recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Settat** (arapski: الرشيدية, berberski: *Ẓeṭṭaṭ*) je grad od 142,250 stanovnika u sredini Maroka u Regiji Casablanca-Settat.

Između 1997.-2015. bio je administrativni centar tadašnje Regije Chaouia-Ouardigha, a danas je samo administrativni centar vlastite provincije.

Geografske karakteristike
-------------------------

Settat se prostire po obalnoj ravnici udaljen 57 km južno od Casablance na putu za Marakeš.

Historija
---------

Rođenje Settata veže se uz izgradnju kazbe na brdu, koju su krajem 17. vijeka podigli vladari iz Alauitske dinastije. Ona je omogućila veću sigurnost stanovnicima i putujućim trgovcima, pa je naselje počelo rasti. Settat je zbog obilja vode postao vladarsko odmorište, status mu je porastao kad ga je sultan Ismail Ibn Sharif proglasio administrativnim centrom tog kraja.

Zahvaljujući svom strateškom položaju, kao važnom prolazu između juga i sjevera, i bogatstvu oranica u okolici, Settat je tokom 18. i 19. vijeka bio je važno trgovište za poljoprivredne proizvode. Tad su i židovski trgovci podigli vlastitu mahalu - Mellah, u 19. vijeku na periferiji kazbe.

Urbani razvoj Settata ubrzao se u vrijeme Francuskog protektorata, o čemu svjedoči demografski procvat u periodu 1913. - 1925. kad je grad oživio svoju trgovačku prošlost. 
To blagostanje trajalo je sve do ranih 1950-ih, i bilo je povezano sa eksplozivnim rastom Casablance i puteva i pruga do nje, pa se i Settat našao u radijusu te luke. Onda je uslijedila stagnacija, koja je trajala do formiranja Provincije Settat 1967.

Znamenitosti
------------

Najveća atrakcija grada je kazba sa kraja 17. vijeka.

Privreda i transport
--------------------

  

*Settat* je poznat kao najveći povrtlarski centar za snabdjevanje Casablance i veliko trgovište za poljoprivredne proizvode.

Grad je odlično povezan autoputevima i željeznicom sa Casablancom i Marakešom.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska La Celle-Saint-Cloud, Francuska
* Francuska Tours, Francuska
* Njemačka Würzburg, Njemačka
* Španija Burgos, Španjolska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Morocco, Kingdom of Morocco*" (engleski). City population. Pristupljeno 8. 06. 2020.
2. 1 2 3 4 5  „*Settat, Morocco*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 8.6. 2020.
3. ↑  „*La ville de Settat*" (francuski). Communes maroc. Pristupljeno 8.6. 2020.
4. 1 2 3  „*Histoire de Settat*" (francuski). Viva Settat. Pristupljeno 8.6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Settat*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La ville de Settat* (`fr`)
**Ustanak lijevih esera** (ruski: , također poznat i kao **lijevoeserski metež** (ruski: ), ali i **treća ruska revolucija** je naziv za pokušaj obaranja boljševičkog režima u Sovjetskoj Rusiji od strane lijevih esera, koji se zbio u Moskvi 6. jula 1918. Lijevi eseri, koji su od oktobarske revolucije bili u savezu sa boljševicima, sa njima su se počeli razilaziti po pitanju poštovanja brest-litovskog mira, temeljem koga su se značajni ogromni dijelovi dotadašnjeg Ruskog Carstva našli pod okupacijom Centralnih sila; eseri su se zalagali da se mirovni sporazum raskine a Sovjetska Rusija ponovno uđe u prvi svjetski rat na strani Antante. Nakon što njihovi prijedlozi nisu prihvaćeni na 5. sveruskom kongresu sovjeta, eseri su pokrenuli ranije planirani puč protiv boljševika. Kao dio plana je 6. jula izveden atentat na Wilhelma von Mirbacha, njemačkog ambasadora u Moskvi, a koji je za cilj imao isprovocirati oružani sukob Njemačke i boljševika. Ustanici su nakratko uspjeli zauzeti nekoliko strateških objekata u Moskvi i uhapsiti šefa Čeke Feliksa Dzeržinskog. Boljševičko vodstvo na čelu sa Lenjinom je, međutim, do sljedećeg jutra uspjelo mobilizirati dovoljno snaga za kontraudar, a među kojima su glavninu činili pripadnici divizije Latvijskih strijelaca. Oni su opkolili sjedište pučista te ih nakon kraće artiljerijske vatre natjerali na predaju. Tako je ustanak završen. Zahvaljujući ustanku su lijevi eseri stavljeni izvan zakona u Sovjetskoj Rusiji (iako će im godine 1919. biti dozvoljen rad). Pokušaj eserke Fani Kaplan da likvidira Lenjina nekoliko mjeseci kasnije je doveo do pokretanja kampanje Crvenog terora.

Vidi još
--------

* *Šesti jul* (film)

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* Lutz Hafner. The Assassination of Count Mirbach and the "July Uprising" of the Left Socialist Revolutionaries in Moscow, 1918. Russian Review, Vol. 50, No. 3 (Jul. 1991), pp. 324–344
* Nadezhda Krupskaya, "Ilyich Moves to Moscow, His First Months of Work in Moscow"
* V. I. Lenin, "Interview Granted To An Izvestia Correspondent In Connection With The Left Socialist-Revolutionary Revolt"
* "Poole to Lansing on assassination of Count Mirbach"
* Leon Trotsky, "Revolt of the Left SRs"
**Sergej Sokolov** (*Серге́й Леони́дович Соколо́в*; 1. VII 1911, Jevpatorija – 31. VIII 2012. Moskva) bio je sovjetski vojni zapovjednik, heroj SSSR-a i Ministar obrane SSSR-a od 22.12. 1984. do 30.5. 1987. Bio je jedan od ključnih osoba afgansko-sovjetskog rata.

Biografija
----------

Sokolov je služio u bici za Hasansko jezero tokom Sovjetsko-japanskih graničnih ratova kao i na Istočnom frontu tokom Drugog svetskog rata.

Bio je komandir Lenjingradskog vojnog okruga od 1965. do 1984. i prvi zamenik ministra odbrane od 1967. do 1984.

Sokolov je unapređen u Maršala Sovjetskog Saveza 1978. Komandovao je sovjetskim kopnenim snagama tokom Invazije na Avganistan. Lično je predvodio glavni prodor sovjetske kopnene vojske 27. decembra 1979. Njegove akcije i strateška komanda tokom rata su ga učinile jednim od najpoštovanijih maršala Sovjetskog Saveza. 28. aprila 1980. mu je dodeljena titula Heroja Sovjetskog Saveza.

Sokolov je postavljen za Ministra odbrane Sovjetskog Saveza 1984, i na toj dužnosti je bio do 1987. kada ga je Mihail Gorbačov smenio nakon skandala koji je proizveo Matijas Rust. Takođe je bio kandidat za člana (bez prava glasa) Politbiroa Komunističke partije Sovjetskog Saveza od 1985. do 1987.

Sokolov je bio savetnik ministra odbrane Ruske Federacije od 1992. U julu 2001. je postao počasni građanin Krima, Ukrajina.

