recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Zastava Sijera Leonea
**Zastava Sijera Leonea** usvojena je 27. travnja 1961.

Trobojka je zelene, bijele i plave boje.

Zelena predstavlja poljoprivredu, planine i resurse.

Bijela predstavlja nadu da će prirodna luka u Freetownu doprinijeti općem miru.

Plava predstavlja jedinstvo i pravdu.

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Sijera Leonea*** na Wikimedijinoj ostavi
Zastava Slovenije, omjer: 1:2 
Zastava Slovenije, omjer: 2:3
 Pomorska zastava Slovenije, omjer: 1:2
Državna **zastava Slovenije** sastoji se od tri jednako široke vodoravne pruge bijele, plave, i crvene boje. Slovenski grb na zastavi se nalazi pri vrhu na lijevoj strani. Na grbu je bijeli Triglav, najviša planina u Sloveniji, na plavoj pozadini; pod njim su dvije valovite plave linije koje označavaju Jadransko more i lokalne rijeke. Iznad planine su tri šestokrake zvijezde.

Zastava SR Slovenije, omjer: 1:2
Boje zastave su pan-slavenske, ali su se upotrebljavale i ranije na bivšim zastavama i podrazumjevaju se kao narodne boje Slovenije. Prvi put su korištene na zastavi iz 1848. godine za vrijeme rasta slavenskog nacionalizma. Redosljed boja preuzet je sa ruske zastave.

Za vrijeme Jugoslavije, slovenska zastava je nastavila simbolizirati Sloveniju. 1945. godine, u sredinu zastave stavljena je crvena zvijezda, koja je onda bila simbol Socijalističke Republike Slovenije. Nakon osamostaljenja Slovenije od Jugoslavije, zvijezda je zamjenjena novim grbom. Nova zastava je prihvaćena 27. lipnja 1991.

| * p
* r
* u
Zastave država i teritorija Evrope |
| --- |
| Afrika • Azija • Južna Amerika • Oceanija • Sjeverna Amerika |
| Samostalne države | 
* Albanija
* Andora
* Armenija2
* Austrija
* Azerbejdžan1
* Belgija
* Belorusija
* Bosna i Hercegovina
* Bugarska
* Crna Gora
* Češka
* Danska3
* Estonija
* Finska
* Francuska3
* Gruzija1
* Grčka
* Hrvatska
* Irska
* Island
* Italija
* Kazahstan1
* Kipar2
* Latvija
* Lihtenštajn
* Litvanija
* Luksemburg
* Mađarska
* Malta
* Moldavija
* Monako
* Nizozemska3
* Norveška3
* Njemačka
* Poljska
* Portugal3
* Rumunija
* Rusija1
* San Marino
* Severna Makedonija
* Slovačka
* Slovenija
* Srbija
* Španija3
* Švedska
* Švicarska
* Turska1
* Ujedinjeno Kraljevstvo3
	+ Engleska
	+ Sjeverna Irska
	+ Škotska
	+ Wales
* Ukrajina
* Vatikan

 |
| Nepriznate ilidjelomično priznate države | 
* Abhazija
* Južna Osetija
* Kosovo
* Pridnjestrovlje
* Republika Arcah2
* Sjeverni Kipar2

 |
| Zavisni teritoriji | 

|  |  |
| --- | --- |
| Danska | Farski otoci |
| Finska | Åland |
| Ujedinjeno Kraljevstvo | 
* Gibraltar
* Guernsey
	+ Alderney
	+ Herm
	+ Sark
* Jersey
* otok Man

 |

 |
| 1 Značajan dio teritorija se nalazi u Aziji. • 2 U potpunosti u Aziji, ali ima društvene i političke veze s Evropom. • 3 Posjeduje zavisne ili slične teritorije izvan Evrope. |

***Zastava Slovenije*** na Wikimedijinoj ostavi
Zastava Somalije
**Zastava Somalije** usvojena je 12. listopada 1954. Dizajnirao ju je Mohammed Awale Liban. Prvobitna namjera je bila da zastavu koristi Britanski Somaliland, ali kada se on spojio sa Talijanskim Somalilandom, ova je zastava postala simbol ujedinjene države.

Prema autoru zastave, gospodinu Libanu, namjera je bila da zastava podsjeća na onu Ujedinjenih naroda. Ujedinjeni narodi pomogli su Somaliji da stekne neovisnost od Italije, i zastava je usvojena u čast UN.

Petokraka zvijezda simbolizira pet područja u kojima žive Somalci. To su Britanska Somalija, Talijanska Somalija, Francuska Somalija (Džibuti), Ogaden (Etiopija) i Okrug sjeverne granice koji kontrolira Kenija.

Heraldički opis zastave, blazon, glasi:

"*Azure, a mullet Argent*".

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Somalije*** na Wikimedijinoj ostavi
Sindikalni prosvjed u Indiji
**Sindikat** je organizacija koju stvaraju radnici. Sindikat može predstavljati radnike u određenoj gospodarskoj grani ili u određenoj tvrtki, a uspostavlja se kako bi poboljšao i održao plaće, naknade i radne uvjete. Sindikati se obično ujedinjuju u udruge sindikata i sindikalne središnjice. 

U mnogim zemljama sindikat može dobiti status pravne osobe. Takvi sindikati imaju određena zakonska prava i ovlasti, a najvažnije je pravo kolektivnih pregovora s poslodavcem kako bi poboljšao plaće, radno vrijeme i druge uvjete iz ugovora o radu radnika koje predstavlja, što znači da te stvari ne uspostavlja jednostrano uprava, nego ih dogovaraju obje strane. Kad sindikati nemaju takva prava ni ovlasti, obično prijete štrajkom i drugim kolektivnim akcijama kako bi vršili pritisak na poslodavca.

Sindikati se mogu uključiti i u šire političke i društvene prijepore, pa su u nekim zemljama blisko povezani s političkim strankama. Sindikati često koriste svoju organizacijsku snagu da promiču društvene mjere i zakone koji odgovaraju njihovom članstvu ili radnicima općenito. 

Iako se njihova politička struktura i samostalnost jako razlikuje od zemlje do zemlje, sindikati obično imenuju svoje vodstvo putem izbora.

