recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Dillinger*** je američki gangstersko-biografski film snimljen 1973. godine u režiji Johna Milliusa, kome je to bio cjelovečernji režijski debi. Naslovni lik, koga tumači Warren Oates, je znameniti gangster John Dillinger, a radnja, smještena u 1933. i 1934. godinu, paralelno prati njegovu karijeru pljačkaša banaka na Srednjem Zapadu, ali i napore FBI pod specijalnim agentom Melvinom Purvisom (čiji lik tumači Ben Johnson) da ga se uhvati.

U vrijeme snimanja je Millius uživao reputaciju jednog od najboljeg plaćenih scenarista tadašnjeg Hollywooda, ali nije bio zadovoljan načinom na koji su njegovi scenariji bili ekranizirani. Scenario za *Dillinger* je napisao velikim dijelom kako bi se okušao iza kamere, ali i kako bi odao počast liku Dillingera sa kojim je bio fasciniran, i koji je velikim dijelom bio oličenje njegovih individualističkih ideala. Na kraju je projekt uspio prodati studiju American International Pictures, specijaliziranom za B filmove, koji mu je dao manji budžet, ali i više kreativne slobode. Naslovnu ulogu je dobio Oates, dotada specijaliziran za sporedne uloge, koga je Millius imao u vidu od samog početka; Michelle Phillips, pjevačica *The Mamas & the Papas* je ulogu Dillingerove djevojke Billie Frechette dobila lažući da je, poput nje, porijeklom Cherokee Indijanka. Snimanje je u potpunosti napravljeno na lokacijama u državi Oklahoma, a kao jedan od savjetnika je služio Clarence Hurt, jedan od agenata koji je sudjelovao u stvarnoj istrazi.

*Dillinger* je nakon premijere doživio uspjeh, i Millius se nametnuo kao punokrvni autor Novog Hollywooda. Također je potakao snimanje dva televizijska filma posvećena Purvisu koji se smatraju njegovim neslužbenim nastavcima - *Melvin Purvis: G-Man* (1974) i *The Kansas City Massacre* (1975), u kome je Purvisov lik tumačio Dale Robertson.

Uloge
-----

* Warren Oates ... John Dillinger
* Ben Johnson ... Melvin Purvis
* Michelle Phillips ... Billie Frechette
* Harry Dean Stanton ... Homer Van Meter
* Geoffrey Lewis ... Harry Pierpont
* Richard Dreyfuss ... Baby Face Nelson
* Steve Kanaly ... Pretty Boy Floyd
* John P. Ryan ... Charles Makley
* Frank McRae ... Reed Youngblood
* Cloris Leachman ... Anna Sage, "Dama u crvenom"
* John Martino ... Eddie Martin
* Roy Jenson ... Sam Cowley
* Read Morgan ... Big Jim Wollard
* Richard Eschliman ... Machine Gun Kelly
* Jerry Summers ... Tommy Carroll (Uncredited)
* Anne Ault ... Mary (nenaveden na špici)

Izvori
------

1. ↑  A Million-Dollar 'Dillinger' by AIP
Haber, Joyce. Los Angeles Times (1923-Current File) [Los Angeles, Calif] 13 June 1973: g18
2. ↑  'Big Rental Films of 1973', *Variety*, 9 Jan 1974 p19

Vanjske veze
------------

* *Dillinger* na sajtu IMDb
* *Dillinger* na AllRovi-u
* Sample frames by cinematographer Arhivirano 2013-02-09 na Archive.is-u

| * p
* r
* u
Filmovi i miniserije koje je režirao John Milius |
| --- |
| 
* *Marcello, I'm So Bored* (1966)
* *Dillinger* (1973)
* *The Wind and the Lion* (1975)
* *Big Wednesday* (1978)
* *Conan the Barbarian* (1982)
* *Red Dawn* (1984)
* *Farewell to the King* (1989)
* *Flight of the Intruder* (1991)
* *Motorcycle Gang* (1994)
* *Rough Riders* (1997)

 |
|  |
| --- |
|  |

**Sultanat Haušabi** (arapski: سلطنة الحواشب )= *Saltanat al-Havašab*, engleski: *Haushabi Sultanate*) bio je vazalna feudalna država Britanskog Carstva koja je postojala od 1886. do 1967. godine na jugu Arapskog poluotoka sjeverno od luke Aden kao dio **Protektorata Aden**. Danas je teritorij ovog bivšeg sultanata dio jemenske Muhafaze Lahidž.

Prijestolnica ovog sultanata bilo je grad Al Musajmir.

Historija
---------

Pleme Haušabi je još u 10. st. bilo samo jedan izdanak većeg himjarskog plemena koje je živjelo nešto zapadnije u Jemenu, ne zna se gotovo ništa kad su se naselili na svoje današnje planinske teritorije. 

Nakon što je Britanija zauzela luku Aden 1839. godine, ona im je postala odskočna daska za širenje britanskog utjecaja na Južnu Arabiju i Rog Afrike. To se naročito odrazilo na neposredno zaleđe luke Aden, pa tako i na Sultanat Haušabi. Iako malen brojem stanovnika (na početku 20. st. bilo ih je svega 10 000 hiljada, ipak je bio važan jer je držao strategijski put iz Adena za Taiz, a i zbog toga jer su se u gornjem toku *Vadi Tubana* nalazile rezerve vode, kojim se snabdjevao Sultanat Lahidž.

Sultanat Haušabi je on bio jedan od izvornih *Devet kantona*, koji je među prvima potpisao ugovor o zaštiti s Britanijom 1888 godine i postao dio Protektorata Aden. On se 1960 godine pridružio novoj britanskoj kolonijalnoj tvorevini Federaciji Arapskih Emirata Juga, te zatim 1962 i Južnoarapskoj Federaciji.
Posljednji sultan ove feudalne države bio je: *Fejsal ibn as-Surur al-Haušabi*, koji je razvlašćen 29. novembra 1967. Tad je ukinut Sultanat Haušabi, i osnovana Narodna Republika Južni Jemen, koja se ujedinila s Sjevernim Jemenom 22. maja 1990 u današnju državu Republiku Jemen.

Sultani Sultanata Haušabi
-------------------------

* al-Fajar al-Haušabi, - ....-1730.
* Sultan al-Haušabi, - ....-1800.
* Mani` ibn Salam al-Haušabi, - 1839. - 1. jun 1858.
* `Ubajd ibn Jahja al-Haušabi, - 1858. - 1863.
* `Ali ibn Mani` (I)al-Haušabi, - 1863. - 4. maj 1886.
* Muhsin ibn `Ali (I) al-Haušabi, - 1886. - 1894.
* *Britanski protektorat*
* al-Fadl ibn `Ali (uzurpator), - 1894. - 1895.
* Muhsin ibn `Ali (I.) al-Haušabi, - 6. mart 1895. - 28. septembar 1904.
* `Ali ibn Mani` (II.) al-Haušabi, - 1904. - august 1922.
* Muhsin ibn `Ali (II.) al-Haušabi, - 1922 - 19..
* as-Surur ibn Muhamed al-Haušabi, - 19.. - 19..
* Muhamed ibn as-Surur al-Haušabi, - 1947. - 1955. (umro 1955.)
* Fejsal ibn as-Surur al-Haušabi, - 1955. - 29. novembar 1967.

