recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Poluotok Kejp** (afrikaans: *Kaapse Skiereiland*, engleski: *Cape Peninsula*) je stjenoviti poluotok koji se izvija 75 km duboko u Atlantski ocean na krajnjem jugozapadu afričkog kontinenta u Južnoafričkoj Republici. Na južnom kraju poluotoka nalaze se Rt Point i Rt dobre nade, a na sjevernom kraju planina Table Mountain s koje se odlično vidi grad Cape Town.

Geografija
----------

Poluotok Kejp je nekad bio otok, koji se prije šezdesetak milijuna godina spojio s kopnom na dijelu koji se geološki razlikuje od okolnog terena jer je pješčani. Zove se i Ravnina rta (Cape Flats). Administrativno poluotok pripada u južnoafričkoj provinciji Western Cape a sva naselja na njemu dio su metropolitanske općine Cape Town.

Svjetionik na Rtu Point
Rt dobre nade koji se nalazi na poluotoku često zovu mjestom gdje se susreću Atlantski i Indijski ocean, tako da zapadnu obalu kolokvijalno nazivaju Atlanskom obalom, a istočnu gdje je veliki zaljev False (False Bay ili Lažni zaljev) Obalom Indijskog oceana. Međutim, prema Međunarodnoj hidrografskoj organizaciji koja definira granice oceana, točka razgraničenja oceana je zapravo Aguljaski rt, udaljen 120 km jugoistočno.

Izvori
------

1. ↑  „*The Atlantic Coast* "(engleski). Cape Town South Africa. Pristupljeno 3. 2. 2012.
2. ↑  „*Where the two oceans really meet*" (engleski). South Africa info. Pristupljeno 3. 2. 2012.

Vanjske veze
------------

***Poluotok Kejp*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Cape Point*

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315162496

 |
|  |
| --- |
|  |

**Ujedinjeno Kraljevstvo Portugala, Brazila i Algarva** (portugalski: *Reino Unido de Portugal, Brasil e Algarves*) je bila plurikontinentalna monarhija koja je nastala nakon što je Kolonijalni Brazil uzdignut do statusa kraljevstva i istovremeno ujedinjen s Kraljevinom Portugal i Kraljevinom Algarva, čime je nastala personalna unija triju kraljevstava. 

Ujedinjeno Kraljevstvo formirano je 1815. godine, nakon preseljenja portugalskog dvora u Brazil, a nastavilo je postojati još nekih godinu dana nakon povratka dvora u Lisabon. Ujedinjeno Kraljevstvo se *de facto* raspalo 1822. godine kada je Brazil proglasio nezavisnost. *De iure* raspad uslijedio je 1825. godine, kada je službeni Lisabon prihvatio nezavisno Brazilsko Carstvo. 

Tokom svog postojanja, Ujedinjeno Kraljevstvo površinom nije odgovaralo cijelom Portugalskom Imperiju, već je predstavljalo interkontinentalnu prijestolnicu iz koje je portugalski monarh upravljao imperijalnim posjedima u Aziji i Africi. 

Tako je, s brazilskog gledišta, uzdizanje do statusa kraljevstva i formiranje Ujedinjenog Kraljevstva predstavljalo promjenu statusa, odnosno prestanak bivanja kolonijom i sticanje statusa ravnopravnog člana političke unije. U jeku Liberalne revolucije 1820. godine u Portugalu, pokušaju da se brazilska autonomija i jedinstvo rasklimaju doveli su do raspada Ujedinjenog Kraljevstva.
**Vincent Youmans** (27. septembar 1898 - 5. april 1946) bio je američki kompozitor zabavne muztike i brodvejski producent.

Odrastao je u porodici uspješnog i bogatog proizvođača šešira, a u mladosti je na Yaleu studirao za inženjera. Nakon što je za vrijeme prvog svjetskog rata regrutiran, otkrio je talent za muziku postavljajući predstave kao dio vojničke trupe. Poslije rata je došao u New York gdje se pridružio piscima pjesmama u Tin Pan Alleyu. Napisao je nekoliko brodvejskih mjuzikala od kojih se najviše ističe *No, No, Nanette*. Karijeru je 1934.bio prisiljen prekinuti zbog tuberkuloze, od koje je umro 1946. 

Iza sebe je ostavio 100 pjesama, ali su mnoge od njih postali hitovi.

Izvori
------

1. ↑  Slonimsky, Nicolas (1978). „Youmans, Vincent". *Baker's Biographical dictionary of musicians* (6th izd.). New York: Schirmer Books. str. 1927-1928. ISBN 0028702409.

Eksterni linkovi
----------------

* Vincent Youmans at the Internet Broadway Database
* Vincent Youmans Arhivirano 2008-04-02 na Wayback Machine-u at the Songwriter's Hall of Fame
* Vincent Youmans na IMDb-u (`en`) at the Internet Movie Database
**Tibetanci** su narod koji živi u Tibetu i okolnim područjima. Predstavljaju jednu od 56 etničkih grupa službeno priznatih od NR Kine kao Zhonghua Minzu (kineska etnička grupa), iako se u antropološkom smislu mogu smatrati kao više od jedne etničke grupe. Prema službenom popisu iz 1959, broj Tibetanaca u NR Kini je iznosio 6,330.567  Arhivirano 2011-02-24 na Wikiwix-u. Dokumenti SIL Ethnologuea navode dodatnih 125.000 osoba koje govore tibetanski u Indiji, 60.000 u Nepalu te 4.000 u Butanu.

Vanjske veze
------------

***Tibetanci*** na Wikimedijinoj ostavi

* Tibetan Government in Exile's Official Website Arhivirano 2009-09-27 na Wayback Machine-u
* Travel China Guide: Article on modern Tibetan people.
* Imaging Everest Arhivirano 2005-12-17 na Wayback Machine-u: Article on Tibetan people at the time of early mountaineering.
* Tibetan costume

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **etnologiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85135232
* BNF: cb11955055c (podaci)
* NKC: ph118137

 |
**Tibetanski budistički kanon** predstavlja opus svetih spisa koje priznaju razne škole tibetanskog budizma.

Istorija
--------

Iako u Indiji nikada nije postojao sveobuhvatni mahajanski ili vađrajanski kanon; ali, prevođenjem na tibetanski tokom šest vekova svih kanonskih dela, tumačenja i izvornih dela indijskih budističkih učitelja koje su mogli da nađu, Tibetanci su postepeno utemeljili sopstveni kanon, koji je do 13. veka poprimio u manjoj ili većoj meri svoj današnji oblik. Glavna zasluga za to pripada velikom učenjaku i piscu enciklopedičaru Bu-Stonu (1290-1364).

Sadržaj
-------

Tibetanski kanon je podeljen na dva dela: 

* Kanđur ("Prevedena reč"), koji je sadržao dela pripisivana Budi Sakjamuniju, drugim transcendentnim budama i tantričkim božanstvima koja se identifikuju kao bude;
* Tanđur ("Prevedene rasprave"), koja sadrže prevedene spise indijskih učenjaka i učitelja.

