recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dragutin Unkelhäusser** (Vukovar, 15. siječnja 1866. – Budimpešta, 20. veljače 1938.), političar i pravnik.

Život
-----

Pravo i političke znanosti diplomirao je na sveučilištu u Cluju 1888. Nakon diplome zaposlio se u upravi. Između 1892. i 1895. radio je u Vukovaru, a potom je prešao u Ministarstvo trgovine. 1896. postao je tajnik u hrvatskom ministarstvu u Budimpešti. Između 1901. i 1904. radio je u Srijemskoj županiji, da bi se vratio u hrvatsko ministarstvo. Služio je kao prvi doglavnik ministra za Hrvatsku, Gejze Josipovića, u hrvatskom ministarstvu u Budimpešti. Nakon toga preuzeo je dužnost podbana i predstojnika odjela za unutarnje poslove u kabinetu bana Slavka Cuvaja. Nakon što je Cuvaj imenovan kraljevskim povjerenikom te nakon atentata poslan na trajni dopust 20. prosinca 1912. Unkelhäusseru je povjerena uprava nad Kraljevinom Hrvatskom i Slavonijom do imenovanja Ivana Skerlecza novim povjerenikom 21. srpnja 1913. Između 1915. i 1917. bio je zamjenik zemaljskog poglavara Bosne i Hercegovine, no tu je dužnost napustio kako bi prihvatio položaj hrvatskog ministra u Budimpešti. 29. listopada 1918. Kraljevina Hrvatska, Slavonija i Dalmacija proglasila je nezavisnost te je napustio svoj položaj, koji je *de facto* prestao postojati. 2. studenog bio je imenovan hrvatskim banom od strane ugarske vlade u posljednjim kombinacijama prevencije raspada Translajtanije.

Literatura
----------

* Magyar Életrajzi Lexikon

Izvori
------

1. ↑  Jutarnji list, 29. prosinca 1912. str. 1.

Vanjske poveznice
-----------------

* Unkelhausser otvara zračnu poštansku liniju Beč-Budimpešta, Dom i Sviet, 1. kolovoza 1918
Dom Armije u Sarajevu
**Dom Armije** (Dom Vojske Federacije, Oficirska kasina) u Sarajevu je sagrađen 1881. godine. Prvobitno objekat je sagrađen kao oficirski kasino. Za vrijeme Jugoslavije nosio je naziv Dom JNA.

Podignut je na neizgrađenom prostoru na kome je bilo manje groblje. Još 1870. godine ta površina je otkupljena od austrougarskog generalnog konzulata za gradnju katoličke crkve, ali po naređenju poglavara vojvode Württenberga, 1880. počinje izgradnja oficirskog kasina, dovršenog i svečano otvorenog već naredne godine. To je bilo središte društvenog života grada Sarajeva sve do kasnije izgradnje Društvenog doma. Ovdje su se održavale izložbe, javna predavanja, a prvi koncert vojničke muzike održan je već 1881. godine. Štampa ovo navodi kao prvorazredan kulturni događaj Sarajeva, kome su prisustvovali Njihove Preuzvišenosti podmaršali baron Dahlen i Stransky i drugi vrhunski činovnici, potom daje informaciju o izvedenim djelima Mendelsohna, Bethovena, Mozarta, Schuberta, Delibesa i Halevya. Uskoro je održan i drugi koncert na kome su nastupili solisti na klaviru i violini uz pratnju orkestra, a potom su filharmonijski i drugi koncerti uvedeni kao redovni, što se do novijeg vremena održalo kao tradicija u istom objektu i istoj sali. Zanimljivo je i to da je nekoliko godina orkestrom 50. pješačke pukovnije dirigovao vojni kapelnik Franz Lehar, vrlo vjerovatno otac čuvenog kompozitora Franza Lehara (1870.-1948.), neko vrijeme građanina Sarajeva.

Nacionalni spomenik
-------------------

Zgrada Doma Armije je nacionalni spomenik BiH. Ovu odluku Komisija je donijela na sjednici održanoj od 14. do 20. marta 2006. godine u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović (predsjedavajući), Ljiljana Ševo i Tina Wik Nacionalni spomenik se sastoji od objekta Oficirske kasine i pokretnog naslijeđa – 4 slike autora Ismeta Mujezinovića. 

Prvobitna zgrada Oficirske kasine bila je jednospratnica koja se sastojala iz središnjeg kubusa i bočnih krila. Današnji izgled i veličina potiču iz 1912. godine, kada je zgrada produžena i dograđen sprat sa velikom svečanom salom, prema projektu Karla Paržika. Cijela kompozicija današnjeg objekta izvedena je u stilu secesije sa naročito naglašenom sjevernom fasadom i isturenim centralnim rizalitom i nešto manje akcentiranim bočnim krilima. Dimenzije centralnog dijela objekta iznose 16,50 x 31 metara, dok bočna krila imaju dimenzije 10,50 x 27 metara.

Na spratu objekta, u njegovom centralnom dijelu nalazi se glavni sadržaj, a to je svečana - koncertna dvorana koja i danas predstavlja koncertnu dvoranu sa najboljom akustikom u Sarajevu. Dimenzije ovog prostora, iznose 20 x 15 metara.

U svečanoj dvorani izložena su četiri velika platna akademskog slikara Ismeta Mujezinovića s tematikom NOB-a, velikih dimenzija: Ustanak 1941. - Prelaz preko Neretve - U slavu boraca Sutjeske - Oslobođenje Jajca 1943.

Literatura
----------

* Ibrahim Krzović, Arhitektura secesije u BiH, Biblioteka Kulturno naslijeđe, Sarajevo 1987
}}
**Donald Tusk** (22.4. 1957. -) je poljski političar kašupske narodnosti, danas na dužnosti poljskog premijera, a poznat kao osnivač i predsjednik stranke desnog centra Građanska platforma.

Tusk je zalaže za liberalizam u ekonomskim, te umjereni konzervativizam u društvenim pitanjima. 

Na trećim po redu predsjedničkim izborima u historiji demokratske Poljske, stranka ga je nominirala kao predsjedničkog kandidata. Dana 9.10. 2005. je dobio relativnu većinu oko 38 % glasova te se kvalificirao za drugi krug protiv Lecha Kaczynskog. Međutim, 23.10. je izgubio.

Kada se godine 2007. raspala desničarska koalicija premijera Jaroslawa Kaczynskog, raspisani su parlamentarni izbori za 21.10. 2007. Na njima je pobijedila Građanska platforma, što mnogi tumače pobjedom Tuska protiv premijera u predizbornoj debati.

Tuskov premijerski mandat je obilježila globalna ekonomska kriza koja je Poljsku, za razliku od gotovo svih drugih evropskih država, zaobišla. To se obično tumači time što je Poljska imala relativno veliko domaće tržište i što je zadržala zlot kao nacionalnu umjesto eura, te tako bila pošteđena krize u eurozoni. Iako se prije dolaska na vlast zalagao za suprotstavljanje Poljske i EU Rusiji, mandat mu je također obilježilo primjetno "odmrzavanje" prema istočnom susjedu.

