recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Alosterna regulacija enzima
**Alosterna regulacija** enzima ili drugih proteina se ostvaruje vezivanjem efektorskih molekula na proteinska alosterna mesta (na mesta koja nisu aktivna mjesta proteina). Efektori koji pojačavaju proteinsku aktivnost se nazivaju *alosterni aktivatori*, dok se oni koji umanjuju proteinsku aktivnost zovu *alosterni inhibitori*. Termin *alosternost* potiče od grč. *allos* (ἄλλος) - "drugi", i grč. *stereos* (στερεὀς) - "čvrst (objekat)", što odražava činjenicu da se regulatorno mesto alosternog proteina fizički razlikuje od njegovog aktivnog mesta. Alosterna regulacija je prirodni primer kontrolne petlje, kao što je povratna sprega putem nizvodnih proizvoda.

Modeli alosterne regulacije
---------------------------

Većina alosternih efekata može biti objašnjena "usaglašenim" MWC modelom ili sekvencionim modelom koji su predložili Košland, Nemeti, i Filmer. Oba metoda postulišu da enzimska podjedinica postoji u jednoj od dve konformacije, napeta (T) i relaksirana (R), i da relaksirana podjedinica lakše vezuje supstrat. Modeli se razlikuju prvenstveno u njihovim pretpostavkama o interakciji podjedinice i prepostojanju oba stanja.

Vidi još
--------

* Kooperativno vezivanje
* Enzimska kinetika
* Proteinski domen

Spoljašnje veze
---------------

* Članak u "Hemijskoj biologiji"

| * p
* r
* u
Proteini: enzimi |
| --- |
| Teme | Aktivno mesto  •  Alosterna regulacija  •  Mesto vezivanja  •  Katalitički perfektan enzim  •  Koenzim  •  Kofaktor  •  Kooperativnost  •  EC broj  •  Enzimska kataliza  •  Inhibicija enzima  •  Enzimska kinetika  •  Lajnviver–Burk dijagram  •  Mihaelis–Mentenova kinetika  •  Spisak enzima |
| Tipovi | **EC1 Oksidoreduktaze**/spisak  •  **EC2 Transferaze**/spisak  •  **EC3 Hidrolaze**/spisak  •  **EC4 Lijaze**/spisak  •  **EC5 Izomeraze**/spisak  •  **EC6 Ligaze**/spisak |
| *B enzm: 1.1/2/3/4/5/6/7/8/10/11/13/14/15-18, 2.1/2/3/4/5/6/7/8, 2.7.10, 2.7.11-12, 3.1/2/3/4/5/6/7, 3.1.3.48, 3.4.21/22/23/24, 4.1/2/3/4/5/6, 5.1/2/3/4/99, 6.1-3/4/5-6* |
**Alosauridi** (lat. **Allosauridae**) su bili porodica srednje do veoma velikih dinosaura mesoždera iz podreda Theropoda. U nju su spadali *Saurophaganax*, *Allosaurus* i nedovoljno istraženi *Epanterias*, koji bi mogao biti primjerak *Allosaurusa*. Naziv Allosauridae 1878. im je dao američki paleontolog Othniel Charles Marsh.

Usporedba veličine među različitim vrstama alosaurida.
Tačan broj rodova koji bi se mogli priključiti ovoj porodici nije sigurno ustvrđen, budući da je većina gornjojurskih i donjokredskih karnosaura u bliskom srodstvu sa *Allosaurusom*. U svakom slučaju, čini se da su alosauridi bili najuspješniji grabežljivci svog vremena, nadmašivši u brojnosti i megalosauride i ceratosauride protiv kojih su se natjecali za plijen. Alosauride su na kraju, tokom perioda krede, na južnoj hemisferi zamijenili njihovi bliski srodnici karkarodontosauri, a na sjevernoj hemisferi celurosaurski tiranosauridi.

Izvori
------

1. ↑  Marsh, Othniel Charles (1878). „Notice of new dinosaurian reptiles". *American Journal of Science and Arts* **15**: 241–244.

Wikivrste ima informacije vezane uz:
***Alosauridi***
**Peukesta** (na grčkom **Πευκεστας**; 4. vijek pne.) bio je makedonski oficir u vojsci Aleksandra Velikog. Bio je rodom iz Mieze. Historičari vjeruju da se relativno kasno priključio Aleksandrovom pohodu na Aziju, ali se zato istakao kada je kralju spasio život prilikom opsade Malija u Indiji 325. pne. Za te je zasluge imenovan jednim od somatofilaka ili tjelohranitelja, a pri Aleksandrovom povratku u Babilon nagrađen zlatnim dijademom. Peukesti je potom povjerena vlast nad Perzisom, srcem nekadašnjeg Perzijskog Carstva. Peukesta se tamo počeo oblačiti kao Perzijanac, a postao je i jedan od rijetkih makedonskih oficira koji se potrudio naučiti perzijski jezik.

U proljeće 323. pne. Peukesta se pridružio kralju u Babilonu te bio na gozbi na kojoj se on razbolio. Nakon Aleksandrove smrti 323. pne. Peukesta je zadržao svoju satrapiju, kako podjelom u Babilonu, tako i podjelom u Triparadisu. Peukesta se nastojao držati izvan sukoba dijadoha, ali je godine 317. pne. za vrijeme drugog rata dijadoha pristupio Eumenu protiv Antigona. U tome nije pokazao neki naročiti entuzijazam, te je povlačenje Peukestinog kontingenta jedan od razloga koji se navodi za Eumenov poraz u bitci kod Gabijene 316. pne. Peukesta se predao pobjedničkom Antigonu, ali mu ovaj nije vratio satrapiju. Peukesta je, međutim, preživio i kasnije se navodi kao jedan od miljenika Antigonovog sina Demetrija.

Eksterni linkovi
----------------

* Livius, Peucestas (1) Arhivirano 2013-05-22 na Wayback Machine-u by Jona Lendering
**Alosaurus** (*drugačiji gušter*) najkrvoločniji je i najčešći dinosaur iz doba kasne jure. Othniel C. Marsh, najveći paelontolog 19-og stoljeća, dao je ovom dinosauru latinski naziv *Allosaurus*.

Opis
----

Crtež alosaura
Rani prikaz
Hodao je uspravno. Zadnji udovi služili su mu za kretanje, a prednji za lov. Na snažnim rukama imao je po tri prsta sa kandžama koje su mogle probiti kožu plijena i zadržati ga da ne pobjegne. Zadnji su mu udovi imali četiri kandže kojima bi kidao velike komade mesa. Imao je veliko mišićavo tijelo dugo 7-12 metara. 

Vrat je bio kratak, a velika glava mu je bila lakša zahvaljujući tome što je imala velike rupe. Zubi su bili dugi između 10 i 15 cm. Iznad očiju je imao prepoznatljive koštane kvrge.Maksimalna velicina je dostizala 14 m.

Ponašanje
---------

Pretpostavlja se da je lovio dinosaure biljoždere, ali je sigurno bio i strvinar. Smatra se da su se mladunci hranili manjim životinjicama poput guštera, žaba, većih kukaca, stonoga i sl.

Rasprostranjenost i stanište
----------------------------

Nastanjivao je područja današnje Sjeverne Amerike, Španjolske i istočne Afrike. U doba kasne jure ta su područja bile ravnice.