Povezano
--------

* Sindikalizam
* Anarhosindikalizam

***Sindikat*** na Wikimedijinoj ostavi
**Yoncalla** (Yonkalla).- Jedno od manjih plemena porodice Kalapooian koje je obitavalo na Elk Creeku i Calapooya Creeku, manjim pritokama Umpque u Oregonu. Pleme je najznačajnije po tome što jezično čine jednu od tri glavne skupine porodice Kalapooian. U povijesti Oregona nisu igrali neku veću ulogu, a u ranom 20. stoljeću gotovo su nestali. Kod Yoncalla se spominju dva lokalna naziva Chayankeld i Tsantokayu od kojih za prve nije jasno jesu li predstavljali neki pod-ogranak ili je obična varijanta naziva ‘Ayankeld’. Ime Yoncalla dolazi od domorodačkog Ayankeld ili Tch'Ayanke'ld i prevedeno označava ‘narod koji živi u Ayankeldu’ ("those living at Ayankeld’). Zajedno sa srodnim plemenima Yamel, Atfalati i Santiam smješteni su na rezervat Grand Ronde, zajedno s još nekih dvadeset plemena među kojima i Rogue River, Umpqua, Chasta, Calapooya, Molalla, Salmon River, Tillamook i Nestucca Indijanci. Godine 1911. izbrojano je tek 11 Yonkalla. Spomen na njih čuva tek jedno mjestašce u okrugu Douglas u Oregonu. 

Yonkallama su dom bile planine Calapooya, sjeveroistočno od Roseburga. Kao i ostali Calapooye bili su polunomadi sa stalnim zimskim naseljima. Nešto zastarjele agrikulture tipa posijeci-i-spali bilo je prisutno kod Kallapooian plemena, prilikom ovakovih paljenja vegetacije žene bi obavezno pokupile izgorjele skakavce koji su se kod nekih Indijanaca smatrale poslasticom. Kopanje camas i wapato-korijenja također je bilo učestalo a sakupljali su i razne orahe i žir. U toplijim mjesecima Indijanci bi lutali dolinom Willamette, dok bi se društveni život vodio tek u hladnim zimskim mjesecima kada bi se stanovnici sela vratili kućama. Lov zbog mesa i kože također je bio važan kao i ribolov (losos i jegulja) i neka vrsta pastrve poznata kao 'steelhead trout' Oncorhynchus mykiss; kalifornijska pastrva.

Predmeti kao što su toljage od kitove kosti, noževi od opsidijana i školjke dentallium simboli su njihove kulture. Do robova (ropstvo je bilo prisutno) i žena dolazilo se kupnjom. Za novac je služila dentallium školjka štto je karakteristično plemenima ovoga područja, trgovina između primorskih i kontinentalnih plemena bila je naravno vrlo živa.

Izvori
------
Tsatsalatsa iz plemena Skokomish
**Twana** (Tu-a'd-hu, Tuwaduh; vlastiti nazivi), indijanski narod ili grupa od 3 plemena (Quilcine, Tulalip, Skokomish) porodice Salishan nastanjeni na obje strane Hood Canala u američkoj državi Washington. Danas pod imenom Skokomish žive na rezervatu Skokomish u Washingtonu.

Ime
---

Twana, u značenju "a portage," sami sebe nazivali su Tu-a'd-hu ili Tuwaduh, dok naziv Skokomish (vidi), dobivaju po vodećoj skupini. Indijanci Luckiamute nazivali su ih Wi'lfa Ampa'fa ami'm. Značenja ovih naziva nisu poznata.

Jezik
-----

Jezik twana, ima više dijalekata, a zajedno sa jezicima Indijanaca Lushootseed ili Puget Sound Salish, Southern Puget Sound Salish, Skagit i Snohomish čine posebnu skupinu u porodici Salishan.

Plemena
-------

Eels (1877) navodi 3 plemenske skupine Twana, ali ukupno ih je bilo 9 (Dabop, Quilcine, Dosewallips, Duckabush, Vance Creek, Hoodsport, Tahuya, Duhleap i Skokomish), od kojih su najveći bili Skokomish. Edward S. Curtis navodi za njih 5 stalnih naselja :

* Kolsid (Squilsedbish, Saulsedbsh, Quilcene), na zaljevima Quilcene i Dabop Bay. Ova skupina poznata je i kao Quilcene ili Colcine.
* Skokomish (Skokobsh), oko Annas Baya i uz rijeku Skokomish. danas na rezervatu Skokomish.
* Slchoksbish, na obje obale Hood Canala, od Seabecka i Oak Harbora do Squamish Harbor i Port Gamble.
* Soatlkobsh ("Middle People"), na obje obale Hood Canala
* Tulalip (Du-hle-lips, Chlelapgh), obje obale kanala pa do Union Cityja

Sela
----

Smith (1941) nabraja njihova sela:

* Habha'b, na ušću rijeke Hamma Hamma River, pritoke Hood Canala.
* Li'liwap, na Hood Canal.
* Skoko'bsh, na ušću Skokomish Rivera.
* Tule'lalap, na ušću Mission Creeka u Hood Canal.
* Dva 'grada' u Duckabushu i Brinnonu.

Etnografija
-----------

Twane su jedna od plemenskih grupa iz skupine Coast Salisha koja u području fjorda Hood Canala poglavito žive od ribolova i kopanja korijenja, te u manjoj mjeri i od lova. Ovaj kraj pripada kulturnom području Sjeverozapadne obale, tako da je kultura ovih plemena prilično jednoobrazna. Muškarci se bave lovom i ribolovom. Žene su zadužene za kopanje korijenja i sakupljanje gljiva, te školjaka uz obalu. Kanu je glavno transportno sredstvo, a poznaju ga u tri razna oblika, od kojih najveći služi za prijevoz robe za trgovinu sa ostalim plemenima. 
Twane poznaju dvije glavne ceremonije koje se održavaju jednom godišnje, a to su First Salmon Ceremony, kojim počinje sezona lova na lososa, a očuvao se i danas kod Indijanaca Chehalis, Nisqually, Shoalwater Bay, Skokomish i Squaxin Island. Druga ceremonija je First Elk Ceremony, koja se također očuvala do današnjih dana.
Poznati su po košaraštvu.

Izvori
------

1. ↑  Doc.

Vanjske poveznice
-----------------

* The Skokomish Tribe of Indians
* Twana Arhivirano 2007-10-17 na Wayback Machine-u
* Hamlets line canal's west shore Arhivirano 2007-10-22 na Wayback Machine-u
* Skokomish Indian Tribe

***Twana*** na Wikimedijinoj ostavi
Za grčki hram, v. Erehteion.
U grčkoj mitologiji, **Erehtej** je bio rani kralj Atene. Rani pisci su ga često poistovjećivali s Erihtonijem, koji je njegov djed, ili s bogom Posejdonom, s kojim je dijelio mnoge značajke, a čiji su obredi na Akropoli bili sličnim Posejdonovom. Erehtej se naziva 'rođenim od Zemlje' u *Ilijadi*, koja također tvrdi da ga je odgojila božica Atena.

