recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Muḥammad ibn Marwān ibn al-Ḥakam** (? - 719/720) bio je arapski omejadski princ i vojskovođa. Bio je sin kalifa Marvana I i nepoznate robinje; polubrat mu je bio Marvanov nasljednik, kalif Abd al-Malik ibn Marvan. Karijeru je počeo za vrijeme očevog kalifata kao komandant arapskih snaga u sjevernoj Mezopotamiji. Godine 691. je bratu pomogao da porazi tamošnjeg pobunjenog guvernera, a potom 692. kod Sebastopolisa nanio težak poraz Bizantincima. Sljedećih je godina napadao i pljačkao bizantske teritorije u Maloj Aziji, a 695. i bizantska područja Armenije. U period 699 -701. je zajedno sa nećakom Abdallah ibn Abd al-Malikom uspješno gušio haridžitske ustanke u današnjem Iraku. 701. je konačno okupirao bizantsku Armeniju, a potom 704-705. krvavo ugušio i pobunu tamošnjeg plemstva. 

Sljedeće godine je na prijestolje došao njegov nećak Al-Valid I, pa je Muhamed ibn Marvan prestao biti najvažnijim generalom Kalifata. Brzo ga je zasjenio nećak Maslamah ibn Abd al-Malik, preuzevši komandu nad trupama Kalifata. Usprkos toga, Muhamed ibn Marvan je bio ocem Marvana II, posljednjeg omejadskog kalifa.

Izvori
------

* Hawting, G.R. (1991). „Marwan II". *The Encyclopedia of Islam, New Edition, Volume VI: Mahk–Mid*. Leiden and New York: BRILL. pp. 623–625. ISBN 90-04-08112-7.
* Treadgold, Warren T. (1997), *A History of the Byzantine State and Society*, Stanford, CA: Stanford University Press, p. 341, ISBN 0-8047-2630-2
* Winkelmann, Friedhelm; Lilie, Ralph-Johannes i dr.. (1998), „Muḥammad ibn Marwān (#5189)" (German), *Prosopographie der mittelbyzantinischen Zeit: I. Abteilung (641–867), 3. Band: Leon (#4271) – Placentius (#6265)*, Walter de Gruyter, pp. 322–323, ISBN 978-3-11-016673-9
* Zetterstéen, K.V. (1993). „Muḥammad ibn Marwān". *The Encyclopedia of Islam, New Edition, Volume VII: Mif–Naz*. Leiden and New York: BRILL. p. 408. ISBN 90-04-09419-9.
**Museo de Bellas Artes** (srpskohrvatski: *Muzej lijepih umjetnosti*) je muzej umjetnina koji se nalazi u venezuelanskom glavnom gradu, Caracasu. Osnovan je još 1917. godine od strane predsjednika Victorina Márqueza Bustillosa, a izvorno je bio smješten u neogotičkoj građevini, koja je danas poznata kao *Palacio de las Academias*; službeno je inauguriran u listopadu 1918. godine. 

Sadašnja zgrada muzeja djelo je Carlosa Raúla Villanueve, koji je tokom 30-ih godina dizajnirao prvi, neoklasicistički kompleks muzeja, ali i drugi, modernistički kompleks izgrađen u brutalističkom stilu, u kojeg se muzej preselio tokom 70-ih godina; neoklasicističku zgradu preuzela je Nacionalna galerija umjetnina. 

Muzej posjeduje bogati stalni postav venezuelanske i međunarodne umjetnosti iz različitih vremenskih perioda i kultura. Zbirka staroegipatske umjetnosti uvezena je 1958. godine iz New Yorka, dok je kolekcija kineskog porculana jedna od najboljih u cijeloj Latinskoj Americi. Zapadna umjetnost zastupljena je primjercima kako iz srednjeg vijeka tako i iz suvremene umjetnosti, pri čemu se posebno ističe kubistička zbirka. Među zastupljenim umjetnicima su Robert i Sonia Delaunay, Marcel Duchamp, Diego Rivera, Jesús Soto, Alexander Calder i Francisco Goya. Uz međunarodne umjetnike, muzej ima i bogatu kolekciju suvremene venezuelanske umjetnosti. 

***Museo de Bellas Artes (Caracas)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 263465576
* LCCN: n81056603
* SUDOC: 026549603
* BNF: cb118776234 (podaci)

 |
**Muiredach Bolgrach**, sin Siomona Brecca, je bio, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Na prijestolje je došao ubivši svog prethodnika Dui Finna, koji je bio ubio njegovog oca. Vladao je, ovisno o izvorima, 13 mjeseci ili četiri godine, a prije nego što ga je ubio Duijev sin Énna Derg. *Lebor Gabála Érenn* navodi kako je vladao u doba Artakserksa I od Perzije (465-424. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* mu vladavinu smješta u period 674-670. pne. a *Annals of the Four Masters* u 894-893. pne.

Sin mu je bio Fíachu Tolgrach

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Dui Finn**  |  **veliki kralj Irske** LGE 5. vijek pne.FFE 674-670. pne.AFM 894-893. pne. | Slijedi: **Énna Derg**  |

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 253
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.26
3. ↑  *Annals of the Four Masters* M4306-4307
**Mržnja** ili **bes** (pal. *dosa*, sansk. *dveṣa*) je budistički pojam koji označava jedan od tri glavna otrova uma. 

 Wikiquote
*„Mržnja se nikad ne smiruje mržnjom, već jedino njenim odsustvom. Ovo je večni zakon."*(Sidarta Gautama)
Buda je tvrdio da je mržnja najveće zlo. On je kao protivotrov mržnji preporučivao razvijanje ljubavi prema svim bićima, uključujući i same sebe.

Budino učenje
-------------

Postoje četiri načina da se skrene s puta. Skretanje s puta zbog žudnje. Skretanje s puta zbog mržnje. Skretanje s puta zbog zablude. Skretanje s puta zbog straha.
Mržnja se nikad ne smiruje mržnjom, već jedino njenim odsustvom. Ovo je večni zakon.
Prema Budinom učenju, mržnja je jedan od načina da se skrene s puta: 

 Wikiquote
*„Postoje četiri načina da se skrene s puta. Skretanje s puta zbog žudnje. Skretanje s puta zbog mržnje. Skretanje s puta zbog zablude. Skretanje s puta zbog straha."*
Buda je pozivao da živimo u ljubavi među onima koji mrze. On je učio da na mržnju nikada ne treba odgovarati mržnjom: 

 Wikiquote
*„Neodgovarati na bes rečima punim besa znači dobiti bitku u kojoj se pobeđuje jako teško. To znači da postupaš za svoju i dobrobit onog drugog, iako će oni koji ne poznaju darmu misliti da si budala."*(Sidarta Gautama)
Ne samo što drugome ne treba odgovarati omrazom, već ne smemo dozvoliti mržnji da prodre u naš um: 

 Wikiquote
*„Monasi, čak i ako bi razbojnici počeli testerom divljački da vam seku udove, jedan za drugim, onaj ko bi u sebi stvorio um ispunjen mržnjom ne bi sledio moje učenje."*

Literatura
----------

* Kovačević, Branislav (2014). *Ovako sam čuo: Budino učenje na osnovu izvora u Pali kanonu*. Novi Sad–Beograd.

