjuteri s CP/M operativnim sistemom
----------------------------------------------

* Altair
* IMSAI 8080
* Osborne I
* Atari ST
* Amstrad PPC
* Commodore 128
* ZX Spectrum +3
* Ivel Ultra (građen u Jugoslaviji)
* Iskra Delta Partner (građen u Jugoslaviji)

Propast CP/M
------------

Nakon donošenja zaključka o stvaranju IBM PC kompjutera 1980. godine korporacija IBM je krenula tražiti kompaniju od koje će kupiti operativni sistem. Prvi cilj im je bio Digital Research koji će odbiti poslovni dogovor nakon čega ga IBM sklapa s Microsoftom koji po sklopljenom dogovoru nabavlja MS-DOS čiju praktički osnovu čine programerske postavke, naredbe iz CP/M operativnog sistema, koji nakon ove svoje propale šanse počinje gubiti tržište i nestajati tako da je njegova posljednja verzija dovršena 1986. godine. Gary Kildall vlasnik i glavni programer Digital Research će uvidjevši posljedice svoje katastrofalne odluke koja je Microsoftu dala kompjuterski monopol postat alkoholičar i poginuti u barskoj tučnjavi 1994. godine.

***CP/M*** na Wikimedijinoj ostavi
|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Abaje od lakših (lijevo) i debljih materijala (desno) |  | Abaje od lakših (lijevo) i debljih materijala (desno) |
| Abaje od lakših (lijevo) i debljih materijala (desno) |

**Abaja** (arap. عباءة, *abaija* ili *aba*) je vrsta ogrtača koji se nosi u arapskom svijetu odnosno Arabiji, Levantu i Sjevernoj Africi. Seže od vrata odnosno ramena do gležnjeva i navlači se preko druge odjeće. Nema kapuljaču, no često se nosi u kombinaciji s raznim vrstama pokrivala za kosu (al-amira, šajla, kimar), a ponekad i nikabom koji prekriva donji dio lica. Abaja je najčešće crne boje, iako postoje i varijante u drugim bojama. Izrađuju se od raznih materijala, tradicionalno od tkanine i svile, a u novije doba i od sintetičkih vlakana. Kod mlađih Arapkinja prevladavaju lakše i poluprozirne varijante, a abaje od debljih tkanina kod starijih konzervativnijih žena. U arapskim zemljama Perzijskog zaljeva, abaje su često dijelom javnog dres-koda i dobile su na popularnosti od 1970-ih godina. Najsličniji odjevni predmeti abaji su također arapski džilbab – najčešće otvoren sprijeda s gumbima, te feredža – turski tamni ogrtač koji je nošen i na Balkanu. U okolici Sinja *abaja* podrazumijeva konjski pokrivač od grubljeg i debljeg sukna, prostirku preko sedla ili podsedlicu koja seže konju do trbuha.

Veze
----

* Džilbab
* Feredža

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  (`en`) Condra, Jill (2013.). *Encyclopedia of National Dress: Traditional Clothing Around the World*. Santa Barbara, California: ABC-CLIO, str. 66. i 68.-69. ISBN 9780313376375, OCLC 780481236.
2. 1 2 3 4  (`en`) Torstrick, Rebecca L.; Faier, Elizabeth (2009.). *Culture and Customs of the Arab Gulf States*, Culture and customs of the Middle East. Westport, Connecticut; London: Greenwood Peress, str. 96.-97. i 99.-100. ISBN 9780313336591, OCLC 483796569.
3. ↑  Anić, Vladimir (2002.). u: Jojić, Ljiljana; Matasović, Ranko: *Abaja*, Hrvatski enciklopedijski rječnik. Zagreb: Novi Liber, ISBN 9789536045211, OCLC 52411892.

Vanjske veze
------------

* Lockerbie, John (2023.): *Women’s dress*, Catnaps: Society 3

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Abaja** |
|  | Potražite izraz ***abaja*** u W(j)ečniku, slobodnom rječniku. |
Aglabidi su dinastija emira, članova arapskog plemena Bani Tamim, koji su vladali Ifrikijom (severna Afrika), nominalno u ime abasidskog Kalifa, oko jednog veka, dok nisu zbačeni od strane Fatimida.

Osnivač dinastije je Ibrahim ibn el Aglab kojem je Harun el Rašid dao 800. godine u nasledni posed Keruan s Tunisom, zapadnom Tripolitanijom i istočnim Alžirom. Aglabidi su svoju vlast širili prema Siciliji i vizantijskim oblastima južne Italije (Saraceni). Vasilije I potisnuo ih je iz južne Italije (876—886), a ustanak Berbera slomio im je vlast. Godine 909. Berberi proteruju u Egipat poslednjeg Aglabida, kalifa Zijadata Alaha III.