Kanđur obuhvata sto ili sto osam štampanih tomova (u zavisnosti od izdanja), a Tanđur dvesta dvadeset pet tomova. Ove obimne zbirke indijske budističke literature čine doktrinarnu osnovu tibetanske religije. Najznačajnije delove čine spisi o monaškoj disciplini (Vinaja), literatura "Savršenstva mudrosti" (sanskrit: *Prađna-paramita*), velike mahajana-sutre i na kraju tantre koje oličavaju vađrajanu. 

Tekstovi o monaškoj disciplini pripadaju indijskoj budističkoj školi poznatoj kao mulasarvastivada, a po svom sadržaju veoma blisko odgovaraju vinaja spisima teravade. Tekstovi iz "Savršenstva mudrosti" predstavljaju filozofsku osnovu tibetanskog budizma i verovatno uživaju najveće poštovanje među svim religioznim knjigama na Tibetu. Tantre predstavljaju glavnu inspiraciju tibetanske budističke prakse. One sadrže opise nizova božanstava raspoređenih u "mističkim krugovima" (sanskrit: *mandala*), zbirke čarobnih reči (sanskrit: *mantra*) kojima se prizivaju božanstva, rituale posvećivanja i simbolički obred polnog sjedinjavanja i učenje o suštinskoj istovetnosti mikrokosmosa ljudskog tela sa makrokosmosom svemira. 

Međutim, i pored dostignuća sopstvenog opsežnog kanona i obimne autohtone egzegetske literature, održala se i jaka usmena tradicija.

Izvori
------

1. 1 2 3  Trevor O. Ling, Rečnik budizma, Geopoetika, Beograd 1998.

Spoljašnje veze
---------------

* Tibetan Canon
* The Tibetan Buddhist Resource Center Digital Library
* Lotsawa House Translations of Tibetan Buddhist texts
Za ostala značenja, v. Guardian (razvrstavanje).

***The Guardian***  (do 1959. godine poznat pod nazivom ***The Manchester Guardian***) su britanske dnevne novine koje izdaje Guardian Media Group. Osnovane su godine 1821. godine, a predstavljaju jedinu britansku novinu čiji je vlasnik fondacija (Scott Trust).

Uz dnevne novine postoji i specijalno tjedno izdanje *The Guardian Weekly*, koje osim sažetaka članaka iz *The Guardiana* sadrži i članke iz sestrinskog lista *The Observer*, te recenzije prethodno objavljene u *The Washington Postu*, odnosno prevedene iz francuskog *Le Mondea*.

*The Guardian* je u januaru 2009. imao dnevni tiraž od 358.844 primjeraka, iza *The Daily Telegrapha* i *The Timesa*, ali ispred *The Independenta*. Website *The Guardiana* (guardian.co.uk) je jedan od najposjećenijih websiteova na engleskom jeziku.

Eksterni linkovi
----------------

***The Guardian*** na Wikimedijinoj ostavi

* Guardian.co.uk
* Founding of the Manchester Guardian Arhivirano 2009-02-02 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 220402319
* GND: 4158503-3
* SUDOC: 152903445
* BNF: cb12342909v (podaci)

 |
**Tiberije Sempronije Longo** (*Tiberius Sempronius Longus*) je bio rimski političar i vojskovođa koji je živio početkom 2. vijeka pne.

Bio je sin istoimenog vojskovođe i političara koji je služio kao konzul u drugom punskom ratu. Sam Sempronije je izabran za konzula 194. pne. a kolega mu je bio proslavljeni Scipion Afrikanac. Za vrijeme svog konzulskog mandata je bio najviše zabavljen pravnim pitanjima te je nadgledao niza rimskih kolonija u Kampaniji.

Poslije je nadgledao kolonizaciju u Cisalpinskoj Galiji. Tada su Boji napali njegov logor i pri tome ubili 5000 vojnika pod njegovom komandom. Poslije je otišao živjeti u PPlacentiju, odadkle je 193. pne. zatražio poomoć kada su tom gradu zaprijetili Ligurci. Na tu molbu je odgovoreno te je u pomoć stigla vojska sastavljena od njegovih veterana.

Literatura
----------

* Public domain database of Roman history

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Marcus Porcius Cato i Lucius Valerius Flaccus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Publijem Kornelijem Sciopionom Afrikancem* 194. pne. | Slijedi: **Lucius Cornelius Merula i Aulus Minucius Thermus**  |
**Puente Alto** (*Visoki most* prevedeno sa španjolskog) je grad od 568,094 i općina od 586.509 stanovnika na sjeveru Čilea u Metropolitanskoj regiji Santiago.

On je i administrativni centar Provincije Cordillera.

Geografske karakteristike
-------------------------

Puente Alto se prostire na jugoistočnom rubu metropolitanskog Santiaga de Chile, udaljen dvadesetak km od njegovog strogog centra, sa kojim je povezan brojnim cestama, autoputom i metro linijom 4.
Južnom granicom grada protiče Rijeka Maipo, a na istočnoj se uzdižu planine Anda.

Trgovački centar
On je danas zapravo samo predgrađe Santiaga, -konurbacije od 7,250,000 stanovnika.

Historija
---------

Puente Alto je krajem 19. vijeka, povezan željeznicom sa Santiagom, tad je izrastao u industrijsko predgrađe. 
Ime je dobio izgleda po nekadašnjem mostu od cigle, koji je premošćivao kanal Eyzaguirre.

Na bazi Zakona o autonomiji komuna iz 1891. proglašen je općinom 1892.

Na zahtjev stanovnika, vlada mu je 1898. dodjelila status grada. Nakon otvaranja velike tvornice tekstila Victoria - 1894. i tvornice papira i kartona 1920. naglo mu je porastao broj stanovnika. Tokom druge polovice 20. vijeka spojio se sa Santiagom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Chile: Región Metropolitana de Santiago*" (engleski). City population. Pristupljeno 1.12.2020.
2. 1 2 3 4 5  „Comuna Puente Alto" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 1.12.2020.
3. ↑  „*Major Agglomerations of the World*" (engleski). City population. Pristupljeno 1.12.2020.
4. 1 2 3  „Puente Alto (1892-1960)" (španjolski). Memoria Chilena. Pristupljeno 1.12.2020.

Vanjske veze
------------

***Puente Alto*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Puente Alto* (službene stranice) ()
**Inicijativa mladih za ljudkska prava** (alb. , engl. ), skraćeno **YIHR**, regionalna je mreža autonomnih organizacija civilnog društva aktivna u Srbiji, Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini, Crnoj Gori i na Kosovu. Misija mreže je postkonfliktno povezivanje i suradnja mladih koji pripadaju različitim zajednicama. Inicijativa je osnovana 2003. godine, a sa osnivanjem hrvatskog ogranka organizacije nacionalne kancelarije ili programi prerasle su u autonomne organizacije koje su 2010. osnovale regionalnu mrežu.

