recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Noćno sljepilo**, (lat. *Retinitis pigmentosa, Retinopathia pigmentosa*, *RP*) je genetičko očno oboljenje. Retinitis pigmentoza je noćno sljepilo koje vodi na tunelski vid tokom godina. Mnogi oboljeli ne postanu „zvanično" slijepi do 40-ih ili 50-ih godina i pretežno ostanu sa veoma malo vida. Totalno slijepilo se ponekad javlja ako je oboljeli u ranim godinama djetinjstva. Progresija bolesti je različita od čovjeka do čovjeka.

RP uzlazi u kategoriju nasljednih bolesti u kojem fotoreceptori (štapići i čepići) ili retinski pigment epitelijum (RPE) vodi veoma malom vidu, a vremenom i slijepilu. Oboljeli prvo imaju probleme sa prelazom u mrak ili noćno sljepilo koje vodi u skraćenje perifelnog vida, a tokom vremena totalnom slijepilu. Najbolje rečeno kroz frazu: „Kao da gledate svijet kroz slamku".

Izvori
------

1. ↑  Witzel CA, Joyce JR, Smith EL. *Electroretinography of congenital night blindness in an Appaloosa filly.* Journal of Equine Medicine and Surgery 1977; 1: 226–229.
2. ↑  Oke, Stacey, DVM, MSc (2008-08-31). „Shedding Light on Night Blindness in Appaloosas" (Registration required). *The Horse*. Pristupljeno 2009-02-07.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **medicini** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Rijeka **Mahajamba** je rijeka na sjeverozapadu Madagaskara od 298 km, 
 koja uvire u Mozambički kanal kod *Zaljeva Ahajamba*. Njen sliv iznosi oko 9 750 km².

Geografske karakteristike
-------------------------

Rijeka *Mahajamba* izvire na visoravni Anjafi, iz jezera Amparihinandriambavi, na oko 1 100 m nadmorske visine. Potom teče smjerom od juga ka sjeveru s prilično strmim padom od 8 m/km, prvih 60 km.
Taj nagib se malo smanjuje od mjesta Tsaratanana, nakon čega se opet povećava pri prelasku zapadnog ruba visoravni (oko 200 m preko 26 km, ili 7,6 m/km). Tad joj se mijenja geološki sastav korita (nailazi na sedimentno tlo) i smanjuje protok na 70 cm/km.
Ova nagla promjena vodostaja rijeke i njene protočnosti, vjerojatni je uzrok zbog kojeg vode rijeke *Kamora*, njene lijeve pritoke preuzimaju većinu vode Mahajamba za niskog vodostaja.

Od ušća rijeke Kamoro istočno od Tsaramandrosa u regiji Morafeno, vode Mahajamba teču i nadalje prema Mozambičkom kanalu, ali kojiput teču po vlastitom koritu (za visokog vodostaja) u smjeru sjevero zapada, ali za niskog vodostaja teku po koritu *Kamora* u Betsiboku prema jugozapadu. Tako da je bilo teško razdvojiti ta dva sliva, zbog tog se računa da je njihovo porječje, najveće u Madagaskaru jer obuhvaća 63 450 km².

Karta rijeka Madagaskara (Mahajamba je na karti lijevo)
Korito Mahajambe ima velik kapacitet protočnosti, ali kad joj se smanji pad - onda joj se smanji i protočnost, tako da je za niskog vodostaja, gotovo sva njezina voda teče u korito rijeke *Kamora* i s njim dalje preko rijeke Betsiboke do mora.

Od 1903. korito Mahajambe se stabiliziralo, zbog velikih nanosa erodirane zemlje, i rijeka teče svojim koritom do *Zaljeva Mahajamba*, i svoje delte. Međutim Mahajamba bi mogla ponovno poteći starim pravcem kod ekstremno visokog vodotoka rijeke Kanioro. U svom donjem toku vode rijeke su jako muljevite i gotovo crvene boje.

Udaljenost od ušća Kamora u Mahajambu, do ušća Kamora u rijeku Betsiboku kod Ambato-Boenija je 145 km.

Povezano
--------

* Rijeke Madagaskara

Izvori
------

1. 1 2 3 4  M. Aldegheri: Rivers and streams on Madagascar, na portalu google books (pristupljeno: 6. 9. 2011.)

Eksterni linkovi
----------------

* Estuaries on the northwestern coast of Madagascar As Seen From Orbit, sa portala peakwater.org Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u ()

| * p
* r
* u
Rijeke Madagaskara |
| --- |
| Sliv Masiva Ambre | Irodo • Saharenana • Besokatra |  |
| Sliv Masiva Tsaratanana | Sjeverni Mahavavi • Sumbiruno • Maevarano • Bemarivo |
| Istočni sliv | Mananara • Mangoro (Onive) • Rianila • Maningori • Mananjari |
| Zapadni sliv | Sofia (Mangarahara • Anjoboni • Bemarivo) • Mahajamba • Betsiboka (Ikopa • Mananara) • Južni Mahavavi • Manambolo • Tsiribihina (Sakeni • Mania • Mahajilo) • Mangoki (Matsiatra • Mananantanana • Zomandao) • Onilahi |
| Južni sliv | Linta • Menarandra • Mandrare |
Za srpski film iz 2009. godine, vidite članak Medeni mesec (film).

***Medeni mjesec*** je jugoslavenski igrani film snimljen 1983. godine u režiji Nikole Babića. Predstavlja adaptaciju romana *Marko na mukama* Zvonimira Majdaka, a po žanru je mješavina drame i kriminalističkog filma. Protagonist, koga tumači Slobodan Milovanović je prostodušni mladić iz provincije koji po dolasku u Zagreb otkriva kako će mu njegove seksualne vještine omogućiti lagodan život čim upozna nekoliko tamošnjih imućnih privatnih poduzetnica. Radnja prikazuje kako nastanu problemi čim se otkrije kako su sve one duboko umrežene u kriminal, odnosno kako su se našle pod udarom milicije.

*Medeni mjesec* je snimljen u vrijeme kada se Jugoslavija već neko vrijeme nalazila u dubokoj ekonomskoj krizi, a što je svoj odraz našlo kako u scenariju, tako i u izuzetno negativnom prikazu tzv. "privatnika" čije je relativno bogatstvo i luksuz bilo u snažnom raskoraku sa ostatkom stanovništva nominalno egalitarne i socijalističke države. Pažnju tadašnje publike, ali i kritike, daleko više je privukao velikim brojem za tadašnje standarde prilično eksplicitnih erotskih scena, a zbog kojih je proglašen "prvim jugoslavenskim (softcore) pornografskim filmom". Usprkos uglavnom loših kritika, kao i zbog toga da ga se relativno rijetko prikazivali, među malim brojem poklonika je sa vremenom stekao svojevrsni kult status. Kasniji su kritičari u prikazu "privatnika" kao bahatih i primitivnih skorojevića pronašli svojevrsno predskazanje fenomena tajkuna u postkomunističkom razdoblju.