Izvori
------

1. ↑  „Čedomil Veljačić: Karma - plod koji dozreva". Arhivirano iz originala na datum 2009-10-27. Pristupljeno 2018-09-22.
2. 1 2  Dhammapada: poglavlja XI-XX
3. ↑  Kovačević 2014: str. 233
4. ↑  „Skretanje s puta (1)". Arhivirano iz originala na datum 2009-10-28. Pristupljeno 2018-09-22.
5. ↑  Budizam od A do Ž
6. ↑  „Poređenje sa testerom". Arhivirano iz originala na datum 2009-10-28. Pristupljeno 2018-09-22.

Vidi još
--------

* Ljubav (budizam)
* Budistička terminologija
**Yngvar Harra** (ili **Ingvar**) protonordijski \**Ingu-Hariz* (? - početak 7. vijeka) bio je polulegendarni kralj Švedske. Navodi se kako je bio sin kralja Östena te da je vratio na prijestolje dinastiju Ynglinga nakon što su se Šveđani bili pobunili protiv Sölvija.

Snorri Sturluson navodi u svojoj *Ynglinga sagi* kako je kralj Ingvar, Östenov sin, bio veliki ratnik i često provodio vrijeme patrolirajući obale svog kraljevstva kako bi mogao odbiti Dance i estonske Vikinge (*Víkingr frá Esthland*). Nakon što je sklopio mir sa Dancima, odlučio se obračunati sa estonskim Vikinzima.

Potom je krenuo u pohod na Estoniju i jednog ljeta došao u mjesto Stein (v. Sveigder). Estonci (*sýslu kind*) su u unutrašnjosti skupili veliku vojsku i napali kralja Ingvara. Došlo je do velike bitke u kojoj su Estonci imali brojčanu nadmoć; Ingvar je poginuo, a Šveđani se povukli. Ingvar je sahranjen na mjestu *Kamen* ili *utvrda na brdu* (*na Steiniju*) na obalama Estonije (*Aðalsýsla*).

Napomene
--------

Eksterni izvori
---------------

* Oliver Rand: Salme muinaslaevade leiukoht Rootsi kuninga surmaloosse selgust ei too Arhivirano 2011-07-20 na Wayback Machine-u. Meie Maa, September 25, 2010.

Primarni izvori
---------------

* Ynglingatal
* Ynglinga saga (dio Heimskringle)
* Historia Norwegiae
* Thorsteins saga Víkingssonar

Sekundarni izvori
-----------------

Nerman, B. *Det svenska rikets uppkomst*. Stockholm, 1925.

|  |
| --- |
| Ingvar **Kuća Yngling** |
| Prethodi: **Sölve**  |  **Polulegendarni kralj Švedske**  | Slijedi: **Anund**  |
**Ingrija** (ruski: *Ингрия*, *Ижорская земля*, *Ингерманландия*; švedski: *Ingermanland*; estonski: *Ingeri* ili *Ingerimaa*) je ime za historijsku regiju duž južnih obala Finskog zaljeva, koja se na sjeveru prostire do jezera Ladoga, a na zapadu do rijeke Narve i Estonije.

Danas se teritorij Ingrije gotovo poklapa sa Lenjingradskom oblasti.

Historija
---------

Rusi su se počeli naseljavati po Ingriji, odnosno po Ižorskoj zemlji tokom 8. i 9. vijeka. Kasnije je Ingrija došla pod vlast Velikog Novgoroda, a od 15. vijeka pod vlast Velike moskovske kneževine. Šveđani su anektirali Ingriju 1617. nakon Ingrijskog rata i držali je pod svojom kontrolom do 1700. odnosno Velikog sjevernog rata.

Izvori
------

1. 1 2   „*Ingermanland*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 1. 10. 2015.

Vanjske veze
------------

***Ingrija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ingermanland* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 236344155
* GND: 4026988-7
* NKC: ge799409

 |
Sjedište Lehman Brothers u 20 i 21 veku do trenutka propasti korporacije
**Lehman Brothers** je američka financijska korporacija koja je u raznim oblicima postojala između 1850. i 2008. godine i čiji bankrot se često smatra početkom najduže svetske recesije modernog doba.

Lehmani
-------

Ubrzo po dolasku braće Lehman s područja današnje Nemačke u SAD oni 1850. godine osnivaju kompaniju Lehman Brothers. Tokom prvih godina novostvorena kompanija se bavi preprodajom pamuka, a 1858 našavši poslovnu priliku ili predosjećajući mogućnost početka građanskog rat oni sele središte kompanije iz Alabame u New York. Tijekom sljedećih desetljeća korporacija će uspješno širiti svoje poslovanje,a potom zajedno s Goldman Sachsom uspješno preživjeti i veliku ekonomsku krizu 1929. godine. Uspješna vladavina dinastije Lehman će trajati sve do 1969. godine i smrti Roberta Lehmana nakon čega kompanija gubi poslovni kompas i upada u gotovo stalne krize.

Drugo doba
----------

Smrt generalnog direktora bez određivanja nasljednika 1969. godine je dovela do unutrašnje anarhije i pogrešnih ulaganja tako da vlasnici Lehman Brothersa donose 1973. godine odluku da za direktora korporacije postave ministra ekonomije SADa koji u skladu s tim izborom podnosi ostavku na svoj dotadašnji ministarski položaj. Njegovo rješenje za probleme kompanije postaje odluka o spajanja Lehman Brothers s financijskom korporacijom Kuhn, Loeb & Co. 1977. godine. Ta novonastala korporacija će se početkom osamdesetih godina dvadesetog veka naći u kadrovskim i drugim problemima tako da ju na kraju 1984. godine kupuje American Express za 360 miliona dolara.

Katastrofa
----------

Nakon deset godina tijekom kojih je Lehman Brothers bio sam odjel u American Expressu donesena je odluka o prodaji vlasništva putem javne prodaje dionica 1994. godine. Samo tri godine po obnovi samostalne korporacije Lehman Brothers svet je potresla Istočnoazijska ekonomska kriza koja je efektom domina došla do SADa 1998. godine. Ona će značajno oštetiti korporaciju čija vrednost dionica pada na samo 22 dolara, ali korporacija barem po službenoj,ali upitnoj knjigovodstvenoj vrednosti i dalje stvara profit. Pet godina kasnije Lehman je zajedno s 9 drugih američkih financijskih korporacija osuđen za kršenje financijskih zakona i mora platiti minimalnu odštetu (80 miliona dolara).

