recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Srbislava Kovačević Kuzmanović - Marija** (1912-2000) je bila jugoslovenska komunistkinja, partizanski borac i aktivistkinja Antifašističkog fronta žena.

Biografija
----------

Srbislava Kovačević Kuzmanović se u napredni studentski pokret uključila kao studentkinja u Beogradu 1935. Bila je članica Omladinske sekcije Ženskog pokreta. Članica KPJ postala je 1940.

U Narodnooslobodilački pokret uključila se odmah po izbijanju ustanka, 1941. Sledeće godine je prešla u rodni Srem gde se angažovala u organizovanju Antifašističkog fronta žena. Od 1943. je sekretarka Okružnog odbora AFŽ-a za Srem, i sekretarka Pokrajinskog odbora AFŽ-a za Vojvodinu. Iste godine je bila glavna urednica lista *Vojvođanka u borbi*. U oktobru 1943. je izabrana u Centralni odbor AFŽ-a Jugoslavije kao predstavnica PO AFŽ-a Vojvodine. Članica Okružnog komiteta KPJ za istočni Srem postala je 1944.

Posle oslobođenja izabrana je za sekretarku Pokrajinskog odbora AFŽ-a Vojvodine, ali i za organizacionu sekretarku Okružnog komiteta KPJ za Novosadski okrug i članicu Pokrajinskog komiteta KPJ za Vojvodinu.

Nosilac je Partizanske spomenice.

Izvori
------

1. ↑  Partizanke - Žene u Narodnooslobodilačkoj borbi[*mrtav link*]

Spoljašnje veze
---------------

* Žene u Narodnooslobodilačkoj borbi
Xavante-žene nose hranu učesnicima pogreba.
Starija Xavante-žena.
**Xavante** (Chavante, Shavante; izgovor šavante; A’we, A’wen, Akuê, Akuê-Chavante, Akuen-Xavánte, Akuên-Xavante, Akwẽ, Akwe-Savante, Akwen, Awen).- Pleme iz središnje grane Ges (sing. Ge) ili Jê Indijanaca nastanjeno u brazilskim državama Mato Grosso i Goiás. Danas Xavante, njih oko 8,000 (1994. prema SIL-u), živi u kojih 60 sela između rijeka Rio das Mortes ('Rijeka smrti') i Araguaie, uglavnom uz rijeke Mortes, Culuene, Couto de Magalhães, Boti i Garças.

Porijeklo i jezik
-----------------

Plemena Xavante, Xerente i Xakriaba ili Chikriaba kolektivno se nazivaju i Akuê, Akwẽ, Akwen, A’wen, A’we ili Awen. U lingvističkoj literaturi ova središnja Ge skupina poznata je kao Acua. Lingvistički termin je nastao od gore navedenih naziva, kojima oni u vlastitim dijalektima nazivaju sami sebe. Prema ovako sličnim nazivima, daje se naslutiti da je porijeklo Središnjih Ge Indijanca veoma srodno. -U jeziku imaju 13 suglasnika i 13 samoglasnika, od njih 4 su nazalna.

Život i običaji
---------------

Plemena Xavante i Xerente svojevremeno su živjeli duž rijeke Tocantins u Goiasu, pod pritiskom brazilskih seljaka 1840. oni se povlače na svoje sadašnje područje. Negdje do 1940. godina, eventualno 1950. žive bez kontakta s vanjskim svijetom, neuznemiravani. Xavante su bili podijeljeni na dva klana ili polutke nazivane *âwawẽ* i *po'reza'õno*. Ove dvije polutke ili klana bila su naravno egzogamna kao što je to bio slučaj i kod Irokeza. Postojale su i ceremonije uvođenja dječaka u svijet odraslih. Kulminacija ove inicijacije bilo je bušenja uha drvenim štapićima. Ovi štapići kasnije se nose cijeloga života, ali se neprekidno zamjenjuju sve većim i većim. Sela Xavanta bila su postavljena u oblik potkovice, uvijek s ulazom koji gleda prema rijeci. Kuće su velike, od slame, oblika stoga sijena. Lov i ribolov glavno im je zanimanje.

* Lijep opis života ovog plemena, dok još nisu bili u kontaktu s civilizacijom, ostavio nam je Vladimir Kolar u svojoj putopisnoj knjizi 'Usamljene rijeka'.

Literatura
----------

KOLAR, Vladimir, Usamljena rijeka, Zagreb : Epoha, 1962.

Vanjske poveznice
-----------------

 Arhivirano 2009-02-12 na Wayback Machine-u
<!-- interwiki -->
**Simeon** (svetovno *Ljubomir Zloković*; Bijela, 7. april 1911 — Karlovac, 27. novembar 1990) je bio episkop Srpske pravoslavne crkve.

Svetovni život
--------------

Episkop Simeon (svetovno: Ljubomir Zloković) rođen je 7. aprila 1911. godine u Bijeloj, Boka Kotorska. Bogosloviju je završio na Cetinju, a Bogoslovski fakultet u Beogradu. Po završetku studija u Beogradu odlazi u Berlin, gde do početka Drugog svetskog rata studira filozofske i bogoslovske nauke. Po povratku u zemlju biva postavljen za suplenta gimnazije u Jagodini, a zatim u Beogradu, nakon položenog profesorskog ispita, za veroučitelja u muškim gimnazijama i Drugoj trgovačkoj akademiji.

Monaški život
-------------

Ljubomir Zloković se zamonašio se 8. marta 1940. godine u manastiru Rakovici, rukopoložen je u čin đakona 7. aprila, a u čin jeromonaha 21. novembra iste godine u Sabornoj crkvi u Beogradu. Sinđelom je postao 1945. a protosinđelom 1947. godine. Prilikom otvaranja Bogoslovije svetoga Save u manastiru Rakovici 1949. godine, Sveti arhijerejski sinod ga je postavio za starešinu ove škole, koju je on organizovao uz natčovečanske napore, i to u vreme progona Crkve i velike materijalne bede i namaštine.

Sa ovoga položaja, možda najtežeg u to vreme u Crkvi, izabran je 12. juna 1951. godine za episkopa gornjokarlovačkog. Posvećen je u Beogradu 29. jula iste godine.

Episkop Simeon došao je u potpuno razorenu eparhiju. U mnogim mestima ove nekada najveće eparhije Kalovačke mitropolije crkveni život je skoro potpuno zamro. Broj parohijskih sveštenika spao je na minimum, a veći broj hramova je bio u ruševinama. Ono što nije porušeno za vreme Drugog svetskog rata, porušeno je posle rata. Oko četrdeset hramova je u ovoj eparhiji porušeno od 1944. godine pa nadalje. Sve ovo nije
obeshrabrilo smelog, odlučnog, vrednog i požrtvovanog episkopa Simeona da uz pomoć Srba iz inostranstva, naročito Amerike i Kanade, pristupi obnovi razrušenih hramova i sveopštoj obnovi Gomirja, jedinog manastira u eparhiji. Od 1951. do 1959. godine administrirao je Dalmatinskom eparhijom.

Episkop Simeon je još kao student pisao i objavljivao radove iz oblasti religiozne filozofije, a kasnije i iz istorije Srpske pravoslavne crkve.