Radnja
------

Marko živi mirno u slavonskom selu Grabiku u kojem radi kao blagajnik prodavnice, ali se u njegov život umeša Mile, zagrebački kriminalac, koji zavodi Grozdanu, Markovu ljubav. Tada se Marko razočara i odlazi iz Grabika, ali ga u toku noći autom udari Vanda. Misleći da je povređen stavlja ga u auto i odvodi u Zagreb. Tamo ga ubrzo uvodi u kriminal.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Slobodan Milovanović | Marko Bilogora |
| Biserka Ipša | Vanda |
| Nada Abrus | Gracija |
| Ljubiša Samardžić | Rajko |
| Pavle Vuisić | Laza |
| Otokar Levaj | Mile |
| Tošo Jelić | Tošo |
| Ilija Ivezić | Nikola, šef policije |
| Fabijan Šovagović | Sima |
| Zvonko Lepetić | Džek |
| Ksenia Prohaska | Marina |
| Elizabeta Kukić | Konobarica |
| Vida Jerman |  |
| Vladimir Bačić | Maks |
| Antun Kujavec | Doktor |
| Vojkan Pavlović | gost u restoranu |
| Lela Margitić | gošća u restoranu |
| Ivo Fici | Šokac sa biciklom |
| Lena Politeo | Nevjestina majka |

Spoljašnje veze
---------------

* *Medeni mjesec* na IMDb-u ()
|  |
| --- |
|  |

Rakete JNA na položaju u prosincu 1991. godine
**Dubrovačka Republika** na teritoriju Hrvatske bila je proglašena kao država 24. studenog 1991. u Cavtatu (okupiranom od 15. listopada) od strane javnog tužitelja Aleksandra Aca Apolonija, uz vojnu podršku Jugoslavenske narodne armije. Apolonijeva je zamisao bila proglasiti državu koja bi obuhvaćala teritorij nekadašnje Dubrovačke Republika, koja se protezala od Neuma do Prevlake, a ista bi bila u sastavu krnje Jugoslavije. Zamisao nikada nije zaživjela. JNA se povukla 4. svibnja 1992. a Apolonio je 1992. umro u Beogradu.

Aleksandar Aco Apolonio rođen je 11. studenog 1916. godine u Kamenarima kraj Herceg-Novog. Otac mu je bio Virgilio, Istranin iz Pirana, a majka Dubrovkinja Marica rođ. Šuković. Proglašenje "Dubrovačke Republike" obznanio je u cavtatskom hotelu *Croatia* kao čelnik udruženja pod nazivom Pokret za demilitarizaciju i autonomiju Dubrovačke Republike.

Iako je "Dubrovačka Republika" bila osnovana uz pomoć JNA, srpska vlada nije davala nikakve izjave u prilog novoj vlasti niti je uključivala "Republiku" u svoje političke rasprave. Međutim, u to se vrijeme vidi želja rukovodstva Srbije da uključi Dubrovnik u krnju Jugoslaviju, kako pokazuju dnevnik Borisava Jovića i komunikacije unutarnjeg kruga savjetnika srbijanskog predsjednika Slobodana Miloševića. Luka Ploče zamišljena je kao mjesto na kojem bi krnja Jugoslavija graničila s Hrvatskom.

Izvori
------

1. ↑  [ Korak ka osnivanju samostalne Dubrovačke republike
2. ↑  www.sense-ageny.com Arhivirano 2013-11-03 na Wayback Machine-u, "KAKO JE OBNAVLJANA "DUBROVAČKA REPUBLIKA"", objavljeno 11. prosinca 2002. pristupljeno 19. prosinca 2013.
3. ↑  iwpr.net Arhivirano 2013-11-03 na Wayback Machine-u, "ANALIZA: Obnova 'Dubrovacke republike'", objavljeno 6. listopada 2001. pristupljeno 19. prosinca 2013.
4. ↑  Kako je prije 25 godina propao pokušaj uspostavljanja Dubrovačke Republike Aca Apolonija. dubrovnik.net 25.11.2016.
5. ↑  Josip Glaurdić. The Hour of Europe: Western Powers and the Breakup of Yugoslavia. Yale University Press, 2011 Pp. 229.
The Laguna Copperplate Inscription (900), tanka bakrena ploča (20 × 30 cm) na kojoj su urezana slova koja pokazuju indijski kulturni uticaj (preko države Srivijaya) na Filipine koji je postojao sve do dolaska Španaca u 16. vijeku.
**Lagunski natpis na bakrenoj ploči** (engleski: , skraćeno LCI) je naziv za najstariji pisani dokument pronađen na Filipinima. Ploču je godine 1989. pronašao radnik koji je čistio pijesak na obalama rijeke Lumbang kraj Laguna de Baya u barangayu Wawa grada Lumban u provinciji Laguna. Natpis je prvi dešifrirao nizozemski antropolog Antoon Postma.

Otkriće ploče je ukazalo na postojanje kulturnih veza između drevnih Tagaloga i azijskih civilizacija, prije svega javaskog Kraljevstva Medang, Carstva Srivijaya i Srednjih kraljevstva Indije, o kojima inače u filipinskoj historiji postoji malo podataka.

LCI na sebi ima datum koji koristi kalendar Saka ere - godinu Siyaka 822, mjesec Waisaka, četvrti dan nestajućeg mjeseca; što odgovarara ponedjeljku 21. aprila 900. n.e. u gregorijanskom kalendaru. Ispisan je Kawi pismom. Jezik predstavlja varijantu staromalajskog sa brojnim posuđenicama iz sanskrita i nekoliko ne-malajskih riječi za čije porijeklo nije jasno pripadaju li starojavanskom ili starom tagalogu. Dokument navodi kako su njegovi donosioci, djeca *Namwarana*, oslobođeni duga u zlatu od 1 *katija* i 8 *suwarne* (865 grama).

Dokument također navodi mjesta kao što su Tondo (*Tundun*); Paila (*Pailah*), danas *sitio* u barangayu San Lorenzo u Norzagaray; Binuangan (*Binwangan*), danas barangay u Obando; i Pulilan (*Puliran*), svi u području oko Manilskog zaljeva; isto kao i Mdaη (javansko Kraljevstvo Medang). Za današnje lokacije *Pailah* i *Puliran* se ponekad navodi kako bi mogle biti današnja naselja u općini Pila na jugoistočnom dijelu jezera, gdje su poloče pronađene.

Izvori
------

1. ↑  (2010-05-07). "Laguna Copperplate Inscription". All Philippines. pristup 17. XI 2011..
2. ↑  Tiongson, Jaime F. (2010-08-08). "Laguna Copperplate Inscription: A New Interpretation Using Early Tagalog Dictionaries" Arhivirano 2012-09-29 na Wayback Machine-u. Bayang Pinagpala. pristup 18. XI 2011.
3. 1 2 3  "The Laguna Copperplate Inscription. pristup 4. XI 2008.
4. ↑  Postma, Antoon. (1992). The Laguna Copper-Plate Inscription: Text and Commentary. *Philippine Studies* vol. 40, no. 2:183-203
5. ↑  Morrow, Paul (2006-07-14). "Laguna Copperplate Inscription" Arhivirano 2008-02-05 na Wayback Machine-u. Sarisari etc.
6. ↑  Tiongson, Jaime F. (2006-11-11). "Puliran on Laguna Copperplate Inscription: Laguna de Bay or Pulilan, Bulacan?" Arhivirano 2012-11-28 na Archive.is-u. Bayang Pinagpala. pristup 18. XI 2011.
7. ↑  Tiongson, Jaime F. (2006-11-29). "Pailah is Pila, Laguna" Arhivirano 2012-07-07 na Archive.is-u. Bayang Pinagpala. pristup 18. XI 2011.