U svakodnevnom radu YIHR je surađivao sa Međunarodnim krivičnim sudom za bivšu Jugoslaviju (ICTY) u upoznavanju i obrazovanju zainteresirane javnosti sa radom suda i kroz monitoring stanja ljudskih prava u zemljama gdje mreža djeluje. Mreža je također organizirala i posjete Međunarodnoj komisiji za nestale osobe. 25. septembra 2013. Evropski sud za ljudska prava donio je presudu u predmetu *Inicijativa mladih za ljudska prava protiv Srbije* u kojoj se navodi da je došlo do povrede članka 10. Evropske konvencije o ljudskim pravima i da Srbija mora da u roku od tri mjeseca osigurati pristup traženim informacijama.

2019. godine regionalna mreža YIHR-a primila je *Nagradu Václav Havel* koju je 2019. godine uspostavila Parlamentarna skupština Savjeta Evrope.

Regionalna mreža
----------------

### YIHR Srbija

Inicijativa mladih za ljudska prava je osnovana u Beogradu 2003. godine. Izvršni direktor inicijative za Srbiju je Bojan Stanković.

### YIHR Kosovo

Kosovski ogranak YIHR-a je osnovan 2004. godine u Prištini. Povodom 18. godina od martovskog nasilja na Kosovu 2004. godine inicijative na Kosovu i u Srbiji su pozivale vlade da „pokažu iskreno poštovanje prema svim žrtvama etnički motivisanog nasilja" kao i da obezbijede pravo na povratak izbjeglih.

### YIHR Bosna i Hercegovina

Inicijativa mladih za ljudska prava u Bosni i Hercegovini započela je sa radom nakon osnivanja u Sarajevu 2007. godine.

### YIHR Hrvatska

*Glavni članak: YIHR-HR*
Inicijativa mladih za ljudska prava u Hrvatskoj formalno je registrirana 2008. godine čime je lokalna kancelarija stekla pravnu osobnost. Potreba sticanja pravne osobnosti postojala je kao preduvjet za cjelovito djelovanje, sudjelovanje u konkursima i pravno zastupanje, a zakon je za te svrhe predviđao registraciju pravne osobe u Hrvatskoj. Nakon ove promjene inicijativa se u naredne dvije godine razvila u mrežu organizacija u zemljama u kojima djeluje. 2016. YIHR Hrvatske je pokrenula peticiju za izvinjenje žrtvama vojne operacije Oluja iz 1995. godine u kojoj se i državne vlasti poziva da učine isto.

### YIHR Crna Gora

Inicijativa mladih za ljudska prava u Crnoj Gori osnovana je 2008. godine. U februaru 2022. YIHR Crne Gore pozvala je da se čim prije izabere novi specijalni državni tužilac koji će preispitati i iznova otvoriti istrage u slučajevima ratnih zločina počinjenih za vrijeme devedesetih godina u Crnoj Gori i na dubrovačkom ratištu.

Vanjske poveznice
-----------------

* YIHR
**Škarda** zvana i *Skarda* ili *Skerda* (talijanski: *Scarda*) je otok u Jadranskom moru u Hrvatskoj, koji administrativno podpada pod Zadarsku županiju.

Geografske krakteristike
------------------------

Škarda je jedan od otoka Zadarskog arhipelaga, koji leži između Premude na sjeverozapadu i Ista na jugoistoku.

Otok je dug 3,5 km, i širok 1,2 km.  Građen je od gornjo krednog vapnenca i obrastao makijom. Prilično je razveden na sjeveru leži uvala Trate, duž jugozapadne obale nižu se uvale Kalješina, Luišće (Lojišće) i Donja Bučina, a na jugoistoku leži dobro zaštićena Griparica, koju koriste brojni jahtaši.

Otok ima površinu od 3,78 km², a dužina njegove obale iznosi 12,322 km.Najveće brdo Veli Čimbel ima 102 m.

Jedino naselje Škarda (zaselak Ista) leži na sjeveru, danas je napušteno, još 1971 u njemu je živjelo 26 stanovnika.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Coastline length and aeras of island...*" (engleski). Geoadria. Pristupljeno 12. 05. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Škarda*" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija. Pristupljeno 18. 05. 2017.
3. 1 2  „*Griparica/otok Škarda*" (hrvatski). Adriatic sailor. Pristupljeno 18. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Škarda*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Otok Škarda na karti Jadrana* (`sh`)
**Škampi** (latinski: *Nephrops*) su rod rakova iz reda desetonožaca (*Decapoda*), iz porodice nefropida (*Nephropidae*).

Taksonomija
-----------

U ovom rodu poznata samo jedna vrsta škampa (*Nephrops norvegicus*), znan i kao norveški jastog ili rak iz Dublinskog zaljeva.

Svojevremeno su i dvije vrste iz zapadnog Pacifika bile uvrštene u škampe, ali je molekularna filogenetika dokazala da nisu isti rod.

Škamp
-----

*Glavni članak: Škamp‎*
Škampi su crvene ili sive boje sa crvenkastim refleksijama, mogu narasti do 18 centimetara. Lako ih je prepoznati po dugim vitkim klještima koja mogu biti duga gotovo kao i tijelo.

Škampa ima po Mediteranu i po sjeveroistočnom Atlantiku, od Sjeverne Afrike do Norveške i Islanda. Ima ih i po Karibima i uz obale Brazila, ali i po Indijskom oceanu (Mozambik) i po Pacifiku (Novi Zeland).

Karakteristike
--------------

Većina škampa živi na dubinama od 9 do 754 metara, a u najekstremnijim uvjetima i od 1792 do 2706 m. Podnose temperature vode od 6.433 - 25.804 °C.

Danju se skrivaju po rupama koje iskopaju, noću izlaze u potragu za hranom a to su većinom strvine.
Mitare se jednom ili dvaput godišnje, a mrijeste se tokom cijele godine.

Fosili izumrlih vrsta
---------------------

Većina fosilnih vrsta pripisanih rodu škampa poznata je samo na osnovu djelomičnih ostataka, pa njihova klasifikacija nije baš sigurna.

* *Nephrops reedi* Carter, 1898 – Pliocen, Engleska
* *Nephrops costatus* Rathbun, 1918 – Pleistocen, Panama
* *Nephrops maoensis* Rathbun, 1920 – Oligocen ili Miocen, Dominikanska Republika
* *Nephrops aequus* Rathbun, 1920 – Oligocen ili Miocen, Dominikanska Republika
* *Nephrops shastensis* Rathbun, 1929 – Kreda, Kalifornija (možda pripada fosilnom *Hoplopariju*)
* *Nephrops americanus* Rathbun, 1935 – Kreda, Texas (slabo sliči *Škampima*)

Izvori
------

1. 1 2 3  „*scampo*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 12. 12. 2017.
2. ↑   „*Scampi'"* (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 12. 2017.
3. 1 2 3  „Nephrops" (engleski). OBIS Ocean Biogeographic Information System. Pristupljeno 12. 12. 2017.
4. 1 2  „*Nephrops norvegicus*" (hrvatski). Podvodni. Arhivirano iz originala na datum 2018-03-31. Pristupljeno 12. 12. 2017.

Vanjske veze
------------

***Škampi*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Nephrops Leach, 1814* (`en`)
**Rauna** (njemački: *Ronneburg*) je danas selo od 1,188 stanovnika na istoku Latvije.

