recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Za ostale upotrebe, v. Lipa (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 28′ 45" SGŠ, 22° 14′ 47" IGD

**Lipa** (mak. *Липа*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Lipa je naselje u okviru opštine Negotino.

Prirodni uslovi
---------------

Lipa je smeštena u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Kavadaraca, naselje je udaljeno 30 kilometara istočno.

Naselje Lipa se nalazi u istorijskoj oblasti Tikveš. Selo je smešteno na zapadnim padinama Konečke planine, na istočnom obodu Tikveške kotline. Naselje je položeno na približno 340 metara nadmorske visine. 

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Lipa je prema poslednjem popisu iz 2002. godine bila bez stanovnika.

Stanovništvo u naselju bilo je mešovito - sastavljeno od pravoslavnih Slovena i Turaka muslimana. Turci, su se većinom posle Prvog svetskog rata iselili u maticu.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva bio je islam, a manjinska pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* negotino.gov.mk Zvanična stranica opštine Negotino

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Negotino |
| --- |
| **Negotino** • 
Brusnik •
Vešje •
Vojšanci •
Gornji Disan •
Donji Disan •
Dubrovo •
Janoševo •
Kalanjevo •
Krivolak •
Kurija •
Lipa •
Pepelište •
Pešternica •
Timjanik •
Tremnik •
Crveni Bregovi •
Džidimirci •
Šeoba |  |
*Za ostale upotrebe, v. Radegast (razvrstavanje).*
Kip Radgosta u Moraviji.
**Radgost** je slovenski bog domaćinstva odnosno zaštitnik kuće, ukućana i njihovog napretka. U germanskim hronikama sačuvani su opisi njegovog hrama i kumira u Retri među polapskim Slovenima.

Etimologija
-----------

Naziv Radgosta se tumači očiglednom vezom reči:

* rad - drag, mio
* gost - posetilac, putnik namernik

što bi bukvalno značilo rado viđen gost.

Osobine
-------

### Bog gostoprimstva

Na celom slovenskom prostoru prema gostu se uvek ponašalo sa velikim poštovanjem, što se i dan danas održalo u planinskim predelima. Gosta je, bio on znan ili neznan, domaćin dočekivao hlebom, solju i ključem što je značilo da će gost biti nahranjen i napojen i da mu domaćin predaje kuću tj. moja kuća je i tvoja kuća. Domaćin je u ruci držao i sekiru koja je značila da će svojim životom i životom svojih ukućana braniti bezbednost gosta, makar mu on bio i najljući neprijatelj, jer se smatralo da je ne ukazati gostoprimstvo jedan od najvećih grehova. Ovo se odražavalo i u običaju svetih mesta koja su pružala sigurno utočište svima koji su u njih ušli, bilo da su u pitanju crkve ili mnogobožački hramovi i gajevi.

Tumačenje ovih običaja najbolje je protumačio Čajkanović objasnivši da su Sloveni u putniku namerniku videli predstavnika boga pa čak i samog boga u ljudskom obliku. To bi zapravo značilo da su Sloveni svojim gostoprimstvom praktično ukazivali počast bogu koga je putnik namernik simbolizovao. Treba imaati u vidu da su ovi običaji nastali u doba kada su Sloveni živeli u malim zajednicama u kojima je pojava putnika koji nije iz neke obližnje naseobine bila prava retkost da se vrlo lako mogla izjednačiti sa božjom posetom.

### Bog domaćinstva

Radgost je na osnovu imena i običaja gostoprimstva među Slovenima bio bog koji je pružao sigurnost i zaštitu domu i ukućanima u zamenu za ukazivanje gostoprimstva(poštovanja) putnicima namernicima(bogovima).

### Radgost i slava

Ima autora koji Radgosta povezuju sa običajem slave kod Srba, izvlačeći jasnu vezu između gostoprimstva koje se ukazuje putnicima tokom godine i gostoprimstva koje se ukazuje posetiocima tokom proslave krsne slave.

Problem u dokazivanju te veze jeste činjenica da su Radgostovi atributi, prema germanskim opisima, solarnog karaktera (bele mantije, beli konj), dok krsna slava kao proslava mitskog pretka-rodonačelnika i zaštitnika ima jasni htonski tj. lunarni karakter. Doduše treba imati u vidu da ima tumečenja da je bela boja kod Slovena bila boja žalosti.

Spoljašnje veze
---------------

***Radogost*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Slavenska mitologija |
| --- |
| Božanstva | Svarog • Perun • Dabog • Svetovid • Veles • Radgost • Jarovid • Simargl • Ruđevid • Triglav • Stribog • Hors • Vesna • Lada • Mokoš • Morana • Kupala |  |
| Natprirodna bića | Ala • Babice • Bes • Čuma • Domovik • Drekavac • German • Karakondžula • Lesnik • Milosnice • Rusalka • Suđaje • Šumska majka • Vampir • Veštica • Vila • Vodenjak • Vukodlak • Zmaj • Zmija čuvarkuća |
| Srodno | Zbručki stub • Velesova knjiga • Spisak slavenskih mitoloških bića |
**Proročište** (lat. *oraculum*) je izraz kojim se opisuje hram, svetište ili slični objekt gdje se proriče budućnost, odnosno dijele savjeti iza kojih rije je hram Per-Wadjeta koji je sagrađen u predinastičkom periodu Drevnog Egipta (cca. 3100. pne.). Drevni Egipćani su također sagradili i hram boga Amuna koga je Aleksandar Veliki pitao za savjete o svojoj budućnosti. 

Najpoznatije proročište na svijetu je bio hram boga Apolona u Delfima u Grčkoj, a gdje su savjet tražili mnogi važni ljudi ne samo iz Grčke, nego i iz drugih dijelova antičkog svijeta. 

Proročišta su, ovisno o religiji i kulturi, koristila različite metode proricanja - od promatranja ptica, iznutrica žrtvovanih životinja do korištenja posebno obučenih medija koji su izricali proročanstva u proročkom transu.

U simboličkom smislu izraz "proročište" se koristi i za osobe koje se odlikuju neobičnom sposobnošću predviđanja budućih događaja. Tako se Warren Buffett zbog vještine snalaženja na burzi naziva "proročištem iz Omahe" (engl. ).

Vanjske veze
------------

***Proročište*** na Wikimedijinoj ostavi

* Documentary about Tibetan oracles by David Cherniack
* Autobiography of Kuten Lama (Dorje Shugden Oracle)
***Rodong Sinmun*** (korejski: 로동신문; srpskohrvatski: *Radničke novine*) su sjevernokorejske novine koje se izdaju kao službene novine Centralnog komiteta Radničke partije Koreje. Novine su prvi put izdane 1. studenog 1945. godine pod nazivom ***Chǒngro*** (korejski: 정로; srpskohrvatski: *Pravi put*), a služile su kao komunikacijski kanal sjevernokorejski ured Komunističke partije Koreje. Svoje današnje ime novine su dobile u rujnu 1946. godine, a sve nakon što je Radnička partija Koreje konsolidirala svoju moć. Korejska centralna novinska agencija i međunarodni mediji često citiraju *Rodong Sinmun* kao službeni izvor za stajališta Sjeverne Koreje po mnogim pitanjima. 