Pogledajte i ovo
----------------

* Protektorat Aden
* Kolonija Aden
* Federacija Arapskih Emirata Juga

Bibliografija
-------------

* R.J. Gavin: *Aden Under British Rule: 1839-1967*. London: C. Hurst & Company, 1975. ()
* WorldStatesmen - Države Protektorata Aden ()

Izvori
------

1. 1 2 3 4  
States of the Aden Protectorates (sa portala WorldStatesmen) pristupljeno 14. 02. 2011.

Vanjske poveznice
-----------------

* Karta Arapskog poluotoka (1905.-1923.) sa državama Adenskog Protektorata
* Zastava Sultanata Haušabi
**Bataljon "Donbas"** (ukr. *Батальйон «Донбас»*), službeno **2. bataljon specijalne namjene "Donbas"** je dobrovoljačka jedinica Nacionalne garde Ukrajine, odnosno jedan od tzv. bataljona teritorijalne obrane (BTrO). Sjedište mu je Sjeverodonjecku, a osnovan je u proljeće 2014. za vrijeme krize koja će eskalirati u Rat u istočnoj Ukrajini. Ljudstvo dolazi iz Donjecke i Luganske oblasti, isto kao i njegov osnivač i prvi zapovjednik Semjon Igorovič Semenčenko. Slično kao i druge formacije BTrO, bataljon "Donbas" se tokom ljeta 2014. pokazao daleko uspješnijim od redovnih vojnih i policijskih snaga Ukrajine, a na samom vrhuncu ukrajinske ofanzive 19. augusta su njegovi pripadnici, prema vlastitim tvrdnjama, uspjeli ući i nakratko zauzeti dio Donjecka, glavnog uporišta pro-ruskih separatista. Međutim, bataljon "Donbas" je ubrzo nakon toga teško stradao kada se ratna sreća okrenula, odnosno kada su ukrajinske snage bile opkoljene i velikim dijelom uništene u bitci za Ilovajsk. Semenečenko je poslije za fijasko krivio sebi nesposobnost sebi nadređenih ukrajinskih generala.

Vanjske veze
------------

***Батальйон Донбас*** na Wikimedijinoj ostavi

* Веб-сайт батальйону «Донбас» Arhivirano 2019-05-26 na Wayback Machine-u
* Добровольческий батальон территориальной обороны Донецкой области «Донбасс», *«Фейсбук»*
* Народна армія. Все про добровольчі батальйони, що воюють на Донбасі // InfoResist, 12 червня 2014
* Батальйон «Донбас» взяв під контроль ще один район Донецької області // «Ракурс», 22 травня 2014
* Батальйон «Донбас» потрапив у засідку зі снайперами, є поранені // «Українська правда», 23 травня 2014
* Ми з «Донбасу» // Тиждень.ua, 25 липня 2014
* Артемовский синдром. Прифронтовая // «Українська правда. Життя», 2 серпня 2014 Šablon:Ref-ru
* В Ірпені прощались з капітаном «Донбасу» Сергієм Шкарівським.
***Živa istina*** je jugoslavenski crno-bijeli igrani film snimljen u režiji Tomislava Radića, kome je to predstavljao cjelovečernji debi i premijerno prikazan 1972. godine, danas poznat kao jedno od najneobičnijih ostvarenja tadašnje jugoslavenske i hrvatske kinematografije. Po žanru je biografska drama, a u njemu Božidarka Frajt tumači samu sebe, odnosno lik glumice u ranim 30-im, koja bez obzira na besprijekorne akademske rezultate, ne može naći stalan posao te je prisiljena za život zarađivati kao manekenka. Originalno zamišljen kao dokumentarni film i inspiriran stvarnim životnim nedaćama Božidarke Frajt, *Živa istina* je koristila poludokumentarni, tzv. *cinema verite* stil, odnosno koristile stvarne ličnosti koje tumače same, uključujući tadašnjeg direktora Teatra ITD Vjerana Zuppu u završnoj sceni filma. Neobičan stil, ali još više početak reakcije na Crni val i delikatne političke okolnosti nakon sloma Hrvatskog proljeća su filmu i autoru donijele nemilost tadašnjih vlasti, te je na Pulskom festivalu prikazan izvan službene konkurencije. Usprkos toga je tamošnja publika bila toliko oduševljena ulogom Božidarke Frajt, da je intervencijom tadašnjeg komunističkog čelnika Stipe Šuvara Frajt, iako su time prekršena festivalska pravila, osvojila Zlatnu arenu za najbolju glumicu. U anketi *Slobodne Dalmacije* iz 2009. godine je *Živa istina* uvrštena u izbor 20 najboljih hrvatskih filmova svih vremena.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Božidarka Frajt |  |
| Ruža Rosoci |  |
| Vesna Veselić |  |
| Zlatica Dubravčić |  |
| Irena Uhl |  |
| Verica Podolšak |  |
| Zdenka Livajić |  |
| Inge Grandić |  |
| Stipe Belobrk |  |
| Vjeran Zupa |  |
| Branko Supek |  |
| Branko Ivanda |  |

Ostale uloge ▼


| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Ivica Bobinac |  |
| Astrid Turina |  |
| Dražen Lukančić |  |
| Miljenko Vikić |  |
| Stefania Blaseti |  |
| Rosalind Hal |  |
| Ignac Pavković |  |
| Mira Volf |  |
| Marlena Hohnjec |  |

Vanjske veze
------------

* *Živa istina* na IMDb-u ()
**Puerto Carreño** je općina od 20,936 stanovnika i grad od 14,974 st. u sredini Kolumbije u Departmanu Vichada, čiji je 
administrativni centar.

Geografija
----------

Puerto Carreño se nalazi na granici sa Venecuelom, na ušću rijeke Mete u Orinoco. Preko njegove luke odvijaja se sav robni 
promet sa ostatkom zemlje.
Od Villavicencia na zapadu, sa kojim je povezan cestom N° 40, je udaljen 852 km.

Historija
---------

Gradski park
Prvi pokušaj da se osnuje naselje u tom dijelu Llanosu datira još iz kolonijalnih vremena kad je jezuitski misionar Alonso de Neira 1666. podigao misiju 
*San Joaquín de Atanari* među indijanacima Achagua. Selo je napušteno 1669. zbog ratobornih Kariba i nedostatka hrane.
Slijedećih stotinjak godina bilo je više pokušaja misionara da osnuju trajno naselje, ali su svi završavali neuspješno sve do 1922. kad je general Buenaventura Bustos, prvi komesar Vichade 
osnovao današnji grad.

Puerto Carreño je dekretom komesara 1930. postao sjedište policije.
Prvi hidroavion stigao je do Puerto Carreña, i sletio u rijeku Orinoco 1934. te su godine započeli radovi na izgradnji aerodroma, koji je dovršen 1936.

Kolumbijska vojska podigla je 1948. prvu kasarnu.
Od 1953. u gradu je stacionirana i Ratna mornarica radi bolje kontrole granice. Tri godine kasnije svečano je otvoren vodovod i bolnica. Od 1967. radi prva srednja škola.

Od augusta 1974. Puerto Carreño ima status općine.

Privreda i transport
--------------------

Ekonomija grada bazira na stočarstvu i prometu u luci.