Eksterni linkovi
----------------

* Hector Santos' A Philippine Document from 900 A.D.
* Paul Morrow's THE LAGUNA COPPERPLATE INSCRIPTION Arhivirano 2008-02-05 na Wayback Machine-u
* Laguna Copperplate Inscription and the Route to Paracale
* Laguna Copperplate Inscription Purchase Story
Aokigahara
**Aokigahara** (青木ヶ原 na japanskom), poznata i kao *Šuma samoubojstava* ili *More drveća* (樹海, transliterirano kao *Džukai*), šuma koja se nalazi u sjeverozapadnom podnožju planine Fuji i zauzima 35 kvadratnih kilometara. Šuma sadržava brojne kamenite i ledene pećine od kojih su neke i atraktivna turistička odredišta. S obzirom na to da visoka gustoća drveća u šumi sprječava vjetar i da u šumi nema gotovo uopće životinja, sama šuma je izuzetno tiha.

Šuma ima povijesnu povezanost s demonima iz japanske mitologije. Ova je šuma također i popularno mjesto za samoubojstva. U 2010. godini je u njoj izvršeno čak 57 samoubojstava unatoč brojnim znakovima na engleskom i japanskom koji pozivaju posjetitelje da si ne oduzmu život.

Izvori
------

1. ↑  Davisson, Zack: The Suicide Woods of Mt. Fuji Arhivirano 2014-04-05 na Wayback Machine-u, 2006
2. ↑  Gilhooly, Rob: Inside Japan's 'Suicide Forest', 2011
3. ↑  Brennan, Lyle: The suicide forest of Japan, 2012

***Aokigahara*** na Wikimedijinoj ostavi
***Nevinost bez zaštite*** je srpski crno-beli igrani film snimljen 1942. godine u režiji Dragoljuba Aleksića, poznat po tome što se navodi kao prvi zvučni igrani film na području bivše Jugoslavije. U njemu Aleksić, koji je takođe napisao scenario i producirao film, tumači samog sebe, odnosno slavnog akrobata i snagatora, a radnja prikazuje kako će svoje veštine iskoristiti da bi zarobljenu devojku spasio od zlostavljanja. Aleksić je u filmu velikim delom iskoristio svoje dokumentarne snimke, kojim je bio beležio svoje podvige u prethodnih nekoliko godina. Film je bio snimljen u vreme Drugog svetskog rata, odnosno kada se Srbija nalazila pod nemačkom okupacijom. Iako nije imao nikakvog političkog sadržaja, okupacione vlasti su ga ubrzo nakon premijere zabranili, navodno zato što je prilikom premijere u beogradskom bioskopu publika bila toliko oduševljena da je ovacijama nadjačala zvuk u susednom bioskopu za pripadnike nemačkih oružanih snaga. Posle oslobođenja Beograda je Aleksić bio od jugoslovenskih komunističkih vlasti optužen za kolaboraciju sa okupatorom, i to zato što je navodno film bio snimio uz nemačku tehničku i finansijsku pomoć; Aleksić je tako dvaput bio izevden pred sud, ali je oba puta oslobđen optužbe. Uprkos toga, film je bio zabranjen i manje-više zaboravljen, sve dok 1968. godine nije postao predmetom znamenitog istoimenog dokumentarnog filma u režiji Dušana Makajeveva u kome Aleksić opisuje kako ga je snimio.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Dragoljub Aleksić | Dragoljub Aleksić, akrobata (režija, produkcija) |
| Bratoljub Gligorijević | gospodin Petrović |
| Vera Jovanović - Šegović | igra odvratnu maćehu |
| Ana Milosavljević | tužna sirota Nada, siroče |
| Pera Milosavljević | kućni momak |
| Ivan Živković | brat akrobate (koproducent) |
| Milan Tošić | policijac |
| Toško Vlajić | policajac |
| Ruža Protić | u ulozi velikog društva sa svojom družinom |
| Stevan Mišković | (ton i slika) |

Spoljašnje veze
---------------

* *Nevinost bez zaštite* na IMDb-u ()
**Vembli arena** (engl. ) je višenamenska dvorana u Londonu, u naselju Vembli u opštini Brent (Ujedinjeno Kraljevstvo). Dvorana se nalazi nasuprot čuvenog stadiona Vembli.

Dvorana je izgrađena 1934. za potrebe drugih igara komonvelta (tada *Empire Games*), i tada se u njoj nalazio zatvoreni bazen. To ime vezano za bazen (Empire Pool) opstalo je sve do 1978 kada je mpromenjeno u današnje. Taj isti bazen je korišten i tokom plivačkih takmičenja na Letnjim olimpijskim igrama 1948. godine. Danas se dvorana pored sportskih koristi i za druge zabavne i porodične sadržaje. 

Vembli arena je zajedno sa stadionom Vembli renovirana u sklopu projekta *oživljavanja oblasti Vembli*. Troškovi obnove same dvorane koštali su 35 miliona funti a svečano otvaranje obnovljene dvorane je bilo 2. aprila 2006. velikim koncertom grupe Dipeš mod. Sa kapacitetom od 12.500 sedećih mesta Vembli arena je druga po kapacitetu u Londonu (posle O2 arene). 

Nakon renoviranja na trgu ispred dvorane je otvoren *trg slavnih* nastao po ugledu na čuvenu holivudsku stazu slavnih, a prva slavna ličnost čije je ime i otisak prstiju ukrasilo ovaj trg bila je američka pop zvezda Madona.

Tokom Letnjih olimpijskih igara 2012. Vembli arena će po drugi put u svojoj istoriji ugostiti olimpijska takmičenja, ovaj put u badmintonu i ritmičkoj gimnastici.

Videti još
----------

* Vembli (stadion)

Spoljašnje veze
---------------

***Wembley Arena*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena internet prezentacija Arhivirano 2013-07-18 na Wayback Machine-u
* Službena internet prezentacija na sajtu o.o. LOI 2012.

| * p
* r
* u
Sportski objekti na Letnjim olimpijskim igrama 2012. u Londonu |
| --- |
| Olimpijski park | London Aquatics Centre • Basketball Arena (London) • London Velopark • Eton Manor • Copper Box • Olympic Stadium (London) • Riverbank arena (London) • Water Polo Arena |
| Zona River | ExCeL London • Greenwich Park • O2 arena (London) • Royal Artillery Barracks |
| Zona Central | All England Lawn Tennis and Croquet Club • Earls Court Exhibition Centre • Horse Guards Parade • Hampton Court Palace • Hyde Park, London • Lord's Cricket Ground • Maratonska staza na Letnjim olimpijskim igrama 2012. • Regent’s Park • Wembley Arena • Wembley Stadium |
| Objekti van Londona | Eton Manor • Hadli Farm • Lee Valley White Water Centre • Weymouth and Portland National Sailing Academy |
| Fudbalski stadioni | Ricoh Arena • Hempden park • Millennium Stadium • Old Trafford • St James' Park |
Prof. dr **Dušan Jeličić** (Kneževi Vinogradi, Baranja, 12. XI. 1935), arhitekta, bivši pomoćnik ministra za urbanizam, stambeno-komunalne delatnosti i građevinarstvo Vlade Republike Srbije i bivši univerzitetski nastavnik – docent na Fakultetu garađevinskih znanosti u Osijeku i vanredni profesor Univerziteta "Braća Karić" u Beogradu.