*Rodong Sinmun* izlazi dnevno i uglavnom sadrži samo šest stranica, s tim da bi posebna novogodišnja izdanja, koja su izlazila od 1996. do 2013. uglavnom bila osjetno veća jer bi donosila pregled godišnje politike Sjeverne Koreje. Od siječnja 2012. *Rodong Sinmun* izlazi i na engleskom jeziku.

***Rodong Sinmun*** na Wikimedijinoj ostavi
Koordinate: 41° 47′ 02" SGŠ, 21° 54′ 20" IGD

**Lozovo** (mak. *Lozovo*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Lozovo je sedište istoimene opštine Lozovo.

Prirodni uslovi
---------------

Lozovo je smešteno u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Velesa nalazi se 17 km severoistočno, a od glavnog grada Skoplja 60 km jugoistočno.

**Reljef**: Lozovo je smešteno u istorijskoj oblasti Ovče polje. Naselje je smešteno u zapadnom delu polja, koje ravno i dobro obrađeno. Severno od naselja izdiže se Gradištanska planina, a južno je pobrđe u reku Bregalnicu.

**Klima** u Lozovu je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

**Vode**: Kroz Lozovo i okolinu teče par potoka, koji su u slivu reke Bregalnice.

Stanovništvo
------------

Lozovo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 896 stanovnika.

|  |  |
| --- | --- |
| **Nacionalnost** | **Ukupno** |
| Makedonci | 851 (95,0%) |
| Vlasi | 26 (2,9%) |
| Turci | 8 (0,9%) |
| Srbi | 5 (0,6%) |
| ostali | 6 (0,7%) |
|

Do početka 20. veka većinsko stanovništvo u selu bili su Turci.

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Literatura
----------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Lozovo*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.opstinalozovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Lozovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Lozovo |
| --- |
| **Lozovo** • 
Adžibegovo •
Adžimatovo •
Bekirlija •
Dorfulija •
Đuzemelci •
Karatmanovo •
Kišino •
Milino •
Saramzalino •
Ćoselari |
Dugi uvlačivi propuhivač čađi (eng. *Long Retractable Soot Blower* ili *LRSB*) koji koristi vodenu paru za propuhivanje i uklanjanje čađi u generatoru pare (termoelektrana).
Zidni propuhivač čađi ugrađen na zagrijaču vode u generatoru pare(termoelektrana).
**Propuhivanje čađe** je postupak kojim se uklanja čađa i smole koje bi se inače taložile unutar ložišta, dimovoda i dimnjaka unutar kotla, generatora pare ili većih peći za vrijeme izgaranja. Uklanjanjem čađe i smole iz ložišta, dimovoda i dimnjaka značajno se povećava učinkovitost kotlova i peći, jer nakupljena čađa i smola djeluje kao toplinski izolator, ali se i izbjegava mogućnost začepljenja dimnjaka, te se time produljuje vijek trajanja generatora pare. Prednost propuhivanja čađi je i u tome što se onemogućuje pojava korozije ispod naslaga čađe i smole. Kako se u čađi uglavnom nalazi ugljikov monoksid, koji može naknadno izgarati (oksidirati) u ugljikov dioksid, postoji uvijek opasnost da se naslage čađe zapale i time stvore lokalni plamen, koji može oštetiti materijal ložišta ili dimovoda. 

Postoji više vrsta propuhivača čađi :

* zidni propuhivač čađi,
* dugi uvlačivi propuhivač čađi (eng. *Long Retractable Soot Blower* ili *LRSB*),
* propuhivač čađi predgrijača zraka.

Za propuhivanje čađi može se koristiti:

* vodena para ili
* zrak.

U termoelektranama i kod ostalih generatora pare uglavnom se koristi vodena para za propuhivanje čađi, budući su troškovi ulaganja manji nego da se koristi pneumatika (kompresor, elektromotor i upravljanje komprimiranim zrakom). Čađa se obično ispuhuje s dimnim plinom, što nije dobro s gledišta očuvanja okoline, budući da doprinosi zagađenju zraka. Zbog toga je potrebno ugraditi uz propuhivač čađi i sakupljač prašine, koji će uhvatiti čađu i smole, koje se mogu poslije odvesti na odlagalište otpada.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2013-09-23 na Wayback Machine-u "Brodski generatori pare – uvod", Prof. dr. sc. Z. Prelec, www.riteh.uniri.hr, 2013.
**Lozoya** je rijeka u centru Španjolske duga 91 km, pritoka rijeke Jarama, koja je pak pritoka rijeke Tajo.
Ona je glavni izvor pitke vode za metropolitanski Madrid.

Karakteristike
--------------

  

Lozoya izvire u Parku prirode Peñalara na zapadnim obroncima masiva Sierra de Guadarrama.

U gornjem toku zovu je Angostura, tek nakon što primi pritoke Cerradillas i Guarramillas mijenja ime u Lozoya.
Za razliku od većine rijeka u Zajednici Madrid koje teku od sjevera prema jugu, Lozoya teče od zapada prema istoku.

Na rijecij je sagrađeno pet brana za pet akumulacionih jezera; Pinilla, Riosequillo, Puentes Viejas, El Villar i El Atazar, ta jezera su od vitalnog značaja za snabdjevanje vodom glavnog grada. Kod posljednjeg i najvećeg jezera El Atazar prima pritoku Riato (Puebla).

U donjem dijelu nešto prije ušća, još 1848. podignuta je brana *Ponton de la Olive*, koja nije funkciji. Ona se zbog urbanizacije tog kraja nikad i nije efikasno koristila. Nešto dalje Lozoya uvire u rijeku Jarama.

Sliv rijeke ima površinu od 1.265 km² i proteže se u Zajednici Madrid.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Río Lozoya en El Paular*" (španjolski). Todo sobre Madrid. Pristupljeno 10. 7. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Lozoya*" (španjolski). Listas 20 minutos. Pristupljeno 10. 7. 2018.

Vanjske veze
------------

***Lozoya (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *¡¡¡Ríos de España!!!*  (`es`)
**Novozelandski engleski jezik** ili **novozelandski engleski** (engleski: ) je dijalekt engleskog jezika koji se govori na Novom Zelandu. 

Nastao je u 19. vijeku zahvaljujući kolonistima sa Britanskog Otočja. Smatra se najmlađim od svih dijalekata engleskog jezika, koji je svoj poseban oblik dobio tek u posljednjih 150 godina. Najvažniji uticaji na razvoj novozelandskog engleskog su imali australijski engleski, britanski engleski u Južnoj Engleskoj, irski engleski, škotski engleski, prestižni "kraljevski engleski" (Received Pronunciation) te Māori jezik.