Izvori
------

1. 1 2  „*Historia Puerto Carreño*" (španjolski). Asocapitales. Pristupljeno 24.12.2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Puerto Carreño Municipality in Colombia*" (engleski). City population. Pristupljeno 24.12.2022.
3. 1 2  „*Puerto Carreño, Colombia*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.12. 2022.
4. 1 2 3 4  „*Pasado, Presente y Futuro*" (španjolski). Alcaldía de Puerto Carreño. Pristupljeno 24.12.2022.

Vanjske veze
------------

***Puerto Carreño*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldía de Puerto Carreño* (Službene stranice grada) ()
***Boja nara*** (arm. *Sayat Nova*) je sovjetski umjetnički film - drama iz 1968. godine, kojeg je režirao Sergei Parajanov. Film su remek djelom proglasili ljudi poput: Federica Fellinija, Jean-Luc Godarda i Michelangela Antonionia. Film je bio cenzuriran i zabranjen u Sovjetskom savezu, no unatoč tome uspio je ući među deset najboljih filmova Cahier Du Cineme 1982. i među 100 najboljih proglašenih u časopisu Time Out.

Radnja
------

Jedno od najvećih remek djela dvadesetog stoljeća, film Sergeja Paradžanova zvan **Color of Pomegranates**, predstavlja biografiju armenskog kralja pjesama po imenu Sajat Nova. Film pripovijeda o pjesnikovom životu više kroz njegovu poeziju, nego što to čini konvencionalnom naracijom važnih dofađaja njegovog života. Mi vidimo pjesnika kako odrasta, kako se zaljubljuje, ulazi u samostan i umire, no ti događaji su opisani u kontekstu slika iz Sergej Paradžanove mašte, potpomognute pjesmama Sajat Nove, pjesmama za koje je rijetko tko čuo. Sofiko Čiaureli tumači 6 različitih uloga, i muških i ženskih, dok je Sergej Paradžanov napisao scenarij za film, režirao ga, odradio montažu istog, bio koreograf, radio na kostimima, dizajnu i dekoru, tj. on je odradio doslovno svaki segment filma vezan uz dijalog i kretanje kamera.

Glavne uloge
------------

* **Sofiko Čiaureli** kao pjesnik u mladosti/pjesnikova ljubav/pjesnikova muza/Mime/anđeo uskrsnuća
* **Melkon Aleksanjan** kao pjesnik u ranom djetinjstvu
* **Vilen Galstjan** kao pjesnik u manastiru
* **Giorgi Gegečkori** kao pjesnik u starosti
* **Spartak Bagašvili** kao pjesnikov otac
* **Medea Džaparidze** kao pjesnikova majka
* **Hovhannes Minasjan** kao princ
* **Onik Minasjan** kao princ

Vanjske veze
------------

* *The Color of Pomegranates* na IMDb-u ()
* Parajanov.com The Color of Pomegranates (Sayat Nova)
* Članak koji rapravlja o kinematografskoj estetici filma

| * p
* r
* u
Filmovi Sergeja Paradžanova |
| --- |
| 
* Moldavskaja skazka
* Andriješ
* Natalija Užvij
* Zolotje ruki
* Dumka
* Pervij parenj
* Ukrajinska rapsodija
* Cvjetok na kamne
* Tini zabutih predkiv
* Kiejvskie freski
* Akop Ovnatanjan
* Deti — Komitasu
* Cvet granata
* Legenda o Suramskoj kreposti
* Arabeski na temu Pirosmani
* Ašik-Kerib

 |
**Pucón** (što na mapudungunu znači *Vrata Anda*) je grad od 18,354 i općina od 29,782 stanovnika na jugu Čilea u Regiji Araucanía (Provincija Cautín).

Geografske karakteristike
-------------------------

Pucón se nalazi na istočnoj obali Jezera Villarrica, udaljen 25 km od Villarrice, 109 od Temuca i 789 Santiaga.

On je poznata turistička destinacija sa vlastitim aerodromom, naročito popularan među ljubiteljima avanturističkog turizma.

Svega 18 km jugoistočno od grada nalazi se Vulkan Villarrica, visok 2.847 metara, a nešto dalje u Andama Nacionalni park Villarrica.

Gradska plaža

Historija
---------

Pucón je osnovan 1885 kao vojna utvrda, za zaštitu granice i pacifikaciju Araukanaca.

Uz utvrdu je niklo naselje u koje su se krajem 19. i početkom 20. vijeka naselili brojni njemački kolonisti.
Oni su se u početku bavili stočarstvom i šumarstvom.

Državna željeznica je 1930-ih podigla hotel Gran Pucón, i tako je počela transformacija mjesta u ljetovalište. Razvoj je ubrzan kad je 1940. izgrađena cesta do Villarrice.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Chile: Araucanía*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.12.2020.
2. 1 2 3 4  „*Pucón Municipality in Chile*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.12.2020.
3. 1 2 3 4  „Bienvenido" (španjolski). Municipalidad de Pucón. Pristupljeno 12.12.2020.
4. 1 2 3  „Historia de Pucón" (španjolski). Municipalidad de Pucón. Pristupljeno 12.12.2020.

Vanjske veze
------------

***Pucón*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Pucón* (službene stranice) ()
**Intrinsa** testosteronski flaster koji proizvodi kompanija Prokter i Gambl. On je dizajniran za tretiranje ženske seksualne disfunkcije (engl.  - FSD).

FSD pokriva najmanje četiri različita stanja: probleme sa željom, nadražajom, dostizanjem orgazma, i genitalnim bolom. Transdermalni flaster je namenjen uvećanju libida žena. Doktori koriste i niz drugih tretmana za žene, među kojima su razni hormoni, antidepresanti, i lekovi za mušku impotenciju poput Viagre, Levitre, i Cialisa. Iz jednoe P&G ankete o ženskom zdravlju sledi da je 30 miliona žena prirodno menopozalno, i da 3 miliona ima problem nedostatka seksualne želje.

Metod
-----

Intrinsa deluje putem oslobašanja hormona testosterona kroz kožu u krvotok. Kod žena, testosteron prirodno proizvode jajnici i nadbubrežna žlezda. Međutim, nivoi hormona se smanjuju sa godinama, i smanjenje može da bude dramatično nakon menopauze ili nakon histerektomije.

Testosteronska terapija je sistemska i potrebno je da se primenjuje tokom perioda od nekoliko nedelja ili meseci da bi se proizveli primetni efekti. Količina testosterona u flasteri, 300 µg/24h, je znatno niža nego u testeronskim flasterime za muškarce. Transdermalni flaster je virtualno transparentan i ima veličinu jajeta. On se menja dva puta nedeljno.

Vidi još
--------

* Bremelanotid
* Flibanserin
* Melanotan II

Spoljašnje veze
---------------

* Procter i Gamble veb strana o Intrinsi.
* Informacije o Intrinsi Arhivirano 2007-11-21 na Wayback Machine-u
**Route de l’Espoir** (*Put nade* prevedeno sa francuskog / arapski: طريق الأمل) ili **Transmauritana** je asfaltna cesta na jugu Mauritanije.

Historija i karakteristike
--------------------------

Magistrala ide od zapada i Nouakchotta na atlanskoj obali, preko Boutilimita, Alega, Kiffe, Ayoun el Atrousa, Timbedra sve do Néma nedaleko od granice s Malijem na istoku.