Po službenim podacima koje je Lehman Brothers pokazivao u medijima između 1994. kada je korporacija postala samostalna i 2008. godine ona je povećala godišnji profit s 2,73 milijardi dolara na 19,2 milijardi, ali istina je bila mnogo ružnija. U trenutku proglašenja bankrota Lehman Brothers je bio dužan 613 milijardi američkih dolara što će biti jedan od faktora u stvaranju današnje najduže ekonomske recesije modernog doba.
**Leksand** je grad od 5,934 stanovnikau sredini Švedske, on je i administrativni centar istoimene Općine Leksand od 
15,289 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Leksand leži u Grofoviji Dalarna, u uvali Oster Jezera Siljan (jug), na mjestu gdje rijeka Österdal istječe iz Jezera Siljan. 

Leksand je udaljen pedesetak km zapadno od Faluna.

Historija
---------

Leksand se prvi put u dokumentima spominje 1318. iako se zna da je već krajem 13. vijeka imao kamenu crkvu. 

Tokom srednjeg vijek - Leksand je bio poznat po iskapanju željezne rude. A kasnije po čestim bunama, posljednju veliku bunu - Stora daldansen, podigli su građani Leksanda 1743. zbog zabrane trgovanja sa Norveškom, tad je u grad umarširalo 5000 vojnika, da uguši pobunu.

Od 1863. Leksand zajedno sa Ahlströmom formira općinu u kojoj je bio i Siljansnäs, koji se 1875. izdvojio kao samostalna općina. Od 1966. i Leksand je samostalna općina.

Željeznica je stigla do Leksanda tek 1914. tad je izgrađena i željeznička stanica.

Privreda
--------

Najveći poslodavac u današnjem Leksandu je pekara Leksandsbröd

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Dalarna" (engleski). City population. Pristupljeno 20. 07. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Leksands historia*" (švedski). Leksand kommun. Arhivirano iz originala na datum 2015-03-26. Pristupljeno 20. 07. 2015.

Vanjske veze
------------

***Leksand*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Leksand* (`sv`)
Halkida i Eretrija u odnosu na Lelantsku ravnicu. *Ägäisches Meer* = Egejsko more; *Euböa* = Eubeja; *Lelantische Ebene* = Lelantska ravnica; *Golf von Euböa* = Eubejski zaliv; *Attika* = Atika.
**Lelantska ravnica** (starogrčki:  ili Λήλαντον πεδίον) je plodna ravnica na grčkom ostrvu Eubeji, koja se nalazi između Halkide i Eretrije. Ta dva grada su oko kontrole nad ovom ravnicom krajem 8. veka pne. vodila tzv. lelantski rat, budući da je njeno zemljište ne samo vrlo plodno, nego i zato što su tu bila nalazišta metala, bakra i gvožđa. Čini se da je nakon tog dugog rata kontrolu nad Lelantskom ravnicom uspostavila Halkida. Atinjani su 506. pne. u toj ravnici osnovali svoju kleruhiju.

Pretpostavlja se da je Lelantska ravnica svoje ime dobila po reci Lelantu (starogrčki: ), koja se danas zove Lilant (novogrčki: Λίλας), a koja protiče kroz tu ravnicu, premda su antički sholijasti njeno ime izvodili iz imena inače nepoznatog kralja Lelanta (Lelantosa).

U srednjem veku ova se ravnica zvala Lilant *(Lilanto)*. Jedan mletački dokument iz 1439. opisuje kako je izbila kriza zbog toga što su moćnici prisvojili za sebe veći deo vode za navodnjavanje od onoga koji im pripada: "i tako mnogo parcela nije navodnjeno, a ako se ova situacija nastavi, ceo Lilant, koji predstavlja život ovoga ostrva, pretvoriće se u pustoš, a to je mesto koje pruža više koristi gospodstvu nego bilo kome drugome, jer je i oko i vrt Eubeje".
**Huang Xianfan** (13. novembar 1899. - 18. januar 1982) je kineski historičar koji se smatra ocem Zhuang historiografije. Njegov radovi na temu Zhuang historije se dan-danas smatraju temeljem suvremenog shvaćanja naroda Zhuang.

Biografija
----------

Rođen je 13. novembra 1899. godine u selu u Guangxiju. Prvi dio života zvao se Gan Jinying. Nakon završene osnovne škole i niže gimnazije u Guangxiju je otišao u Peking. Od 1926. do 1935. studirao je na redovnom univerzitetu u Pekingu. Godine 1935. je otišao u Japan gdje je studirao je na Tokijskom univerzitetu. Prekinuo je školovanje zbog izbijanja drugog kinesko-japanskog rata. Nakon povratka u Kinu radio je kao gimnazijski profesor u Guangxiju 1937. godine. Od iste godine je radio na Guangxi Univerzitetu na katedri za historiju. Godine 1938. postaje redovni profesor na Univerzitetu Zhongshan. Godine 1941. Huang je učestvovao u organizovanju i početku rada Zhuang etničkih studija na Guangxi Univerzitetu. 1949. godine postaje dekan grupe za kineski jezik na Guangxi Univerzitetu. Od 1953. do 1982. je bio redovni profesor redovnog fakulteta u Guangxiki.

Važnija djela
-------------

* Društvo dinastije Tang, Peking 1936
* Istorija Džvan, Guangxi 1957
* Povijest Džvana, Guangxi 1988

Izvori
------

1. ↑  Historičari[*mrtav link*]

Eksterni linkovi
----------------

***Huang Xianfan*** na Wikimedijinoj ostavi

* Engleski jezik:Škole na Bagui[*mrtav link*]
* Engleski jezik:Škole na Huang
* www.china.com.cn/中国网  Arhivirano 2017-07-01 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 103560844
* LCCN: no2009197873
* ISNI: 0000 0000 7353 3773
* GND: 1135493073
* SUDOC: 166585556
* NDL: 00750951
* CiNii: DA14007926

 |
**Moralni imperativ** je, u filozofiji, unutrašnje čovekovo načelo prema kojem on određuje svoje postupke. Osvnovne postulate moralnog imperativa nalazimo već kod Platona, koji je "najviše Dobro" izvodio iz svojih ontoloških postavki. On to "najviše Dobro" nigde jednoznačno ne definiše, ali kaže da je "pravičnost dati svakome ono što mu pripada" (*Resp*, 332c) te ustvrđuje da postoji jedan moralni zakon koji važi za sve pojedince i države.