Školovanje
----------

Osnovnu školu završio je u Belom Manastiru, srednju u Osijeku, a diplomirao je na Arhitektonskom odsjeku Arhitektonsko-građevinsko-geodetskog fakulteta u Zagrebu. Magistrirao je u Centru za multidisciplinarne studije u Beogradu 1983. godine, doktorirao 1989. godine na Arhitektonskom fakultetu u Beogradu, a za vanrednog profesora izabran je 1994. godine na Univerzitetu "Braća Karić" u Beogradu.

Kretanje u struci
-----------------

Nakon završetka studija 1962. godine, vraća se u rodni kraj te u Belom Manastiru osniva Zavod za urbanizam i komunalne poslove. Preko tog Zavoda provedena je urbanizacija Belog Manastira i trasirano njegovo prerastanje u grad. Direktor tog zavoda i projektant niza stambenih i javnih objekata bio je do 1977, kada odlazi u Osijek, za tehničkog direktora novoosnovanog Regionalnog zavoda za prostorno planiranje i urbanizam.

Na Fakultetu građevinskih znanosti u Osijeku bio je od 1983. do 1991. godine sveučilišni nastavnik - docent, voditelj Katedre za prostorno planiranje i urbanizam. Bio je i predsjednik Poslovodnog odbora Građevinskog instituta u Osijeku, u sklopu Fakulteta.

Vlada Republike Srbije imenovala ga je 1991. godine za pomoćnika ministra za urbanizam, stanbeno-komunalne delatnosti i građevinarstvo. Tu funkciju vršio je do novembra 1993. godine, kada je izabran za direktora firme "Stan" (kasnije "Galing") u sklopu holding-preduzeća Galenika. Na toj funkciji nalazio se i prilikom izbora u zvanje vanrednog profesora za predmet "Upravljanje zaštitom i unapređenjem životne sredine", sve do odlaska u penziju.

Objavljeni radovi:
------------------

* "Značaj i mogućnosti organizacije prostora nove gradske aglomeracije Osijeka" (Zbornik savetovanja građevinski fakulteta Jugoslavije, 1984).
* "Značenje i uloga šireg prostora Kopačkog rita u zaštiti i unapređenju životne okoline Osijeka" (Zbornik radova IV znanstvenog sabora Slavonije i Baranje, sv. 1, JAZU).
* "Utjecaj Belja na specifičnosti razvoja naselja u Baranji" (Zbornik radova JAZU "Tri stoleća Belja", str. 380-384, 1986).
* "Razvoj urbanih funkcija od utjecaja na obim, smjer i tempo urbanizacije životne sredine, sa posebnom primjenom na Osijek" (doktorska disertacija, Ahitektonski fakultet Univerziteta u Beogradu, 1988)

Objavio je na desetine i drugih naučnih i stručnih radova, kao i niz naučno-istraživačkih projekata i studija iz oblasti urbanizma, prostornog planiranja i zaštite čovekove okoline.

Učestvovao je na domaćim i međunarodnom skupovima.

Vanjske veze
------------

* Arhitektonski fakultet: doktori nauka Arhivirano 2012-12-21 na Archive.is-u
**Kolofon** (od latinski colophōn, od grčkog ϰολοφών = kraj, završetak) je natpis na kraju knjige ili manuskripta uz davanje pojedinosti o njegovom objavljivanju, kao što je ime štampara i datum štampanja.

Historija
---------

Na kolofone se ponekad nailazi već u manuskriptima i knjigama iz 6. vijeka. U srednjovjekovnim i renesansnim manuskriptima pisac bi povremeno dodao ikolofon sa činjenicama kao što su njegovo ime, datum i mjesto gdje je završio djelo, a ponekad bi to popratio i izrazima pobožne zahvalnosti za završetak svoga rada.

Nakon izuma štamparstva u 15. vijeku, štampari su postepeno počeli dodadavati prazan komad papira na prednjoj strani knjige kako bi zaštitili prvu stranicu od prljavštine, a na paralelno umetntom papiru na stražnjoj strani knjige, dodali bi svoj identifikacijski monogram, znak ili kratku rečenicu. Na početku dodali bi kratki tekst da je štampar odštampao djelo u nekom mjestu. Prvi takav odštampani kolofon pojavio se u Psaltiru iz Mainza, kog su 1457. izdali Johannes Fust i Peter Schöffer]], oni su napisali sljedeće:

> – Ovaj primjerak Psaltira, ukrašen lijepim velikim slovima i adekvatno razmješten po rubrikama, napravljen je genijalnim metodom štampe bez ijednog poteza perom, marljivo su dovršili uz Božju pomoć Johannes Fust, građanin Mainza, i Petar Schoeffer iz Gernsheyma, ljeta gospodnjeg 1457. u mjesecu uznesenja Marijina ([tj. augustu)

Takvi kolofoni važni su izvori informacija o porijeklu ranih štampanih knjiga. U nekim štampanim knjigama piščev kolofon često je odštampan zajedno (ili pored) kolofona štampara. Ukoliko su stajali sami zvali su se - **ekspliciti**, kako bi se razlikovali od kolofona, ukoliko su bili spojeni, zadržali bi ime kolofon .

Štampani kolofoni ubrzo su postali sve složeniji, pa su pojedini izdavači i štampari od njih napravili kratke eseje o svojim zaslugama. Konačno je oko 1480. dio sadržaja kolofona prebačen je na praznu stranu ovitka na prednjoj strani knjige, time su knjige dobile oblik kakav danas poznajemo.

Od 17. vijeka kolofon postepeno zamjenjuje - impresum, tako da je u 18. vijeku gotovo nestao, a ponovno se vratio u upotrebu tokom 19. vijeka, kada se uz podatke o štamparu pojavljuju i drugi bibliografski podatci.

U većini zemalja, kolofon se sada objavljuje na stranici koja se nalazi nasuprot naslovne stranice i sastoji se od jedne izjave da je knjiga odštampana od strane tog i tog štampara na određenoj lokaciji. Međutim, kolofoni sa informacijama o tipu pisma, papira i ostalim detaljima proizvodnje finih izdanja ponekad se još uvijek nalaze na zadnjoj stranici.

Izvori
------

1. 1 2  „*kolofon*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 14. 09. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Colophon*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 09. 2017.

Vanjske veze
------------

***Kolofon (izdavaštvo)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Colophon na portalu Encyclopædia Britannica()
* kolofon na portalu Hrvatska enciklopedija, LZMK()
***Naivko*** je jugoslovenska filmska komedija snimljena 1975. godine u režiji Jovana Živanovića.

