recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinate: 44°52′49.3″N, 13°47′35.2″E
**Pulski lukobran** sagradila je Austro-Ugarska između 1910. i 1914. godine s ciljem obrane od neprijateljskog brodovlja te zaštite priobalja i grada od naleta većih valova. Procjenjuje se da su u lukobran ugrađene stotine tisuća kubika kamena i desetine tisuća kubika betona. Iako je planirana dužina bila 1.200 metara, ostao je 141 metar neizgrađenog dijela, a nešto više od 250 metara je nedovršeno. Širok je sedam metara, a dubina do prirodne stijene, na kojoj je podignut nasip, iznosi od 20 do 36 metara. Korijen lukobrana je na rtu Kumpar, a proteže se 350 stupnjeva prema rtu Proština.

Danas je lukobran neugledan, nestabilan i potencijalno opasan zbog nebrige za taj strateški infrastrukturni objekt koja ga je pretvorila u derutnu i sve manje funkcionalnu građevinu. Vertikalni zid lukobrana je urušen, odnosno nedovršen u dužini od 254 metra, a postojeće berme (nasipani kamen pod vodom, koji dodatno učvršćuje lukobran) su neuredne.

Kruna je na pojedinim dijelovima u potpunosti razrušena i ispod razine mora, što omogućuje prelijevanje čak i osrednjih valova. Većim dijelom je neprohodna, a na pojedinim mjestima vide se komadi hrđave čelične armature. Također, pod utjecajem valova i korozije, na njoj su nestali vezni prsteni. Nasip i ostali dijelovi lukobrana neznatno su oštećeni i ne prijete stabilnosti objekta

Kako bi lukobran mogao obraniti Pulu od plimnog vala i biti funkcionalan za gospodarsku i rekreativnu namjenu potrebna je njegova sanacija koja se treba provesti u tri faze. Prva faza vrijedna 170.000 eura uključivala bi iskop postojećeg nasipa uz sami postojeći zid lukobrana. Zatim bi se, u drugoj fazi, nešto više od 3.800.000 eura uložilo u postavljanje kamenometa i bermi s obje strane postojećeg zida lukobrana. Sljedeću fazu, koja bi vrijedila 100.000 eura manje od druge faze, činilo bi postavljanje nadbetona nad postojeći zid i, povrh njega, armirano betonske krune s armaturom. Nakon provedene sanacije lukobran bi trebao ispunjavati zadaću za koju je prvotno bio namijenjen.

Vanjske poveznice
-----------------

* Plan sanacije pulskog lukobrana[*mrtav link*]
Nadleh Whut'en i Fraser Lake, pogled sa Mt. Frasera**Natliwoten** (Nadleh Whut'en, Fraser Lake Carrier).-Natliwoten su jedna od tradicionalnih lokalnih grupa Carrier Indijanaca, Britanska Kolumbija, koje Swanton naziva Southern Carriers, i kojima po istom autoru još pripadaju bande Tauten, Naskoten (danas Nazko), Tanoten (zvani i Fort George band ili Lheit Lit'en ili Lheidli T’enneh) i posljednji Ntshaautin. 

Natliwoten Indijanci danas se nazivaju Nadleh Whut'en, i sastoje se od dvije bande, viz.: Natliwoten vlastiti i Stellawoten (danas Stellaquo). 

U novija vremena razne bande pojedinih plemena su se raspadale u udruživale sa drugim skupinama, pa tako i bande Carrier i Babine Indijanaca. Indijanci Natliwoten sada se vode kao članovi Carrier Sekani Tribal Councila kojoj su nadalje članovi: Burns Lake Indian Band, Nak'azdli Indian Band, Saik'uz First Nation, Stellat'en First Nation, Takla Lake First Nation, Tl'azt'en Nation i Wet'suwet'en First Nation. 

Natliwoteni danas naseljavaju sedam rezervata (reserves), od kojih su glavni Nautley Indian Reserve #1, oko 130 kilometara zapadno od Prince Georgea, i Leyac I. R. #4. Ime Fraser Lake promijenili su 1990. u Nadleh Whut'en. Danas imaju oko 300 pripadnika, od kojih preko 100 živi van rezervata. Na rezervatima se nalaze 'Band Office', crkva, škola. Glavne aktivnosti vezane su uz šumarstvo. Vidi Stellawoten.