Umro je 27. novembra 1990. godine u Karlovcu i sahranjen u grobnici episkopa Lukijana (Mušickog) na karlovačkom groblju.
Na 20. godišnjicu upokojenja, poštujući njegov testament, posmrtni ostaci vladike Simeona su 28. novembra 2010. godine preneti u manastir Gomirje i sahranjeni u manastirskoj porti.

Od 2008. godine ulica Nova 25. u Busijama, prigradskom naselju Beograda, nosi ime po episkopu Simeonu Zlokoviću.

Izvori
------

* Sava Vuković: Srpski jerarsi Arhivirano 2013-12-02 na Wayback Machine-u

Spoljašnje veze
---------------

* Episkop Simeon Zloković (Eparhija gornjokarlovačka) Arhivirano 2011-01-30 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Nikanor (Iličić)** | **episkop gornjokarlovački1951 — 1990.** | Nasljednik:**Nikanor (Bogunović)** |
**Rod** je hijerarhijska stepenica u sistematici biologije.

Rod sadrži jednu ili više vrsta. Sve vrste unutar istog roda imaju uvijek dvodijelno ime, pri čemu prvi dio proizlazi iz naziva roda, dok je drugi dio opis same vrste, najčešće pridjev. Tako porodica dupina ima između ostaloga i rod *Tursiops*, unutar kojeg je vrsta *Tursiops truncatus*, veliki dupin ili u Jadranu nazvan i dobri dupin. Ovakvo dvodijelno imenovanje zasnovao je Carl von Linné kad ga je uveo u svom djelu *Systema Naturae* iz 1735. 

Ako jedan rod sadrži samo jednu vrstu, takav se rod naziva monotipičnim. Rodovi se svrstavaju u porodice.

Strukturiranje roda
-------------------

Ako jedan rod sadrži veći broj vrsta koje se mogu razvrstati prema različitim kriterijima, na raspolaganju su slijedeće razine razvrstavanja:

* Podrod
* Odjeljak
* Pododjeljak
* Serija
* Podserija

Pri tome, biolozi procjenjuju koja se razina čini primjerenom. Značajne razlike u pravilu se izražavaju kroz podrod. Pri tome se kod neznatnih varijacija češće koristi odjeljak. Nema propisa o tome kako treba koristiti neku određenu razinu. Ali pododjeljak se koristi samo, ako je odjeljak već iskorišten. Isto vrijedi i za podseriju i seriju.

| * p
* r
* u
Sistematika |
| --- |
| Domen • Carstvo • Koljeno • Razred • Red • Porodica • Potporodica • Rod • Vrsta • Podvrsta • Rasa/Sorta • Varijetet • Kultivar
• Forma (botanika) • Forma (zoologija) • Morfa/Morf |
Za tantrički budizam v. Vajrayana. Za tekstove koji se smatraju tantrama, v. Tantre.
**Tantra** (sanskrit: , "razboj, osnova"; figurativno kao "načelo, sistem, doktrina, teorija", od korijena *tan* "razvijati, širiti", i sufiksa *tra* "instrument") je izraz kojim učenjaci opisuju stil religijskih rituala i meditacije koji je nastao u srednjovjekovnoj južnoj Aziji prije 5. vijeka, i koji je, u većoj ili manjoj mjeri, uticao na sve kasnije oblike azijskih religija. Strogo gledajući, izraz "tantra" koriste isključivo učenjaci, ali se to opravdava time da se sveti spisi koji je opisuju nazivaju "tantrae", bez obzira kakvoj religiji pripadali. 

Historijski značaj tantričke metode jest da je ona uticala na sve veće azijske religije koje su postojale u ranom srednjem vijeku (cca. 500 - 1200): šaivizam, budizam, vaišnavizam i džainizam su svi razvili bogati korpus tantričkih praksi i uz njih vezanih doktrina. Prema nekim navodima čak je i islam u Indiji bio pod uticajem tantre. Tantričke ideje i običaji su se proširili daleko izvan Indije, u područja kao što su Tibet, Nepal, Kina, Japan, Kambodža, Vijetnam i Indonezija.  Danas najsnažniji tantrički uticaj pokazuju tibetanski budizam i razni oblici hinduizma , kao i međunarodni pokret asane kao i oblici alternativne duhovnosti u suvremenom zapadnom svijetu vezani uz New Age pokrete.

Izvori
------

1. ↑  Einoo, Shingo (ed.) (2009). *Genesis and Development of Tantrism*. University of Tokyo. str. 45.
2. ↑  Hatley, Shaman (2007). „Mapping the Esoteric Body in the Islamic Yoga of Bengal". History of Religions 46.
3. ↑  Einoo, Shingo (ed.) (2009). *Genesis and Development of Tantrism*. str. 117.
4. ↑  Sanderson, Alexis (2004). „The Śaiva Religion Among the Khmers".

Vanjske veze
------------

* Tantra na Projektu Open Directory
Područje jezične grupe Siuslaw, porodica Yakonan
**Siuslaw**, pleme Yakonan Indijanaca na i blizu istoimene rijeke u zapadnom Oregonu. Potomaka danas imaju u tzv. plemenu ili konfederaciji *The Coos, Lower Umpqua and Siuslaw Indians*, a prema popisu iz 1910. bilo ih je tek 7 izjašnjenih. U prošlosti ih je moralo biti znatan broj jer je Dorsey (1884) popisao sela, viz.: *Chimuksaich*, *Hauwiyat*, *Hilakwitiyus*, *Khachtais*, *Khaikuchum*, *Khaiyumitu*, *Khakhaich*, *Khalakw*, *Kumiyus*, *Kumkwu*, *Kupimithlta*, *Kuskussu*,
*Kwsichichu* (južno od Eugene City), *Kwulhauunnich*, *Kwultsaiya*, *Kwunnumis*, *Kwuskwemus*, *Matsnikth*, *Mithlausmintthai*, *Paauwis*, *Pia*, *Pilumas*, *Pithlkwutsiaus*, *Skhutch*. *Stthukhwich*. *Thlachaus*, *Thlekuaus*, *Tiekwachi*, *Tsahais*, *Tsatauwis*, *Tsiekhaweyathl*, *Waitus*, *Wetsiaus*. *Yukhwustitu*. Značenje imena je nepoznato. Ostala plemena koja su dolazila sa njima u kontakt nazivali su ih: *K'çu-qwic'tűnne* (Naltunnetunne); *K'qlo-qwec tűnne* (Chasta Costa); *Tsaná-uta amím* (Luckiamute). Ime plemena očuvalo se u imenu rijeke Siuslaw u okrugu Lane u Oregonu. Kulturno su pripadali plemenima Sjeverozapadne obale.

Etnografija
-----------

Siuslawi su sjedilačko obalno pleme koje je obitavalo u području pješčanih dina južno od pećina Sea Lion Caves i Heceta Heada. Kuće su im bile ukopane u zemlje, drvene strukture, prekrivene zemljom, i ponekad spojene zajedno dvije ili više. Za ulaz i izlaz služile su drvene ljestve. Pleme je egzistiralo od sakupljanja po oceanskim žalovima i od lova.