Dijalekt, kojim govore uglavnom Novozelanđani, bilo bijelci (Pakeha), bilo Maori, je po svom izgovoru najsličniji australijskom engleskom.

Izvori
------

1. ↑  Bayard, Donn (2000). *New Zealand English: Origins, Relationships, and Prospects*. **94**. Sweden: Linnaeus University. 8–14. ISSN 2000-3560. Pristupljeno 2010-07-24.

Eksterni linkovi
----------------

* New Zealand Slang
* Origins of New Zealand English
* The Origins of New Zealand English Project Arhivirano 2009-04-28 na Wayback Machine-u at the University of Canterbury
* New Zealand Dictionary Centre Arhivirano 2006-05-01 na Wayback Machine-u
	+ New Zealand English in the 21st century Arhivirano 2006-08-21 na Wayback Machine-u
* Kiwi Words & Phrases Arhivirano 2010-02-09 na Wayback Machine-u
* One News: Kiwi Accent
* New Zild - The Story of New Zealand English
**Nouveau riche** (čitaj: *nuvo riš*) izraz je koji na francuskom znači *novi bogataši* te označava pojedince ili društvene grupe koji su relativno brzo stekli veliko bogatstvo i zahvaljujući tome naglo prešli iz niže u višu društvenu klasu. Na srpskohrvatskom govornom području za takve se osobe koristi riječ **skorojevići**.

Izraz se često koristi u pejorativnom smislu kako bi opisao osobe koje posjeduju materijalno bogatstvo vezano uz višu klasu, ali ne i kulturne značajke karakteristične za tradicionalnu aristokraciju, plemstvo ili klasu starog novca te svima bodu oči svojim primitivizmom, nedostatkom bontona i neukusom.

V. također
----------

* Novi Rus
* *Parvenu*

  



|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   | Socijalna stratifikacija : Društvena klasa |  p • r • u  |

 |  |
| Buržoazija | Viša klasa | Vladajuća klasa | Plemstvo | Bijeli okovratnik |
| Malograđanstvo | Viša srednja klasa | Kreativna klasa | Džentrija | Plavi okovratnik |
| Proletarijat | Srednja klasa | Radnička klasa | Nouveau riche/Parvenu/Skorojevići | Ružičasti ovratnik |
| Lumpenproletarijat | Niža srednja klasa | Niža klasa | Klasa starog novca | Zlatni okovratnik |
| Seljak/Kmet | Robovska klasa | Potlačena klasa |  | Besklasnost |
U matematici i fizici, **radijan** je merna jedinica ugla. To je SI izvedena jedinica za ugao. Definisana je kao ugao kod centra kruga zatvoren lukom kružnice koji je jednak u dužini poluprečniku kruga. Mere ugla u radijanima su često date bez ikakve eksplicitne jedinice. Kada se da jedinica, koristi se skraćenica **rad**, a ponekad simbol **c** (za cirkularni).

Ugao od jednog radijana nad lukom jednakim dužini poluprečnika kruga.
Postoje 2π (oko 6,283185) radijana u punom krugu, pa:  

2π rad = 360°  

1 rad = 360/(2π)° = 180/π° (približno 57,29578°).  

ili:

{\displaystyle 360^{\circ }=2\pi {\mbox{rad}}}
{\displaystyle 1^{\circ }={\frac {2\pi }{360}}{\mbox{rad}}={\frac {\pi }{180}}{\mbox{rad}}}
U matematičkoj analizi, uglovi moraju da se predstave u radijanima u trigonometrijskim funkcijama, da bi identiteti i rezultati bili što prostiji i prirodniji. Na primer, upotreba radijana vodi do prostog identiteta

{\displaystyle \lim \_{h\rightarrow 0}{\frac {\sin h}{h}}=1},
koji je osnova za mnoge druge elegantne identitete u matematici, uključujući 

{\displaystyle {\frac {d\sin x}{dx}}=\cos x}.
Radijan je pre bio SI dopunska jedinica, ali je ova kategorija ukinuta iz SI sistema 1995. godine.

Treba naglasiti da, iako je radijan jedinica za meru, sve mereno u radijanima je *bezdimenzionalno*. Ovo može lako da se uoči u tome da je odnos dužine luka i poluprečnika ustvari ugao luka, meren u radijanima; a ipak količnik dva rastojanja je bez dimenzija. Veličine uglova su naprosto *brojevi*—u matematičkom smislu—a *ne* fizičke veličine merene u odnosu na izvestan fiksan etalon. Veličina ugla, u radijanima, stepenima ili ma kojoj drugoj jedinici, nezavisna je od jedinice koja se koristi za izražavanje dužina i drugih fizičkih merljivih veličina.

Za merenje prostornih uglova, vidite steradijan.

Vidi još
--------

* Trigonometrija
* Harmonijska analiza
* Ugaona frekvencija
* Stepeni
* Pi

***Radijan*** na Wikimedijinoj ostavi
**Neškodljivi prolazak** je pravo plovidbe stranih brodova teritorijalnim morem obalne države radi:

* presijecanja tog mora bez ulaska u unutarnje morske vode ili pristajanja na sidrištu ili uz lučke uređaje izvan unutarnjih morskih voda,
* ulaska u unutarnje morske vode ili izlaska iz njih, ili pristajanja na takvu sidrištu ili uz takve lučke uređaje.

Prolazak je neškodljiv sve dok ne dira u mir, red ili sigurnost obalne države. Prolazak mora biti neprekinut i brz. Prolazak, međutim, obuhvaća zaustavljanje i sidrenje, ali samo ukoliko su to uzgredni događaji u redovitom tijeku plovidbe ili ih nameće viša sila ili nevolja, ili su potrebni radi pružanja pomoći osobama, brodovima ili zrakoplovima u opasnosti ili nevolji.

Obalna država ne smije ometati neškodljivi prolazak stranih brodova teritorijalnim morem, ali može poduzimati mjere potrebne radi sprečavanja prolaska koji nije neš­kodljiv. Obalna država može donositi zakone i druge propise o neškodljivom prolasku teritorijalnim morem koji se odnose na sva ili na neka od ovih pitanja:

* sigurnost plovidbe i uređenje pomorskog prometa;
* zaštitu navigacijskih pomagala i sredstava i drugih sredstava i uređaja;
* zaštitu kabela i cjevovoda;
* očuvanje živih bogatstava mora;
* sprečavanje kršenja zakona i drugih propisa obalne države o ribolovu;
* očuvanje okoliša obalne države i sprečavanje, smanjivanje i nadziranje onečišćenja;
* znanstveno istraživanje mora i hidrografska mjerenja;
* sprečavanje kršenja carinskih, fiskalnih, useljeničkih ili zdravstvenih zakona i drugih propisa obalne države.

Pravni režim neškodljivog prolaska pod oređenim uvjetima primjenjuje se i u arhipelaškim vodama, tjesnacima koji služe međunarodnoj plovidbi i u unutarnjim morskim vodama.