Aglabidski vladari
------------------

* Ibrahim I ibn el Aglab ibn Salim (800—812)
* Abdulah I ibn Ibrahim (812—817)
* Zijadat Alah I ibn Ibrahim (817—838)
* El Aglab Abu Afan ibn Ibrahim (838—841)
* Muhamed I Abul-Abas ibn el Aglab Abi Afan (841—856)
* Ahmed ibn Muhamed (856—863)
* Zijadat Alah II ibn Abi el Abas (863)
* Muhamed II ibn Ahmed (863—875)
* Ibrahim II ibn Ahmed (875—902)
* Abdulah II ibn Ibrahim (902—903)
* Zijadat Alah III ibn Abdila (903—909)

***Aglabidi*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 64804855
* GND: 118846469

 |
***227*** je popularni američki televizijski sitcom koji se emitirao na NBC-u od 14. 9. 1985. do 6. 5. 1990. 

Nastao je na temelju kazališne predstave Christine Houston o životu žena u pretežno crnačkoj stambenoj zgradi u Chicagu. Za glavnu ulogu domaćice Mary Jenkins je angažirana Marla Gibbs, koja je već glumila isti lik na pozornici u Los Angelesu, a koja je već stekla popularnost kao zvijezda crnačkog sitcoma **The Jeffersons**. Radnja sitcoma je, pak, u TV-seriji premještena iz Chicaga u Washington.

Međutim, vrlo skoro se kao jedna od zvijezda serije nametnula mlada glumica Jackée Harry, čijem su liku zavodnice Sandre scenaristi pridavali sve više pažnje. Iako je Harry za tu ulogu dobila nagradu Emmy, svađe između nje i Gibbs su s vremenom dovele do prestanka snimanja.

Vanjske veze
------------

* Information about *227* Arhivirano 2007-07-13 na Wayback Machine-u from The Museum of Broadcast Communications
* *227* Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u from TV.com
* 227 from the Internet Movie Database
* *227* from tvland.com
**22. desantna pešadijska divizija** Vermahta formirana je u Bremenu 1935. U ratnu formaciju razvijena je 1939. od regruta prvog mobilizacijskog talasa. Borila se u sastavu nemačkih snaga prilikom invazije Poljske, zatim na Zapadnom frontu 1940. i na Istočnom frontu 1941/1942.. U avgustu je prebačena u Grčku u sastav 12. armije. U Grčkoj joj je ukinut desantne formacije i kategorisana je kao grenadirska pešadijska divizije. Od 1. januara 1943, nakon reorganizacije na Jugoistoku, predstavlja deo Armijske grupe E. U septembru 1943. učestvovala je u nasilnom potčinjavanju i razoružavanju okupacionih italijanskih snaga. Borbom je ponovo zaposela ostrva Kos (ostrvo), Leros i Samos.

Divizija je bila zadužena za odbranu Krita. Tamo je u proleće 1944. njen zapovednik Hajnrih Krajpe zarobljen i kasnije odveden u Egipat u spektakularnom prepadu britanskih tajnih operativaca. U septembru 1944. prebačena je u Makedoniju radi otvaranja puta za izvlačenje Armijske grupe E. Od septembra do novembra učestvovala je u borbama u Makedoniji, Kosovu i Sandžaku. Krajem novembra dobila je naređenje da iz Prijepolja izvede napad prema jugu protiv delova Drugog udarnog korpusa NOVJ, radi sadejstva u proboju 21. armijskog korpusa iz Podgorice na sever. Ovaj napad odigrao je presudnu ulogu u otvaranju koridora za 21. korpus i Đurišićeve četnike.

Tokom januara 1945. učestvovala je u borbama za Vlasenicu. U februaru 1945, izvršavajući ambiciozan plan nemačke vrhovne komande, našla se u okruženje na Drini u okolini Zvornika, ali se nakon tronedeljnih borbi probila preko Bijeljine u Brčko. Prilikom proboja Sremskog fronta, 22. divizija je kao rezerva nemačke odbrane, pružila jak otpor u visini Đakova i Pleternice. U sastavu Armijske grupe E položila je oružje pred Jugoslovenskom armijom u Sloveniji 15. maja 1945..

Spoljašnje veze
---------------

* (`en`)
**Adolf Stieler** (Gotha, 26. februar 1775. − Gotha, 13. mart 1836.), njemački geograf i kartograf koji je djelovao u Gothi početkom 19. vijeka.

Biografija
----------

Rođen je kao sin vijećnika odnosno gradonačelnika Gothe. Studirao je pravo u Jeni i Göttingenu, a od 1796. radi na sudu. Nekoliko godina kasnije angažirao se kao kartograf u izdavačkoj kući J. Perthesa i počinje s izradom atlasa. Njegov *Handatlas* sa 50 karata tiskan je između 1817. i 1823. godine u suradnji s C. G. Reichardom, a postigao je veliku popularnost u Njemačkoj pa je do 1944. godine tiskano još devet proširenih *Stielers Handatlasa* na čijoj je izradi sudjelovalo niz njemačkih kartografa novije generacije.