Sergej Sokolov je bio 2012. najstariji živi sovjetski maršal. Kad je proslavljao svoj stoti rođendan je izjavio *„Prestiž vojne službe će povratiti značaj koji je nekad imao.*"

Izvori
------

1. ↑  Маршал, Герой Советского Союза Сергей Соколов отмечает 100-летие в кругу семьи : ITAR-TASS Ural, Pristupljeno 25. 4. 2013.

Eksterni linkovi
----------------

* (`ru`) Biografija

| * p
* r
* u
Maršali Sovjetskog Saveza |
| --- |
| 
 Vorošilov **•**  Tuhačevski **•**  Buđoni **•**  Jegorov **•**  Bljuher **•**  Timošenko **•**  Kulik **•**  Šapošnjikov **•**  Žukov **•**  Vasiljevski **•**  Staljin **•**  Konjev **•**  Govorov **•**  Rokosovski **•**  Malinovski **•**  Tolbuhin **•**  Mereckov **•**  Berija **•**  Sokolovski **•**  Bulganjin **•**  Bagramjan **•**  Birjuzov **•**  Grečko **•**  Jerjomenko **•**  Moskalenko **•**  Čujkov **•**  Zaharov **•**  Golikov **•**  Krilov **•**  Jakubovski **•**  Baticki **•**  Koševoj **•**  Brežnjev **•**  Ustinov **•**  Kulikov **•**  Ogarkov **•**  Sokolov **•**  Ahromejev **•**  Kurkotkin **•**  Petrov **•**  Jazov  | Epoleta Maršala |
*Za druga značenja, vidi Talasa (mjesec).*

**Talasa** ili **Talata** (grč. **Θάλασσα**, *Thálassa* = more) personifikacija je Sredozemnog mora. 

---

Prema Ezopu, Talasa je morska žena napravljena od morske vode. Postoji i u rimskoj mitologiji, gdje se prikazuje kao žena napola u moru, s rogovima koji su zaravo rakova kliješta. Talasin je muž Pont, koji također ima takve rogove. Djeca Ponta i Talase su ribe. Pandani Ponta i Talase su Okean i Tetija, Posejdon i Amfitrita, u samoj grčkoj mitologiji. Diodor Sicilski spominje da su stanovnici otoka Roda djeca Talase, a zovu se Telhini. Jedan natpis spominje da je Kron bacio Uranove testise u Talasu - more, a iz mora je izronila Afrodita. Zato se Afrodita ponekad smatrala Uranovom i Talasinom kćeri. U ovom slučaju, Talasa predstavlja more. U drugom je mitu Afrodita kćer Zeusa i Talase. Talasa ju je rodila u moru, pa je Afrodita izronila na površinu. Pauzanije piše da su u Posejdonovu hramu u Korintu bile slike koje prikazuju Posejdona, Amfitritu i Talasu, te nimfe Nereide.

Vanjske poveznice
-----------------

* Talasa u klasičnoj literaturi i umjetnosti

***Talasa (mitologija)*** na Wikimedijinoj ostavi
***Sergijevci*** (lat. ***gens Sergia***), jedna od najstarijih rimskih patricijskih obitelji koja vuče podrijetlo od Trojanaca i Albanaca. Začetnikom svoje loze smatrali su Sergesta, vjernog Enejinog druga, kojeg spominje Vergilije na više mjesta u Eneidi (*Sergestusque, domus tenet a quo Sergia nomen*).

Slavni romanist Theodor Mommsen uvrstio je *gens Sergia* među najstarije rimske obitelji, a također se nalaze među stotinu izvornih rodova (lat. *gentes originariae*) koje navodi povjesničar Tit Livije. Konačno, ime Sergijevaca spominje se još od arhajskog doba prema istoimenom teritorijalnom plemenu Sergia, koje se nalazilo na mjestu sabinskog i marsijskog teritorija, te pelignijskih centara Corfinija i Sulmone, a u Umbriji na području Assisija.

Sergijevci su bili protagonisti rimske povijesti, te su dobivali najvažnije magistrature tijekom Republike, obnašavši konzulat 12 puta.

Sergijevci su nosili prezimena (lat. *cognomina*) Katilina (*Catilina*), Eskvilin (*Esquilinus*), Fidenat (*Fidenas*), Orata (*Orata*), Paul (*Paulus*), Plank (*Plancus*) i Silo (*Silus*). Silo je jedini cognomen koji se pojavljuje na kovanicama.

Obitelj se dijelila u nekoliko ogranaka među kojima su značajni Katilina, Fidenat i Sifo.

Među najvažnijim ličnostima iz roda Sergijevaca bili su:

* Lucije Sergije Fidenat, prvi član *gensa* koji je obnašao dužnost konzula 437. pr. Kr. vodio rat protiv Fidenata po kojima je dobio *cognomen*.
* Manije Sergije, vojni tribun s konzularnom moći 404. i 402. pr. Kr. tijekom opsade Veja.
* Sergije Sifo, Katilinin pradjed, sudjelovao u Hanibalskom ratu gdje je stekao slavu postavši pretorom 197. pr. Kr.
* Lucije Sergije Katilina, političar, povijesno najpoznatiji član roda Sergijevaca; bio je Sulin legat 82. pr. Kr. više puta kandidat za konzula, poražen od Cicerona; pokušao osvojiti vlast vojnim ustankom; poznat po Katilininoj uroti koja je ipak razotkrivena; naposljetku ga je 62. pr. Kr. kod Pistoie porazio i ubio konzul Antonije.

*Praenomina*
------------

Uobičajena *praenomina* koja su koristili članovi ovog *gensa* u antičkim vremenima bili su Gaj (*Gaius*), Gnej (*Gnaeus*), Lucije (*Lucius*), Manije (*Manius*) i Marko (*Marcus*).

U modernim vremenima najuobičajenija *praenomina* bili su Lucije (*Lucius*) i Marko (*Marcus*). Sergijevci u modernim vremenima nisu koristili *praenomina* Publije (*Publius*), Seksto (*Sextus*), Decim (*Decimus*), Gnej (*Gnaeus*), Spurije (*Spurius*), Manije (*Manius*), Apije (*Appius*) i Vibije (*Vibius*).

Više informacija
----------------

* Gentes originariae
* Osnutak Rima
* Katilina
* Rimska imena
**Welland** je rijeka u istočnom Midlandsu u Engleskoj duga 110 km.

Rijeka formira većinu granice između grofovija Leicestershire, Rutland i Northamptonshire.

Karakteristike
--------------

Rijeka Welland izvire kod sela Sibbertoft u Grofoviji Lincolnshire, od tamo teče prema istoku preko gradova Market Harborough i Stamford do ušća u plitki zaljev Sjevernog mora Wash.

Njeno korito je u Fensu, od Market Deepinga do Spaldinga potpuno uređeno visokim nasipima. Svojevremeno je kanaliziran uzvodno do Stamforda.

Većinu pritoka prima sa sjevera, najvažnije su Gwash u koji se sliva većina vodotoka Rutlanda i Glen koji pokuplja vodotoke jugozapadnog Lincolnshira.
Lijeva pritoka Eye Brook, je pregrađena branom kako bi stvorilo akomulaciono jezero za novi grad Corby, koji leži 6,5 km jugoistočno.
Sve do Spaldinga se osjeća utjecaj plime.

