**The Velvet Underground**  bili su njujorkški rock sastav, poznat šesdesetih godina prošlog vijeka po svom psihodeličnom rocku i kontraverznim mračnim tekstovima.

Za razliku od muzike optimističkog hipijevskog San Francisca, muzika i tekstovi Velvet Undergrounda bili su pesimistički, nihilistički i subverzivni, kombinacija onog što će deset godina kasnije biti nazvano - punk.

Zbog njihovog očiglednog utjecaja na rock muziku - 1996. uvršteni su u Rock and Roll Hall of Fame.

Velvet Underground nisu bili baš previše komercijalno uspješni, jer su im samo dva albuma (od četiri studijska) The Velvet Underground & Nico i *White Light/White Heat* uspjela ući na Billboard top 200, ali su za svoje fanove i muzičke kritičare ostali najutjecajni sastav u historiji rock and rolla i preteče punka.

Historija
---------

Velvet Underground svoj prvi nastup imali su 1965. u sastavu Lou Reed (vokal, gitara), Sterling Morrison 
(gitara), John Cale (bas-gitara, viola, klavijature) i Maureen Tucker zvana "Moe" (bubnjevi). 

Slijedeće godine uzeo ih je pod svoje okrilje Andy Warhol, koji je gledao njihov nastup u kafeu *Bizarre* (Greenwich Village), tako su postali kućni sastav njegove *Factory*, i centralna atrakcija multimedijalnih priredaba *Exploding Plastic Inevitable*, održavanih od 1966. - 1967.

Na njegovu sugestiju uzeli su njemačku pjevačicu Nico i sa njom u proljeće 1966. snimili svoj prvi album - The Velvet Underground & Nico (čuveni omot sa bananom dizajnirao je Warhol) sa 11 pjesama (koje su uglavnom napisali Reed, John Cale, a dobar dio otpjevala Nico), među njima su zapaženije bile; Femme Fatale, All Tomorrow's Parties, Black Angel's Death Song, Waiting For My Man, Heroin, European Son i Venus In Furs.

Ubrzo nakon snimanja prvog albuma napušta ih pjevačica Nico, pa se Velveti zatvaraju u studio i snimaju jedan od najglasnijih albuma u historiji rocka *White Light/White Heat* prepun kričavih gitarskih rifova. lirika im je još mračnija, teme vezane uz ulični život metropole, kriminal, droge, prostituciju, orgije... 

Na snimanju albuma dolazi do teških svađa između Reeda i Cala - pa ih Cale napušta i odlazi u solo vode, tako da Lou Reed konačno postaje jedini lider.

Na snimanju trećeg albuma *The Velvet Underground* pridružuje im se gitarist Doug Yule, pa im se mijenja i zvuk, postaju tiši i smireniji.

Svoj posljednji album *Loaded* snimili su krajem 1970. od orginalnih članova, ostali su jedino Reed i Morrison.
Deset pjesama koje je napisao Reed, otpjevao je svojim melodičnim pop glasom Doug Yule, ali nijedna od njih nije postala hit, iako su dvije od njih "Sweet Jane" i "Rock and Roll" danas postale klasici rocka i puno se vrte.
Netom prije puštanja albuma u prodaju Reed je napustio sastav i otpočeo svoju solo karijeru.

Nakon raspada sastava, izdan je čitav niz albuma, od snimljenih a neizdatih pjesama do raznih kompilacija i live albuma.

Sastav se u originalnoj postavi (bez pokojne Nico), ponovo okupio 1993. za evropsku turneju, na kojoj je snimljen dvostruki album Live MCMXCIII.

Diskografija
------------

Albumi
------

* The Velvet Underground & Nico (1967.)
* *White Light/White Heat* (1968.)
* *The Velvet Underground* (1969.)
* *Loaded* (1971.)

Izvori
------

1. 1 2  „*Velvet Underground*" (engleski). Piero Scaruffi. Pristupljeno 10. 10. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Velvet Underground*" (engleski). Rock&Roll Hall of Fame. Pristupljeno 10. 10. 2016.

Vanjske veze
------------

***The Velvet Underground*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grupe