Izvori
------

* (`sh`) Konvencija UN-a o pravu mora
**Novozelandski palčići ili carići** (lat. *Acanthisittidae*) je porodica ptica koja živi isključivo na Novom Zelandu (endemska porodica). Pripada redu vrapčarki, a danas egzistiraju još samo dvije vrste, dok su druge dvije vrste ove porodice izumrle.

Opis
----

Građom tijela nalik su striježevcima, no nisu im bliže srodni. To su vrlo malene ptice (zbog čega su i dobili hrvatsko ime "palčići") koje dosižu dužinu od samo 8 do 10 cm. Građa tijela im je zbijena, s vrlo kratkim vratom i repom. Krila su im kratka i zaobljena, a letačke sposobnosti loše. Noge su snažne s dugim i tankim prstima. Kljun je relativno dug i šiljast, ponekad lagano svinut prema gore. Boja perja se kreće od žućkasto smeđe do zelenkaste s gornje strane tijela, dok im je donja strana svjetlija, često bijela ili siva. Spolni dimorfizam nije značajan, mužjaci su samo nešto sjajniji od ženki.

Način života
------------

Ove se ptice zadržavaju pretežno u šumama i na stjenovitim područjima. Uglavnom se kreću po tlu ili se penju uz stabla u potrazi za kukcima koji su im glavni izvor hrane. Ponašanjem ponekad potsjećaju na glodavce ili kukcojede. Kako tih životinja izvorno nije bilo na Novom Zelandu, ove ptice su vjerojatno zauzele njihovu ekološku nišu. Ptice žive monogamno, a gnijezde se gotovo isključivo na tlu. Jedino zeleni palčić (*Acanthisitta chloris*) može svoje gnijezdo ponekad sagraditi i na drveću. Mladunce podižu oba roditelja.

Ugroženost
----------

Kako se pretežno gnijezde na tlu, a gotovo da nemaju prirodnih neprijatelja, vrlo su osjetljive na smetnje novodošlih, alohtonih vrsta životinja. Još prije dolaska Europljana na Novi Zeland, ovamo je stigao pacifički štakor (*Rattus exulans*). To je dovelo do istrijebljenja više vrsta ili do potiskivanja nekih na manje otoke. S Europljanima su došli i drugi štakori, mungosi, mačke i drugi grabežljivci za koje su ove ptice bile lak plijen, tako da danas žive još dvije vrste, ugroženi *Xenicus gilviventris*, i relativno česti zeleni palčić.

Sistematika
-----------

Novozelandski palčići su ranije bili svrstavani u podred kreštalica, no DNK usporedbe pokazale su, da ne pripadaju u taj takson, nego da su temeljna sestrinska grupa svim drugim vrapčarkama .

Vrste
-----

* Rod *Acanthisitta*
	+ Zeleni palčić (*Acanthisitta chloris*)
* Rod *Xenicus*
	+ *Xenicus gilviventris*
	+ †*Xenicus lyalli*
	+ †*Xenicus longipes*

Pored ovih, iz fosilnih nalaza poznato je još nekoliko vrsta izumrlih prije dolaska Europljana:

* †*Dendroscansor decurvirostris*
* †*Pachyplichas jagmi*
* †*Pachyplichas yaldwyni*

Izvori
------

1. ↑  Family Acanthisittidae
2. ↑  Ericson, P. G. P. L. Christidis, A. Cooper, M. Irestedt, J. Jackson, U. S. Johansson, & J. A. Norman. 2002. *A Gondwanan origin of passerine birds supported by DNA sequences of the endemic New Zealand wrens.* Proceedings of the Royal Society of London Series B 269:235–241. PDF
3. ↑  F. Keith Barker, Alice Cibois, Peter Schikler, Julie Feinstein< & Joel Cracraft: *Phylogeny and diversification of the largest avian radiation.* PNAS, July 27, 2004, Vol. 101, no. 30, PDF
**Maja Gojković** (Novi Sad, 22. maja 1963) je srpska političarka i bivši gradonačelnik grada Novog Sada. Gojkovićeva je bila član Srpske radikalne stranke, iz koje je isključena 2008. Gojkovićeva je iste godine osnovala novu stranku - Narodnu partiju.

Biografija
----------

Maja Gojković je rođena 22. maja 1963. u Novom Sadu. Pohađala je Osnovnu školu „Branko Radičević" i gimnaziju „Jovan Jovanović Zmaj". Diplomirala je na pravnom fakultetu Univerziteta u Novom Sadu 1987, a pravosudni ispit položila 1989. godine. Godinu dana posle je počela da radi u porodičnoj advokatskoj kancelariji, koju je osnovao njen otac Mita Gojković. 

U politiku je ušla početkom 90tih, prvo u Narodnu radikalnu stranku, koja se potom utopila u Srpsku radikalnu stranku, u kojoj je obavljala istaknute partijske dužnosti - od sekretara stranke, do potpredsednika. 

Maja Gojković je bila poslanik u skupštini SR Jugoslavija od
1992. Pre kandidature za gradonačelnika Novog Sada bila je poslanik u Skupštini Srbije i Crne Gore. Od 1996. pa do 2000. bila je i poslanik u skupštini Autonomne pokrajine Vojvodine. 

Na lokalnim izborima 2004. na kojima su građani po prvi put direktno birali gradonačelnika, Gojkovićeva u drugom krugu izbora pobedila dotadašnjeg gradonačelnika Borislava Novakovića i tako postala prva žena gradonačelnik u istoriji Novog Sada.

Zbog unutrašnjih sukoba u SRS 2006. je dala ostavku na mesto potpredsednika, a 2007. je napustila stranku. Iz stranke je konačno isključena početkom marta 2008. Na lokalnim izborima 2008. učestovala je sa svojom strankom „Grupa građana - Maja Gojković", koja je dobila sedam poslaničkih mesta u Skupštini Novog Sada. Oktobra iste godine registrovala je svoju novu stranku - Narodnu partiju.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: ***Borislav Novaković***  |  **Gradonačelnik Novog Sada** 2004 - 2008 | Slijedi: ***Igor Pavličić***  |

| * p
* r
* u
Gradonačelnici Novog Sada |
| --- |
| Hajl · Marinković · Tir · Racković · Ridi · Racković · Ridi · Kasonyi · Szopron · Bugarski · Szopron · Štrvecki · Odi · Janković · Konstantinović · Lang · Kerber · Lang · Kamber · Zako · Jovanović · Molinari · Šimić · Jovanović · Jovišić · Polzović · Miletić · Mačvanski · Stojanović · Miletić · Stojanović · Branovački · Mačvanski · Radanović · Popović · Szalai · Demetrović · Profum · Živojinović · Adamović · Slepčević · Stefanović · Lakić · Borota · Ilić · Milosavljević · Petrović · Nagy · Popović · Ibročkić · Radujkov · Jovanović · Gonja · Melkus · Vrbaški · Ilijević · Čanak · Dejanović · Dejanović · Mutin · Horvat) · Petrov · Divjaković · Mirčić · Đurđević · Bajić · Svilar · Vrbaški · Novaković · Gojković · Pavličić | Flag of Novi Sad |