Njegova stranka je pobijedila na parlamentarnim izborima 2011. godine, čime je Tusk postao prvi postkomunistički premijer Poljske koji je na izborima obranio premijerski mandat.

| * p
* r
* u
Evropski savjet |
| --- |
| 
* Popis sastanaka
	+ '98
	+ '99
	+ '00
	+ '01
	+ '02
	+ '03
	+ '04 (jan–apr)
	+ '04 (may–dec)
	+ '05
	+ '06
	+ '07
	+ '08
	+ '09
	+ '10
	+ '11
	+ '12
	+ '13 (jan–jun)
	+ '13 (jul–dec)
	+ '14
	+ '15

 |
| 
* Evropska unija Michel (**predsjednik Evropskog savjeta**)
* Evropska unija Von der Leyen (predsjednik Evropske komisije)

* Austrija Kurz
* Belgija Wilmès
* Bugarska Borisov
* Kipar Anastasiades
* Češka Babiš
* Danska Frederiksen
* Estonija Ratas
* Finska Marin
* Francuska Macron
* Hrvatska Plenković
* Grčka Micotakis
* Irska Varadkar
* Italija Conte
* Latvija Kariņš
* Litvanija Nausėda
* Luksemburg Bettel
* Mađarska Orbán
* Malta Abela
* Nizozemska Rutte
* Njemačka Merkel
* Poljska Morawiecki
* Portugal Costa
* Rumunija Iohannis
* Slovačka Pellegrini
* Slovenija Šarec
* Španija Sánchez
* Švedska Löfven

 |

***Donald Tusk*** na Wikimedijinoj ostavi
**Donald Masike'Vanua Kalpokas** (23. august 1943 -) je vanuatuanski političar i diplomat koji je u dva navrata služio kao premijer.

Početkom 1970-ih je, u doba anglo-francuskog kondominija zajedno s Walterom Linijem osnovao Novohebridsku nacionalnu partiju, koja od 1974. djeluje pod imenom Vanua'aku Pati. Kalpokas je dva puta služio kao ministar vanjskih poslova u Linijevom kabinetu, ali se s Linijem razišao u jesen 1991. i uspio u Parlamentu izglasati njegovo nepovjerenje njegovoj vladi. Kalpokas je nakon toga postao premijer i vođa stranke, a Lini je počeo voditi otpadničku Nacionalnu ujedinjenu partiju (NUP). Pred sam kraj 1991. je Kalpokasova stranka izgubila izbore, a Kalpokas morao napustiti premijerski položaj. Kalpokas je godine 1998. zajedno sa Linijem formirao novu vladajuću koaliciju te služio kao premijer sve do ostavke 1999. godine. Godine 2001. je podnio ostavku na mjesto vođe stranke, a 2004. se bez uspjeha natjecao za predsjednika. U novembru 2007. je imenovan za stalnog predstavnika Vanutaua u UN.

Izvori
------

1. ↑  „United Nations website". Arhivirano iz originala na datum 2008-06-24. Pristupljeno 2010-08-18.

* KALPOKAS, Donald International Who's Who. accessed September 4, 2006.
* Index Ka Rulers.org. accessed September 4, 2006.

| * p
* r
* u
Premijer Vanuatua |
| --- |
| W. Lini • Kalpokas • Korman • Vohor • Korman • Vohor • Kalpokas • Sopé • Natapei • Vohor • H. Lini • Natapei | Zastava Vanuatua |
**Demokratska partija socijalista Crne Gore** je politička stranka u Crnoj Gori koja je osnovana godine 1990. preimenovanjem tadašnjeg Saveza komunista Crne Gore, odnosno od frakcije koja je došla na vlast u antibirokratskoj revoluciji 1989. godine pod te pod vodstvom Mile Đukanovića i Momira Bulatovića podržavala politiku Slobodana Miloševića tokom raspada Jugoslavije.

DPSCG je lako dobila prve višestranačke izbore u Crnoj Gori u decembru 1990. godine, te ostala na vlasti - bilo samostalno, bilo u koalicijama - sve do današnjeg dana, što nije uspjelo nijednoj drugoj stranci na području bivše Jugoslavije.

Sankcije protiv SRJ i globalna nepopularnost Miloševića i Srbije su sredinom 1990-ih dovelo do raskola u DPSCG. Dok se Bulatović zalagao za nastavak saveza s Miloševićem, dotle se Đukanović zalagao za sve veće distanciranje, odnosno sve samostalniju politiku Crne Gore u odnosu na tadašnju SRJ. Nakon što je u borbi za vlast u stranci pobjedu odnijela Đukanovićeva frakcija, pristaše Bulatovića su formirale opozicijsku Socijalističku narodnu partiju.

Đukanovićeva DPSCG je od 1997. godine, kada je dobila parlamentarne izbore, nastavila proces sve većeg osamostaljivanja Crne Gore, ali je 2002. ipak odustala od referenduma o nezavisnosti koji je bio predviđen Sporazumom sa Liberalnim savezom Crne Gore. Godinu dana kasnije, Đukanović potpisuje *Beogradski sporazum* kojim se Savezna republika Jugoslavija transformisala u Državnu zajednicu Srbije i Crne Gore. Državna zajednica je prestala da postoji nakon referenduma 2006. godine kojim je Crna Gora postala nezavisnom državom.

Vanjske veze
------------

* Službena stranica

Референце
---------

1. ↑  Sporazum o raspisivanju referenduma u roku od jedne godine

| * p
* r
* u
Političke partije u Crnoj Gori Crna Gora |
| --- |
| Skupština | 

|  |  |
| --- | --- |
| Vlada i njena podrška | 
* DPS (35)
* SD (2)
* BS (2)
* LP (1)
* FORCA (1)
* HGI (1)

 |
| Opozicija | 
* DCG (8)
* NOVA (8)
* PzP (5)
* DEMOS (4)
* SDP (4)
* DNP (4)
* SNP (3)
* URA (2)
* RP (1)

 |

 |
| 
* Lista političkih partija
* Politika Crne Gore

 |
Leonardo da Vinci, skica srebrenkom na papiru za "Posljednju večeru" (detalj glave apostola Filipa).
**Srebrenka** je metalna olovka koja spada u crtaće tehnike. Ona je za razliku od grafitne olovke nastala od posebne legure olova i srebra. Ovakvim spojem iskorišćena je mogućnost olova da ostavlja jasan trag po podlozi, a drugi sastojak - srebro daje čvrstoću na tragu koji ostaje.