Opus
----

* (`de`) *Hand-Atlas über alle Theile der Erde und über das Weltgebäude* (1823.)

Veze
----

* *Stielers Handatlas*
* Historija kartografije

Literatura
----------

* (`de`) Friedrich Ratzel (1893.): *Adolf Stieler* u Allgemeine Deutsche Biographie (ADB), Leipzig: Duncker & Humblot, XXXVI. str. 185.–187.

Vanjske veze
------------

* (`en`) Vintage Maps: *Adolf Stieler*

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Adolf Stieler** |


***Adolf Stieler*** na Wikimedijinoj ostavi
**Afera Marković** (fr. *L'affaire Markovic*) bio je politički skandal u Francuskoj kasnih 1960-ih, u koju su bili uključeni francuski predsjednik Georges Pompidou i glumac Alain Delon.

Smrt Stevana Markovića
----------------------

U selu Yvelines, nedaleko Pariza, je na otpadu 1. listopada 1968. godine, pronađeno mrtvo tijelo Stevana Markovića, bivšeg tjelohranitelja glumca Alaina Delona.

Upletenost Alaina Delona i Françoisa Marcantonia
------------------------------------------------

Alain Delon i korzikanski gangster Francois Marcantoni su bili meta istrage. Jedna od činjenica koja je upućivala u tom pravcu, bilo je pismo koje je Stevan Marković poslao svom bratu Aleksandru u Trst u kojem je napisao: "Ako budem ubijen, za to su 100% odgovorni Alain Delon i njegov kum Francois Marcantoni."

Poslije, istraga se proširuje i na bivšeg francuskog premijera (i budućeg predsjednika) Georgesa Pompidoua, poslije nekoliko novinskih članaka i svjedočenja Borivoja Ackova. On je posvjedočio da je bio prisutan na zabavama s Pompidouovom suprugom, Stevanom Markovićem i Alainom Delonom.

Upletenost Georgesa Pompidoua
-----------------------------

Smrt Stevana Markovića izazvala je lavinu glasina, ukazujući na postojanje fotografija grupnog seksa na kojima je bila 
Pompidouova supruga. Sam Pompidou je optužio Louisa Wallona i Henria Capitanta, da su koristili usluge francuske špijunske službe, SDECE, s ciljem da bi mu namjestili skandal. Kada je Pompidou postao predsjednik francuske republike, imenovao je Alexandra de Marenchesa direkotorom SDECE, s ciljem reformiranja službe. Alexandre de Marenches je zajedno sa svojim privatnim asistenom Michelom Roussinom, protjerao "tajnog agenta" Jean-Charlesa Marchiania, koji je bio umješan u istragu.
Cade
Cade na kraju riječ
**Cade** ili **Cadi** (צדי) je 18. slovo hebrejskog pisma i ima brojčanu vrijednost od 90. Izgovor slova je u modernom hebrejskom jeziku skoro isti kao C u Cavtat. 
Ako je slovo na kraju riječi onda se njega naziva kao „Cade-Sofit" (Cade na kraju riječi) i ima kao zadnje slovo drugi oblik. Taj oblik se ponekad koristi i za broj 900.

Povijest
--------

Cade je jedino hebrejsko slovo koje ne odgovara povijesno nijednom slovo grčkog i latinskog pisma. Samo grčki brojčani znak Sampi ima povijesnu povezanosti sa slovom Cade.

Primjeri
--------

* ציון (*tzijon*): Sion, jeruzalemski brežuljak
* צפת (*tzefat*): [[Safed]|, grad u Galileji
* מפרץ (*mifratz*) = uvala

Šifra znaka
-----------

|   | Unicode | HTML | izgledovisi o pregledniku | poveznice((eng.)) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| k. točka | naziv | kod | entitet |
| slovo *צ* | U+05e6 | HEBREW LETTER TSADI | `&#x05e6;` | *nema* | צ | detaljni podacitest preglednika |
| slovo na kraju riječi *ץ* | U+05e5 | HEBREW LETTER FINAL TSADI | `&#x05e5;` | *nema* | ץ | detaljni podacitest preglednika |

 Moguće je da se slova u gornjoj tablici neće ispravno prikazati ako odgovarajući fontovi nisu instalirani na vašem računalu i preglednik (*browser*) nije ispravno podešen. Poveznice *test preglednika* omogućuju provjeru ispravnosti prikaza i postavki računala.