Povijest
--------

Siuslawi u kontakt sa Europljanima dolaze 1792. kada dolazi američki brod Columbia, i opisuje ih kao brojne i divlje. Ekspedicija Lewisa i Clarka dolazi tek sredinom prvih godina 19. stoljeća, i uskoro će doći do najezde bijelaca i raznih epidemija koje nose sa sobom. Boginje ih pogađaju već 1824. i 1829. a godinu dana kasnije i malarija. Do konflikata sa bijelcima doći će 1841. dolaskom naseljenika koji pristižu Oregonskim putom (*Oregon Trail*) i 1850. najezdom rudara i novih naseljenika. Sve će završiti Rogue River ratovima 1855/1856 godine i odlaskom Indijanaca na agenciju Alsea. Od nekadašnjeg njihovog broja, oko 2,000 (1700) preostalo ih je 50 (1900), i 7 (1909). Ipak nisu izumrli jer ih po procjeni 2000. ima oko 50, od kojih dio živi unutar konfederacije Confederated Tribes of Coos, Lower Umpqua, a dio kao *Suislaw Indians*, na Coos Bayu u Oregonu.

Vanjske poveznice
-----------------

* Siuslaw Arhivirano 2011-04-29 na Wayback Machine-u
**Tanumshede** je naselje koje je sjedište općine Tanum (švedski: *Tanums kommun*) u županiji Västra Götaland, pokrajina Bohuslän u zapadnoj Švedskoj. Naselje ima veličinu od 1,86 km², te je brojalo 1.597 stanovnika (859 stan/km²) 2005. godine.

Naselje je najpoznatije po velikom broju prapovijesnih petroglifa iz brončanog doba (oko 1500.-500. pr. Kr.) koji su upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Europi kao "jedinstveno umjetničko postignuće bogato motivima (ljudi, životinje, oružja, brodovi i dr.) te kulturnim i kronološkim jedinstvom. Oni otkrivaju život i vjerovanja europljana tijekom brončanog doba, te su izvanredne zbog svog broja i iznimne kvalitete."

Njih je 1972. godine slučajno pronašao Age Nilsen koji je postavljao eksploziv za građevinske radove. Ukupno ih ima oko 3000 na 100 kamenih ploča, koncentriranih na pet lokaliteta koja se nalaze na području od oko 51 hekatar (0,5 km²) koje se proteže 25 km uz negdašnju obalu fjorda koji je postojao u brončanom dobu kada su nastali. Najveći kamen je tzv. *Vitlyckehäll* koji se nalazi u Tanumshedeu.

Iz njihovih crteža na kamenju može se doći do zaključka kako su Skandinavci u brončanom i ranom željezbnom dobu bili vrsni drvodelje koji su svojim brodovima tipa Hjortspring znali prevoziti preko desetak putnika odjednom. Prikazana su i kola, lovci s lukom i strijelama, te drugi prizori lova, ali i poljoprivredni radovi, npr. oranje plugom s volovskom zapregom.

Kako bi bili vidljiviji, arheolozi su ih istaknuli crvenom bojom. Danas su petroglifi ugroženi erozijom od zagađenosti.

* Položaj općine Tanum u Švedskoj i županiji Västra GötalandPoložaj općine Tanum u Švedskoj i županiji Västra Götaland
* Vitlyckehäll kamen s prikazom brodovaVitlyckehäll kamen s prikazom brodova
* "Čovjek iz Litslebyja""Čovjek iz Litslebyja"
* Petroglifi s Backe (Tanumshede)Petroglifi s Backe (Tanumshede)
* Petroglifi u FossumuPetroglifi u Fossumu

Izvori
------

1. ↑  Švedski odbor svjetske baštine preuzeto 23. veljače 2012.

Vanjske poveznice
-----------------

* Službene stranice općine
* Skandinavsko društvo prapovijesne umjetnosti Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
* Fotografije

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Tanumshede** |

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Švedskoj |
| --- |
|  | 
Vikinška naselja Birka i Hovgården • Dvorac Drottningholm • Željezara Engelsberg • Crkveno naselje Gammelstad u Luleåi • Pomorska luka Karlskrona • Historijski rudnik bakra Stora Kopparberget • Lappland • Groblje Skogskyrkogården u Stockholmu • Struveov luk1) • Poljoprivredni krajolik Stora Alvaret na otoku Ölandu • Petroglifi Tanumshedea • Dugovalni odašiljač Grimeton kod Varberga • Visoka obala i Arhipelag Kvarken12) • Hanzeatski grad Visby
 | Švedska zastava |
| 
1) Zajednička svjetska baština deset zemalja (Latvija, Norveška, Švedska, Finska, Estonija, Litva, Rusija, Bjelorusija, Ukrajina, Moldova) 
2) Zajednička svjetska baština Švedske i Finske  
 |
Način pravljenja otiska spora vrste *Volvariella volvacea*: Klobuk je ostavljen preko noći, a ujutro se mogu vidjeti otisci spora.
**Otisak spora** neke gljive je važna dijagnostička karakteristika u većini priručnika za gljive. Pokazuje boju spora gljive kada su u masi. Otisak spora se radi tako što se površina koja stvara spore stavi na komad bijelog i tamnije obojenog papira, a može i na prozirnu plastiku, koja je još bolja i lakše se odredi boja spora; naprimjer, lakše je odrediti jesu li spore bijele ili sa malo pigmentacije. Površina gljive koja stvara spore se tada ostavi preko noći. Kada se gljiva otkloni, boja spora bi trebala biti vidljiva. 

Međutim, gljivu se ne može odrediti samo prema otisku spora; to je obično samo jedna od više karakteristika koje se koriste u taksonomskoj identifikaciji.

U povijesti se klasifikacija mnogih gljiva temeljila na otisku spora, npr. kod porodice Trichlomataceae, koja sadrži mnoge različite vrste, a sve one imaju bijeli otisak spora. Međutim, nedavna molekularna istraživanja su pokazala interesantne srodnosti između gljiva koje imaju spore različitih boja.

Vidi još
--------

* Klobuk
* Stručak
Zhang Zai
**Zhang Zai** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Zhāng Zǎi*; Wade-Giles: Chang Tsai) (1020–1077) bio je kineski neokonfucijanski moralni filozof i kozmolog.

U mladosti je, proučavajući klasične konfucijanske spise, ispočetka njima bio razočaran, te se posvetio proučavanju taoizma i budizma. Međutim, na kraju je zaključio da se "Put" ne može pronaći u te dvije filozofije, te se vratio konfucijanstvu. Godine 1056. je stekao slavu držeći predavanja na temu *I-Chinga* (Knjige promjene), klasičnog teksta oko koga će razviti vlastiti metafizički sistem poznat kao *Učenje puta*. Nedugo pred smrt je dovršio svoje djelo *Ispravljanje neznanja*. Godine 1241. mu je podignut spomenik, a Zhu Xi ga je navodio kao jedan od svojih uzora.

Literatura
----------

* The Internet Encyclopedia of Philosophy. Zhang Zai (Chang Tsai, 1020-1077 CE). Retrieved October 25, 2008, from
* Huang, S. (1968). Philosophy East and West. University of Hawaii Press
* Bookrags. Encyclopedia of Religion: Chang Tsai Summary. Retrieved October 25, 2008, from
**Zack Nichols** je fiktivni lik iz serije *Zakon i red: Zločinačke nakane* kojeg tumači Jeff Goldblum. Nichols je zamijenio detektiva Mikea Logana u 8. sezoni na mjestu detektiva Odjela za teške zločine.