Sadržaj filma
-------------

Izgradnja brane izaziva razna strujanja kod stanovnika malog sela pod planinom Miroč. Svako od njih želi da na neki način zagrabi što više para za zemlju koju prodaje državi, dok mladi čobanin, Buzga otkriva polako svoj talenat, slikajući na platnu majstora Žileta, kojem su platili da napravi izložbu slika o izgradnji brane. Buzga, kojeg gazda zlostavlja, devojčin otac ne želi ni da čuje za njega, koji ima status seoske budale, iz dana u dan postaje pravi umetnik, naivac. Kada počne da zarađuje od toga, svi seljani počinju da se bave slikanjem. Kad može on, zašto ne bi mogli i oni? Ali njihova dela su bez ikakvog značaja, i na kraju, u svoju slikarsku zadrugu pokušavaju da privuku Buzgu kog su prethodno oterali.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Ljubiša Samardžić | Buzga Mirkočki |
| Radmila Živković | Vojka |
| Velimir Bata Živojinović | Majstor Žile |
| Pavle Vuisić | Gazda Velja |
| Slobodan Aligrudić | Pura |
| Drago Čumić | Milisav |
| Stole Aranđelović | Vesko |
| Ljubomir Ćipranić | Pijani vašarlija |
| Dragomir Felba | Deda Vukajlo |
| Borivoje Jovanović | Kustos muzeja |
| Ratislav Jović | Živan |
| Vladimir Popović | Vetrinar |
| Predrag Milinković |  |
| Dobrila Ćirković |  |

Spoljašnje veze
---------------

* *Naivko* na IMDb-u ()
**Rubén Dario Limardo Gascón** (Ciudad Bolívar, 3. kolovoza 1985.) je venezuelanski mačevalac, višestruki panamerički prvak i olimpijski pobjednik u mačevanju iz 2012. godine. Limardo je te godine postao tek drugi predatavnik Venezuele koji je osvojio zlato na Olimpijskim igrama, nakon boksača Francisca Rodrígueza, koji je zlato osvojio 1968. godine. Godine 2016. nosio je zastavu Venezuele na otvaranju Olimpijskih igara u Riju. 

Mačevanjem se počeo baviti sa sedam godina, pod utjecajem ujaka, koji je taj sport otkrio u Mađarskoj. Karijeru je započeo kao dešnjak u floretu, međutim nakon ozljede je morao promijeniti i ruku i disciplinu, prešavši na mač. Nastupe na kontinentalnim prvenstvima započeo je dosta rano, a već je 2008. godine nastupio na svojim prvim Olimpijskim igrama, gdje je završio 23. u ukupnom poretku. U narednom je periodu nizao zlatne medalje na kontinentalnim natjecanjima, samo da bi 2012. godine u Londonu osvojio zlatnu medalju u muškom maču, postavši tako prvi latinoamerički pobjednik u mačevanju nakon Kubanca Ramóna Fonsta 1904. godine te tek drugi osvajač zlata za svoju zemlju. 

Nakon tog uspjeha, nastavio je osvajati zlata na kontinentalnim prvenstvima, a na svjetskom prvenstvu 2013. godine osvojio je srebrnu medalju u istoj disciplini. Godine 2016. dobio je čast nositi zastavu svoje zemlje na otvaranju Olimpijskih igara.

Vanjske poveznice
-----------------

* Rubén Limardo at BBC Sport
* Rubén Limardo at NBC Olympics
* Rubén Limardo at FIE
**Päijänne** (čita se **Pejene**) je drugo po veličini jezero Finske a zbog pitke vode najvažnije.

Karakteristike
--------------

Jezero Päijänne leži u sredini južne Finske, kraju hiljadu jezera.
Jezero je dugo 135 km a široko od 3 do 29 km, ima površinu od 1,054 km², leži na 78,4 metara nadmorske visine, prosječna mu je dubina 18 a najveća 95.3 metara.

Päijänne je najdublje finsko jezero, koje zahvaljujući brojnim pritokama svakih 2,5 godine kompletno izmjeni vode, koje mu istječu rijekom Kymijoki u Finski zaljev.

Srednja visina vode iznosi 78,2 metara, a godišnje varira do 60 centimetara.

Najveći gradovi su Jyväskylä, na sjeveru i Heinola na jugu, uz brojne manje, svi su međusobno povezani brodskim vezama, a kanalom Vääksy i sa Jezerom Vesijärvi i Lahtijem.

Vrlo razvedene obale jezera i brojni otoci obrasli su gustom šumom, koja se intenzivno eksploatira i prevozi jezerom. Duž obala 
nižu se brojna naselja, a na jugu brojni ljetnikovci.

Na jugu se nalazi istoimeni Nacionalni park formiran 1993. na površini od 14 km².

Helsinki je podzemnim akvaduktom dugim 120 km povezan sa jezerom, zbog pitke vode.

Povezano
--------

* Lista najvećih finskih jezera

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Lake Päijänne*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 08. 10. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Päijänne*" (engleski). Kotka Maretarium. Arhivirano iz originala na datum 2016-03-04. Pristupljeno 09. 10. 2015.

Vanjske veze
------------

* *Päijänne* na portalu Kotka Maretarium Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u ()
**Southern Uplands** prevedeno **Južne visoravni** je najužnija i najmanje naseljena geografska regija Škotske, 
od tri koliko ih ima (ostale dvije su Highlands / Škotsko gorje i Central Lowlands / Centralne nizine).

Južne visoravni su ruralan kraj u kom se većina stanovnika bavi poljoprivredom, dijelom su šumovite sa brojnim 
vrištinama.

Geografske karakteristike
-------------------------

Za razliku od Highlandsa - Južne visoravni su puno niže, ni najviši vrhovi ne prelaze 850 metara. Najveći 
masiv je Cheviots čija visina ne prelazi 816 metara nadmorske visine, jedino planine Merrick i Broad Law imaju preko 
830 metara. Karakteristika toga kraja su prostrane visoravni ispresjecane brojnim kotlinama.

Južne visoravni zajedno sa regijom Central Lowlands / Centralne nizine formiraju posebnu kulturološku regiju 
Lowlands.

Povezano
--------

* Highlands / Škotsko gorje
* Central Lowlands / Centralne nizine

Izvori
------

1. 1 2  „*Southern Uplands*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 1. 2015.
2. ↑  „*Central Lowlands*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 12. 2014.

Vanjske veze
------------

* *Southern Uplands* na portalu Encyclopædia Britannica ()

}

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Budagoša sa tri kopije spisa Visuddhimagga
**Budagoša** (pali: *Buddhaghoṣa* - "Budin glas") je bio uticajni učitelj i monah teravada budizma, koji je živio i radio u 5. veku na današnjoj Sri Lanki.

Čuven je po svojim tumačenjima pali kanona, koja do danas predstavljaju neprikosnoveni autoritet. Njegovo najvažnije delo je "Put pročišćenja" (*Visuddhimagga*), obiman zbornik budističke misli i prakse. Budagoša je bio jedini učenjak na području sistematizovanja Budina učenja koji se može nazvati filosofskim misliocem, a ne samo komentatorom.

U zemljama teravadinskog budizma Budagosu smatraju najvećim izlagačem i tumačem kanonskih spisa.

Život
-----

Nema pouzdanih podataka o datumu ili mestu njegovog rođenja. Sinhaleško predanje navodi da je rodom iz Magadhe u severnoj Indiji. Neka novija istraživanja ukazuju na Andhru u južnoj Indiji kao njegovo rodno mesto. Poreklom je bio braman koga je budizam rano privukao preko kontakata sa učenim budističkim monahom Revatom; pristupio je sanghi i otputovao na Šri Lanku (ranije Cejlon), nastanivši se u Velikom manastiru (*Mahavihara*), gde je proveo veći deo života u proučavanju spisa i pisanju.