Mitologija
----------

Kasniji autori Erehteja navode kao Erihtonijevog unuka, odnosna sina Pandiona. Erehtej je oženio Praksiteju, kći Frazima i Diogenije. Među njegovom brojnom djecom su bili Kekrop, Pandor, Metion, Prokris, Oreitije, Htonija i Kreusa. Kada je Erehtej bio kralj Atene, izbio je rat s obližnjim gradom Eleuzinom. Eleuzinci su zatražili pomoć od tračkog kralja Eumolpa. Erehtej je posjetio proročište koje mu je reklo da će pobijediti jedino ako žrtvuje jednu od kćeri. On je to poslušao, ubivši Htoniju, nakon čega su ostale također izvršile samoubojstvo. Neki autori tvrde da su kćeri napravile pogodbu da umru zajedno. Demosten, međutim, piše da je Erehtej žrtvovao nekoliko kćeri, a da su Kreusa, Proklris i Oreitija preživjele. Erehtej je pobijedio u bici i ubio Eumolpa. Pauzanije piše da je Erehtej i sam poginuo u bici. Ostali pisci naavode da ga je ubio ili Zeus ili Posejdon, kako bi Posejdon osvetio smrt svog sina Eumolpa - pri čemu je ili proboden Posejdonovim trozupcem  ili Zeusovom munjom. U atenskom popisu kraljeva piše kako je Ksut, Erehtejev zet, upitan da odabere kralja među Erehtejevim nasljednicima. On je odabrao Kekropa II. nazvanom po mitskom kralju-osnivaču Kekropu. Na Akropoli u Ateni je izgrađen Erehtejev hram.

Bilješke
--------

1. ↑  Eripid, *ion,,281.*


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Pandion I**  |  **Kralj Atene**  | Slijedi: **Kekrop II**  |
**Sumatranski tigar** (*Panthera tigris sumatrae*) je podvrsta tigra koja živi jedino na indonezijskom otoku Sumatra. Njegova populacija je procijenjena na 400 do 500 životinja, koje uglavnom žive u nacionalnim parkovima na otoku. Nedavna genetička istraživanja su pokazala prisutnost jedinstvenih genskih oznaka, koje pokazuju da će sumatranski tigar razviti u posebnu vrstu ako ne izumre. To je dovelo do prijedloga da sumatranski tigar ima prednost u zaštiti od drugih vrsta.

Fizičke karakteristike
----------------------

Sumatranski tigar je najmanji od svih tigrova. Mužjaci su u prosjeku dugi oko 2,43 metra, te teški 120 kilograma. Ženke su u prosjeku duge 2,13 m i teške oko 90 kg.

Reprodukcija
------------

Sumatranski tigrovi najčešće se pare tijekom zime ili proljeća, a trudnoća traje oko 103 dana. Normalno ženka donese na svijet dva do tri mladunca, a može okotiti maksimalno šest. Mladi se kote slijepi i tijekom prvih osam tjedana hrane se mlijekom, a poslije počinju jesti čvrstu hranu. Mladi jazbinu prvi put napuštaju s dva tjedna, a počinju loviti sa šest mjeseci. Potpuno sami mogu loviti s 18 mjeseci, a potpuno samostalni postaju s dvije godine. Sumatranski tigrovi žive oko 15 godina u divljini i 20 godina u zatočeništvu.

Prehrana
--------

Sumatranski tigar u praškom zoološkom vrtu jede.
Tigrova prehrana ovisi o tome gdje živi i koliko životinja ima tamo. Imaju veoma oštre osjete sluha i vida tako da su veoma učinkoviti lovci. Oni su samotnjaci i love noću, približavajući se oprezno i strpljivo plijenu prije nego što ga napadnu sa strane ili straga. Jedu sve što mogu uhvatiti, obično jelene i divlje svinje, ribu, pa čak i krokodile. Orangutani mogu biti njihov plijen, ali kako vrlo malo vremena provode na tlu, tigrovi ih rijetko hvataju.

 
Wikivrste imaju podatke o:
***Panthera tigris sumatrae***
**Vinkovačke jeseni** je tradicionalni hrvatski folklorni festival u Vinkovcima.

Festival *Vinkovačke jeseni* je osnovan 1966. godine, te je ubrzo od osnutka postao najveći i najpoznatiji kulturni događaj grada Vinkovaca, cijele Slavonije, pa čak i cijelog kontinentalnog dijela Hrvatske. *Vinkovačke jeseni* nude sve što bi ljubitelji ovakvih festivala mogli očekivati.

Povijest
--------

Prve *Vinkovačke jeseni* su organizirane u rujnu 1966. te su ubrzo nakon toga postale jedan od najpoznatijih festivala ovakve vrste u cijeloj Hrvatskoj. U prvome planu ovoga festivala su njega narodnih plesova, nošnji i običaja kako bi se različite tradicionalne vrijednosti iz narodnog života Slavonije očuvali.

Općenito
--------

*Vinkovačke jeseni* se održavaju svake godine u mjesecu rujnu koji je ujedno i početak jeseni, po kojoj je i ovaj festival dobio ime. Razlog za osnivanje ovoga festivala je taj što je jesen godišnje doba koje Slavonce za njihov mukotrpan rad najviše nagradi. Ovaj festival je ubrzo počeo povezivati sve one koji su ljubitelji kulturne baštine, narječja i starih običaja. Velika razmjena kulturnih dobara je dovela do toga da se ubrzo ovaj festival obogatio za još ponešto.

U posljednjih 40 godina svojega postojanja su *Vinkovačke jeseni* postigle mnogo više od očekivanog. Tako su se u vremenu u kojem postoje sve više obogaćivale, zbog čega se može smatrati kako su one jedan od najvažnijih festivala ove vrste u cijeloj Hrvatskoj. S ovim festivalom se pokušavaju objasniti manire slavonskog puka, njegov smisao za humor, te sveukupan slavonski način života.

U danima trajanja ovoga festivala saznaju gledatelji se o raznovrsnosti folklora u Slavoniji, te o inozemnome folkloru koji u njemu sudjeluje. Pozornica je vrijeme trajanja festivala privremeno napravljena, te je kao zamišljena kao pozornica na otvorenome. Kostimi i scenografija su tematski, pa u tome dolazi ljepota oblika i boja nošnji, te zvukova tamburica i gajdi u prvi plan.

Atrakcije
---------

* *Svečana mimohod* – Najposjećenija priredba tijekom *Vinkovačkih jeseni*. *Svečana mimohod* je zapravo grupa ljudi koja ide ulicama Vinkovaca, te pri tome promatra napredovanje mimohod. U ovome dijelu je značajno za istaknuti povorku konjanika na konjima koja se kreće ispred povorke ljudi.
* Smotra izvornoga hrvatskoga folklora – Smotra započinje nakon *Svečanog mimohoda*, te traje dva dana. Na smotri prvo nastupaju dva KUD-a iz Vinkovačkog kraja koja su imala najuspješniji nastup na Folklornim večerima, a nakon toga nastupaju svi ostali KUD-ovi iz cijele Hrvatske.
* Folklorne večeri – Na Folklornim večerima se pjevaju pjesme iz cijele zemlje. Folklorne večeri su namijenjene za stare i nove KUD-ove.
* Šokački divani – Priredba kojoj je zadatak prikazati nekadašnji način života Slavonaca, te podsjetiti na to kako se prije u Slavoniji živjelo.
* Hip-Hop na Orionu - Priredba u organizaciji Udruge Hip-Hop VK koja predstavlja urbani skok u moru kulturnih događanja, a nastupaju breakdance skupine, reperi, DJi i plesači iz cijele Slavonije.