Srebrenka se ubraja u precizne i detaljne analitičke crtaće tehnike. Crtež koji se radi sa srebrenkom je veoma detaljan i precizan. Crtač ima mogućnost da pedantno, jasno i tačno obradi motive i forme do najsitnijih pojedinosti. Ovakav način rada upućuje na skoro naučnu preciznost. Crteži rađeni srebrenkom mogu obilovati brojnim detaljima. Srebrenka se u odnosu na klasičnu olovcku skoro i ne troši. Mora se voditi računa da se ne pritiska prejako po papiru, pošto njen oštar vrh može da podere površinu po kojoj crtamo. 


| * p
* r
* u
Slikarske tehnike |
| --- |
| Osnovne tehnike | Akvarel • Gvaš • Tempera • Pastel • Uljene boje • Akrilne boje • Freska • Enkaustika • Batik • Kolaž • Mozaik • Vitraj • Tapiserija |
| Tehnike slikanja | Plošno slikarstvo • Iluzionističko slikarstvo • Lazurno slikanje • Pastozno slikanje • Kjaroskuro • Zgrafito • Frottage • Sfumato |
| Crtačke tehnike | Srebrenka • Olovka • Ugljen • Tuš • Sepija • Kreda • Flomaster • Kemijska olovka |
| Povezano | Grafičke tehnike • Slikarstvo |
**Demokratska stranka** (kmerski: ក្រុមប្រជាធិបតេយ្យ; srpskohrvatski: "Demokratska grupa") bila je lijevo orijentirana nacionalistička stranka u Kambodži, koju je 1946. godine osnovao princ Sisowath Youtevong. S obzirom da su u periodu kolonijalne Kambodže bili glasni i radikalni zagovornici nezavisnosti, Demokratska stranka je bila dominantna politička opcija u Kambodži sve do formiranja Sihanoukovog pokreta *Sangkum* 1955. godine. Njezina glavna opozicija bila je Liberalna stranka, koja je bila monarhistički i konzervativno orijentirana. 

Kada je stranka sredinom pedesetih skrenula ulijevo, brojni ugledni članovi, među kojima je bio i Penn Nouth, napustili su stranku. Godine 1955. Sihanouk je osnovao antikomunistički pokret *Sangkum* kako bi izašao na parlamentarne izbore. Dan prije izbora, vladini agenti pucali su na tadašnjeg stranačkog vođu, ljevičara Kenga Vannsaka, a na sam dan izbora su glasači Demokratske stranke masovno pozatvarani; uz to, napadnut je i ured stranke u gradu Battambangu. Demokratska stranka je na koncu osvojila samo 12% glasova na izborima 1955. godine, a dvije godine kasnije je i službeno raspuštena. Prema pismima koje ja za sobom ostavio princ Sisowath Monireth, raspuštanje se dogodilo nakon "prijateljskog sastanka" između preostalih vođa stranke i premijera Sihanouka, nakon kojega su demokrati pretučeni od strane Lon Nolove policije.

Stranka je obnovljena 1970. godine od strane Ina Tama, ali je nakon niza manipulacija i neuspjeha potpuno izostala s političke scene. Raspuštena je nanovo tokom 90-ih godina. 

Službeni slogan stranke bio je "Mir, nezavisnost, disciplina i hrabrost", dok je službeni logo bila slonova glava s tri lotosova cvijeta.

Izborna historija
-----------------

| Izbori | Glasova |  % | Mandata | +/– | Pozicija | Vlada |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1946. | N/A | 73 | 50 / 67 | - | 1. mjesto | Vlada |
| 1947. | N/A | N/A | 44 / 75 |  6 | Steady 1. mjesto | Vlada |
| 1951. | N/A | N/A | 54 / 78 |  10 | Steady 1. mjesto | Vlada |
| 1955. | 93,921 | 12.3 | 0 / 91 |  54 |  Van parlamenta | Bez mandata |
|
*Za ostale upotrebe, v. Transparentnost.*
**Transparentnost** je izraz koji u društvenom, odnosno političkom kontekstu označava javno djelovanje pojedinaca, društvenih grupa, organizacija, institucija i državne vlasti koje karakterizira otvorenost, odnosno spremnost da se podaci o njemu što je moguće više učine dostupnim javnosti i na taj način odgovornim prema široj zajednici. Transparentnost je ideal koji se u suvremenim zapadnim društvima nastoji ostvariti kroz javni pristup informacijama kojima raspolažu vlada ili institucije od javnog značaja, odnosno kroz javne rasprave o budžetu i financiranju takvih entiteta. Smatra se da transparentnost, ukoliko se nastoji dosljedno primijeniti, predstavlja jedno od najboljih sredstava za prevenciju korupcije i raznih drugih oblika zloupotrebe.

V. također
----------

* Sukob interesa
* Transparency International
* Transparentnost Srbija

Eksterni linkovi
----------------

* Arhivirano 2012-04-26 na Wayback Machine-u
* 
* The National Institute on Money in State Politics
* Transparency International
* Democratic Transparency Party Arhivirano 2018-04-14 na Wayback Machine-u
* Transparency and Development Arhivirano 2017-09-14 na Wayback Machine-u
**Demokratska stranka** (engleski *Democratic Party*) je jedna od dvije vodeće političke stranke u SAD.

Iako se tvrdi da svoje korijene ima u Demokratsko-republikanskoj stranci koju je Thomas Jefferson stvorio 1792. godine (te prema tome predstavlja jednu od najstarijih danas postojećih stranki na svijetu), Demokratska stranka u modernom smislu svoj kontinuitet dobija tek s njenim raspadom na dvije frakcije u doba predsjednika Andrewa Jacksona, čiji su se pristaše počele nazivati demokratima.

Demokratska stranka je u svojim počecima u 19. vijeku bila po svojoj orijentaciji konzervativna i najčešće vezana uz poljoprivredne interese robovlasničkog Juga. Demokratska stranka je dominirala američkom politikom do pojave Republikanske stranke i američkog građanskog rata, prilikom koje su mnogi demokrati bili na strani poražene Konfederacije američkih država. Pobjednički republikanci su uspostavili dominaciju koja je trajala decenijama, a demokrati su svoju izbornu bazu počeli pronalaziti u etničkim manjinama kao i siromašnim farmerima. 

Krajem 19. vijeka Demokratska stranka pod populističkim vođom Thomasom Jenningsom Bryanom počinje polagano skretati ulijevo, a taj se proces intenzivirao pod predsjednikom Franklinom Delanom Rooseveltom i njegovim projektom New Deal da bi kulminaciju dobio 1960-ih pod Lyndonom B. Jonhnsonom i njegovim ambicioznim projektom države blagostanja po uzoru na evropske socijaldemokracije.

Skretanje demokrata ulijevo se nastavilo sve do 1980. i Reaganove revolucije kada je pojava tzv. Reaganovih demokrata nagnala stranku da pod vodstvom Billa Clintona počne skretati prema centru i desnici.
Početkom 21. vijeka je nezadovoljstvo predsjednikom Bushom i ratom u Iraku u stranci ponovno ojačalo lijevo tzv. *progresivno* krilo.

***Demokratska stranka SAD*** na Wikimedijinoj ostavi
**Tolerancija** ili **trpeljivost** je pojam iz oblasti društva, kulture ili religije koji se odnosi na kolektivnu i pojedinačnu praksu prihvatanja i saradnje sa osobama koje nisu iste vere, ne misle na isti način, imaju drugačiji politički stav ili se razlikuju po nekom drugom osnovu. Tolerancija uključuje svesnu odluku da se postupi nenasilno ili uzdržano. Zasnovana je i na verskim učenjima svih dominantnih religija, ali i na državnim zakonima koji ustanovljavaju pravo na različito mišljenje i neugrožavanje pojedinca. 

U biopsihološkom smislu, tolerancija je pojedinčev kapacitet da produži ili prevaziđe efekte određene droge. Zato što droge imaju tendenciju da daju slabije efekte ponovnom upotrebom, korisnik često povećava količinu da bi postigao isti efekat, odnosno njegova tolerancija na drogu se povećava.