Vanjske veze
------------

***Alosaurus*** na Wikimedijinoj ostavi

Vanjske veze
------------

***Alosaurus*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ambrogio Lorenzetti** ili **Ambruogio Laurati** (Siena, oko 1290. – Siena, 1348.) bio je talijanski slikar gotike; mlađi brat Pietra Lorenzettija.

Biografija i djela
------------------

*Predstavljanje u hramu*, 1342. 257 × 168 cm, galerija Uffizi, Firenca.
*Madona*, prva polovica 14. st. tempera na dasci, 90 × 45 cm, Pinakoteka u Sieni.
Dvadeset sedam godina nakon trijumfalne procesije Ducciovog oltara *Maestà*, inovativni sienski slikar Ambrogio Lorenzetti naslikao je svoje glavno djelo *"Alegorija dobre i loše vladavine"* u sienskoj gradskoj vijećnici (*Palazzo Pubblico*). Njegova alegorija je profana i pokazuje novi humanistički interes za republikansku vlast i upravu.

Na *"Učinci dobre vladavine"* narativnim načinom prikazao je realističke prizore iz svakodnevnog gradskog i seoskog života. Od lijeva prema desno, žene nose odjeću po najnovijoj modi dok plešu i pjevaju slaveći dobru vladavinu, ljudi na konjima jašu između zgrada čiji otvoreni lukovi pokazuju školu, trgovinu i konobu; na krovovima se vide ljudi koji nose korpe i slažu cigle; dok seljaci ulaze u grad da prodaju svoju robu.

Novina na ovoj slici je čuveni panoramski prikaz Siene iz ptičje perspektive. Na dnu, grupa seljaka obrađuje zemlju, dok kultivirani pejzaž u pozadini odvlači gledateljevo oko u nepreglednu daljinu. 

Iznad scene lebde alegorijske figure *"Sigurnosti"* koja u jednoj ruci drži svitak s natpisom u kojemu podsjeća gledatelja da mir vlada po njenim pravilima; a u drugoj ruci drži vješala s obješenim kriminalcem pokazujući što se dešava kada netko ne bi slijedio pravila.

Galerija odabranih djela
------------------------

* Maestà, 1330. tempera na dasci, 150 × 205 cm, Palazzo Comunale, Siena.*Maestà*, 1330. tempera na dasci, 150 × 205 cm, *Palazzo Comunale*, Siena.
* Učinci dobre vladavine, lijevi dio freske sa zborom svetaca.*Učinci dobre vladavine*, lijevi dio freske sa zborom svetaca.
* Učinci dobre vladavine, oko 1340. freska u Palazzo Pubblico, Siena.*Učinci dobre vladavine*, oko 1340. freska u *Palazzo Pubblico*, Siena.
* Učinci dobre vladavine, desni dio freske s pejsažom.*Učinci dobre vladavine*, desni dio freske s pejsažom.
* Učinci dobre vladavine, detalj s Concordijom.*Učinci dobre vladavine*, detalj s Concordijom.
* Gospa, 1325.-1350. tempera na dasci, galerija Uffizi, Firenca.*Gospa*, 1325.-1350. tempera na dasci, galerija Uffizi, Firenca.
* Priča o sv. Nikoli.*Priča o sv. Nikoli*.
* Priča o sv. Nikoli.*Priča o sv. Nikoli*.

Vanjske veze
------------

***Ambrogio Lorenzetti*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ambrogio Lorenzetti u Panopticon virtualnoj galeriji umjetnosti Arhivirano 2012-02-05 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 100916572
* LCCN: n86048471
* ISNI: 0000 0001 1692 3078
* GND: 118780492
* SELIBR: 208607
* SUDOC: 033615799
* BNF: cb12446547f (podaci)
* BIBSYS: 90628106
* ULAN: 500012547
* NDL: 00470658
* NKC: jn20021213001
* BNE: XX1207747
* KulturNav: id
* RKD: 50913

 |
Peugeot 206 RC
Peugeot 206 CC
**Peugeot 206** je mali gradski automobil kojeg od 1998. proizvodi francuski proizvođač Peugeot, a dostupan je kao hatchback s troja ili petora vrata te kao karavan i coupé-cabriolet.

Kada se pojavio na tržištu, 206 je zamijenio model Peugeot 205. 206-ica se u početku prodavala isključivo kao hatchback, a bila je dostupna s tri benzinska i jednim dizelskim motorom. 2001. u paletu modela su uvrštene i karavanska inačica nazvana 206 SW te coupé-cabriolet nazvan 206 CC, a 2003. u ponudu je uvrštena i sportska inačica 206 RC, opremljena 2-litrenim benzinskim motorom snage 177 KS.

206 je diljem Europe vrlo popularan automobil, a 2002. bio je drugi najprodavaniji automobil u Velikoj Britaniji. Do 2007. proizvedeno je više od 6 milijuna primjeraka, a 206-icu je naslijedio model Peugeot 207. Na nekim se tržištima uz 207-icu od početka 2009. godine prodaje i model 206+, značajno izmijenjena inačica originalne 206-ice s prednjim krajem i dijelovima unutrašnjosti koji podsjećaju na one iz Peugeota 207.

Peugeot 206 WRC

Karakteristike
--------------

### Dimenzije

* duljina 3835 mm
* širina 1652 mm
* visina 1426 - 1432 mm

### Ostalo

* mjenjač - ručni, 5 brzina
* pogon - prednji
* kapacitet spremnika: 50 l
* kapacitet prtljažnika: 245 l

Izvori
------

1. ↑

  


|  |  |
| --- | --- |
| Peugeot logo **Peugeot** — Proizvod korporacije PSA Peugeot Citroën — vremenski slijed od 1950. godine do danas | Uredi  |
| **Klasa** | 1950.-1959. | 1960.-1969. | 1970.-1979. | 1980.-1989. | 1990.-1999. | 2000.-2009. |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Mini |  |  |  | 104 |  |  | 106 |  | 107 |
| Gradski | 203 |  | 204 |  |  | 205 |  | 206 | 207 |
| Kompaktni |  |  | 304 | 305 | 309 | 306 | 307 | 308 |
| Srednja |  | 403 | 404 |  |  | 405 | 406 | 407 |
| Viša srednja |  |  | 504 | 505 |  |  |
|  |  |  | 604 |  | 605 | 607 |
| Minivan |  |  |  |  |  | 806 | 807 |
| Microvan |  |  |  |  |  |  | 1007 |
| SUV |  |  |  | P4 |  |  | 4007 |
Područje jezične porodice Salishan.
**Salishan**.- Porodica jezika sjevernoameričkih Indijanaca iz područja Sjeverozapadne obale Sjeverne Amerike i Platoa rijeke Columbia. Porodica obuhvaća jezike više desetaka indijanskih plemena ribara i kopača korijenja camas i wapato. Predstavnici porodice Salishan su:
Bella Coola, Chehalis, Chelan, Clallam, Coeur d’Alêne (Skitswish), Colville, Comox, Copalis, Cowichan, Cowlitz, Duwamish, Flathead, Humptulips, Kalispel (Pend d’Oreille), Kwaiailk, Lillooet, Lummi, Methow, Mical, Muckleshoot, Nanaimo, Nisqually, Nooksack, Ntlakyapamuk (Thompson), Okanagon, Pentlatch, Puyallup, Quiatso, Quinault, Saanich, Samish, Sammamish, Sanpoil, Sahehwamish, Samish, Satsop, Semiahmoo, Senijextee (Lake), Shuswap, Siletz, Sinkaietk, Sinkakaius, Sinkiuse (Columbia), Sishiatl (Seechelt), Skagit, Snohomish, Snoqualmie, Songish, Spokan, Squawmish, Squaxin, Stalo (Halkomelem), Suquamish, Swallah, Swinomish, Taidnapam, Tillamook, Twana, Wenatchee, Wynoochee.