Profil
------

Nakon 11. rujna 2001. Nichols se povukao iz policije kako bi pronašao smisao života. No, prema njemu samom, efikasni policajac nikada ne izbiva sa dužnosti predugo. Danas, njegova Sokratska metoda pri obradi slučajeva ostavlja njegovu partnericu Megan Wheeler i šefa Dannyja Rossa u magli po pitanju njegovog rada i zaključivanja.

Njegovi roditelji su psihijatri, no sam Nichols se kloni njihovog zanimanja. Iako je činjenica da je postao policajac označavala određen bunt prema svojim roditeljima, njegov otac mu je u mnogim slučajevima pomogao kao stručni svjedok.

Nichols jako dobro svira klavir, no to smatra hobijem. Također ima običaj da dovršava rečenice svojih kolega, što vidimo u primjerima njegovog šefa i partnerice.[L&O: CI - S08E06] Zanimljivo je kako je sam rekao da je film *Doručak kod Tiffanyja* gledao više od 100 puta.[L&O: CI - S08E08]

Nichols nije razgovarao sa svojim ocem, dr. W.P. Nicholsom iako obojica žive u New Yorku već desetljećima. Otac mu živi u ulici *West 64th*. Pobunio se protiv svog oca, koji inače predaje na Columbiji, tako što je napustio medicinski fakultet kako bi postao policajac.[L&O: CI - S08E04]

Može ga se vidjeti kako posjećuje školu pod imenom *"Emerson Academy"*, gdje se obrazovao u mladosti. Nakon što Megan zaključi da Nichols *"luta besciljno"*, on odlazi tamo svirati klavir.[L&O: CI - S08E10]

Nakon odlaska detektiva Gorena, Eamsove i Nicholsove, Nichols je dobio novu partnericu u liku Serene Stevens, koja je došla zajedno s kap. Zoe Callas, koja je zamijenila ubijenog Rossa. U finalu 9. sezone, *"Three-In-One"*, Nichols se savjetuje sa svojim ocem oko slučaja te tako izgladi odnose s njim. Ovo je ujedno bio i posljednji Nicholsov nastup jer ga u 10. sezoni zamjenjuje Robert Goren.

| * p
* r
* u
*Law & Order: Criminal Intent* |
| --- |
| 
* Franšiza *Law & Order*

 |
| Likovi | 

|  |  |
| --- | --- |
| Policija | 
* Alexandra Eames (Kathryn Erbe)
* Robert Goren (Vincent D'Onofrio)
* James Deakins (Jamey Sheridan)
* Mike Logan (Chris Noth)
* Carolyn Barek (Annabella Sciorra)
* Danny Ross (Eric Bogosian)
* Megan Wheeler (Julianne Nicholson)
* Nola Falacci (Alicia Witt)
* Zack Nichols (Jeff Goldblum)
* Serena Stevens (Saffron Burrows)
* Zoe Callas (Mary Elizabeth Mastrantonio)
* Joseph Hannah (Jay O. Sanders)
* Paula Gyson (Julia Ormond)

 |
| Ostali likovi | 
* Ron Carver (Courtney B. Vance)
* Elizabeth Rodgers (Leslie Hendrix)

 |

 |
| Epizode | 
* 1
* 2
* 3
* 4
* 5
* 6
* 7
* 8
* 9
* 10

 |
| Produkcija | 
* Dick Wolf
* Peter Jankowski
* Bradley Walsh
* René Balcer
* Mike Post

 |
| Category **Kategorija** |
**Oriks antilopa** (lat. *Oryx gazella*) je velika antilopa izražene obojenosti, a živi u suhim travnatim poljima, šikarama i u pustinjama Afrike.

Vrlo je prilagođena za očuvanje vode: ne dahće i ne znoji se sve dok tjelesna temperatura ne prijeđe 45 ° C; bubrezi proizvode mokraću visoke koncentracije, a izmet je vrlo suh. Najviše je rasprostranjena u jugozapadnoj Africi.

Prehrana
--------

Glavni dio prehrane oriks antilope čine trave i nisko grmlje, kao i divlji krastavci, dinje i slične biljke s velikom količinom vode. Kao i mnoge druge pustinjske vrste i oriks se hrani tijekom cijele godine oportunistički (svom hranom koja je dostupna).

Oriks može izdržati bez vode i do mjesec dana. Potrebna mu je hrana koja je puna minerala.

Organizacija
------------

Nomadska krda broje do 25 životinja, a sastoje se od ženki, mladunaca i nekoliko mužjaka.

Trudnoća i mladunčad
--------------------

Ženke oriks antilope rađaju mladunčad jednom godišnje i to u proljeće.

Nakon vremena od 260 do 300 dana ženka rađa jedno mladunče (rjeđe dva), koje 6 tjedana ostaje sakriveno blizu krda, a majka povremeno dolazi, da ga doji.

Borba za preživljavanje
-----------------------

U vrućim podnebljima oriks antilope preživljavaju tako što pasu u hladnijem dijelu dana, uglavnom u sumrak ili noću. Njihova posebna bijela dlaka odbija sunčeve zrake i toplinu, čak i do 60 stupnjeva Celzijusovih. Od 10 do 14 ili 15 sati okupljaju se u hladovini. Kod mnogih vrsta antilopa boravak tolikog broja životinja na malom prostoru izazvalo bi borbe za dominaciju ili sukobe oko parenja. Međutim, radi opstanka u surovom staništu, to se kod oriks antilopa ne događa.

Ugroženost
----------

Zbog velikih rogova, oriks antilope bile su popularne u 20. stoljeću. Bezobzirni lovci na prostorima Saudijske Arabije ubijali su sve više oriksa i na kraju su ih doveli do ruba ugroženosti. Na prostorima Arabije izbrojeno ih je 65, od kojih su bile samo 4 ženke. Tada je počela *Operacija oriks* u Aziji i u Južnoj Americi. Stanje populacije oriksa bilo je alarmantno i to je zabrinulo zoologe. Na prostoru pustinja, gdje žive oriksi postavljeni su lovci u širokom krugu. To je trebalo riješiti problem krivolovaca, ali nije. Velika skupina krivolovaca uspjela je probiti zaštitni krug neopaženo i populacija oriksa opet se smanjila. Tada su zoolozi shvatili da moraju preseliti orikse u manje rezervate, gdje će imati veću zaštitu. Sve je izgledalo savršeno; imali su sigurno mjesto za život, bez prirodnih neprijatelja i s mnogo hrane i hlada. Ali, problem je bio u tome što su oriksi jeli biljke s velikom količinom minerala, što im je bilo potrebno. Ljudi u rezervatu nisu im to mogli priuštiti. Uskoro se za brzo vrijeme povećala populacija oriksa i opet su vraćeni u njihova prirodna staništa. Tada ih je bilo više od 300, ali su ipak išli u odvojenim krdima (10-25 članova) gdje mogu u miru, da se opuste u hladu. Oriks antilope još su uvijek na popisu ugroženih vrsta, jer postoji opasnost da se opet smanji njihov broj. Ali, zasad su sigurni.
Za raniji sporazum između Velike Britanije, Tibeta i Kine, v. Sporazum iz Simle (1914).