Oko 425. godine Buddhaghosa sakuplja različite sinhaleške komentare kanona – oslanjajući se uglavnom na *Maha atthakathu* (Veliki komentar) sačuvan u Mahavihari — i svoj rad prevodi na pali. Na ovaj način sinhaleška budistička učenost postaje dostupna čitavom theravādskom svetu. Kao kamen temeljac svoga rada, Buddhaghosa sastavlja kapitalno delo Visuddhimagga (Staza pročišćenja), koja kasnije postaje klasičan priručnik budizma na Šri Lanki.

Pred kraj života se vratio u rodnu Magadhu i umro u Gaji. Burmanci ističu njegovo burmansko poreklo i činjenicu da je svoje veliko delo, Visudhimagu, kao i kompletni pali kanon, izložio na Burmi, otpočinjući tako period koji se smatra novom erom u budizmu te zemlje.

Spisi
-----

> 
> Postoji patnja, ali ne onaj ko pati,  
> 
> postoje djela, ali ne onaj ko radi,  
> 
> postoji oslobođenje, ali ne onaj ko slobodan biva,  
> 
> 
> 
> postoji put, ali na njemu putnika nema.
> 
> – Budagoša, *Put oslobođenja*

Pored čuvenog Puta pročišćenja, Budaghosa je napisao tumačenja Vinaja-pitake, Suta-pitake i Abidama-pitake. Među njegova dostignuća ubraja se i ponovno promovisanje palija u vreme kada je sanskrit postajao dominantan jezik među hindusima, kao i sistematski razvoj teravadinske škole filozofije.

Vidi još
--------

* Pali kanon
* Budizam na Šri Lanki

Izvori
------

1. 1 2  Rada Iveković, Rana budistička misao. Biblioteka Logos, IP Veselin Masleša, Sarajevo. 1977. pp. 131-152.
2. ↑  Čedomil Veljačić » Budizam » Historijski uvod
3. ↑  Trevor O. Ling, Rečnik budizma, Geopoetika, Beograd 1998.
4. ↑  Theravāda budizam: Hronologija
5. ↑  B. C. Law, The Life and Work of Buddbaghosa (1923) (izd. 1946)
6. ↑  Čedomil Veljačić, Budizam

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 100898544
* LCCN: n79090157
* ISNI: 0000 0001 1884 6571
* GND: 118667912
* SUDOC: 032208243
* BNF: cb123283720 (podaci)
* BIBSYS: 95011088
* NDL: 00550276
* NKC: jo2015891514
* BNE: XX903514
* CiNii: DA02012521
* CONOR.SI: 185941091

 |
James Tissot, *Prvi će biti poslednji*.
„**Ko se uzdiže poniziće se, a ko se ponizi uzvisiće se**" je čuvena Isusova izreka zabeležena na više mesta u Novom zavetu.

Isus ju je upotrebljavao u različitim kontekstima: kao primer lične skromnosti i skrušenosti, te kao željeno načelo odnosa u njegovoj zajednici.

Upotreba
--------

### Priča o fariseju i cariniku

*Glavni članak: Priča o fariseju i cariniku*
Carinik i farisej na molitvi.
U Evanđelju po Luki, ova izreka sledi kao naravoučenije priče o fariseju i cariniku, koja kaže sledeće:

> Dva čovjeka uđoše u hram da se mole Bogu, jedan farisej a drugi carinik. Farisej stade i moljaše se u sebi ovako: Bože, hvala ti što nisam kao ostali ljudi: grabljivci, nepravednici, preljubnici ili kao ovaj carinik. Postim dvaput u sedmici; dajem desetak od svega što steknem. A carinik izdaleka stajaše, i ne htjede ni očiju uzdignuti nebu, nego se bijaše u prsa svoja govoreći: Bože, milostiv budi meni grješnome! Kažem vam, ovaj otide opravdan domu svome, a ne onaj.
> 
> Jer svaki koji sebe uzvisuje poniziće se, a koji sebe ponizuje uzvisiće se.
> 
> 

### Pouka gostima za stolom

Na drugom mestu u Evanđelju po Luki, Isus koristi ovu izreku kao pouku gostima koji za trpezom traže čelo stola:

James Tissot, *Ručak u kući fariseja*.

> A gostima kaza priču, kad opazi kako izbirahu začelja, i reče im: Kad te ko pozove na svadbu, ne sedaj u začelje, da ne bude među gostima ko stariji od tebe; I da ne bi došao onaj koji je pozvao tebe i njega, i rekao ti: Podaj mesto ovome: i onda ćeš sa stidom sesti na niže mesto. Nego kad te ko pozove, došavši sedi na poslednje mesto, da ti kaže kad dođe onaj koji te pozva: Prijatelju! Pomakni se više; tada će tebi biti čast pred onima koji sede s tobom za trpezom.
> 
> Jer svaki koji se podiže, poniziće se; a koji se ponižuje, podignuće se.
> 
> 

### Načelo odnosa u zajednici

U Evanđelju po Mateju Isus ovom izrekom oslikava željeni odnos između učenika u njegovoj zajednici:

Isus pere noge svojim učenicima.

> A najveći između vas da vam bude sluga. Jer koji se uzdiže poniziće se, a koji se ponizi uzvisiće se.
> 
> 

Na drugom mestu u Evanđelju po Marku ovakav odnos između njegovih učenika suprotstavlja odnosu između vladara i podanika:

>  Znate da knezovi narodni vladaju narodom i poglavari njegovi upravljaju njim. Ali među vama da ne bude tako; nego koji hoće da bude veći među vama, da vam služi. I koji hoće prvi među vama da bude, da bude svima sluga. Jer Sin Čovječji nije došao da mu služe nego da služi, i da dade život svoj u otkup za mnoge.
> 
>

Izvori
------

1. ↑  Evanđelje po Luki, 18:9-14 (prevod SPC)
2. ↑  Evanđelje po Luki, 14:7-11 (prevod Vuk Karadžić)
3. ↑  Evanđelje po Mateju, 23:11-12 (prevod SPC)
4. ↑  Evanđelje po Marku, 10:42-44 (prevod Vuka Karadžića)

Vidi još
--------

* Isusove parabole
S lijeva na desno - eritrocit, trombocit, leukocit
**MPV** (eng. **M**ean **P**latelet **V**olume) je prosječni obujam trombocita u krvi i uključen je u
krvnu sliku.

S obzirom da je prosječna veličina trombocita veća kada ih tijelo proizvodi više, MPV test nam može reći o proizvodnji trombocita u koštanoj srži ili o njihovom gubljenju.
Kod gubitka trombocita MPV je viši. To se može vidjeti kod idiopatske trombocitopenične purpure, mijeloproliferativne bolesti kao i kod Bernard–Soulierovog sindroma.

Također može biti povezano i s pred eklampsijom i oporavkom nakon prijelazne hipoplazije.
Izrazito nizak MPV u svezi je s trombocitopenijom kada je oslabljena
proizvodnja kao kod anemije usljed aplazije (aplastična anemija).

Referentni interval za MPV je 6,8 - 10,4 fL.

Izvori
------

1. ↑  , Lab Tests Online.
2. ↑  , Arch Pathol Lab Med. Vol 133, September 2009;1441-43..