Geografske karakteristike
-------------------------

Rauna se nalazi u Regiji Vidzeme udaljena 23 km istočno od Cēsisa.

Historija
---------

Ruine srednjovjekovne rezidencije riškog nadbiskupa
Po naredbi riškog nadbiskupa - 1262. započeli su radovi na izgradnji zamka Rauna, koji je postao jedna od većih rezidencija riških nadbiskupa.

Početkom 16. vijeka zamak je znatno proširen i pretvoren u utvrdu, uz koju je izrastao moćni srednjovjekovni grad. Krajem 17. vijeka za Švedsko-poljskih ratova svi prednji tornjevi su razoreni, a ostatak je pretvoren u ruševine.

Od tog se Rauna nije oporavila i vremenom je spala na selo.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Rauna in Smiltenes novads (Settlements)*" (engleski). City population. Pristupljeno 6.01.2022.
2. 1 2  „*The Ruins of Rauna Castle*" (engleski). Rauna. Arhivirano iz originala na datum 2022-06-30. Pristupljeno 6.01.2022.

Vanjske veze
------------

***Rauna*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Rauna* ()
Neslužbena zastava svjetske svingerske zajednice.
**Razmjena** ili **dijeljenje partnera** ili **supružnika** je izraz kojim se u najširem smislu označava ne-monogamna praksa neke osobe uz prethodni pristanak njenog partnera u braku ili tzv. ozbiljnoj vezi. U užem smislu se pod time podrazumijeva ne-monogamna praksa u obliku neobaveznog, anonimnog ili jednokratnog seksa, a u još užem obliku ne-monogamne seksualne aktivnosti kojima sam partner u vezi neposredno svjedoči, ili sudjeluje zajedno sa četvrtom osobom. U potonjem slučaju se za takvu aktivnosti koristi izraz **swing** ili **swinging** (na engleskom "njihanje"), odnosno predstavlja svojevrsni životni stil čiji se poklonici nazivaju **swingeri**.

Iako su slične prakse i običaji postojali kroz historiju, odnosno i dan-danas se mogu naći kao dio tradicije određenih naroda i etničkih grupa, moderno swingerstvo se u svijetu počelo pod današnjim imenom prakicirati za seksualne revolucije 1960-ih i 1970-ih.

Vidi još
--------

* Kandaulizam
* Troilizam
* Grupni seks

Vanjske veze
------------

* NASCA International
* Related To Bigotry: The Repression of Swingers in Early 21st Century Britain Arhivirano 2009-06-29 na Portuguese Web Archive-u (describes legal situation, and gives lengthy defense of swinging)
* 'Forever and a Day' or 'Just One Night'? Arhivirano 2010-03-15 na Wayback Machine-u On Adaptive Functions of Long-Term and Short-Term Romantic Relationships
* Plays Well in Groups Arhivirano 2013-11-08 na Wayback Machine-u An academic exploration of various forms of group sex.
Za ostale osobe s istim imenom, v. John Pemberton (razvrstavanje).
John Stith Pemberton
**John Stith Pemberton** (8. srpnja 1831. – 16. kolovoza 1888.) bio je Konfederacijski veteran i američki ljekarnik, a možda je najpoznatiji po izumu napitka kasnije nazvanog Coca-Cola, koji se za njegovog životnog vijeka koristio samo u medicinske svrhe.

Izum Coca-Cole
--------------

Pri kraju američkog građanskog rata u travnju 1865.g. Pemberton je ranjen u bitci kod Columbusa, Georgia, te je kao i većina ranjenih veterana toga doba postao ovisnik o morfiju. Nakon rata, svjestan svog problema i u želji da pronađe adekvatan lijek, postao je farmaceut i počeo eksperimentirati sa listovima biljke koja potječe sa sjeverozapada Južne Amerike po imenu coca.

Po uzoru na svog prethodnika francuskog kemičara Angela Marianija koji je nešto ranije sa sličnim sastojcima patentirao tzv. Vin Mariani, Pemberton je kombinirajući cocu sa kokainom (coca vino) i još nekim aromatskim biljkama (kola orah) stvorio piće koje je nazvao "French Wine Coca".

U američkoj javnosti krajem 19.st. pojavila se ozbiljna zabrinutost o rastućoj ovisnosti, depresiji i alkoholizmu među veteranima obiju strana, što je 1885.g. u Atlanti rezultiralo donošenjem 'Zakona o trijeznosti'. Pemberton je tada proizveo formulu za bezalkoholnu inačicu svog "French Wine"-a.

Iduće godine Pembertonov mladi tajnik i knjigovođa Frank Mason Robinson dao je formuli ime Coca-Cola, napisao Spencerovim rukopisom čuveni colin logotip (isti Spencerov rukopis iskorišten je kasnije za Ford), a osmislio je i prve reklamne kampanje za novi osvježavajući napitak u kojima ga se predstavlja kao 'vrijedno sredstvo za jačanje' koje ujedno liječi glavobolju, oslobađa od iscrpljenosti i smiruje živce, te kao lijek protiv ovisnosti o morfiju i opijumu.

Originalna Pembertonova formula je ostala tajna, a jedna prosječna 'čaša' "*navodno*" je sadržavala 8,46 mg kokaina, dok prosječna 'doza' ulične droge varira od 15 do 35 mg. Međutim, efekti lišća koke znatno su umanjeni prisustvom kofeina iz drugih biljaka.

***John Pemberton*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315994302
* LCCN: no2015062788
* ISNI: 0000 0001 0928 7835

 |
Usamljeni menhir između Millstreeta i Ballinagreea (Irska)
Veliki menhir Er Grah (Locmariaquer, Francuska) iz 4700. pr. Kr. bio je najveći menhir na svijetu, visok 20.60 m i težak preko 280 tona. Oko 4000. pr. Kr. je pao i slomio se na četiri dijela.
**Menhir** (bretonski jezik: *men* = kamen + *hir* = dugi; velški jezik: *maen hir*, "dugi kamen"; engleski: *standing stone*; skandinavski jezici: *bautastenar*; armenski: *Վիշապաքար, Višapakar ili Višap*; ) je veliki uspravno postavljeni kamen u obliku pojedinačnog megalita (monolit) ili kao dio nekog megalitskog kompleksa (poput dolmena ili kromleha). Podizani su za vrijeme megalitske kulture (neolit) širom svijeta, različitih su dimenzija, ali im je oblik gotovo uvijek izdužen, nepravilnog kvadratičnog presjeka koji se sužava pri tupom vrhu. Najveći broj menhira podignut je u zapadnoj Europi, a samo u sjeverozapadnoj Francuskoj ih ima preko 1200.

Njihova uloga je nepoznata, premda postoje brojne pretpostavke: od ceremonijalnih oltara za prinos žrtve, teritorijalnih oznaka, do kompliciranih ideoloških sustava poput ranih kalendara.

Poneki menhiri su oblikovani u skulpture, a pored onih u Europi najpoznatiji su moai sa Uskršnjeg otoka.