U standardu ISO 8859-8 simbol ima kod 0xf6 tj. 0xf5.

| * p
* r
* u
Hebrejsko pismo |
| --- |
| 
Alef א ·
Bet ב ·
Gimel ג ·
Dalet ד ·
He ה ·
Vav ו ·
Zajin ז ·
Het ח ·
Tet ט ·
Jod י ·
Kaf כ ך ·
Lamed ל ·
Mem מ ם ·
Nun נ ן ·
Sameh ס ·
Ajin ע ·
Pe פ ף ·
Cade צ ץ ·
Kof ק ·
Reš ר ·
Šin ש ·
Tav ת
 |

***Cade*** na Wikimedijinoj ostavi
**Afera u Santo Domingu** (engl.  ili **Kriza u Santo Domingu** (engl. ) je naziv za kratoktrajni oružani sukob između američkih pomorskih snaga sa jedne, i dominikanskih pobunjenika sa druge strane, do koga je došlo početkom 1904. godine na području Santo Dominga, glavnog grada Dominikanske Republike.

Do sukoba je došlo u vrijeme izuzetne političke nestabilnosti u brojnim zemljama Latinske Amerike, uključujući Dominikansku Republiku, a što su SAD koristile kako bi pod izgovorom zaštite američkih ekonomskih i drugih interesa i u skladu sa Monroevom doktrinom, oružanim intervencijama postavljale ili nastojale zaštiti pro-američke režime u njima. U slučaju Santo Dominga povod za sukob je bio niz incidenata u novembru 1903. godine, kada su pobunjenici bili otvorili vatru na američke trgovačke brodove, odnosno zauzeli plantaže šećerne trske u vlasništvu američkih kompanija. Američka vlada je kao odgovor pred Santo Domingo poslala krstaricu *USS Detroit* sa koga se potom u svrhu demonstracije sile iskrcao manji odred marinaca; oni su povučeni nakon što su američki komandanti stekli dojam da je situacija stabilna.

Međutim, nekoliko mjeseci kasnije je došlo do novih sukoba između dominikanske vlade i pobunjenika. Ovaj put se pred Santo Domingom našla pomoćna krstarica *USS Yankee*. Njen zapovjednik je 1. februara poslao čamce na obalu kako bi pokušao pregovorima okončati sukob; međutim, ljudstvo u čamcima je bilo izloženo streljačkoj vatri od strane pobunjenika, pri čemu je poginuo američki mornar C. J. Johnston. Doznavši za to, američki predsjednik Theodore Roosevelt je pred Santo Domingo poslao dvije zaštićene krstarice - *USS Columbia* i *USS Newark* - te im zapovijedio da od pobunjenika ishode službenu ispriku. Američka flota, koju su sada činila tri ratna i jedan pomoćni brod i kojom je zapovijedao Richard Wainwright, se usidrila pred Santo Domingom 10. februara.

Sljedeći dan je, u svrhu demonstracije sile, odlučeno da se nekoliko američkih trgovačkih brodova privežu u luci. Pobunjenici su na to odgovorili vatrom iz streljačkog naoružanja. Wainwright je nakon toga, dobivši odobrenje od pretpostavljenih, zapovijedio pomorski desant te, nakon formalnog upozorenja američkom konzulu i gradskom stanovništvu, počeo bombardirati grad. Bombardiranje je počelo u 15:25, da bi se američke desantne snage, sastavljene od marinaca i naoružanih mornara, iskrcale u 16:30. Otpor pobunjenika je relativno brzo skršen, te su se Amerikanci, gotovo bez ikakvih gubitaka, navečer vratili na svoje brodove. Wainwright je sa pobunjeničkim vođama potpisao primirje, a koje je potom pretočeno u formalni mirovni sporazum.

Kratoktrajni oružani sukob u Santo Domingu se smatra jednim od prvih tzv. *banana ratova* koji će biti relativno česti na području Latinske Amerike u prvim decenijama 20. vijeka.

Vanjske veze
------------

Izvori
------

Literatura
----------

* Ellsworth, Harry A. (1974). *One Hundred Eight Landings of United States Marines 1800-1934*. Washington D.C.: US Marines History and Museums Division.
**Bük** čita se *Bjuk* (njemački: *Wichs*) je grad na sjeverozapadu Mađarske od 3,544 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Vas.

Geografske karakteristike
-------------------------

Bük leži duž lijeve obale riječice Rábce nedaleko od austrijske granice, udaljen 25 km sjeveroistočno od administrativnog centra Szombathelya.

Historija
---------

Najstarije naselje prvi put je dokumentirano 1271 pod imenom *Byk*. U 15. vijeku spominju se tri sela; Alsó-Bük, Mankó-Bük i Felsö-Bük kao feud porodice Bük.

U sklopu istraživanje nafte - 1957. pronađen je termalni izvor, pa su 1962. izgrađene terme koje su vremenom izrasle u jedne od najvećih u Mađarskoj. 