**Sporazum iz Simle** je mirovni sporazum koji su 2. jula 1971. formalno sklopili Indija s jedne, i Pakistan s druge strane, te kojim su, nakon višemjesečnog primirja, okončana neprijateljstva poznata kao Treći indijsko-pakistanski rat. Predstavljao je dotada najozbiljniji pokušaj da se okončaju dotadašnji i spriječe budući sukobi između dvije zemlje. Njime se Pakistan obavezao priznati nezavisnost svojih tokom rata otcijepljenih istočnih područja, koje su postale Narodna Republika Bangladeš. Obje strane su se također obavezale da će međusobni spor oko Kašmira nastojati riješiti mirnim putem i bez vanjskih posrednika, kao i da će liniju razgraničenja u Kašmiru uspostavljenu tokom primirja 1971. poštovati kao međunarodnu granicu. 

Sporazum je ime dobio po mjestu Simla u indijskoj državi Himachal Pradesh, gdje su ga potpisali pakistanski predsjednik Zulfikar Ali Bhutto i indijska premijerka Indira Gandhi. Tokom sljedećih godina Sporazum se uglavnom poštivao, ali nije uspio spriječiti manje granične čarke i tzv. Siachenski sukob, odnosno njihovu eskalaciju u tzv. Kargilski rat 1999. godine.

Za Sporazum iz Simle je karakteristično da nije regulirao repatrijaciju ratnih zarobljenika. To je pitanje riješio posebni Delhijski sporazum potpisan u aprilu 1974.

Vanjske veze
------------

* Official Document of Shimla Agreement
Koordinate: 41° 20′ 17" SGŠ, 21° 24′ 24" IGD

**Slavej** (mak. *Slavej*, ranije *Makedonsko Aleksandrovo*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Slavej pripada opštini Krivogaštani.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Slavej je smešteno u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Prilepa, naselje je udaljeno 15 km zapadno. Kroz naselje vodi put od Prilepa ka Kruševu.

Slavej se nalazi u središnjem delu Pelagonije, najveće visoravni Republike Makedonije. Naseljski atar je mahom ravničarski, bez većih vodotoka, dok se dalje ka zapadu izdižu prva brda planine Baba. Nadmorska visina naselja je približno 600 metara.

Klima u naselju je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine, Slavej je imao 388 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u etnički Makedonci (98%), a ostalo su mahom Srbi.

Većinska veroispovest u naselju je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Krivogaštani

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.krivogastani.gov.mk Zvanična stranica opštine Krivogaštani

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Krivogaštani |
| --- |
| **Krivogaštani** • 
Bela Crkva • 
Borotino • 
Vođani • 
Vrbljani • 
Godivlje • 
Korenica • 
Krušejani • 
Mirče Acev • 
Obršani • 
Pašini Ruvci • 
Podvis • 
Slavej |  |
**Sporazum u Mizenumu** je naziv za mirovni sporazum koga su godine 39. pne. u Mizenumu kraj Napulja sklopili rimski trijumviri Oktavijan, Marko Antonije i Marko Emilije Lepid s jedne, te vođa sicilijanskih pobunjenika Sekst Pompej s druge strane. Njime je privremeno zaustavljen Sekstov rat protiv Trijumvirata koji se vodio od 44. pne. i u kome je Sekst, koristeći snažnu flotu, Trijumviratu nanio teške poraze, zauzevši Sardiniju, Korziku i Peloponez. Trijumvirima je stalo da rat što prije okončaju; Antonijeve istočne provincije su napali i velikim dijelom zauzeli Parti, dok je Oktavijan nastojao otkloniti probleme s opskrbom Rima žitom.

Sekstu je, u zamjenu za prekid neprijateljstava i blokade, ponuđeno priznanje vlasti nad Sicilijom, Sardinijom i Peloponiezom te obećano mjesto konzula. Oktavijan je, pak, kao pregovarački adut koristio brak sa Skribonijom, Sekstovom rođakom. Sekst je na kraju pristao te je mir uspostavljen, iako je za vrijeme ceremonije potpisivanja njegov admiral Menas, prema Plutarhovim navodima, predložio da se iskoristi prilika, trijumviri pobiju, a Sekst postane jedini gospodar rimske države.

Mir, međutim, nije dugo potrajao. Već sljedeće godine je Oktavijan pokrenuo pohod protiv Seksta koji će se završiti bitkom kod Nauloha 36. pne. u kojoj je Sekstova flota uništena.
Vojvodstvo Normandija; teritorije stvorene temeljem sporazuma označene tamnoplavo.
**Sporazum u Clair-sur-Epteu** (francuski: ) je bio sporazum koji je u jesen 911. zapadnofranački (francuski) kralj Charles III Glupi sklopio s vikinškim vođom Rolloom. Do njega je došlo nakon što su Rollo i njegovi sljedbenici, koji su izveli pljačkaški pohod na Neustriju poraženi od Charlesovih vitezova pod zidinama Chartresa; Charles je nastojao što prije sklopiti sporazum, dijelom kako bi otklonio opasnost od vikinških napada koji su decenijama pustošili zapadnofranačke teritorije, a dijelom zato što je htio što prije početi pohod na Lotaringiju kako bi je poslije smrti Ludwiga Djeteta pripojio svojoj državi. U tu je svrhu pristao Rollou i njegovim sljedbenicima predati zemlju oko današnjeg Rouena. Rollo se zauzvrat morao pokrstiti i priznati Charlesa kao svog suverena. Sporazum je dodatno potvrđen time što je Charles Rollou dao ruku svoje kćeri Gisele. Taj je sporazum imao značajne posljedice, s obzirom da su Rollove teritorije kasnije postale Vojvodstvo Normandija, odnosno prva normanska država u kontinentalnoj Evropi.

Literatura
----------

* Bauduin, Pierre, *« Des raids scandinaves à l’établissement de la principauté de Rouen »*, dans Élisabeth Deniaux, Claude Lorren, Pierre Bauduin et Thomas Jarry, *« La Normandie avant les Normands, de la conquête romaine à l’arrivée des Vikings »*, Rennes, Ouest-France, 2002, 448 pp. (ISBN 978-2737311178)
* Neveux, François, *« L’aventure des Normands (Šablon:Sp-) »*, Librairie académique Perrin, Paris, 2006, 306 pp. (ISBN 2-286-02004-3)
* Neveux, François, *« La Normandie des ducs aux rois - Šablon:Sp- »*, Éditions Ouest-France Université, Rennes, 1998, 611 pp. (ISBN 2-7373-0985-9)
* Neveux, François, « Traité de Saint-Clair-sur-Epte ». Archives de France, Actions culturelle et pédagogique, Célébrations nationales, Recueil 2011, Institutions et vie politique.
* Renaud, Jean, *« Les Vikings et la Normandie »*, Éditions Ouest-France Université, Rennes, 1989, 223 pp. (ISBN 2-7373-0258-7)
* Renaud, Jean, *« La Normandie des Vikings »*, OREP, 2006, 107 pp. (ISBN 978-2915762068)
* Vissière, Laurent *« Comment un Viking a créé la Normandie »*, Historia, n° 774, juin 2011, pp.46-51.
**Slatinik Drenjski** je naselje u Hrvatskoj, regiji Slavoniji u Osječko-baranjskoj županiji i nalazi se u sastavu općine Drenje.