Izvori
------

1. ↑  Anon. "Menhir". The Free Dictionary. Farlex, Inc.. Posjećeno 29. prosinca 2010.
2. ↑  Margaret Oliphant, *"The Atlas Of The Ancient World"*, 1992. str. 81.
3. ↑  Mark Patton, *"Statements in Stone: Monuments and Society in Neolithic Brittany"*, New York, Routledge, 1993. str. 4.

Vanjske poveznice
-----------------

* Dolmeni, menhiri i kameni krugovi na jugu Francuske - "Cham des Bondons"
* Prapovijesno inženjerstvo Arhivirano 2007-03-11 na Wayback Machine-u
* Menhiri na južnom Uralu, Rusija Arhivirano 2006-09-06 na Wayback Machine-u
* Popis menhira u Češkoj
* Skela menhiri u Ukrajini Arhivirano 2015-03-16 na Wayback Machine-u
Za teološku doktrinu, v. Unitarijanizam.
**Unitarizam** je naziv za ideologiju, u pravilu nacionalističku, prema kojoj neka država može biti isključivo unitarna, odnosno u njoj može postojati samo jedna suverena vlast. Niže administrativne jedinice - provincije, regije, okruzi, distrikti i sl. - se trebaju smatrati isključivo ispostavama centralne vlasti te ne smiju imati nikakav suverenitet niti vlastiti subjektivitet.

Unitarizam je obično povezan uz koncept nacionalne države koja se smatra nedjeljivom, a njena organizacija i uređenje trebaju biti odraz "nacionalnog jedinstva". Često se smatra antitezom, odnosno suprotnošću izraza federalizam.

Izraz se na prostoru bivše Jugoslavije počeo koristiti iza drugog svjetskog rata od strane službenih ideologa SKJ koji su njime opisivali političko uređenje Kraljevine Jugoslavije, odnosno izrazom "unitarizam" i "unitarističke tendencije" su se opisivala nastojanja da se sistem Druge Jugoslavije izmijeni u smjeru jačanja ovlasti saveznih organa nauštrb republika i pokrajina. Nakon raspada Jugoslavije se u Hrvatskoj i nekim drugim republikama se za slična nastojanja koristi izraz jugounitarizam.

V. također
----------

* Jugoslavenstvo
* Eurofederalizam
* Panevropski nacionalizam
Morski pojasevi prema međunarodnom pravu
**Unutrašnje morske vode** obalne države su vode koje se nalaze od polazne crte teritorijalnog mora u smjeru kopna. Unutarnje morske vode obuhvaćaju luke i zaljeve na obali kopna i otoka, dijelove mora između crte niske vode na obali kopna i ravne polazne crte za mjerenje širine teritorijalnog mora. Zaljevom se smatra jasno istaknuta uvala uvučena u kopno, čija je morska površina jednaka površini ili je veća od površine polukruga kojemu je duljina promjera jednaka duljini prave crte koja zatvara ulaz u zaljev. Morska površina zaljeva mjeri se od crte niske vode uzduž obale zaljeva i prave crte koja zatvara ulaz u zaljev.

Kad se određivanjem ravne polazne crte kao unutarnje morske vode obuhvate vode koje se prije toga nisu smatrale takvima, u tim će vodama postojati pravo neškodljivog prolaska. 

Unutrašnje morske vode, zajedno s teritorijalnim morem čine obalno more nad kojim se prostire suverenitet obalne države.

Izvori
------

* (`sh`) Konvencija UN-a o pravu mora
* (`sh`) Pomorski zakonik Republike Hrvatske

Poveznice
---------

* Teritorijalno more
* Polazna crta
* Obala
**Tešan Podrugović** (1783-1815) je crnogorski narodni pesnik i jedan od najistaknutijih predstavnika crnogorske usmene književnosti.

Biografija
----------

Tešan je rođen u selu Gornji Kazanci, na teritoriji današnje crnogorske opštine Nikšić - Stara Hercegovina. Po ocu se prezivao Gavrilović, ali je zbog visine prozvan Podrugović, jer je bio visok kao jedan čovek i pola drugog čoveka.

Po zanimanju bio je kiridžija. Posle ubistva Turčina, koji hteo da napastvuje njegovu sestru, odmeće se u hajduke. U toku Prvog srpskog ustanka odlazi u Srbiju, pa u Srem nakon sloma ustanka, gde će se upoznati sa Vukom Karadžićem. Iz Srema opet se vraća privremeno u Srbiju, pa odlazi u Bosnu, gde četuje protiv Turaka. U okolini Srebrenice Turci su ga uhvatili i na smrt isprebijali.

Književno delo
--------------

Tešan Podrugović bio je jedan glavih pevača Vuka Karadžića i jedan od njemu najomiljenijih.

Karadžić je od Podrugovića zapisao 24 usmene narodne pesme:

* Starina Novak i knez Bogosav
* Novak i Radivoje prodaju Grujicu
* Ženidba Iva Golotrba
* Hajka Atlagića i Jovan bećar
* Ženidba Stojana Jankovića
* Ženidba Ivana Rišnjanina
* Senjanin Tadija
* Rišnjanin hadžija i Limun trgovac
* Pop Crnogorac i Vuk Koprivica
* Car Lazar i carica Milica
* Nahod Simeun
* Ženidba Dušanova
* Marko Kraljević i Ljutica Bogdan
* Marko Kraljević i Vuča dženeral
* Ženidba Marka Kraljevića
* Marko Kraljević poznaje očinu sablju
* Marko Kraljević i Filip Madžarin
* Marko Kraljević i Musa Kesedžija
* Marko Kraljević i Đemo Brđanin
* Marko Kraljević i kći kralja arapskoga
* Marko Kraljević i Arapin
* Ženidba Đurđa Smederevca
* Ženidba Popović Stojana
* Ženidba Todora Jakšića

Tešan je svim pesmama dao lični pečat. On je pevač koji je najviše opevao lik Marka Kraljevića u usmenoj jugoslovenskoj epici.

Literatura
==========

* Adnan Čirgić, *Ko je autor pjesme Grujica i paša sa Zagorja*, Matica crnogorska br.50, Cetinje - Podgorica, 2012
* Novak Kilibarda, *Studije i ogledi o crnogorskoj usmenoj književnost*, Institut za crnogorski jezik i književnost, Podgorica 2012
**Unutrašnja Austrija** (njemački: *Innerösterreich*) je za razliku od Prednje Austrije naziv za habsburgške domene južno od Prijevoja Semmeringa onosno za Štajersku, 
Korušku Kranjsku i Gorišku grofiju (Austrijsko primorje), koji se pojavio u u 16. vijeku.

Historija
---------

Kad su habsburške zemlje podijeljene 1379. Albrecht III. Habsburgški dobio je domene uz Dunav (Gornju i Donju Austriju), a njegov brat Leopold III. Habsburški; Štajersku, 
Korušku, Kranjsku, Tirol, Centralnu Istru i stare habsburške zemlje na zapadu.