Vanjske poveznice
-----------------

* Salishan Indian Family History
* Language Family Trees: Salishan
**Andrija Žižić** (Split, 14. siječnja 1980.) je hrvatski profesionalni košarkaš. Igra na poziciji centra, a trenutačno je član hrvatskog košarkaškog kluba Cibona Zagreb.

Karijera
--------

Karijeru je započeo 1997. u mlađim kategorijama Omiša. Svoj prvi profesionalni ugovor potpisuje za tada drugoligaški košarkaški klub Plastic Solin, a ondje ostaje jednu sezonu. Sljedeće sezone prelazi u redove Splita gdje osvaja naslov prvaka hrvatske košarkaške lige. Njegova sljedeća stanica u karijeri bila je zagrebačka Cibona, s kojom je igrao, tada ULEB Euroligu. U siječnju 2005. seli se u inozemsvo i odlazi u španjolsku Barcelonu Bàsquet. U ljeto iste godine Žižić se seli u grčki Olympiacos iz Pireja, jer mu je dolaskom novog sportskog direktora Savića i trenera Ivanovića sugerirano da može potražiti novu sredinu. Iako je u pirejskoj momčadi bio jedan od najboljih igrača i potpisao novi trogodišnji ugovor, klub mimo svih očekivanja u srpnju 2007. raskida ugovor s njim i postaje slobodan igrač. Kako ga je trener Panathinaikosa Željko Obradović želio vidjeti kao zamjenu za Litvanca Robertasa Javtokasa, on odlazi u drugog grčkog "velikana". U Panathinaikosu ostaje samo jednu sezonu i u lipnju 2008. popisuje dvogodišnji ugovor sa turskim Galatasarayem. Ubrzo sporazumnim raskidom ugovora Žižić napušta klub i natrag se vraća u Španjolsku, gdje potpisuje ugovor do kraja sezone sa CAI Zaragozom. Nakon isteka ugovora s Zaragozom, Žižić postaje slobodan igrač, ui jednoj kombicaciji spominjao se kao novo pojačanje u njemačkom prvoligašu Bambergu,, Ciboni, ali je na kraju potpisao za Cedevitu Zagreb. 2011 dolazi u Cibonu Zagreb.

Izvori
------

1. ↑  „Žižić potpisao za Bamberg". Arhivirano iz originala na datum 2009-07-31. Pristupljeno 2014-07-26.
2. ↑  „Andrija Žižić i Damjan Rudež u Cedeviti". Arhivirano iz originala na datum 2009-08-23. Pristupljeno 2014-07-26.

Vanjske poveznice
-----------------

***Andrija Žižić*** na Wikimedijinoj ostavi

* Profil[*mrtav link*] na Basketpedya.com
* Profil Arhivirano 2011-07-21 na Wayback Machine-u na K.A.E. Panathinaikos
* Profil na NBA.com
* Profil na FIBAEurope.com
* Profil na Eurobasket.com
* Profil na Euroleague.net
**Ariberto iz Intimiana** (italijanski: ) ili **Ariberto od Milana** (Intimiano, cca. 970 - Milano, 16. januar 1045) bio je nadbiskup Milana od 1018. do smrti, poznat kao jedna od najuticajnijih ličnosti Italije, ali i po svojoj ratobornosti.

U junu 1025. je otputovao u Koblenz kako bi pružio podršku novoizabranom njemačkom kralju Konradu II, osnivaču Salijske dinastije. U zamjenu za crkvene privilegije je pristao Konrada okruniti Željeznom krunom Lombardije, odnosno učiniti kraljem Italije, iako su je lokalni plemići obećali Eudesu II od Bloisa. To je učinio 26. marta 1026. u Milanu, s obzirom da je u Paviji, tradicionalnoj prijestolnici langobardskih kraljeva Italije, još uvijek trajao ustanak. Godinu dana kasnije je otputovao u Rim te bio prisutan kada je 26. marta papa Ivan XIX okrunio Konrada za svetog rimskog cara. Na crkvenom sinodu je uspio ishoditi da milanska nadbiskupija ima prednost nad ravenskom. Potom je 1032. sudjelovao u vojnom pohodu koji je Konrad pokrenuo na Kraljevinu Arles, nastojeći osigurati nasljedstvo nakon smrti Rudolfa III od Burgundije.

Međutim, godine 1036/37. je došao u sukob sa Konradovim sinom Heinrichom III, nakon što je mladi car odbio podržati nadbiskupa u sporu sa *valvassoreima*, odnosno nižim plemstvom Sjeverne Italije. Tokom spora je Ariberto optužen da je provodio nasilje nad svojim vazalima i podanicima, kao i da je na silu otimao zemlju i imovinu ravenskom nadbiskupu. Car je zahtijevao da se Aribertu sudi; on je to odbio, držeći da je kao crkveni velmoža jednak caru. Kada je uhapšen, u Milanu je izbio ustanak, a Ariberto je iskoristio priliku da pobjegne. Heinrich nije moga pokoriti pobunjeni grad, pa je Ariberta odlučio ukloniti diplomatskim putem. Tako ga je papa Benedikt IX ekskomunicirao. Međutim, 1040. se u Ingelheimu pomirio sa carem, te je posljednje godine stolovanja proveo u miru.

Izvori
------



***Ariberto da Intimiano*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sane** je rock sastav iz Zagreba. Osnovan je 1995. a u današnjoj postavi djeluje od 2010. godine.

Povijest sastava
----------------

**Sane** je osnovan 1995. godine u selu Puttaparthi u Indiji, gdje je kanadski producent i lovac na talente Steven Harmer otkrio dva sedamnaestogodišnjaka kako sviraju svoje autorske pjesme. Omogućio im je suradnju s producentom Chris Lurch Rudykom s kojim su snimili svoj album prvijenac **Antelupiulla**.

Uslijedio je niz godina u kojima je sastav putovao po Europi, živio u Londonu, mijenjao članove pa i nekoliko puta bio raspušten, da bi se 2008. godine okupio u sastavu Marjanović/Krznarić/Balaž, u kojem se natječe se za hrvatsku pjesmu Eurovizije na Dori 2009. sa singlom **Dečko**, nastupa na Porinu na večeri posvećenoj Dinu Dvorniku, potom na spektaklu na Bačvicama također posvećenom Dini Dvorniku, te izdaje singl s obradom pjesme **Ja bih preživio**.