Vanjski linkovi
---------------

* MPV Definition
* Medicinenet.com: Thrombocytopenia
* Diabetesexplained.com: MPV
* Arhivirano 2013-02-23 na Archive.is-u ahajournals.org: Article related to MPV
* : NIH.gov: article related to MPV
* Wisegeekcom: What is Mean Platelet Volume
* Clinlabnavigator.com: MPV
**Prva kozačka konjička divizija** (nem. *1. Kosaken-Kavallerie-Division*) je bila jedinica Vermahta sastavljena od kozačkih antisovjetskih dobrovoljaca i regrutovanih zarobljenika Crvene armije.

Borbeni put
-----------

Pripadnici 1. kozačke divizije
Prva kozačka konjička divizija Vermahta formirana je tokom leta 1943. od kozačkih antisovjetskih dobrovoljaca i odabranih regrutovanih zarobljenika Crvene armije, da bi ubrzo bila upotrebljena u Jugoslaviji.

> Pošto je stanje u Hrvatskoj kritično, Hitler je izdao zapovest da se za borbu protiv bandita upotrebi 1. kozačka divizija, a naoružanje za tu diviziju da se upotpuni iz zaplenjenog italijanskog oružja.
> 
> – Ratni dnevnik Vrhovne komande Vermahta od 14. septembra 1943.

Počev od septembra 1943. nalazi se u sastavu 69. rezervnog korpusa Druge oklopne armije koji je bio zadužen za teritoriju severno od Save. Pored angažovanja u korpusnim operacijama protiv NOVJ u Sremu i Slavoniji, Druga oklopna armija upotrebljavala je delove ove jedinice i u operacijama južno od Save.

> Nije ni udovoljeno hrvatskom zahtevu, da se 1. kozačka divizija premesti van Hrvatske, jer su Kozaci postali strah i trepet za hrvatsko stnovništvo. Hitler je podvukao, da je kozačka divizija veoma pouzdana, koja bi se u svakom slučaju borila protiv Engleza. Kozačku diviziju možemo da povučemo tek onda, kada prestanu aktivnosti bandi.
> 
> – Ratni dnevnik Vrhovne komande Vermahta od marta 1944.

U novembru 1944. proglašena je SS-formacijom.

U januaru 1945. razvijanjem iz njenog sastava formirana je i **Druga kozačka konjička divizija**, sa kojom je zajedno sačinjavala 15. kozački konjički korpus. Ratni put završila je u južnoj Austriji, delom zarobljena od Crvene armije, a delom od Britanaca. Britanci su svoj deo zarobljenika predali Crvenoj armiji. Nakon predaje, njeni pripadnici ruske narodnosti su većinom streljani.

Izvori
------

1. 1 2  Nikola Živković, Srbi u Ratnom dnevniku Vrhovne komande Vermahta

Povezano
--------

* Nemačke jedinice na jugoslovenskom ratištu u Drugom svetskom ratu

Vanjske veze
------------

* **1. Kosaken-Kavallerie-Division** - Axis History Factbook ()
* **1st Cossack Division** - vojska.net ()
**Svemoć**, **svemogućnost** ili **omnipotencija** (lat.) u filozofiji je obeležje božanske prirode.

U filozofiji
------------

### Srednji vek

Sveti Augustin daje sledeće određenje svemoći: "Svemoćan znači da on čini ono što hoće, i da ne trpi ono što neće; kad bi mu se takvo što događalo, nipošto ne bi bio svemoćan" (*De civ. D. 5,10,1*).

Toma Akvinski primećuje da božansko svojstvo omnipotencije znači da bog može učiniti "sve ono što je moguće". Moguće je ono što nije u suštinskoj oprečnosti prema biću, drugim rečima, čije postojanje ne uključuje protivrečnost. Ono što u samom pojmu uključuje protivrečnost nije ni aktuelno ni moguće, to je nebiće. Na primer, da čovek bude i čovek i konj uključuje protivrečnost: čovek je racionalan, a konj iracionalan. Možemo govoriti o "humanom konju" ili "konjskom čoveku", ali to ne znači nikakvu stvar, ni aktuelnu ni moguću. Dakle, sve što ima ili može imati bivstvo jeste predmet božanske svemoći, ali ono što je inherentno protivrečno nije predmet uopšte. Tako da ono što uključuje protivrečnost ne može biti učinjeno. Međutim, Toma naglašava da to ne znači da bog može činiti samo ono što aktuelno čini. On zaključuje da bog može stvoriti nešto bolje od bilo koje date stvari.

### Novi vek

Spinoza postavlja objektivna ograničenja božjoj svemogućnosti. On kaže:

> Stvari nisu mogle biti proizvedene od boga ni na koji drugi način, i nikakvim drugim redom, nego što su bile proizvedene.
> 
> – Spinoza

U psihologiji
-------------

U psihologiji, omnipotencija je osećaj nekih osoba da svojim delovanjem ili čak mislima mogu izazvati veliki uticaj na ponašanje ili druge promene u socijalnoj sferi. Mnogi smatraju da je ovakav osećaj fiksacija na vreme detinjstva bez da se poštuje princip realnosti i onog što se događa „ovde i sada". Vera u omnipotencijal misli je magijske prirode te stvara uslove za razvoj opsesivne neuroze.

Izvori
------

1. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 366), Beograd, 1989.
2. 1 2  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 367), Beograd, 1989.
3. ↑  Frederik Koplston, Srednjovekovna filozofija (str. 368), Beograd, 1989.
4. ↑  Spinoza, Etika (str. 34), Beograd, 1983.
5. ↑  Ivan Vidanović, Rečnik socijalnog rada

Vidi još
--------

* Paradoks svemogućnosti
* Problem zla
* Sveprisutnost
**Megaloblastna anemija** je oblik anemije koji nastaje usled poremećaja sinteze DNK u matičnim ćelijama kosne srži.

U najvećem broju slučajeva (95%) megaloblastna anemija nastaje usled nedostatka vitamina B12 ili folne kiseline, a u samo 5% slučajeva zbog naslednog ili stečenog poremećaja u sintezi DNK. Kako pri deficitu ovih vitamina nije smanjena sinteza RNK, pa stoga ni hemoglobina, sazrevanje citoplazme se odvija normalno. S druge strane, sazrevanje jedra je usporeno, a to utiče na sposobnost ćelija za deobu i proliferaciju.

Kao posledica nastaju megaloblasti (umesto uobičajenih eritroblasta), a od njih megalociti koji dospevaju u perifernu krv. Veliki broj megaloblasta i megalocita se raspada još u kosnoj srži, a skraćen je i životni vek eritrocita u krvotoku. Ovaj fenomen izaziva hiperplaziju eritrocitne loze, ali ona ipak ne uspeva da kompenzuje pojačanu razgradnju ovih ćelija, što dovodi do anemije.

Najčešći oblik megaloblastne anemije je **perniciozna anemija**, koja nastaje usled deficita vitamina B12. Ona je posledica nestvaranja unutrašnjeg faktora u sluzokoži želuca, potrebnog za apsorbovanje vitamina B12 u terminalnom delu ileuma. Nestvaranje unutrašnjeg faktora je posledica atrofije sluznice želuca, koja je uslovljena autoimunim procesima. Postoje i drugi oblici megaloblastne anemije, a jedan od njih je i **eritroleukemija**.