Izvori
------

Ovaj članak, ili jedan njegov segment, izvorno je preuzet iz knjige Ivan Vidanović "*Rečnik socijalnog rada*" uz odobrenje autora.

Spoljašnje veze
---------------

***Tolerancija*** na Wikimedijinoj ostavi

* Fight hate and promote tolerance
* Centar za nenasilnu akciju, publikacije Arhivirano 2007-03-22 na Wayback Machine-u
**Džamija u Umoljanima** nalazi se u naselju Umoljani, općina Trnovo (FBiH), Bosna i Hercegovina, na nadmorskoj visini 1350 metara, na planini Bjelašnici. Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 9. do 15. septembra 2008. godine, donijela je odluka da se džamija u Umoljanima proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine Nacionalni spomenik čini džamija i groblje.

Historija
---------

O gradnji umoljanske džamije ne postoje pismeni tragovi, nije sačuvana vakufnama, niti ima nekog drugog dokumenta uz pomoć kojeg se pouzdano može datirati vrijeme njene izgradnje. Na osnovu implicitnog zaključivanja smatra se da je prva džamija, drvena, na ovom mjestu izgrađena prije 200 godina, a današnja džamija je vjerovatno izgrađena početkom XX vijeka.

U ovoj džamiji, tokom Drugog svjetskog rata, čuvana je i sačuvana Sarajevska Hagada.

Tokom rata 1992-1995. jedini objekat na području bjelašničkih sela koji nije bio zapaljen je džamija u Umoljanima. O tome se stvaraju i legende.

Opis
----

Džamija je pravougaone osnove spoljnih gabaritnih dimenzija oko 8,20 x 15,55 m, zidana od kamena. Sastoji se od otvorenog ulaznog trijema sa sofama, pretprostora sa stepeništem za mahfil, abdesthane, centralnog molitvenog prostora u prizemlju objekta, prednjeg mahfila i munare sazidane uz jugozapadni, perimetralni zid džamije.

Mihrabska niša je u jugozapadnom zidu, do nje je mahfil, sa kojeg se penje na tavanski prostor. Krovna konstrukcija je drvena, a kao pokrov primijenjen je crijep.

Munara je postavljena na postamentu zidanom od kamena i obložena je limenim plaštom. U osovini munare postavljen je drveni jarbol (stožer). Oko jarbola džamije je izvedeno spiralno stepenište kojim se penje na zatvorenu galeriju šerefe. Unutrašnjost džamije u Umoljanima sadrži sedam kaligrafskih natpisa, šest od njih su napisani na tri džamijska zida i jedan u mihrabu. Natpisi su rađeni u skorije vrijeme.

Vanjski linkovi
---------------

* Džamija ostala sačuvana Arhivirano 2017-05-28 na Wayback Machine-u
* Džemat Umoljani
**Zračne snage Vojske Sjedinjenih Država** (engleski: , skraćeno **UAAF** ili **AAF**) predstavljao je rod avijacije, odnosno zrakoplovne snage unutar američke kopnene vojske, koji je postojao od 1941. do 1947. godine. Godine 1942. je Vojska SAD bila službeno podijeljeno u tri komponente - Kopnene snage Vojske, Službe opskrbe i AAF. 

AAF je naslijedio i objedinio sve dotada razdvojene resurse Zrakoplovnog zbora, Zračnih snaga Općeg štaba, kao i zrakoplovnih snaga pri pojedinačnim službama i korpusima. Također je postala prva zrakoplovna služba sa vlastitim instalacijama i pomoćnim osobljem. U decembru 1943. AAF je raspolagao sa oko 80.000 aviona, 783 baze na teritoriju SAD i oko 2,4 miliona pripadnika. Do maja 1945. je imao 1,25 miliona pripadnika izvan SAD u oko 1600 različitih baza. 

AAF je ostao formalno podređen Vojski sve do 1947. kada je postao osnov za samostalno i danas postojeće Ratno zrakoplovstvo SAD.

Vanjske veze
------------

***Zračne snage Vojske SAD*** na Wikimedijinoj ostavi

* ArmyAirForces.com
* Allied Fighter Combat Footage Arhivirano 2009-05-16 na Wayback Machine-u
* U.S. Army Air Forces in World War II: Combat Chronology 1941–1945 Arhivirano 2007-11-09 na Wayback Machine-u
* Air Power: The United States Air Force Arhivirano 2007-04-07 na Wayback Machine-u
* Army Air Forces Aircraft: A Definitive Moment Arhivirano 2007-09-09 na Wayback Machine-u
* AAFCollection.info
* USAAF.net
* USAAF in WWII Arhivirano 2018-03-04 na Wayback Machine-u
Za ostale osobe s istim imenom, v. Bonifacije (razvrstavanje).
**Bonifacije** (latinski: , ? - 432), također poznat i kao **grof Bonifacije** (*comes Bonifacius*), bio je zapadnorimski vojskovođa poznat kao guverner Afrike. Na tom je mjestu igrao značajnu ulogu u građanskom ratu započetom godine 423. nakon smrti cara Honorija i proglašenja njegovog službenika Ivana za novog cara. Bonifacije ga je odbio priznati te prekinuo isporuku strateški važnih zaliha žita za Italiju. To je, između ostalog, omogućilo pobunu Aecija, a nakon čega je, uz podršku istočnorimskog cara Teodozija II novim carem postao Valentijan III uz regenstvo Gale Placidije. Ubrzo su Bonifacije i Aecije postali najljući suparnici; Aecije je 428. uspio nagovoriti Galu Placidiju da Bonifacija optuži za veleizdaju. Bonifacije je na to reagirao pozvavši Vandale pod kraljem Gajzerihom da iz Hispanije prijeđu u Afriku kao najamnička vojska. Došlo je do masovne migracije, ali je u međuvremenu Bonifacije ponovno stekao Galinu naklonost. Tada je od Vandala tražio da se vrate, ali su oni to odbili učiniti, te digli ustanak i stvorili nezavisno Vandalsko Kraljevstvo u sjevernoj Africi. U međuvremenu je 432. Aecije napao Italiju, pa je Gala Placidija pozvala Bonifacija da intervenira. On je to uspješno učinio u bitci kod Ravenne gdje je Aecije poražen i natjeran u progonstvo. U bitci je Bonifacije teško ranjen i nekoliko mjeseci kasnije je umro. Na mjestui *magister milituma* ga je naslijedio zet Sebastijan, ali nakratko, jer se Aecije vratio i postao *de facto* gospodar Zapadnog Carstva.

Bonifacija, zajedno sa njegovim suparnikom, ponekad nazivaju posljednjim Rimljaninom.

Literatura
----------

* John M. O'Flynn, *Generalissimos of the Western Roman Empire*
* Stewart I. Oost, ' 'Galla Placidia Augusta' '
|  |
| --- |
|  |

**Dikcija** (lat. *dictio* = govorenje, izražavanje)) odnosi se, u svom izvornom značenju, na izbor vokabulara svojstven nekom određenom piscu ili govorniku, kao i na stil izražavanja u nekoj pesmi ili priči. Iz toga se razvilo drugo značenje ove reči, koje je danas preovladalo, a odnosi se na osobenost govora, tj. na umeće takvog govora gde se svaka reč jasno čuje i razume u svojoj punoj složenosti, i tiče se pre izgovora i tona nego izbora reči i stila. Za dikciju se, u ovom sekundarnom značenju, ponekad koriste i termini elokucija ili artikulacija.