Vanjske veze
------------

***Maja Gojković*** na Wikimedijinoj ostavi
***Res gestae divi Augusti*** (na latinskom doslovno "Djela božanskog Augusta") je autobiografski tekst koga je pred svoju smrt godine 14. n.e. napisao Oktavijan August, prvi rimski car. U njemu je August opisao dostignuća svoje gotovo poluvjekovne vladavine; sastoji se od kratkog uvoda, 35 odlomaka i posthumnog dodatka. Obično se dijeli na četiri djela - prvi, koji opisuje Augustove političke funkcije; drugi, u kome detaljno navodi donacije u novcu i zemlji koje je pružao građanima Italije i svojim vojnicima; treći, koji se bavi njegovim vojničkim i diplomatskim potezima, te četvrti u kome se tvrdi kako su Rimljani podržavali njegovu politiku.

August je tekst uvrstio u svoju oporuku, kojom je Senatu naložio njeno objavljivanje. Na temelju nje su izrađene brojne kopije i distribuirane širom Carstva. Od njih je najpoznatija *Monumentum Ancyranum*, dvojni natpis na latinskom i grčkom u Augustovom hramu u današnjoj Ankari. 

Većina historičara smatra da je Augustov tekst zbog svoje prirode više djelo propagande nego pouzdani historijski izvor; s druge strane, s obzirom da se Augustov režim principata održao decenijama i vijekovima nakon njegove smrti bez ozbiljnih pokušaja obnove Republike, smatra se jednim od uspješnijih primjera propagande u historiji.

Vanjske veze
------------

***Res gestae divi Augusti*** na Wikimedijinoj ostavi

* The *Res Gestae* at LacusCurtius, in Latin, Greek and English
* The *Res Gestae* (in Latin) at The Latin Library
* The *Res Gestae* at the Internet Classics Archive (in English)
* Life and deeds of Augustus (in English) Arhivirano 2008-02-18 na Wayback Machine-u
Pozlaćena USB-memorija
**Luksuz** (latinski: ), rjeđe **luksus**, riječ je koja u najširem smislu označava sve materijalne stvari, odnosno robe i usluge čija primarna svrha nije zadovoljavanje egzistencijalnih potreba pojedinca ili redovno funkcioniranje društva. Svrha luksuza je korisnicima takvih roba i usluga pružiti udobnost, estetsko zadovoljstvo i, što je najčešće slučaj, svima drugima pokazati nečije bogatstvo ili superiorni društveni položaj.

Roba s takvim karakteristikama se naziva luksuznom robom i u većini modernih država je predmetom specifičnog zakonodavstva, prije svega poreza na luksuz, dok je u prošlosti bila predmetom sumptuarnih zakona. Pod luksuznom robom se mogu podrazumijevati luksuzni automobili i luksuzne jahte, a specifične usluge mogu pružati luskuzni hoteli.

Luksuz je u pravilu bio jedan od glavnih manifestacija stratifikacije, odnosno klasne podjele u nekom društvu, odnosno bio u isključivom domenu vladajuće ili više klase. S druge strane, što se smatra luksuzom, a što ne varira od društva do društva ovisno o kulturi, specifičnim ekonomskim okolnostima ili tehnološkom razvoju. Tako se u većini evropskih zemalja do 19. vijeka osnovno obrazovanje, odnosno pismenost, smatrala luksuzom, dok danas ono predstavlja društvenu obavezu.

Povezano
--------

* Asketizam
* Jednostavni život
* Dokolica
* Životni stil

***Luksuz*** na Wikimedijinoj ostavi
**Radio Beograd** je državna radio-stanica iz Beograda, Srbija u sastavu RTS-a .

Prethodnik Radio Beograda, *Radio Beograd-Rakovica* je započeo sa emitovanjem programa 1924, kao deo radiotelegrafske stanice. Oktobra 1924. godine radiotelegrafskoj stanici Beograd-Rakovica koja je bila u vlasništvu jedne francuske kompanije dopušteno je da instalira radioelektičnu stanicu i radiotelegrafsko-telefonskim aparatom emitituje tri puta nedeljno po jedan sat radio programa. Sa dogovorom ministarstva pošta i telegrafa Kraljevine SHS uvedena je naplata radio pretplate. Posle postavljanja odašiljača na zgradi Srpske akademije nauka u Beogradu, 8. marta 1929. *Radio Beograd AD* je počeo sa ekperimentalnim emitovanjem. Svečani početak redovnog emitovanja bio je 24. marta te godine, a program Radio Beograda čuo se i u Hrvatskoj i Sloveniji. Program se sastojao od muzike, vesti, radio-drama i drugih sadržaja. Signal i odjavna pesma Radio Beograda je bila pesma "Milkina kuća na kraju, oko njene kuće psi laju" takođe signal Radio Beograda je bilo prvih nekoliko prepoznatljivih tonova te pesme. Aluzija je bila na neke susedne zemlje sa kojima odnosi nisu bili najbolji...

Sedište Radio Beograda
Radio je prekinuo sa emitovanjem 6. aprila 1941, tokom bombardovanja Beograda. Nakon okupacije Beograda, Radio Beograd je postao radio-stanica nemačke vojske pod imenom *Soldatensender Belgrad* (Vojnički radio Beograd) na istoj frekvenciji. Bio je dostupan širom Evrope i Mediterana. Kada je jedan nemački poručnik je doneo malo poznatu 2 godine staru pesmu Lili Marlen koju je pevala Lale Andersen, i koja je do tad bila prodata u tek oko 700 primeraka. Usled nedostatka drugih pesama, Radio Beograd je vrlo često puštao ovu pesmu čime ju je popularisao. Radio Beograd je nastavio sa emitovanjem 10. novembra 1944. godine u oslobođenom Beogradu. Prvi posleratni direktor je bio Jovan Marinović, a prvi spiker bila je Jelena Bilbija.
Po završetku Drugog svetskog rata, Radio Beograd je postepeno postao najuticajnija radio stanica u Srbiji i bivšoj Jugoslaviji. Odjavna pesma i signal su bili Internacionala.

Značajni novinari i saradnici „Radio Beograda"
----------------------------------------------

* Blagoje Miljković
* Draga Jonaš, spiker

Muzički urednici „Radio Beograda"
---------------------------------

* Borivoje Ilić, muzički urednik
* Đorđe Karaklajić, muzički urednik
* Nikola Karaklajić, muzički urednik

Spoljašnje veze
---------------

* Radio Beograd
* Novi sajt Radio Beograd

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 158906896
* NKC: ko2015866940

 |
Sandro Botticelli: *Smrt Lukrecije*
 *Za ostala značenja, v. Lukrecija (razvrstavanje).*
**Lukrecija** je legendarna ličnost iz rane historije Rimske Republike. Bila je plemkinja udana za Lucija Tarkvinija Kolatina, a brat joj je bio Lucije Junije Brut. 