Bük je 2007. dobio status grada.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka, Illingen
* Mađarska, Törökbálint

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Vas" (engleski). City population. Pristupljeno 01. 06. 2016.

Vanjske veze
------------

***Bük*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Büka* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Abu 'Abdullah al-Husayn ibn Ahmad ibn Zakariyya al-Shi'i** (**arapski: ابو عبد الله الشيعي**, *Abū 'Abd Allāh ash-Shi'ī*; ? - 28. februar 911) bio je *da'i* ismalita u današmnjem Jemenu i Sjevernoj Africi, uglavnom među Kutama Berberima, poznat po učenju koje je uticalo na nastanak dinastije Fatimida.

Bio je rodom iz Kufe u današnjem Iraku (prema drugim izvorima iz Sane u Jemenu), te je služio u administraciji Abasidskog Kalifata. Potom se okrenuo ismailizmu, te 892. krenuo na hodočašće u Meku gdje je sreo Kutama hodočasnike. Oni su ga potakli da otputuje u njihovu zemlju u Sjevernoj Africi. Tamo je godinama propovijedao ismailizam, stekavši značajnu podršku među berberskim seljacima, od kojih je stvorio veliku vojsku. S njom je godine 903. otpočeo ustanak protiv Aglabida, dinastije koja je za račun Abasida vladala Ifrikijom. Uspio ih je poraziti 909. godine.

Al-Ši nije namjeravao preuzeti vlast, smatrajući da je ustanak tek priprema za dolazak legitimnog ismailitskog imam-kalifa po imenu Abdulah al-Mahdi Bilah. Njega je uspio izbaviti iz zatočeništva u Sijilmasi (u današnjem Maroku) i dovesti u nekadašnju aglabidsku prijestolnicu Kairuan gdje je proglašen kalifom i tako osnovao Fatimidsku dinastiju. Odnosi između al-Šija i kalifa su se brzo pokvarili, s obzirom da je kalif htio od al-Šija preuzeti svjetovnu vlast. Nakon pobune Kutama Berbera 911. je al-Ši optužen da ju je pomogao, te pogubljen.

Vanjske veze
------------

* Preparations of the Fatimi Dawat in North Africa by Dai Abu Abdullah Arhivirano 2006-02-10 na Wayback Machine-u
**Abruka** (njemački: *Abro*, švedski: *Abrö*) je mali otok Zapadnoestonskog arhipelaga koji leži u Riškom zaljevu, 4 km južno od otoka Saaremaa i luke Kuressaare.

Karakteristike
--------------

Otok ima površinu od 9,28 km², sa najvišom točkom od 8,9 metra.
Dužina njegove obalne crte iznosi 30,33 km.

Abruku okružuje 16 manjih otoka ukupne površine 1,3 km², a najveći su; Vahase (65,5 ha), Kasselaid (49,9 ha), Linnusitamaa (5 ha) i Kerju (2,3 ha). 
Otok je u Estoniji poznat po rijetkim bjelogoričnim šumama karakterističnim za južnije krajeve.

Na otoku postoje dva svjetionika, prvi je izgrađen 1897, a drugi 1923.

Historija
---------

Za srednjeg vijeka otok se koristio kao pašnjak za konje biskupa iz Kuressaarea. 
Prvo stalno naselje izraslo je tokom 18. vijeka. Svojevremeno je bilo puno veće tako da je od 1883. do 1972. imalo osnovnu školu, od 1928. prosvjetno društvo, a od 1949. do 1962. i ribarsku zadrugu.

Danas Abruka administrativno podpada pod Okrug Saare i parohiju Saaremaa, na njoj je 2010. stalno živjelo 32 stanovnika.

Izvori
------

1. 1 2  „*Abruka saar*" (estonski). Eesti Looduse Infosüsteemis. Pristupljeno 22. 09. 2021.
2. 1 2 3  „*Abruka*" (estonski). Infoleht. Pristupljeno 22. 09. 2021.
3. 1 2 3  „*Abruka saar*" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 22. 09. 2021.

Vanjske veze
------------

* *Abruka (službene stranice)* (`et`)
**Abu Bakr Muhammad bin Yahya al-Suli** (cca. 880 – 946) bio je arapski pjesnik i učenjak koji je živio na dvorovima nekoliko abasidskih kalifa, od kojih su mu neki bili lični prijatelji. Osim po poeziji poznat je po knjizi *Akhbar al-Radi wa'l-Muttaqi*, u kojoj je opisao vladavine kalifa al-Radija i al-Muttaqija. Također je poznat i kao izuzetno nadaren igrač šatrandža, igre koje predstavlja preteču današnjeg šaha.

Nakon smrti svog zaštitnika al-Radija 940. godine, al-Suli je pao u nemilost novog kalifa jer ga se sumnjičilo da simpatizira šijitski islam. Zbog toga je protjeran s dvora, te se preselio u Basru gdje je ostatak života proveo u siromaštvu.