U 19. i 20. vijeku Welland je bio poznat po brodovima koji su prevozili govedinu za London.

Prirodni karakter donjeg toka rijeke nepovratno je izgubljen prije nekoliko vijekova kad je isušen Fens za poljoprivredu, tad je korito potpuno ograđeno visokim nasipima.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*River Welland*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 05. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6  „*The Welland Basin*" (engleski). Welland Rivers Trust. Arhivirano iz originala na datum 2017-06-12. Pristupljeno 14. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Welland*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Welland Rivers Trust* (`en`)
* *River Welland* (`en`)
Izvorni tekst Ustava iz 1791. godine čuva se u *Archives nationales*.
**Ustav Francuske iz 1791.** godine donesen je 3. rujna 1791. godine kao prvi pisani ustav u historiji Francuske. Ustav je donesen u jeku propasti apsolutne monarhije u sklopu *Ancien Régimea* te je otvorio prijelazni period između monarhije i Prve Republike. Donesen dvije godine nakon *Deklaracije o pravima čovjeka i građanina* i Članaka ustava i to kao prvi dokument u Francuskoj historiji koji je suverenitet s Kralja prenio na Narod. 

Ustav iz 1791. godine bio je temeljen na načelima narodnog suvereniteta i trodiobe vlasti (ili, preziznije, balana vlasti) te je tako Francusku uveo u kratkotrajni period ustavne monarhije.

Egzekutivna vlast
-----------------

Na vrhu egzekutive nalazio se Kralj, koji je imao ovlast imenovanja i otpuštanja svojih ministara, koji su bili zaduženi za nadzor nad službenicima iz 83 departmana i općina. Departmanski i općinski službenici birani su na izborima od strane onih građana koji su imali aktivno biračko pravo. Zajedno sa Zakonodavnom skupštinom, Kralj je imao kontrolu nad oružanim snagama, s tim da je u vrijeme rata on bio jedini vrhovni zapovjednik. Uz ova, Kralj je imao i pravo suspenzivnog veta na zakonske prijedloge Zakonodavne skupštine, što je u praksi značilo da ima pravo uložiti veto na bilo koji zakonski prijedlog čije bi usvajanje tako bilo odgođeno za dva mandatna razdoblja, odnosno četiri godine.

Legislativna vlast
------------------

Nositelj legislativne vlasti bila je Zakonodavna skupština, čije su zastupnike svako dvije godine birali elektori. Oko 45,000 elektora birano je svake dvije godine među cca. 4,300,000 građana s aktivnim biračkim pravom po principu 1 elektor na 100 birača. Aktivno biračko pravo u Francuskoj 1791. godine bilo je regulirano spolnim, dobnim i imovinskim cenzusom, što je u praksi značilo da su birati mogli samo muškarci stariji od 25 godina koji plaćaju točno određen iznos poreza. Osim klasičnih zakonodavnih ovlaštenja, Zakonodavna skupština imala je, s Kraljem, kontrolu nad oružanim snagama te je vršila nadzor nad ministrima i sudovima.

Sudbena vlast
-------------

Sudbena vlast bila je podijeljena između tri instance. Najviša instanca bio je Visoki sud, kojega je Zakonodavna skupština mogla sazvati kada je trebalo odlučivati o odgovornosti državnih službenika. Drugi sud bio je Kasacijski sud, koji je odlučivao po žalbama, dok su treće mjesto zauzimali redovni sudovi, čije su suce i porotnike svako dvije godine birali građani s aktivnim biračkim pravom.

Vanjske poveznice
-----------------

* „Constitution de 1791" (French). *Conseil constitutionnel*. Pristupljeno 14 May 2012.
* Constitution of 1791 Arhivirano 2014-02-27 na Wayback Machine-u, University of California - Santa Cruz (`en`)

| * p
* r
* u
Ustavi Francuske |
| --- |
| 
* 1791
* 1793 (Godina I.)
* 1795 (Godina III.)
* 1799 (Godina VIII.)
* 1802 (Godina X.)
* 1804 (Godina XII.)
* 1814
* 1815
* 1830
* 1848
* 1852
* 1875
* 1940
* 1945
* 1946
* 1958

* Predloženi: Žirondinski ustavni projekt (1793)

 |
Sigmund Romberg 1949.
**Sigmund Romberg** (Velika Kaniža, 29. srpnja 1887. - New York City, 9. studenog 1951.) - skladatelj židovsko-mađarskog porijekla, koji je većinu svog odraslog života proveo u Sjedinjenim Američkim Državama. Dio života proveo je u Belišću i Osijeku. 

Rođen je u Velikoj Kaniži, a kao dijete doselio se u Belišće. Završivši osnovnu školu u Belišću, upisan je 1897. u osječku Realnu gimnaziju u kojoj je i maturirao. Gimnazijske dane živio je u osječkoj Tvrđi. Nakon studija u Mađarskoj i Austriji, otišao je u SAD 1909. godine. Vratio se u Belišće 1922. godine u posjet te skladao "Belišćanski marš" i održao koncert.

On je najpoznatiji po svojim mjuziklima i operetama, posebno "Student Princ" (1924.), "Pustinjska pjesma" (1926) i "Novi mjesec" (1928).

Romberg je bio zaposlen od strane braće Shubert iz New Yorka, kako bi pisao glazbu za njihove mjuzikle i revije, uključujući i nekoliko djela za Al Jolsona. Za Shuberte, također je prilagodio nekoliko europskih opereta za američku publiku, uključujući uspješnu "Maytime" (1917.) i "Blossom Time" (1921.). Njegove hit operete od sredine 1920.-ih, u stilu su bečke operete, ali njegova druga djela, od tog vremena, uglavnom imaju stil američkih mjuzikla toga razdoblja. Također je skladao filmske skladbe. Njegove pjesme izvodili su: Bryan Ferry, Barbara Streisand, Frank Sinatra, Ray Charles, Aretha Franklin, Ella Fitzgerald, Billie Holiday i dr.

Njemu u čast u Belišću se organiziraju Rombergove glazbene večeri od 1970. godine , a u Osijeku, manifestacija Rombergove svečanosti od 1995. godine.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2015-01-05 na Wayback Machine-u Preuzeto 5. studenog 2013.
**Stranica Šablon:Multiple image/styles.css nema sadržaj.**

Originalna kopija Ustava Brazila danas je muzejski eksponat.Za donošenje ustava bila je zadužena Ustavotvorna skupština saznava 1986. godine.
**Ustav Federalne Republike Brazila** (portugalski: *Constituição da República Federativa do Brasil*) je vrhovni zakonski akt u Brazilu koji služi kao temelj organizacije i federalne vlasti u toj zemlji. Ustav pruža okvir organizacije fedralne vlade te njezina odnosa s pojedinim federalnim jedinicama i narodom. 

Ustav je formalno ratificiran 5. listopada 1988. godine, nakon dvogodišnjeg rada Ustavotvorne skupštine. 