Dikcija izučava različite predmete, od kojih je među najvažijim registar upotrebe reči u formalnom ili neformalnom kontekstu. Analiza književne dikcije otkriva opšti ton i karakter jednog teksta, npr. prevaga glagola koji se odnose na kretanje u prostoru sugeriše aktivan karakter, dok prevaga glagola koji se odnose na stanje uma odražava introspektivni karakter. 

U književnosti, dikcija se smatra osobenim tonom ili stilom koji neki pisac primenjuje i koji omogućuje da se neko delo lako identifikuje s tim piscem. U tom značenju dikcija uključuje izbor određenih reči ili izraza koji postaju svojstveni tom piscu. Dikcija može biti arhaična (koja koristi staromodni stil i izraze), visoka (koja koristi uzvišeni jezik i stil) i niska (koja koisti svakodnevni jezik).

Vidi još
--------

* Delanje (filozofija)
* Deskripcija
* Elokucija
* Enuncijacija
* Pozdrav
* Naracija
* Ortoepija
* Pesnička dikcija
* Produkcija govora
* Registar (sociolingvistika)
* Tehnika daha

Vanjske veze
------------

* Examples of diction in poetry
* Style and Diction — free software by the GNU Project
**Distrikti Surinama** (nizozemski: *districten*) kojih ima 10, su administrativne jedinice prvog nivoa lokalne samouprave na koje je Surinam administrativno podjeljen nakon reforme 1985.

Distrikti (okruzi) se nadalje dijele na općine (*ressorten*).

Historija
---------

Surinam je veći dio 20. vijeka bio nizozemska kolonija, tek od 1975. je postao nezavisan.

Dekretom nizozemskog kralja - 1834. kolonija je podijeljena na 8 okruga; Donji Commewijne, Donja Cottica, Matapica, Para, Saramacca, Gornji Commewijne, Gornja Cottica i Perica, Gornji Surinam i Torarica i dva distrikta Coronie i Nickerie.

Kolonija je 1927. reorganizirana na 7 distrikta: Commewijne, Coronie, Marowijne, Nickerie, Paramaribo, Saramacca i Surinam.

Surinam je 1954. proglašen prekomorskim teritorijem Nizozemske i njezinim sastavnim dijelom, sa određenom autonomijom.
Distrikt Brokopondo je 1958. odvojen se od Distrikta Surinam.
Prvi popis stanovništva proveden je 1964.
Distrikt Para je odvojen od okruga Surinam 1966. (ili 1968. ?).

Nakon što je Surinam postao nezavisan 1975. - 1985. provedena je reforma državne uprave. Dotadašnji Distrikt Surinam je podijeljen između Distrikta Commewijne, Para, Saramacca i novog Wanice, formiran je Distrikt Sipaliwini od velikih dijelova Brokoponda, Marowijne, Nickerie i Saramacca, odnosno od gotovo 4 / 5 petine zemlje.

Lista današnjih distrikta
-------------------------

|  | Ime | Administrativni centar | Površina (km²) | Stanovnika (2012) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Brokopondo | Brokopondo | 15,909 | 7,364 |
|  | Commewijne | Nieuw Amsterdam | 31,420 | 2,353 |
|  | Coronie | Totness | 3,391 | 3,902 |
|  | Marowijne | Albina | 16,642 | 4,627 |
|  | Nickerie | Nieuw Nickerie | 34,233 | 5,353 |
|  | Para | Onverwacht | 24,700 | 5,393 |
|  | Paramaribo | Paramaribo | 240,924 | 182 |
|  | Saramacca | Groningen | 17,480 | 3,636 |
|  | Sipaliwini | - (Paramaribo) | 37,065 | 130,567 |
|  | Wanica | Lelydorp | 118,222 | 443 |

### Lista distrikta 1966.-1985

| Ime | Stanovnika | Površina (km²) | Administrativni centar |
| --- | --- | --- | --- |
| Brokopondo | 17,000 | 21,440 | Brokopondo |
| Commewijne | 19,000 | 4,110 | Nieuw Amsterdam |
| Coronie | 3,000 | 1,620 | Totness |
| Marowijne | 26,000 | 45,980 | Albina |
| Nickerie | 35,000 | 64,610 | Nieuw Nickerie |
| Para | 18,000 | 980 | Onverwacht |
| Paramaribo | 102,000 | 32 | Paramaribo |
| Saramacca | 14,000 | 23,420 | Groningen |
| Surinam | 152,000 | 1,628 | Paramaribo |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  „*Districts of Suriname*" (engleski). Statoids. Pristupljeno 16. 11. 2022.

Vanjske veze
------------

***Distrikti Surinama*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Districts of Suriname* (`en`)

| * p
* r
* u
Distrikti Surinama |
| --- |
| Brokopondo • Commewijne • Coronie • Marowijne • Nickerie • Para • Paramaribo • Saramacca • Sipaliwini • Wanica |  |
**Suncokret** (*Hellianthus annuus*) ili podunac, đirasol, tornizol, čije botaničko ime Helianthus potječe od grčkih riječi *helios* (sunce) i *anthos* (cvijet) je jednogodišnja zeljasta biljka iz porodice glavočika (*Asteraceae*).

Porijeklo
---------

  

Suncokret potječe s jugozapada Sjeverne Amerike, iz Perua i Meksika. Još 1.000 godina prije Krista suncokret su uzgajali sjevenoamerički Indijanci, mljeli sjemenke u brašno, dodavali u kruh, radili ulje.

Maje su štovale suncokret kao simbol svjetlosti i plodnosti, pile čaj od latica, jele sjemenke, peteljke, listove i latice.

Suncokret već tisućama godina uzgajaju i Kinezi, stari Grci su suncokret posvetili bogu Heliosu (grčki bog Sunca), a rimski pjesnik Ovidije u Preobražajima spominje mit po kojem je djevojka zaljubljena u boga Apolona bila pretvorena u suncokret.

Astečke svećenice boga Sunca su u 15. stoljeću bile krunjene suncokretima, a početkom 16. stoljeća španjolski kršćanski misionari su ga donijeli u Europu.
Već u 17. stoljeću suncokret se proširio Europom, a masovni uzgoj suncokreta počeo je u 18. stoljeću, najprije u Njemačkoj i Rusiji, a zatim i na zapadu i prema Sredozemlju.

Rasprostranjenost
-----------------

Sjemenke suncokreta
U Njemačkoj se suncokret najviše počeo uzgajati tijekom 2. svjetskog rata, a do 1970. godine bio je iza soje druga glavna sirovina za hranu i ulje.

Danas se suncokret uzgaja po cijelom svijetu, najviše u Rusiji, Francuskoj i južnoj Europi, kao stočna hrana, za proizvodnju biljnog ulja, ali i kao ukrasna biljka.