Literatura
----------

* Robert Charles Bell (1980). *Board and Table Games from Many Civilizations*. ISBN 0-486-23855-5.
* Leder, S. "al-Suli, Abu Bakr Muhammad." Encyclopaedia of Islam, Second Edition. Edited by: P. Bearman , Th. Bianquis , C.E. Bosworth , E. van Donzel and W.P. Heinrichs. Brill, 2008. Brill Online.
* H.J.R. Murray (1913). *A History of Chess*. ISBN 0-936317-01-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 89825298
* LCCN: n83169468
* ISNI: 0000 0000 8163 1891
* GND: 120942399
* SELIBR: 106565
* SUDOC: 125111223
* BNF: cb15071168f (podaci)
* NKC: jn20000402172

 |
Procesija Ara Pacis
**0-e pne.** se obično navode kao **posljednja decenija** 1. vijeka pne. i 1. milenijuma pne.. Međutim, kao i kod 0-tih, broj godina u 0-ima pne. nije uvijek jasno određen. Valja uzeti u obzir da ne postoji nulta godina (0) u proleptičkom gregorijanskom kalendaru ili julijanskom kalendaru. Zato godinu 1. pne. slijedi godina 1. n.e.

Godina 1. n.e. je prva godina ere Anno Domini odnosno Nove ere. Godine 525. (koja se tada nazivala godinom konzulstva Proba Mlađeg ili Flavija Proba), kršćanski monah po imenu Dionysius Exiguus je ustanovio da se inkarnacija Isusa dogodila prije 525 godina. Da li je Dionizije pod "inkarnacijom" smatrao Isusovo začeće ili rođenje, odnosno da li ga je smjestio u godinu 1. pne. i 1. n.e. je predmet rasprave među suvremenim učenjacima. U svakom slučaju, većina historičara smatra da je Isus rođen nekoliko godina kranije, za vrijeme ove dekade.

Ovaj članak pokriva period **9. pne. – 1. pne.**, odnosno posljednjih devet godina pred eru Anno Domini, a ne posljednjih deset godina.

Događaji i trendovi
-------------------

* 1. pne. - Ovidije piše *Ars Amatoria*.

Rođenja
-------

* Isus
* 1. pne. - Sv. Matija, jedan od dvanaest apostola.

Smrti
-----

Izvori
------

1. ↑  Nineteen Year Cycle of Dionysius First Argumentum.
**Cadarache** je francuski naučno istraživački centar, specijaliziran za istraživanje nuklearne energije.

Geografske karakteristike
-------------------------

Cadarache se nalazi u općini Saint-Paul-lès-Durance, departman Bouches-du-Rhône, na jugu regije Provansa-Alpe-Azurna obala, udaljen oko 60 km sjeveroistočno od grada Marseilla.

Historija i karakteristike
--------------------------

Cadarache je nuklearni istraživački centar od kad je predsjednik Charles de Gaulle pokrenuo francuski program atomske energije 1959. 

Centrom upravlja državni *Commissariat à l'Énergie Atomique* akronim **CEA** (Komesarijat za atomsku energiju).

Cadarache je 2005. izabran da bude mjesto za Internacionalni termonuklearni eksperimentalni reaktor - **ITER**, najveći svjetski fuzijski reaktor. Izgradnja kompleksa - ITER započela je 2007. a predviđa se da će njegov reaktor na bazi plazme započeti s radom 2020-ih. 

Cadarache je pored toga i mjesto brojnih drugih istraživačkih reaktora, kao što je Jules Horowitz, za kog se očekuje da će ući u rad oko 2016.

Pored nuklearne fisije i fuzije Cadarache se bavi i istraživanjem novih energetskih tehnologija (vodik, biomasa, solarna energija) i bazičnim istraživanjima u području biologije.
Unutar centra djeluju specijalizirani odjeli koji centru pružaju niz usluga, kako bi se osigurali sigurnost centra, zbrinjavali nuklearni otpad i brinuli o ekologiji i zdravlju zaposlenih.
Cadarache je jedan od 10 istraživačkih centara Francuske agencije za alternativne i atomsku energiju (CEA). Polovica bazičnih nuklearnih postrojenja CEA nalazi se u Centru Cadarache.

Cadarache u brojkama
--------------------

Cadarache se prostire na površini od 1 600 hektara, od tog je 900 pod krovom. To je ukupno 480 zgrada, od kojih je 19 direktno namjenjeno za nuklearna istraživanja. U Cadarachu radi oko 4 500 ljudi, u to nisu uključeni oni koji 
rade na programu ITER.

Izvori
------

1. 1 2  „*Welcome on Cadarache Center*" (francuski). Ville de Cadarache. Arhivirano iz originala na datum 2012-01-14. Pristupljeno 18. 06. 2015.