Moralni imperativ razvio se u jednu vrstu kategoričkog imperativa kako ga je definisao Immanuel Kant: "Postupaj samo prema onom načelu za koje ujedno možeš hteti da postane opštim zakonom". To znači da čovek svojom slobodnom voljom mora usklađivati svoje delovanje na taj način da njegove lične etičke pobude, to jest njegova načela, uvek i u svakoj prilici mogu postati opštim zakonom čovečanstva. Kant je, dakle, ovaj imperativ smatrao produktom delovanja uma: odbacivanje ovog opšteg moralnog načela bilo bi suprotno čistom umu. Kasniji mislioci smatrali su da moralni imperativ proizlazi iz savesti, kao božanski glas koji govori kroz ljudski duh. Prema tome, načela savesti su jednostavno ispravna i ne treba da ih dalje objašnjavati.
**Eleonora Pons Maronese**(rođen 25. 6. 1996.), poznata kao Lele Pons, je venecuelansko-američka internet ličnost i glumica. Na YouTube-u ima preko 36 miliona pretplatnika. Ona je takođe autor knjige *Pre nego što sam bila bogata i poznata'.*

Godine 2015, godini TIME je uključuje na listu 30 najuticajnijih tinejdžera. 2016. godini TIME je uključuje na listu 30 najuticajnijih ljudi na Internetu.

Biografija
----------

Lele je rođena u Caracasu, Venezuela i preselila se u Sjedinjene Američe Države u petoj godini života. Odrastala je u Miamiju, Florida. Završila je srednju školu u Miamiju 2015. godini i preselila se u Los Anđeles, Kalifornija. Njen otac Luis Pons je arhitekta, a njena majka Anna Maronese je doktor. Maternji jezik joj je španski jezik i govori engleski i italijanski jezik.

Karijera
--------

Lele ima svoj kanal na jutjubu, a pojavljuje se i u TV emisiji Vrisak, imala je ulogu i u drugim programima na TV-u.

Takođe pozvana je na mnoge modne revije.

Lele je postla priznata na Nacionalnoj asocijaciji latinoameričkih nezavisnih producenata Latino Media.

Spoljašnje veze
---------------

***Lele Pons*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 57146331864218691549
* LCCN: no2016051981
* ISNI: 0000 0004 5975 5440
* SUDOC: 251568881
* BNF: cb17080648f (podaci)
* MusicBrainz: b90c0404-7eea-48a8-b926-078d10e7cc17
* BNE: XX5708612

 |
**Huancavelica** je grad od 35,323  i aglomeracija od 55,100 stanovnika. u sredini Perua u Departmanu Huancavelica u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Grad se prostire u dolini rijeke Ichu na nadmorskoj visini od 3,676 metara, okružen planinama Anda, udaljen 225 km jugoistočno od glavnog grada Lime.

Historija
---------

Huancavelica je niknula kao rudarsko naselje 1563. nakon otkrića žive, koja je u to vrijeme bila neophodna u ekstrakciji srebra i zlata. 
Službeno je osnovana 1572. pod imenom **Villa Rica de Oropesa**, ali su je stanovnici gotovo istovremeno počeli zvali *Huancavelica*, po kečuanskoj riječi za mjesto.

Huancavelica je službeno proglašna gradom 1581.

Za Vicekraljevstva Peru postala je jedan od najpoznatijih rudarskih centara na svijetu. Njen sjaj počeo je bljediti krajem 18. vijeka kad su se pojavila klizišta i iskapanje postalo preskupo.

Iskapanje je nastavljeno sve do sredine 19. vijeka, čak je podignuta i uskotračna željeznička pruga do luke Callao pored Lime duga 650 km.
Zatvaranje rudnika dovelo je do siromaštva i propadanja grada.
Američka agencija za međunarodni razvoj i peruanska kompanija Buenaventura, osnovali su 2002. centar za podršku siromašnim stanovnicima Huancavelice sa ciljem da potaknu ekonomiju i zapošljavanje.

Privreda
--------

Danas se privreda grada svodi na trgovinu i zanatsku proizvodnju predmeta od kože i vune od alpake.
Većina stanovnika bavi se poljoprivredom za vlastite potrebe, uzgojajući krumpir i ječam.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Huancavelica, Peru*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 12.06.2023.
2. 1 2 3 4  „*Huancavelica, Conglomeration in Huancavelica*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.06.2023.
3. 1 2  „*Huancavelica in Huancavelica (Huancavelica Region)*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.06.2023.
4. ↑  „*Historia de Huancavelica*" (španjolski). Municipalidad Provincial de Huancavelica. Pristupljeno 12.06.2023.

Vanjske veze
------------

***Huancavelica*** na Wikimedijinoj ostavi

* [Municipalidad Provincial de Huancavelica *Municipalidad Provincial de Huancavelica* (službene stranice)] (`en`)
**Hotel Esplanade** je luksuzni hotel u Zagrebu. Sagrađen je 1925. godine s ciljem pružanja smještaja putnicima glasovitog vlaka Orient Express, koji je prometovao na liniji Pariz-Istanbul.

Izgradnja
---------

Prekapacitiranost dvaju najpoznatijih zagrebačkih hotela početkom 20. stoljeća, potakla je izgradnju novog luksuznog hotela, u neposrednoj blizini glavnog željezničkog kolodvora – tada značajne poveznice s Europom i ostatkom svijeta. Godine 1917. raspisan je međunarodni natječaj na kojem su sudjelovali brojni istaknuti arhitekti, uključujući slavnog Švicarca Adolfa Loosa koji međutim nije i pobijedio na natječaju. Pobijedio je Nijemac, Otto Rehnig, čije je originalne planove preradio zagrebački arhitekt Dionis Sunko. Njega danas smatraju arhitektom ovog djela arhitekture iz razdoblja Belle Époque. Hotelu je dano ime "Esplanade", koje u izvornom obliku ima značenje "polje", vjerojatno stoga što je sagrađeno na prostranoj poljani zapadno od kolodvora.

Izgradnja hotela završena je za samo 26 mjeseci. Svečanom je otvaranju održanom 22. travnja 1925. godine prisustvovalo preko 200 gostiju. Među uzvanicima bio je gradonačelnik Zagreba Vjekoslav Heinzel, konzuli, bankari, novinari, te brojni drugi. Otvoranje je bilo popraćeno i u novinskom tisku. Hotel od tada do danas ima važnu ulogu u razvoju zagrebačkog turizma.