Odlaskom Tomasa Balaža polovicom 2010. godine, Stjepan Krznarić prelazi na bubnjeve, a u sastav dolazi basist Sebastian Jurić. U toj postavi izdaju singlove **Vila,** **Mi, Puj Pečatim** i **Koliko sam tvoj**. te album obrada na engleskom jeziku **Do not cover**, koji uspješno financiraju crowdfunding kampanjom.[1]

Osim stalnog angažmana u zagrebačkom klubu Sax!, rijetko sviraju jer privode kraju svoj drugi autorski album, 15 godina nakon prvog.[2]

Diskografija
------------

* Antelupiulla (1998) Arhivirano 2013-10-12 na Wayback Machine-u
* Do not cover (2012) Arhivirano 2013-10-12 na Wayback Machine-u

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica Arhivirano 2011-12-07 na Wayback Machine-u
* Reverbnation
**Apijole** (lat. *Apiolae* ili *Appiolae*, starogrčki: ) bio je grad u drevnom Laciju u Italiji. Prema nekim ispitivačima, nalazio se oko 17 kilometara od Rima, jednu milju južno od Apijevog puta, gde postoje neki ostaci koji ukazuju na postojanje nekog drevnog naselja, blizu potoka koji se danas zove *Fosso delle Fratocche*. Međutim, kako je grad razoren tako davno i kako ga nijedan antički geograf ne spominje, nije ga moguće definitivno locirati.

U doba najstarije istorije Rima, tokom vladavine Tarkvinija Priska, petog rimskog kralja (prema predanju, vladao 616‒579. pne.), izbio je rat između Rima i Latina. Prema Titu Liviju, u tom ratu Tarkvinije je osvojio Apijole i iz tog se pohoda s velikim plenom vratio u Rim; nakon toga posvetio je Jupiteru prve Rimske igre *(ludi Romani)*.

Apijole su u ratu koji je izbio između Latina i Rima, na čelu s Tarkvinijem Priskom, imale vodeću ulogu na strani Latina, pa su stoga najviše i stradale u rimskoj pobedi. Tom su prilikom Apijole sravnjene sa zemljom, a stanovnici su bili prodati u ropstvo. Nakon toga Apijole se više ne spominju u istorijskim izvorima. Međutim, taj je grad, kako se čini, pre razaranja bio značajan, kako se zaključuje po tome što Livije kaže da je plen dovučen iz Apijola omogućio da se prvi put održe Rimske ili Velike igre. Prema Valeriju Ancijatu, iz tog je plena finansiran i početak izgradnje Kapitola.
**Plavoleđa mišjakinja** (*Urocolius macrourus*) nastanjuje subsaharske predjele na sjeveru do jugozapadne Tanzanije na jugu. Endem je subsaharske Afrike, ali nije ugrožena vrsta. Ima sedam podvrsta. Postoji dosta poštanskih markica sa likom ove ptice.

Opis
----

Perje joj je sivkaste boje, sa svijetloplavom pjegom iza glave. Jako je društvena. U jatima se nalazi i do 30 ptica koje se po noću stišću zajedno. Mogu okretati dva vanjska prsta po želji: dva naprijed a dva nazad, tri naprijed a jedan nazad ili sva četiri naprijed. Noge mogu jako razmaknuti, pa ih se često viđa kako stoje s jednom nogom na jednoj, a drugom na drugoj grani. Duge su 32-39,8 cm uključujući i rep. Teške su 34-62 grama. Rep im je tanak i dug, a u mužjaka je veći nego u ženki.

Ponašanje
---------

Plavoleđa mišjakinja je vrlo društvena ptica koja živi u skupinama od 20-30 jedinki, koje se zajedno čiste, hrane i razmnožavaju. Uglavnom se hrani zelenim listovima koje polako probavlja, a osim toga uzima i voće, sjemenje i kukce.

Razmnožavanje
-------------

Gnijezdo je neuredno, oblika šalice. Napravljeno je od biljnog materijala i ispunjeno lišćem. Jaja su bijele boje, a imaju crvenkastosmeđe točkice. Obično dva do četiri jajeta, koja inkubiraju oba spola 12-14 dana. Mladi se brzo razvijaju, počinju letjeti sa 16-18 dana.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Izvori
------

1. ↑

Vanjske poveznice
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Plavoleđa mišjakinja** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Plavoleđoj mišjakinji** |

***Plavoleđa mišjakinja*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ambon** (grč.= pupak ili kvrga na štitu; ono što se ističe) je povišeno mjesto (govornica) smješteno na spoju svetišta i broda crkve, namijenjeno čitanju biblijskih tekstova u liturgiji. Sastoji se od ovalne, kvadratne ili poligonalne ograde, s jedne strane otvorene, zatim noge ili postolja na kojem počiva i malog stubišta kojim mu se prilazi.

U bazilikama se nalaze dva takva mjesta. U ranokršćanskim bazilikama amboni se nalaze na bočnim stranama kora ili scholae cantorum, a u romaničkim crkvama na dnu scholae cantorum prema glavnom brodu crkve. Sa sjevernog se čita evanđelje a s južnoga poslanice i starozavjetni tekstovi. Tamo gdje je bio samo jedan ambon (npr. S. Clemente u Rimu), redovito je bio trostepen: s najvišeg mjesta đakon čita evanđelje, sa srednjega subđakon poslanicu, a s najnižega lektor čita tekstove Starog zavjeta i ostale poruke. 
U pravoslavnoj crkvi se nalazi kao povišeno mjesto ispred ikonostasa, a naziva se amvon.

Ambone u 11. st. polako istiskuje pojava propovjedaonice.

***Ambon*** na Wikimedijinoj ostavi
**Zaljev Princa Williama** (engleski: *Prince William Sound*) je široki zaljev na jugoistočnoj obali Aljaske, u Tihom oceanu.

Geografija
----------

Zaljev Princa Williama je zapravo samo rukavac Zaljeva Aljaska, on se proteže oko 145 do 160 km sve do otoka Hinchinbrook i Montague koji su granica zaljeva prema oceanu.

Zaljev ima nekih 5000 km obale i 16.093 km² površine.
Dobar dio terena uz zaljev nalazi se unutar parka prirode Chugach National Forest u kom se stanovnnici bave ribarstvom, rudarstvom i ekspoatacijom šuma. Veće luke u zaljevu su Valdez južni terminal transaljaškog naftovoda, i Cordova.

Zaljevu je ime dao britanski mornarički oficir George Vancouver 1778. po imenu Williama Henryja, trećeg sina kralja Georgea III.

Nesreće
-------

Zaljev je teško devastiran 1964. nakon velikog potresa, koji pokrenuo tsunami i pogodio obalna područja Aljaškog zaljeva, Kanade, Sjedinjenih Američkih Država i Havaja, a nastradao je i centar Anchoragea.

Nakon te nesreće zaljev je doživio još jednu veću nesreću, kad se 24. marta 1989. *Exxon Valdez*, tanker korporacije Exxon, nasukao na greben Bligh. Jak vjetar i veliki valovi onemogućili su spasilačke brodove da spriječe izlijevanje nafte iz prepunog tankera koji je tek ukrcao naftu, tako da je u more iscurilo nekih 10,9 milijuna galona sirove nafte. Nakon tog je ostalo zagađeno hiljade kilometara obale, sve do tjesnaca Shelikof između otoka Kodiak i Aljaškog poluotoka. Poslije je trebalo više mjeseci (i godina) da se 
očiste obale, i koliko toliko povrati oštećeni ekosistem .