Ustav započinje preambulom u kojoj članovi konstituante iznose svoj zadatak u stvaranju ustavnog okvira za zaštitu temeljnih prava, koja su proklamirana u preambuli. Normativni dio ustava podijeljen je na devet glava. Prve dvije glave uređuju temeljna načela Republike i temeljna prava, dok je državna organizacija uređena u glavama 3 i 4. Glava 5. regulira obranu, glava 6. poreze i državni proračun, a na nju se nadovezuje sljedeća glava s pravilima o ekonomskom i financijskom poretku. Socijalni poredak reguliran je u glavi 8. dok posljednja glava donosi opće ustavne dispozicije, uključujući i prijelazne i završne odredbe.
**Sergije Georgijević** (*svetovno* Milan Georgijević, Beograd, 1869 — Beograd, 9. jun 1922) je bio episkop Srpske pravoslavne crkve.

Život
-----

Episkop Sergije (*svetovno* Milan Georgijević) rođen je u Beogradu 1869. od oca Atanasija, sekretara Beogradske konzistorije, i majke Jelene. Nižu gimnaziju je završio u Beogradu, seminariju i Duhovnu akademiju u Petrogradu.

Monaški čin je primio u Rusiji. Po povratku iz Rusije 1896. odlikovan je dostojanstvom sinđela i postavljen za suplenta bogoslovije i veroučitelja u prvoj i trećoj beogradskoj gimnaziji. Protosinđelom je postao 1902. a arhimandritom 1905. godine, kada je postavljen za starešinu Srpskog podvorja u Moskvi.

Pre polaska na novu dužnost izabran je za episkopa šabačkog. Hirotonisan je u beogradskoj Sabornoj crkvi 22. septembra 1905. Za vreme Prvog svetskog rata je tri godine proveo u bugarskom ropstvu. Penzionisan je po svojoj molbi 22. juna 1919.

Umro je u Beogradu 9. juna 1922. godine.

Izvori
------

* Sava Vuković: Srpski jerarsi Arhivirano 2013-12-02 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Dimitrije (Pavlović)** | **episkop šabačko-valjevski1905 — 1919.** | Nasljednik:**Jefrem (Bojović)** |
**Ustav SFR Jugoslavije od 1963. godine** nastao je kao rezultat uverenja da su samoupravni odnosi u Jugoslaviji u dovoljnoj meri prevladali da zavređuju ustavnopravno ustoličavanje.

Odredbe
-------

Definiciju države karakteriše ne samo odredba da je to savezna država, već i *socijalistička demokratska zajednica*, što je trebalo da označi težnju ka marksističkom idealu o odumiranju države.

Osnovima ekonomskog uređenja proglašeni su društvena svojina, samoupravljanje i samoorganizovanje radnih ljudi na mikro i makroplanu.

Pravo na društveno samoupravljanje proglašeno je neprikosnovenim, a teritorijalne jedinice u državi (opština, srez, autonomne pokrajine Srbije, socijalističke republike i sama federacija) proglašene su društveno-političkim zajednicama. U odredbi nezabeleženoj u ustavnom pravu, ukinuta je hijerarhija između ovih jedinica i uveden sistem međusobnih prava i obaveza. 

Skupština je proglašena najvišim organom vlasti i društvenog samoupravljanja, a u saveznu i republičke skupštine su pored opštepolitičkog veća uvedena i veća radih zajednica - privredno, prosvetno-kulturno, socijalno-zdravstveno i organizaciono-političko. Skupštine autonomnih pokrajina mogle su imati i više.

Predsednik republike postao je nezavisan od SIV-a i samostalni organ federacije. Uveden je Ustavni sud Jugoslavije i ustavni sudovi republika članica.

Praksa
------

Na ovaj ustav doneto je 42 amandmana do donošenja novog Ustava Jugoslavije od 1974. godine. Ovo pokazuje da stabilnost institucija nije bila postignuta na duži rok. Novi amandmani ojačali su položaj autonomnih pokrajina, uveli nove oblasti samoupravljanja a dotadašnji savezni organi postali su *zajednički*, a ne više nadređeni.

Literatura
----------

* Petranović, Branko (1980). *Istorija Jugoslavije 1918-1978*. Beograd: Nolit.
* Petranović, Branko (1988). *Istorija Jugoslavije 1918-1988*. **3**. Beograd: Nolit.

Ustavi Jugoslavije

Vidovdanski ustav |
Septembarski ustav |
Ustav Jugoslavije od 1946. godine |
Ustavni zakon 1953. |
Ustav Jugoslavije od 1963. godine |
Ustav Jugoslavije od 1974. godine |
Ustav Jugoslavije od 1992. godine |
Ustavna povelja Srbije i Crne Gore od 2003. godine |
**Petrovac** (lat. *Agrimonia eupatoria*, biljka je iz porodice ruža (*Rosaceae*).

Ime
---

Cvijet
 *Agrimonia eupatoria* 
Znanstveno ime (binomijalna nomenklatura) dato je:

* za rod od grčke riječi *agros* = polje i *mone* ili *meno* što znači mjesto, stanište
* za vrstu od grčke eupatorium u čast Mitridata Eupatora, pontskog vladara koji se u I. stoljeću pne. bavio izučavanjem ljekovitih biljaka

Sinonimi:

* *Agrimonia procera*
* *Agrimonia odorata*

Opis biljke
-----------

Stabljika je negranata, izrasta iz prizemnih listova i dostiže visinu do 1 m. Ostali listovi na stablu su naizmjenično perasti i po obodu grubo nazubljeni. Čitava biljka je pokrivena dlačicama. Cvjetovi su petodijelni i sakupljeni na vrhu stabla u guste, klasolike grozdove žute boje. Biljka cvjeta od lipnja do rujna.

Petrovac je veoma rasprostranjena biljka u Europi i na Balkanu i najčešće se može naći u brdsko-pretplaninskim predjelima. Pogoduju joj suha i osunčana mjesta kakva su ona pored listopadnih šuma, pored šibljaka ili na livadama, poljima i slično.

### Sastav

Kao droga se koristi cijeli nadzemni dio biljke u cvatu (*Agrimoniae herba*) koji se sakuplja na samom početku cvjetanja.

Sadrži najviše tanina (do 21%) pa se smatra tipičnom taninskom biljkom. Pored toga droga je bogata još i organskim kiselinama (nikotinskom, palmitinskom, stearinskom i kremenom), vitaminima C, B1 i K, flavonoidima (apigeninom, kvercetinom i dr.), steroidima, triterpenima, gorkim tvarima, eteričnim uljem (oko 80%) i dr.

Upotreba
--------

Kao tipična taninska biljka upotrebljava se kod dijareje, unutrašnjih krvarenja i za spravljanje dekokta za ispiranje usta i grla. Osim toga dobra je i za smirivanje crijevnih kolika, a pomaže i kod upale mokraćnih puteva i kod problema u mokrenju. Neki narodi je koriste za lečenje različitih kožnih bolesti kakve su npr. alergijske reakcije, mladenački dermatitis i dr.