Vanjske poveznice
-----------------

* Nadleh Whut'en First Nations Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u
* Welcome to Nadleh Whut'en First Nation, British Columbia Arhivirano 2007-08-17 na Wayback Machine-u
**Natprirodna** ili **nadnaravna objava** predstavlja komunikaciju između živog ljudskog bića s jedne te božanstva ili drugog nadnaravnog entiteta, npr. anđela, s druge strane. Mnoge religije ne samo što prihvaćaju nadnaravnu objavu, nego na njima temelje svoja najvažnija vjerovanja. Npr. ortodokosni judaizam drži da je Tora primljena od Boga na Sinajskog gori, katolici (i mnogi drugi kršćani) vjeruju kako je Knjiga Otkrovenja nadnaravno predana apostolu Svetom Ivanu, a muslimani drže kako je Kuran objavljen slovo po slovo.

Nadnaravna objava ne mora uvijek značiti fizičku prisutnost nadnaravnog entiteta; npr. rimokatolički koncept interior locution sadržava samo unutrašnji glas koji čuje onaj kome je objava namijenjena. U hinduizmu neke Vede se smatraju da su apauruṣeya, tj. "ne-ljudski sastavci" te se pretpostavlja da su neposredno objavljene, pa se zato zovui śruti, tj. "ono što se čulo". U budizmu deve se smatraju nepristupačnim ljudskom oku ili uhu te ih mogu gledati ili slušati samo oni ljudi koji su razvili ekstrasenzorne moći. Neke objave se nisu čule ili vidjele, nego su "diktirane". Kuran je klasični primjer, a nedavno se bilježi 15.000 rukom pisanih stranica koje je napisala mistikinja Maria Valtorta, tvrdeći da joj je diktirao Isus.

Kada objavu čini nadnaravni entitet koji je prisutan, tada se to naziva ukazanje, koje priznaju Rimokatolička i pravoslavne crkve. Neke objave idu dalje od jednog natprirodnog entiteta, npr. za Isusa Krista se govorilo da je prisutan u ukazanjima Isusa i Marije. U nekim slučajevima, kao što razgovor s nevjernim Tomom (Ivan 20:24-29), implicitan je i fizički kontakt. Neke objave se vezuju uz fizičke fenomene, kao što su stigme, a u rijetkim slučajevima, kao kod sv. Juana Diega, objavu prate i fizički predmeti.
**Nenad Ninčević** (Split, 11. svibnja 1961.) je hrvatski skladatelj, tekstopisac, svirač, aranžer. Poznat je kao tekstopisac popularne glazbe. Autor je preko dvije tisuće pjesama. Napisao je mjuzikl *Naša bila štorija*. 

Član je izvorne postave splitskog sastava Tutti Frutti Banda, u kojem je svirao ritam gitaru. 1990-ih je bio direktor Splitskog festivala.

Pisao je i skladao pjesme za poznate hrvatske izvođače kao što su Oliver Dragojević, Mišo Kovač, Vinko Coce, Zdravko Škender, Jasmin Stavros, Zorica Kondža, Mladen Grdović, Meri Cetinić, Tony Cetinski, Goran Karan, Giuliano, Jasna Zlokić, Zlatko Pejaković, Mate Bulić i sastave kao Tutti Frutti Band, Magazin, Feminnem i dr. Od inozemnih izvođača, pisao je za Tošu Proeskog (duet sa Cetinskim).

Pjesme su mu izvođene na Splitskom festivalu, festivalu Od srca srcu, Zadarfestu, Dori, Hrvatskom radijskom festivalu, Etnofestu u Neumu, Brodfestu, Zlatnim žicama Slavonije i dr. 

Skladao je glazbu i napisao stihove za navijačku pjesmu posvećenu Hajduku *Na gol, na gol*.

Uglazbio je hrvatsku koračnicu *Mi smo hrvatski mornari*.

Croatia Records je objavila izdanje *Gold collection* s Ninčevićevim pjesmama.

Pjesme su mu bile nominirane za nagradu Porin.

Izvori
------

1. ↑  HNK Hajduk Split Preslušajte hajdučke pisme
2. ↑  „Ličke novine". Arhivirano iz originala na datum 2013-06-22. Pristupljeno 2013-10-27.

Vanjske poveznice
-----------------

* Diskografija.com Nenad Ninčević
* ZAMP[*mrtav link*]
* Najmlađi djed na estradi, razgovarala Marijana Marinović, Gloria, 26. lipnja 2009.
**Nevi hemijski entitet** (**NCE**) je lek koji sadrži aktivni sastojak koji FDA do sad nije odobrila za primenu na osnovu zahteva podnesenog pod FDC aktom § 505(b). **Novi molekulski entitet** (**NME**) je lek koji sadrži aktivni sastojak koji FDA do sad nije odobrila ili koji nije plasiran na SAD tržište.