Zemljopisni položaj
-------------------

Slatinik Drenjski se nalazi na 174 metara nadmorske visine na jugoistočnim obroncima Krndije. Selo se nalazi na županijskoj cesti ŽC 4119. Susjedna naselja: istočno su Paljevine i Potnjani, jugoistočno je općinsko središte Drenje, južno Mandićevac, te zapadno Borovik. Sjeverozapadno je Podgorje Bračevačko, sjeverno Bučje Gorjansko, te sjeveroistočno su Bračevci. Pripadajući poštanski broj je 31418 Drenje, telefonski pozivni 031 i registarska pločica vozila DJ (Đakovo). Površina katastarske jedinice naselja Slatinik Drenjski je 19,14 km2.

Povijest
--------

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***  

Do 1900. iskazivano pod imenom Slatinik. Od 1857. do 1880. sadrži dio podataka za naselje Mandićevac.

Crkva
-----

U selu se nalazi rimokatolička crkva Sv. Stjepana kralja koja pripada katoličkoj župi Sv. Mihaela arkanđela u Drenju i đakovačkom dekanatu Đakovačko-osječke nadbiskupije. Crkveni god (proštenje) ili kirvaj slavi se 16. kolovoza.

Obrazovanje i školstvo
----------------------

* Područna škola do 4. razreda koja radi u sklopu Osnovne škole Drenje.

Šport
-----

* NK Slavonac Slatinik Drenjski trenutačno u stanju mirovanja.

Poznate osobe
-------------

* Nikola Kristić, novinar, dipl. pravnik, rođen u Slatiniku Drenjskom.

Ostalo
------

* Dobrovoljno vatrogasno društvo Slatinik Drenjski,
* Udruga žena "Reduše" Slatinik Drenjski.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑  Nikola Kristić, biografija[*mrtav link*]

Vanjska poveznica
-----------------

* Arhivirano 2019-07-20 na Wayback Machine-u
* ARKOD preglednik

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Slatinik Drenjski** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Drenje |
| --- |
| Borovik • Bračevci • Bučje Gorjansko • Drenje • Kućanci Đakovački • Mandićevac • Paljevina • Podgorje Bračevačko • Potnjani • Preslatinci • Pridvorje • Slatinik Drenjski |
*Za ostala značenja, v. Tit (razvrstavanje).*

  

**Tit**, punim imenom **Tit Flavije Vespazijan** (lat. *Titus Flavius Vespasianus*, rođen 39. god. n. e. stupio na presto 79. god. n. e. umro 81. godine), bio je rimski car, sin i naslednik Vespazijanov i pripadnik carske dinastije Flavijevaca.

Tit je imao uspešnu vojničku karijeru. Od 61. do 63. godine bio je vojni tribun u Britaniji i Germaniji. Godine 67. pratio je svoga oca Vespazijana, tada jednog od Neronovih vojnih zapovednika, u Judeju gde je bio buknuo veliki ustanak protiv rimske vlasti. Taj su rat Vespazijan i njegov sin uspešno vodili i, kada je 68. stigla vest o Neronovoj smrti, ostali su neosvojeni još samo Jeruzalem i nekoliko utvrda. Kada je Vespazijan proglašen za cara, predao je zapovedništvo nad vojskom svome sinu Titu, koji je nastavio opsadu Jeruzalema i 70. uz pomoć četiri legije konačno ugušio ustanak. Jeruzalem je bio opustošen, a Jerusalimski hram do temelja porušen. Po povratku u Rim Tit je proslavio veličanstveni trijumf, u čiju je uspomenu kasnije podignut velelepni Titov slavoluk. Nakon toga nekoliko puta postavljan je za konzula, a služio je i kao prefekt pretorijanske garde.

Tit je stupio na rimski presto odmah po očevoj smrti 79. godine. Prema svim pisanim izvorima kojima danas raspolažemo, bio je uspešan i voljen vladar, a senatorska tradicija smatra ga jednim od najboljih careva. Prekinuo je suđenja koja su otpočela pod njegovim ocem pod optužbama za izdaju, kažnjavao je doušnike *(delatores)* i organizovao skupe gladijatorske igre. Za njegove vladavine dovršena je izgradnja Koloseuma, koji je originalno nazvan **Flavijevski amfiteatar** (Amphitheatrum Flavium), a na Eskvilinu, i to na mjestu gde se nekada nalazila velelepna Neronova palača poznata kao Domus Aurea (*Zlatna kuća*), podignute su terme poznate pod imenom Titusove terme. Kad je 79. došlo je u Južnoj Italiji do erupcije vulkana Vezuva, u kojoj su propala tri grada u Napuljskom zalivu ― Pompeji, Herkulaneum i Stabija. Tit je utrošio velika sredstva na zbrinjavanje preživelih stanovnika, a dva puta nakon vulkanske erupcije posetio je Pompeje. Tokom njegove vladavine čovek pod imenom Terencije Maksim (lat. *Terentius Maximus*), poznat kao "Lažni Neron" jer je fizički nalikovao na cara Nerona, pokušao je da organizuje ustanak ali je brzo proteran u Partsku Monarhiju.

Tit je umro 81. po jednom izvoru od malarije, a prema drugom od otrova koji mu je dao ljekar Valens po naređenju Titovog brata Domicijana, koji ga je i nasljedio. Nakon smrti ga je rimski senat bez imalo okolišanja divinizirao.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Rimski car79. - 81.** | Nasljednik: |
| **Vespazijan69. - 79.** | **Domicijan81. - 96.** |

| * p
* r
* u
Svetonije: O životu dvanaest careva (*De vita Caesarum*) |
| --- |
| 
* Život Julija Cezara
* Život Augustov
* Život Tiberijev
* Život Kaligulin
* Život Klaudijev
* Život Neronov
* Život Galbin
* Život Otonov
* Život Vitelijev
* Život Vespazijanov
* Život Titov
* Život Domicijanov

 |

***Tit*** na Wikimedijinoj ostavi
**Složeni taktovi** (fr. *mesures composées*, engl. , ital. *misure battute*, nem. *zusammengesezte Taktarten*) su veće metričke celine koje se obrazuju kombinovanjem više *jednostavanih* (*prostih*) taktova.

Dve vrste složenih taktova
--------------------------

*Složeni taktovi* mogu biti:

1. **Pravilno složeni taktovi**, sastavljeni su od istovetnih - dvodelnih ili trodelnih - prostih taktova, na primer:
**4****4** = **2****4** + **2****4**,   **6****8** = **3****8** + **3****8**   i t. sl.

*Pravilno složeni taktovi* se najviše sreću u muzičkoj literaturi.