Povijest
--------

Hotel je bio središte društvenog života Zagreba naročito u 1920-ih godina, kada je privlačio ljubavne parove. Prema legendi je ondje održan prvi hrvatski striptiz na oproštajnoj zabavi jednog talijanskog grofa. U hotelu je u to doba također djelovao kasino koji je postao poznat radi nekoliko incidenata vezanih za prostituciju, nakon čega je kasino zatvoren. Tokom Drugog svjetskog rata, hotel je bio okupljalište njemačkih časnika, te je ondje formirano svojevrsno sjedište Gestapa u Zagrebu. Nijemci su ondje organizirali mnogobrojne zabave.

Godine 1964. hotel se pridružio korporaciji Inter-Continental Hotel, a 1968. nominiran je za najbolji hotel među 62 Inter-Continentalova hotela u Europi i na Bliskom Istoku. Godine 1975. primio je odlikovanje za rad predsjednika Tita sa zlatnim vijencem. Tokom 20. stoljeća hotel je bio mjesto ključnih društvenih događanja glavnoga grada Hrvatske. U njemu su odsjedale brojne svjetski poznate ličnosti (Primjerice Josephine Baker, Charles Lindbergh, Gilbert Bécaud, Leonid Brežnjev te mnogi drugi).

Hotel danas
-----------

Potpuna rekonstrukcija hotela dovršena je 18. svibnja 2004. godine kada hotel otvara svoja vrata pod imenom *The Regent Esplanade Zagreb*. Priključivanjem lancu luksuznih hotela *Regent*, čime postaje prvi Regent hotel u Europi, a sedmi u svijetu, hotel Esplanade nastavio je tradiciju u pružanju visokih standarda ugostiteljstva. U listopadu 2012. godine postaje samostalnim hotelom, te kao takav nastavlja s pružanjem vrhunskih usluga gostima iz cijelog svijeta. Hotel i njegova svečana Samaragdna dvorana i danas je mjesto održavanja javnih događanja.

Vanjske veze
------------

***Hotel Esplanade*** na Wikimedijinoj ostavi

* Esplanade Zagreb Hotel

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 140422749

 |
Zgrada Lever House u New Yorku
**Lever Brothers** (sh. *Braća Lever*) je bilo britansko poduzeće za proizvodnju sapuna i deterdženata. Osnovali su ga 1885. William Hesketh Lever (1851–1925) i njegov brat James Darcy Lever (1854–1910), uloživši novac u proizvodnju i promociju nove metode proizvodnje sapuna koju je izumio kemičar William Hough Watson. Novi sapun, pod imenom Sunlight je postigao veliki uspjeh, a slijedili su sapuni Lifebuoy i Lux, odnosno sredstvo za čišćenje Vim koje je postalo poznato i korišteno širom svijeta. *Lever Brothers* je također bila poznata i po tome što je uprava vodila izuzetnu brigu o dobrobiti svojih zaposlenika, te je od 1888. do 1914. za njih u Engleskoj sagradila Port Sunlight, jedno od najpoznatijih model naselja u historiji arhitekture. Godine 1930. se sa nizozemskom kompanijom Margarine Unie udružila u Unilever, jednu od prvih modernih multinacionalnih korporacija. Staro ime se još neko vrijeme koristilo u SAD, gdje je njen predsjednik Charles Luckman 1950. dao sagraditi znameniti njujorški neboder Lever House.

### Literatura

* Macqueen, Adam (2005). *The King of Sunlight: How William Lever Cleaned Up the World*. Random House. ISBN 978-0-552-15087-3.
| Izraelska plemena |
| --- |
| **Plemena*** Ruben
* Simeon
* Levi
* Juda
* Dan
* Naftali
* Gad
* Ašer
* Jisakar
* Zebulun
* Josip
	+ Manaše
	+ Efrajim
* Benjamin
 |
| **Srodne teme*** Djeca Izraela
* Deset izgubljenih plemena
 |
| p • r • u |

**Levi** (heb. **לֵוִי**; grč. λειει ili λευειτης; eng. Levi ili Levite) ime je za izraelsko pleme čiji je rodozačetnik, prema biblijskom izvještaju, Jakovljev sin Levi. Pleme Levi bilo je jedino izraelsko pleme koje nije dobilo određeni teritorij kod razdiobe zemlje, kada je Jošua uvodio Izraelce u zemlju Kanaan. Levijevci su također vršili posebne religijske dužnosti za sva izraelska plemena, i za to su im oni plaćali desetinu.

Etimologija
-----------

Narodna etimologija naziva ovog plemena, što je donosi Biblija, izvodi to ime iz značenja „biti nadodan" (usp. Post 29,34; Br 18,2.4). Kasnija tumačenja izvode ime „Levi" od glagola koji znače „svinuti", „posuditi", „proricati", ili iz imenice koja znači „svećenik". Ipak, nijedno od predloženih tumačenja ne daje zadovoljavajuće objašnjenje. Ime „Levi" nađeno je i u amorejskim i egipatskim izvorima, a zapisi iz 2. tisućljeća pne. koriste to ime kao naziv za zemljopisno područje u jugozapadnoj Arabiji. Ta činjenica, kao i biblijski opisi Mojsijevih veza s Midjancima, koji su potjecali iz istog područja, moglo bi dati naznake o stvarnom porijeklu plemena Levi.

Levijeva uloga u Izraelu
------------------------

Prvi Levijevi potomci bili su, prema Bibliji, zaduženi za čuvanje „Kovčega Saveza", najsvetijeg predmeta i znaka Božje prisutnosti u narodu. Iz toga su plemena bili Mojsije i Aron, prvi svećenik u Izraelu. Postoje i različiti biblijski tekstovi o tome kako se dogodilo da ovo pleme postane svećeničko.

S druge strane, Levi je imao i osobitu vojničku ulogu, što se vidi i iz Jakovljeva blagoslova sinovima i njihovim potomcima (usp. Post 49,5), a Levijeva ratnička narav uzeta je kao razlog njegove raspršenosti po svem Izraelu (usp. Post 49,7). Na koncu je i izbrisan s popisa 12 izraelskih plemena.

Prema biblijskom izvještaju, Levijevcima su bili, umjesto teritorija, dodijeljeni određeni gradovi po svim plemenima. U kasnijim izvještajima ti se gradovi nazivaju „gradovi skloništa". Riječ je bila o svetištima u koja su se prijestupnici mogli skloniti i zatražiti neku vrtu azila.

U jeruzalemskom Hramu pripadnici Levijevog plemena obavljali su niže svećeničke služba, a samo pripadnici klana Kohen mogli su obavljati one više.