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Prince William Sound*" (engleski). Encyclopædia Britannica.

Vanjske veze
------------

***Princ William (zaljev)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Prince William Sound* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 45145602385901361292
* LCCN: sh85106720
* GND: 4467562-8
* SUDOC: 066839033
* BNF: cb153409329 (podaci)

 |
Koordinate: 41°50′12.06″N 12°27′55.11″E﻿ / ﻿41.8366833°N 12.4653083°E﻿ / 41.8366833; 12.4653083

Palazzo della Civiltà Italiana
**Palazzo della Civiltà Italiana** (Palača italijanske civilizacije), poznato i po nadimku Colosseo quadrato, je građevina u EUR, planiranom mjestu održavanja Svjetske izložbe u Rimu. Zovu ga i **Palazzo della Civiltà del Lavoro**.

Colosseo quadrato se nalazi na Quadrato della Concordia i neoklasicstička je građevina od 68 m visine kao i sa 216 lukova na šest etaža. Trebalo je da podsjeća na rimski Koloseum. Arhitekte Ernesto Bruno La Padula, Giovanni Guerrini i Mario Romano su planirali građevinu, a ona se gradila od 1938. do 1943. godine.

Lukovi u svom broju uspravno (6) čine riječ BENITO, a vodoravno (9) MUSSOLINI.

Na svakoj od četiri strane kvadra je iznad arkada napisana sledeća rečenica: "UN POPOLO DI POETI DI ARTISTI DI EROI DI SANTI DI PENSATORI DI SCIENZIATI DI NAVIGATORI DI TRASMIGRATORI". U prevodu znači "Narod pjesnika, umjetnika, junaka, svetaca, mislilaca, naučnika, pomoraca, putnika".

Građevina je između ostalog služila kao kulisa u holivudskim filmovima *Hudson Hawk* (1991.) i *Titus* (1999.)

***Palazzo della Civiltà Italiana*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 268348395
* LCCN: n91122418
* GND: 4727603-4

 |
*Za ostala značenja, v. Sais (razvrstavanje).*
Koordinate: 30°57′53″N, 30°46′6″E

**Sais** ili Sa el-Hagar bio je staroegipatski grad u zapadnom dijelu Delte Nila, smješten na kanopskom rukavcu Nila. Ispočetka je bio provincijsko sjedište pete nome Donjeg Egipta. Kasnije je postao sjedište otpora nubijskim faraonima iz XXV dinastije, odnosno sjedište XXIV dinastije. U 7. vijeku pne. saiski vladari su osnovali XXVI dinastiju koja se po njima naziva Saiskom, a njihova vladavina **Saiskom restauracijom**.

Drevni egipatski naziv za Sais bio je **Zau**. Boginja-zaštitnica grada je bila Neith, a čiji kult u Egiptu datira još iz vremena I dinastije."

O Saisu su često pisali antički pisci. Herodotu tako navodi da se tamo nalazio Ozirisov grob, a da su njegove patnje bile prikazivanje u obliku noćnih rituala kraj obližnjeg jezera. Diodor Sikul navodi, pak kako su Atenjani sagradili Sais prije Velikog Potopa, te da je Sais bio jedan od egipatskih gradova koji nije uništen. Plutarh je rekao kako je u Saisu postojao oltar Izide gdje je pisalo *"Ja sam sve što je bilo, što jest, i što će biti; i moj veo nijedan smrtnik nije podigao."*

Sais je nakon dolaska na vlast XXVI dinastije bio prijestolnica Egipta i ostao sve do dolaska Aleksandra Makedonskog koji je u tu svrhu sagradio novi grad pod imenom Aleksandrija.

Naknadna arheološka istraživanja su pokazala kako u Saisu nije bilo naselja sve do kasnog perioda Novog kraljevstva (cca. 1100. pne.). Nalazište je izuzetno siromašno, s obzirom da su se za većinu građevina koristile opeke. Njih su kroz vijekove kao izvor građevinskog materijala i gnojivo koristili *Sebakhin* (lokalni seljaci), pa na Saisu ima vrlo malo tragova nekadašnje veličine.

Eksterni linkovi
----------------

* Archeological description of Sais
* Official site at the University of Durham

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Nbtah**  |  **Glavni grad Egipta** 633 - 332. pne. | Slijedi: **Aleksandrija**  |

***Sais*** na Wikimedijinoj ostavi
"Plava" preusmerava ovde. Za naselje u opštini Prizren, vidi Plava (Prizren).
Plave boje
**Plava** je jedna od boja spektra koje ljudsko oko vidi. To je jedna od tri osnovne boje, zajedno sa crvenom i žutom. Plava je česta boja, to je boja neba i velikih voda. 

Plava boja predstavlja neku iz skupa sličnih boja. Kada dolazi kao čista boja iz jednog izvora, odgovara talasnoj dužini od oko 420–490 nanometara. Smatra se jednom od tri primarne aditivne boje RGB sistema; plavo svetlo ima najkraću talasnu dužinu od ove tri primarne boje (druge dve su crvena i žuta).

Plava boja ima u RGB-u vrijednost (0, 0, 255) decimalno ili 0000FF heksadecimalno

| * p
* r
* u
Spektar elektromagnetskog zračenja |
| --- |
| gama-zračenje • rendgensko • ultraljubičasto • **vidljivi spektar** • infracrveno • mikro-valovi • radio-valovi

*← veća učestalost         veća valna dužina →* |
| Vidljivi spektar |  Ljubičasta • Plava • Zelena • Žuta • Narančasta • Crvena |
| Mikro-valovi | W band • V band • Q band • Ka band • K band • Ku band • X band • S band • C band • L band |
| Radio-valovi | EHF • SHF • UHF • VHF • HF • MF • LF • VLF • ULF • SLF • ELF |

***Plavo*** na Wikimedijinoj ostavi
**Teorija ludaka** ili **teorija luđaka** (engleski: ) je popularan naziv za pregovaračke tehnike kojima se suprotna strana nastoji uvjeriti u vlastitu iracionalnost, odnosno spremnost da se inzistira na vlastitim maksimalističkim zahtjevima čak i kada bi alternativa dogovoru izazvala katastrofalne posljedice ne samo po suprotnu, nego i vlastitu stranu. Cilj takve strategije je šokirati i prestrašiti suprotnu stranu te je tako natjerati na ustupke koje inače ne bi napravila. 

Iako se slične tehnike opisuju još u Machiavelijevom *Vladaru*, sama se strategija pod tim imenom obično vezuje uz SAD na početku mandata predsjednika Richarda Nixona, odnosno njegovo nastojanje da nepopularni vijetnamski rat završi sporazumom u kojem bi Amerikanci i njihovi južnovijetnamski saveznici trebali dati što je moguće manje ustupaka komunističkom Sjevernom Vijetnamu i Viet Congu. Nixon je zato nastojao sjevernovijetnamske saveznike SSSR i NR Kinu uvjeriti da je spreman dodatno eskalirati sukob, što je uključivalo i korištenje nuklearnog oružja, čak i po cijenu da ono izazove lančanu reakciju i međusobno zajamčeno uništenje u Trećem svjetskom ratu.

