recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Interpolacija** (latinski:  = "umetanje") termin je kojim se, u filologiji i tekstualnoj kritici, označava tekst koji nije napisao izvorni autor dela, tj. tekst koji je naknadno umetnut u izvorno delo. Pošto između izvornog antičkog teksta i postojećeg primerka tog teksta često stoji nekoliko generacija rukopisa, od kojih je svaki pisao drugi prepisivač, prirodno je postojala tendencija da se tokom vremena u takve tekstove uvuku delovi koji ne pripadaju izvorniku.

Neke interpolacije su isprva bile samo kratka objašnjenja (npr. *sic*), ali ima i takvih koje su ubačene kao namerni falsifikati, kakav je, na primer, slučaj s falsifikovanim odlomcima i celim delima pripisanim Pseudo-Isidoru. Slično tome, apolinaristički jeretici ubacili su svoje interpolacije u pisma Ignjatija Antiohijskog tri stoleća nakon njihovog nastanka. Povelje i pravni dokumenti takođe su ponekad interpolirani. 

Ipak, većina interpolacija rezultat je pogreške i nepreciznosti do kojih dolazi prilikom ručnog prepisivanja rukopisa. Na primer, ako je prepisivač pogrešio prilikom prepisivanja teksta i slučajno izostavio nekoliko redaka, obično je taj izostavljeni tekst naknadno zapisivao na margini rukopisa. Međutim, na marginama skoro svih rukopisa nalaze se i zabeleške koje su tokom vremena ostavljali razni čitaoci. Stoga, neki drugi prepisivač koji je, možda nakon protoka mnogo vremena, hteo napraviti novi primerak rukopisa, susretao se s velikim teškoćama da utvrdi da li neka zabeleška na margini predstavlja sastavni deo teksta (koji je prethodni prepisivač greškom izostavio iz samog teksta) ili se radi samo o komentaru nekog čitaoca.

Savesni prepisivači trudili su se da u novi primerak prepišu sve što se nalazilo u rukopisu, ali su uvek mogli da se oslone samo na vlastitu procenu. Stoga bi u tekst ponekad ušli i komentari i zabeleške koje ne pripadaju izvorniku.
**Interregnum** ili **međuvlašće** u užem značenju označava razdoblje između kraja vladavine jednog vladara i početka vladavine sljedećeg. Pojam interregnum je stvoren spajanjem latinskih riječi *inter* i *regnum.* Značenje prve riječi u prijevode je *između*, a druge *kraljevanja*. Interregnum se tijekom povijesti najčešće događao nakon kraljeve smrti, kada se dovodilo u pitanje nasljeđivanje prijestolja. U papinskoj državi interregnum je i danas politička konstanta pošto nakon završetka jednog pontifikata postoji prijelazno razdoblje tijekom kojeg se bira novi papa.

U širem smislu se pod time podrazumijeva i svaki prijelazni period između završetka jedne i početka druge vlasti/uprave u nekoj državi ili društvenoj grupi (vjerska zajednica, politička stranka, poduzeće i sl.)

Interregnum u povijesti
-----------------------

* Rimsko Carstvo 19.08. - 18.09. 14. (Po zakonu Augusta car se birao od strane Senata)
* Zapadno Rimsko Carstvo 465. - 467. (Nakon smrti cara Libije Severa)
* Langobardsko Kraljevstvo 574.-584.
* Hrvatsko Kraljevstvo 1097. - 1102. (Nakon smrti Petra Svačića), 1490. - 1492. (Sabor je odbijao 2 godine prihvatiti Vladislava II. za kralja), 1526. - 1527. (nakon Mohačke bitke)
* Dansko Kraljevstvo 1332. - 1340. (nakon smrti kralja Kristofera)
* Osmanski interegnum (1412. - 1413.)
**Čijapas** (šp. *Estado de Chiapas*) je savezna država Meksika. Ima površinu od 75.634  i 4.255.790 stanovnika (podatak iz 2005). Od njih, oko milion su indijanskog porekla od kojih četvrtina ne govori španski jezik. 

Kanjon Sumidero na reci Grihalva u Čiapasu
Nalazi se na jugoistoku zemlje uz obalu Tihog okeana. Na istoku se graniči sa Gvatemalom, na zapadu sa Oahakom, na severu sa Tabaskom, i na severozapadu sa Verakruzom. 

Glavni grad Čiapasa je Tustla Gurieres. Drugi značajni gradovi su turističko središte San Kristobal de las Kazas i privredno središte Tapačula. Čijapas je poznat po arheološkim nalazištima kulture Maja, kao što su: Palenke, Bonampak i Jasčilan. 

U kolonijalno doba Čiapas je pripadao Gvatemali. Gvatemalu je pripojio Meksiko 1822, da bi se ona 1823. ponovo osamostalila. Narod Čiapasa je na referendumu izabrao da ostane u Meksiku. Država Čiapas je osnovana 1824. 

Čijapas je jedna od najsiromašnijih meksičkih država. U državi je aktivan levičarski antiglobalistički pokret za prava domorodačkog stanovništva - zapatisti (*EZLN*). Oni su 1994. podigli oružanu pobunu. 

Chiapas.

Vanjske veze
------------

***Chiapas*** na Wikimedijinoj ostavi

* Internet prezentacija države Čiapas (šp.)
* „Srce Čiapasa" - turističke informacije (šp.)

  


| * p
* r
* u
Federalne jedinice Meksika |
| --- |
| 
Aguascalientes • Baja California • Baja California Sur • Campeche • Chiapas • Chihuahua • Coahuila • Colima • Durango • Distrito Federal • Guanajuato • Guerrero • Hidalgo • Jalisco • México • Michoacán • Morelos • Nayarit • Nuevo León • Oaxaca • Puebla • Querétaro • Quintana Roo • San Luis Potosí • Sinaloa • Sonora • Tabasco • Tamaulipas • Tlaxcala • Veracruz • Yucatán • Zacatecas
 | Zastava Meksika |
**Hilperik II.** (oko 670. - Noyon, 721.), je bio franački kralj od 715. - 721. godine

Poslije smrti dotadašnjeg franačkog majordoma i de facto vladara Pipina Herstalskog i kralja Dagoberta III. 715. godine neustrijski majordom Ragenfrid proglasio je Hilperika II. u Neustriji za kralja Franaka. Do toga događaja novi kralj je bio mirno živio u samostanu gdje je bio živio povučeno još od kada mu je otac Hilderik II. bio ubijen 675 godine. Ragenfried, koji je očekivao da je svojim izborom kralja od 45 godina koji nikada nije ima političko iskustvo stekao poslušnika, ubrzo postaje iznenađen pošto novi kralj se odlučuje na direktno vođenje bitaka radi priznavanja svoje vlasti u Austraziji. Tamo se njemu protivila Pipinova supruga Plektruda kao i njegov vanbračni sin Karlo Martel. U ovom ratu svih protiv svih borbe u ratu za ujedinjenje države **Hilperik II.** i Plektruda će biti potučeni 717. godine, a njihov pobjednik će za novog kralja proglasiti Klotar IV. Taj uzurpator će biti potučen već sljedeću godinu, a onu potom će ubrzo prirodno ili ne umrijeti. Bez obzira na tu smrt Karlo Martel nije odustao nego u vojnim kampanjama 718. i 719. godine potpuno uništava vojsku **Hiplerika II.** koji je prisiljen nakon tih katastrofa prepustiti svu stvarnu vlast u državi Karlu Martelu. Samo godinu dana nakon toga on umire. Tijekom te posljednje godine "vlasti" njegov posljednji prijatelj grof Odo od Akvitanije u bitci za Toulouse pobjeđuje prvu arapsku invaziju Franačke. Poslije kraljeve smrti na njegovo prijestolje Karlo Martel stavlja kralja "sjenku" Teodorika IV.. Bez obzira na to posljednji merovinški kralj će biti njegov sin Hilderik III..