Aktivni sastojak je molekul ili jon odgovoran za fiziološko ili farmakološko dejstvo leka. Definicija aktivnog molekula ne obuhvata dodatne delove molekula koji uzrokuju lek da postane estar, so (uključujući so sa vodoničnim ili koordinatnim vezama), ili druge nekovalentne derivate (kao što su kompleks, helat, ili klatrat) molekula.

Vidi još
--------

* Medicinska hemija
* Registracija lekova

Spoljašnje veze
---------------

* NME's worldwide and in Germany Arhivirano 2007-12-14 na Wayback Machine-u
* CDER Drug and Biologic Approval Reports

| * p
* r
* u
Medicinska hemija |
| --- |
| ADME  • Bioraspoloživost • Hemogenomika • Dizajn lekova • Otkrivanje lekova • Enzimski inhibitor • Mehanizam akcije • Nevi hemijski entitet • Farmakodinamika • Farmakokinetika • Farmakologija • Farmakofor • Kvantitativni odnos strukture i aktivnosti |
Naslovna stranica prvog broja južnobeogradskog fanzina Neradnik.
**Neradnik** je kontrakulturni omladinski časopis. Postoji kao internet portal, a povremeno izlazi u formi fanzina. Uredništvo uglavnom čini ekipa iz Resnika i okoline.

Pilot izdanje Neradnika je izašlo u decembru 2004. a promocija je održana u tadašnjem beogradskog skvotu KUDRUC. Od tada časopis izlazi neredovno, po potrebi, svakih par meseci, a promocije su održavane u klubu Akademija, na resničkom jezeru Pariguz, na Adi Safari, splavu Katastrofa, itd. Neradnik podržava copyleft politiku autorskih prava, pa je štampanje i umnožavanje časopisa dozvoljeno i poželjno. Časopis se uvek delio besplatno, jer kako sami autori kažu: *"ako bi se Neradnik naplaćivao, onda bi samo radnici mogli da ga kupe."*

Časopis je svojevrsna mešavina ozbiljnih kritičkih tekstova i duhovite "lokalne zajebancije", prepune resničkog slenga. Svaki broj sadrži određene redovne rubrike, među kojima su: muzičke vesti, intervjui, čaršija tvrdi, predstavljanje ekipa, mali rečnik pojmova i tekstovi koje šalju čitaoci. Pored tekstova, časopis sadrži i originalne stripove i ilustracije. Vrsta humora podseća na nadrealiste i Monti Pajtona, a časopis uživa kultni status u pojedinim andergraund krugovima. Neradnik podržava neafirmisane stvaraoce, uglavnom sa beogradske andergraund scene, ali i šire, pa se uz časopis često dele i kompilacije sa autorskom muzikom i filmovima.

Vremenom su razmaci između brojeva bili sve veći dok časopis nakon 2006. nije prestao da izlazi. Početkom 2013. je ponovo pokrenut.

Izvori
------

1. ↑  „O nama". Arhivirano iz originala na datum 2013-04-27. Pristupljeno 2013-04-21.
2. ↑  Neradnik: konkurs za novinare[*mrtav link*]
3. ↑  Izashao NERADNIK drugi broj!!![*mrtav link*]
4. ↑  Promocija časopisa NERADNIK!![*mrtav link*]
5. ↑  Neradnik, br 1, januar 2005.
6. ↑  Helly Cherry, Recenzija Neradnika #3
7. ↑  Helly Cherry, Recenzija Neradnika #2
8. ↑  Helly Cherry, Recenzija Neradnika pilot izdanja
9. ↑  „Anarhopedija". Arhivirano iz originala na datum 2010-12-06. Pristupljeno 2010-12-10.
10. ↑  Ivan Tobić, Tobiđenja dušo moja, Kornet, Beograd, 2007. ISBN 978-86-86673-03-9
11. ↑  Neradnik kompilacija "Rokanje nikad nije stalo"

Vanjske veze
------------

***Neradnik*** na Wikimedijinoj ostavi

* Neradnik Arhivirano 2013-05-06 na Wayback Machine-u
Nepovratni adijabatski proces: od termodinamičkog stanja (temperatura, tlak i obujam) gasa s lijeve gornje strane može se postići termodinamičko stanje gasa s desne strane, ali obratno, zbog izmjene toplinske energije s okolinom, postiže se novo stanje s povećanom entropijom (s gubicima energije).
**Nepovratni proces**, **neobrativi proces** ili **ireverzibilni proces** je proces u kojem se prilikom prelaska energije iz jednog oblika u drugi dio energije gubi u okolinu i entropija fizičkog sistema raste. Primjerice, takvi su svi procesi povezani s trenjem, neelastičnim promjenama oblika tijela (plastičnost), električnim otporom i drugo. Svi realni, prirodni procesi su nepovratni. 