Vanjske veze
------------

***Cadarache*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Welcome on Cadarache Center* Arhivirano 2012-01-14 na Wayback Machine-u (`en`)
|  |
| --- |
| **Aikido društvo Zagreb** |
| Osnovano: | 1992. |
| Dojo-cho: | Marijan Kudrna |
| Sjedište: | Zagreb   Hrvatska |
|  |
| Službena stranica:       www.aikidozg.hr[*mrtav link*] |

**Aikido društvo Zagreb** je aikido klub iz Zagreba. Prvi ki aikido klub u Zagrebu. Klub slijedi učenje, filozofiju i tehnike aikida Kenjiro Yoshigasakija.

Historija kluba
---------------

Sve je počelo 1989. godine kad su se Davor Kudrna, Marijan Kudrna i Neven Zoković, vrativši se s aikido seminara u Beogradu zapitali zašto u Zagrebu nema mjesta gdje se može vježbati aikido. Trojica entuzijasta i zaljubljenika zagrebački su pioniri vještine koja je u SFR Jugoslaviji postojala samo u Beogradu i Ljubljani. U Hrvatskoj je naprije stigla u Zadar, a tek onda u Zagreb, gdje je marljivo proučavaju članovi Aikido društva Zagreb. Aikido društvo Zagreb osnovano je 1992. godine, a od 2013. djeluje u prostoru obnovljenog Paromlina koje ponosno naziva Kućom aikida.

Aikido društvo Zagreb sprovodi aikido program sa tri glavne komponente:

* Aikido za odrasle
* Aikido za djecu
* Samobrana za žene

Aikido društvo Zagreb čine nezavisni članovi, intelektualci i stručnjaci različitih akademskih disciplina, dobi i seksualnosti.

Dojo-cho
--------

| # | Fotografija | Ime i prezime | Mandat započeo | Mandat završen | Napomene |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | Marijan Kudrna(r. 1969.) | 1992. | *trenutačno* |  |
|

Vanjske veze
------------

* Službena stranica Aikido društva Zagreb[*mrtav link*] (pristupljeno 13. decembra 2020.)
Ahat, sardoniks
Ahat velik 2,5 cm
**Ahat** (engl. , fr. *Agate*, nem. *Achat*, rus. *Agat*) je mineral i dragi kamen različitih boja. Predstavlja nagomilavanje različitih oblika kvarca, uglavnom kalcedona, koji je mikrokristalizovana silikatna kiselina. Upotrebljava se za izradu nakita. Ahat je dobio ime po reci Ahat (sada Drilo) na Siciliji, gde je prvi put nađen.

Geneza i karakteristike
-----------------------

Većina ahata nalazi se u vulkanskim stenama ili starim otvrdlim lavama. U šupljinama, koje su nastajale u rastopljenoj masi, a koju je onda delimično ili potpuno ispunjavala siliktna materija. Takav ahat pokazuje paralelne linije.

Fizičko-hemijska svojstva
-------------------------

Ima stepen tvrdoće 7 po Mosovoj skali. Ne rastvara se u kiselinama, sem u HF. Neproziran je.
Različite boje ahata potiču od prisustva (primesa) različitih jedinjenja gvožđa i mangana.

Nalazišta
---------

* Rusija, Ural
* Brazil
* Češka
* Sicilija
* Urugvaj
* Nemačka, Idar-Oberštajn, Saska
* Indija, Dekan

Predanja vezana sa ahatom
-------------------------

U davna vremena koristio se za izradu nakita, pečata, posuda. Kada se od ahata pravilo ogledalo sujeverni su ga koristili protiv vradžbina. U vreme renesanse u Italiji koristio se kao talisman.
**Ahej** ili **Ahaj** (antgrč. Ἀχαιός [*Akhaiós*]); ? - 213. pne.), bio je seleukidski princ, vojskovođa, a kasnije i vladar odmetnutih seleukidskih provincija u Maloj Aziji. Bio je sin Andromaha, odnosno praunuk Seleuka I Nikatora, osnivača carstva. Ahej je bio oženjen za Laodiku, kći pontskog kralja Mitridata II.