Eksperimenti na životinjama su dokazali antitumorsku sposobnost petrovca pa se u narodnoj medicini primijenjuje za liječenje crijevnih polipa, kao i različitih oblika ginekoloških bolesti (miomi, ranice).
|  |
| --- |
|  |

**Francuska vladina komisija za obranu nacionalnih interesa** (fr. *Commission gouvernementale française pour la défense des intérêts nationaux*, **Vladina komisija u Sigmaringenu** ili, jednostavno **Francuska delegacija** su bili službeni naziv za kratkotrajni grad državu koji je postojao u današnjem njemačkom gradu Sigmaringen u posljednjim mjesecima Drugog svjetskog rata, odnosno predstavljao vladu u izbjeglištvu koja je na području Trečeg rajha formalno predstavljala pro-osovinski režim vichyjske Francuske. Nastala je nakon što su u ljeto 1944. godine Saveznici izvršili invaziju i oslobodili Francusku i uspostavili privremenu vladu Francuske Republike pod generalom De Gaulleom. 20. augusta su se vođe vichyjskog režima maršal Philippe Petain i Pierre Laval sklonili u grad Sigmaringen, a pridružio im određen broj pristaša kao i fanatičnih fašista koje su se bili povlačili zajedno sa njemačkom vojskom. Hitlerov režim, u nastojanju da im pruži određeni legitimitet, je formalno dao eksteritorijalnost u Sigmaringenu, gdje su svoje ambasade, uz Njemačku, formalno osnovale i Socijalna Republika Italija i Japansko Carstvo. Na čelo države je, pak, imenovan pravnik Fernand de Brinon, koji je bio treći po važnosti funkcionar višijskog režima. Vlada u Sigmaringenu, također poznata i kao Sigmaringenska enklava, je prestala postojati kada su u aprilu 1945. grad zauzele francuske trupe. Tada je veliki broj njenih članova zarobljenih od kojih su neki, poput de Brinona, nakon rata suđeni za izdaju i ratne zločine, te pogubljeni.

Vanjske veze
------------

* La progression française en Allemagne en avril 1945, incluant la prise de Sigmaringen
* La vie des collabos à Sigmaringen
**Pattaya** (tajlandski: , RTGS: Phatthaya) je grad u Tajlandu, smješten na istočnoj obali Tajlandskog zaljeva (Šablon:Coor at dms), oko 165 km jugoistočno od Bangkoka u provinciji Chon Buri. To je jedan od najvećih turističkih centara Tajlanda, s preko 5 miliona posjetitelja (podaci iz 2004. godine). Turistima je Pattaya omiljeno odredište zbog niza luksuznih hotela, atraktivnih plaža, gostoljubivosti lokalnog stanovništva, niza trgovina, niskih cijena kao i blizine brojnih turističkih atrakcija. Mnogi u Pattayu također dolaze zbog svjetski poznatog noćnog života i prostitucije. 

2004. godine je grad imao 98.414 stanovnika. Ta brojka isključuje mnoge Tajlanđane koji rade i žive u Pattayi, ali imaju prebivalište prijavljeno u drugim gradovima, kao i mnogobrojne strane državljane.

Vanjski linkovi
---------------

* Pattaya Official Website Arhivirano 2006-12-05 na Wayback Machine-u
* Pattaya City Hall Arhivirano 2008-10-10 na Wayback Machine-u (Thai only)
* Map of Pattaya City Arhivirano 2009-01-03 na Wayback Machine-u - from *ethailandmap.com*
* Pattaya - informacije na stranici Wikivoyage

***Pattaya*** na Wikimedijinoj ostavi
**Odbor Predstavničkog doma za antiameričke aktivnosti** (engleski: ) *je bio istražni odbor Predstavničkog doma američkog Kongresa zadužen za javne istrage subverzivne djelatnosti u SAD, koji je kao stalno tijelo postojao od 1945. do 1975. Poticao je od privremenog (ad hoc) odbora osnovanog 1937. godine na čelu sa teksaškim kongresnikom Martinom Diesom Jr. u svrhu istraživanja nacističke, komunističke i općenito ekstremističke subverzije u SAD. To je tijelo nakon drugog svjetskog rata postalo stalno, te se gotovo u potpunosti orijentiralo na istraživanje komunističke "subverzije", odnosno pojedinaca i organizacija za koje se vjerovalo da su iz ideoloških razloga u službi Sovjetskog Saveza.* 

Od 1947. je HUAC počeo održavati javna saslušanja, na kojima su brojne istaknute ličnosti, najčešće poznate po ljevičarskim stavovima ili tek osumnjičene da ih posjeduju, bile prisiljavane da se o njima izjašnjavaju ili javno prokazuju svoje prijatelje ili poznanike kao stvarne ili potencijalne komuniste. Takva saslušanja, koja su kasnije bila kritizirana kao lov na vještice, se danas smatraju oličenjem makartističkih progona, iako je Joseph McCarthy, po kojima su oni dobili ime, kao član Senata sa njima nije mogao biti neposredno povezan. U svoje vrijeme, zahvaljujući hladnom ratu i tzv. Drugoj crvenoj panici, su uživala veliku popularnost među javnošću, i mnogi političari, poput Richarda Nixona i Roberta Kennedyja, su zahvaljujući članstvu u HUAC-u lansirali kasnije uspješne karijere.

Od sredine 1950-ih, kada je McCarthy javno osramoćen, HUAC je postao predmetom sve učestalijih kritika zbog kršenja ljudskih prava i potkopavanja slobode izražavanja, pa se protiv njega postepeno okrenula i javnost. U drugoj polovici 1960-ih je stekao takvu reputaciju da su mnogi radikalni ljevičari poput *yippieja* namjerno priželjkivali da ih pozovu na saslušanja kako bi od njih pravili sprdnju. Zbog toga i brojnih negativnih konotacija mu je 1969. promijenjeno ime u Odbor za unutarnju sigurnost, a 1975. je konačno i službeno ukinut, s time da je njegove nadležnosti preuzeo Kongresni odbor za pravosuđe.

Eksterni linkovi
----------------

* House.gov Arhivirano 2011-05-05 na Wayback Machine-u HUAC - permanent standing House Committee on Un-American Activities
* House.gov Arhivirano 2012-09-16 na Wayback Machine-u HUAC - 1948 Alger Hiss–Whittaker Chambers hearing before HUAC
* The National Laboratories and the Atomic Energy Commission in the Early Cold War Arhivirano 2012-03-11 na Wayback Machine-u
* *Political Counterintelligence* Subversive Activities Control Board (SACB)
* "Operation Abolition", 17 Mar 1961 Arhivirano 2008-02-05 na Wayback Machine-u Time Magazine
* Bogart, Humphrey. "I'm no communist" Arhivirano 2011-08-12 na Wayback Machine-u Photoplay Magazine, March
**Hfz. Sulejman ef. Šarac** (Stolac 1850. - Sarajevo 27. decembra 1927.), bošnjački je teolog, treći po redu reis-ul-ulema u periodu Austro-Ugarske.

Biografija
----------

Hfz. Sulejman ef. Šarac je osnovno obrazovanje i hifz Kurana stekao je u rodnom mjestu, a dalje školovanje u Istanbulu je završio 1878. godine. Po povratku u Bosnu i Hercegovinu 1879. godine biva imenovan za bihaćkog muftiju, na kojoj dužnosti ostaje do 1887. godine, nakon čega biva postavljen za profesora a kasnije i za direktora Šerijatske sudačke škole u Sarajevu.