Zanimljivosti
-------------

* Do danas brojni Židovi nose prezime Levi, te se drži da su pripadnici plemena Levi. Ipak, ispitivanja DNK nisu pokazala njihovu veću međusobnu srodnost (za razliku od pripadnika svećeničkog staleža koji nosi prezime Kohen ili slična).
* Na engleskom jeziku dažbine ili pristojbe zovu se levy.
Sveti Mihovil (Guido Reni)
**Mihael**, **Mihajlo** ili **Sveti Mihovil** je arkanđeo i njegovo ime se spominje u Bibliji pet puta. 
Sv. Mihovil je zaštitnik policajaca i vojnika. Zaštitnikom je i radiologa. Papa Pio XII. ga je proglasio za njihova zaštitnika.

Sv. Mihovil u Bibliji
---------------------

Ime Mihovil, odnosno Mihael, potječe iz hebrejskog "Mi ha el", što znači: "Tko je kao Bog" (latinski: "Quis ut Deus").

Najznačajniji tekst o Sv. Mihovilu je onaj iz Otkrivenja: 
"Uto se zametnu rat u nebu koji je Mihael sa svojim anđelima morao voditi protiv Zmaja. Zmaj i njegovi anđeli prihvatiše borbu, ali je ne mogoše izdržati. I mjesta za njih više nije bilo u nebu. Bijaše izbačen veliki Zmaj, stara Zmija, koja se zove đavao - sotona, zavodnik cijeloga svijeta - bijaše zbačen na zemlju i bijahu zbačeni s njime njegovi anđeli" 
(Dn 12,7-9).

Ikonografija prikazuje Sv. Mihovila kao ratnika u oklopu i s mačem u ruci. Crkva od najstarijih vremena ima veliko štovanje i duboku pobožnost prema svetom Mihovilu. Promatra ga kao moćnog anđela, koji je svojom zaštitom trajno prisutan.

Štovanje svetog Mihovila
------------------------

Prema kalendaru Rimokatoličke Crkve, blagdan sv. Mihovila se slavi 29. rujna. Na taj dan se slave i preostala dva arhanđela: Sv. Gabrijela i Sv. Rafaela.

Bogoslužje vrlo zorno ističe trostruku djelatnost sv. Mihovila u službi Crkve. On je borac, molitelj i pratitelj. 

Molitva sv. Mihovilu se upotrebljava kao zaštita od zlih duhova i ta molitva je jedina egzorcistička molitva koja je dana na uporabu laicima uz dopuštenje Rimokatoličke Crkve.

Sv. Mihovila podjednako štuju i židovi i kršćani i muslimani. 

Razni narodi štuju sv. Mihovila kao svoga zaštitnika, u Italiji je zaštitnik javne sigurnosti, a papa Pio XII. ga je proglasio zaštitnikom radiologa. Njemačka i Engleska ga također od davnine slave kao svoga zaštitnika. 

I u Hrvatskoj su u čast sv. Mihovilu podignute mnoge župne i podružne crkve, a neka mjesta nose njegovo ime, npr. Donji Miholjac, Miholec, Mihovljan itd. 
Sveti Mihovil je zaštitnik starog hrvatskog grada Šibenika, te Hrvatske policije i Hrvatske vojske.

V. također
----------

* Aranđelovdan

Izvori
------

1. ↑  „Bijakova". Arhivirano iz originala na datum 2008-12-03. Pristupljeno 2011-10-19.

| * p
* r
* u
Arhanđeli |
| --- |
| Jegudil • Varahil • Mihail • Gavril • Rafail • Salatail • Sihail • Uril • Samuil • Jeremil • Jofil • Zadkil |

  


***Mihael (arhanđeo)*** na Wikimedijinoj ostavi
„M90" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. M90 (razvrstavanje).

**Messier 90** (M90 ili NGC 4569) je spiralna galaksija u zviježđu Djevici. Otkrio ju je Charles Messier 18. ožujka 1781. godine. U istoj noći otkrio je još 6 galaktika i kuglasti skup M92.

Svojstva
--------

M90 je jedan od većih galaktika u skupu Virgo galaksija. Njene prividne dimenzije su 9.5' x 4.4', a udaljenost oko 59 milijuna ly. Njene stvarne dimenzije su 160,000 x 75,000 ly. 
M90 je "fosilna" galaksija. Unatoč tome što je spiralna galaktika u njoj se ne odvija proces formiranja novih zvijezda. M90 je zbog interakcija s ostalim galaksijama u skupu Virgo izgubila plin i prašinu potrebne za stvaranje zvijezda. 

Spektar galaktike M90 pokazuje pomak prema plavom. To znači da nam galaktika prilazi i to velikom brzinom od 235 km/s. Uzrok tome su opet interakcije s ostalim galaksijama u skupu Virgo.

Amaterska promatranja
---------------------

M90 je poprilično sjajna galaksija. Njen prividni sjaj je + 9.5 magnitude i zato ju je lako uočiti. U 200 mm teleskopu moguće je vidjeti galaksiju kao veliku elipsastu mrlju s malenom i sjajnom jezgrom.

Eksterni linkovi
----------------

Skica M90

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu** |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 90*** na Wikimedijinoj ostavi
**Messier 71** (M71 ili NGC 6838), je kuglasti skup u zviježđu Strelica. M71 je otkrio Philippe Loys de Chéseaux 1745. ili 1746. godine. Pierre Méchain, suradnik Charlesa Messiera samostalno ga je otkrio 28. lipnja 1780. godine. Charles Messier ga je osobno promatrao u listopadu 1780. i dodao ga u svoj katalog kao 71. objekt. U zvijezda ga je prvi razlučio William Herschel 1783. godine.

Svojstva
--------

M71 je poprilično rijedak kuglasti skup. Dugo vremena dio astronoma ga je klasificirao kao gusti otvoreni skup, sličan M11-u. 1943. godine izvršena je detaljna fotometrija skupa koja je potvrdila da se radi o kuglastom skupu, a ne otvorenom. Cijeli skup se približava nama brzinom od 23 km/s i sadrži tek 8 promjenjivih zvijezda. 

M71 nalazi se na udaljenosti od 13,000 ly. Središta skupa ima promjer od 5 do 6', dok je promjer skupa na fotografijama oko 7'. Njegov prividan kutni promjer odgovara linearnom promjeru od samo 27 ly, što je poprilično malo za kuglasti skup. Tamniji članovi skupa otkriveni su unutar sfere promjera 24' ili 97 ly. Dali ti tamniji članovi pripadaju skupu još nije potvrđeno.

Amaterska promatranja
---------------------

Skup M71 ima prividan sjaj od + 8.2 magnitude. Moguće ga je uočiti dvogledom jer se nalazi u povoljnom položaju za promatranje, posebno u kolovozu kada je u zenitu. Kroz 200 mm teleskop, kuglasti skup se prostire na 4' i može se uočiti 10 sjajnijih zvijezda. Skup se nalazi u središnjem pojasu Mliječne staze pa je na manjem povećanju okružen mnogobrojnim zvijezdama.