Prema Titu Liviju, posljednji rimski kralj Lucije Tarkvinije Oholi je imao nasilnog sina po imenu Sekst Tarkvinije. On je godine 509. pne. silovao Lukreciju. Lukrecija je nakon toga okupila svu svoju rodbinu, rekla što se dogodilo, a potom izvršila samoubistvo.

Njen brat Lucije je tada po gradu pokazivao njeno tijelo i tako naveo narod da digne oružje protiv kraljevske porodice kako bi je osvetili. Tarkvinije i njegov sin su morali pobjeći iz grada i potražiti utočište u Etruriji. Rimljani su nakon toga odlučili da više neće imati kraljeva nego će im država biti republika. Njen brat i suprug su postali prvi konzuli Rima.

Lukrecija je nakon toga postala čest predmet obrade u književnosti i umjetnosti.

Bilješke
--------

1. ↑  „Lucretia raped!". Arhivirano iz originala na datum 2008-04-17. Pristupljeno 2008-10-22.
2. ↑  „Lucretia's rape". Arhivirano iz originala na datum 2009-10-27. Pristupljeno 2009-10-27.
3. ↑  „Lucretia 2 genealogy". Arhivirano iz originala na datum 2002-02-02. Pristupljeno 2002-02-02.

Izvori
------

* The Rape of Lucretia Arhivirano 2006-09-03 na Wayback Machine-u, by Livy, *Ab urbe condita libri* I. 57 - 60.

Eksterni linkovi
----------------

***Lukrecija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Various works depicting the rape and suicide of Lucretia Arhivirano 2007-01-13 na Wayback Machine-u
* Rembrandt's Lucretia
***Nomen nescio*** (skraćeno ***N.N.***) je latinski izraz koji se koristi da označi anonimnu ili neodređenu osobu. Dolazi od latinskih reči *nomen* – "ime", i *nescio* – "ne znam" (od *nescire* – "ne znati"), i doslovno znači "ne znam ime". Prevodi se i kao "ime nepoznato".

U nekim zemljama, poput Srbije,n u pravosudnoj i policijskoj terminologiji, *N.N. lice* ili *N.N. učinilac* se koristi za imenovanje osobe koja još uvek nije identifikovana. Tako je na primer moguće podneti *krivičnu prijavu protiv N.N. lica*. Jedna od upotreba ovog izraza je zaštita identiteta osobe prilikom izveštavanja nekom zločinu. U Holandiji, policija osumnjičenom koji odbije da kaže svoje ime daje *N.N. broj*. U Nemačkoj, i Belgiji, *N.N.* se često može videti u planu predavanja za kurs na univerzitetu, što znači da će kurs biti održan ali se još uvek ne zna ko će biti predavač; u ovom slučaju se skraćenica ponekad interpretira kao *nomen nominandum* – "ime će tek biti objavljeno".

**N.N.** se često skoristi u ispisima rezultata šahovskih partija, ne samo kada je učesnik partije zaista nepoznat, već i kada se slabiji igrač sreće sa majstorom, na primer u simultankama.

Vidi još
--------

* Ivan Ivanovič
**Nova urbana agenda** je dokument usvojen 20. oktobra 2016. godine u Kitu na konferenciji Ujedinjenih nacija Habitat III o urbanom razvoju i stanovanju. Cilj konferencije Habitat III je ostarivanje Cilja održivog razvoja 11 koji teži ka tome da gradovi do 2030. godine budu održivi, otporni, bezbedni i inkluzivni.

Struktura Nove urbane agende
----------------------------

Nova urbana agenda ima 175 stavki od kojih su prve dvadeset i dve Deklaracija iz Kita o održivim gradovima i naseljima za sve, dok se preostale stavke odnosne na implementaciju deklaracije i mera i instrumenata za implementaciju.

#### Deklaracija iz Kita o održivim gradovima i naseljima za sve

Prvih deset stavki Deklaracije iz Kita se odnose na Konferenciju Habitat III, proces urbanizacije u svetu, osvrt na Milenijumske ciljeve razvoja, prethodne konferencije Habitat I i Habitat II, na ostale konferencije i dokumente Ujedinjenih nacija koji su značajni za Novu urbanu agendu kao što je Samit iz Ria.

Preostali deo deklaracije sadrži viziju, principe i poziv na aktivnosti za implementaciju Nove urbane agende.

#### Implementacija Nove urbane agende

Smernice za implementaciju Nove urbane agende se sastoje od pet dolova. Prva tri dela se odnose na komponente održivog razvoja i daju smernice za aktivnosti u oblastima društvenog, privrednog i ekološkog razvoja. Četvrti deo se odnosi na smernice za dobro upravljanje sa akcentom na aktivnostima lokalnog nivoa vlasti. Referentni dokument za četvrti deo koji se odnosi na implementaciju Nove urbane agende su Međunarodne smernice za decentralizaciju i osnovne usluge za sve.. Peti deo se odnosi na korišćenje instrumenta prostornog i urbanističkog planiranja. Referentni dokument za četvrti deo koji se odnosi na implementaciju Nove urbane agende su Međunarodne smernice za urbanističko i prostorno planiranje.

U okviru implementacije se predviđa praćenje i eventualna revizija Nove urbane agende u periodu njenog predviđenog važenja od 2016. do 2036. godine.
**Brana Akosombo** (engleski: *Akosombo Dam*) je brana na rijeci Volti pored naselja Akosomba u Gani.

Historija
---------

Izgradnju brane Akosombo zajednički su financirali vlada Gane, Svjetska banka, Sjedinjene Američke Države i Ujedinjeno Kraljevstvo. Brana je podignuta između 1961. i 1965. od nasutog kamena i betona. Brana je 671 m duga i 134 m visoka. Nakon izgradnje brane nastalo je akumulaciono jezero Volta, dugo 400 km i široko do 25 km, površine od 8502 km², te kapaciteta od 153 km³ vode za potrebe hidroelektrane od 912 megavata, ali i za navodnjavanje suhe ganske savane nizvodno. Brana i danas zadovoljava sve državne potrebe za električnom energijom. Najveći dio se troši za potrebe elektrolize aluminija u pogonima kod lučkog grada Teme, a dio se i izvozi u susjedne zemlje. Hidroelektrana je 2006. povećana na snagu od 1020 megavata.

Povezano
--------

* Volta (jezero)
* Volta (rijeka)

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Akosombo Dam*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 2. 11. 2012.
2. ↑  „*Volta Lake*" (engleski). International Lake Environment Committee. Arhivirano iz originala na datum 2009-05-06. Pristupljeno 2. 11. 2012.