Tipični pejsaž na trasi Puta nade
Kad je Mauritanija 1960. godine postala nezavisna, projekt izgradnje ceste kojom bi se povezuo novi glavni grad Nouakchott s istokom zemlje postao je glavno političko pitanje. Izgradnja je započela početkom 1970-ih, a kad je cesta dovršena kod Néma početkom 1980-ih, obuhvatila je 1200 km i postigla fizičko ujedinjenje zemlje, spajajući šest najbogatijih ratarsko-stočarskih regija. Oko 1000 km ceste prolazi preko vrlo vjetrovitih krajeva.

Postojanje ove ceste i usputnih stanica, odmorišta duž nje s pitkom vodom, pogodovali su procesu promjena životnih navika dotadašnjeg nomadskog stanovništva koje je postalo sjedilačko i trajno se naselilo na tim mjestima. Radikalan rast tih naselja donio je kao negativnost deforestaciju velikih površina oko tih naselja, pa je taj proces uz velike i duge suše 1970-ih i 1980-ih godina, kad je manjak padavina iznosio 40 do 50 % doveo do širenja pustinje i pojasa dina, koje zatrpavaju cestu. Tako je 1991. preko 60 % dužine dionice ceste od Nouakchotta do Boutilimita bilo zatrpano dinama.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*La Route de l'Espoir: la lutte contre les dunes mobiles en Mauritanie*" (francuski). FAO. Pristupljeno 18. 11. 2018.

Vanjske veze
------------

* *La Route de l'Espoir* ()
**Antonio Milić** (Split, 10. ožujka 1994.) je hrvatski nogometaš. Trenutačno je član splitskog Hajduka.

Klupska karijera
----------------

### Hajduk Split

#### 2011./12.

Kao jednom od najboljih proizvoda Hajdukove akademije tadašnji trener Krasimir Balakov mu je odlučio pružiti šansu da se izbori za dres prve momčadi, pa je tako Milić upisao svoje prve minute za prvu momčad u utakmici Kupa Hrvatske protiv Jadran Gunje, a prvi ligaški nastup je dočekao s klupe 26. studenoga 2011. u 2:1 pobjedi protiv Šibenika, u dobi od samo 17 godina, 8 mjeseci i 16 dana. Do kraja te sezone on je ostvario samo još jedan nastup, također s klupe, ali je nastupio u dvije kup utakmice protiv Zagreba. Nakon što je Krasimir Balakov napustio Hajduk, novi trener je postao Mišo Krstičević. Budući da je Krstičević vodio Hajdukov juniorski tim, dobro je znao kako iskoristiti Milićev talent za sljedeću sezonu. U lipnju 2012. Antonio je s Hajdukom osvojio hrvatsko juniorsko prvenstvo.

#### 2012./13.

U sezoni 2012./13. ​​počeo je kao standardni član prve momčadi. Trener Mišo Krstičević mu je promijenio poziciju u momčadi te ga je iz zadnje linije prebacio srednji red, točnije na poziciju zadnjeg veznog gdje je u prvom dijelu sezone igrao u paru s Josipom Radoševićem. Odigrao je značajnu ulogu u velikoj pobjedi od 2:0 nad Interom na San Siru u trećem kolu kvalifikacija za UEFA Europska liga 2012./13.. On je pokazao veliki talent dok je igrao u Prvoj HNL​​, a mnogi stručnjaci smatraju da će postati vodeći hrvatski branič. Tijekom zimskih priprema Hajduka je pretrpio ozljedu koja ga je držala izvan terena za gotovo 2 mjeseca, ali se vratio i pomogao svojoj momčadi da dođe do finala kupa 2012./13. postigavši ​​gol u utakmici protiv Slaven Belupa na Poljudu. U svibnju 2013. Antonio je potpisao novi ugovor s Hajdukom koji će ga zadržati u klubu do ljeta 2015. U svibnju 2013. s Hajdukom je osvojio Hrvatski kup.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 39 | 5 |
| Kup | 9 | 2 |
| Superkup | 1 | 0 |
| Međunarodne | 4 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **53** | **7**
 |
| Prijateljske | 23 | 2 |
| ***Sveukupno*** | **76** | **9** |

### Klupski uspjesi

HNK Hajduk Split:

* Hrvatski nogometni kup (1): 2012./13.

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na hajduk.hr
* Profil na hnl-statistika.com
* Profil na transfermarkt.de

Izvori
------

1. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk
Za američku TV-seriju sličnog naslova, vidite članak North and South (miniserija).

***Kuzey Güney*** je turska televizijska serija koja se snima od 2011. Radnja joj je delimično inspirisana američkom mini-serijom *Bogataš i siromah* iz 1976.

U Srbiji je tokom 2012. emitovana na televiziji Pink pod naslovom ***Sever Jug***.

Sinopis
-------

Ovo je priča o dva brata, od kojih se svako trudi da preživi u sopstvenom svetu. Imaju drugačije ambicije, drugačije težnje... Jedino što ih povezuje je Džemre, devojka koju obijica vole. Kuzej je vrlo živahan, buntovan, tempreamentan, neustrašiv, pravedan i nestrpljiv. Kada mu ponestanu reči, on govori pesnicama. Upravo zbog toga stalno upada u nevolje, još od detinjstva. 
Sa druge strane, Gunej je mirna, strpljiva, trezvena i radna osoba.

Život dvojice braće biće uništen kada se Džemre doseli u susedstvo. Jedne noći, razdvojiće ih dramatičan incident, koji će biti strogo čuvana tajna.

Od tada će porodica morati da živi sa skrivenom istinom. Gunej će na svojim plećima nositi breme nepravde, dok će Kuzej pripremati osvetu. To je tajna koja će razdvojiti braću, ali će biti i razlog da se oni ponovo sretnu.

Ovo je priča u kojoj mnoga pitanja čekaju na odgovore. Hoće li se Gunejev težak rad i ambicija pretvoriti u pohlepu i bes? Hoće li Kuzej ikada u svom životu pronaći mir i iskusiti pravu ljubav?

Uloge
-----

| Glumac: | Uloga: |
| --- | --- |
| Kivanč Tatlitug | Kuzej Tekinoglu |
| Bugra Gulsoj | Gunej Tekinoglu |
| Ojku Karajel | Džemre Čajak |
| Bade Iščil | Banu Sinaner |
| Merve Bolugur | Zejnep Çiçek |
| Zerin Tekindor | Gülten Čajak |
| Riza Kočaoglu | Ali Guntan |
| Mustafa Avkiran | Sami Tekinoglu |
| Semra Dinčer | Handan Tekinoglu |
| Unal Silver | Atilla Sinaner |
| Čagdaš Onur Ozturk | Bariš Hakmen |
| Goksen Ateš | Venus Tezerel |
| Ahmet Gurbuz | Ferhat |
| Hazar Ergučlu | Simaj Džanaš |
| Hale Sojgazi | Ebru |

Napomene i reference
--------------------

1. ↑  Osnovne informacije o seriji
2. ↑  „"Sever Jug" na televiziji Pink". Arhivirano iz originala na datum 2016-03-06. Pristupljeno 2012-12-06.
|  |
| --- |
| *Ektropion* ((lat.)) |
| Klasifikacija prema MKB-10 |
| H02.1 |  [u] |
|
|
|
|
|
|
|
|
|

Ektropij uzrokovan opeklinama kapaka i lica: ožiljno skraćenje kože donjih kapaka izvrće im rub prema van
Ektropij uzrokovan opeklinama kapaka i lica: ožiljno skraćenje kože donjih kapaka onemogućava sklapanje kapaka i ostavlja vjeđni rasporak otvorenim (lagoftalmus)
**Ektropij** ili **ektropion** je poremećaj položaja kapka gdje je rub kapka izvrnut prema van. Donji kapak zahvaćen je znatno češće od gornjega. Najčešće se javlja kod starijih ljudi, kao posljedica staračkih degenerativnih promjena u vezivnoj strukturi kapka. Također može biti uzrokovan ožiljkom nakon ozljede kapka ili oštećenja oživčenja kapka (kljenut ličnog živca). Kod djece je veoma rijedak, primjerice, kod novorođenčadi oboljele od harlekinske ihtioze.