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene stranice *Vinkovačkih jeseni* na hrvatskom jeziku
Čili paprika
**Čili** (chilli) je plod različitih tropskih vrsta paprike (uključujući i neke varijetete nama poznate domaće paprike), sa vrlo sitnim plodovima koji se suše i melju u prah. Čiliji su dugi svega 4 cm, boje žute, zelene, narandžaste ili crvene, a imaju izuzetno ljuti okus. Kada se komuške osuše i samelju dobije se **kajenski papar**. 

Naziv čili potiče od španske riječi *chile* za tu vrstu paprike, s ozirom da su je španci donijeli u Evropu za vrijeme Kolumbovih putovanja. Šarenilo naziva proizlazi iz doba kada se čili dopremao iz portugalskih i španskih kolonija u Južnoj Americi, Indiji i Africi, gdje se i danas uzgaja.

Čili je izvanredno oštrog okusa, pa je dvadesetak puta jači od obične ljute paprike. Okus mu je međutim, manje aromatičan i pikantan, boja mnogo bljeđa. Glavni sastojak koji mu daje specifičnu ljutinu je *capsaicin*, materija koja, pokazalo se, snižava razine holesterola i triglicerida u krvi, sprječava grušanje krvi, jača imunitet i ima afrodizijačka, antibakterijska i fungicidna svojstva. 

Upotrebljava se za začinjanje jela od povrća, pikantnih umaka, namaza, kao dodatak kravljem siru, varivu od paprika i graha, a i važan je sastojak popularnog meksičkog jela Chili con carne. Sastavni je dio svih ljutih pikantnih umaka poput karija (currija), tabasco umaka, meksičkih salsa. Može se kombinirati i sa slatkim namirnicama.

Vidite još
----------

* Chilmulli

Vanjske veze
------------

***Čili*** na Wikimedijinoj ostavi

* WildChilli.EU All about Wild Chili's / Capsicums / Peppers Arhivirano 2009-12-06 na Wayback Machine-u
* Plant Cultures: Chilli pepper botany, history and uses Arhivirano 2005-02-20 na Wayback Machine-u
* The Chile Pepper Institute of New Mexico State University Arhivirano 2016-11-20 na Wayback Machine-u
* Capsicums: Innovative Uses of an Ancient Crop
* Chilli: La especia del Nuevo Mundo Arhivirano 2012-11-14 na Wayback Machine-u (Article from Germán Octavio López Riquelme about biology, nutrition, culture and medical topics. In Spanish)
* Complete Chili Peppers List Arhivirano 2014-10-18 na Wayback Machine-u worldwide chili peppers list ordered by Scoville Scale
**Šan** ili **Shan** (Burmanski: ) je etnička grupa koja živi u Jugoistočnoj Aziji. Šan žive pretežno u državi Šan u Mjanmaru (zemlji koja se nekad zvala Burmom), te u susjednim dijelovima Kine, Tajlanda, Kambodže i Vijetnama. Iako nisu provedeni popisi stanovništva, računa se da Šana ima oko 6 miliona.

Šan uglavnom žive na Shan visoravni. Njihov najveći grad je Taunggyi, koji ima oko 150.000 stanovnika.

Šan govore vlastitim Šan jezikom iz Tai-Kadai porodice jezika. Imaju vlastito pismo dosta slično burmanskom.

Po vjeri su Theravada budisti, a po selima se prakticira animizam.

Šan uglavnom uzgajaju rižu, ali su cijenjeni i kao vješti zanatlije.

Od trenutka kada je Burma stekla nezavisnost, nastala se napetosti između centralne vlasti i naroda Šan. One su 1960-ih prerasle u gerilski rat koji se, s manjim ili većim intenzitetom, vodi do današnjeg dana. Dugotrajnosti rata je pripomogla i činjenica da se na području naroda Šan nalaze plantaže maka, od kojih se pravi opijum te su tako različite Šan gerilske grupe bile u prilici trgovati drogom i na taj način financirati svoju borbu.

Vanjski linkovi
---------------

* H.R.H. Prince Hso Khan Pha of Yawnghwe Arhivirano 2006-06-24 na Wayback Machine-u
* Shan Human Rights Foundation
* Shan Women's Action Network (SWAN) Arhivirano 2010-09-19 na Wayback Machine-u
**Solomon Thekisho Plaatje** (9. oktobar 1876 – 19. jun 1932) je bio južnoafrički književnik, lingvist, aktivist i političar, poznat kao najistaknutiji crni intelektualac u Južnoj Africi svog doba, te kao jedan od osnivača današnjeg Afričkog nacionalnog kongresa. Rodom iz naroda Tswana, odrastao je u domu bijelih kršćanskih misionara i primio izvrsno obrazovanje, a posebno se istakavši talentom za jezike, te je, preselivši se u Koloniju Cape postao jedan od rijetkih crnih stanovnika koji je u njoj ispunio tamošnje zakonske uvjete (poznavanje engleskog i nizozemskog i imovinski cenzus od 50 funti) za pravo glasa. Plaatje, koje je to pravo izgubio stvaranjem Južnoafričke Unije 1910. godine se ostatak života proveo nastojeći britansku i međunarodnu javnost uvjeriti u potrebu da njegovi crni sunarodnjaci u Južnoj Africi dobiju politička i druga prava. U tu je svrhu 1916. godine objavio knjigu *Native Life in South Africa* koja se danas smatra vrijednim izvorom etnografskih i drugih podataka. Poznat je i po tome što je preveo cjelokupni opus Williama Shakespearea na tswana jezik.

Vanjske veze
------------

* A biography and chronology of his life
* Djela čiji je autor Sol Plaatje na Projektu Gutenberg
* Besplatna e-knjiga: *Native Life in South Africa* na Projektu Gutenberg

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 68937922
* LCCN: n50020411
* ISNI: 0000 0001 0911 853X
* GND: 118792466
* SELIBR: 84104
* SUDOC: 027909557
* BNF: cb119850101 (podaci)
* BIBSYS: 90218276
* NLA: 35231447

 |
**Zaljevu Fonseca** (španjolski: *Golfo de Fonseca*) je dio Tihog oceana koji se prostire od Salvadora na zapadu, preko Hondurasa do Nikaragve na jugoistoku.