Vidi još
--------

* Dobar i loš policajac
* Operacija Giant Lance

Vanjske veze
------------

* The Politicon: Madman theory
**Sajószentpéter** čita se *Šajosentpeter* (njemački: *Sankt Peter*) je grad na sjeveroistoku Mađarske od 11,679 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Borsod-Abaúj-Zemplén..

Geografske karakteristike
-------------------------

Sajószentpéter leži udaljen 10 km sjeverno od regionalnog centra Miskolca.

Historija
---------

Mjesto je prvi put dokumentirano 1281. pod imenom *Szentpéter* (sv. Petar), kasnije mu je dodan prefiks *sajó* po rijeci Sajó.

Razoren je za Husitskih ratova. Ponovno je izgrađen nakon 1466. ali je status grada dobio tek 1989. 

Od kraja 19. vijeka, počeo se industrijalizirati, za socijalizma bio je snažan industijski grad, ali je nakon 
sloma socijalizma većina njegovih pogona bankrotirala.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Poljska, Kobiór
* Slovačka, Dobšina

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Borsod-Abaúj-Zemplén" (engleski). City population. Pristupljeno 04. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Sajószentpéter*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Sajószentpétera* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Roman sa ključem** (na francuskom **roman à clef**) je roman, u širem smislu svako književno djelo, a još širem smislu svako djelo fikcije (film, strip, TV-serija i sl.) koje prikazuje stvarne ličnosti i događaje, ali pri tome mijenja određene detalje (imena likova, mjesto radnje i sl.). Pri tome publika, pogotovo ona koja je otprije upoznata s temom, odnosno posjeduje "ključ" za "dešifriranje", može relativno lako otkriti ili zaključiti da je riječ o stvarnim ličnostima i događajima. Razlozi zbog kojih se pišu romani sa ključem mogu biti različiti - od nastojanja da se izbjegne odavanje kompromitirajućih podataka o sebi ili bližnjima, odnosno povrijeđivanje prijatelja ili poslovnih partnera preko nastojanja da se "provale" skandalozne "insajderske" informacije a da se istovremeno izbjegnu suđenja za klevetu, kazneni ili politički progon.

Izraz potiče od Madeline de Scudery, francuske književnice iz 17. vijeka, koja je koristila tehniku romana sa ključem kako bi kao likove koristila svoje prijatelje i poznanike. Otada pa do danas su, u većoj ili manjoj mjeri, romane sa ključem pisali mnogi poznati književnici kao Victor Hugo, Thomas Mann i Philip K. Dick.

Literatura
----------

* Amos, William (1985) *The Originals: Who's Really Who in Fiction*. London: Cape ISBN 0-7221-1069-3
* Busby, Brian (2003) *Character Parts: Who's Really Who in CanLit*. Toronto: Knopf Canada ISBN 0-676-97579-8

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85077825

 |
**Trihinela** (ili **trihina**; lat. *Trichinella*), je rod parazitskog valjkastog crva iz razdela nematoda koja uzrokuje trihinelozu (ili trihinozu). Članovi ovog roda se često nazivaju i kao ***trihinelski crvi*** (ili ***trihinski crvi***). Nematode su karakteristične po tome što imaju jednosmerni digestivni trakt, sa telesnom dupljom formiranom samo od ektoderma i endoderma.

Ovaj rod je otkriven u obliku larvi 1835. One žive u ćelijama skeletalnih mišića. Odrasli crvi borave u kolumnarnom epitelu vezanom za membranu, kao intramultićelijski paraziti.

Trihinela je parazit tankog creva mnogobrojnih sisara. U mišićima životinja larve ovog parazita mogu da žive učaurene duže vreme. Ovim parazitom čovek se inficira jedući zaraženo meso. Do toga dolazi ako ono nije dovoljno kuvano, prženo ili pečeno. U velikim komadima trihinela ne može da se uništi u dubini, jer toplota nije dovoljno jaka. U sušenom mesu ili kobasicama larve trihinele mogu takođe da se održe dosta dugo.

Literatura
----------

* Robert M. Kliegman, MD, Bonita M.D. Stanton, MD, Joseph St. Geme, Nina Schor and Richard E. Behrman, MD (24. 6. 2011.). „Chapter 291 – Trichinosis (Trichinella spiralis)". *Nelson Textbook of Pediatrics*. Saunders. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

* Trihinoza-Trihina Arhivirano 2013-03-13 na Wayback Machine-u
range 58°2′36.24″N 25°39′22.32″E﻿ / ﻿58.0434000°N 25.6562000°E﻿ / 58.0434000; 25.6562000

| Visoravan Sakala |
| --- |
| Dio |
| Pogled na Viljandsko jezeroPogled na Viljandsko jezeroPogled na Viljandsko jezero |
| Dužina masiva: | km |
| Širina masiva: | km |
| Površina masiva: | 2 792 km² |
| Najviši vrh: | Härjassaare (147 m) |
| Zaštićene oblasti: |  |
| Država: |  Estonija |

**Sakala** (estonski: *Sakala kõrgustik*) je visoravan na jugu Estonije, koja se prostire po okruzima Viljandi i Valga,.

Geografske karakteristike
-------------------------

Visoravan Sakala sliči na trokut, čiji se sjeverni vrh proteže do rijeke Navesti, sa bazom na jugu do Latvije, prostire se na površini od 2 792 km².

Sa zapada je omeđena obalnim nizinama Riškog zaljeva, na sjeveru južnim rubom Regije Kõrvemaa i sa istoka Jezerom Võrtsjärv i dolinom kod Valge.

Visoravan se nalazi u jezgri devonskog pješčenjaka, a površina mu je valovita sa brdima i dolinama.
Obronci imaju od 50 do 55 metara nadmorske visine, a najviša brda su: Härjassaare (147 m), Rutu (145 m) i Hummuli (110 m).

Gotovo 1 / Sakale je pod zaštitom, a najveći je Park prirode Loodi.

Na visoravni leži šest gradova: Viljandi, Suure-Jaani, Tõrva, Mõisaküla, Abja-Paluoja i Karksi-Nuia.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7   „Sakala kõrgustik" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 11.12.2021.

Vanjske veze
------------

* *Sakala kõrgustik* (`et`)
**Argištis I** (urartski: *Argištiše*, armenski: , Argishti) bio je šesti poznati kralj drevne države Urartu (u istočnoj Anadoliji) od 785. pne. do 763. pne.. Osnovao je citadelu Erebouni godine 782. pne. a koja danas predstavlja glavni grad Armenije Jerevan. 

Bio je sin i nasljednik kralja Menuasa, te nastavio niz osvajanja započet od strane njegovih prethodnika. Pobijedio je Asiriju, te osvojio sjeverni dio Sirije te tako od Urartua napravio najmoćniju državu post-hetitskog Bliskog Istoka. Također je proširio svoje kraljevstvo na sjever do Jezera Sevan osvojivši doline Diauehi i Ararat. Argištis je sagradio tvrđavu Erebuni godine 782. pne. isto kao i tvrđavu Argishtikhinili godine 776. pne.