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Franački kraljevi** | Nasljednik: |
| **Dagobert III. (711. - 715.)** | **Teodorik IV. (721. - 735.)** |

| * p
* r
* u
Merovinški monarsi |
| --- |
| Teodebert I, 534-548.Teodebert I, 534-548. | Hilderik I (457–481) • Klodvig I (481–511) • Hildebert I (511–558) • Hlodomer (511–524) • Teuderik I (511–533) • Teudebert I (533–548) • Teudebald (548–555) • Klothar I Stari (511–561) • Haribert I (561–567) • Guntram (561–592) • Sigebert I (561–575) • Hildebert II (575–595) • Teudebert II (595–612) • Teuderik II (612–613) • Sigebert II (613) • Hilperik I (561–584) • Klothar II Veliki (584–623) • Dagobert I (623–634) • Haribert II (629–632) • Hilperik (632) • Sigebert III (634–656) • Hildebert Posvojeni (656–661) • Klodvig II (639–657) • Klotar III (657–673) • Hilderik II (662–675) • Teuderik III (675–691) • Dagobert II (675–679) • Klodvig IV (691–695) • Hildebert III Pravedni (695–711) • Dagobert III (711–715) • Hilperik II (715–721) • Klotar IV (717–720) • Teuderik IV (721–737) • Hilderik III (743–751) | Hilderik I (457-481).Hilderik I (457-481). |


***Hilperik II*** na Wikimedijinoj ostavi
Za ostala značenja, v. Herakleja.
Karta drevne Lukanije.
**Herakleja** (također **Heraclea**, **Heracleia** or **Herakleia**; grčki: Ἡράκλεια) je bio drevni grad u nekadašnjoj Velikoj Grčkoj, smješten u Lukaniji nedaleko od obale Tarantskog zaljeva između rijeka Aciris (suvremena Agri) i Siris (suvremena Sinni), na mjestu gdje se nalazi suvremena *comune* Policoro u provinciji Matera, regije Basilicata u Italiji.

Herakleja je jedna od najmlađih starogrčkih kolonija koju su osnovali Atena te nedavno osnovani susjedni Turij godine 432. pne. Dugo vremena je bila u suparništvu sa susjednim Tarasom, ali je brzo postao bogat i uticajan grad u kome se održavala skupština svih italiotskih Grka. Početkom 3. vijeka pne. ju je Pir Epirski nasilno priključio Tarasu što je dovelo do sukoba s Rimskom Republikom i velike bitke kod Herakleje godine 280. pne. Dvije godine kasnije je postala rimski saveznik, te status očuvala sve do vremena Cicerona. U njegovoj blizini su kasnije pronađene *Tabule Heraclenses*, natpisi koji su važan izvor za *Lex Iulia Municipalis*, zakon kojim je Julije Cezar 45. pne. regulirao uređenje gradova u tadašnjoj Italiji. Do srednjeg vijeka grad je napušten u nikada razjašnjem okolnostima, a njegova lokacija nije sa potpunom sigurnošću utvrđena.

Eksterni linkovi
----------------

***Herakleja (Lukanija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Coins of Lucanian Heraclea

Koordinate: 40°12′00″N 16°40′01″E﻿ / ﻿40.200°N 16.667°E﻿ / 40.200; 16.667
Hrvatski hladnokrvnjak
**Hrvatski hladnokrvnjak** hrvatska je pasmina konja. Najbrojnija je autohtona pasmina konja.

Nastao je dugotrajnim križanjem toplokrvnih kobila s uvezenim pastusima hladnokrvnih pasmina. U počecima i u manjem broju slučajeva korišteni su pastusi ardenske, peršeronske, brabantske, a u skorije vrijeme i u puno većem obimu, mađarski hladnokrvni pastusi. Početak stvaranja hrvatskog hladnokrvnjaka datira od 19. stoljeća pa do početka 20. stoljeća. Nakon svih tih križanja nastao je čvrst, radni konj, jakih kostiju, nešto teže, ali ne prevelike glave. Otporna je pasmina, dobre plodnosti i skromnih zahtjeva u prehrani. Koristio se za poslove na polju na području središnje Hrvatske, gdje se i danas najviše uzgaja, naročito u okolici Siska. Izlaže se na poljoprivrednim sajmovima, naročito na Bjelovarskom sajmu, gdje se ocjenjuju grla i nagrađuju najbolja. Krajem 2007. godine bilo je 4.897, a 2012. već 5.907 primjeraka ove pasmine na području Hrvatske, što govori da je njeno brojno stanje u porastu.

Vidi još
--------

* Konj
* Hrvatski posavac
* Hrvatski toplokrvnjak
* Međimurski konj
* Hrvatske pasmine domaćih životinja

Vanjske poveznice
-----------------

* Uzgojni program hrvatskog hladnokrvnjaka[*mrtav link*]
* Uzgoj pasmine započet je u 19. stoljeću
* Konjogojstvo u Republici Hrvatskoj - stanje i perspektiva
* Brojno stanje hrvatskog hladnokrvnjaka u 2012. godini

Izvori
------

1. ↑   Preuzeto 17. listopada 2011.
2. ↑  Ozimec, Roman: Hrvatske pasmine domaćih životinja, Hrvatski zemljopis, broj 58.
**El Kusejr** (arapski: القصير‎/el-Qoṣēr) je lučki grad i ljetovalište od 47,986 stanovnika na jugoistoku Egipta u muhafazi Muhafazi Crveno more.

Geografske karakteristike
-------------------------

El Kusejr se nalazi na zapadnoj obali Crvenog mora, udaljen 138 km južno od svog administrativnog centra Hurgade.
On je najveća egipatska luka u Crvenom moru južno od Sueza, na inače plitkoj i nepristupačnoj obali poznatoj po koraljnim grebenima.

Historija
---------

Za Antike je bio znan pod imenom **Leucus Limen** (Bijela luka), tu luku koristila je egipatska kraljica iz 18. dinastije - Hatšepsut (vladala 1479. pne. - 1458. pne.) kao bazu za trgovačke misije sa Arabijom. I Rimljani su je koristili u iste svrhe, a nakon njih i Osmanlije, koji su je koristili i za odlazak u hadž u Meku.