Ljekoviti dijelovi
------------------

Latice suncokreta u narodnoj se medicini priprema čaj i tinktura, imaju gorkast i sluzav okus i blago mirišu na med, a sadrže antocijanske glikozide, ksantofil, kolin, betain, karotenoide, fitosterine, sapogenine, suncokretovu kiselinu.
Sjemenke suncokreta imaju veliku hranjivu vrijednost i izuzetno su bogate uljem. Sjemenke suncokreta sadrže 30-50% ulja, već 25 grama sjemenki zadovoljava dnevne potrebe organizma za vitaminom E. Osim sirovih sjemenki upotrebljavaju se pripravci od osušenih i prženih sjemenki.

U kulinarstvu ima također značajnu ulogu, a sjemenke su bogate bjelančevinama gotovo jednako kao i odrezak mesa. Od sjemenki se pripremaju i razni namazi s tofuom ili nekim povrćem.

***Suncokret*** na Wikimedijinoj ostavi
***Tamerlan Veliki*** (engl. , skraćeno ***Tamburlaine***), je predstava u dva dela Kristofer Marloua. Prvi dio je izveden u 1587. na londonskoj pozornici. Oba dela su štampana u 1590. Komadi su zasnovani na životu tatarskog emira i osvajača Tamerlana poznatog i kao Timur Hromi ( 9. april 1336. — 18. februar 1405) 

Predstava je prektretnica u elizabetanskoj javnoj drami; označava okretanje od nespretnog jezika i slabijih zapleta ranijih Tjudorovih dramatičara i novo zanimanje za svež i živopisan jezik, nezaboravnu akciju i intelektualnu složenost. Uz špansku tragediju Tomasa Kida, može se smatrati prvim popularnim uspehom londonske javne scene.

Prvi deo je nepospjelog eponima svih vremena u stilskom izražavanju grčkih demibogova i otvara se u Persepolisu. Persijski car Miket, savjetovan Meandarom, šalje trupe da se skoli i vezan privede pred njegov prestol Tamerlan, skitski pastir i, u tom trenutku, nomadski razbojnik. U istoj sceni, Miketov brat Hosroje planira da svrgne Miketa i preuzme carstvo. Prizor se prebacuje u Skitiju, gdje se Tamerlan udvara i osvaja Zenokratu, ćerku egipatskog sultana. Umećem elokventosti uz izgled, ("pleća širokih tako, da ponesu teret Atlasa, sred muževnog lika smešten je dragulj, vredan celog sveta") njegova priroda se nameće sa sudbinom da učini ga slavnim, u dostignuću. Suočen prvo sa Miketovim vojnicima, nagovara prvo vojnike, a zatim Hosroja da mu se pridruže u borbi protiv Miketa. Iako obećava Hosroju persijski presto, Tamerlan se odriče ovog obećanja, i nakon što je pobedio Miketa, preuzima ličnu kontrolu nad Persijom. Sada predvodna figura, Tamerlan obraća pažnju na Bajazita, cara Turaka. Pobeđuje Bajazita i kraljevske pritoke, hvatajući cara i njegovu suprugu Zabinu. Pobedonosni Tamerlan drži poraženog vladara u kavezu i hrani ga ostacima stola, puštajući Bajazita samo da bi ga iskoristio kao podnožje za noge. Bajazit se kasnije ubija na sceni udarajući glavom o rešetke kada je čuo za sledeću pobedu Tamerlana. Nakon što je pronašla njegovo telo, Zabina to čini isto. Ubrzo posle osvajanja Afrike, imenovao se carem tog kontinenta. Tamerlan upire pogled u Damask, metu koja mu postavlja egipatskog sultana, njegovog budućeg tasta, direktno na put. Zenokrata moli budućeg muža da poštedi njenog oca. On se pokorava, umesto da sultana učini davaocem danka. Predstava se završava venčanjem Tamerlana i Zenokrate, koja je krunisana za caricu Persije.
**Triša Dženin Helfer** (engl. ; rođena 11. aprila 1974.) je kanadska glumica i bivši supermodel. Poznata je po ulozi sajlonskog modela Broj Šest u TV seriji Svemirska krstarica Galaktika. Helfer je nemačkog, švedskog, francuskog i norveškog porekla.

Triša je rođena i odrasla u ruralnom delu Donalde, u Okrugu Stelter, kanadska država Alberta, na farmi svojih roditelja. Keli Streit, skaut modne agencije, otkrio je Trišu dok je stajala u redu lokalnog bioskopa. Tada je imala 17 godina.

Model
-----

Triša Helfer je u svojoj karijeri bila model raznih renomiranih modnih kreatora kao što su Ralf Loren, Versaći, Šanel, Dolče i Gabana, Kristijan Dior, Živanši i Đorđo Armani. Bila je lice sa naslovnih strana Kosmopolitana, Vouga, Ela, a u nekoliko navrata slikala se i za Maksim. 2007. godine proglašena je za 57. na Maksimovoj listi 100 najseksipilnijih žena. Iste godine Helfer se slikala naga za februarsko izdanje Plejboja. Triša je 2002. godine odlučila da okonča karijeru supermodela kako bi se bavila glumom.

Spoljašnje veze
---------------

***Tricia Helfer*** na Wikimedijinoj ostavi

* Tricia Helfer na IMDb-u (`en`)
* Zvanični sajt
**Sunderland** (čita se *Sanderland*) je lučki grad od 174,989 stanovnika na sjeveroistoku Engleske u Grofoviji Tyne and Wear, on je i administrativni centar metropolitanskog borougha City of Sunderland od 277,150 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Southend leži u estuariju rijeke Wear i duž obala Sjevernog mora, udaljen dvadesetak km jugoistočno od Newcastla.

Historija
---------

Sunderland je izrastao iz tri naselja na samom ušću rijeke Wear. 

Najstarije od njih na sjevernoj obali rijeke, kasnije nazvano - *Monkwearmouth*, niklo je pored samostana osnovanog 674. U tom naselju je rođen i školovao se Beda Uvaženi (672 / [[673-735), poznati anglosaksonski kroničar. Na užnoj strani rijeke, malo prema zapadu, ležalo je naselje - *Bishopwearmouth*, nazvano tako jer je 930. dano kao feud biskupiji Grofovije Durham. Treće naselje *Wearmouth* je za ranog srednjeg vijeka bilo jedina luka Durhama, ono je uspješno trgovalo solju i ribom.

Stopljena naselja nazvana su - Sunderland, najvjerojatnije po jednom dijelu Monkwearmoutha, koje je bilo sundered (odvojeno) od samostana.

Sunderland je dobio povelju o statusu grada krajem 12. vijeka, a 1634. i povelju kojom je postao borough.

Ekspanzija trgovine ugljenom tokom 17. vijeka, koja se bazirala na razvoju rudarstva po dolini rijeke Wear, rezultirala je naglim rastom grada. Računa se da se krajem 17. vijeka izvozilo nekih 180.000 tona ugljena godišnje iz Sunderlanda.Do sredine 18. vijeka razvila se i brodogradnja, pa je u to vrijeme vjerojatno bio lider britanske brodogradnje. U isto to vrijeme razvila se i manufakturna proizvodnja stakla i keramike.