Liječenje
---------

Ektropij se liječi kirurški. Malen dio kapka klinasto se izreže, a rubovi rane zašiju, čime se rub kapka skrati i vrati u normalan položaj.

Druge vrste
-----------

### Psi

Ektropij donje vjeđe u trogodišnjeg koker španijela. Zasjenjeno područje medijalnog dijela rožnice posljedica je pigmentacije uslijed kornealne iritacije.
Ektropij u pasa javlja se kod pasa kao genetski poremećaj u nekih pasmina, a najčešće kod koker španijela, bernardinca, krvosljednika i basseta. Osim vidljivog izvrnutog ruba, javlja se i pojačano suzenje te podražaj spojnice oka. 
Kirurška terapija se preporučuje jedino ako se jave kronični konjuktivitis ili oštećenje rožnice.
**Anton Maglica** (Brčko, 11. studenoga 1991.), hrvatski je profesionalni nogometaš koji trenutačno igra za splitski Hajduk.. 

Svoj nogometni put počinje u mlađim uzrastima NK Orašja. Nakon odlaska na školovanje u Osijek priključuje se omladinskom pogonu NK Osijeka. Sa 17 godina upisuje svoj prvi seniorski nastup 31. svibnja 2009. u utakmici protiv Slaven Belupa ušavši kao zamjena za Josipa Kneževića. Svoj prvi gol za Osijek postiže u slavonskom derbiju protiv Cibalije za pobjedu od 1:0 20. studenog 2010. godine.

U Hajduk dolazi iz NK Osijeka na ljeto 2012. godine nakon što je odbio ponudu da dođe u GNK Dinamo. U Hajduku nosi broj 9. U svom 4. nastupu za Bile 12. kolovoza protiv Zagreba postiže s pet metara svoj prvijenac na Poljudu nakon ubačaja Gorana Jozinovića u 79. minuti. Sredinom kolovoza se ozljeđuje i izbiva s terena nešto više od dva mjeseca. U utakmici protiv Cibalije u Vinkovcima 2. ožujka prvi put postiže dva pogotka u jednom nastupu za splitske Bile.

Statistika u Hajduku

| Natjecanje | Nastupi | Golovi |
| --- | --- | --- |
| Prvenstvo | 40 | 16 |
| Kup | 8 | 1 |
| Superkup | 0 | 0 |
| Međunarodne | 6 | 0 |
| Splitski podsavez | 0 | 0 |
| **Ukupno** | **54** | **17**
 |
| Prijateljske | 13 | 7 |
| ***Sveukupno*** | **67** | **24** |

Izvori
------

1. ↑  Hajduk.hr Anton Maglica
2. ↑  Statistika na službenim stranicama HNK Hajduk

Vanjske veze
------------

* Anton Maglica na hnl-statistika.com
**Vili Mej Big Mama Tornton** (11. decembar 1926 — 25. juli 1984) bila je američka R&B pevačica i tekstopisac. Bila je prva koja je snimila hit pesmu *Hound Dog*, 1952. Pesma je bila #1 na **Bilbord R&B top-listi** sedam nedelja. Na B-strani bila je pesma *They Call Me Big Mama* i singl je prodat u skoro dva miliona kopija. Tri godine kasnije, Elvis Presli snimio je njegovu verziju pesme, prema izvođenju grupe **Freddie Bell and the Bellboys**. Sličan slučaj bio je i sa pesmom *Ball 'n' Chain*, koju je sama napisala i snimila i koja je postala njen hit. Dženis Džoplin kasnije je snimila istu pesmu u njenom izvođenju, koja je postigla ogroman uspeh kasnih 1960-ih.

Diskografija
------------

2007 - *Big Mama Thornton*
1994 - *The Complete OKeh Sessions 1952-55*
1975 - *Jail* (Live)
1975 - *Sassy Mama!* (Live)
1973 - *Saved*
1970 - *The Way It Is*
1969 - *Stronger Than Dirt*
1968 - *Ball 'n' Chain* w/Lightnin' Hopkins
1967 - *Big Mama Thornton* Vol. 2
1966 - *Big Mama Thornton With The Muddy Waters Blues Band*
1966 - *Big Mama Thornton in Europe*

Vanjske veze
------------

* Big Mama Thornton Biography
* Big Mama Thornton the Blues and More Arhivirano 2009-02-11 na Wayback Machine-u
|  |  |
| --- | --- |
|  | *Za više informacija pogledajte članak **Kile trbušnog zida*** |

**Perinealna kila** (lat. *hernia perinealis*) je redak oblik trbušne kile, koji nastaje samostalno ili kao usputan nalaz kod prolapsa debelog creva ili materice. Do hernijacije dolazi kroz lateralni otvor u analnom levatoru ili u medijalnoj liniji kroz dno karlice.

Klinička slika
--------------

Kod muškaraca promene se vide pod kožom uz anus, a kod žena su još vidljive i u zadnjem delu velikih stidnih usana (hernia pudendalis), mada se nešto ređe izbočuju i u matericu (hernia vaginalis).

Terapija
--------

Lečenje je hirurško, i zahteva reponiraje prolabiranog creva i zatvaranje mišićnog sloja dna male karlice.

Prognoza
--------

Uklještenja ovih kila nisu dokumentovana, a veličina im dosta varira.

Izvori
------

1. ↑  Šoša T, Sutlić Ž, Stanec Z, Tonković I. Kirurgija. Zagreb: Naklada Ljevak; 2007.
2. ↑  Prpić I. Kirurgija za medicinare. Zagreb: Školska knjiga; 2002;681
3. ↑  Zinner M. Maingot's Abdominal Operations. 11 ed: McGraw-Hill Professional; 2006:1488

Literatura
----------

* Doherty GM, Way LW, editors. *Current Surgical Diagnosis & Treatment*. 12th Edition. New York: Mcgraw-Hill; 2006.

Spoljašnje veze
---------------
Karta Sajanskih planina
**Sajanske planine** (rus. Саяны, mong. Соёны нуруу, starotur. *Kögmen*) su planinski lanac između južnog Sibira i sjeverne Mongolije. U prošlosti je služio kao granica između Mongolije i Rusije.

Visoki vrhovi Sajanskih planina i hladna jezera jugozapadno od Tuve dovode do pritoka koje se spajaju i postaju jedna od glavnih rijeka Sibira, rijeka Jenisej, koja teče prema sjeveru preko 3.400 kilometara do Arktičkog oceana.