Karakteristike
--------------

Zaljev je ulazi u dubinu kopna otprilike 65 km i ima površinu od oko 1,800 km². 
Njegov ulaz prostire se od rta Amapala u Salvadoru do rta Cosigüina u Nikaragvi, u dužini od nekih 32 km, ali u dubini zaljeva ima oko 80 km.

Obale zaljeva imaju nekih 261 km, od tog 185 km u Hondurasu, 40 km u Nikaragvi i 29 km u Salvadoru.

U zaljev uviru rijeke Goascorán, Choluteca i Negro u Hondurasu i rijeka Estero Real u Nikaragvi. 
Obale zaljeva u močvarne obrasle šumama mangrove, osim na zapadu u Salvadoru, gdje se Vulkan Conchagua naglo uzdiže od obale.

Najveći otoci u zaljevu su Zacate Grande, Tigrov otok i Meanguera.
Glavne luke su La Unión u Salvadoru, Amapala na Tigrovu otoku u Hondurasu i Puerto Morazán u estuariju rijeke Estero Real u Nikaragvi.

Historija
---------

Do zaljeva je prvi doplovio 1522. španjolski pomorac i konkvistador Gil González Dávila, i nazvao ga po svom meceni, nadbiskupu Juanu Fonseci. 

Nakon raspada Savezne Republike Centralne Amerike počeo je dugotrajni spor oko granica zaljeva i njegovih otoka koji je potrajao do 1992. kad je Međunarodni sud pravde (ICJ) odlučio da sve tri zemlje zajednički dijele zaljev, otoci Meanguera i Meanguerita pripali su Salvadoru, a Tigrov otok Hondurasu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Gulf of Fonseca*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 3.4. 2023.
2. ↑  „*Land, Island and Maritime Frontier Dispute (El Salvador/Honduras: Nicaragua intervening)*" (engleski). International Court of Justic. Pristupljeno 3.4. 2023.

Vanjske veze
------------

* *Gulf of Fonseca* (`en`)
**Zalivski** ili **Zaljevski rat** je izraz koji se od 1991. do 2003. koristio za oružani sukob između Iraka i koalicije UN na čelu SAD kojoj je povod bila iračka invazija i okupacija Kuvajta. 

Nakon američke invazije na Irak 2003. se za taj sukob koristi sve češće koristi izraz **Prvi zaljevski rat**, a za invaziju **Drugi zaljevski rat**. 

Prije 1991. se izraz Zaljevski rat (ili, malo češće, **Rat u Zaljevu**) koristio za iračko-iranski rat. U nekim izvorima se taj rat sada zove Prvi zaljevski rat, a ratovi otpočeti 1991. i 2003. Drugi i Treći zaljevski rat.

Još prije se izraz Zaljevski rat koristio za Irački ustanak 1920-22. protiv britanskog mandata, odnosno Anglo-irački rat ili britansko gušenje pronacističke pobune u Iraku za vrijeme drugog svjetskog rata 1941.

Višeznačna odrednica *Ova stranica je **razvrstavanje**. Koristi se radi pronalaska članaka koji moraju imati dodatnu odrednicu jer bi im u protivnom naslov bio isti.  
Ako vas je na ovu stranicu dovela vikiveza, možda je potrebno promijeniti da preusmjerava na namijenjeni članak.*
|  |
| --- |
| **Dinastije faraona  starog Egipta** |
| **predinastički Egipat** |
| **protodinastički period** |
| **rani dinastički period** |
| 1. 2. |
| **Staro kraljevstvo** |
| 3. 4. 5. 6. |
| **prvi prelazni period** |
| 7. 8. 9. 10. |
| 11. (*samo Teba*) |
| **srednje carstvo** |
| 11. (*ceo Egipat*) |
| 12. 13. 14. |
| **drugi prelazni period** |
| 15. 16. 17. |
| **Novo carstvo** |
| 18. 19. 20. |
| **treći prelazni period** |
| 21. 22. 23. 24. 25. |
| **kasni period** |
| 26. 27. 28. |
| 29. 30 31. |
| **Grčko-rimski period** |
| Ptolomejska dinastija-Rimsko Carstvo |

Jedanaesta, Dvanaesta, Trinaesta i **Četrnaesta dinastija** drevnog Egipta se često smještaju pod zajednički nazivnik Srednje kraljevstvo.

**Četrnaesta dinastija** je vladala istovremeno s Trinaestom i/li Petnaestom dinastijom, u doba poznato kao Drugi prijelazni period.

Vladari
-------

Četrnaesta dinastija se vezuje uz oblast Delte u Egiptu, a kao prijestolnica se spominje grad Xois. Dinastija je vladala oko 100 godina, a njeni vladari se često navode kao srodni Hiksima, odnosno vladari semitskog porijekla, s obzirom na semitske tragove u imenima kao što je Yakobaam.

Različiti popisi kraljevi spominju čak 76 različitih vladara (Manethon; Torinski kraljevski kanon spominje 32), ali je samo nekolicina potvrđena u suvremenim izvorima. Egiptolozi pretpostavljaju da mnogi od njih nisu bili vladari, odnosno da je riječ o pseudonimima. Najvjerojatnije je riječ o tome da su mnogi od "kraljeva" u stvari bili tek lokalni velmože povezani s kraljevskom obitelji.

Od svih imena je najzanimljiviji Nehesy (ili Nehesi), koji je ostavio dva spomenika u Avarisu. Ime mu značji "Nubijav" na egipatskom.
Kolona gusjenica borova povorkaša
Gusjenica hrastova povorkaša *(Thaumetopoea preocessionea)*
Gnijezdo gusjenica borova povorkaša
**Četni prelci**, **prelci povorkaši** ili **procesionarci** *(Thaumetopoeidae)* porodica su malih (raspon krila 3-4 cm) i neuglednih leptira. Tijela su im dlakava, ticala kijačasta. Nazvani su po karakterističnom ponašanju gusjenica koje se pri kretanju svrstavaju u redove i tako čine niz dugačak i po nekoliko metara.

Gusjenice
---------

Gusjenice su sive i po cijelom tijelu imaju duge, otrovne i lomljive dlačice. Kad se na proljeće gusjenice izlegu zajedniči ispredu (njih više stotina) među granama drveća veliki zapredak. Danju se u njemu zaklanjaju a noću odlaze brstiti lišće u dugačkoj koloni. U zoru se vraćaju u svoje sklonište. Kad narastu obilaze okolo i danju. U šumi u kojoj ima gusjenica zrak je pun dlačica od kojih se upali koža i sluznica usta, nosa i očiju ljudima i životinjama. Kukulje se u čvrstom kokonu, također u skupinama. Sredinom ljeta pojavljuju se leptiri.

Vrste
-----

Najpoznatije su vrste: hrastov povorkaš *(Thaumetopoea preocessionea)* povremeno se pojavljuje u nizinskim šumama Hrvatske, borov povorkaš *(Thaumetopoea pitoyocampa)* je štetnik u borovim šumama.