Velika zavisnost lokalne privrede od brodogradnja i remonta brodova, dovela je do velike nezaposlenosti za Velika ekonomska kriza 1930-ih. Tad se shvatilo da se njegova privreda mora diverzificirati, zbog tog su izgrađene industrijske zone kod Southwicka i Hendona, kao punktovi koji bi mogli privući nove industrije. Krajem 20. vijeka rudarstvo i brodogradnja su bankrotirali.

Privreda i obrazovanje
----------------------

U današnjem Sunderlandu nove industrije su elektronika i automatika, a sektor usluga postaje sve važniji za lokalnu privredu.

  

Sunderland ima univerzitet, muzej i umjetničku galeriju. Pored grada u distriktu leže turistički gradići Roker i Seaburn.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Kina, Harbin
* Francuska, Saint-Nazaire
* SAD, Washington, D.C.
* Njemačka, Essen

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: North East England" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 11. 2016.
2. ↑  „United Kingdom: Tyne and Wear" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 11. 2016.
3. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Sunderland*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 11. 2016.

Vanjske veze
------------

***Sunderland*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sunderland City Council (`en`)
**CN toranj** je zgrada u Torontu u Kanadi. Visok je 553,33 metara. Najvažnija je turistička atrakcija u Torontu i privlači više od dva milijuna međunarodnih posjetitelja svake godine. Kanadska nacionalna željeznička tvrtka dala je izgraditi CN toranj. Posjetitelji mogu vidjeti Toronto iz tornja na dvije razine: na nadmorskoj visini od 330 metara i na visini od 447 metara. Kada je sagrađen bio je najviša zgrada na svijetu i najviši toranj na svijetu. To više nije nakon gradnje Burj Khalife, tornja Canton i Tokyo Skytree-a. Još uvijek je najviša zgrada na zapadnoj hemisferi i jedan od najpoznatijih simbola Kanade.

Kanadska nacionalna želejznička tvrtka došla je na ideju 1968. godine, da se izgradi veliki televizijski i radio toranj za šire područje Toronta.

CN toranj dio je centra Metro, najvećeg razvojnog projekta u Torontu. Željelo se izdići toranj 300 metara iznad najviših zgrada u gradu, jer je CN toranj sagrađen u samom središtu grada, gdje su bile najviše zgrade. Toliko je visok, da se može vidjeti s udaljenosti od 30 kilometara.

Izgradnja je počela kopanjem temelja 6. veljače 1973. godine. Oko 56 000 tona materijala uklonjeno je do dubine od 15 metara. Za temelj se koristio 7000 tona betona i 450 tona armature. Na cijelom projektu radilo je 1537 ljudi, koji su koristili 40 500 kubičnih metara betona. Vrh antene podignut je uz pomoć helikoptera. Cijena izgradnje iznosila je tadašnjih 75 milijuna dolara, (dnas 350 milijuna dolara). CN toranj otvoren je 26. lipnja 1976. prije nego se planiralo. Do sredine devedesetih godina postao je jedna od glavnih turističkih atrakcija u gradu.

Zanimljivosti
-------------

* CN toranj je 13 metara viši od tornja Ostankino u Moskvi i gotovo dvostruko viši od Eiffelovog tornja.
* Jedan čovjek umro je tijekom izgradnje tornja.
* Ako vjetar puše brzinom od 200 km/h, vrh tornja njiše se za 1,05 metra.
* Iz restorana na vrhu tornja sa staklenim podovima, može se vidjeti cijeli grad.

Vanjske veze
------------

* (`en`) Službene stranice

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **CN toranj** |
**Carica Pan** (潘皇后, osobno ime shu淑, ? -252) bila je carica kineske države Istočni Wu, jednog od Tri kraljevstva. Bila je posljednja supruga osnivača države Sun Quana, odnosno prva koja je imala titulu carice. Bila je kćer državnog službenika pogubljenog zbog prijestupa neopisanog u historijskim knjigama. Sun Quan ju je zapazio dok je sa sestrom radila u jednoj tekstilnoj radionici te je, opčinjen njenom ljepotom, oženio. Godine 243. mu je rodila sina po imenu Sun Liang. Njen sin je godine 250. postao krunski princ kada su Sun Quanu dojadili stalni sukobi dvojice starijih sinova Sun Hea i Sun Baa. Kada se Sun Quan razbolio, carica Pan je nedugo pred muževu smrt otrovana - dio historičara to pripusuje slugama kojima je dojadilo njeno zlostavljanje, a dio dvorskim klikama uplašenima da će vladati kao carica majka.

Izvori
------

* *Zapisi Tri kraljevstva*, vol. 50.
* *Zizhi Tongjian*, vol. 75.


| Kineska carska porodica |
| --- |
| **Nova dinastija** | **Carica Istočnog Wua**251–252 | Slijedi:**Carica Quan** |
| Prethodi:**Carica Cao Jie Istočne dinastije Han** | **Carica Kine (Jugoistočna)**251–252 |
**Dobocubi** (Barí, Barira, Kunaguasaya, Cunaguasaya, Dobokubi, Motilon, Motilones Bravos, Motilones del Sur), pleme američkih Indijanaca porodice Chibchan naseljeno u Kolumbiji na rijekama Catatumbo i río Oro, te u susjednom dijelu Venezuele u državi Zulia i na rezervatima Motilón-Barí i Gabarra-Cataluara.

Ime
---

Barí i njihovi sjeverni susjedi Yukpe, zbog stila nošenja frizure nazivani su i Motilón, čije je značenje 'obrijana glava'. Kako bi se ove dvije grupe razlikovale, Barí se nazivaju i *Motilones Bravos* ili *divlji Motiloni* a Yukpe za razliku od njih *Motillones Mansos*. Riječ Bari ili Barira u njihovom jeziku znači *ljudi* ("gente"; Castillo 1981:28). Ime Kunaguasaya dali su im Yukpe i znači  *'ljudi vode'*  (gente de agua) .

Kultura
-------

Kultura Motilona pripada tropskoj kišnoj šumi gdje ih na graničnom području Venezuele i Kolumbije uz rijeke Río Oro i Río Catatumbo 1989. živi oko 1,600, od čega oko 1,100 u Venezueli i 500 u Kolumbiji. Podijeljeni su po malenim skupinama od kojih 50 ljudi, od kojih svaka ima 100 do 1,000 četvornih kilometara i dvije do pet komunalnih kuća, udaljene jedna od drugih najmanje pola dana hoda kroz džunglu. Najmanje jedna kuća ima dobar ribarski položaj uz glavnu rijeku a ostale su bliže lovačkim područjima ili uz manje riječne pritoke. Uz ribolov koji Barí-Indijance opskrbljava sa 75% proteina  bave se i lovom i uzgojem raznih kultura, a najvažnija je slatka (neotrovna) manioka i musa. Riba se lovi tradicionalnim kopljem od palmina drveta poznatim kao shugda i podizanjem brana-kirora, koje konstruiraju od kamena i palmina lišća .