Eksterni linkovi
----------------

Skica M71

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu** |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 71*** na Wikimedijinoj ostavi
**Hrkljuš** je izmišljen sport za potrebe TV, "narodna bosanska igra" nastala krajem osamdesetih godina 20. vijeka kao proizvod mašte tvoraca popularne sarajevske humoristične TV-serije "Top lista nadrealista". U jednoj od epizoda se imalo priliku vidjeti i njezin "izravni prijenos". Ovaj "sport" je karikatura derviškog obreda u kojem nožem naprave rez na čelu, povežu ga vrpcom na kojoj stoji neki redak iz Kurana, a zatim se udaraju po rani čime pojačavaju krvarenje.

Pravila
-------

Natjecatelji se (više njih) rasporede u krug, raskoračivši se u stranu.

Potom igrač koji vodi igru u krug ubacuje nešto nalik na loptu krpenjaču nasumice netkom od sudionika. Započinje dobacivanje. Kome lopta ispadne iz ruku, napušta krug, udara se šakom u čelo i viče "*Do mene, do mene!*". Kad igrač koji vodi igru vikne "*Hrkljuš!*", pobjednik je onaj kod koga se u tom trenutku lopta nalazi.

Hrkljuš je svaki sudionik koji je ispao iz igre. Za njega je to ponižavajući čin, a igra se odvija sve dok svi sudionici osim zadnjeg ne postanu hrkljuši. Pobjednik je onaj natjecatelj kojemu lopta nije u tome ciklusu ispala iz ruku.

Utjecaj
-------

Već sutradan po objavljivanju epizode, ova riječ je ušla u sve žargone. Ona podrazumijeva:

* tvrdoglavo ustrajanje na promašenome putu
* sudjelovanje u situaciji čija su pravila nebulozna i promjenljiva
* drugo ime za neki pučki sport ili obred
* smiješno pridržavanje nekih tradicionalnih pravila

Vanjske veze
------------

* Hrkljus.com Arhivirano 2014-12-26 na Wayback Machine-u, originalni video klip ima na stranici posvećenoj hrkljušu, nadrealnim stvarima i humoru
**Mihail Ivanovič Jakimovič** (bjeloruski: Міхаіл Іванавіч Якімовіч; Sluck, 12. prosinca 1967.), umirovljeni sovjetski i bjeloruski rukometaš i reprezentativac koji je igrao kao lijevi vanjski. 

Profesionalnu karijeru započeo je 1984. godine u SKA Minsku, gdje je igrao sve do 1992. godine. Nakon SKA-a prelazi u Španjolsku, gdje prvo igra za Teku od 1992. do 1999. godine, a onda od 1999. do 2004. godine, kada se i umirovio, za Portland San Antonio. Uz brojna nacionalna prvenstva i kupove, Jakimovič je čak pet puta osvajao i Ligu prvaka, od čega tri puta sa SKA Minskom te po jednom s Tekom i Portlandom. 

Reprezentativnu karijeru započeo je 1987. godine kao reprezentativac Sovjetskog Saveza, s kojim je 1990. godine osvojio drugo mjesto na Svjetskom prvenstvu u Čehoslovačkoj. Tokom 1992. godine nastupao je za ondašnji ZND, koji je kao Ujedinjena reprezentacija nastupio na Olimpijskim igrama u Barceloni i osvojio zlatnu medalju. Od 1992. do reprezentativnog umirovljenja 1995. godine nastupao je za Bjelorusiju. Na svom oproštajnom Svjetskom prvenstvu, onom 1995. godine, bio je treći najbolji strijelac turnira s 57 golova.
**Messier 80** (M80 ili NGC 6093) je kuglasti skup kojeg je Charles Messier otkrio 1781. u zviježđu Škorpionu, nešto sjevernije od zvijezde Antares. Messier je skup vidio kao još jednu "maglicu bez zvijezda", a prvi ga je na zvijezde razlučio William Herschel oko 1785. godine. Herschel je skup opisao kao jedan od najgušćih skupova koje je ikada vidio.

Svojstva
--------

M80 je tip II kuglasti skup i nalazi se među dosad najgušćim otkrivenim skupovima. Skup se nalazi na udaljenosti od oko 32,600 ly, ima prividni promjer od 10' i stvarni promjer od 95 ly. Vjeruje se da skup sadrži nekoliko stotina tisuća zvijezda. 

Zbog velike gustoće zvijezda, sudari među njima su relativno česti. Posljedica toga je velik broj zvijezda plavih lutalica. Plave lutalice nastaju kada se zbog velike gustoće sudare i spoje dvije zvijezde. Zvijezda koja tada nastane ima veću temperaturu nego zvijezde s sličnim sjajem.

U svibnju 1860. godine otkrivena je nova u skupu. Zvijezda je dosegla prividni sjaj od + 7.0 magnituda i dobila je oznaku *T Scorpii*. Nova je nekoliko dana svojim sjajem nadmašivala cijeli skup koji ima prividni sjaj od + 7.3 magnitude. Ako je procijenjena udaljenost točna, apsolutni sjaj nove je bio magnitude -8.5, ili oko 215,000 veći od sjaja Sunca.

Amaterska promatranja
---------------------

M80 je dovoljno sjajan da ga se može uočiti dvogledom. U manjim teleskopima će izgledati kao komet bez repa. Veći teleskopi, od 200 mm, pokazat će skup kao kuglu svijetla od 3' u promjeru s gotovo zvjezdolikom jezgrom i naznakama granulacije pri rubovima.

Eksterni linkovi
----------------

***Messier 80*** na Wikimedijinoj ostavi

* Skica kuglastog skupa M80

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |
Replika lijesa u koji je položen Abraham Lincoln, izložena u Muzeju pogrebnih običaja.
**Lijes** (ijek.) ili **les** (ek.), odn. **mrtvački sanduk** ili **mrtvački kovčeg**, pogrebna kutija koja se koristi za izlaganje, odnosno držanje posmrtnih ostataka jedne ili (rjeđe) više osoba prije ukopa ili kremiranja.

Kutija, odnosno posuda u kojoj se nalaze ostaci kremirane osobe se naziva urna.

Tipovi lijesova se značajno razlikuju od kulture do kulture, u skladu s različitim vjerskim shvaćanjima ili pogrebnim običajima. Ortodoksni judaizam, tako, na primjer, propisuje da lijes mora biti isključivo od drva bez ikakvih metalnih dijelova.