Osmanski sultan Selim I podigao je utvrdu, da zaštiti tu obalu od moguće invazije. I Napoleon Bonaparte uvidio je stratešku važnost te luke, pa je zauzeo grad, ali ga nije uspio zadržati na duži rok.
Osmanski valija Egipta Muhamed Ali koristio je luku za kampanje protiv Vahabista u Hidžazu.

Privreda
--------

U okolici grada kod sela Hamrafajn otkrivene su velike naslage fosfata, koji se obrađuje za transport brodovima u pogonima El Kusejru.

Pored fosfata za ekonomiju grada važan je turizam, zbog čistog i toplog mora i zbog koraljnih grebena, koje vole ronioci.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 22.7. 2020.
2. 1 2 3  „*Al-Baḥr al-Aḥmar governorate, Egypt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 22.07.2020.
3. 1 2 3 4 5  „*Quseir*" (engleski). Red Sea Governorate. Pristupljeno 22.07.2020.

Vanjske veze
------------

***El Kusejr*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Quseir* (`en`)
**Hrvatski list** je bio hrvatski dnevnik iz Pule. Ove novine su počele izlaziti 1915. a prestale su izlaziti 1918.

Pokretanje ovog lista poduprio je upravnik Vojnog odjela u Lučkom admiralitetu kapetan bojnoga broda Dragutin Prica.
Uređivali su ga Josip Hain, koji je tri godine bio urednikom te po par mjesecâ Ivan Markon i Lovro Scalier. Stvarni urednici bili su M. Krmpotić, zatim 1918. Mijo Mirković (koji se u ovom listu prvi put potpisao pseudonimom Mate Balota) te Ante Šepić.
Od poznatih osoba, za Hrvatski su list pisali Ivan Cukon, Fran Barbalić, Mijo Mirković i ini.

Smatra se da je ovaj list nastavio gdje je list Naša sloga stala. Rečeni list obustavljen je 25. svibnja 1918. što je bio neposredni povod pokretanja Hrvatskog lista. To je vremenski poklapalo se s ulaskom Italije u rat protiv Austro-Ugarske (izdajom dotadašnjeg savezništva Italije s Austro-Ugarskom), u jeku evakuacije civilnoga stanovništva iz Pule i okolice.

List je sadržavao članke na književnom hrvatskom jeziku i na čakavskom narječju hrvatskog jezika. Zanimljivost ovog lista je ta što je u rubrikama o lokalnim temama osim Istre, obuhvaćao i Dalmaciju.

Pretkraj rata je list je naginjao južnoslavenskom jedinstvu; za mandata zadnjih dvaju urednika (zadnja 4 mjeseca postojanja) su tekstovi bili na ekavici. Austrijskim vlastima sve to nije promaklo, pa su cenzorske nožice zahvatile i ovaj list, a zadnje godine rata je list doživio jednomjesečnu sudsku obustavu izlaženja.

Kad je Kraljevina Italija zaposjela Pulu 5. studenoga 1918. krenula je obračunati se sa svim nacionalno svjesnim Hrvatima na Istri. Istog dana su zabranile Hrvatski list, a nakladnika i tiskara ovog lista Josipa Krmpotića su osudili na zatvor od tri dana. Progon nije stao na tome. Nakladnika i urednike su poslije internirali u Italiji. Svaku nadu u oživljenje lista koja se pojavila 1920. godine. Te se godine tiskar Krmpotić vratio iz internacije, no fašisti su mu zapalili tiskaru, nakon čega je otišao iz Pule, ne vrativši se nikad.

Izvori
------

* Istarske novine online Arhivirano 2012-01-07 na Wayback Machine-u (sadrži digitalizirana stara izdanja)
* Istarske novine online Arhivirano 2012-01-13 na Wayback Machine-u Bruno Dobrić: Hrvatski list, Pula

1. 1 2 3  Hrvatski list
2. ↑  Grad Pula Ivan Zoričić: Jezik Balotine "Tijesne zbilje", časopis Nova Istra, pristupljeno 18. travnja 2011.

Literatura
----------

* Vitomir Ujčić: Puljski "Hrvatski list": (1915-1918), 1967.
**Guadix** je grad od 18,799 stanovnika na jugu Španjolske u Provinciji Granada.

Geografske karakteristike
-------------------------

Guadix leži na nadmorskoj visini od 949 metara u planinama Sierra Nevade, udaljen pedesetak km sjeveroistočno od administrativnog centra Granade.

Historija
---------

Guadix je antičko naselje za Rimljana zvao se **Acci**. Nakon njih gradom su vladali Mauri koji su ga zvali **Wādī-Ash** (Rijeka života), iz tog je kasnije izvedeno njegovo današnje ime.

Znamenitosti
------------

Od historijskih građevina Guadix ima maursku utvrdu - Alcazabu i renesansno - baroknu katedralu iz 18. vijeka, izgrađenu na temeljima starije džamije. Guadix je u Španjolskoj poznat po lokalitetu *Barrio de Santiago*, to je bilo naselje isklesanih spilja.

Privreda
--------

Privreda Guadixa se uglavnom bazira na poljoprivredi i to na ratarstvu, najviše se uzgaja pšenica, lan, konoplja i masline. Povrće i krumpir uzgajaju se po riječnim dolinama.
Guadix ima i nešto industrije koja proizvodi građevinski materijal, u novije vrijeme porasla je važnost turizma.

Gradovi pobratimi
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Argentina Buenos Aires, Argentina
* Španija Celanova, Španjolska
* Venezuela Guanare, Venecuela
 | * Zapadna Sahara La Güera, Zapadna Sahara
* Poljska Piaseczno, Poljska
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Spain: Andalucía*" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 06. 2018.
2. 1 2 3 4 5  „*Guadix*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 6. 2018.

Vanjske veze
------------

***Guadix*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Guadix* Arhivirano 2019-10-28 na Wayback Machine-u (`es`)
**Gušteran sićušni** (lat. *Lampanyctus pusillus*) riba je iz porodice Myctophidae. Ovo je mala riba dubokih voda koja naraste do 4,3 cm duljine, živi na dubinama između 40 i 850 m, po danu na većim dubinama, između 425 i 850 m, a po noći ide prema površini gdje se zadržava na dubinama između 40 i 125 m. Tijelo mu je oblika cigare, s velikom, kratkom tupastom glavom i velikim izbuljenim očima smještenima prema naprijed, te ustima koja dopiru iza očiju. Repna peraja je vrlo račvasta (dubokog V profila), a leđna peraja kratka. Ima relativno dugačku repnu peraju. Hrani se zooplanktonom, najviše kopepodima i ostrakodima, posebno tijekom noći, a sam je hrana brojnim grabežljivcima.

Rasprostranjenost
-----------------

Gušteran sićušni živi u svim oceanima, uglavnom na južnim dijelovima. U Atlantiku je prisutan po cijeloj njegovoj širini, počevši nešto južnije od Islanda i Grenlanda pa sve do 45°južno. Do iste južne zemljopisne širine živi i u Indijskom oceanu, a u Tihom oceanu živi u području južnog umjerenog pojasa, s izuzetkom peruanske struje s kojom dolazi i 10°N. Raširen je i po cijelom Mediteranu.