Teritorij se djeli na ***Istočne Sajane*** i ***Zapadne Sajane***. Istočni Sajan proteže se u dužini oko 1000 km od rijeke Jenisej na 92° istočne zemljopisne dužine i seže do jugozapadnog kraja Bajkalskog jezera na 106° istočne zemljopisne dužine. Zapadni Sajan istočni je nastavak Altaja. Proteže se u dužini od 500 km, od 89° do 96° istočne zemljopisne dužine.

Prosječna nadmorska visina kreće se od 2.000 do 2.700 m, dok se granitne i metamorfne ploče izdižu do visine od preko 3.000 m, s najvišim vrhom Mönkh Saridag (3.492 m). Glavni planinski prijevoji leže od 1.800 do 2.300 m (prijevoj Muztagh 2280 m).

Flora je u cjelini loša, iako postoje veća područja s dobrim šumama ariša, bora, smreke, breze, johe s grmovima rododendrona, žutike i ribizla. Lišajevi i mahovine rastu na gromadama. Među najkarakterističnijim sisavcima su: vjeverica, samur, hermelin, moškavac, mandžurski vapiti, los, sob, medvjed, rosomah i ris. U istočnim krajevima nalazi se divlja svinja. Od ptica tajge tu su tetrijeb, ruževac, veliki djetlić, *Loxia leucoptera*, lješnjikara i sibirska šojka.

Sajani su zaštićeno i izolirano područje koje je Sovjetski Savez držao zatvorenim od 1944. godine.

Sajanski solarni opservatorij nalazi se u ovim planinama (51°37′18″N 100°55′07″E﻿ / ﻿51.62167°N 100.91861°E﻿ / 51.62167; 100.91861) na nadmorskoj visini od 2.000 metara.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315526632
* LCCN: sh85117880
* NKC: ge421775

 |
**Sajmanski kanal** (finski: *Saimaan kanava*, ruski: *Сайменский канал*) je kanal koji povezuje jezero Saimau s ruskim Viborgom u Finskom zaljevu.

Historija
---------

Prvi planovi za izgradnju tog kanala plovnog puta između Jezera Saimaa i Finskog zaljeva napravljeni su još 1499. ali 
je njihova realizacija zapela. Početkom 19. vijeka ponovno su oživjele ideje da se prokopa kanal. Njegova izgradnja je započela 1845. pa je otvoren za promet 7. septembra 1856. Kako je vremenom postao preuski i preplitak za moderne brodove 1963. počeli su radovi na njegovom proširenju. Novi kanal je svečano otvorio za promet 1968. tadašnji finski predsjednik Urho Kekkonen.

Karta Jezera Saimaa i kanala
Kanal je ukupno dug 43 km, od tog se 23 km nalazi u Finskoj, a preostalih 20 km u Rusiji, koja je teren uz kanal iznajmila Finskoj. Na samoj trasi kanala leži jezero Nuijamaa i tri manja jezera na ruskoj strani. Visinska razlika između razine vode jezera Saimae i Finskog zaljeva iznosi 76 metara, ona je prevladana pomoću osam ustava. Kanalom se transportira velika količina robe iz velikog dijela Finske, koja je vodenim putevima povezana sa Jezerom Saimaa. Kanal započinje u Lappeenranti, a završava u Viborgu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*The Saimaa Canal*" (engleski). GoSaimaa. Arhivirano iz originala na datum 2019-02-13. Pristupljeno 25. 10. 2015.

Vanjske veze
------------

***Sajmanski kanal*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Saimaa Canal* Arhivirano 2015-02-07 na Wayback Machine-u ()
Za pripadnika albanske paravojne formacije, vidite članak Balli Kombëtar.
 *Za ostala značenja, vidi Balista (razvrstavanje).*
Rekonstrukcija omanje baliste
**Balista** (latinski: , pl. *ballistae*, od grčki βαλλίστρα - *ballistra* odnosno od - βάλλω *ballō*, "baciti"), je bilo antičko artiljerijsko oruđe, koje je, koristeći mehanizam dvije poluge s uvrtanjem, ispaljivalo projektile u obliku teških kopalja ili kamenja. Od njega se razvio rimski scorpio, odnosno *polybolos*.

Izvori
------

1. ↑  Ballistra, Henry George Liddell, Robert Scott, *A Greek-English Lexicon*, at Perseus
2. ↑  Ballo, Henry George Liddell, Robert Scott, *A Greek-English Lexicon*, at Perseus

Vanjske veze
------------

***Balista*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ancient Greek Artillery Technology Arhivirano 2016-01-12 na Wayback Machine-u
* Reconstructions and Plans of Greek and Roman Artillery Arhivirano 2013-06-04 na Wayback Machine-u
* The reconstruction of a full-size working ballista by BBC TV and the Discovery Channel Arhivirano 2012-03-04 na Wayback Machine-u
* 
* 
* 
*
**Nikola Pokrivač** (Čakovec, 26. studenog 1985. ), hrvatski nogometaš koji igra za kazahstanski Šahtjor Karagandy.

Započeo je igrati u Jurovcu za NK Bratstvo i sa 11 godina prešao u NK Čakovec. Pet je godina kao klinac proveo u NK Čakovcu, a kad je klub ispao iz I HNL, kao kadet prešao je 2000. godine u NK Varteks, tamo odigrao šest sezona, od toga dvije prvoligaške. U NK Varteksu do prvih 11 seniorske momčadi probio se sredinom sezone 2004./05. nakon čega se ustalio među prvotimcima, i pod vodstvom Zlatka Dalića izrastao u vrlo dobrog nogometaša. Za vrijeme boravka u Varteksu iskazao se kao polivalentan igrač, sposoban igrati na lijevoj strani, bilo kao bek ili krilo, te stoper ili obrambeni vezni igrač. Trener ga je, ipak, najčešće koristio u obrani.

Nakon što je dogurao i do mlade reprezentacije, te počeo nizati vrlo dobre rezultate u prvenstvu, javilo se zanimanje većih klubova, ponajprije splitskog Hajduka koji je u ljeto 2006. za njega i, klupskog mu kolegu, Daria Jerteca nudio Varteksu 6 milijuna kuna. Trener Dalić to je ljeto ostao bez petorice igrača i nije dozvolio ni pomisao na prodaju i jednog od spomenute dvojice. Pokrivač je ostao još jednu polusezonu u Varaždinu, i na zimu najavio da odlazi. Opet je velike novce nudio Hajduk, no, ovog puta i Dinamo. Iako je isprva tvrdio da je splitski prvoligaš konkretniji i rađe bi otišao nešto južnije, s vremenom je promijenio mišljenje, i zbog trenera zagrebačkih "modrih" Branka Ivankovića i želje svoje djevojke, potpisao dulji i bogatiji ugovor za Dinamo.

U početku je bio na klupi, dok, uslijed ozlijede Zorana Mamića, nije zaigrao u kup-derbiju sa Hajdukom. Igrajući na mjestu obrambenog veznog odigrao je sjajnu utakmici i zadržao se među prvih 11. 31. siječnja 2008. Nikola je potpisao ugovor s AS Monacom.

Nakon što je u Monacu bio otpisan od strane novog trenera, Pokrivač je potpisao za austrijskog prvoligaša Red Bull Salzburg.

Nakon dvije sezone u Austriji, Nikola potpisuje ugovor sa zagrebačkim Dinamom.

Na zimu 2013. Nikola odlazi na posudbu u Inter Zaprešić.