2. **Mešovito složeni taktovi** (fr. *mesure irrégulières*, engl. , ital. *misure miste*, nem. *kombinierte Taktarten*), obrazuju se kombinovanjem dvodelnih i trodelnih prostih taktova, na primer:
**5****4** = **2****4** + **3****4**  ili  **3****4** + **2****4**;  **7****8** = **3****8** + **2****8** + **2****8**  ili  **2****8** + **2****8** + **3****8**;  **9****8** = **2****8** + **2****8** + **2****8** + **3****8**  (a mogućne su i drukčije kombinacije, zavisno od toga na kom se mestu nalazi trodel).

Ovakvi ritmovi se često koriste u narodnoj muzici. Pogledaj primer ispod:

Primer *mešovito složenog takta* od 5/8 u kompoziciji *Humoreska*,  Radivoja Lazića  —   Vlastimira Peričića iz zbirke kompozicija: *Melodične etide za klarinet, br. 2*.

Vidi još
--------

* Takt
* Predtakt
* Promena taktova
* Uzmah
* Prima i sekonda volta
* Repeticija
* Rečenica

Izvori
------

1. 1 2  Vlastimir Peričić, *Višejezični rečnik muzičkih termina*
2. ↑  R. Lazić - V. Peričić, *Osnovi teorije muzike*.
3. ↑  Radivoj Lazić, Škola za klarinet: *Učim klarinet* IV.

| * p
* r
* u
Muzički pojmovi |
| --- |
| Osnovni pojmovi | 
* Abrevijature
* Agogika
* Akcent
* Artikulacija
* Disonanca
* Fraza i fraziranje
* Improvizacija
* Interpretacija
* Intonacija
* Kompozicija
* Konsonanca
* Korepeticija
* Linijski sistem
* Metronom i metronomske oznake
* Muziciranje
* Muzikalnost
* Nota
* Opus
* Orkestracija
* Publika
* Rečenica
* Repeticija
* Sinkopa
* Stepen
* Stupanj
* Takt
* Točka
* Ton
* Tonalitet
* Tonski sistem
* Transpozicija

 |
| Interpretacija | 
* Muzičar
* Svirač
* Izvođač
* Interpretator
* Solist
* Umjetnik
* Reproduktivni umjetnik

 |
| Obrazovanje | 
* Osnovna muzička škola
* Srednja muzička škola
* Muzička akademija

 |
| Instrumenti | 
* Podjela instrumenata
	+ aerofoni
	+ elektrofoni
	+ idiofoni
	+ kordofoni
	+ membranofoni

 |
| Podjela muzike |
Koordinate: 41° 49′ 15" SGŠ, 21° 32′ 22" IGD

**Tisovica** (mak. *Тисовица*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Tisovica pripada opštini Zelenikovo, koja okuplja jugoistočna predgrađa Grada Skoplja.

Prirodni uslovi
---------------

Tisovica je smeštena u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 40 km jugoistočno.

Naselje Tisovica je u okviru istorijske oblasti Torbešija, koja se pruža južno od Skopskog polja. Naselje je smešteno u dolini Kadine reke, pritoke Vardara. Severno od naselja se izdiže planina Kitka, a južno Golešnica. Nadmorska visina naselja je približno 630 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Tisovica je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 53 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (100%).

Većinska veroispovest je islam.

Vidi još
--------

* Opština Zelenikovo

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.zelenikovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Zelenikovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Zelenikovo |
| --- |
| **Zelenikovo** • 
Vražale •
Gradovci •
Gumaljevo •
Dejkovec •
Dobrino •
Novo Selo •
Orešani •
Pakoševo •
Paligrad •
Smesnica •
Strahojadica •
Taor •
Tisovica |  |
**Publicitet** (od latinskog glagola *publicare* = učiniti javnim, objaviti) u prvom redu je pažnja koja se nekoj pojavi ili ličnosti pridaje u javnosti.

Publicitet u marketingu je jedan od alata koji se za razliku od propagande ne plaća, ali se njime također može 
stvoriti (ili zadržati) pozitivna slika o nečem ili nekom, kao i poduzeću, organizaciji i svim drugim stvarima i pojavama. Provodi se putem masovnih medija, knjiga, ali i svim drugim sredstvima i manifestacijama koje okupljaju više ljudi, od konferencija za štampu, političkih demonstracija, predavanja, seminara, sportskih, vjerskih, umjetničkih do medicinsko - zdravstvenih manifestacija. 

Pa čak i putem sudova i policije jer je bolje da se čuje da su nekog osudili ili uhapsili, nego da se ništa ne objavi i ništa ne zna. Brojne pop zvijezde služe se tim trikom.

Historija
---------

Za publicitet su znali još u Antičkom Rimu, o tom svjedoče artefakti iskopani u Ostiji i Pompejima.

I tokom srednjeg vijeka postajala je neka vrst publiciteta, iako vrlo skučena i skromna, preko glasnika. Njegova važnost počela je rasti nakon pojave štampe krajem 15. vijeka.

Izvori
------

1. ↑  „*pubblicare*" (talijanski). Vocabolario on line. Pristupljeno 04. 04. 2017.
2. 1 2  „*publicitet*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 04. 04. 2017.
3. ↑  „*pubblicità*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 04. 04. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Publicitet*(`sh`)
**Patuljasti kunić** je vrsta domesticiranog europskog kunića (Oryctolagus cuniculus)..

Osobine
-------

Uzgajaju se samo kao kućni ljubimci. Imaju iste karakterne osobine kao i ostali domesticirani kunići, s malo više temperamenta. Energični su i osjetljivi (lako ih se može uznemiriti). Mogu biti za kuću i mogu se prilagoditi društvu kućnog psa i mačke, ali i drugih kućnih ljubimaca. Vrlo su fragilne životinje i podložni su stresu. 
Treba ih razlikovati od zečeva.

### Opće karakteristike

Dugi su 34-45 cm. Čistokrvni patuljasti kunići teški su od 500 g do 1400 g; veći pripadnici vrste teže od 1400 g do 1800 g. Žive od 10 do 12 godina.</ref name= Macdonald>

Neke od boja: crna, plava, čokoladna, jorgovan (blijedoljubičasta), čeličnosiva, vidra, srneća, ris, opal, žućkastosmeđa (zagasito), također i bijeli crvenooki (rubin) i plavooki.

### Prehrana

Hrane se travom, žitaricama i raznim sočnim zelenilom. Imaju slabiji probavni sustav od svojih većih rođaka i lisnato povrće poput salate i kupusa može im zadati zdravstvene probleme. Veliki udio njihove prehrane čini sijeno, koje je vrlo važno za probavu.

Literatura
----------

1. ↑  Macdonald, D.W.; Barrett , P. (1993.). *Mammals of Europe*. New Jersey: Princeton University Press. ISBN 0-691-09160-9.

***Patuljasti kunić*** na Wikimedijinoj ostavi
**Venlo** je grad i općina (gemeente) od 101.603 stanovnika u nizozemskoj provinciji Limburg.

Geografija
----------

Venlo leži na jugoistoku Nizozemske, pored njemačke granice, na obalama rijeke Meuse.

Historija
---------

Venlo je za srednjeg vijeka bio utvrda oko koje se razvilo trgovište. Status grada dobio je 1343. godine, a od 1364. je član Hanzeatskog saveza. Grad je teško stradao za Drugog svjetskog rata kad je dobar dio njegovog historijskog centra porušen, a nakon rata je obnovljen.