Izvori
------

1. ↑  Bari Language (Dobocubi, Motilon)
2. ↑  „Biblioteca Luis Ángel Arango". Arhivirano iz originala na datum 2008-12-09. Pristupljeno 2014-08-06.
3. ↑  Bari
4. ↑  Discover

Vanjske poveznice
-----------------

* Aventura Venezuela Galería: Viviendo con el pueblo Barí Sierra de Perijá
Koordinate: 41° 31′ 23" SGŠ, 20° 28′ 52" IGD

**Spas** (mak. *Спас*) je naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u krajnje zapadnom delu države. Spas pripada opštini Debar.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Spas je smešteno u krajnjem zapadnom delu Republike Makedonije, na samoj granici sa Albanijom (od koje je razdvaja jedino reka Crni Drim). Od najbližeg većeg grada, Debra, naselje je udaljeno 5 km severozapadno.

**Reljef**: Spas se nalazi u gornjem delu istorijske oblasti Debar. Selo je položeno sred plodnog Debarskog polja, koje pravi reka Crni Drim, posle istoka iz Debarskog jezera. Okolina naselja je ravničarska do valovita, pa i pogodna za poljoprivredu. Nadmorska visina naselja je približno 570 metara.

Klima u naselju, i pored znatne nadmorske visine, nije planinska, već je pre blaža, župna klima.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Spas je imao 32 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (100%).

Većinska veroispovest u naselju bio je islam.

Vidi još
--------

* Opština Debar

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica opštine Debar Arhivirano 2013-10-16 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Debar |
| --- |
| **Debar** • 
Banište •
Bomovo •
Gari •
Gornji Kosovrasti •
Donji Kosovrasti •
Konjari •
Krivci •
Mogorče •
Osoj •
Otišani •
Rajčica •
Selokući •
Spas •
Tatar Elevci •
Trnanić •
Hame •
Džepište |
Zemljopis
---------

**Brajakovo Brdo** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Netretić, Karlovačka županija. U sastavu je župe Uzvišenja Svetog Križa - Završje Netretićko. Smješteno je uz vrlo prometnu cestu Karlovac - Jurovski Brod prema granici sa Slovenijom.

Znamenitosti
------------

Trasom nekadašnje slavne povijesne ceste Lujzijane koja je povezivala Karlovac s Rijekom prolazi današnja asfaltirana cesta kroz Brajakovo Brdo.

U mjestu je sagrađena kapelica Svetog Jurja uz koju je podignuto raspelo te spomen obilježje na 37 mještana poginulih u Drugom svjetskom ratu i poraću te 2 u Domovinskom ratu.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 148 stanovnika te 42 obiteljskih kućanstava.

U 20. stoljeću veliki broj mještana je iselio u Sjedinjene Američke Države, Kanadu, Njemačku itd. Iseljavanje je započelo još krajem 19. stoljeća, nastavilo se tokom cijelog 20. - og stoljeća te doživjelo svoj vrhunac nakon Drugog svjetskog rata.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Brajakovo Brdo** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Netretić |
| --- |
| Baići • Bogovci • Brajakovo Brdo • Bukovje Netretićko • Culibrki • Donje Prilišće • Dubravci • Dubravčani • Goli Vrh Netretićki • Gornje Prilišće • Kolenovac • Kučevice • Kunići Ribnički • Ladešići • Lončar Brdo • Lonjgari • Maletići • Mali Modruš Potok • Mračin • Mrzljaki • Netretić • Novigrad na Dobri • Pavičići • Piščetke • Planina Kunićka • Račak • Rešetarevo • Rosopajnik • Skupica • Srednje Prilišće • Straža • Tončići • Veliki Modruš Potok • Vinski Vrh • Vukova Gorica • Zaborsko Selo • Zagradci • Završje Netretićko |
**Carica Qiang** (強皇后, osobno ime nepoznato, ? -356), formalno **Carica Mingde** (明德皇后, doslobvno "razumijevajuća i kreposna carica"), bila je carica kineske/Di države Raniji Qin, odnosno supruga osnivača države Fu Jiàna (car Jingming). Njen brat Qiang Ping je bio carev najbliži savjetnik. Rodila mu je tri sina - Fu Chang (苻萇), Fu Sheng i Fu Liu (苻柳). Prvi je bio prijestonasljednik, ali je 354. poginuo u sukobu sa kineskim vojskovođom Huan Wenom; Fu Jian je tada odredio da njegov nasljednik postane Fu Sheng. Godine 355. Fu Sheng je postao novi car te počeo vladati kao kapriciozni nasilnik; kada je 356. naredio masovna pogubljenja zbog "širenja lažnih glasina", Qiang Ping ga je upozorio da to ne čini. Fu Sheng je na to reagirao tako da je uzeo čekić i smrskao mu lubanju. Qiang je nakon bratovog ubistva umrla od tuge.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| **Nova dinastija** | **Carica Ranijeg Qina**351–355 | Slijedi:**Carica Liang** |
| Prethodi:**Carica Zhang od Kasnijeg Zhaoa** | **carica Kine (Zapadna)**351–355 |
Za neretvanskog kneza, v. Družak.
**Dražko** (poljski: ; latinski: ; ? - Rerik, 809) je bio veliki knez/poglavica slavenskog plemena Bodriča koji je vladao od oko 795. do 809.

Bio je sin kneza Wicana. Prvi put se u historijskim izvorima spominje 798. godine kada je za račun franačkog kralja Karla Velikog napao nordalbingijske Saksonce te ih porazio u bitci kod Bornhöveda (Sventanapolje). Nakon bitke su Saksonci masakrirani, odnosno prisilno raseljeni po Karlovoj državi, a njihovu su zemlju (u okolici današnjeg Hamburga) dobili Bodriči. Karlo je svojim slavenskim saveznicima iskazao zahvalnost i tako što je godine 804. Dražka pozvao na kraljevski sabor u Hollenstedteu gdje je naredio svim Slavenima pod svojom vlašću da Dražka priznaju za svog kralja; počast je bila utoliko veća što je Dražko bio paganin, a jedan od Karlovih motiva za rat protiv Saksonaca širenje kršćanstva.

Međutim, naglo jačanje Bodriča je dovelo do sukoba sa germanskim narodom Danaca na sjeveru. Godine 808. je danski kralj Gudfred napao područje Noradlbingije, zauzeo i spalio glavno bodričko trgovište Rerik. Dražko je međutim nastavio pružati otpor i uspio otjerati Dance. Međutim, ubio ga je jedan od Gudfredovih agenata. Dražkova smrt je označila kraj prodora Bodriča na zapad, a novosvojene teritorije su postepeno preuzeli Franci, ustanovivši na njima marke prema Dancima i slavenskim teritorijama.

Literatura
----------

* Łowmiański H. *Początki Polski*, t. V, Warszawa 1973, s. 252, 255–256
* Nalepa J. *Drożko* [w:] *Słownik Starożytności Słowiańskich*, t. I, Wrocław 1961, ISBN 83-04-00080-6 (całość), s. 387–388
* Turasiewicz A. *Dzieje polityczne Obodrzyców: od IX wieku do utraty niepodległości w latach 1160–1164*, Kraków 2004, ISBN 83-88508-65-2, s. 45–51
* Wachowski K. *Słowiańszczyzna zachodnia*, Poznań 2000, (Wznowienia, t. 6), ISBN 83-7063-271-8, ISSN 1425–1280, s. 58–59, 69–72, 74, 77–78,