U pokretu za vjersku i vjersko-prosvjetnu autonomiju muslimana u Bosni i Hercegovini aktivno je učestvovao, zbog čega mu je Austro-Ugarska teško zamjerila i tadašnja Zemaljska vlada u Bosni i Hercegovini ga premjestila u Vrhovni šerijatski sud. Međutim, njegov ugled i popularnost brzo su porasli, pa je nakon dobijene pobjede za vjersku i vjersko-prosvjetnu autonomiju jednoglasno izabran za reisu-l-ulemu. Tako je hfz. Sulejman ef. Šarac bio prvi bošnjački reis-ul-ulema izabran od naroda. Njegov izbor nije bio po volji Austro-Ugarskoj, koja će ga, nakon dvogodišnjeg rada, prisiliti da podnese ostavku i to preko iste Hodžinske kurije koja ga je prije dvije godine jednoglasno izabrala. Nakon ultimatuma Zemaljske vlade u Bosni i Hercegovini da u roku od osam dana podnese ostavku, reis-ul-ulema hfz. Sulejman ef. Šarac podnio je ostavku na položaj reis-ul-uleme u avgustu 1912. godine. Nakon toga se posvetio porodici i nauci.

Umro je 27. decembra 1927. godine u Sarajevu.

Spoljašnje veze
---------------

* Sulejman Šarac – reisu-l-ulema koji nije bio po volji austrougarskog režima

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Ahmed Munib ef. Korkut (naibu-reis)**  |  **Reis-ul-ulema** 1910. — 1912. | Slijedi: **hfz. Mehmed Teufik ef. Okić (naibu-reis)**  |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * p
* r
* u
Reisu-l-uleme Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini |
| --- |
|  |
| 
Mustafa Hilmi Hadžiomerović (1882–1893) • Mehmed Teufik Azabagić (1893–1909) • Sulejman Šarac (1910–1912) • Džemaludin Čaušević (1913–1930) • Ibrahim Maglajlić (1930–1936) • Fehim Spaho (1938–1942) • Ibrahim Fejić (1947–1957) • Sulejman Kemura (1957–1975) • Naim Hadžiabdić (1975–1987) • Husein Mujić (1987–1989) • Jakub Selimoski (1991–1993) • Mustafa Cerić (1998–2012) • Husein Kavazović (2012–trenutno) |  |

 |
**Režiser** (redatelj, reditelj), za ženu **režiserka** (rediteljka, rediteljica, redateljica, redateljka), umetničko je, autorsko zanimanje u oblastima izvođačke umetnosti, filma, teatra, radija i televizije. Režiser je osoba koja na autorski način vodi, usmerava, koordinira i kontroliše procese nazvane pretprodukcija (pripreme), produkcija (realizacija, izvođenje) i postprodukcija (sklapanje, uređivanje, montaža) audiovizuelnog ili scenskog dela. Posao koji režiser obavlja naziva se **režija**.

Rad režisera
------------

Režiser koordinira rad na pripremi umetničkog dela za javno prikazivanje ili izvođenje te glumcima daje uputstva o željenom načinu glume u pojedinim scenama, kao i ostalim autorima ili šefovima sektora o npr. načinu osvetljavanja i snimanja, stilu i vrsti muzike i uopšte audiovizuelnom karakteru koji želi postići...

Režiser takođe može učestvovati, i najčešće učestvuje, u procesima biranja glumaca za uloge (*casting*), uređivanju ili zameni pojedinih delova scenarija te u uređivanju - montaži radiofonskog, televizijskog dela ili filma za njegovu konačnu verziju.

Različiti režiseri, u skladu sa svojim karakterom, autorskim stilom i dogovorom s producentom, učestvuju potpuno, delimično ili ne učustvuju u potpunosti u određenim aspektima stvaranja dela. U većim filmskim produkcijama dešava se da režiser manje važne scene prepušta pomoćnoj ekipi i drugom režiseru.

Vrste režisera
--------------

* Filmski režiser je osoba koja vodi proces snimanja filma (odn. režiju filma), koordinira rad na filmu te glumcima daje upute o željenom načinu glume u pojedinim scenama.

* Teatarski režiser je osoba koja idejno i organizacijski postavlja teatarski komad na scenu. Takođe učestvuje u osmišljavanju scenskog aranžmana predstava te je *odgovoran* za sve aspekte scenskog čina i rad s glumcima.

* Radijski režiser se naziva radiofonski režiser. Zajedno s glumcima, muzičkim saradnicima, stručnjacima za zvučne efekte i ton-majstorima stvara "zvučnu sliku" radio-drame.

* U slučaju da se radi o živom televizijskom programu, za režisera se koristi i termin realizator. Taj termin označava i manji autorski uticaj režisera na delo. Režiser kao realizator manje autorski kreira, a više beleži šta se dešava.

***Režiser*** na Wikimedijinoj ostavi

Napomene
--------

1. ↑  Na *Googleu* ima potvrda i za oblik *režiserica*.
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Silba**. Za istoimeno naselje, v. Silba (Zadar).* |

**Silba** (talijanski: *Selve*) je otok u Jadranskom moru u Hrvatskoj, koji administrativno podpada pod grad Zadar u Zadarskoj županiji.

Karakteristike
--------------

Siba se nalazi jugoistočno od Lošinja, zapadno od Oliba i istočno od Premude.

Kako leži na granici Kvarnerića i Dalmacije, ubraja se u sjevernodalmatinsku grupu otoka, odnosno pod Zadarski arhipelag. 

Silba ima površinu od 14,27 km², vrlo je niska - najviši vrh brdo Vrh (Varh) ima samo 83 metra, dužina njegove obale iznosi 26,239 km.

Otok je dug 8 km u smjeru sjeverozapad-jugoistok, i širok oko 3 km na sjeveru; ali u sredini ima samo 0,7 km, a na jugu nema ni 2 km.

Građen je od krečnjačkog vapnenca i eocenskog lapora, obrastao je makijom i šumarcima crnike i bora. Malobrojni stanovnici se bave ovčarstvom, maslinarstvom, vinogradarstvom, ribarstvom i turizmom.

Historija
---------

Otok je bio naseljen još od ilirskih vremena, o tom svjedoče ostatci gradine na lokalitu Vele Stine.
Za rimskih vremena zvao se **Selbo** (od latinskog *silva* = šuma).
I bizantski car Konstantin Porfirogenet ga navodi u svojoj kronici iz 10. vijeka pod istim imenom - *Selbo*.

Za ranog srednjeg vijeka otok je bio feud zadarskog ženskog benediktinskog samostana sv. Marije, a kasnije zadarske gradske komune.

Od 15. vijeka je pod vlašću Mletačke Republike, koja je 1579. podigla prvu poznatu školu u zadarskom arhipelagu, a tokom 16. vijeka četiri utvrde s pokretnim mostovima i četiri stražarnice, radi obrane od gusara. Otok je prosperirao tokom 17. i 18. vijeka, zahvaljujući brodarstvu, jer su Silbani imali monopol na transport stoke iz Zadra za Veneciju.

