**Rimska cesta Narona - Leusinium** je jedna od prvih cesta koju su Rimljani izgradili na početku svog vladanja teritorijom današnje Bosne i Hercegovine. Bila je dio veće saobraćajnice Akvileja - Dirahium (Drač) na današnjoj albanskoj teritoriji.

U pokušajima koji su činili da bi odredili trasu pomenute rimske ceste, većina istraživača su je tražili južnije, kroz Popovo polje, ili čak na jadranskoj obali.

Putna stanica *Pardua* bila je prema ranijim istraživačima locirana u:

* Slano - Tomaschek i Cons
* Ston - Hoernes, Mayer i Zaninović
* Gacko - Domaszewski
* Žakovo - Miller
* Popovo polje - Kiepert

*Ad zizio* je takođe bio različito locira:

* Bileća - Evans
* Trebinje - Tomaschek, Kiepert, Miller
* Gacko - Domaszewski
* Slano - Hoernes
* Između Slanog i Dubrovnika - Cons
* Negdje u Popovu polju - Pašalić
* Kod Moskog - Sergejevski
* Neodređen položaj - Mayer

Godine 1962 Dimitrije Sergejevski je objavio preliminarne rezultate istraživanja u kojima je naveo da je trasa sjevernije (kontinentalna varijanta) i naveo nekoliko važnijih tačaka na trasi: Ukšići u Ljubomirskom polju, Bukov do, Krtinje i Gradac kod Ljubinja i Stolac (Diluntum).

Ivo Bojanovski je objavio studiju u kojoj iznosi zaključak da je trasa išla linijom: Vid (Narona) - Tasovčići - Stolac (Diluntum) - Gradac (Pardua) - Ukšići (Ad zizio) - Mosko - Panik (Leusinium) (sada ispod Bilećkog jezera).

Do ovog zaključka Bojanovski je došao koristeći:

* Antoninov itinerar (*Imperatoris Anotnini Augusti Itineraria provinciarum et amrtimum*), putnu mapu sa stanicama duž puta i razdaljinama u rimskim miljama između njih
* Grafičke skice pod nazivom Tabula Peutingeriana, koja predstavlja skicu puteva u boji od Velike Britanije do Indije, ĉiji su pravci određeni kartiranjem na terenu.
* Predpostavke engleskog arheologa Evansa, koji je smatrao da put treba tražiti sjevernije od obale, u kontinentalnom dijelu
* Kratki preliminarni izvještaj Sergejevskog iz 1962. god, pod naslovom *Rimska cesta Narona - Leusinium*
* Istraživanja Irme Čremošnik i Ljubinke Kojić u Paniku i
* rezultate vlastitih istraživanja na terenu u periodu 1969 - 1972. god.

Trasa ceste kao rezultat prvih istraživanja prikazana obodom Popova polja. Dimitrije Sergejevski i Ivo Bojanovski su dali trasu koja povezuje Stolac (Diluntum) i Leusinium preko Ljubomirskog polja

Opisi dijelova ceste
--------------------

### Miljokazi

Na samoj trasi ili u neposrednoj blizini registrovana su 42 miljokaza. Nijedan nije sa natpisom. Najviše ih je oko Narone prema Tasovčićima, što je razumljivo zbog značaja Narone kao administrativnog središta u ovom dijelu provincije Dalmacije.

U Donjoj Bijeni jedan miljokaz je upotrijebljen kao muslimanski nadgrobni spomenik (bašluk), vrh mu je obrađen *kao turban*. Još 4 miljokaza bila su iskorištena kao okvir groba, a danas stoje kao kameni međaši. Jedan miljokaz se nalazi u Uboskom, na muslimanskom groblju.

U Gracu su dva miljokaza pretvorena u bašluk, a na nekropoli kod crkve dva u stećke.

Na dionici Gradac - Ukšići, u uskoj dolini Bukovog potoka pronađena su tri miljokaza. Jedan je sve do 1963. god. ležao u potoku, nakon čega je ugrađen u zid vodomjera. Oko 2 km. uzvodno, drugi je bio ugrađen u austrijski most, a sada leži zatrpan muljem, u blizini porušenog mosta. Dva km. uzvodno, leži i treći miljokaz (visok 148 cm, promjera 38 cm, lijepo obrađen). 