Izvori
------

1. ↑  (`en`) Pygmy lanternfish (fishbase.org)

Eksterni linkovi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Gušteran sićušni** |
**Gušteran šiljoglavi** (lat. *Lampanyctus crocodilus*) riba je iz porodice Myctophidae. Ovo je riba dubokih voda koja naraste do 30,0 cm duljine, živi na dubinama do 1192 m, po danu na većim dubinama, između 700 i 1192 m, a po noći ide prema površini gdje se zadržava na dubinama do 250 m, s mlađim i manjim primjercima pri vrhu. Tijelo mu je oblika cigare, s velikom, kratkom tupastom glavom i velikim izbuljenim očima smještenima prema naprijed, te ustima koja dopiru iza očiju. Repna peraja je vrlo račvasta (dubokog V profila), a leđna peraja kratka. Svijetle je boje, smeđkasto-žućkaste s tamnom glavom. Hrani se zooplanktonom, najviše kopepodima, ostrakodima i euphausiidima, posebno tijekom noći, a sam je hrana brojnim grabežljivcima. Tijelo mu sadrži fotofore, odnosno organe koji proizvode svjetlo.

Rasprostranjenost
-----------------

Gušteran šiljoglavi živi diljem sjevernog Atlantika, oko Grenlanda, Islanda, u Barentsovom moru, pa južno sve do Mauretanije. Prisutan je i po cijelom Mediteranu.

Izvori
------

1. ↑  (`en`) Jewel lanternfish (fishbase.org)

Eksterni linkovi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Gušteran šiljoglavi** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Gušteran šiljoglavi** |
**Hil** (starogrčki:  ili Ὕλᾱς) bio je, u grčkoj mitologiji, sin Herakla i Dejanire, eponimni heroj dorske file Hileja. Nakon Heraklove smrti Hila je usvojio dorski kralj Egimije.

Mitologija
----------

Po Hilovom rođenju Herakle je s Dejanirom i detetom otišao trahinskom kralju Keiku, kod koga su ostali sve do Heraklove smrti. Herakle je na samrti zavetovao Hila da se oženi lepom Jolom. Hil je poslušao oca, a kasnije je otišao u Atinu. Heraklova deca nastanila su se na Maratonu, ali su brzo došla u sukob s kraljem Euristejem, davnašnjim Heraklovim neprijateljem. U tom sukobu pobedu su odneli Heraklidi, pri čemu je Hil ubio Euristeja, odsekao mu glavu i predao je svojoj baki Alkmeni. Nakon kraćeg boravka u Tebi Heraklidi su krenuli na Peloponez, zavičaj svoga oca. Taj pohod, tokom kojega ge je Hila u dvoboju ubio Tegeaćanin Ehem, bio je neuspešan, pa su se Heraklidi povukli. Hilov grob pokazivan je u Megari.

S Jolom je Hil imao sina Kleodaja i kćerku Evehmu.

Melitin sin
-----------

U mitologiji se spominje još jedan **Hil**, sin |Herakla i nimfe Melite, eponimni heroj ilirskog plemena Hileja i grada Hile na Korkiri. Ovaj Hil se s jednom grupom Korkirana naselio u Iliriji i tu osnovao koloniju, ali se uskoro sukobio sa starosedeocima Liburnima oko nekih goveda i u tom sukobu je izgubio život.

Omfalin sin
-----------

U predanju se spominje i **Hil**, koji je bio sin Herakla i Omfale.

Literatura
----------

* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.
**Gušter** (lat. *Synodus saurus*) riba je iz porodice Synodontidae. Kod nas ima još jedan naziv udomaćen u dubrovačkoj okolici, a to je blavor, što je vrsta zmijolikog guštera. Naraste do 40 cm duljine i do 0,5 kg težine, a živi na pjeskovitom ili kamenitom terenu, na dubinama do 400 m. Glava guštera je šira od tijela, njuška zašiljena, s očima na vrh glave, donekle izbuljenima. Usta su prepuna šiljastih, igličastiz zuba, ima ih čak i na jeziku. Tijelo guštera je izduljeno, oblika torpeda, repna peraja dubokog V oblika. Gušter je predator, a hrani se pretežno drugim ribama, ali će uhvatiti i pojesti i sve ostalo što zaluta u njegovo lovno područje. Po danu uglavnom leži na dnu i miruje ili je zakopan u pijesak, a noću kreće u lov. Boja tijela mu je sivkasto plava ili sivkasto zelena, s velikim brojem mrlja i šara koje ga dobro kamufliraju kada ga se gleda odozgo. Trbuh mu je bjelkast. Često ga ronioci zamjenjuju za pauka jer vrlo sliči po boji i načinu ponašanja.

Rasprostranjenost
-----------------

Grdobina žutulja je rasprostranjena u istočnom Atlantiku i to na području od Gibraltara pa sve do Kapverdskih otoka, kao i u Mediteranu. Prisutan je i oko Azora, a u zapadnom Atlantiku oko Bermuda, Bahama i Malih Antila.

Izvori
------

1. ↑  (`sh`) Pauci[*mrtav link*] (riblje-oko.hr)
2. ↑  (`en`) Atlantic lizardfish (fishbase.org)

Eksterni linkovi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Gušter** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Gušter** |
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Hila**. Za druga značenja, v. Hila (razvrstavanje).* |

**Hila** (arap. , *al-Ḥillah*) je grad na rijeci Eufrat u centralnom Iraku, 100 km južno od Bagdada. Grad je 2015. imao 1,729.666 stanovnika i glavni grad je Babilske pokrajine. Nalazi se blizu drevnih gradova Babilona, Borsipe i Kiša. Područje u kojem se nalazi je pretežno agrarno orijentirano, a zemljište je velikom dijelom navodnjavano. Grad je osnovan 1101. godine. Postao je glavnim administrativnim centrom tokom vladavine Turaka i Velike Britanije. Ovdje su bile teške borbe 1920. tokom pobune protiv Britanaca, kada je 300 vojnika Mančesterske regimente masakrirano u samom gradu. Hila je također bilo mjesto velike borbe prilikom invazije na Irak 1. aprila 2003. Irački gubici su nepoznati, ali se smatraju velikim. Po nekim izvorima više stotina iračkih vojnika je poginulo u borbi sa snagama američke vojske. Za vrijeme okupacije Iraka, grad je spadao pod poljsku vojnu zonu.

***Hila*** na Wikimedijinoj ostavi
**Herakleja Pontska** (grčki:  je današnji grad Karadeniz Ereğli u Provinciji Zonguldak u Turskoj. 

To je bio antički grad na crnomorskoj obali Bitinije u Malo Aziji, na ušću rijeke Lik. Osnovali su ga kolonisti iz starogrčkog grada Megara između 560. i 558. pne. a ime je dobio po Heraklu, za koga su Grci vjerovali da je ušao u podzemni svijet kroz spilju na obližnoj Arherusijskoh uzvisini (Rt Baba).