Nakon Albrechtove smrti 1395. izbili su novi sukobi među članovima Habsburgške dinastije. 
Oni su izglađeni sporazumom sklopljenim u Beču, tako da je Leopoldova porodična grana, podijeljena je na štajersku i tirolsku granu, to je rezultiralo sa pojavom tri kompleksa austrijskih teritorija u 16. vijeku.

Tako su dijelovi Austrijskog vojvodstva od tad bili poznati kao **Donja Austrija** (Niederösterreich) (ona se tad sastojala od Donje i Gornje Austrije), **Unutrašnje Austrije** (Innerösterreich) koja se sastojala od Štajerske, Koruške, Kranjske i Austrijskog primorja i **Prednje Austrije** 
(*Vorderösterreich*) koja se sastojala od Tirola i zapadnih domena.

Centralna administracija za Unutrašnju Austriju formirana je u Grazu, ona se sastojala od Tajnog vijeća (*Geheimer Rat*) zaduženog za vanjske poslove i dinastička pitanja, Dvorske riznice (*Hofkammer*) - financije i budžet i Dvorskog ratnog vijeća zaduženog za zaštitu granica (*Hofkriegsrat*). 
Administracija je slala svoje delegate na zasjedanja Carske Dijete i kurije.

Administracija Unutrašnje Austrije formirala je 1578. u Hrvatskoj Vojnu krajinu, o kojoj se 
brinula, pa je iz tih razloga 1579 je izgradila utvrdu Karlsburg (današnji Karlovac) kao novi centar za kordinaciju odbrane 
granica.

Kad je car Svetog rimskog carstva Karl V abdicirao i na 
njegovo mjesto stupio 1558. - Ferdinand I. upravljanje carstvom 
preuzela je austrijska (njemačka) grana Habsburgovaca.
Njegov sin Maximilian II preuzeo je zajednički sa ocem upravu po Češkoj, Ugarskoj i zemljama duž Dunava (1564.). 
Maximilijanov brat Ferdinand II Tirolski dobio je na upravljanje Tirol i Prednju Austriju, a mlađi brat Karl II Štajerski dobio je Unutrašnju Austriju, pa se ipreselio u Graz.

Od 1619. kad je Karlov sin Ferdinand II, izabran za car Svetog rimskog carstvau Frankfurtu, prestalo se koristiti ime Unutrašnja Austrija. Od tad je Beč je postao prijestolnica imperija
Od tog vremena pa nadalje, nekadašnja administracija Unutrašnje Austrije, odnosno njeni guverneri u Grazu, Klagenfurtu, Ljubljani i Goriziji, uz njima podređene guvernere u Trstu, Rijeci, Akvileji i Bovcu postali su posrednici dvora u Beču.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Innerösterreich*" (engleski). Encyclopedia of Austria. Pristupljeno 04. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Unutrašnja Austrija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Innerösterreich* (`en`)
**Swindon** je unitarna jedinica od 217,905 stanovnika na jugozapadu Engleske u Grofoviji Wiltshire.

Administrativni centar te unitarne jedinice (službeno *Borough Swindon*) je grad Swindon.

Geografske karakteristike
-------------------------

Swindon leži na sjeveroistoku Grofovije Wiltshir u regiji Jugozapadna Engleska, u plodnoj dolini ograničenoj sa sjevera gornjim tokom rijeke Temze, a sa juga brdima grebena Marlborough Downsa.

U predgrađu Inglesham, sjeveroistočno od centra Swindona, nalazi se nikad restaurirana crkva sv.Ivana, podignuta najvećim dijelom tokom 13. vijeka.

Historija i privreda
--------------------

*Glavni članak: Swindon*
Privreda Swindona bila je gotovo do nedavno vezana uz željeznicu, danas su osiguranje i proizvodnja automobila (Honda, BMW) glavne privredne djelatnosti.

Historija
---------

Administrativna jedinica Swindon osnovana je 1. aprila 1974. pod imenom **Thamesdown**, spajanjem dotadašnjeg *Borougha Swindon* (osnovan 1900.) sa ruralnim *Distriktom Highworth* 1894. Od 1997. kad je ukinuto Vijeće Grofovije Wiltshire ima status unitarne jedinice, iste te godine mu je promjenjeno ime u Swindon.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: South West England" (engleski). City population. Pristupljeno 24. 1. 2018.
2. 1 2 3 4  „*Swindon*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 24.1. 2018.

Vanjske veze
------------

* *Swindon Borough Council* (`en`)
**San Antonio** je lučki grad od 86,569 i općina od 87,697 stanovnika u centru Čilea u Provinciji San Antonio u kojoj je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

San Antonio leži sjeverno od ušća rijeke Maipo u Tihi ocean, u malom zaljevu, udaljen 110 km zapadno od Santiaga i 90 km južno od Valparaísa.

### Klima

Grad ima mediteransku klimu sa kišnom zimom i prosječnom godišnjom temperaturom od 13.5 °C. u najtoplijem mjesecu januaru je 20 °C, a u najhladnijem julu je prosječno 7 °C. Kiše padne godišnje do 325 mm, a najviše u junu 80 mm.

Centar grada (Casino del Pacífico)

Historija
---------

San Antonio je niknuo u 17. vijeku, pod imenom *Lo Gallardo*, svoje današnje ime dobio je po velikom ranču San Antonio, na čijem se terenu proširio.
San Antonio je formalno osnovan 14. januara 1850. dekretom tadašnjeg predsjednika Manuela Bulnesa.

Važnost luke San Antonija nastala je za čileansko-španjolskog rata 1865. nakon što su dokovi i skladišta u Valparaísu uništeni španjolskim
bombardiranjem. Grad je zahvaljujući luci toliko ojačao da je 1880. imao konjski tramvaj, prvi nakon Valparaísa.

Od 1881. je administrativni centar vlastite općine, a od 1884. ima gradonačelnika.
Gradnja modernije luke započela je 1910.

Današnji San Antonio je jedna od najprometnijih luka u Čileu, koja je 2007. modernizirana gradnom cesta i tunela koji omogućuju direktni prilaz do luke sa autoputa.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Chile: Valparaíso*" (engleski). City population. Pristupljeno 24. 11. 2020.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Comuna de San Antonio*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 24.11.2020.

Vanjske veze
------------

***San Antonio, Čile*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ilustre Municipalidad de San Antonio* (službene stranice) ()
**Žućkasta pupavka** (*Amanita citrina*) je vrsta nejestive i potencijalno otrovne gljive iz porodice Amanitaceae. Također se zove **limunasta pupavka** i **citronasta pupavka**. Simbiont je.

Opis
----

Klobuk je širok 5 do 10 cm. Umladosti je kuglast, potom zvonast i na kraju otvoren. Uglavnom je žućkaste boje, ponekada i bijel. Pokriven je ostacima ovoja koji se mogu isprati za kišnih dana. Listići su slobodni i gusti, bjelkaste boje. Stručak je visok 5 do 10 cm i cilindričan. Najprije je pun, a zatim šupalj. Bjelkaste je ili žućkaste boje. Pri vrhu postoji vjenčić, a na dnu je gomoljasto zadebljanje. Meso je bijelo, a ispod klobuka žućkasto. Ima odvratan okus, ali miris i nije baš jak. 