Znamenitosti
------------

Najveće znamenitosti grada su njegove srednjovjekovne građevine, crkva Sint-Martinus sa tornjem visokim 90 metara, te Gradska vijećnica. U kvartu Tegelen, koji je nekad bio samostalni grad, svake četvrte godine održava se procesija sa rekonstrukcijom Kristove kalvarije.

Privreda
--------

Venlo je centar poljoprivrednog kraja, poznatog po proizvodnji povrća koje se izvozi po njemačkom Ruhru. Venlo je i industrijski grad u kom se proizvode farmaceutski, elektronički, metalni i prehrambeni proizvodi. U gradu imaju sjedište brojne transportne i logističke kompanije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Venlo*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 23. 1. 2014.

Vanjske veze
------------

***Venlo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada Arhivirano 2014-04-29 na Wayback Machine-u (`nl`)
* *Venlo* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 146637658
* GND: 4233157-2
* SUDOC: 153630051
* NKC: ge672027

 |
**Solihull** je grad od 125,378 stanovnika u sredini Engleske.

On je administrativni centar metropolitanskog borougha Solihull od 206,674 stanovnika, velikog 178 km², i dio konurbacije Midlandton u kojoj živi preko 2 284 093 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Solihull leži u Grofoviji Zapadni Midlands između Coventrya i Birminghama, udaljen 29 km od centra Birminghama.

Sjeverno od grada leži birminghamski aerodrom, a nedaleko i Nacionalni izložbeni centar (National Exhibition Centre, otvoren 1976.

Historija
---------

Solihull je sve do 19. vijeka bio selo, tad je počeo rasti kao stambeno predgrađe Birminghama. 
Eksplozivni rast imao je nakon 1930. ali je i danas uglavnom rezidencijalna zona Birminghama.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost Solihula je crkva sv. Aelfheaha, sa oltarima iz 13. i 15. vijeka, a desetak km od centra kod sela Lapworth leži zamak Packwood, građen fahverkom.

Privreda
--------

U Solihullu se proizvode automobili (Land Rover) a ima i nešto pogona lake industrije.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska, Cholet
* Njemačka, Main-Taunus-Kreis

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: West Midlands" (engleski). City population. Pristupljeno 01. 12. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Solihull*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 01. 12. 2016.
3. ↑   „*Portrait of the West Midlands*" (engleski). ONS. Pristupljeno 01. 12. 2016.

Vanjske veze
------------

***Solihull*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Solihull Council* (`en`)
**Soline** (tal. *Saline*) su mjesto na otoku Mljetu. Smjestilo se podno brda Montokuca na ulazu u Veliko jezero, na mjestu koje se po samom naselju naziva Solinski kanal.

Povijest
--------

Zaselak Soline se nalazi na južnoj strani otoka Mljeta, na istoj strani na kojoj se nalazi i uvala Sutmiholjska, u kojoj su prvi kontakt sa Mljetom imali benediktinci. S obzirom da u vrijeme dolaska benediktinaca na otoku nije bilo nikakve ceste, benediktinci su vjerojatno plovili morem dok su tražili mjesto na kojem će podignuti samostan. Sa istočne strane današnjih Solina nalazi se veliki zaljev, Luka Gonoturska, koji se sužava u maleni, od vjetrova relativno zaštićen Solinski kanal. Prolaskom kroz kanal dolazi se do današnjeg Velikog jezera na kojem su benediktinci podigli svoju opatiju. Na početku kanala, na Vratima od Solina, benediktinci su postavili veliki kameni križ s natpisom na bosančici. Zbog plitkog mora u zaljevu, benediktinci su punili prirodne bazene na obali morem, koje je, kad bi isparilo, davalo sol. Kasnije je mjesto po toj proizvodnji soli i dobilo ime Soline (Solin). U vrijeme kad su benediktinci došli do Velikog jezera, ono je još bilo pravo jezero. Prokopavanjem uske prevlake, došlo je do miješanja vode i mora, a na mjestu prokopavanja stvarala bi se jaka morska struja. Tu je izgrađen mlin, kojeg je pokretala morska struja u kanalu.

Na mjestu današnjih Solina, nije bilo naselja za vrijeme benediktinske vlasti. Prva obitelj koja naseljava Soline bila je obitelj Sršen 1825. godine. Danas se stanovništvo bavi ribarstvom i turizmom. Za razliku od mnogih drugih stanovnika otoka, stanovnici Solina, nisu svoje gospodarstvo toliko bazirali na poljoprivredi. Zbog neposredne blizine jezera i mirnoće, uvjetovane prirodnom izolacijom, Soline su, turistički, vrlo popularno otočko mjesto.

Stanovništvo
------------

Točan broj stanovnika Solina se ne zna točno jer, bez obzira na to što Soline od 2006. godine više nisu zaselak mjesta Goveđari, stanovništvo se još uvijek, pri popisu stanovništva, pribrojava stanovništvu Goveđara. Smatra se da u Solinama danas živi oko 25 stanovnika.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  Ostojić, I. *Benediktinci u Hrvatskoj II*. Split: 1964. str. 444.
3. ↑  DZS  (18. 03. 2009.)
Origami modeli
Savijanje origami modela
**Origami** (jap. *折り紙*; *ori* = savijanje + *kami* = papir) je tradicionalna japanska veština kreiranja modela od papira. Tradicinalno se koristi kvadrat ali postoji veliki broj modela koji se pravi i od drugačijih oblika papira - pravougaonika, trougla, osmougaonika itd.

Istorija
--------

Ne postoje precizni podaci o tome kada je origami nastao. Najčešće se vezuje za izum papira u Kini negde oko 2. veka n. e. Iako je tamo najverovatnije i nastao, origami je pravi procvat doživeo u Japanu, gde se i tretira kao nacionalna umetnost. Pored Japana, ova veština se pojavila i u drugim delovima sveta, na primer, u Španiji gde je poznata pod imenom *Papiroflexia*.

Već u 8. veku, origami je postao sastavni deo raznih ceremonija u Japanu. Samuraji su razmenjivali poklone koji su na sebi imali ukrase „noši" - savijene trake papira. Za vreme obreda šintoističkih venčanja, korišćeni su origami leptiri koji su simbolizovali mladence.

Materijal
---------

Origami se u principu pravi od papira, iako se mogu koristiti i drugačiji materijali (tkanina i sl.)

Za vežbu i neke jednostavne modele često se koristi papir za fotokopiranje standardne gramaže 70–90 g/m². Pored toga, moguće je koristiti i razne druge vrste papira - foliju, papir za uvijanje, hamer i td. Postoji i specijalizovan papir za origami koji je najčešće dvobojan i već isečen u oblik kvadrata.

U Japanu se često koristi „vaši" - specijalan papir čvršće strukture napravljen od pulpe dobijene iz kore nekoliko karakterističnih drvenastih vrsta koje rastu u Japanu.

Postoji i posebna grana origamija koja koristi novčanice za pravljenje modela i to najčešće američki dolar.

Spoljašnje veze
---------------

***Origami*** na Wikimedijinoj ostavi