Izvori
------

1. ↑  Radovan Kranjčev, Leptiri Hrvatske, Veda d. o. o. Križevci, 2009. ISBN 978-953-96657-8-2
2. ↑  Ivo Matoničkin, Ivan Habdija, Biserka Primc-Habdija, Beskralješnjaci, biologija viših avertebrata, Školska knjiga, Zagreb, 1999. ISBN 953-0-30824-8
Koordinate: 41° 39′ 22" SGŠ, 21° 52′ 28" IGD

**Zgropoljci** (mak. *Згрополци*) su naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Zgropoljci upravno pripadaju opštini Gradsko.

Prirodni uslovi
---------------

Zgropoljci su smešteni u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Velesa, naselje je udaljeno 12 kilometara južno.

**Reljef**: Naselje Zgropoljci se nalazi u istorijskoj oblasti Povardarje. Selo je položeno u dolini Vardara. Zapadno od naselja uzdiže se planina Klepa. Naselje je položeno na približno 160 metara nadmorske visine. 

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa značajnim uticajem Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Zgropoljci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine bili bez stanovnika. 

Stanovništvo u naselju činili su etnički Makedonci i Turci.

Pretežne veroispovesti mesnog stanovništva bile su pravoslavlje i islam.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.gradsko.gov.mk Zvanična stranica opštine Gradsko

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Gradsko |
| --- |
| **Gradsko** • 
Viničani •
Vodovrati •
Gornje Čičevo •
Grnčište •
Dvorište •
Donje Čičevo •
Zgropoljci •
Kočilari •
Kuridere •
Nogajevci •
Podles •
Svećani •
Skačinci •
Ubogo •
Ulanci |  |
**Vinko Jelić** (Rijeka, 1596. - Saverne, nakon 22. srpnja 1636.), bio je hrvatski barokni skladatelj, pjevač i glazbenik.

Životopis
---------

U Grazu učio je glazbu kod Matthije Ferrabosce.

Riječko je podrijetlo isticao uz naslove svojih tiskanih djela, dodajući imenu pridjevak "Fluminensi Sancti Viti". Ranu mladost proživio je u Rijeci, da bi 1606. otišao u Graz.

Nakon 1609. studirao je na Ferdinandeumu i Sveučilištu u Grazu. Bio je i član dvorskog orkestra.

Od 1617. bio je glazbenik na dvoru nadvojvode Leopolda V i biskupa u Strasbourgu.

Godine 1618. zaređuje se. Djelima crkvene glazbe stječe ugled kao skladatelj ranobaroknih obilježja. Autor je zbirke duhovnih koncerata „Parnassia militia" (1622.), zbirke moteta i drugih crkvenih skladbi nazvanih „Arion primus" i „Arion secundus" (1628.).

U harmonijskoj građi vješto prepleće starocrkvene moduse s tonalitetima dura i mola, služi se često usporednim tercama, a katkad povećanim i smanjenim akordima, disonancama pa i kromatikom. Karakteristično barokno zvukovno suprotstavljanje ostvaruje izmjenjivanjem brzih i polaganih odlomaka služeći se tada još neuobičajenim oznakama (allegro, allegrissimo, tardi, tardissimo), a dinamičke kontraste postiže prijelazima iz forte u piano ili iz sola u puni sastav tutti. Jedan je od prvih skladatelja srednjoeuropskoga (austrijsko-njemačkoga) područja koji u duhovnim koncertima uz orgulje uvodi i druge instrumente (dvije violine u koncertima br. 21 i 24; kornet i trombon u ricercarima).

Posljednji se put spominje 22. srpnja 1636. tijekom ratnih sukoba oko Zaberna.

Djela
-----

* Parnassia militia concertuum unius, duarum, trium et quatuor vocum tam nativis quam instrumentalibus vocibus ad organum concinendarum, op. 1. Argentinae, Typis Pauli Ledertz, 1622.
* Arion primus sacrorum concertuum unius, duarum, trium et quatuor vocum ad organum concinendarum, op. 2. Augustae Tribocorum, Apud Paulum Ledertz, 1628.
* Arion secundus psalmorum vespertinorum tam de tempore, quam de Beata Maria Virgine quatuor vocibus, alternatim ad organum concinendarum adiunctis Magnificat, Salve regina, & octo tonis ad omnia strumenta accomodatis, op. 3. Augustae Tribocorum, Apud Paulum Ledertz, 1628.

Poveznice
---------

* Hrvatski skladatelji klasične i folklorne glazbe

Izvori
------

1. 1 2  LZMK / Hrvatski biografski leksikon – Ivona Ajanović-Malinar: »JELIĆ, Vinko«, pristupljeno 6. veljače 2014.

Vanjske poveznice
-----------------

* LZMK / Hrvatski biografski leksikon – Ivona Ajanović-Malinar: »JELIĆ, Vinko«
* Kvarnerski baštinski vremeplov / Glazbena baština – Diana Grgurić: »Žubor kvarnerske glazbene rijeke«
* www.croatianhistory.net – Croatian Classical Music, 11th-19th centuries (`en`)

  



|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **osobi** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Zastava M57** je polu-automatski pištolj kojeg je u bivšoj Jugoslaviji proizvodila tvrtka Zastava Oružje (danas Zastava Arms). Riječ je o kopiji sovjetskog pištolja Tokarev TT-33. Pištolj je prihvaćen 1957. dok se masovno počeo proizvoditi 1960. godine. Bio je službeno oružje u jugoslavenskoj vojsci i policiji.

Tehničke razlike između jugoslavenskog i sovjetskog pištolja gotovo su neznatne a najznačajnije su da M57 koristi okvir kapaciteta devet a TT-33 kapaciteta osam metaka. Veći kapacitet okvira je razlog za nešto većeg rukohvata kod M57. Također, vodilica povratne opruge se kod Zastavinog modela sastoji od dva dijela.

Vizualne različitosti su veoma male ali vidljive. Tako sovjetski TT-33 na koricama pištolja ima oznaku zvijezde petokrake oko koje je oznaka CCCP. Jugoslavenska inačica pištolja ima oznaku FNRJ ili SFRJ.

Pištolj koristi streljivo kalibra 7,62x25 TT dok je Zastava Oružje tijekom 1970-ih počela proizvoditi sličan pištolj koji je koristio 9x19 Luger streljivo. Riječ je o modelu Zastava M70.