Kolonisti su ubrzo pokorili domoroce - Marijadinijce - i pretvorili ih u helote, s time da su obećali da neće biti prodavani u roblje izvan njihove domovine. Grad je brzo napredovao zbog plodne zemlje kao i prirodne luke, te je proširoo na vlast na istok sve do Kitora (Gideros, kraj Kide), te stvorio i vlastite kolonije na Crnom moru (Kitor, Callatis i Hersones.)

Blagostanje su kasnije prekinuli Galaćani i Bitinijci, da bi grad bio posve uništen u mitridatskim ratovima.

Izvori
------

1. ↑  Za beotsko sudjelovanje u tome v. Pausanias 5.26.7

* "Outpost of Hellenism: The Emergence of Heraclea on the Black Sea", Stanley Mayer Burstein, University of California Publications: Classical Studies, 14 (Berkeley, 1976).

Eksterni linkovi
----------------

* Coin minted in Heraclea Pontica 3rd-2nd century BC. Arhivirano 2008-05-06 na Wayback Machine-u
* Photius's Bibliotheca 224, Memnon of Heraclea, History of Heraclea

Koordinate: 41°17′05″N 31°24′53″E﻿ / ﻿41.28472°N 31.41472°E﻿ / 41.28472; 31.41472
|  |
| --- |
| **Feminizam** |
| 

---

**Koncepti**
Pokret  Teorija
Filmska teorija  Ekonomija
Feministička seksologija
Ženska prava
Profeminizam
Antifeminizam

---

**Historija**
Ženska historija
Feministička historija
Historija feminizma

---

**Pravo glasa**
Žensko pravo glasa
Kronologija  Sufražetkinja
Novi Zeland  U.K.  SAD

---

**Valovi feminizma**
Prvi  Drugi  Treći

---

**Pod-tipovi**

Amazonski
Anarhistički
Chicana
Crni
Diferencijalni
Ekofeminizam
Gojazni
Individualistički
Islamski
Jednakost
Jevrejski
Kršćanski
Kulturni
Lezbijski
Liberalni
Marksistički
Novi
Postkolonijalni
Postmoderni
Pravičnost
Pro-life
Radikalni
Rodni
Seks-pozitivni
Separatistički
Socijalistički
Treći svijet
Vjerski
Trans
Ženizam

---

**Prema državi ili regiji**

Francuska
Indonezija
Iran
Latinska Amerika
Nikaragva
Norveška
U.K.
SAD

---

**Popis**
Feministkinje  Literatura
Teme |
|  p • r • u  |

**Feministička ekonomija** je naziv za novu granu, odnosno pravac ekonomije koja nastoji koristiti feminističku perspektivu i/li dati feminističku kritiku tradicionane ekonomije. Studije pod ovim nazivom su često interdisciplinarne, kritičke ili heterodoksne. One sadržavaju rasprave o odnosu feminizma i ekonomije na više razina: od korištenja tradicionalnih ekonomskih metoda na neistražena "ženska" područja, preko pitanja kako tradicionalna ekonomija gleda reproduktivni sektor, pa sve do duboko filozofske kritike ekonomske epistemologije i metodologije. 

Jedno od pitanja na kome inzistiraju feministički ekoomisti jest nastojanje da se istraži kako Bruto domaći proizvod (BDP) adekvatno ne mjeri neplaćeni rad koji uglavnom čine žene, kao što su kućanski poslovi, briga o djeci i starijima. Time se kritizira podjela na dominantan stav u mainstream ekonomiji koji prepoznaje produktivnu vrijednost plaćenog rada dok neplaćenom ženskom radu pripisuje tek reproduktivnu ulogu održavanje obitelji i postojećeg društvenog agregatnog stanja bez da prepoznaje njegov produktivni dio. S obzirom da je najveći dio ženskih poslova nevidljiv, feministički ekonomisti tvrde da neke od mjera čiji je cilj povećanje BDP-a mogu, u stvari, pogoršati i osiromašiti žene, iako je namjera bila povećati opći prosperitet. Tako se tvrdi da bi, na primjer, otvaranje državnih šuma u Himalajama za komercijalnu eksploataciju moglo povećati indijski BDP, ali žene koje prikupljaju gorivo u šumi za kuhanje mogu doći u težak položaj.

Vanjske veze
------------

* International Association for Feminist Economics (IAFFE)
* Journal of Feminist Economics
*Potrebno razlikovati od državne **himne**.*
**Himan** ili **himna** je vrsta pjesme, obično religioznog sadržaja, osobito pisan u svrhu odavanja slave, hvale ili izricanja poklonstva, a najčešće upućen nekom bogu ili značajnom liku neke vjere.

Etimologija
-----------

Riječ *himan* dolazi od grčke imenice ὕμνος *hymnos* što označuje „pjesmu hvale." Grčka riječ izvodi se iz praindoeuropskog korijena \**sh2em-* „pjevati" a povezana je i s hetitiskim *išḫamai* „pjeva" i sanskrtskim *sāman* „pjesma."

Pjevanje himana naziva se *himnodija*, a ista se riječ rabi i kada se želi označiti zbir određenih himana, bilo da pripadaju zajedničkom razdoblju, određenoj kulturi ili određenoj religijskoj ili inoj skupini. Zbirka himana naziva se *himnal*, a znanstvenik koji se bavi himnima *himnolog*.

Poznati drevni himni
--------------------

Među najpoznatije drevne himne ubraja se *Veliki Atonov himan* što ga je napisao faraon Ehnaton, potom zbirka himana hinduističke tradicije nazvana Vede, dok je na Zapadu najpoznatija himnodijska tradicija ona koja počinje s Homerom, a bave se bogovima grčke mitologije.

U kršćanskoj predaji
--------------------

Kršćanska je predaja ponajprije bila nadahnuta Psalmima, naročitim pjesmama Staroga zavjeta, a himni su u prvom redu bili upravljeni Bogu, a onda i Isusu Kristu.

Himni u kršćanstvu često imaju posebnu temu povezanu s razdobljem liturgijske godine ili s određenim blagdanom, kao što je Božić, Uskrs i slično. Drugi su namijenjeni posebnim prilikama kršćanskoga slavlja, kao što je slavlje euharistije, krštenja ili sprovoda.

U Katoličkoj, Pravoslavnoj i Istočnim Crkvama himni su ponekad upravljeni i svecima, a posebice Djevici Mariji. U pravoslavnim crkvama se za njih koristi izraz tropar.
**Hospicij** (lat. za svratište, konačište) je građevina ili sklop građevina koji se nalaze uz samostan. 

Pojam je nastao u srednjem vijeku, a značenje mu se proširilo diljem Europe. Namjena ove građevine je bila ta da hodočasnici i ini gosti u njima naći "gostoljubivost" *hospitium*, uključujući smještaj s dormitorijem, spavaonicom.

Kasnije je dobio i značenje mjesta, ustanove u kojoj se provodi palijativna medicina.

U Hrvatskoj je poznat hospicij samostan sv. Grgura u Vrani kojeg je papi za njegove poslanike ustupio hrvatski kralj Dmitar Zvonimir. Grad Gospić je prema jednom tumačenju dobio ime po riječi *hospitium*, hospicij. 