Zlatno doba je prestalo u 19. vijeku otkad je otok pripao Austrijskom Carstvu, izvjesna kompenzacija bila je tvornica ribljih konzervi koja je radila od 1909. do 1918.

Za Drugog svjetskog rata na otoku je bio poprilično snažan antifašistički pokret.

Transport
---------

Otok je povezan dnevnim brodskim i trajektnim linijama sa Zadrom i Malim Lošinjem.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Coastline length and aeras of island...*" (engleski). Geoadria. Pristupljeno 10. 05. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  „*Silba*" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija. Pristupljeno 10. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Silba*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Karta otoka Silba*

| * p
* r
* u
Naseljeni otoci u Hrvatskoj |
| --- |
| 
Biševo • 
Brač • 
Cres • 
Čiovo • 
Drvenik Mali • 
Drvenik Veli • 
Dugi otok • 
Hvar • 
Ilovik • 
Ist • 
Iž • 
Kaprije • 
Koločep • 
Kornat • 
Korčula • 
Krapanj • 
Krk • 
Lastovo • 
Lopud • 
Lošinj • 
Male Srakane • 
Mljet • 
Molat • 
Murter • 
Olib • 
Ošljak • 
Pag • 
Pašman • 
Premuda • 
Prvić • 
Rab • 
Rava • 
Rivanj • 
Sestrunj • 
Silba • 
Susak • 
Šipan • 
Šolta • 
Ugljan • 
Unije • 
Vele Srakane • 
Vir • 
Vis • 
Vrgada • 
Zlarin • 
Zverinac • 
Žirje
 |
Osnivanje Kukuriku koalicije: Ivan Jakovčić, Zoran Milanović, Radimir Čačić i Silvano Hrelja
**Silvano Hrelja** (Hreljani kod Žminja, 14. ožujka 1958.) je hrvatski političar, predsjednik HSU-a.

Rođen je u Hreljanima kod Žminja, 14. ožujka 1958.. U Zagrebu je završio srednju elektrotehničku školu - jake struje i Višu tehničku školu za sigurnost pri radu i zaštitu od požara. Radio je u brodogradilištu Uljanik u Puli kao inženjer sigurnosti i u službi zaštite na radu. U Uljaniku se aktivirao u Sindikatu metalaca Hrvatske, te postaje glavni povjerenik sindikata u Uljaniku. Oženjen je i otac dvoje djece.

Politička karijera
------------------

Na parlamentarnim izborima 2003. postaje saborski zastupnik HSU-a, a zatim i potpredsjednik stranke. Na parlamentarnim izborima 2007. uspijeva zadržati mjesto u Saboru, kao jedini zastupnik HSU-a, a HSU postaje dio vladajuće koalicije, na čelu s HDZ-om Ive Sanadera. Na 7. Skupštini HSU-a 14. ožujka2008. izabran za predsjednika Stranke. Godine 2010. Hrelja sudjeluje u osnivanju Kukuriku koalicije, koja na izborima 2011. osvaja vlast, a Hrelja postaje jedan od 4 saborska zastupnika iz redova HSU-a.

Izvori
------

1. ↑  „Prdsjednik HSU-a". Arhivirano iz originala na datum 2014-05-22. Pristupljeno 2014-06-21.
2. ↑  Zastupnici 7. saziva Hrvatskoga sabora
**Serchio** je treća po veličini rijeka u Toskani duga 111 km.

Hidrologija
-----------

Serchio izvire blizu granice sa Emilijom i Romanjom između planina Tondo i Cima Belfiore u Sjevernim Apeninima (Toskansko-Emilijanski Apenini).

Od tamo teče prema jugoistoku preko Garfagnane i razdvaja Apeninine od Apuanskih Alpa. U tom gornjem toku prima brojne pritoke, sa desne strane su to; Serchio di Gramolazzo, Ledron, Turrite Secca, Turrite di Gallicano i Turrite Cava, a sa lijeve; Castiglione, Sillico, Ceserano, Corsonna i Ania. 

Protiče preko naselja Piazza al Serchio, Castelnuovo di Garfagnana i Fornaci di Barga.

Nakon što sa lijeva primi pritoku Lime, skreće na jug, teče kroz kanjon i dotiče do ravnice kod Lucce.
Nakon što zaobiđe sjevernu periferiju Lucce, teče prema zapadu širokim meandrima do ušća u Ligursko more kod Vecchiana.

Porječje rijeke prostire se na površini od 1404 km² po provincijama Lucca, Pisa, prosječni godišnji protok na ušću je 46 m³/s.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Serchio*" (talijanski). Sapere. Pristupljeno 22.02. 2022.

Vanjske veze
------------

***Serchio*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Serchio* (`it`)
Sidi Ould Cheikh Abdallahi
**Sidi Mohamed Ould Cheikh Abdallahi** (arapski: سيدى محمد ولد الشيخ عبد الله‎) (1938 – 22. novembra 2020) bio je mauritanski političar. Pobijedio je na predsjedničkim izborima u martu 2007. godine i preuzeo dužnost 19. 4.

Abdallahi je diplomirao matematiku, fiziku i kemiju u Dakaru, a magistrirao u Grenobleu. Od 1971. do 1978. je služio kao ministar u vladi predsjednika Moktara Ould Dadaha, a 1979. godine je kraće vrijeme bio pritvoren. Od 1986. do 1987. je služio u vladi predsjednika Maaoye Oulda Sid'Ahmeda Taye kao ministar ribarstva, a smijenjen je zbog navodne korupcije.

U julu 2006. se kandidirao na predsjedničkim izborima kao nezavisni kandidat, iako ga dio mauritanijske opozicije drži kandidatom pučističkog Vijeća za pravdu i demokraciju. U prvom krugu izbora 11. 3. 2007. je osvojio 25 % glasova, a u drugom krugu 25. 3. 2007. je osvojio 52,85 %, porazivši Ahmeda Oulda Daddaha iz opozicijske stranke Okupljanje demokratskih snaga. Svrgnut je u vojnom puču 6. 8. 2008. godine.

Bilješke
--------

1. ↑  "Bio express", Jeuneafrique.com, 25. 2. 2007.
2. ↑  "Mauritania has a new president", AFP (*IOL*), 26. 3. 2007.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 107051181
* LCCN: n2010011460
* ISNI: 0000 0000 7734 905X
* GND: 170934993
* SUDOC: 138484376
* BNF: cb16177152t (podaci)

 |
**Sidi Ali El Mekki** (arapski: رأس سيدي علي المكي‎) je rt u Sredozemnom moru na sjeveru Tunisa.

Geografija
----------

Sidi Ali El Mekki nalazi se udaljen pedesetak km sjeverozapadno od grada Tunisa. Rt formira zapadni kraj Tuniskog zaljeva, na njegovoj južnoj strani u istoimenoj laguni leži grad Ghar el-Melh. Pored grada duž lagune nalazi se istoimena pješčana plaža koja je vrlo popularna među Tunižanima.

Historija
---------

Feničani i Kartažani taj rt zvali su *Rusucmona*, što je značilo rt boga Eshmuna, koji je za antičke Grke i Rimljane bio Asklepije ili Apolon, pa se za rimskih vremena zvao *Apollinis Promontorium*.