Spore su bijele i podugačko okrugle, veličine 7-10x7-11 μm.

Kožica klobuka, listići i meso gomoljastog zadebljanja sa sumpornom kiselinom postanu maslinastosmeđi. Rub lisića sa kalijevom lužinom opstane karminsmeđe boje. 

Žućkasta pupavka raste u ljeto i jesen u zimzelenim i listopadnim šumama i dosta je česta.

Slične vrste
------------

Vrlo je slična smrtno otrovnoj zelenoj pupavci. *Amanita porphyria* joj također sliči, ali ima klobuk kestenjaste boje).

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **žućkasta pupavka** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **žućkastoj pupavci** |

***Žućkasta pupavka*** na Wikimedijinoj ostavi
**Bizon** (lat. *Bison*) je rod goveda (*Bovinae*) iz porodice šupljorožaca (*Bovidae*) kratkih nogu, široka čela sa snažnim i prema gore savinutim rogovima, te vrlo razvijena prednjeg dijela tijela obrasla dugom, jednoliko tamnosmeđom dlakom. Živi u krdima, mužjaci narastu do 3.5 m dužine i 2 m u visini ramena, a teži od 800 do 1000 kg.

Bizon je potomak vrste *Bison occidentalis* koja se u velikim krdima, u potrazi za ispašom, kretala velikim azijskim ravnicama te je prije milijun godina prešla iz Azije u Ameriku. I američki i europski bizon nekoć su bili vrlo rasprostranjeni, no početkom 18. stoljeća započinje njihovo istrebljivanje zbog ukusna mesa i kože, a već u 19. stoljeću lovci su ih gotovo istrijebili. Danas je bizon zakonom zaštićen i brojčano se povećava.

Europski bizon (*Bison bonasus*) iz Beloveške šume u Bjelorusiji
U Europi slobodno živi samo u nacionalnom parku Beloveškoj šumi na granici (Poljska) (veći dio parka) i (Bjelorusija) te u Slovačkoj i na Kavkazu.

U sjevernoj Americi su se divovska krda bizona procjenjivala na 60 milijuna životinja, a danas su gotovo potpuno uništena. Sve što je ostalo od šumskoga bizona (*Bison bison athabascae*), podvrste bizona je dvjestotinjak životinja blizu Velikog robovskog jezera (*Great Slave Lake*), u zabačenom dijelu nacionalnog parka Wood Buffalo u Kanadi.

***Bizon*** na Wikimedijinoj ostavi
Za originalnu medijsku franšizu, v. Who Wants to Be a Millionaire?.

Zemlje u kojima se emitirao kviz *Who Wants to Be a Millionaire?*
***Tko želi biti milijunaš?*** (engleski: *Who Wants to Be a Millionaire?*) televizijski je kviz porijeklom iz Velike Britanije. U Hrvatskoj se kolokvijalno naziva ***Milijunaš***, a prikazivao se od ožujka (marta) 2002. do siječnja (januara) 2008. i od rujna (septembra) 2009. do lipnja (juna) 2010. Emitirao se dva puta tjedno.

Pravila
-------

Na natjecanje dolazi 10 natjecatelja koji u igri *najbrži prst* trebaju u što kraćem roku posložiti točan redoslijed zadanih pojmova. Najbrži natjecatelj sjeda u *vruću stolicu* pred voditelja kviza i zadatak mu je odgovoriti na 15 pitanja, od kojih svako nosi određeni novac. Na petom i desetom pitanju novac je zagarantiran tzv. pragovima. Na svako pitanje ponuđena su četiri odgovora. Nakon što se otvori novo pitanje, natjecatelj može odustati u bilo kojem trenutku. U istom pitanju se može koristit više *džokera*.

* **pitaj publiku** (engleski: *ask the audience*)

Publika putem svojih uređaja odgovara na zadano pitanje i pravi se statistika kojom se natjecatelju prikaže koliki je postotak gledatelja oodabrao pojedini odgovor na pitanje. 

* **pola-pola** (engleski: *fifty fifty, 50:50*)

Natjecatelju se od 4 ponuđena odgovora eliminiraju dva. Ostaje točan i netočan odgovor. 

* **zovi** (engleski: *phone a Friend*)

Natjecatelj zamoli voditelja kviza da se telefonski pozove osoba koju je predvidio kao pomoć za određeno područje. Ta se osoba tada poziva i vremenski je određeno 30 sekundi unutar kojih natjecatelj mora pročitati pitanje i odgovore te saslušati ponuđenu telefonsku pomoć.

Voditelj kviza
--------------

Voditelj kviza je najčešće muškarac, odjeven u odijelo s kravatom, podržava natjecatelja i eventualno pojašnjava pitanje i sugerira na pomoć pojedinih džokera.

Hrvatska verzija kviza
----------------------

U svakoj verziji kviza, pa tako i hrvatskoj, pravila moraju biti i jesu identična izvornom engleskom kvizu. Voditelj kviza u hrvatskoj verziji bio je glumac Tarik Filipović.

U hrvatskoj verziji kviza pragovi su bili na 1.000 kuna i 32.000 kuna. Ukupno ima 15 pitanja, a posljednje, 15. pitanje vrijedi milijun kuna, što je cilj igre.

Trajanje emisije u hrvatskoj verziji je iznosilo 50 minuta, a ako natjecatelj ne završi igru u toj emisiji, nastavlja igru u sljedećoj emisiji. Nakon toga se predstavlja deset novih natjecatelja i igra *najbrži prst*.

**Mira Bičanić** jedina je osvojila milijun kuna u hrvatskoj verziji *"Milijunaša"*. Milijunsko pitanje otvorilo je petnaest natjecatelja.

Posljednja emisija u hrvatskoj verziji emitirana je 3. VI. 2010.

Novac koji nose pitanja
-----------------------

U hrvatskim kunama:

* 100 kuna
* 200 kuna
* 300 kuna
* 500 kuna
* **1.000 kuna**
* 2.000 kuna
* 4.000 kuna
* 8.000 kuna
* 16.000 kuna
* **32.000 kuna**
* 64.000 kuna
* 125.000 kuna
* 250.000 kuna
* 500.000 kuna
* ***1.000.000 kuna***

Vidi još
--------

* Želite li da postanete milioner? (Srbija)
* mk:Кој сака да биде милионер? (Makedonija)
* sl:Lepo je biti milijonar (Slovenija)
**San Joaquin** je jedna od najdužih kalifornijskih rijeka duga 560 km, koja teče kroz najplodniju dolinu centralne Kalifornije Central Valley.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Rijeka San Joaquin* izvire iz glacijalnog jezera Hiljadu otoka (Thousand Island) na nadmorskoj 
visini od 2 444 metara u planinskom masivu Sierra Nevada. Nakon izvora isprva teče prema jugu kroz planinski kraj, kad se spusti u dolinu, naglo zaokreće prema sjeveru, a zatim teče prema sjeverozapadu kroz dolinu Central Valley. Nakon što prođe grad Stockton spaja se sa rijekom Sacramento kod grada Antioch, sa kojom formira zajedničku deltu na ušću u Zaljev Suisun (sjeverni dio Zaljeva San Francisco).