Neki vjeruju da ime *Argištiše* ima indoevropsku etimologiju (armensku, frigijsku ili luvijski). Uspoređuje se grčka riječ Άργέστης – "svijetli" i armenska riječ արեգ (translit. *areg*) – "sunčevo božanstvo", "sunce".

Vanjske veze
------------

* Erebouni at Armenica.org
* Erebuni - Cuneiform Foundations Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Menuas**  |  **kralj Urartua** 785-763. pne. | Slijedi: **Sarduris II**  |
**Ritam** je niz tonova i stanki različitih trajanja u muzičkom djelu. Postoje razne ritmičke figure, a neke od njih su: triola, sinkopa, itd.

Ritam u likovnoj umjetnosti
---------------------------

Ritam polukružnih niša na portalu katedrale sv. Stošije u Zadru, 13. st.Svojstvo svakog likovnog djela je da ima sastavne dijelove koji su jednoliki ili raznoliki, te da se ti dijelovi nižu u ravnomjernim ili nejednakim razmacima. Taj redoslijed čimbenika i njihov međusobni odnos nazivamo ritam. 

Ritam se u likovnoj umjetnosti primjenjuje od najvećeg urbanističkog planiranja do najsitnijeg detalja na nekom ukrasu.

Ritam u crtežu je ostvaren kroz nizanje linija u kontrastu s plohom. U slikarstvu postoji više ritmova (boja, oblika, itd.).
Ritam je najlakše pojasniti na arhitekturi, jer je strogo ravnomjeran ritmički odnos među dijelovima temeljno svojstvo arhitektonskog djela. Ritam tvore dva člana: *puno-prazno*. Npr. na pročelju grčki grčkog hrama ravnomjerno se nižu volumeni kamenih stupova jednake debljine s jednakim razmacima praznog prostora. Tako se mogu promatrati i arkade u rimskoj arhitekturi, prozorčići na romaničkom zvoniku, mase i šupljine pročelja suvremenih stambenih višekatnica, itd.

Ritmički se mogu nizati i cijele građevine (slavonski šor, ili kućice u američkim predgrađima).

Vanjske veze
------------

***Ritam*** na Wikimedijinoj ostavi

* 11 Different ways to play the beat Arhivirano 2007-09-30 na Wayback Machine-u
* 1200 rhythmic etudes in different metres (with MIDI)
* Research group specializing in rhythm, timing, and tempo, University of Amsterdam Arhivirano 2016-05-22 na Portuguese Web Archive-u
* Research group specializing in rhythm of the Young Academy of Sciences, Humanities and Arts of Germany Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
* Melodyhound has a "Query by Tapping" search that allows users to identify music based on rhythm
*Za ostala značenja, v. Truth or Consequences (razvrstavanje).*

**Truth or Consequences** (doslovno: "Istina ili posljedice") bila je američka kviz-emisija, koja se od 1940. do 1957. emitirala na radio-programu NBC Radio, odnosno od 1950. do 1988. godine na televizijskim programima CBS i NBC.

Glavni koncept kviza bio je u tome da se natjecatelju postavlja izuzetno teško ili bizarno pitanje na koje on nikako nije mogao odgovoriti "istinu". Kada bi se to dogodilo, slijedile su "posljedice", odnosno morao je obaviti neki zabavni ili smiješni zadatak. Ponekad su producenti htjeli ugodno iznenaditi natjecatelje pa su gledateljima umjesto zadataka osiguravali susret s članovima porodice koji su živjeli na drugom kraju SAD.

Serija je danas najpoznatija po tome što je godine 1950. grad **Hot Springs** u državi New Mexico prihvatio ponudu producenata da po njoj promijeni ime. Danas je poznat kao Truth and Consequences.

Eksterni linkovi
----------------

* *Truth or Consequences* na IMDb-u (`en`)
* Radio programs
**Salvatore "Turi" Carnevale** (Galati Mamertino, 23. septembar 1923 - Sciara, 16. maj 1955) bio je italijanski sindikalni aktivist rodom sa Sicilije.

Carnevale je bio član Italijanske socijalističke partije (PSI) čiji je ogranak organizirao u Sciari. Godine 1951. je organizirao lokalne seljake i poljoprivredne radnike u akciju zaposjedanja zemljišta; zbog toga je osuđen na dvije godine zatvora, koju je odslužio u Toscani. Po povratku u rodni kraj je, upoznavši se sa iskustvima svojih kolega u razvijenijim krajevima, počeo koristiti slične tehnike organizacije seljaka i radnika u Sciari, te se, između ostalog, izborio za osmosatni radni tjedan.

Nedugo potom je ubijen hicima iz vatrenog oružja. Kao počinitelji su optuženi Giorgio Panzeca, Antonio Mangiafrida i Luigi Rocco, koje je na zločin navodno potakla zemljoposjednica princeza Nortarbolo. Na suđenju su se na suprotnim stranama našli dva buduća predsjednika Republike - okrivljenike je branio Giovanni Leone, dok je socijalistički vođa Sandro Pertini zastupao njegovu majku Francescu Serio, koja će poslije postati jedna od prvih antimafijaških aktivista na Siciliji. Godine 1960. su sva trojica proglašena krivim i osuđena na zatvorske kazne, ali je kasnije presuda oborena na žalbenom sudu i sva trojica su oslobođena.

Godine 1962. je slučaj Salvatorea Carnevalea potakao snimanje igranog filma *Un uomo da bruciare*, gdje je lik sindikalnog aktivista tumačio Gian Maria Volonte.
**Chichester** je katedralni grad u Ujedinjenom Kraljevstvu, u Zapadnom Sussexu, dijelu Jugoistočne Engleske. Prema proceni u njemu živi oko 23.731 stanovnika.

Ima izuzetno dugu historiju, koja seže u rimsko doba, te je bio izuzetno važan u anglosaksonskom periodu. Predstavlja sjedište biskupije, a u njemu se nalazi katedrala iz 12. vijeka kao i neke od najstarijih crkava i građevina u Velikoj Britaniji.

Danas Chichester predstavlja sjedište za tri razine državne uprave. Služi i kao prometno raskršće, te kulturno središte u kome se nalazi teatar Festival i dvije umjetničke galerije. Obližnja luka Chichester Harbour, zajedno sa South Downsom i gradskim bedemima, služe kao turistička atrakcija i za rekreaciju.

Gradovi pobratimi
-----------------

Grad Chichester je zbratimljen sa:

* Francuska Chartres, Francuska, od 1959
* Italija Ravenna, Italija

Izvori
------

***Chichester*** na Wikimedijinoj ostavi

* Down, Alec (1988). *Roman Chichester*. Chichester: Phillimore. ISBN 0-85033-435-7.
* Sharp, Thomas (1949). *Georgian City: A plan for the preservation and improvement of Chichester*. London: The Architectural Press.
**Christopher George Latore Wallace** (21.5. 1972 – 9.3. 1997), također poznat kao **Biggie Smalls** (po gangsteru iz filma *Let's Do It Again* snimljenog 1975), **Big Poppa**, **Frank White** (po filmu *King of New York*) te po najpoznatijem umjetničkom pseudonimu **The Notorious B.I.G.** (**B**usiness **I**nstead of **G**ame) bio je uspješni američki reper i hip hop muzičar.