U lipnju 2013. Nikola potpisuje dvogodišnji ugovor sa Rijekom, ali u Rijeci ostaje tek jednu sezonu.

Izvori
------

1. ↑  Pokrivač u Red Bullu, net.hr[*mrtav link*]
2. ↑  Pokrivač potpisao za HNK Rijeku, gol.dnevnik.hr, pristupljeno 7. lipnja 2013.

### Vanjske poveznice

* Nikola Pokrivač na hnl-statistika.com

| * p
* r
* u
Sastav Hrvatske  na  UEFA Euru 2008. |
| --- |
| 1 Pletikosa • 2 Šimić • 3 Šimunić • 4 R. Kovač • 5 Ćorluka • 6 Vejić • 7 Rakitić • 8 Vukojević • 9 Kalinić • 10 N. Kovač (c) • 11 Srna • 12 Galinović • 13 Pokrivač • 14 Modrić • 15 Knežević • 16 Leko • 17 Klasnić • 18 Olić • 19 Kranjčar • 20 Budan • 21 Petrić • 22 Pranjić • 23 Runje • Izbornik: Bilić | Hrvatska |
**Astaroth** je faustovski roman Ive Brešana, dio trilogije koju, uz ovaj roman, čine i djela Država Božja 2053. te Vražja utroba. *Astaroth* je pritom prikaz totalitarizma u prošlosti, *Država Božja 2053.* u budućnosti, a *Vražja utroba* u sadašnjosti.

Radnja
------

Roman je faustovskog tipa o pogodbi Martina Borasa s Astarothom, obličjem Sotone. Ali, za razliku od Goetheova *Fausta*, Brešan se bavi problematikom događaja nakon što Sotona dolazi naplatiti svoj dug i izvršiti pogodbu.

Martin Boras bio je siromašan mladić iz šibenskog predgrađa koji je odlučio otputovati i pokušati pronaći bolji život. U vlaku mu pristupi Astaroth i ponudi mu ugovor: lagodan život u zamjenu za vječnost koja slijedi nakon smrti. Borasu se isprva činilo bezazlenim te pristade i potpiše ugovor krvlju. Potom su sve stvari počele teći nabolje - imao je sve, i ljubav, i obitelj, i novac. A nakon svoje smrti najprije se našao u tijelu ustaškog časnika Maglice, zatim udbaškog komesara Santinija, pa fratra Florijana. Sve te inkarnacije imale su svoju ulogu, a svaku je Astaroth pažljivo vodio. Pri svakom novom životu, svaki je dodir s prošlim izazivao bol Astarothovim utjecajem, stoga je zaboravljao svoje pravo "ja" te više nije igrao ulogu nego je vjerovao u sve što je činio.

Martin Boras poslije smrti budi se u tijelu Antona Maghlice, važnog ustaškog časnika, dijela Pavelićeve vlasti. Na kraju života i odigrane uloge u bijegu ga 1945. streljaju partizani te se budi u novom tijelu. Postaje udbaški komesar Santini, a nakon njegove smrti franjevac Florijan, a neko vrijeme čak i kip u uredu. Nakon toga postaje srpskim časnikom za vrijeme napada na Vukovar te hrvatskim časnikom za vrijeme ahmićkog pokolja. Time Brešan stavlja protagonista u sukobljene struje kroz cijelo 20. stoljeće, u raznim njegovim periodima.

U cijelom se romanu pojavljuju i naučnofantastični elementi, poput *multiplikanata*, Astarothovih sluga koji se ponašaju poput jednog bića istodobno na više mjesta, a također uvodi i putovanje kroz vrijeme. Tako i roman završava - povratkom iz modernog Jeruzalema dvije tisuće godina ranija - za vrijeme Kristova raspeća. Brešan tako, rušeći kroz cijeli roman čovjekove iluzije, ipak daje tračak nade, kako za Borasa, tako i za čitatelja.

Vanjske veze
------------

* Prikaz knjige *Astaroth* Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
**Dražen Mužinić** (Split, 25. siječnja 1953.) je bivši hrvatski nogometaš i državni reprezentativac Jugoslavije. Igrao je na položaju veznog igrača.

Veći dio svoje karijere igrao je u domaćem prvenstvu. 

Sa Hajdukom je osvojio četiri naslova prvaka, pet kupova i nastupio je za Jugoslaviju 32 puta.

Menedžer Norwich Citya John Bond ga je doveo u svoj klub 1980. godine za 300.000 funta, najviše što je taj klub ikada dao za jednog igrača.

Njegove igre u Norwichu se nisu pokazale dobrima. Nikako nije ulazio u formu, a također nije govorio engleski, što je na trenutke komunikaciju s njim činilo nemogućom. U jednom susretu, Bond je morao angažirati osobu sa  sveučilišta Istočne Anglije - za prosljeđivati naputke Mužiniću sa crte igrališta.

Mužinić je 23 puta nastupio za Norwich, 17 puta u početnoj postavi i 6 puta kao zamjena. Nije postigao ni jedan pogodak. Prvi put je zaigrao za klub 13. rujna 1980. a njegov zadnji nastup za Norwich je bio 28. prosinca 1982. godine. Dotada je Bond otišao iz Norwicha voditi Manchester City. Njegov nasljednik, Ken Brown, otkazao je ugovor s njime koncem sezone 1981/82.. 

Bond je priznao da nije vidio Mužinića kako igra, te da ga je doveo temeljem njegove reputacije. Nato je tadašnji Norwichev igrač Justin Fashanu rekao „Mislim da nismo doveli Mužinića, mislim da su nam poslali njegovoga mljekara."

Poslije je radio kao skaut Hajduka.

| * p
* r
* u
Sastav SFR Jugoslavije  na  FIFA Svjetskom prvenstvu 1974. |
| --- |
| 1 Marić • 2 Buljan • 3 Hadžiabdić • 4 Mužinić • 5 Katalinski • 6 Bogićević • 7 Petković • 8 Oblak • 9 Šurjak • 10 Aćimović • 11 Džajić (c) • 12 Jerković • 13 Pavlović • 14 Peruzović • 15 Dojčinovski • 16 Vladić • 17 Popivoda • 18 Karasi • 19 Bajević • 20 V. Petrović • 21 O. Petrović • 22 Mešković • Izbornik: Miljanić | Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija |

| * p
* r
* u
Sastav SFR Jugoslavije  na  EP 1976. |
| --- |
| 1 Petrović • 2 Buljan • 3 Hadžiabdić • 4 Mužinić • 5 Katalinski • 6 Šurjak • 7 Popivoda • 8 Oblak • 9 Aćimović • 10 Jerković • 11 Džajić • 12 Marić • 13 Halilhodžić • 14 Šljivo • 15 Vladić • 16 Vukotić • 17 Žungul • 20 Peruzović • Izbornik: Mladinić | Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija |

  


***Dražen Mužinić*** na Wikimedijinoj ostavi
**San Andrés** znan i kao *North End* i *Sector del Centro* je općina od 57,433 stanovnika i grad od 41,400 st. u Karipskom moru u arhipelagu i Departmanu San Andrés y Providencia, čiji je administrativni centar.

Geografija
----------

San Andrés se nalazi na sjeveru najvećeg otoka arhipelaga San Andrés, udaljen 710 km sjeverozapadno od Cartagene, i 180 km od obale
Nikaragve.