Karta sliva San Joaquina
Na rijeci *San Joaquin* izgrađene su brojne hidrocentrale sa akumulacionim jezerima od kojih su najveća Florence, Shaver i Huntington.

*San Joaquin* sa svojim pritokama ima sliv velik oko 82 362 km² koji obuhvaća južni dio doline Central Valley zvanu *Dolina San Joaquin*, najplodniji dio Kalifornije.

Ime
---

Rijeka je tokom historije nosila različita imena, njeno sadašnje ime potječe sa početka 19. vijeka od španjolskog oficira Gabriela Morage koji je istraživao područje istočno od misije San Jose, kako bi pronašao mjesto sa izgradnju buduće misije. On je naišao na neku rijeku i nazvao je po imenu oca sv. Marije, majke Isusove - *San Joaquin* (Sveti Joakim).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*San Joaquin River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 11. 2013.

Vanjske veze
------------

***San Joaquin (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *San Joaquin River* ()

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
Koordinate: 9°25′00″S 46°25′00″E﻿ / ﻿9.41667°S 46.41667°E﻿ / -9.41667; 46.41667

**Aldabra** je po površini kopna (155 km²) drugi po veličini atol na svijetu (poslije Kiritimatija). Ovaj koraljni otok u Indijskom oceanu upravno pripada Sejšelima, ali je bliži afričkom kopnu, 426 km sjeverozapadno od Madagaskara i isto toliko sjeveroistočno od Komora. 

Karta atola Aldabra
Aldabra se sastoji iz četiri otoka u pravcu kazaljke na satu: *Picard* ili Zapadni otok (9,4 km²), *Polymnie* (4,75 km²), *Malabar* ili Srednji otok (26,8 km²) i *Grand Terre* (južni otok, 116,1 km²). Prostire se 34 km u dužinu i 14,5 km u širinu, a unutarnja laguna ima površinu od 224 km².

Atol je rezervat prirode pod strogim režimom zaštite jer posjeduje jedinstvenu floru i faunu (kao što je aldabraska divovska kornjača, *Aldabrachelys gigantea*) i najvažnije je mjesto gdje golema želva polaže jaja na svijetu. Zbog toga je još 1982. godine upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi i zaštićen Ramsarskom konvencijom.

Nenaseljen je i iznimno izoliran, te na njemu privremeno obitavaju ribolovci tijekom lova i nekolicina znanstvenika koji se brinu o zaštiti njegovog ekosustava. No, postoji mogućnost izleta na atol za turiste brodom uz strogu pratnju čuvara rezervata.

Izvori
------

1. ↑  Sarah Carpin, *Seychelles*, Odyssey Guides, The Guidebook Company Limited, 1998. str. 162.
2. ↑  Fundacija sejšelskih otoka () Preuzeto 9. studenog 2011.

Vanjske veze
------------

* Aldabra na stranicama Ministarstva okoliša Sejšela Arhivirano 2009-01-07 na Wayback Machine-u ()
* Aldabra pomorski program ()
* Fotografije životinja s atola Aldabra

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Aldabra** |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315136692
* SUDOC: 128501618

 |
**Togodumno** (*Togodumnus*, ? - 43?) bio je kralj, odnosno poglavica britskog plemena Katuvelauni za vrijeme rimske invazije 43. O njegovom životu i sudbini postoje kontradiktorni navodi u antičkim izvorima.

Glavni izvor je Kasije Dion, prema kome je Togodumno bio sin katuvelaunskog poglavice Kunobelina. Braća su mu bili Adminije i Karatak. Adminije je vladao današnjim Kentom, ali je svrgnut, te je Togodumno preuzeo njegove teritorije. Adminije se sklonio preko La Manchea u Rimsko Carstvo, te je od cara Kaligule tražio da ga vojnom silom vrati na vlast. Kaligula je u posljednji trenutak odustao od invazije, ali je zato Klaudije kasnije iskoristio poziv prognanog atrebatskog Verike za invaziju. Prema Kasiju, upravo je Togodumno rimskim osvajačima pružio otpor, ali je ubijen u borbi. Nakon njegove smrti je rimski komandant Aulo Plaucije zatražio da car dođe sa pojačanjima. Togodumnovo vodstvo u otporu osvajačima je preuzeo Karatak, koji je nastavio pružati otpor sve dok nije uhvaćen 51.

Tacit, s druge strane, uopće ne spominje Togodumna, ali zato spominje Togidubna, kralja britskog plemena Regnenza, koji se za vrijeme invazije borio na rimskoj strani. Dio historičara vjeruje da su on i Togodumno, u stvari, jedna te ista osoba.

Dio historičara, pak, smatra da Togodumno uopće nije poginuo u borbi s Rimljanima, nego da je tek uništena njegova vojska. Dio, pak, smatra da je pomogao Rimljanima boreći se protiv vlastitog brata.

Eksterni linkovi
----------------

* Catuvellauni at Roman-Britain.org
* Catuvellauni Arhivirano 2005-11-08 na Wayback Machine-u at Romans in Britain
**Szigetvar** (**Sigetvar**; hrvatskosrpski: ***Siget***, turski: *Zigetvar*) je grad u mađarskoj Županiji Baranja od 10 900 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Szigetvár* leži u južnoj Mađarskoj, na južnim padinama planine Mecsek, i u kotlini rijeke Drave. Od glavnog grada Budimpešte udaljen je nekih 230 km. jugozapadno.

Historija
---------

*Siget* je slavu stekao u vrijeme ratova s Osmanlijama, kad je bio jaka utvrda, koju su oni dva puta opsjedali. Prvi put 1556. godine, kada ga je odbranila posada sa Markom Stančićem. 

Druga puno slavnija opsada poznata kao **bitka kod Sigeta** zbila se početkom augusta 1566. kad ga je opsjedao sam sultan Sulejman I. a branio bivši Hrvatski ban i general u službi Habsburgovaca Nikola Šubić Zrinski s posadom od oko 2 500 ljudi. 

Iako je prikupio znatne snage u Štajerskoj car Maksimilijan II. nije krenuo braniocima u pomoć već ih je prepustio na milost i nemilost napadačima. Nakon jednomesečnog otpora preživeli branioci Sigeta izvršili su 7. septembra samoubilački juriš iz već zapaljene utvrde, pri čemu su gotovo svi izginuli zajedno sa Zrinjskim. 
Nakon što su ga osvojili Turcima je *Siget* služio kao sjedište sandžaka između 1566. - 1601. kasnije je izgubio na važnosti i postao malo naselje.

Gradovi prijatelji
------------------

* Finska, Imatra
* Njemačka, Eppingen
* Hrvatska, Slatina
* Turska, Trabzon
* Rumunjska, Deva

Izvori
------

1. 1 2  „*Szigetvár*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 07. 12. 2013.

Vanjske veze
------------

***Szigetvar*** na Wikimedijinoj ostavi

* Szigetvár Önkormányzatának honlapja (Službene stranice grada) (`hu`)