Vanjske poveznice
-----------------

* Web stranica proizvođača
**Tenetehara**, jezično srodna skupina indijanskih plemena iz sjeveroistočnog Brazila koja govore jezicima porodice Tupi-Guarani, velika porodica tupian. Predstavnici su im Assuriní do Tocantins ili Akwaya sa rijeke Tocantins; Avá-Canoeiro sa gornjeg Tocantinsa i otoka Bananal; Guajajára iz države Maranhão sa 81 selom; Parakanã u parku Xingú; Suruí do Pará u općini São João Araguaia (država Pará); Tapirapé, na ušću Tapirapé; Tembé na rijeci Gurupi u državi Maranhão; gotovo nestali Turiwára, država Pará. U Tenetehare vlastite pripadaju Guajajára i Tembé.

Kulturno su srodni Tupinambáma iz 16. stoljeća. Njihova izvorna populacija iznosila je oko 12,000 u nekih 40 do 50 sela. Prvi kontakt bio je prijateljski i zbio se 1613. na srednjem toku Pindaré sa francuskim pomorcima i istraživačima koji su osnovali koloniju na otoku Ilha de São Luís u državi Maranhão, a Indijanci su ga nazivali Upaon-Açu (veliki otok). Između 1616. i 1652. nekoliko puta ih je napala portugalska vojska i trgovci robljem te su odvedeni na rad na poljima šećerne trske i duhana. Dolaskom jezuitskih misionara koje predvodi Antonio Vieira smješteni su na misiju Maracu, na donjoj Pindaré a kasnije na misiju Carará na srednju Pindaré, gdje ostaju do 1758. Misija Maracu postala je grad Viana a Carará je današnji Monção. Nakon 1759. Indijanci se vraćaju natrag na svoj izvorni teritorij. Krajem 19. stoljeća ima ih oko 12,000 u selima duž rijeka Pindaré, Grajaú i Mearim u državi Maranhão i Gurupi, Capim i Guamá u državi Pará. Njihova suvremena populacija iznosi oko 17,000 (najviša u povijesti) i posjeduju oko 2,500,000 akera indijanske zemlje.

Literatura
----------

* Charles Wagley and Eduardo Galvão, The Tenetehara Indians of Brazil, a culture in transition

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| p • r • uTupian: Tupí-Guaraní |
| --- |
|  |
| Guaraní • Guarayu-Siriono-Jora • Kamayurá • Kawahib • Kayabi-Arawete • Oyampi • Tenetehara • Tupi |

 |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| p • r • uTupí-Guaraní: Tenetehara |
| --- |
|  |
| Asuriní do Tocantins • Avá-Canoeiro • Cara Preta • Guajajára • Parakanã • Suruí do Pará • Tapirapé • Tembé • Turiwára |

 |
*Za ostala značenja, v. Talija (razvrstavanje).*
Jean-Marc Nattier: Talija, ulje na platnu
**Talija** (grčki **Θαλεια** = "cvjetna") je ime dviju grčkih božica.

Muza Talija
-----------

Talija je jedna od devet Muza, Zeusova i Mnemozinina kći. Zaštitnica je komedije i bukolike. Bila je smatrana i božicom glazbe, plesa i pjesme. Druga je Talija nimfa. Atributi su joj komična maska, pastirski štap ili bršljanov vijenac.

Nimfa Talija
------------

Talija je i nimfa, Hefestova kći, ili Zeusova i Eurinomina kći, jedna od Harita, zajedno s Aglejom i Eufrozinom. Talija živi na Etni u Italiji. Volio ju je Zeus, ali bojeći se Herina gnjeva, tražila je da je sakriju ispod Zemlje. Ondje je rodila Palikoi, bogove blizance sicilskih gejzira.

Vanjske veze
------------

***Talija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Muza Talija u klasičnoj literaturi i umjetnosti

| * p
* r
* u
Muze iz grčke mitologije |
| --- |
| Erato • Euterpa • Kaliopa • Klio • Melpomena • Polihimnija • Talija • Terpsihora • Uranija |
**Ślęża** (njemački: *Zobten*, *Zobtenberg* a kasnije *Siling*) je planina i mali planinski masiv u poljskim Srednjim Sudetima.

Karakteristike
--------------

Ślęża se nalazi u Donjošleskom vojvodstvu, udaljena od centra Wrocława 35,5 km.
Masiv se proteže 10 km u smjeru sjever-jug i 15 km od istoka prema zapadu.
Najviši vrh masiva visok je 781 metara. Iako je nizak iz daljine izgleda spektakularno jer se uzdiže iz nizine prosječno visoke 200 m.
Zbog tog su mu vrhovi često pokriveni oblacima i obasjani munjama, vjerojatno je zbog tog još od neolita kultno mjesto i sveta planina.

Masiv Ślęza sastoji se od četiri dijela: sjevernog gdje se nalazi najviša planina istoimena Ślęza (718 m), južnog sa planinom Radunia (573 m), Istočnog sa planinom Oleszenkom (387 m) i zapadnog Kielczynska brda (Szczytno 466 m).

Dio masiva površine 8.500 hektara - 1988. je proglašen rezervatom prirode - Slezanski Park Krajobrazowy.
Po masivu ima kamenoloma u kojima se iskapa granit i serpentinit.

Etimologija
-----------

Ślęza svoje ime duguje staroslavenskoj riječi - *sleg* (vlaga, vlažna), *slegva* (kiša).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Ślęża"*" (engleski). SummitPost. Pristupljeno 20.04.2021.

Vanjske veze
------------

***Ślęża*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ślęża* (`es`)
Zastava Liberije
**Zastavu Liberije** čini jedanaest pruga crvene i bijele boje. U desnom uglu je bijela zvijezda na plavoj podlozi. Zastava je rađena po uzoru na američku.

Jedanaest pruga predstavlja jedanaest potpisnika Povelje o neovisnosti Liberije, crvena i bijela hrabrost i čistoću, a zvijezda slobodu bivših robova.

Liberija daje mogućnost registriranja brodova pod njenom zastavom, kako bi isti izbjegli poreze. Pretpostavlja se da pod liberijskom zastavom plovi 1 600 brodova.

Zastave država u Africi

Položaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Liberije*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ćustendilska eparhija** je bila eparhija Srpske pravoslavne crkve i Bugarske pravoslavne crkve.

Istorijat
---------

Današnji grad Ćustendil u jugozapadnoj Bugarskoj zvao se u srednjem vijeku Velbužd i bio je sjedište episkopije, koja se po njemu nazivala velbuždska, a kasnije i banjska, kolasijska i ćustendilska. Velbuždska episkopija spominje se 1018. među episkopijama Ohridske arhiepiskopije, a obuhvatala je, pored Velbužda, i gradove: Sontesk, Germaneja, Terimer,Stob, Donji Sontesk i Razlog, dakle krajeve oko Gornje Strume i odatle na jugoistok, sve do izvora Meste. Iz doba kasnije bugarske i srpske vladavine nad Velbuždom nije poznato ništa o episkopiji u njemu, i ako je nesumnjivo, da je postojala i imala sjedište u Banji velbuždskoj (Kalinik, episkop banjski, spominje se 1350), u kojoj je i Konstantin Dejanović imao svoju stolicu, pa su je po njemu i prozvali Turci Ćustendil (Konstantinova banja).