Početci hospitalne zdravstvene službe u Puli se vezuju uz hospicij za siromašne i stare, bolesne osobe iz 12. stoljeća, kasnije u 14. stoljeću premješten unutar gradskih zidina na lokaciju pored Kaštela. Ovdje je ostao sve do 1842. godine, kada je preseljen u sadašnju Ulicu Sergijevaca.

U Splitu je na Poljudu podignut franjevački samostan na mjestu zapuštene crkve i hospicija.

Poznati svjetski hospicij je besplatni hospicij za siromašne Dom čista srca ("Nirmal Hriday") Majke Tereze. Taj preuređeni napušteni hinduistički hram je postao mjestom u kojemu su bili neizlječivi bolesnici svih vjera, kojima je pružena medicinska skrb i prilika, da preminu dostojanstveno, a ne napušteni na ulici.

U Francuskoj se u Saint-Émilionu, naselju na hodočašnićkom putu (Put Svetog Jakova) za Santiago de Compostelu od 11. stoljeća nadalje izgradilo mnogo crkava, samostana i hospicija.
***Fellers*** (sh. *Momci*) je australijski crno-bijeli film snimljen 1930. godine u režiji Austina Faya i Arthura Higginsa, koji se navodi kao prvo zvučno ostvarenje u historiji australijske kinematografije. Po žanru je mješavina drame i romantične komedije. Protagonisti su trojica prijatelja koji su se i Prvog svjetskom ratu priključili Australijskoj lakoj konjici i sudjelovali u Palestinskoj kampanji gdje je jedan od njih poginuo. Radnja prikazuje kako jedan od dvojice preživjelih preuzima identitet poginulog kako bi spriječio da se njegovoj djevojci slomi srce. Film nije bio potpuno zvučan; samo je završni dio sadržavao dijaloge, dok je ostatak bio nijemi film sa naknadno nadosnimljenom muzikom. Danas se smatra izgubljenim.

Uloge
-----

* Arthur Tauchert ... Roughie
* Jean Duncan ... djevojka
* Arthur Clarke
* Joan Milton ... bolničarka
* Grace Quine
* Peggy Pryde
* Les Coney
* Arthur Greenaway

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Fellers* in the Internet Movie Database
* *Fellers* at Oz Movies
**Humphry Fortescue Osmond** (1. jul 1917. - 6. februar 2004.) je bio britanski psihijatar, poznat po tome što je skovao riječ psihodelija (*psychedelic*) i zbog svojih revolucionarnih istraživanja na području korištenja psihodeličnih droga u medicinske svrhe. 

Osmond je rođen u gradu Surrey. Kao mlad čovjek je radio za arhitekta i pohađao *Guy's Hospital Medical School* na *King's College London*. Za vrijeme drugog svjetskog rata Osmond se specijalizirao za psihijatra.

Nakon što je švajcarski naučnik Albert Hofman otkrio LSD, bilo je psihoterapeuta koji su vjerovali da je riječ o sredstvu koje bi moglo pomoći pacijentima s određenim psihičkim tegobama. U tome je prednjačio engleski psihijatar Humphrey Osmond.On je poznat po "LSD terapiji", korištenoj prilikom istraživanja LSD-a za medicinske svrhe, gdje se nastojalo istražiti prirodu određenih mentalnih poremećaja. Njegova istraživanja izazvala su posebnu pažnju pisca Aldousa Huxleyja.

1953. godine, Osmond je snabdeo engleskog pisca Aldous Huxley-a sa dozom meskalina.

Termin *psychedelic* Osmond je prvi put predložio 1957. godine na sastanku *New York Academy of Sciences*. Aldous Huxley je Osmondu poslao pismo s rimom *"To make this trivial world sublime, take half a gram of phanerothyme."*, što je bio njegov prijedlog za naziv. Nakon toga je Osmond sastavio rimu koja je ušla u povijest: *"To fathom Hell or soar angelic, just take a pinch of psychedelic."*

Izvori
------

1. ↑  Branko Miloš, Druga strana rock'n'rolla (str. 84-93), Verbum, Split, 2002. ISBN: 953-6197-43-X
2. ↑  Martin, Douglas. Friday, August 22, 2008 "Humphry Osmond, 86, Who Sought Medicinal Value in Psychedelic Drugs, Dies". New York: *New York Times*
Položaj arhipelaga na karti Čilea.
**Chiloé** (španski: *Archipiélago de Chiloé* ) je arhipelag u Čileu. Odvojen je od kopna Čilea Chacao kanalom na sjeveru, Chiloé morem na istoku i zaljevom Corcovado na jugoistoku. Cijeli arhipelag, osim otoka Desertores, dio su pokrajine Chiloé. Glavni otok je Chiloé (*Isla Grande de Chiloé*). Otočje je nadaleko poznato po svojem prepoznatljivom folkloru, mitologiji, kuhinji i jedinstvenoj arhitekturi (drvene crkve Chiloéa).

Geografija
----------

Arhipelag se nalazi u regiji Los Lagos u središnjem Čileu. Površina mu je 9.181 km2 što je 1,21% površine Čilea. Najveći otok je Chiloé sa 8.394 km², Quinchao sa 120 km², Lemuy sa 97 km² i Talcán sa 50 km².

Stanovništvo
------------

Popis općina sa brojem stanovnika:

* Castro (29.148)
* Ancud (27.292)
* Quellón (13.656)
* Dalcahue (4.933)
* Chonchi (4.588)
* Achao (3.452)
* Queilén (1.912)
* Quemchi (1.665)
* Cucao (oko 1.000)

Prema podacima iz 2002. godine na otocima živi 154.766 stanovnika, dok je prosječna gustoća naseljenosti 16,9 stan./km2.

Vanjske veze
------------

***Chiloé (arhipelag)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Mitologija Chilota
* Fotografije Chiloé
Vanderbilt
**Cornelius Vanderbilt** (27. svibnja 1794. - 4. siječnja 1877.), također poznat pod nadimkom *Commodore*, bio je američki industrijalac i filantrop koji je izgradio svoje bogatstvo u prijevozu i prometnicama. Bio je patrijarh obitelji Vanderbilt i jedan od najbogatijih Amerikanaca u povijesti. On je darovao početni iznos za osnivanje Sveučilišta Vanderbilt, koji je dobilo ime u njegovu čast. 
Zbog neetičkih poslovnih praksi za vrijeme života on i slični industrijalci su nazivani barunima razbojnicima. U trenutku smrti imao je 100 milijuna dolara tj. 1/87 BDP-a od SAD-a.