Izvori
------

1. 1 2  „*Golfe de Tunis*" (francuski). Sea Seek. Pristupljeno 29. 10. 2019.
2. ↑  „*Sidi Ali El Mekki*" (engleski). Lonely Planet. Pristupljeno 29. 10. 2019.
3. ↑  „*About: Rusucmona?/Castra Delia, Ghar El Melh (Porto Farina)*" (engleski). Digital Atlas of the Roman Empire. Pristupljeno 29. 10. 2019.

Vanjske veze
------------

***Sidi Ali El Mekki*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ras Sidi Ali el Mekki* na portalu Geographic Names (`en`)
**Vaterpolski klub Osijek**, osnovan 1946. je vaterpolski klub iz Osijeka.

Povijest
--------

Vaterpolo klub "Kruna-Osijek" potječe iz obitelji osječkoga sporta od daleke 1946. godine pa sve do danas. U svibnju 1946. osnovan je "VK Sloga", koji je bio dio sportskoga društva Sloga. Već 12. svibnja 1946. je odigrana prva utakmica vaterpolskoga kluba Sloga, i to na rijeci Dravi. Od tada se redovito igraju vaterpolo utakmice, uz jedan kraći prekid sve do danas.

1947. godine se osniva novi klub pod samostalnim djelovanjem, a naziva se "Udarnik", a 1948. godine plivačka sekcija ovog kluba prelazi u sportsko društvo "Mladost". Ponovnim fuzioniranjem vaterpolo i plivačke sekcije, klub mijenja naziv i kratko djeluje pod nazivom VPK "Proleter", da bi krajem 1949. godine dobio naziv PVK "Omladinac", pod kojim nazivom će službeno djelovati sve do 1992. godine.

Nažalost, od početka osječko plivanje i vaterpolo bilo je suočeno sa problemom domaćinstva i mjesta rada. Naime, u početku su treninzi obavljani na rijeci Dravi, da bi se u ljetu 1946. godine prešlo u zimsku luku, u kojoj je izgrađen ponton. Tek 1973. godine se prešlo trenirati i igrati na SRC "Copacabana, ipak tek krajem 1998. osječki plivači i vaterpolisti su dobili priliku za kontinuirani cjelogodišnji rad izgradnjom novog zatvorenog bazena. Iako bazen ne zadovoljava dimenzije potrebne za igranje, ipak je moguće raditi kontinuirani cjelogodišnji trening. Krajem 2008. godine grad Osijek potpisao je ugovor za izgradnju novih bazena, koji bi se trebali nalaziti kraj današnjih. Izgradili bi se novi bazeni i veći olimpijski bazen koji bi zadovoljavao dimenzije i kritike. Sadržavao bi i gledalište tako da bi se mogla organizirati natjecanja i ostalo.

Adresa
------

Klupsko sjedište je na adresi *Reisnerova 46a*, Osijek.

Klupski uspjesi
---------------

Vanjske veze
------------

* Službene stranice kluba Arhivirano 2009-05-31 na Wayback Machine-u
**Wigan** (izgovor: [Vigan]) je grad od 105,629 stanovnika na sjeverozapadu Engleske.

On je i administrativni centar istoimenog metropolitanskog borougha Wigan.koji ima 301.415 stanovnika, u kojem je pored Wigana i grad Leigh i brojna manja naselja.

Geografske karakteristike
-------------------------

Wigan leži u Grofoviji Greater Manchester, na rijeci Douglas, i kanalu Leeds - Liverpool, udaljen 16 km sjeverno od Warringtona i 25.7 km sjeverozapadno od Manchestera.

Historija
---------

Za srednjeg vijeka dokumentiran je 1199 pod imenom *Wigan*, a 1240. kao *Wygayn*, pa kasnije opet kao Wigan.

Prvu povelju kojom je dobio status borougha dobio je 1246. od kralja Henrya III.

Tradicionalne privredne aktivnosti Wigana bile su rudarstvo i proizvodnja pamučnih tkanina. Ugljen se iskapa od 16. vijeka, a dotad je i prerada tekstila bila već dobro razvijena. Potražnja za ugljenom povećala se tokom 18. i 19. vijeka, pa je do 1851. oko 5.000 muškaraca i žena radilo po rudnicima Wigana.

Uvođenjem mehaničkih razboja krajem 18. vijeka značajno je povećan broj tekstilnih tvornica, pa se je i naselje povećalo. Industrijalizacija je ubrzana izgradnjom kanala i željezničkih pruga, koje su olakšale transport ugljena, tekstila i teških metalnih proizvoda.

Proizvodnja tekstila izgubila je na važnosti, a zatim i potpuno ugasla - posljednji rudnik ugljen]]a zatvoren je 1993. Nakon tog su iznikle nove Industrije; prehrambena, metalurška, elektroindustrija i papira i ambalaže.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Angers, Francuska

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: North West England" (engleski). City population. Pristupljeno 16. 12. 2016.
2. 1 2 3 4  „*Wigan*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 16. 12. 2016.

Vanjske veze
------------

***Wigan*** na Wikimedijinoj ostavi

* Wigan Council (`en`)
**Sidi Ifni** (arapski: سيدي إفني) je grad na jugozapadu Maroka od 21,618 stanovnika, on je i administrativni centar istoimene provincije.
Stanovnici pripadaju berberskoj etničkoj grupi Šiljh.

Geografija
----------

Sidi Ifni leži duž obale Atlanskog oceana, udaljen 180 km južno od Agadira..
Sidi ima malu luku preko koje se promet odvija manje više sa Kanarskim otocima.

Grad leži na seriji Stepeničastih platoa koji se spuštaju od Anti Atlasa do Atlantskog oceana.

Sidi Ifni ima pustinjsku klimu sa utjecajem oceanske, flora je tropska, pa se ratarstvo svodi na usjeve koji ne traže puno vode a stočarstvo na koze.
Iako ima puno ugodniju blažu mikroklimu od ostalih krajeva, sa dosta magle, zbog blizine pustinje ima vrlo malo kiše, a zbog saharskih vjetrova često ima temperaturu od 50 °C.

Historija
---------

Sidi Ifni je u 19. vijeku bio je selo koje su povremeno posjećivali kanarski ribari. Počeo je rasti tek od 1934. kao administrativni centar španjolske prekomorske enklave Ifni. Španjolci su njime vladali sve do 1969. tad je vraćen Maroku.

Privreda
--------

Kako se nalazi se izvan glavnih transportnih pravaca ekonomski je slabo razvijen. Većina stanovnika bavi se ribarstvom ili radi u državnoj upravi. Grad ma mali vojni aerodrom.

Turizam se tek počinje razvijati zahvaljujući prekrasnim plažama, ali more nije baš za kupanje zbog jakih struja.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Morocco*" (engleski). City population. Pristupljeno 25. 11. 2018.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Sidi Ifni*" (francuski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 25. 11. 2018.
3. ↑  „*Ifni*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 25. 11. 2018.

Vanjske veze
------------

***Sidi Ifni*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sidi Ifni* (`fr`)