Deficit vitamina B12 je veoma redak, jer se dovoljne količine unose putem hrane (osim kod striktnih vegetarijanaca). Deficit folne kiseline je nešto češći, zbog velikih dnevnih potreba (oko 50μg) a malih rezervi istog u organizmu (5–10 mg). Nedostatak ovih vitamina izaziva i druge poremećaje, kao npr. atrofiju epitelnih ćelija u gastro-intestinalnom traktu, neurološka oštećenja i sl.

Oblici megaloblastnih anemija koji nastaju zbog urođenih ili stečenih poremećaja u sintezi DNK su: **orotska acidurija**, **Lesch-Nihan-ov sindrom** i dr. Takođe, bolest se javlja i kao komplikacija pri davanju mnogih hemioterapijskih sredstava pri lečenju leukemija i tumora.

Izvori
------

1. ↑  „Megaloblastic Anemia: Overview - eMedicine Hematology". Pristupljeno 7. 2. 2009.
2. ↑  „Megaloblastic (Pernicious) Anemia - Lucile Packard Children's Hospital". Arhivirano iz originala na datum 2008-03-23. Pristupljeno 12. 3. 2008.

Šablon:Portalbar
**Tribigild** (? - cca. 400?) je bio ostrogotski general u bizantskoj službi čiji je ustanak izazvao ozbiljnu krizu na dvoru cara Arkadija. Historičari vjeruju da je u rimsku službu ušao na čelu izbjeglica sa područja ostrogotske postojbine u Istočnoj Evropi koju su bili osvojili Huni. Njegovi sljedbenici, kojima su Rimljani dali status *foederata*, naseljeni su u Frigiji. Nakon što mu godine 399. prilikom audijencije u Konstantinopolu car nije ukazao odgovarajuću počast, uvrijeđeni Tribigild je podigao ustanak i sa svojim Ostrogotima započeo pustošiti Malu Aziju. Iako su, prema bizantskim izvorima, lokalne milicije bile sasvim dovoljne da poraze Tribigilda, carski premijer Eutropije je iz političkih razloga na njih preko Helesponta poslao carsku vojsku. Većinu ljudstva te vojske su, međutim, činili Goti, a na njenom čelu vojskovođa Gainas, za koga neki historičari vjeruju da je bio Tribigildov rođak. Gainas je caru poslao depeše u kojima navodi da je Tribigild previše jak da bi ga se moglo poraziti te sugerirao pregovore. Car je pristao, a jedan od ključnih zahtjeva je bila i Eutropijeva glava. Gainas, koji je zahvaljujući tom manevru postao najmoćnija osoba Carstva, u tome međutim nije dugo uživao. U Konstantinopolu je izbio ustanak u kome su Gainsovi Goti masakrirani; historičari vjeruju da je slična subdina snašla i Tribigilda čije je ime nestalo iz historijskih zapisa.

Izvori
------

* A. Richard Diebold Center for Indo-European Language and Culture  Arhivirano 2007-08-11 na Archive.is-u
* Noel Lenski, review of Wolfgang Hagl's *Arcadius Apis Imperator: Synesios von Kyrene und sein Beitrag zum Herrscherideal der Spätantike, Bryn Mawr Classical Review*, 98.3.08
* Biography of John Chrysostom from Smith's *Greek and Roman Biography and Mythology*  Arhivirano 2006-05-29 na Wayback Machine-u
* Gibbon's *Decline and Fall of the Roman Empire*, vol. 3  Arhivirano 2006-07-19 na Wayback Machine-u
* Arcadius page at romanemperors.org
*Za ostale upotrebe, v. Arditi (razvrstavanje).*
Arditi poziraju sa isukanim noževima 1918. godine
**Arditi** je naziv koji se koristi za pripadnike jurišnih jedinica Italijanske kraljevske vojske koji su djelovale u posljednjim godinama Prvog svjetskog rata te stekle status elitne formacije. Osnovane su u ljeto 1917. godine od dobrovoljaca, najčešće pripadnika alpinaca i bersaljera, te izvježbane i opremljene za izvođenje najdelikatnijnih i najopasnijih napadnih operacija, pri čemu se koristila taktika infiltracije među i u pozadinu neprijateljskih položaja. Arditi su u borbi preferirali korištenje ručnih bombi i noževa umjesto standardnog streljačkog naoružanja, mada su ponekad njihove formacije bile opremljene lakim topovima i mitraljezima, a pred sma kraj sukoba i automatima. Službeno su rasformirane 1920. godine, mada su njihovi pripadnici kasnije postali dijelom paravojnih formacija, od kojih je najpoznatija milicija sa kojom je Gabrielle d'Annunzio zauzeo Rijeku, te antifašistički Arditi del popolo koji su djelovali neposredno pred dolazak Mussolinija na vlast.

Vanjske veze
------------

***Arditi*** na Wikimedijinoj ostavi

* Arditi in English
* The Flower of Battle
* A Dagger used by Arditi
* Italian Army resurrects the battle proven Arditi Dagger Arhivirano 2008-10-01 na Archive.is-u
* COMSUBIN page showing their patch with the Caiman clenching the dagger
* *Arditi del Popolo* PDF
* Approfondimento/2
* Arditi at Barricateaparma.it
* Arditi at Cimeetrincee.it
* Arditi Dagger (ru) Arhivirano 2017-01-30 na Wayback Machine-u
* Origin of the Arditi at Ardito2000.it Arhivirano 2009-09-18 na Wayback Machine-u
Glad koja seispoljava kao nedostatak hrane za faunu, odnosno nedostatak hrane za stanovništvo na širem području se ponekad naziva **masovna glad**. U tom smislu se razlikuju dvije vrste gladi - kronična i periodična glad. 

Kronična glad se najčešće ispoljava kroz pothranjenost najvećeg i velikog dijela stanovništva na nekom području uzrokovanog trajnim geografskim, klimatskim ili društveno-ekonomskim okolnostima (neplodna zemlja, prenaseljenost, religijski tabui protiv određenih vrsta prehrane i sl.). 

Periodična glad obično naglo zahvaća velike dijelove stanovništva uslijed izvanrednih događaja kao što su elementarne nepogode, zarazne bolesti ili rat, a koji izazivaju prekid proizvodnje, odnosno distribucije hrane na nekom području. Kao primjeri masovne gladi u historiji se navode Velika glad u Irskoj sredinom 19. vijeka, Holodomor u Ukrajini početkom 1930-ih, Velika glad u Bengalu 1940-ih, glad u Biafri krajem 1960-ih, etiopska glad 1980-ih te sjevernokorejska glad 1990-ih.

Eksterni linkovi
----------------

***Masovna glad*** na Wikimedijinoj ostavi

* United Nations World Food ProgrammeHunger relief against poverty and famine
* International Food Policy Research Institute Sustainable solutions for ending hunger
* In Depth: Africa's Food Crisis, BBC News
* Fighting Hunger and poverty in Ethiopia (Geopolicity)PDF (1.48 MiB) (Peter Middlebrook)
* Overfarming African Land Is Worsening Hunger Crisis - New York Times
* The blog about the upcoming food shortage crisis
* Food Security: A Review of Literature from Ethiopia to India (Geopolicity) Arhivirano 2008-12-22 na Archive.is-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85047075
* GND: 4160816-1
* BNF: cb133188531 (podaci)
* HDS: 016226
* NDL: 00565784
* NKC: ph120743

 |