Prezime i podrijetlo
--------------------

Pra-pra-pradjed Corneliusa Vanderbilta, Jan Aertson ili Aertszoon, bio je nizozemski poljoprivrednik iz sela De Bilt u Utrechtu, Nizozemska, koji je emigrirao u New York kao dužnički sluga godine 1650. Nizozemski van der ("iz" ili "od") naposlijetku je dodano Aertsonovu mjestu stvorivši "van der Bilt" ("iz De Bilta"), koje je na kraju zgusnuto u Vanderbilt.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  Klepper, Michael; Gunther, Michael (1996). The Wealthy 100: From Benjamin Franklin to Bill Gates—A Ranking of the Richest Americans, Past and Present. Secaucus, New Jersey: Carol Publishing Group. p. xi. ISBN 978-0-8065-1800-8. OCLC 33818143

***Cornelius Vanderbilt*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Cornelius Vanderbilt** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 42634257
* LCCN: n50045037
* ISNI: 0000 0000 5538 353X
* GND: 118803875
* SUDOC: 072465522
* BNF: cb16758464h (podaci)
* NKC: xx0038175

 |
**Hoh** je pleme američkih Indijanaca jezične porodice Chimakuan nastanjeno u 19. stoljeću i kasnije duž rijeke Hoh na zapadnoj obali Washingtona. Značenje imena plemena nije poznato a po njima dobila ga je i rijeka uz koju su naseljeni. Mooney (1928.) procjenjuje da je njih i Quileuta moglo biti oko 500. Godine 1905. izbrojano je svega 62 Hoha na istoimenom rezervatu.

Kultura plemena Hoh pripadala je područjuu Sjeverozapadne obale. Preokupacija im je bilo ribarenje i orijentiranost prema oceanu. Imali su poput drugih plemena Sjeverozapadne obale razvijeno drvorezbarstvo i izradu velikih drvenih kanua sposobnih za plovidbu po moru, izradu tradicionalnih dekorativnih košara i slično. Kod Hoha se još do danas očuvao običaj čuvanja dimljene ribe za kasniju upotrebu u posebno izgrađenim pušnicama.

Hoh Indijanci danas žive u istom kraju, na malenom istoimenom rezervatu koji je za njih utemeljen 11. 9. 1893. godine kao Hoh River.(Washington Reswervations). Pleme broji preko 200 pripadnika

Vanjske poveznice
-----------------

* Hoh Tribe Arhivirano 2010-02-01 na Wayback Machine-u
* Hoh River Indian Tribe Arhivirano 2005-08-28 na Wayback Machine-u
* The Hoh River Native American Tribe
* Quileute, Hoh, Makah, and Klallam material Arhivirano 2006-05-05 na Wayback Machine-u
* Foto galerija
**Humska eparhija** je nekadašnja eparhija Srpske pravoslavne crkve.

Episkopi
--------

Humsku eparhiju je osnovao Sveti Sava za Humsku oblast i Trebinje (današnju Hercegovinu) 1219, sa sjedištem u manastiru Sv. Bogorodice u Stonu, u dubrovačkom primorju. Prvi episkop Humske eparhije bio je Ilarion, a od njegovih nasljednika poznati su:

* Sava, sin kralja Stefana Prvovenčanog (do 1264),
* Jevstatije (oko 1300),
* Jovan (oko 1305) i
* Danilo (1316—1324), hagiograf i potonji arhiepiskop pećki.

Arondacija
----------

Poslije smrti kralja Milutina (1321), za vrijeme borbe između Stefana Dečanskog i Konstantina oko prestola, uspio je bosanski ban da zavlada Humom, te je Danilo izbjegao iz Stona i nastanio se u manastiru Sv. Apostola, zvanom Petrov manastir, kod današnjeg Bijelog Polja na Limu, gdje je dobio i potrebne zemlje za izdržavanje. Poslije Danila postavljen je za episkopa humskog Stefan (1324), ali on nije mogao zauzeti svoj presto u Stonu, koji je ostao u bosanskim rukama. Stoga je njemu kralj Stefan Dečanski ustupio na uživanje Petrov manastir na Limu, gdje je osnovana Limska episkopija kasnije nazvana i Petrovskom. Za prvog bosanskog kralja Tvrtka I, kada je i manastir Mileševo došao pod bosansku vlast, osnovana je za Hum i Bosnu posebna mitropolija u Mileševu, kojoj je neko vrijeme pripadala i Dabarska episkopija.

U 15. vijeku, kada je Stefan Vukčić Kosača dobio naziv „hercega od Svetog Save" i Hum je dobio ime Hercegovina, od tada se i ova eparhija naziva Hercegovačka. Prije pada Hercegovine pod tursku vlast, poznata su imena dva humska (mileševska) episkopa. Prvi je onaj što je 1377. godine krunisao Tvrtka I u Mileševi, a drugi je David koji se pominje 1466. i 1471. godine.

Vidi još
--------

* Eparhija zahumsko-hercegovačka i primorska
* Episkop humski

Literatura
----------

* Narodna enciklopedija (1927 g.), članak Radoslava Grujića
Koordinate: 56°15′14″N 3°12′23″W﻿ / ﻿56.25389°N 3.20639°W﻿ / 56.25389; -3.20639

Falkland Palace.
**Falkland Palace** (doslovno: *Falklandska palača*) je palača smještena u gradu Falkland (Fife), koja se smatra jednom od najvažnijih renesansnih građevina u Škotskoj. 

Nastala je na mjestu starog Zamka Falkland (*Falkland Castle*) koga su početkom 15. vijeka od klana MacDuff preuzeli škotski kraljevi. Današnji oblik je dobio pod vladavinom Jamesa IV i Jamesa V između 1501. i 1541. Nakon toga je postala jednim od najpopularnijih boravišta škotskih, a kasnije i engleskih kraljeva iz dinastije Stuart, od kojih su se mnogi u njenoj okolici bavili sokolarstvom. U 17. vijeku ju je za vrijeme građanskog rata zapalila vojska Olivera Cromwella. Palača je kasnije došla u posjed markiza od Butea koji su od 1887. započeli obnovu, a godine 1951. je predali na upravljanje fondaciji National Trust.

Eksterni linkovi
----------------

***Falkland Palace*** na Wikimedijinoj ostavi

* Rampant Scotland feature
* Undiscovered Scotland
* National Trust profile

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 245092126
* LCCN: sh2018001818
* GND: 4262131-8

 |
Tlocrt palače i grada Heijō Kyō
**Heijō-kyō** (平城京, takošer *Heizei-kyō*, ponekad *Nara no miyako*), bio je glavni grad Japana tokom najvećeg dijela Nara perioda, odnosno u periodima 710–40 i 745–84. Sama palača je navedeno UNESCO-v lokalitet svjetske baštine zajedno sa drugim artefaktima grada Nara kao Historijski spomenici drevne Nare.

Carica Gemmei je godine 708. naredila da se carska prijestolnica preseli iz mjesta Fujiwara-kyō u Heijō-kyō, a premještanje je dovršeno godine 710.
Heijō-kyō je izgrađen po uzoru na Chang'an, prijestolnicu tadašnje kineske dinastije Tang, iako Heijō-kyō, za razliku od kineskog uzora, nije bio opasan bedemima. U samom gradu živjeli brojni trgovci iz Kine, Koreje, Indije i drugih zemalja koji su u Japan donosili dostignuća stranih kultura dobavljena preko Puta svile. Zbog toga je Heijō-kyō bio prvi japanski glavni grad u pravom, odnosno međunarodnom smislu riječi, a na svom vrhuncu je imao otprilike 100.000 stanovnika.

Opći oblik grada je bio nepravilni pravokutnik, a površina mu je iznosila 25 km2.