Vanjske veze
------------

***Akosombo (brana)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice *Akosombo Dam* (`en`)
* *Akosombo Dam* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315528454

 |
**Amalija Đakonović** (Temišvar /tadašnja Austrougarska/, 1912. — Beograd, 2001) bila je srpska slikarka i likovni pedagog. Pisala je i udžbenike i priručnike.

Biografija
----------

Akademiju likovne umetnosti završila 1948. godine u Beogradu, a od 1951. kao član Udruženja likovnih umetnika Srbije izlagala je na mnogim zajedničkim izložbama u zemlji i inostranstvu. 

Amalija Đakonović je bila profesor likovnog vaspitanja i nacrtne geometrije u Srednjoj arhitektonskoj školi u Beogradu, u Ulici Vojislava Ilića, gde je imala i atelje. Bila je slikarski vrlo produktivna i aktivna od početka 1950-ih pa do osamdesetih godina 20. veka.

Samostalne izložbe
------------------

* Galerija ULUS, Beograd, 11-20. januar 1955.
* Galerija ULUS, 1956.
* Galerija ULUS, 11-21. januar 1959.
* Zemun, 1980.

Izvori
------

1. ↑  Đakonović, Amalija. *Slobodnoručno crtanje: uputstvo za vanredne učenike građevinskih odnosno arhitektonskih odseka građevinske tehničke škole za odrasle*, Jugoslovenski centar za obrazovanje kadrova u gradjevinarstvu dopisnim putem, Beograd, 1963.
**Anica Zubović** (Zagreb, 28. ožujka 1932. - ), je hrvatska pjevačica zabavne glazbe starije generacije. Bila je poznata po brojnim nastupima na Opatijskom, Splitskom i Zagrebačkom festivalu.

Životopis
---------

Još kao mala pohađala je zagrebačku glazbenu školu *Pavao Markovac*. Kao pjevačica klasične glazbe - mezzosopran počela je pjevati u operetama, tako da je dobila je stipendiju za glazbeno usavršavanje u Beogradu. Potom dobila stipendiju za daljnje pjevačko usavršavanje u Beču. Međutim *Anica* nije otišla u Beč, ostala je u Zagrebu sa svojom tadašnjom ljubavi, studentom medicine *Ðorđem Dimitrijevićem*, za kojeg se i udala 1954. godine. (rastala se 1959.). Tim događajima je karijera pjevačice ozbiljne glazbe za *Anicu* postala nemoguća, pa se ona okrenula - laganoj glazbi.

Počela je sa obradama međimurskih narodnih pjesmama ( *Rožica sam bila* ). Pjevala je i dalmatinske narodne pjesme, ponekad u duetu sa tada poznatom *Vilmom Isler*. 

U svijet zabavne glazbe lansirao ju je Nikica Kalogjera, koji ju je nagovorio da za Radio Zagreb snimi njegovu obradu pjesme - *Negdje u dalekom svijetu* ( temu iz western filma *Crvene podvezice*), ta pjesma postala je veliki radio hit pedesetih godina. Zatim je snimila za istu kuću, prepjev talijanskog hita *Poput bršljana* ( sa festivala u Sanremu, 1958. ). To je *Anicu* izbacilo u prvu ligu pjevačica ondašnje Jugoslavije, - tako da je pozvana da sudjeluje na prvom Opatijskom festivalu 1958.
Dvije pjesme koja je *Anica Zubović* otpjevala na tom festivalu; *Okrecem listove kalendara* i *Plavi lan* bile su vrlo lijepo primljene od strane publike i još više glazbenih kritičara, koji su cijenili njen školovan glas i profinjenost interpretacije. 

Od tada je *Anica Zubović* redoviti gost većine ondašnjih jugoslavenskih festivala; Opatijskog, Splitskog, Zagrebačkog, Beogradskog, Krapinskog i brojnih putujućih. 1959. godine, Anica se preselila (sa drugim mužem i sinom) iz Zagreba u Beograd. Od tada je njena karijera počela posustajati, tako da je već krajem šesdesetih bila praktično izvan očiju šire publike. Nakon smrti svog trećeg supruga 1981. vratila se u Zagreb, i pjevala u *Zboru Radio Zagreba*, sve do svog umirovljenja. 

Danas *Anica Zubović* živi kao skromni penzioner u Domu umirovljenika na Trešnjevci (Grebengradska ulica) u Zagrebu.

Diskografija
------------

*Samostalne ploče:*

* Bršljan (10", Album) PGP RTB 1962.
* Nikad neće proći leto (7", EP) PGP RTB 1966.
* Srećan put (7", EP) Jugoton 1967.
* Budi moja zadnja ljubav (7", EP) PGP RTB 1968.
* Igra / Sedamnaest mu je godina (7", Single) Beograd Disk 1971.

*Kompilacije:*

* Opatija 59 (I. Ploča) (10") Stih U Pijesku Jugoton 1959.
* Festival zabavne muzike Opatija 60 (LP) Predosećanje Jugoton 1960
* Opatija 61 (LP) Tišina Bez Suza PGP RTB 1961.
* Pesma Leta 67 (10") Budi moja zadnja ljubav PGP RTB 1967.
* Šlageri 60-tih 3 (CD) Deo tebe, Pada sneg PGP RTS 2000.
* Šlageri 60-tih 4 (CD) Ljubavna pesma PGP RTS 2000.

Vanjske poveznice
-----------------

* O Anici Zubović na portalu Barikada Arhivirano 2012-03-18 na Wayback Machine-u
* Anica Zubović/Marko Novosel pjevaju - Maškare na youtubeu
* O Anici Zubović na portalu Matice Hrvatske
Koordinate: 41°53′19″N 12°27′51″E﻿ / ﻿41.8886°N 12.4641°E﻿ / 41.8886; 12.4641

Ruta akvedukta označena crvenom bojom
**Aqua Traiana**, kasnije poznata kao **Aqua Paola**, naziv je za akvedukt koji je grad Rim opskrbljivao vodom iz jezera Bracciano, udaljenog 40 km na sjeverozapadu. Ime je dobio po caru Trajanu koji ga je svečano inaugurirao 24. juna 109. godine. Glavna svrha akvedukta je bila da nosi vodu kojom su se pokretale vodenice u blizini Janikula. Akvedukt su oštetili Ostrogoti za vrijeme opsade Rima 537. godine. Obnovljen je od 1605. do 1612. po nalogu pape Pavla V, ali tako stvorena voda nije bila dobra za piće te se koristila isključivo u industrijske svrhe.