Češće spomene o toj episkopiji srećemo tek u 16. vijeku (Romil, episkop banjski, 1532), a naročito otkad je obnovljena Pećka patrijaršija (1557). Od toga doba, pored imena banjski, dolazi vrlo često i naziv kolasijski, po tadašnjem nazivu grada u blizini Banje, a zatim i kratovski i štipski, po mjestima, koja su u 17. i 18. vijeku potpadala pod tu episkopiju, i neko vrijeme služila kao sjedišta pojedinih ćustendilskih episkopa. Za sve vrijeme, dok je đustendilska eparhija potpadala pod srpsku Pećku patrijaršiju, obuhvatala je ona sve krajeve od starog Velbužda i Radomira na jug, do Štipa i Radovišta, pa je tako gotovo neizmijenjeno ostalo i pod Carigradskom patrijaršijom.

Bugarska egzarhija
------------------

*Glavni članak: Bugarska egzarhija*
Godine 1870, cijela đustendilska eparhija došla je u sastav novoustanovljene bugarske egzarhije, ali je s osnivanjem bugarske kneževine razdijeljena 1878. na dva dijela. Južni dio, s Kratovom i Štipom, ostao je pod Turcima i sjedinjen je uglavnom sa skopljanskom egzarhijskom episkopijom, a sjeverni dio, sa Ćustendilom i Radomirom, postojao je kao nastavak stare episkopije do smrti zatečenog, pri diobi, na njoj episkopa (1884), a zatim je sjedinjen sa sofijskom episkopijom.

Kada je 1776. godine ukinuta Pećka patrijaršija i đustendilska eparhija je došla pod vlast i uticaj grčke Carigradske patrijaršije, dok 1879. nije postala sastavni dio bugarske egzarhije.

Episkopi
--------

Za vrijeme potčinjenosti đustendilske eparhije Pećkoj patrijaršiji od 16. do 18. vijeka pominju se u izvorima ovi njeni episkopi:

* Visarion (1585),
* Makarije (1619),
* Ananije (1630),
* Josif (1642),
* Puspun(?) (1644),
* Mihajlo (1652—1660),
* Ananije (1666),
* Visarion (1690),
* Danilo (1700—1709),
* Jefrem (1712—1728),
* Atanasije (1732),
* Serapion (1757) i
* Gavrilo (1766).

Vidi još
--------

* Đustendil

Literatura
----------

* Narodna enciklopedija (1927 g.), članak napisao Radoslav Grujić.
* Radosavlevich, Nedelko, „Eparhije Banje (Kjustendila) i Samokova u Pechkoj Patriarshije 1557-1766", в *Известия на Исторически музей, Кюстендил*, т.Х, 2005 г.
Slika spiralne galaksije Mesijer 81 pri ultraljubičastom svetlu. Credit:GALEX/NASA/JPL-Caltech.
Termin **ultraljubičasta astronomija** (engl. ) se generalno odnosi na opservacije elektromagnetne radijacije i ultraljubičastih talasa veličine između 10 i 320 nanometara.
Linije mere ultraljubičastog spektra koriste se za razaznavanje hemijske kompozicije, gustine i temperature međuzvezdanog medija, kao i temperature i kompozicije vrelih mladih zvezda. Ultraljubičasta posmatranja takođe omogućavaju potrebne informacije o evoluciji galaksija.

Ultraljubičasti svemir izgleda dosta drugačije od poznatih zvezda i galaksija koje su vidljive na svetlu.
Većina zvezda su zapravo relativno hladni objekti koji emituju većinu svoje elektromagnetne radijacije u vidokrugu bližih infracrvenih delova spektra.
Ultraljubičasta radijacija je prepoznatljiva kod vrelijih objekata, tipično u ranoj i kasnoj fazi njihove evolucije.
Ako bismo videli nebo u ultraljubičastom svetlu, većina zvezda bi izbledela. Videli bismo neke jako mlade masivne zvezde i neke veoma stare zvezde i galaksije, koje postaju sve toplije i proizvode sve veću energiju radijacije blizu svog rođenja ili smrti. Oblaci gasa i prašine bi blokirali naš vidokrug u mnogim pravcima dužinom Mlečnog puta.

Svemirski teleskop Habl i Daleki ultraljubičasti stetoskopski istražitelj su skorašnji veliki svemirski teleskopi koji vide daleke i bliže ultraljubičaste spektre neba.

Ultraljubičasti svemirski teleskopi
-----------------------------------

Astro 2 UIT prikazuje galaksiju M101 uz pomoć ultraljubičastog svetla
* Sjedinjene Američke Države - Daleko ultraljubičarti spektograf na Apolu 15 (april 1972)
* Sjedinjene Američke Države + Evropska organizacija za istraživanje svemira - Tor-Delta 1A (135-286 nm; 1972–74)
* Sjedinjene Američke Države - Orbitalna astronomska opservatorija (#2:1968-73. #3:1972-81)
* Sovjetski Savez - Orion 1 i Orion 2 svemirske opservatorije (#1:1971; 200-380 nm spektar; #2:1973; 200-300 nm spektar)
* Sjedinjene Američke Države + Flag of Nizozemska - Astronomski satelit Holandije (150-330 nm, 1974–76)
* Sjedinjene Američke Države + Evropska svemirska agencija - Međunarodni ultraljubičasti istraživač (115-320 nm spektar, 1978–96)
* Sovjetski Savez - Astron 1 (1983–89; 150-350 nm)
* Sovjetski Savez - Glazar 1 i 2 na Miru (na Kvantu 1, 1987-2001)
* Sjedinjene Američke Države - Ekstremni ultraljubičasti istraživač (7-76 nm, 1992-2001)
* Sjedinjene Američke Države - Daleki ultraljubičasti spektroskopski istraživač (90.5-119.5 nm, 1999-2007)
* Sjedinjene Američke Države + Evropska svemirska agencija - Ekstremni ultraljubičasti imidžing teleskop (na SOHO-u na 17.1, 19.5, 28.4, i 30.4 nm)
* Sjedinjene Američke Države - GALEKS (135-280 nm, 2003-2013)
* Sjedinjene Američke Države + Evropska svemirska agencija - Svemirski teleskop Habl (Habl STIS 1997-- 115–1030 nm) (Habl VFC3 2009-- 200-1700 nm)
* Sjedinjene Američke Države - Svift misija praska gama-zraka (170–650 nm spektar, 2004-- )
* Sjedinjene Američke Države - Hopkins ultraljubičasti teleskop (leteo 1990. i 1995. godine)
* Njemačka - ROSAT (17-210eV) (30-6 nm, 1990-1999)
* Indija - Astrosat (130-530 nm, još uvek nije lansiran)