Na visoravni Rošca nalazi se tzv. Petrov krst, srednjovjekovni nadgrobni spomenik (stećak). To je zapravo prerađeni miljokaz, visine 125 cm. i promjera 40 cm, što se može zaključiti po oblini spomenika i kratkim horizontalnim krakovima krsta. Na njemu je ćirilični natpis, koji u transkripciji glasi:

*Sad tu počiva Radoslav Grubač sad mrtav.*
Tri miljokaza su registrovana na relaciji Mosko - Panik.

### Gradac (Perdua)

Gradac kod Ljubinja nalazi se ispod neistražene gradine iz ilirskog vremena, na Đurđevoj glavi. Bio je značajan *vicus* na raskrsnici putova, a možda i središte *autohtone civitas* (ilirsko naselje u rimsko doba). Jedan put je vodio u Popovo polje, a drugi na sjever, u brdovito područje. Sergejevski je prvi ovo središte identificirao sa putnom stanicom *Pardua* (Tabula Peutingeriana, 469), a koju spominje i Ravenat (Pardua id est Stamnes). Pardua je od Diluntuma udaljena XIV rimskih milja = 21 km, što danas odgovara razdaljini od Graca do Stoca. Prema slijedećoj putnoj stanici *Ad zizio* navedeno je rastojanje XVI milja = 24 km.

Gradac je bogat nalazima iz antičkog doba: temeljni zidovi brojnih zgrada, klesani kamen, rimski proizvodi od opeke. Epigrafskih natpisa nema, jer nije ni bilo sistemskih istraživanja. Prostor antičkog naselja zauzima površinu oko 10 ha i na njemu se nalazi oko 20 *grčkih bunara*.

### Ukšići (Ad Azizio)

Ukšići se nalaze u Ljubomirskom polju. Na njivama Liješće, Luke i Grudine, sudeći po prostranstvu supstrukcija i bogatstvu građevinskog materijala, prostiralo se sredinom polja antičko naselje površine 700x900 m. Probno ispitivanje na Tanogama (Luke) gdje su nađeni fragmenti natpisa i miljokaza, otkrilo je dijelove većeg arhitektonskog kompleksa (terme?) sa mozaikom i hipokaustom. Naselje se razvilo na autohtonoj osnovi, u podnožju gradine, sa jakim centralnim uzvišenjem i bedemima u suhozidu.

Zbog toga je, prema Bojanovskom, realno putnu stanicu *Ad Azizio*, sa grafičke skice Tabula Peutingeriana, na putnom pravcu Narona - Leusinium, locirati u Ukšiće.

Od Ukšića jedna je cesta poljem vodila prema jugu, u pravcu Jasena (preko Vrpolja i Cibrijana), gdje su takođe registrovani ostaci antičkih naseobina i naseobinskih elemeneta.

### Panik (Leusinium)

U Paniku se u rimsko doba na epihorskoj osnovi, na raskrsnici puteva prema Nikšiću, s jedne strane, a prema Bileći i Gacku sa druge strane razvilo bogatije naselja. Način građenja zidova ovog naselja, ukrašavanje njegovih prostorija mozaicima i freskama, zagrijavanje prostorija hipokaustom pokazuju uticaj rimskog građevinarstva i na ove krajeve.

### Natpis iz Kosijereva

Godine 1959, Dimitrije Sergejevski pronašao je natpis na lijevoj obali Trebišnjice, oko 1 km. od mjesta gdje je stajao most (Mostište), kojim je rimska cesta produžavala prema Nikšiću. Natpis je bio uklesan na živoj kraškoj stijeni, zarastao u mahovinu i šikaru, oštećen algama i lišajevima. Natpis spominje guvernera Dalmacije od 80-83. god. Kasnije je pronađen još jedan natpis i oba su 1967. god, pred potapanje, izrezani iz stijene i prebačeni u muzej u Nikšiću.