Kada je godine 223. pne. prilikom neuspjelog pohoda na Pergam u vojničkoj pobuni ubijen kralj Seleuk III Keraun, Ahej je osvetio njegovu smrt, ali i propustio priliku da sam uzme krunu, ostavši vjeran mladom kralju Antiohu III. Za nagradu je postavljen za guvernera Male Azije i na tom je mjestu uspješno vodio pohode protiv pergamskog kralja Atala I. Međutim, svemoćni kraljevski ministar Hermeja, kao i intrige Egipćana koji su držali njegovog zarobljenog oca, su ga natjerali da se pobuni i proglasi nezavisno kraljevstvo sjeverno od gorja Taurus. Ahej je svog bivšeg vladara ostavio na miru dok je on bio zabavljen ratom s Egipćanima, ali je završetak tog rata doveo do novih sukoba. Antioh se ovaj put udružio s Atalom i njih dvojica su uspjeli zauzeti Sard, središte njegovog kraljevstva. U Ahejevim je rukama ostala jedino citadela, ali je i ona 213. pne. pala u Antiohove ruke. Bolis, agent egipatskog ministra Sosibija, obećao je Aheja odvesti na sigurno, ali ga je izdao Antiohu. Ahej je nakon toga pogubljen.
**Akademie für angewandte Kunst** (prevedeno: Akadamija primijenjenih umjetnosti), danas uzdignuta u rang univerziteta (u skladu s Bolonjskim procesom) pa se službeno zove **Universität für angewandte Kunst Wien**, cijenjeni je fakultet dizajna iz Beča u Austriji.

Historija
---------

Akadamija je osnovana 1867. kao Škola primijenjene umjetnosti austrijskog muzeja za industriju i obrt (njemački: Kunstgewerbeschule des österreichischen Museums für Kunst und Industrie). U to doba bila je prva takva škola osnovana na kontinentu. U školi su se školovali Gustav Klimt i Kolo Moser koji su kasnije postali rodonačelnici bečke secesije. Pod vodstvom izvrsnih nastavnika između kojih valja spomenuti Josefa Hoffmanna, Kolo Mosera, Alfreda Rollera, Oskara Kokoschku, Heinricha Tessenowa, Franz Cizeka, itd. Škola je stekla zavidnu reputaciju. Od 1941. škola je uzdignuta u rang fakulteta (više škole) i službeno se zove *Hochschule für angewandte Kunst* (Hochschule für angewandte Kunst), od 9. augusta 2002. akademija ima status univerziteta i službeno se zove *Universität für angewandte Kunst Wien*.

Struktura i organizacija danas
------------------------------

Akadamija primijenjene umjetnosti danas ima 8 studijskih odjela na kojima se uči arhitektura, likovna i primijenjena umjetnost, dizajn, konzervacija i restauracija, nauke o umjetnosti i likovna pedagogija, umjetnost i tehnologija, kreativno pisanje te umjetnost i društvo. Akadamija ima veliku biblioteku, koja ima oko 110.000 bibliotečnih jedinica.

Vidi još
--------

* Lista univerziteta u Austriji

Vanjske veze
------------

***Akademie für angewandte Kunst*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Arhivirano 2012-02-07 na Wayback Machine-u (`de`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 137637703
* LCCN: nr00021440
* ISNI: 0000 0001 2166 5384
* GND: 5299671-2
* SUDOC: 070149550
* BNF: cb14479137n (podaci)
* NKC: ko2003196033

 |
Prizor iz dubrovačkog akvarija
**Dubrovački akvarij** nalazi se u staroj gradskoj luci, u srednjovjekovnoj tvrđavi sv. Ivana. Simbol akvarija je morski konjić.

Akvarij čini 31 bazen ukupnog obujma 115 m3 u kojima se nalaze primjerci flore i faune Jadranskog mora. Najstarija je stanovnica morska kornjača iz 1953. godine. Ostale vrste koje se može vidjeti u akvariju su kostorozi, rakovi, morske zvijezde, zubatci, orade, lubine, kirnje, orhani, ugori, hobotnice, pagari, vrane, drozdovi, jegulje, cipli, murine, škrpine, morski ježinci, trpovi, puževi, školjke itd.

Povijest ove ustanove seže u 1946. kad je osnovana Ribarstvena stanica i 1949. kad je osnovan Biološki institut HAZU (ondašnje JAZU). Od tih godina datira organizirani znanstveno-istraživački rad u području oceanografije i ribarstva u Dubrovniku. Te dvije ustanove bile su osnovama današnjeg Instituta za more i priobalje Sveučilišta u Dubrovniku. 

Institut za more i priobalje Sveučilišta u Dubrovniku radi od 1. siječnja 2006. godine.

Vanjske veze
------------

***Akvarij i Institut za more i priobalje*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica

| * p
* r
* u
Dubrovački muzeji |
| --- |
| Akvarij i Institut za more i priobalje • Arheološki muzej • Dom Marina Držića • Etnografski muzej • Kulturno-povijesni muzej • Memorijalna kuća Ronalda Browna • Muzej Dominikanskog samostana • Muzej Domovinskog rata • Muzej Franjevačkog samostana • Muzej samostana Sigurata • Muzej Sinagoge • Muzej suvremene povijesti • Pomorski muzej • Prirodoslovni muzej • Riznica dubrovačke Katedrale • Spomen soba • Visia Dubrovnik 5D Theatrum |  |