Vanjske veze
------------

***Aqua Traiana*** na Wikimedijinoj ostavi

* Roman Fountains
* Satellite photo Acqua Paola is the white hemicircle in the center. To the Northeast is San Pietro in Montorio and the Bramante Tempietto.
* Touring Club Italiano, *Roma e Dintorni* 1965 p. 454
* Il Fontanone Video by Maurizio Meyer My Rome
* Excavation and historical context of Aqua Traiana at Janiculum mills, 1998–1999
* Aqua Trajana in A Topographical Dictionary of Ancient Rome, Samuel Ball Platner (as completed and revised by Thomas Ashby, 1929)
Koordinate: 37°53′21″N 22°52′11″E﻿ / ﻿37.88917°N 22.86972°E﻿ / 37.88917; 22.86972

Kapija Akrokorinta na zapadnoj strani, obnovljena od strane Mlečana
Akrokorint s pogledom na Korintski zaljev
Karta Akrokorinta
**Akrokorint** (grčki: ), "Gornji Korint", je bio akropola drevnog Korinta, odnosno stijena koja se nalazila iznad grada Korint u Grčkoj. Akrokorint je bio naseljen kontinuirano od arhajskog perioda pa sve do početka 19. vijeka. Kao gradska akropola je, zbog geomorfologije bio strateški ključna točka za obranu grada i regije. U Bizanstkom Carstvu je utvrđen te postao sjedište strategosa teme Grčke. Kasnije je postao uporište franačkih vitezova tokom četvrtog križarskog rata, a potom Mlečana i Otomanskog Imperija. Akrokorint je imao pouzdane izvore vode, te je njegova tvrđava često korištena kao posljednja linija obrane u Grčkoj, s obzirom da je dominirala Korintskom prevlakom, te tako spriječavala napadače sa sjevera da prodru na Peloponez. Brdo je bilo okruženo s tri linije bedema. Najviši vrh brda je postao hram boginje Afrodite, a kasnije pretvoren u crkvu, da bi na kraju postao džamija.

Vanjske veze
------------

***Akrokorint*** na Wikimedijinoj ostavi

* Grčko ministarstvo kulture
**Alter ego** (iz latinskog, *drugi "ja"*) opisuje drugu osobu ili identitet jedne osobe. U disocijativnom poremećaju ličnosti alter-ego je naziv za drugu osobu (drugačijih osobina ili drugih psihičkih obilježja) koja se povremeno javlja u tijelu bolesnika i ostaje određeno vrijeme. Alter-ego ne djeluje paralelno s osobom čije to tijelo jest, nego se gubi svijest bolesnika i javlja se alter-ego. Isto je i u obrnutom slučaju: gubi se svijest alter-ega i javlja se bolesnikova svijest.

### Podrijetlo

Ime potječe od rimskog političara i filozofa Cicerona. U dijelu "Laelius de Amicitia" je napisao ...*verus amicus [...] est [...] tamquam alter idem.*(pravi prijatelj je poput drugog samog sebe). Njegovu izvornu formulaciju preoblikovao je Seneka, i od tada se u koristi sada uobičajenoj formi "alter ego". U mnogim jezicima pojam je postao floskula.

### Razni značaji

Izraz može opisivati snažan odnos između dvoje ljudi kada je osoba posjeduje osobito jaku identifikacijsku funkciju na drugu osobu.

U psihologiji, može opisivati "drugi identitet" iste osobe.

Najpoznatiji primjeri iz literature su "Dr. Jekyll i gospodin Hyde", Batman, Hulk, Superman ili Spiderman.
Peristil Dioklecijanove palače iz 300. g. u Splitu s nizom arkada s obje strane dvorišta i najranijom arkadom koja presjeca zabatni trokut iznad portala.
**Arkada** (lat. *arcus*, luk, svod) 

* u medicini označava koštano lučno izbočenje čeone kosti iznad očne šupljine pokriveno naborom kože s obrvama.
* u arhitekturi označava svodište, nadsvođe; luk između dvaju stupova; niz lukova koji počivaju na stupovima. Upotrebljavaju se u graditeljstvu od egipatskih hramova do danas. Katkada su arkadama okruženi trgovi (slavne venecijanske i splitske prokurative) ili nizovi ulica.

U bazilikama i srednjovjekovnim crkvama arkade dijele glavni od pobočnih brodova. 
Slijepe arkade dekorativno raščlanjuju zid sli ga ne probijaju, poglavito u romanici i gotici.

**Arkatura** je ukrasni element u arhitekturi koji se sastoji od niza slijepih arkada priljubljenih reljefno uza zidnu plohu. U romanici arkatura često raščlanjuje vanjske i unutarnje dijelove građevine, kao i crkveni inventar (apside, oltarne menze i sl.).

***Arkada*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Konstrukcije |
| --- |
| Zid • Pilon • Stup • Greda • Luk • Arkada • Strop • Svod • Trabeacija • Kupola • Krov • Ljuskaste konstrukcije |
**Lule** (Lulé, Pelé), pleme porodice Lulean sa gornjeg toka rijeke Salado u argentinskim provincijama Catamarca i na zapadu Tucumána. Naziv Lule, u značenju "stanovnici; inhabitants", nema etničkog značenja nego je dan od Mataco Indijanaca sa istoka, plemenima koja su živjela na Lulean teritoriju. U ranijim vremenima od Quechua su nazivani Cacana, "planinci; mountaineers", prema gorovitom području uz gornji Salado, vjerojatno se odnosi na Diaguite. Jezuitski misionar Alonso Bárcena (ili Barzana) okupio je 1589. Lule na misijskom naselju na Saladu blizu španjolskog grada Salavera ili Esteco. U isto vrijeme pokrštena su i plemena Tonocoté ili Toconoté. Godine 1692. dolazi do razornog potresa koji je sravnio gradove Esteco i Concepción, kao i misijska naselja, a neofiti se razbježaše u divljine Chaca sjeverno od Salada. 

U kasnijim vremenima Lulé i srodna plemena su poznati kao miroljubiv narod, koji živi dijelom od poljodjelstva, dijelom od lova. Sami sebe nazivaju Pelé. Srednjega su stasa i u suprotniosti sa atletskim jahačima Abipóna i Mataca iz istočnog Chaca. Guverner Urizar oko 1710. protiv ovih ratoborniih plemena povede iz Tucumana jaku ekspediciju, a miroljubivi Lule su smješteni na novu misiju San Estéban u Mirafloresu na Saladu, gdje ih je okupio jezuitski otac Antonio Machoni. Machoni priprema gramatiku i rječnik (Madrid, 1732) lule jezika nazvanog "Lule de Machoni", kako bi ga razlikovali od cacana lule iz ranijeg perioda. Dva Lulean plemena Isistiné i Touquistiné 1751. smješteni su na novu misiju San Juan Bautista. Nakon ove misije podigoše i misiju Nuestra Señora del Buen Consejo ili Ortega, za pleme Omoampa i njihova pod-plemena i Nuestra Señora la Columna ili Macapillo za pleme Pasain što pripada Vilelama, obje na rijeci Salado. Godine 1767, upravo prije protjerivanja jezuita populacija srodnih Lulean plemena iznosila je 2,346. Svi su bili kršćani, a među njima je bio i otac José Iolis, autor povijesti Chaca.

Vanjske poveznice
-----------------

* Lulé Indians