Pješačka ulica

Historija
---------

Prvi doseljenici na otoke bili su nizozemski kolonisti koji su naselili na otoku Providencia krajem 16. vijeka. Njih su 1629. istjerali engleski puritanci, a našto kasnije na arhipelag su došli plantažeri, koji su sa sobom doveli i crne robove sa Jamajke.

Španjolci su zauzeli arhipelag 1641. nakon tog je slijedećih 36 godina, padao u engleske, španjolske, pa čak i nizozemske ruke.

Engleski gusar Henry Morgan, zauzeo je arhipelag 1670.
Španjolci su 1789. ponovno zauzeli otoke, ali su dopustili stanovnicima engleskog porijekla da ostanu na otocima.

Kolumbija je proglasila nezavisnost 1810. ali je ona realizirana 1819. a arhipelag je tek od 1822. u kolumbijskim rukama.

Eksplozivni rast grada počeo je nakon 1953. kad je proglašen slobodnom lukom.

Privreda i transport
--------------------

Danas se ekonomija grada bazira na turizmu i trgovini.

San Andres ima Internacionalni aerodrom *Gustavo Rojas Pinilla* (ICAO: *SKSP*, IATA: *ADZ*).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*San Andrés Municipality in Colombia*" (engleski). City population. Pristupljeno 24.12.2022.
2. 1 2  „*San Andrés y Providencia*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.12. 2022.
3. 1 2 3  „*Pasado, Presente y Futuro*" (španjolski). Alcaldía de San Andrés. Pristupljeno 24.12.2022.
4. ↑  „*Gustavo Rojas Pinilla International Airport*" (engleski). Skybrary. Pristupljeno 24.12.2022.

Vanjske veze
------------

***San Andrés, Kolumbija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobernación del Archipiélago* ()
**Huamanga** (španjolski: *Provincia de Huamanga*) je jedna od 11 provincije peruanskog Departmana Ayacucho.

Karakteristike
--------------

Provincija se prostire u sredini zemlje po planinama Anda, na prosječnoj nadmorskoj visini od 2,500 m, na površina od 2,981 km², u kojoj živi 317,801 stanovnika.

Administrativni centar provincije je grad Ayacucho koji ima 99,148 stanovnika.

Provincija je administrativno podjeljena na 16 distrikta to su; Acocro (8,818), Acos Vinchos (4,964), Andrés Avelino Cáceres Dorregaray (31,411), Ayacucho (111,370), Carmen Alto (31,712), Chiara (6,691), Jesús Nazareno (21,028), Ocros (6,172), Pacaycasa (3,565), Quinua (5,821), San José de Ticllas (1,596), San Juan Bautista (53,934), Santiago de Pischa (1,639), Socos (6,846), Tambillo (6,001) i Vinchos (16,233).

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Huamanga Province in Ayacucho Region*" (engleski). City population. Pristupljeno 03.06.2023.
2. ↑  „*Ayacucho in Huamanga (Ayacucho Region)*" (engleski). City population. Pristupljeno 3.06.2023.

Vanjske veze
------------

***Huamanga (provincija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad Provincial de Huamanga* (službene stranice) ()

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Sant'Andrea** (službeno talijanski: *Pieve di Sant'Andrea*) je romanička crkva u talijanskom gradu Pistoia, u Toskani.

Crkva je poznata po propovjedaonici Giovannija Pisana koju je on potpisao 1301.

Historija i karakteristike
--------------------------

Propovjedaonica Giovannija Pisana
Sant’Andrea datira iz ranog srednjeg vijeka, kad je podignuta odmah do prvog kruga bedema.

Od tad se navodi kao *Pieve*, što je značilo da ima krstionicu, i da je po statusu druga nakon Katedrale San Zeno.*Pieve* je za srednjeg vijeka bila parohijska crkva, pod njom su bile sve ostale crkve i kapele bez krstionice.

Prema nedavnim iskapanjima provedenim u drugoj polovici 20. vijeka, prvi temelji crkve datiraju iz 7.-8. vijeka, dok je svoj današnji izgled bazilika dobila sredinom 12. vijeka.

Današnji izgled je djelo Gruamonta, skulptora i arhitekta koji je svoje ime, zajedno sa imenom svog brata Adeodata, isklesao na arhitravu glavnog portala. 
Na tom arhitravu iz 1166. isklesane su scene Dolaska mudraca i prinošenje darova malom Isusu.

Crkva je obnovljena nakon dolaska relikvija sv. Jakova 1144. i uključivanja Pistoe u hodočasničke rute.

Apsidu je oslikao freskama početkom 16. vijeka pistojski slikar Bernardino del Signoraccio, dok se iza oltara nalazi križ koji prikazuje Sveto lice Lucce koji je naslikao Girolamo Scaglia.

Romanička fasada dekorirana je klasičnim toskanskim dvobojnim mramorom (bijelim iz Carrare i zelenim serpentinom iz Prata, što odaje pisansko-lukeski arhitektonski utjecaj.

Enterijer crkve čuva brojna umjetnička djela, od već spomenute propovjedaonice Giovannija Pisana do fresaka Bernardina da Signoraccia i Gerina Gerinija.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Pieve di Sant'Andrea*" (talijanski). Diocesi di Pistoia. Pristupljeno 9.2.2022.

Vanjske veze
------------

***Sant'Andrea, Pistoia*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pieve di Sant'Andrea* ()
**Santander** je lučki grad od 171,951 stanovnika na sjeveru Španjolske, on je i administrativni centar
Autonomne zajednice i Provincije Kantabrija i sjedište biskupije.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grad se prostire na uskom obalnom pojasu kamenitog poluotoka, koji sa zapada zatvara Zaljev Santander, koji je dio puno većeg Biskajskog zaljeva.

Santander je udaljen stotinjak km zapadno od Bilbaoa, karakterističan je po velikim skladištima nanizanim duž obala njegova zaljeva.

Centar grada

Historija
---------

Njegova izvrsna luka bilo je najvjerovatnije mjesto gdje se prostirala rimska kolonija **Portus Victoriae**. 
Santander je teško stradao u požaru koji ga je zahvatio za oluje 1941. tad je izgorio njegov historijski centar, tako da nema baš puno značajnih građevina.

Od onih koje su preživjele treba spomenuti; historicističku palaču Magdalena podignutu za kraljevu rezidenciju, gotičku katedralu, biblioteku pisca i historičara Marcelina Menéndez y Pelayo i regionalni muzej sa velikom kolekciom prahistorijskih
artefakata.

Santander je univerzitetski grad od 1972. poznat je i po svom ljetnom festivalu i univerzitetu.

Privreda
--------

Ekonomija grada bazira se na turizmu, ribarstvu, teškoj industriji i aktivnostima vezanim uz luku (brodogradnja).

Najveći industrijski objekt je čeličana *Global steel wire*, dio grupacije *Celsa Group*.

Poljoprivredna okolica poznata je po stočarstvu.

Uz sve to on je i obrazovni, ali i medicinski i snažni financijski centar (Banco Santander).

Panorama grada s moraPanorama grada s mora

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Cantabria*" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 07. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Santander Spain*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 15. 7. 2018.
3. ↑  „*Abot company*" (engleski). Global steel wire. Arhivirano iz originala na datum 2018-07-01. Pristupljeno 15. 7. 2018.

Vanjske veze
------------

***Santander (Španjolska)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ajuntament de Santander* ()


  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |