recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nahyssan** (Yesanⁿ).- Pleme Siouan Indijanaca, jezično srodni Tutelima i Saponima, s južne obale James River, u današnjem okrugu Nelson u Virginiji. Prvi ih spominje Blade 1650. koji nailazi na njihovo selo "*Manks Nessoneicks*", 12 milja južno-jugozapadno od današnjeg Petersburga. Pedesetak godina kasnije (prema Swantonu 1654. ili 1666.) nalazimo ih zajedno s Manahoacima na vodopadima James Rivera, gdje su ih morali protjerati Susquehanne. Ovdje će doći do sukoba s Powhatanima i kolonistima ali će odnesti pobjedu. Sljedeći koji dolazi u kontakt s Nahyssanima je Nijemac John Lederer koji nalazi dva indijanska 'grada' na Staunton Riveru, jedan (Sapon) je bio od Sapona, drugi *Pintahae*, od Nahyssana. *Pintahae* bi mogao biti *Hanathaskie* ili *Hanahaskie* o kojem godinu dana kasnije govore Batts i Fallam. 

Godine 1675. nastanili su se na otok koji se nalazi na mjestu gdje se sastaju Staunton i Dan. Do 1701. sva Siouan plemena što su živjela u okolini nastanila su se u Sjevernoj Karolini, a Nahyssani su se priključili Saponima i Tutelima, a sudbina im je kasnije zajednička. 
Potomaka imaju danas u plemenu poznatom kao Tutelo Nahyssan Tribal Nation.

Vanjske poveznice
-----------------

* Nahyssan Arhivirano 2011-08-27 na Wayback Machine-u
**Nahuizalco** je općina od 58,526  i grad od 33,589 stanovnikana jugozapadu Salvadora u Departmanu Sonsonate.

Geografske karakteristike
-------------------------

Nahuizalco leži duž desne obale rijeke Sensunapan, udaljen 7 km sjeverno od svog administrativnog centra Sonsonata i 70 km od glavnog grada San Salvadora.

Historija
---------

Nahuizalco je nastao za pretkolumbovskih vremena kao naselje indijanaca Pipila.
Prema kronici iz 1586. tada je imao je nešto manje od 200 stanovnika. Između 1821. i 1823. bio je dio Gvatemale, a od 1824. je dio Salvadora.

Za vrijeme Savezne Republike Centralne Amerike, stanovnici Nahuizalca isticali su podrškom koju su davali kampanjama Francisca Morazána. 
Do 1856. narastao je do mjesta od 4,983 stanovnika, tako da je 1955. dobio status grada.

Na inicijativu domorodačkih indijanaca koji su se borili za svoja prava, Općina Nahuizalca je 2011. izdala dekret o njihovim pravima, kao prva u Salvadoru.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Nahuizalco*" (španjolski). Municipios de El Salvador. Pristupljeno 29.3.2023.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Nahuizalco Municipality in El Salvador*" (engleski). City population. Pristupljeno 29.3.2023.
3. 1 2  „*Nahuizalco in Sonsonate*" (engleski). City population. Pristupljeno 29.3.2023.

Vanjske veze
------------

***Nahuizalco*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Alcaldia Municipal de Nahuizalco* (službene stranice) (`es`)
**Jacob Le Maire** (Antwerpen, 1585.- Indijski ocean, 1616.), bio je holandski pomorac, jedan od vođa ekspedicije koja je (1615. - 16.) otkrila novi pomorski pravac za plovidbu oko Južne Amerike iz Atlantika u Pacifik, preko Drakeovog prolaza.

Biografija
----------

Jakob je bio sin bogatog trgovca Isaaca Le Maire (1558-1624), koji je opremio ekspediciju od dva broda da pronađe novi put za Istočnu Indiju. 
Za vođe te ekspedicije postavio je iskusnog kapetana Willem Schoutena i svog sina.
Oni su u decembru 1615. doplovili do kraja jugoistočne obale Južne Amerike, i umjesto u Magellanov tjesnac zaplovili kanalom između otoka Isla Grande de Tierra del Fuego i Estadosa prema jugu i doplovili do Otoka Hornos i njegove krajnje točke - Rta Horn i nakon tog uplovili u 
Pacifik.

Kad su doplovili do Batavije umjesto pohvala Holandska istočnoindijska kompanija ih je optužila za kršenje monopola, i pod pratnjom poslala natrag u Holandiju. Na tom putu je Jacob umro.

Po njemu je kanal između Otoka Isla Grande i Estadosa nazvan Maire.

Izvori
------

1. 1 2  „*Jakob Le Maire*" (engleski). Oxford reference. Pristupljeno 15. 10. 2020.
2. 1 2  „*Jakob Le Maire, Dutch explorer*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 15. 10. 2020.

Vanjske veze
------------

***Jacob Le Maire*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Jakob Le Maire* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Narodna stranka** (NS) je politička stranka osnovana je 25. oktobra 2017. godine u Banjoj Luci, u Republici Srpskoj, odnosno Bosni i Hercegovini. Njena politika je predstavljena dokumentom "Načela narodne politike". Predsjednik Narodne stranke bio je Ognjen Tadić, dotadašnji član SDS-a,  koji je u vrijeme izbora na čelo stranke bio predsjedavajući Doma naroda Parlamentarne skupštine Bosne i Hercegovine.
Narodna stranka se 2018. godine ujedinila sa Demokratskim narodnim savezom i tim činom prestala da postoji kao samostalna politička organizacija

Načela narodne politike
-----------------------

Načela predstavljala su temeljni programski dokument Narodne stranke. Dokument čini devet poglavlja: 1) Narod Republike Srpske; 2) Republika naroda; 3) Volja naroda; 4) Vršenje narodnih poslova; 5) Blagostanje naroda; 6) Napredak naroda; 7) Privreda naroda; 8) Zašitita naroda; 9) Narodna stranka. Načelima se utvrđuju osnovne vrijednosti i interesi politike Narodne stranke.

Rukovodstvo Narodne stranke
---------------------------

Rukovodstvo Narodne stranke, uz predsjednika NS Ognjena Tadića, činili su bivši visoki funkcioneri Srpske demokratske stranke (SDS). Potpredsjednica NS bila je dr Gordana Lazić (bivša predsjednica Aktiva žena SDS-a), potpredsjednik NS bio je Ljubo Ninković (bivši potpredsjednik SDS-a), organizacioni direktor NS bio je Vladislav Babić (bivši generalni sekretar SDS-a), programski direktor NS bio je prof. dr Aleksandar Savanović (bivši direktor Političke akademije SDS-a), poslovni direktor NS bio je Siniša Vidović (bivši član Glavnog odbora SDS-a), sekretar za međunarodnu saradnju NS bio je prof. dr Jovo Ateljević (bivši predsjednik Socijalno-ekonomskog savjeta SDS-a), a sekretar za međustranačku saradnju NS bio je prof. dr Krstan Borojević (bivši član Glavnog odbora SDS-a).

Povezano
--------

* Ognjen Tadić

Izvori
------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2017-11-07. Pristupljeno 2017-11-05.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
Narodni vetoNarodni veto
**Narodni veto**, takođe poznat i kao **građanski veto**, **abrogativni** ili **suspenzivni referendum** je podvrsta zakonodavnog referenduma putem kojeg birači ukidaju važenje postojećeg zakona. To je najblaži oblik učešća birača u zakonodavstvu. Zakon je, kod ovog oblika neposrednog odlučivanja, akt i delo parlamenta, ali se može primenjivati samo ako posle proteka određenog roka određeni broj birača nije zatražio da bude iznesen na narodno glasanje, na kojem se narod može suprotstaviti zakonu svojim vetom, a to znači kasirati taj zakon, poništiti ga. U slučaju da do narodnog glasanja dođe i na njemu odnosni zakon bude bio odbačen, smatraće se kao da nikada nije ni bio donesen. To znači da veto naroda na zakon ima povratno dejstvo, jer se smatra da zakon koji je njime pogođen nije nikada ni postojao.

Pravno posmatrano, narodni veto je raskidni uslov (condition résolutoire), kojem je podvrgnut odnosni zakon, koji svoju egistenciju zasniva na tome što je izglasan u zakonodavnom telu. Uloga narodnog veta je da kasira zakon koji već postoji, zašto je potrebna većina ne samo glasalih, nego upisanih birača. Apstinenti, svojim neizlaskom na glasanje, stavljaju do znanja da prihvataju status quo, tj. da su oni za to da na snazi bude zakon koji je izglasalo zakonodavno telo.

Ima autora koji smatraju da je narodni veto vrsta fakultativnog naknadnog zakonodavnog referenduma. Međutim, učešće birača u naknadnom referendumu (ratifikacija) daleko je naglašenije nego u narodnom vetu i ima drugačije pravno značenje. U slučaju narodnog veta zakon je donesen, on je isključivo delo parlamenta. Parlament je taj koji samostalno, glasanjem, dodeljuje tekstu koji je usvojio kvalitet i snagu zakona. Birači, kad po osnovu narodnog veta intervenišu, imaju pred sobom zakon koji je u svemu pravovaljan i u čijem stvaranju oni ni na koji način nisu pozvani da uzmu učešće. Sve što oni mogu činiti je da ga kasiraju. Putem narodnog veta birači ne vrše nikakvu kreativnu vlast nego jednostavno, kako je to ovlašćenje nazivao Monteskje, vlast sprečavanja (faculté d'empecher), tj. pravo da se poništi odluka koju je doneo neko drugi. Birači raspolažu zakonom koji je doneo neko drugi izvan njih.

U slučaju naknadnog referenduma (ratifikacija), suprotno, tekst usvojen u parlamentu još uvek nije postao zakon. Taj tekst je još uvek samo predlog koji je prošao samo prvu etapu na svom putu da postane zakon, tj. usvajanje u parlamentu. Da bi postao pravovaljani zakon, neophodno je da prođe i drugu etapu, koja je neophodna kao i prva etapa, tj. usvajanje od strane birača. Zakon će nastati samo ako birači budu dali svoj pristanak i samo od dana kada oni taj svoj pristanak budu dali. Na referendumu, za razliku od narodnog veta, građani učestvuju aktivno u stvaranju zakona. Oni su zakonodavac sa parlamentom.

Izvor: Duško Velkovski

Vanjske veze
------------

* Initiative and Referendum Institute Europe
***Narodni list*** hrvatske su dnevne novine koje su izlazile kao glasilo Narodne fronte odnosno SSRNH od 1945. do 1959. u Zagrebu.

Povijest
--------

*Narodni list* je pokrenut samo 18 dana poslije pada ustaškog režima i ulaska jedinica Jugoslavenske armije u Zagreb. Prvi glavni i odgovorni urednik bio je Branko Priselac. Grafički je izgledao kao predratne *Novosti*. 

Od 1. lipnja 1946. ulazi u sastav Novinskoga izdavačkog poduzeća *Narodna štampa*, a od ožujka 1952. izdvojen je u Novinsko poduzeće *Narodni list*, koje je 1957. pripojeno Hrvatskoj seljačkoj tiskari. 

Godine 1955. osniva samostalnu ekonomsku jedinicu *Interpublic* koja je kasnije prerasla u samostalno poduzeće.

*Narodni list* je pokrenuo i izdavao tjednik *Globus*, filmski tjednik *Arena*, te *Potrošački informator*.

Godine 1959. spojen je s *Večernjim vjesnikom* u *Večernji list* u sastavu Novinskoga izdavačkog poduzeća *Vjesnik*, koje je preuzelo i nastavilo izdavati i *Globus* i *Arenu*.

Glavni urednici
---------------

Kroz povijest najnakladnijih hrvatskih dnevnih novina, *Narodni list* je vodilo 13 glavnih urednika:

* Branko Priselac,
* Ivo Baljkas,
* Branko Škrinjar,
* Marko Demetrović,
* Martin Furlan,
* Danko Grlić,
* Vjeka Marušić,
* Milan Pracaić,
* Živko Vnuk,
* Drago Bobić,
* Milan Despot,
* Zdravko Blažina,
* Emil Piršl.

Izvori
------

1. 1 2  Božidar Novak, *Hrvatsko novinarstvo u 20. stoljeću*, Zagreb: Golden marketing-Tehnička knjiga, 2005, str. 480
**Norveška šumska mačka**, ili **skogkat** (*Skogkatt*), je vrsta mačke koja obitava u sjeveru Europe. Ova vrsta je naviknuta na hladnoću, te ima mnogo dugih, sjajnih vodootpornih dlaka. Norveška šumska mačka jako je popularna u Norveškoj, Švedskoj, Islandu i Francuskoj. Životni vijek norveškim se šumskim mačkama većinom proteže od 14 do 16 godina. Norveška mačka velika je, snažna mačka slična američkoj vrsti Maine coon. Ova mačka je jako dobra u penjanju zbog toga što ima snažne kandže.

Norveška šumska mačka u Norveškoj

Povijest
--------

Ova mačka je priviknuta oštroj norveškoj klimi. Iako je ova informacija nesigurna, predci ovih mačaka vjerojatno su bile kratkodlake mačke koje su Vikinzi oko 1000. godine križali sa dugodlakim mačkama, najvjerojatnije sibirskim vrstama ili turskim angorskim vrstama. Norveške mačke stoljećima su živjele po šumama, no zbog njihovih lovačkih spretnosti donesene su na norveške farme gdje su popularne i danas. Tijekom drugog svjetskog rata vrsta je skoro izumrla, no Klub norveške šumske mačke pomogao je očuvati vrstu stvaranjem službenog programa parenja.

Opis vrste
----------

Norveška šumska mačka velika je mačka veća od prosječne mačke. Ima dugo, snažno tijelo, duge noge i rep nalik onom u vjeverice. Krzno je dugo, sjajno, debelo te se sastoji od sjajnog, dugog, vodootpornog vanjskog sloja te vunenog unutarnjeg sloja koji je najdeblji na nogama, trbuhu i glavi. Glava je duguljasta i trokutasta, a uši su joj velike. Oči norveške mačke mogu biti bilo koje boje. Norveška mačka tiha je, no ukoliko se uzgaja zajedno sa psom može razviti snažan glas. Pošto ova vrsta ima jako snažne kandže, može se penjati po stablima, ali čak i kamenju. Norveške mačke su iznimno druželjubive, inteligentne te dobre s ljudima. Boja krzna može biti različita, uz iznimku nekih kombinacija koje nisu primjećene u toj vrsti. Ova vrsta mačke ima jako puno energije koju uglavnom troši vani usavršavajući svoje lovačke spretnosti, no ipak se može priviknuti životu u kući.

### Problemi sa zdravljem

Unutar vrste su primjećene bolesti srca i bolesti bubrega. Ova vrsta mačke može dobiti sve ostale bolesti kao i ostale mačke, te ju je ukoliko je bolesna potrebno odvesti veterinaru.

Izvori
------

1. ↑  macke.com.hr
2. ↑   Arhivirano 2013-02-08 na Wayback Machine-umojljubimac.hr
3. ↑   Arhivirano 2012-07-07 na Wayback Machine-usavez felinoloških društava hrvatske

***Norveška šumska mačka*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kalko-alkalna magmatska serija** je, pored toleitske, jedna od dve glavne serije magmatskih stena. Magmatska serija je serija magmi različitog sastava, koja objašnjava evoluciju mafičnih magmi, sa visokim sadržajem magnezijuma i gvožđa i kristališe u bazalt ili gabro, a koja frakcionom kristalizacijom može proizvesti felzičnu (kiselu) magmu, koja ima mali sadržaj magnezijuma i gvožđa, a iz nje kristališu riolit i granit. Kalko-alkalne stene su bogate alkalnim zemljama (magnezijum- i kalcijum-oksid) i alkalnim metalima, koji izgrađuju najveći deo kontinentalne kore.

Iz kalko-alkalnih magmi mogu kristalisati različite stene - vulkanske, kao što su bazalt, andezit, dacit, riolit, kao i njihovi zrnasti intruzivni ekvivalenti - gabro, diorit, granodiorit i granit. Ova magmatska serija ne obuhvata stene nezasićene silicijumom, alkalne ili peralkalne stene.

Geohemijska karakterizacija
---------------------------

Stene iz kalko-alkalne magmatske serije se razlikuju od stena toleitske magmatske serije po redoks potencijalu magme iz koje su kristalisale - toleitske magme su redukovane, dok su kalko-alkalne magme oksidovane. Kada mafična (bazaltna) magma kristališe, tada u njoj obično kristališu forme silikatnih minerala olivina i piroksena koji su bogatili magnezijumom, a imaju manji sadržaj gvožđa. To uzrokuje povećanje sadržaja gvožđa u toleitskim magmama, pošto je rastop osiromašen kristalima sa malim sadržajem gvožđa (olivin bogat magnezijumom kristališe na mnogo većim temperaturama nego olivin bogatiji gvožđem). Ipak, kalko-alkalna magma je dovoljno oksidovana da može (u isto vreme) iz nje može da kristališe magnetit (oksid gvožđa), što uzrokuje da je sadržaj gvožđa u magmi stabilniji sa hlađenjem, nego što je to slučaj kod toleitske magme.

Geološki kontekst
-----------------

Kalko-alkalne stene se obično nalaze u lukovima iznad subdukcionih zona, najčešće u vulkanskim lukovima, a posebno u onim na/u kontinentalnoj kori.

Petrogeneza
-----------

Stene ove serije se smatraju genetski vezanim za frakcionu kristalizaciju magmi bazaltnog ili andezitskog sastava, formiranim u omotaču. Mogući sastavi ovih magmi mogu biti opisani različitim procesima. Najčešće se objašnjavaju sadržaj vode i stepen oksidacije magme. Predloženi mehanizmi formiranja ovih magmi vezani su za parcijalno stapanje subdukovanog materijala i peridotita omotača, koji je izmenjen vodom i rastopima koji potiču od subdukovanog materijala. Mehanizmi kojima kalko-alkalna magma kasnije evoluira mogu biti vezani za frakcionu kristalizaciju, asimilaciju kontinentalne kore i mešanje sa parcijalnim rastopima kontinentalne kore.

Povezano
--------

* Toleitska magmatska serija
* Andezit
* Bazalt
* Granit

Literatura
----------

* Barker, Daniel S. (1983). *Igneous Rocks*. Englewood Cliffs, NJ: Prentice Hall, Inc. str. 417.
**Jolk** (grčki: , starogrčki: ) je drevni grad, a danas selo i bivša opština u Magneziji u okviru pokrajine Tesalije u Republici Grčkoj. Reformom lokalne samouprave, sprovedenom 2011. godine, Jolk je postao deo opštine Volosa i danas čini jednu njenu opštinsku jedinicu. Nalazi se u središnjoj Magneziji, severno od Pagasitskog zaliva. Zauzima površinu od 1.981 km². Ova opštinska jedinica podeljena je na tri zajednice: *Agios Onoufrios* (475 stanovnika), *Anakasia* (1.012 stanovnika) i *Ano Volos* (651 stanovnika), te prema popisu iz 2011. ima ukupno 2,138 stanovnika. Sedište bivše opštine nalazilo se u selu *Ano Volos*.

Mitologija
----------

Pelija se oprašta sa Jasonom, ilustracija iz 1879. za knjigu *Stories from the Greek Tragedians* Alfreda Churcha.
Novčić iz Jolka, 4. vek pne. Prednja strana: glava Artemide iz Jolka; naličje: brod Argo i natpis ΙΩΛΚΙΩΝ (Jolkinjanâ).
Prema grčkoj mitologiji, zakoniti kralj Jolka bio je Eson, no vlast je uzurpirao njegov polubrat Pelija, koji je onda Esonovog sina Jasona i njegove Argonaute poslao u potragu za zlatnim runom. Njihov brod, *Argo* isplovio je iz Jolka s pedeset grčkih heroja koje je predvodio Jason. Njihovo je odredište bila Kolhida na istočnoj obali Crnog mora, odakle je trebalo da donesu zlatno runo. Jason je uspeo da obavi ovaj teški zadatak i iz Jolka je doneo zlatno runo, a doveo je i Medeju, kćerku kralja Ejeta, praunuku Sunca, nećakinju Kirkinu i potonju kraljicu Jolka i Korinta, koja će naposletku usmrtiti vlastitog brata Apsirta i svoja dva sina koja je rodila Jasonu.

Historija
---------

Homer spominje Jolk i naziva ga "lepo građenim" (ἐϋκτιμένη) i "prostranim" (εὐρύχορος). Grad je, prema mitu, osnovao Kretej, a naselili su ga Minijci iz beotskog Orhomena. U istorijsko doba antički izvori gotovo i ne spominju Jolk. Tesalci su ga na upravu poverili Pizistratovom sinu Hipiji nakon što je ovaj bio proteran iz Atine. Kasnije je grad stradao u unutrašnjim sukobima koji su izbili među njegovim stanovnicima, a konačno je napušten 290. pne. kad je osnovana Demetrijada, u koju su preseljeni stanovnici Jolka i okolnih gradova.  Izgleda da u Strabonovo vreme više nije postojao, budući da ovaj pisac govori o "lokalitetu Jolka".

Broj stanovnika
---------------

| Godina | Stanovništvo |
| --- | --- |
| 1991. | 2.415 |
| 2001. | 2.071 |
| 2011. | 2.138 |
**Kaska**, ogranak Nahane Indijanaca, porodica Athapaskan, koju se su prema Hodgeu činile bande ili skupine Titshotina i Etagottine. Ime Kaska ponekad se koristi za označavanje svih Nahane skupina.

Kaska plemena živjela su i žive između Coast i Rocky Mountainsa u sjeveroistočnoj Britanskoj Kolumbiji i jugoistočnom Yukonu. Njihovo glavno zanimanje je lov na karibua. nastambe su im privremena skloništa tepee ili nastamba od drvenog kostura prekrivenog granjem, ljeti ponekad samo kakva nadstrešnica. Kreću se zimi na krpljama, tobogganom i po rijekama i jezerima kanuom.

O religiji nije mnogo poznato, imaju šamane i vjeruju u duše životinja. Danas su u B.C. podijeljeni na 5 bandi: Dease River First Nation na Good Hope Lake; Daylu Dena Council u Lower Post; i Kwadacha First Nation u Fort Ware, sjeverno od Prince George. Skupine u Yukonu groups su Liard First Nation na Watson Lake i the Ross River Dena Council u Ross River. U ranom 21 stoljeću ima ih oko 2.200 Kaska.

Izvori
------

1. ↑  „Canadian Indian Tribe History". Arhivirano iz originala na datum 2009-10-12. Pristupljeno 2013-09-29.
2. ↑  Kaska
**Kaskadske planine** su planinski masiv na severozapadu Sjedinjenih Američkih Država i jugozapadnoj Kanadi, dugačak oko 1,130 km. Planine se prostiru od severne Kalifornije preko Oregona i Vašingtona u Britansku Kolumbiju u Kanadi. Od Tihog okeana su udaljene oko 160 do 240 kilometara. Svojim položajem menjaju klimatske uslove na zapadu Sjeverne Amerike. Sprečavaju prodore vlažnih vazdušnih masa sa Pacifika, što dovodi do smanjenja količine padavina na istočnim stranama planinskog lanca. Usled toga, zapadne padine planina su pod gustim šumama dok je istočni deo uglavnom polusuv sa niskim travama i zakržljalim žbunjem. Kaskadske planine sadrže mnogo jezera i reka koje se koriste za proizvodnju električne energije.

Geologija
---------

Kaskadske planine su imale složenu geološku istoriju. One su formirane na kraju Pliocenske epohe, ali je njihov izgled kasnije bio znatno izmenjen vulkanskom i glečerskom aktivnošću. Danas su ove planine jako popularne među turistima zbog svojih prirodnih lepota. U njima se takođe nalazi i nekoliko velikih i najpoznatijin Nacionalnih Parkova.

**Najviši vrhovi:**

**Država Washington:**

* Mount Rainier, 4.392 m, najviši vrh
* Mount Adams, 3.742 m
* Mount Baker, 3.285 m
* Mount Saint Helens 2.550 m

* RainierRainier
* AdamsAdams
* BakerBaker
* Saint HelensSaint Helens

**Država Kalifornija:**

* Mount Shasta, 4.317 m
* Lassen Peak, 3.187 m

* ShastaShasta
* LassenLassen

**Država Oregon:**

* Mount Hood, 3.426 m
* Mount Jefferson, 3.199 m

* HoodHood
* JeffersonJefferson

Deo lanca koji se prostire u Kanadsku državu Britanska Kolumbija nema značajnih vrhova, najviše se uzdižu do oko 2.440 m.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

Eksterni linkovi
----------------

***Kaskadske planine*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kohani** (Cujane, Cohanni, Coxane, Cujano, Guyane, Qujane, Quxane). – pleme Karankawa, prvi puta se spominje u ranom 18. stoljeću na teksaškoj obali blizu zaljeva Matagorda. U to doba oni su se prostirali sve do između rijeka Colorado i Guadalupe, kasnije ih nalazimo zapadno sve do zaljeva Aransas. Godine 1722. misija Espíritu Santo de Zúñiga je utemeljena za njih, Coapite i Karankawe, ali je uskoro morala biti napuštena zbog čestih neprijateljstava između Španjolaca i Indijanaca. U misiju Nuestra Señora de la Purísima Concepción de Acuña odlaze 1730,. ali i nju ubrzo napuštaju. Kada se 1745. podigla misija Nuestra Señora del Rosario, blizu sadašnjeg Goliada, već se počinju nazivati generalnim imenom Karankawa, svi osim Copane Indijanaca. Cujane iz misije odlaze i dolaze kao i njihovi rođaci Coapite sve do 1831. –Utemeljenjem misije Nuestra Señora del Refugio 1793. neki odlaze tamo i ostaju do 1828. Dio plemena koji nije odlazio u misije nastavio je živjeti duž obližnje obale. Ubrzo nakon anglo-američke kolonizacije obalnog područja Cujane počinju gubiti identitet. Ime Karankawa označava sva ova plemena, koja konačno sa scene nestaju 1858.
U La Salleovim izvještajima spominju se plemena Ebahamo, Kouan, Kouyam i Quinet. Sve su ove grupe živjele u blizini teritorija Indijanaca Cujane. Neka ova imena vjerojatno su sinonimi za Cujane, to bi mogli biti nazivi Quinet i Kouan, ali čvrstih dokaza za to nema.

Literatura
----------

* Herbert E. Bolton, "The Founding of Mission Rosario: A Chapter in the History of the Gulf Coast," Quarterly of the Texas State Historical Association 10 (October 1906).
* H. E. Bolton, "Records of the Mission of Nuestra Señora del Refugio," Quarterly of the Texas State Historical Association 14 (October 1910).
* Herbert Eugene Bolton, Texas in the Middle Eighteenth Century (Berkeley: University of California Press, 1915; rpt. Austin: University of Texas Press, 1970).
* William E. Dunn, "The Founding of Nuestra Señora del Refugio, the Last Spanish Mission in Texas," Southwestern Historical Quarterly 25 (January 1922).
* Frederick Webb Hodge, ed. Handbook of American Indians North of Mexico (2 vols. Washington: GPO, 1907, 1910; rpt. New York: Pageant, 1959).
* William H. Oberste, History of Refugio Mission (Refugio, Texas: Refugio Timely Remarks, 1942).

Vanjske poveznice
-----------------

* Cujane Indians
**Kognitivna psihologija** je znanost koja je usmjerena na otkrivanje psihičkih procesa koji se nalaze u osnovi ponašanja. Sama riječ "kognitivno" dolazi od latinske riječi *cognitio* što označava *spoznaju*, tj. mentalne procese za koje se pretpostavlja da ističu ponašanje. To pokriva široki raspon područja istraživanja, istražujući pitanja o djelovanju pamćenja, pozornosti, percepcije, predstavljanju znanja, mišljenja, kreativnosti i rješavanju problema.

Kognitivna psihologija se radikalno razlikuje od prethodnih psiholoških pristupa na dva ključna načina.

* Ona prihvaća upotrebu znanstvene metode te općenito odbacuje introspekciju kao valjanu metodu istraživanja za razliku od fenomenoloških metoda poput Freudovske psihologije.
* Ona pretpostavlja postojanje unutarnjih mentalnih stanja (kao što su vjerovanja, želje i motivacija) za razliku od bihevioralne psihologije.

Škola mišljenja proizašla iz ovog pristupa naziva se kognitivizam.

Kognitivna psihologija je jedna od najsuvremenijih dodataka psihološkom istraživanju, a razvila se kao odvojeno područje unutar discipline u kasnim 1950-im i ranim 1960-im (iako postoje primjeri kognitivnog razmišljanja kod ranijih istraživača). Termin se koristi od objavljivanja knjige *Kognitivna psihologija* Ulrica Neissera iz 1967. ali tek je knjiga Donalda Broadbenta *Percepcija i komunikacija* iz 1958. istaknula značenje kognitivnog pristupa. Od tog vremena dominantna paradigma u području bio je kognitivni model obrade informacija koje je upravo iznio Broadbent. To je način razmišljanja i mišljenja o mentalnim procesima predočenih poput softvera koji radi na računalu koji predstavlja mozak. Teorije se uobičajeno odnose na oblike ulaza, prikaza, računanja ili obrade i izlaza.

Taj način shvaćanja mentalnih procesa prodrio je općenitije u psihologiju tijekom prošlih nekoliko desetljeća, pa nije neobično pronaći kognitivne teorije unutar socijalne psihologije, ličnosti, abnormalne psihologije, razvojne psihologije; primjena kognitivnih teorija u komparativnoj psihologiji dovela je do mnogih nedavnih proučavanja u kognitivnoj psihologiji životinja.

Pristup obrade informacija na kognitivno djelovanje trenutačno se ispituje novim pristupima u psihologiji kao što su dinamički sustavi i utjelovljena perspektiva.

Zbog upotrebe računskih metafora i terminologije, kognitivna psihologija je uvelike mogla izvući korist iz procvata istraživanja u umjetnoj inteligenciji i drugim srodnim područjima tijekom 1960-ih i 1970-ih godina. Zapravo se kognitivna psihologija razvila kao jedna od značajnih aspekata interdisciplinarnog predmeta kognitivne znanosti, koja pokušava uklopiti raspon istraživačkih pristupa o misaonim i mentalnim procesima.

Eksterni linkovi
----------------

* Cogprints - arhiv znanstvenih radova
* Serendip: Brain and Behavior Arhivirano 2006-02-08 na Wayback Machine-u
* Psihologija, linkovi Arhivirano 2006-04-25 na Wayback Machine-u
**Obični oposum** (lat. *Didelphis marsupialis*) je tobolčar iz reda štakoraša, koji živi od sjeveroistoka Meksika do Bolivije, uključujući i Male Antile. Najviše obitavaju u šumama, ali isto tako mogu živjeti u poljima i gradovima.

Stanište
--------

Obični oposum živi u tropskim i suptropskim šumama, na visinama do 2200 m. Koristi širok spektar gnijezda. Najčešće ima gnijezdo u šupljem stablu, međutim, također kopa gnijezdo u svakom tamnom mjestu, ako ništa drugo nije pogodno (što ih često dovodi u sukob s ljudima).

Opis
----

Obični oposum slične je veličine kao kućna mačka. Krzno oposuma zapravo je žuto, ali ga prekriva duga crna dlaka. Doseže dužinu tijela 26-45 centimetara. Goli, glatki rep može biti i do 50 cm. Ima 50 zubi. Velike uši obično su crne, a njegovo lice je obično blijedo boje breskve, s crnim zaliscima i očima koje odražavaju crvenkastu svjetlost. Može težiti više od tri kilograma.

Ponašanje
---------

Kreće se uglavnom noću po tlu, a ponekad se penje i gnijezdi na drveću. Izvan parenja obično su usamljeni. Često se smatraju nametnicima. Pljačkaju kante za smeće, gnijezde se na mjestima koja nisu pogodna za to pa su često zarobljeni i ubijeni.

Ima široku sposobnost prilagodbe na promjene u okolišu, a zubi omogućuju prehranu različitom vrstom hrane. Mogu jesti male kukce, male životinje, voće, povrće, ali i lešine. Njihova sposobnost probavljanja, omogućuje im da imaju širi spektar hrane od čovjeka.

Izvori
------

1. ↑   Preuzeto 16. ožujka 2014.

***Obični oposum*** na Wikimedijinoj ostavi
**Objava rata** je formalni akt najviših organa neke suverene i samostalne države kojom se ustanovljuje stanje rata između te i neke druge države odnosno država.

Iako su određeni simbolički, odnosno strogo formalni oblici objave rata postojali i ranije, objave rata kakve poznaje suvremena diplomacija datiraju od vremena Renesanse, odnosno običajnog prava kakvo se razvilo među italijanskim gradovima-državama.

Običaji vezani uz objave rata su kasnije kodificirani Haškim konvencijama. Međutim, u 20. vijeku objava rata ima sve manje. Briand-Kellogov pakt iz 1928. godine je države-potpisnice obvezao da se odreknu rata kao načina rješavanja sporova, a opći porast pacifističkog raspoloženja u javnosti nakon dva svjetska rata je rat kao takav učinio nepopularnim i politički neprihvatljivim.

Zbog toga su države i vlade nakon drugog svjetskog rata odustale od vođenja ratova pod tim imenom, pa se umjesto toga koriste eufemistički izrazi kao policijska akcija, humanitarna intervencija ili jednostavno "konflikt", što obično sa sobom ne povlači obvezu formalne objave rata.

Još jedan od razloga zbog kojih države izbjegavaju formalne objave rata jest nastojanje da se protivničkoj državi ostavi što manje vremena kako bi reagirala na vojne akcije.

Eksterni linkovi
----------------

* Objave rata za vrijeme drugog svjetskog rata ((en))
**Josep Borrell** (rođen: 24. april 1947.) je španski političar i od decembra 2019. aktuelni Visoki predstavnik Unije za spoljne poslove i sigurnosnu politiku. Kao član Španske socijalističke radničke partije služio je kao *Ministar spoljnih poslova, Evropske unije i saradnje* u periodu od 2018. do 2019 u vladi premijera Pedra Sáncheza. U periodu od 1991. do 1996. u vladi Felipea Gonzáleza služio je kao *ministar javnih (infrastrukturnih) poslova*.

Josep Borrell rođen je u katalonskom selu La Pobla de Segur podno Pirineja u provinciji Lérida u Španiji. Aeronautički inženjer i ekonomista po obrazovanju i profesor matematike Borrell je ušao u politiku u 1970-im godinama u periodu španske demokratske tranzicije po okončanju diktature Francisca Franca. Borrell je vršio više značajnih funkcija u vladama koje je vodio Felipe González prvo u Ministarstu ekonomije i finansija kao generalni sekretar za budžet i javne troškove (1982–1984), zatim kao državni sekretar za finansije (1984–1991) i ministar javnih (infrastrukturnih) poslova (1991–1996). Od izbora 1996. godine otišao je u opoziciju kao skupštinski poslanik da bi 1998. neočekivano pobedio na unutarpartijskim izborima i postao partijski kandidat za premijera do donošenja odluke da se povuče 1999. Od 1999. Borrell je prešao u evropsku politiku, ušao u Evropski parlament u mandatu između 2004. i 2009. godine i u prvoj polovini mandata bio predsednik parlamenta.

U špansku se vladu vratio 2018. kada je izabran za španskog ministra spoljnih poslova, Evropske unije i saradnje u vladi Pedra Sáncheza. U julu 2019. Evropski savet predstavio je Borrella kao svog nominovanog kandidata za Visokog predstavnika Unije za spoljne poslove i sigurnosnu politiku.

Vidi još
--------

* Ursula von der Leyen
* Evropska služba za spoljne poslove
* Zajednička spoljna i sigurnosna politika
* Institucije Evropske unije
* Institut Evropske unije za sigurnosne studije
* Specijalni izaslanik Evropske unije

Vanjske veze
------------

* Josep Borrell Fontelles
**Lokrida** (grčki, suvremeni: Λοκρίδα **Lokrida**, drevni: Λοκρίς **Lokris**) je bila oblast drevne Grčke, postojbina Lokriđana, koja se sastojala od dvije oblasti. Opuntijska Lokrida ili Istočna Lokrida je bila na obali Egejskog mora te se prostirala od Termopila do Larimne, nasuprot Eubeji, dok je Ozolijska Lokrida ili Zapadna Lokrida bila na sjevernoj obali Korint6sko zaljeva između Naupakta i Krise, u unutrašnjosti sve do doline Amfise.

Lokrida se ne smije miješati s Epizefirijskom Lokridom, kolonijom koju su Lokriđani osnovali na Kalabriji.

Drevna Lokrida
--------------

Teritorija Lokriđana je bila podijeljena na Doridu i Fokidu, vjerojatno zbog ranije najezde koja je uništila jedinstvenu lokridsku državu. To, kao i općenita neplodnost područja, je uzrokovala da Lokriđani tradicionalno budu pod dominacijom svojih susjeda, bez nekog važnog uticaja na grčku historiju. Opuntijska Lokrida je nazvana po svom najvećem gradu, Opuntom. Najvažniji gradovi Ozolijske Lokride su bili Amfisa i Naupakt sa svojom lukom. U 7. vijeku pne. Lokriđani su osnovali današnji grad Locri u južnoj Italiji, nazvavši ga po domovini, ali se danas ne zna da li su bili iz Opuntijske ili Ozolijske Lokrida.

Suvremena Lokrida
-----------------

Suvremena Opuntijska Lokrida se nalazi u jugoistočnom dijelu prefekture Ftiotis. Suvremeno sjedište je Atalanti. Suvremena Ozolijska Lokrida se danas zove Nafpaktia, i predstavlja južni dio prefekture Fokida.

Eksterni linkovi
----------------

* Locris ("Plato and His Dialogues" Website)
**Lokativ** (lat. *locus* = mjesto) je padež u srpskohrvatskom jeziku i njime se određuje *mjesto*, vrijeme ili način. Odgovara na pitanja **gdje?**, **o komu?** ili **o čemu?**

Prijedlozi koji idu uz lokativ jesu:

***na, o, po, pri, prema, u***

Uporaba lokativa
----------------

Lokativ se koristi kao:

* priložna oznaka mjesta

*U kinu je uvijek zabavno.*
* priložna oznaka vremena

***O Uskrsu** ukrašavamo pisanice.*
* priložna oznaka načina

*Prepoznao sam ga **po brazgotini**.*
* prijedložni objekt

*Dugo su radili **na tom znanstvenom radu**.*
* atribut

*Dokazi **o krađi** predočeni su javnosti.*
* pridjevna dopuna

*Zablistala je prekrasna **u svome sjaju**.*

Lokativ i dativ
---------------

Lokativ se oblikom riječi razlikuje od dativa samo po svojim prijedlozima: *na, o, po, prema, pri, u*. Dugo se raspravljalo pripada li prijedlog ***prema*** dativu ili lokativu. Budući da lokativ najčešće ima stativno značenje, a ne značenje kretanja kao dativ, u posljednje se vrijeme prijedlog *prema* češće svrstava dativu.

Lokativ i akuzativ
------------------

Prijedloge **u**, **na**, **o**, i **po** akuzativ dijeli s lokativom i u akuzativu su uvijek vezani za glagol kretanja:

Akuzativ: *Brod je uplovio **u luku**.* (dinamički odnos)  

Lokativ: *Brod je **u luci**.* (statički odnos)  

Akuzativ: *Posjeo je dijete **na rame**.*  

Lokativ: *Dijete je **na ramenu**.*  

Akuzativ: *Išao je **u školu**.*  

Lokativ: ***U školi** je bilo veselo.*

  

  


| Padeži srpskohrvatskog jezika |
| --- |
| nominativ | genitiv | dativ | akuzativ | vokativ | lokativ | instrumental |
**Lokro** (starogrčki: ) ime je nekoliko ličnosti u grčkoj mitologiji i istoriji.

Eponim Lokriđana
----------------

**Lokro**, sin Fiska i unuk Amfiktiona, sina Deukalionovog, bio je eponimni heroj Lokriđana. Prema jednoj verziji, bio je oženjen Protogenejom, kćerkom Deukaliona i Pire, a prema drugoj, supruga mu je bila Kabija. Vladao je narodom Lelega, koji su po njemu nazvani Lokriđanima. Prema mitu, elidski kralj Opunt imao je lepu kćer Kabiju, s kojom je Zevs vodio ljubav. Devojka je zatrudnela i Zevs su je oteo Opuntu i predao je Lokru, koji nije imao dece. Kabija je rodila sina, kome je Lokro dao ime Opunt. Kad je kasnije između oca i sina izbio sukob, Lokro je prepustio vlast Opuntu i s kolonistima krenuo da nađe novu domovinu. Proročište mu je savetovalo da se zaustavi tamo gde ga ujede "drveni pas". Lokro je prešao u oblast zapadno od Parnasa i tu se jednom prilikom zaustavio kad se slučajno ubo na trn divlje ruže. Tad je shvatio da se proročanstvo ispunilo, jer Grci trn divlje ruže nazivaju "psećim trnom". Time se objašnjavalo postojanje dve Lokride ― jedne istočno, a druge zapadno od Parnasa.

Druge mitske ličnosti
---------------------

* **Lokro** je bio sin Zevsa i Mere, kćerke argivskog kralja Preta i Anteje. Ovaj je Lokro pomogao Zetu i Amfionu da podignu Tebu.

* **Lokro**, sin Feaka, otišao je u Italiju, gde se oženio Laurinom, kćerkom kralja Latina.

Kipar s Parosa
--------------

**Lokro** je bio i neki kipar s Parosa, čiji kip Atene u Aresovom hranu u Atini spominje Pausanija.

Literatura
----------

* Srejović, Dragoslav; Cermanović-Kuzmanović, Aleksandrina (1989). *Rečnik grčke i rimske mitologije*. Beograd: Srpska književna zadruga.
Koordinate: 41° 12′ 06" SGŠ, 20° 48′ 47" IGD

**Livojišta** (mak. *Ливоишта*) su naselje u Republici Makedoniji, u jugozapadnom delu države. Livojišta pripadaju opštini Ohrid.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Livojišta je smešteno u jugozapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Ohrida, naselje je udaljeno 10 km severno.

Livojišta se nalaze u istorijskoj oblasti Ohridski kraj, koja se obuhvata istočnu i severoistočnu obalu Ohridskog jezera. Naselje je smešteno u vrhu nevelikog Ohridskog polja, koje se pruža na severoistočnoj strani jezera. Jugoistočno od naselja izdiže se planina Galičica, severno Ilinska planina, a zapadno pobrđe Gorenci. Nadmorska visina naselja je približno 770 metara.

Klima u naselju, i pored znatne nadmorske visine, ima župne odlike, pa je pre umereno kontinentalna nego planinska.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Livojišta su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 178 stanovnika. 

Većinu stanovništva čine etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Ohrid

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.ohrid.gov.mk Zvanična stranica opštine Ohrid

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Ohrid |
| --- |
| **Ohrid** • 
Vapila • 
Velgošti • 
Velestovo •
Gornji Lakočerej • 
Donje Konjsko • 
Donji Lakočerej • 
Zavoj • 
Jelšani •
Konjsko • 
Kosel • 
Kuratica •
Lagadin • 
Leskojec • 
Livojišta • 
Ljubaništa • 
Openica •
Orman • 
Peštani • 
Plaće •
Podmolje • 
Ramne •
Rasino • 
Rečica • 
Svinjišta •
Sirulja • 
Skrebatno • 
Trpejca •
Šipokno |  |
**Jivaroan**.- porodica indijanskih jezika i plemena u zapadnom bazenu Amazone u Ekvadoru i Peruu. Porodica dobiva ime po plemenu Jívaro, a grana se u barem 3 ogranka. Kultura Jivaroan plemena pripada tropskoj kišnoj šumi, napose uz rijeke Tigre i Pastaza. Uzgajivači su manioke, sakupljači divljeg voća, ribari i lovci s puhaljkom kojom se izbacuju malene otrovne strelice. Žene su im poznate po lončarstvu, a muškarci po pamučnom tkanju. Najpoznatiji su svakako trofeji glava, poznatih kao tsantsas. Predstavnici su:

* Candoa
* Jívaro
	+ Achual
	+ Aguaruna
	+ Antipa
	+ Bolona
	+ Huambisa
	+ Jívaro (Shuar)
* Paltan
	+ Malacato
	+ Palta

Jezici
------

Porodica obuhvaća 4 jezika iz Perua i Ekvadora: achuar-shiwiar [acu] (Peru); aguaruna [agr] (Peru); huambisa [hub] (Peru); shuar [jiv] (Ecuador).

Prema McQuownu (1955) i Greenbergu (1956) predstavnici su (jezici):

a.jivaro: aguaruna Peru; Ekvador?), bolona (Ekvador), jivaro (Ekvador; Peru ?).
b.Paltan: malacato (Ekvador), palta (Ekvador, Peru).
c.Candoa: candoa. Ekvador; Peru?

Vanjske poveznice
-----------------

* Language Family Trees: Jivaroan
**Jmol** je program otvorenog koda, napisan u Javi, za prikazivanje hemijskih struktura u 3D, za čiji rad nisu neophodni dodaci za 3D ubrzavanje. Jmol prikazuje 3D reprezentaciju molekula koja se može koristi u nastavi i u istraživanjima, npr. u oblastima hemije i biohemije. Ovaj besplatni softver otvorenog koda napisan u Javi se može koristiti na Vindousu, Mac OS X, Linuksu i Juniks. Dostupna je i *samostalna aplikacija*, kao i komplet alata za razvoj, koji se mogu integrisati u druge Java programe, kao što su Bioclipse i Taverna.

Popularno svojstvo je *applet* koji može da bude integrisan u veb stranice radi prikazivanja molekula na razne načine. Na primer, molekuli se mogu prikazati kao modeli „lopti i štapova", „prostorno popunjavajući" modeli, „trakasti" modeli, etc. Jmol podržava širok opseg molekularnih formata fajlova, uklučujući Protein Data Bank (pdb), kristalografski informacioni fajl (cif), MDL molfajl (mol), i *Chemical Markup Language* (CML).

Jmol aplet, pored drugih mogućnosti, se može koristiti kao alternativu Čajm pluginu, čiji je razvoj zaustavljen. Mada mnoga svojatava Jmola nisu dostupna u *Chime* paketu, on nije zamišljen kao sveukupna zamena *Chime* funkcionalnosti (pre svega, skulpturnog moda). Da bis koristio *Chime* neophodno je da se instalira plug-in i da se koristi Internet eksploreru 6.0 ili Fajerfoksu 2.0 na Majkrosoft vindousu, ili Netskejp komunikatoru 4.8 na Makintoš OS9. Za upotrebu Jmol-a neophodana je Java instalacija, koja se može koristiti na mnoštvu različitih platformi. Na primer, Jmol je potpuno funkcionalan u Mozilinom fajerfoksu, Internet Eksploreru, Operi, Guglovom Hromu i Safariju.

Snimci ekrana
-------------

* Kristalna struktura H/ACA kutije RNP iz Pyrococcus furiosus.Kristalna struktura H/ACA kutije RNP iz *Pyrococcus furiosus*.
* Prikazana su dva sona mosta hemoglobinskog tetramera (hemo grupa je dole desno).Prikazana su dva sona mosta hemoglobinskog tetramera (hemo grupa je dole desno).
* Fragment transkripcionog faktora TFIIIA, koji formira tri konsekutivna motiva cinkanog prsta, vezan za DNK segment.Fragment transkripcionog faktora TFIIIA, koji formira tri konsekutivna motiva cinkanog prsta, vezan za DNK segment.
* Eubakterijski 70S ribozom iz Thermus thermophilus.Eubakterijski 70S ribozom iz *Thermus thermophilus*.

Vidi još
--------

* Spisak molekulskih grafičkih sistema
* Spisak softvera za molekularno mehaničko modelovanje
* *Chemistry Development Kit* (CDK)
* Molekulska grafika
* PyMOL
* Jmol za Medijaviki

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hemija***  |

* Jmol official web site
* Jmol wiki where a list of Websites, Wikis, Moodles, ... using Jmol is available
***Judging Amy*** je američka dramska TV serija koja se emitirala na programu CBS-a od 19.9. 1999 do 3.5. 2005. Po užem žanru je bila sudska drama, a glavne zvijezde su bile Amy Brenneman i Tyne Daly. Naslovna junakinja je bila Amy Gray (Brenemman), mlada njujorška advokatkinja koja se nakon razvoda vratila u rodni grad Hartford u Connecticutu gdje je dobila posao sutkinje porodičnog suda, a u kome joj je pomagala majka (Daly), inače socijalna radnica.

*Judging Amy* se od sličnih pravosudnih serija na američkoj televiziji razlikovala po tome što se radnja velikim dijelom bavila dotada u tom žanru relativno zanemarenim porodičnim pravom. Autentičnost je seriji trebala dati činjenica da je majka glavne glumice i ko-kreatorice serije Amy Brenemman bila sutkinja porodičnog suda. Osim pravnim i socijalnim problemima, serija se bavila i ljubavnim životima majke i kćerke.

Iako je bila hvaljena i prilično gledana, CBS se nakon pet sezona odlučio prestati sa snimanjem, uvjeren da će bolju gledanosti imati druge serije.

Seriju je u Hrvatskoj emitirala Hrvatska radiotelevizija pod nazivom *Sutkinja Amy*.

Eksterni linkovi
----------------

* *Judging Amy* na IMDb-u (`en`)
* *Judging* Amy Arhivirano 2008-08-06 na Wayback Machine-u at TV.com
* Judge Amy: Judging Amy on CBS starring Amy Brenneman & Tyne Daly
**Objektivnost** je karakteristika neke činjenice, iskaza ili teorije, koja podrazumeva da su oni utemeljeni na stvarnom stanju, da su realni, ispravni, istiniti i da nisu podložni subjektivnim činiocima.

Objektivan (novolat. *objectivus* = predmetni, stvaran) u najopštijem smislu znači stvaran, istinski, zbiljski, nezavisan od subjekta i njegovog mišljenja. U nauci se ovaj pojam koristi u smislu nepristrasan, nezavisan od ličnih interesa, potreba, želja, strahova ili očekivanja naučnika.

Pristrasnost
------------

* U statistici, pojam pristrasnost označava nereprezentativnost uzorka (odstupanje karakteristika uzorka od karakteristika populacije).
* U naučnom ili stručnom istraživanju, pristrasnost podrazumeva neobjektivnost istraživača ili stručnjaka, koja utiče na selekciju činjenica, posmatranje, procenu i interpretaciju, u skladu sa ličnim željama, strahovima, očekivanjima i uverenjima.

Subjektivnost
-------------

*Glavni članak: Subjektivnost*
Najopštije, subjektivan znači koji pripada, predstavlja svojstvo, potiče od ili se odnosi na subjekt. Ovaj pojam može imati sledeća značenja:

* Unutrašnji, mentalni, psihički (a ne spoljašnji, objektivan, fizički).
* Osoben, individualan, privatan, nedostupan većem broju posmatrača, nesaopštiv, intuitivan, neproverljiv (a ne opšti, univerzalan, objektivan, javan, proverljiv).
* Jednostran, pristrasan, ličan, pod uticajem želja, naklonosti/nenaklonosti, neobjektivan.
* Nepostojeći, zamišljen, iluzoran, halucinatoran (nasuprot objektivno postojećem, stvarnom).

Razgraničenje
-------------

Gornji pojmovi ne odražavaju apsolutne definicije, već samo međusobne odnose. Kad se kaže objektivan naučni metod, podrazumeva se da njegov opozit u nauci nije prihvaćen. Objektivan naučni metod je manje (ili minimalno) subjektivan od svog opozita, iz jednostavnog razloga što ga proizvodi subjekat, a ne objekat.

Vidi još
--------

* Subjektivnost

Spoljašnji izvori
-----------------

* *Objectivity*, *Internet Encyclopedia of Philosophy*, Pristupljeno 25. maja 2011. godine (`en`)
* *Subjectivity & Objectivity*, Pristupljeno 25. maja 2011. godine (`en`)
„Saborna crkva" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Saborna crkva (razvrstavanje).
Katedrala
Katedrala Notr Dam u Remsu.
**Katedrala** (francuski: ) je kardinalna crkva u zapadnom hrišćanstvu (katolici, protestanti). Zbog svoje grandioznosti i veličine je često i središte biskupije ili nadbiskupije ili ostalih vodećih crkvenih ličnosti. 

Neke protestantske crkve koje nemaju institucija biskupa, kao Crkva Škotske, su zadržale naziv katedrale za neke svoje crkve iz tradicionalnih razloga.

Definicija reči
---------------

Reč *katedrala* dolazi iz latinske riječi *katedra* (*cathedra*), šta znači sedište i bukvalno se nanosi na središte biskupa ili nadbiskupa. U antici, središte je bilo simbol učitelja i tako se ta riječ referira na biskupa kao učitelja religije i predstojnika biskupije.

I ako se danas riječ *katedrala* smatra kao imenica, to je u stvari pridjev koji se je koristio kao ***katedralna crkva*** (lat. *ecclesia cathedralis*) = "glavna crkva".

***Katedrala*** na Wikimedijinoj ostavi
Oltar domovine
**Oltar domovine** spomenik je svim palima u Domovinskom ratu. Spomenik je rad kipara Kuzme Kovačića, a nalazi se ispred južnog bedema na zagrebačkom Medvedgradu. Oltar domovine, otvorio je na Dan državnosti 30. svibnja 1994. predsjednik Franjo Tuđman kao mjesto na kojemu će svi moći odati poštovanje hrvatskoj domovini. 

Spomen obilježje tvore kamene kocke od različitih vrsta kamena i nejednake visine te šest staklenih plavih ploča, koje kao da su se po zemlji posložile u hrvatski grb. Na kamenim kockama isklesani su hrvatski motivi iz vremena kneza Branimira, Veliki križ, te stihovi hrvatske himne. Oko i na spomeniku položeno je 29 staklenih plavih i bijelih "kapi". Kameni blokovi skulpture izgrađeni su od kamena iz svih hrvatskih županija. U sredini se nalazi "vječna vatra".

Predsjednik Franjo Tuđman je 1. studenog 1999. godine uz dan Svih svetih pohodio Oltar domovine na Medvedgradu, bio je to i njegov posljednji javni nastup prije smrti.

Nakon 2000. spomenik je pretrpio oštećenja, a staklene ploče su popucale. Godine 2006. dovršena je prva faza obnove ugradnjom lijevanih staklenih elemenata.

Bilješke
--------

1. ↑  Dragutin Pavličević, Povijest Hrvatske, naklada P.I.P. Zagreb 2007. godine

Izvori
------

***Oltar domovine*** na Wikimedijinoj ostavi

* 
*
**Nidzkie** (njemački: *Niedersee*) je glacijalno jezero na sjeveroistoku Poljske, u Regiji Mazurska jezera u Varminsko-mazurskom vojvodstvu.

Karakteristike
--------------

Nidzkie leži na nadmorskoj visini od 118 metara, površina mu iznosi 18,31 km² (uključujući 11 otoka velikih 13 ha), a duboko je do 23,7 metara.
Prostire se u dužinu od 23 km u smjeru sjever- jug, a široko je do 3,8 km.

Izduljeno je u formi polumjeseca prema istoku gdje se spaja sa Jezerom Wiartel, sa sjevera je riječicom Nidka i kanalom Nidka, povezano sa Jezerom Bełdany (preko jezera Guzianka Wielka i Guzianka Mala), pa je njime moguće doploviti daleko na sjever do jezera Śniardwy i Mamry.

Šumovite obale jezera duge 68 km vrlo su razvedene, a na sjeverozapadnoj obali leži resort Ruciane-Nida.

Zapadni dio jezera i obližnje šume su proglašene Rezervatom prirode Nidzkie.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9   „Nidzkie, Jezioro" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 21.04. 2021.

Vanjske veze
------------

***Nidzkie*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Nidzkie, Jezioro* (`pl`)