Rođen je u Brooklynu, (New York), te je odrastao na vrhuncu epidemije cracka 1980-ih te se odmalena počeo baviti trgovanjem drogom. Kada je debitirao za Bad Boy Records albumom *Ready to Die* 1994. godine, postao je centralna ličnost hip-hopa Istočne obale te ojačao položaj njujorške hip-hop scene kada je žanr bio dominacijom muzičara i umjetnika s Zapadne obale. Slijedeće godine je Biggie vodio prijatelje iz djetinjstva u uspjeh na top-listama preko grupe svojih štićenika poznate kao Junior M.A.F.I.A.

Prilikom snimanja svog sljedećeg albuma, Biggie se upetljao u sukob Istočne i Zapadne obale koji je dominirao tadašnjom hip-hop scenom. Dana 9.3. 1997, nepoznati napadač ga je ubio hicima iz jurećeg automobila (drive-by pucnjava) u Los Angelesu. Njegov dvostruki album *Life After Death*, izdan petnaest dana kasnije, došao je na prvo mjesto top-liste američkih albuma te steako dijamantni status godine 2000.  Biggie was noted for his "loose, easy flow", dark semi-autobiographical lyrics and storytelling abilities. Since his death, a further two albums have been released and he has been described by the media as one of the greatest rappers.

Bilješke
--------

1. ↑  Nakon što je prestao trgovati drogom i počeo repati; v. Notorious B.I.G. Deluxe Action Figure Set description Arhivirano 2007-12-17 na Wayback Machine-u
2. ↑  „Top 100 Albums". RIAA. 2006-05-04. Pristupljeno 07. 12. 2006.
3. ↑  The Greatest MCs of All Time *MTV*. Retrieved on 2006-12-26

***The Notorious B.I.G.*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovo je članak o pariškoj kriminalnoj supkulturi iz 20. vijeka.  Za indijanski narod, v. Apači.  

Naslovnica *Le Petit Journala* (20. oktobar 1907) s tekstom "Apaši su čir Pariza. Više od 30.000 skitnica protiv 8.000 gradskih policajaca."
**Apaši** (francuski: ) je izraz kojim se u Francuskoj u prve dvije decenije 20. vijeka opisivali pripadnici pariških uličnih bandi i organiziranog kriminala, a koje je karakterizirao specifičan nonkonformistički životni stil, način odijevanja i običaji zbog koje ih današnji historičari retroaktivno nazivaju kriminalnom supkulturom. Ime su dobili po francuskom nazivu za indijanski narod Apači, sa čijim ratnicima su dijelili navodnu okrutnost i brutalnost. Uglavnom su djelovali na području pariškog Montmartrea, a kriminalna djelatnost se uglavnom sastojala od razbojničkih pljački na ulicama, pri čemu su se koristio svojevrsni kodeks kriminalnih trikova, odnosno napadi tri ili više apaša na jednu žrtvu. Jedna od takvih trikova je bio *coup du père François* ("udarac oca Françoisa), pri čemu je jedan apaš imao zadatak garotirati žrtvu, drugi isprazniti njene džepove, a treći držati stražu. Apaše je također karakterizirala sklonost korištenju specijalnog oružja koje se moglo lako skrivati, pri čemu je najbolji primjer tzv. apaški revolver. Brojnost apaša na pariškim ulicama, odnosno sklonost tadašnjeg tiska da detaljno izvještava o njihovim zločinima, je stvarao veliki strah među pripadnicima tadašnje buržoazije i "pristojnog društva", odnosno percepciju da apaši predstavljaju veliku opasnost po društveni poredak. Apaši su nestali za vrijeme i neposredno poslije prvim svjetskim ratom kada je generacija siromašnih mladih pripadnika radničke i nižih klasa - odakle su se uglavnom bili regrutirali apaši - izginula ili obogaljena na ratištima.

Književnici i umjetnici, pogotovo oni skloni boemskom načinu života, su ostavili brojna svjedočanstva o apašima. Jedno od njih je tzv. apaški ples koji je popularizirao Max Dearly. Apaši su također bili čest motiv popularne kulture, uključujući mladu filmsku industriju. *Les Vampires*, znameniti filmski serijal Louisa Feuilladea, je vjerojatno najpoznatije ostvarenje inspirirano apašima, a čiji zaplet prikazuje aktivnosti apaške bande koja terorizira Pariz. Kasnijim generacijama poznatije ostvarenje *Zlatna kaciga* Jacquesa Beckera iz 1952. godine, u kome Simone Signoret glumi djevojku oko koje će se sukobiti dva apaša.
**Trlja blatarica** (*lat. Mullus barbatus*) morska je riba iz porodice trlja (*Mullidae*). U Hrvatskoj je još poznata pod imenom barbun ili batoglavac.

Opis
----

Trlja blatarica nalik je na trlju kamenjarku. Glava joj je okomitija u odnosu na tijelo nego kod kamenjarke. Ima vretenasto tijelo, neposredno iza glave najdeblje, koje se sužava od glave prema repu. Ima dvije leđne peraje, dvije bočne uz škrge i jednu trbušnu uz rep. Rep joj je smeđe boje i pravilnog oblika a čine ga dvije podjednako velike peraje. Repni urez je manjinego kod kamenjarke. Trlja blatarica ima crvenkasta leđa sa uzdužnom isprekidanom crvenkastom prugom i crvenim pjegicama preko bokova te sedefasto bijeli trbuh. Na podbratku ima dva duguljasta pipka kojima kopa po pijesku tražeći hranu. Može narasti do 0.5 kg težine i 30 cm dužine .

Rasprostranjenost
-----------------

Trlja blatarica nastanjuje obale istočnog Atlantika od obala zapadne Norveške, Engleskog kanala do Dakara uz Senegalske obale i Kanarskog otočja. Može je se naći i u Sjevernom moru ali je tamo ipak rijetka. Nastanjuje i Sredozemno te Crno more.

Trlja je raprostranjena diljem Jadrana.

Način života i ishrana
----------------------

Blatarica kao i sve ostale trlje život provodi uz dno gdje pronalazi hranu. To su muljevita i muljevito pjeskovita dna daleko od obale i na dubini do 300 m. Trlja blatarica pomoću pipaka kopajući pronalazi crviće, račiće i manje ribe zakopane dublje u mulju ili pijesku. Zimi se blatarice drže dubine zbog hladnoće a ljeti zalaze u plićak. Kreću se u jatima od više jedinki kao i najsordnije im kamenjarke.

Razmnožavanje
-------------

Trlja spolnu zrelost dostiže kad naraste od 0.2 do 0.4 kg. Ženke su nešto veće od mužjaka. Pare se u proljeće, a ikra se brzo izleže i živi nektonski na pučini.

Gospodarska vrijednost
----------------------

Trlja blatarica je omanja riba a zbog života u mulju manje je cijenjena od kamenjarke. Meso joj je najukusnije u ljetnim mjesecima i to od svibnja do rujna.

Izvori
------

1. ↑  Ribe - Barbun
2. ↑  Mullus barbatus barbatus

Vanjski linkovi
---------------

* Riblje oko - Pretraživači pijeska[*mrtav link*]

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Trlja blatarica** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Trlja blatarica** |

***Trlja blatarica*** na Wikimedijinoj ostavi