Najjednostavniji i najjeftiniji lijesovi jesu kartonski, koji služe za privremeno držanje pokojnika prije kremacije.

Nasuprot tome postoje raskošno opremljeni i ukrašeni lijesovi. Jedan od najpoznatijih primjera je tzv. *Kiss Casket* koga je rock grupa KISS dala izraditi za svoje najvjernije poklonike. U jednom od njih je sahranjen Dimebag Darrell, gitarist grupa *Pantera* i *Damageplan*.

V. također
----------

***Lijes*** na Wikimedijinoj ostavi

* Grob
* Cenotaf
* Osuarij
* Sarkofag
* Grob
* Viseći lijesovi
* Lijes od debla
**Messier 106** (M106 ili NGC 4258) je prečkasta spiralna galaksija u zviježđu Lovački psi. Otkrio ju je Pierre Méchain 1781. godine ali je svoje otkriće objavio naknadno pa se objekt nije našao u drugom izdanju Messierova kataloga. Galaksiju je kasnije samostalno otkrio William Herschel 1788. godine i katalogizirao je H V.43.

Svojstva
--------

M106 se nalazi na udaljenosti od 23.7 milijuna ly i ima promjer od 120,000 ly. Njen sjaj nešto je veći od sjaj naše Mliječne staze. Galaksiju karakterizira izražena prečka s sjajnim središtem koji skriva supermasivnu crnu rupu. Crna rupa je trenutno aktivna i usisava materijal što uzrokuje emisiju X-zraka i neobične spektralne emisije. M106 je zato klasificirana kao aktivna galaksija tipa Sayfert II.

M106 ima maser uzrokovan vodenom parom koji je vidljiv na radiofrekvenciji od 22 GHz. Maser je dokaz postojanju gustih i toplih molekularnih oblaka.

Amaterska promatranja
---------------------

M106 je poprilično tamna galaktika zbog toga što je sjaj raspoređen na velikoj površini. U 200 mm teleskopu vidljiva je kao eliptični disk dug 5' i širok 3'.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |


***Messier 106*** na Wikimedijinoj ostavi
Zgrada *Instituta za oceanografiju i ribarstvo* na zapadnom rtu Marjana
**Institut za oceanografiju i ribarstvo** je osnovan u Splitu 1930. godine kao prva nacionalna znanstveno-istraživačka institucija koja se bavi istraživanjem mora. Institut provodi veoma kompleksna istraživanja iz područja biološke, kemijske i fizičke oceanografije, sedimentologije, te ribarstvene biologije i marikulture. Nalazi se uz more blizu rta na jugozapadnoj strani Marjana.

Povijest
--------

Za prvog ravnatelja Instituta izabran je norveški sveučilišni profesor dr. Hjalmar Broch. Nakon Drugog svjetskog rata na čelo Instituta dolazi dr. Tonko Šoljan, čiji je mandat obilježila velika i uspješna aktivnost institucije.

Početkom 60-ih godina započinje se s mjesečnim mjerenjima primarne proizvodnje (C-14 metoda) u obalnim i otvorenim vodama srednjeg Jadrana, što su ujedno i prva istraživanja takve vrste u Jadranu. početkom 70-ih Insitutu je pridružan *Biološki zavbod* iz Dubrovnika, koji je preustrojen u dva dislocirana institutska laboratorija i u tom je obliku djelovao sve do 2006. godine, kada je priključen Sveučilištu u Dubrovniku.

Početkom 90-ih Institut se veoma aktivno uključuje u pedagošku aktivnost na način da u okviru Sveučilišta u Splitu organizira *Studijski odjel za more*, prvi i jedini studij takve vrste u Hrvatskoj.

Bilješke
--------

1. ↑  „Službene stranice". Arhivirano iz originala na datum 2017-01-03. Pristupljeno 2014-07-26.
2. ↑  „Povijest instituta". Arhivirano iz originala na datum 2017-01-03. Pristupljeno 2014-07-26.
3. ↑  „Povijest instituta". Arhivirano iz originala na datum 2017-01-03. Pristupljeno 2014-07-26.

Vanjske veze
------------

* Službene stranice Arhivirano 2017-01-03 na Wayback Machine-u (`sh`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 154006389
* LCCN: n83191360
* ISNI: 0000 0001 1091 6782

 |
Ostaci gornjih katova *insule* kraj rimskog Kapitola.
**Insula** (na latinskom doslovno "otok" ili "ostrvo", množ. *insulae*) je naziv za tip rimske zgrade **odnosno siromašnije rimske obitelji u pravilu** čija je glavna namjena bila smještaj građana, plebejaca ili drugih osoba koje su pripadale nižoj ili srednjoj klasi. Pripadnici više klase (nobiles) su u pravilu živjeli u pojedinačnim kućama (*domus*), ali je za sam grad Rim bilo karakteristično da su *domusi* i *insule* bili građeni jednih pokraj drugih, odnosno nije postojao pokušaj da se stvaraju "sirotinjske" i "elitne" četvrti. <ref>Gregory S. Aldrete, *Floods of the Tiber in Ancient Rome*, (Johns Hopkins University Press, 2007), p. 213 [

Insule su se sastojale od više katova (3-5), pri čemu je prizemlje bilo rezervirano za trgovačke radnje ili gostionice. Pojedine insule su bile, poput *domusa*, spojene na vodovod i kanalizaciju, ali su najčešće bile u vlasništvu najmodavaca i građevinskih poduzetnika, koji su se nastojali brzo obogatiti koristeći najjeftiniji mogući materijal kao što su drvo, opeke ili reciklirano kamenje. Zbog toga su se često rušile ili gorjele u požarima; veća mogućnost bijega u takvim slučajevima je bila razlogom zašto su najviše cijene najma bile na prvom katu, a najmanje na najvišem. Najviši katovi obično nisu imali vodu i grijanje; ponekadasasasa, mokraća i fekalije bacao na ulicu.

Nastojanje da se spriječe nesreće su bile razlogom zašto su pojedini carevi nastojali uvesti ograničenja u izgradnji insula. August je odredio maksimalnu visinu od 20,7 m, a Neron nakon Velikog požara visinu od 17,75 m. Usprkos toga, ti su se zakoni često kršili, zbog čega je pohlepa stanodavaca bila metom Juvenalovih satira.

Izvori
------

Eksterni linkovi
----------------

***Insula*** na Wikimedijinoj ostavi

* Photo of Insulae in Ostia Arhivirano 2009-03-06 na Wayback Machine-u
* Model of another insula in Ostia  Arhivirano 2006-08-25 na Wayback Machine-u
* Insula 9, an excavation of a Pompeii insula Arhivirano 2008-03-17 na Wayback Machine-u
* Roman apartment building