Eksterni linkovi
----------------

***Heijō-kyō*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Commemorative Events for the 1300th Anniversary (Available in Chinese, English, French, Korean and Japanese)
* Jô-Bô System of Heijô-Kyô Arhivirano 2011-11-12 na Wayback Machine-u
* Nara (Heijô-kyô) — The Capital of Japan in the 8th Century Arhivirano 2013-07-04 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Fujiwara-kyō**  |  **Glavni grad Japana** 710–740 | Slijedi: **Kuni-kyō**  |
| Prethodi: **Shigaraki Palace**  |  **Glavni grad Japana** 745–784 | Slijedi: **Nagaoka-kyō**  |

Koordinate: 34°41′28″N 135°47′41″E﻿ / ﻿34.69111°N 135.79472°E﻿ / 34.69111; 135.79472
**Hrastovac** (njemački: *Eichendorf*) je naselje u Republici Hrvatskoj u Bjelovarsko-bilogorskj županiji, u sastavu grada Garešnice. Ime je dobilo po hrastovim šumama koje su nekoć rasle na današnjem području sela.

Hrastovac je smješten oko 4 kilometara istočno od Garešnice, a prvo selo do njega je Uljanik.

Do Drugoga svjetskoga rata Hrastovac je bio naseljen većinom Nijemcima koji su iseljeni pred kraj rata, a za vrijeme njihovog boravka u Hrastovcu, ime sela glasilo je Eichendorf.

Prema popisu stanovništva iz 1857. godine Hrastovac je imao 241 stanovnika i brojka stanovništva rasla je sve do 1948. godine kada Hrastovac ima najveći broj stanovnika: 1170. Od 1948. godine stanovništvo u Hrastovcu pada sve do 2001. godine kada se prvi puta bilježi blagi porast s 539 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

Hrastovac je selo u kojem se nalaze dva manja dućana, mljekara, tekstilna tvornica "Nada", dječje igralište "Žabica", odbojkaško igralište, parkić, osnovna škola (1.-4.razreda), nogometno igralište s tribinama, teren za mali nogomet...

Predsjednica mjesnog odbora sela je Ljiljana Dmejhal.

* Oznaka na ulasku u HrastovacOznaka na ulasku u Hrastovac
* Pogled s tekstilne tvornice "Nada" na bar i hotel "Holiday" te dućan "Čuljat"Pogled s tekstilne tvornice "Nada" na bar i hotel "Holiday" te dućan "Čuljat"
* Izrada grafita u HrastovcuIzrada grafita u Hrastovcu
* Pogled na dječje igralište "Žabica", odbojkaško igralište, buduću školu te nogometni terenPogled na dječje igralište "Žabica", odbojkaško igralište, buduću školu te nogometni teren
* Radna akcija u Hrastovcu, rušenje vatrogasnog doma, Ana-Marija Župančić i Ljiljana DmejhalRadna akcija u Hrastovcu, rušenje vatrogasnog doma, Ana-Marija Župančić i Ljiljana Dmejhal
* Klaun Nikola na otvorenju dječjeg igralištaKlaun Nikola na otvorenju dječjeg igrališta

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Garešnice |
| --- |
| Ciglenica • Dišnik • Duhovi • Garešnica • Garešnički Brestovac • Gornji Uljanik • Hrastovac • Kajgana • Kaniška Iva • Kapelica • Mala Bršljanica • Mali Pašijan • Malo Vukovje • Rogoža • Tomašica • Trnovitički Popovac • Uljanički Brijeg • Uljanik • Velika Bršljanica • Veliki Pašijan • Veliki Prokop • Veliko Vukovje • Zdenčac |
**Concón** je ljetovališni grad od 39,409 i općina od 51,298 stanovnika u centru Čilea u Provinciji Valparaíso.

Concón zajedno sa nekadašnjim predgrađima Valparaísa; Viña del Mar, Villa Alemana i Quilpué, formira konurbaciju - Veliki Valparaíso u kojoj živi 1,020,000 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Concón leži kod ušća rijeke Aconcague u Pacifik, udaljen 130 km jugoistočno od Santiaga.

### Klima

Grad ima mediteransku klimu pod utjecajem hladne Humboldtove struje, zbog tog vrlo rijetko temperatura prelazi 28 °C. ali isto tako ne padne ispod 5 °C.

Historija
---------

Concón je poznat kao mjesto prvog čileanskog brodogradilišta kog je organizirao španjolski konkvistador Pedro de Valdivia polovicom 16. vijeka, želivši vlastitim snagama izgraditi jedan brigantin.

Općina Concón osnovana je 1899. ali je 1927. ukinuta, pa je Concón dugo tavorio kao dio Općine Viña del Mar.
Negdje oko 1917. Concón je došao na glas među dobro stojećim građanima Santiaga kao prvoklasno lječilište.

U januaru 1930. dovršena je obalna cesta Viña del Mar - Concón, pa je počelo dolaziti sve više turista. Odtad se razvio u ljetovalište pa mu je 1995. vraćena općina.

Privreda
--------

Ekonomija grada orjentirana je ponajviše na turizam zbog šest dugih pješčanih plaža, i nešto manje na ribarstvo i industriju.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Chile: Valparaíso*" (engleski). City population. Pristupljeno 21. 11. 2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Comuna de Concón*" (španjolski). Municipalidad de Concón. Pristupljeno 22.11.2020.
3. ↑  „*Major Agglomerations of the World*" (engleski). City population. Pristupljeno 22. 12. 2020.

Vanjske veze
------------

***Concón*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ilustre Municipalidad de Concón* (službene stranice) (`es`)
**Guzgol** (perz. گوزگل) je slano jezero u Ardabilskoj pokrajini na sjeverozapadu Irana, oko 10 km jugoistočno od Sareina odnosno 25 km jugozapadno od Ardabila. Smješteno je na sjeveroistočnim obroncima brda na nadmorskoj visini od 1611 m i njegova podloga magmatskog je podrijetla. Guzgol ima površinu do 3,6 ha, dubinu do 3,0 m i volumen do 54.000 m³. Ovalnog je oblika, djelomično izdužen prema jugozapadnoj strani gdje je litoralni pojas najblažeg nagiba, te se proteže duljinom od 240 m u smjeru sjeveroistok−jugozapad odnosno širinom od 230 m. Jezero ima visok stupanj saliniteta i uz njegove obale nalaze se naslage soli. Vodom se opskrbljuje prvenstveno pomoću padalina i potočića koji nastaju proljetnim otapanjem snijega, a hidrogeološki je povezan sa susjednim jezerom Šur-Golom koji se nalazi 1,4 km sjeveroistočno na 36 m nižoj visini, odnosno rijekom Baleklu-Čaj (2,5 km zapadno) koja pripada kaspijskom slivu. Na ovoj rijeci početkom 2010-ih godina u neposrednoj blizini jezera nasuta je Jamčijska brana. Najbliže naselje koje gravitira jezeru je Jamči-je Pain, selo udaljeno 1,1 km prema jugoistoku.

Veze
----

* Geografija Irana
* Popis iranskih jezera