Termodinamički ireverzibilni proces (nepovratni proces) zbiva se kada termodinamički sistem od početnoga do konačnoga stanja brzo prolazi kroz više neravnotežnih stanja i ne može se odvijati u suprotnom smjeru.

Izvori
------

1. ↑   **ireverzibilni proces (neobrativi proces, nepovratni proces)**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2017.
**Neparnoprstaši** (Perissodactyla) su red sisavaca u koji spadaju konji, nosorozi i tapiri.

Neparnoprstaši su dugo vremena u srednjem tercijaru bili vrlo uspješni s velikim brojem vrsta. Među njima je bio i dugovrati nosorog Paraceratherium†, najveći sisavac koji ne ikada živio na kopnu.

S pojavom preživača u razdoblju kasnog tercijara parnoprstaši počinju potiskivati neparnoprstaše. U sjevernoj Americi su izumrli kratko nakon ledenog doba. Nekoliko vrsta neparnoprstaša koje još danas žive su zadnji ostatci nekada jako uspješne životinjske grupe. Samo je porodica konja koja je također već vrlo reducirana imala koristi od pojave ljudi i iz te porodice je uzgojen cijeli niz domaćih životinja.

Neparnoprstaši su dobili ime jer imaju neparni broj prstiju, jedan (konji) ili tri (nosorozi i tapiri, iako tapiri imaju na prednjim nogama četiri prsta). Srodnost između te tri porodice koje su izgledom vrlo različite, spoznao je zoolog Richard Owen u 19. stoljeću i obilježio pojam "neparnoprstaši". Srednja os noge kod kod neparnoprstaša prolazi kroz jedini prst (kopito), dok se kod parnoprstaša nalazi između trećeg i četvrtog prsta. Srednji prst je najrazvijeniji, a kod konja jedini koji još postoji. Prsti završavaju u kopitu. 

Red neparnoprstaša ima tri porodice:

* nosorozi (Rhinocetotidae)
* tapiri (Tapiridae)
* konji (Equidae)

Između nosoroga i tapira je srodnost puno bliža nego između bilo kojeg od njih s konjima. Te se dvije porodice ponekad svrstavaju u zajednički podred Ceratomorpha.

 
Wikivrste imaju podatke o:
***Perissodactyla***

***Neparnoprstaši*** na Wikimedijinoj ostavi
**Na prijelomu vijekova** bio je monumentalni mozaik (5\*3 m) Joke kneževića, jedno od važnijih djela domaćeg soc-realizma. Mozaik, koji se spominje i pod nazivom *„Ide Tito preko Romanije"*, prikazivao je Josipa Broza Tita kako stupa na čelu kolone, dok su ga u stopu pratili Aleksandar Ranković, Edvard Kardelj, Vladimir Bakarić, Moša Pijade, Ivo Lola Ribar, te ostali „veliki drugovi toga vremena". 

Prema zapisu samog autora, taj mozaik „nitko nije naručio, pa ga nisam mogao udomiti", dok Otokar Levaj, Kneževićev zet navodi da je taj rad od Joke naručio splitski „Muzej narodne revolucije", ali da je nakon Rankovićava pada, 1965. mozaik više nije imao smisla. Stoga je umjetnik lik Rankovića, po vlastitim riječima, pretvorio u lik narodnog heroja Ivice Marušića, no umjetnikov zet Otokar Levaj misli da ga je pretvorio u lik doktora Buljevića, poznatog lokalnog partizanskog liječnika iz Omiša.

Mozaik je potom poklonio Omišu, koji ga je sedamdesetih postavio na novouređeni gradski trg, koji će početkom 1990-tih dobiti ime po Franji Tuđmanu. Tijekom rata, mozaik je ostao netaknut osim zvijezda na partizanskim kapama. No, kada je Tuđman trebao posjetiti Omiš, mozaik je uništen, a dio kamenčića donesen je Kneževićevu (on je tada već bio pokojan) zetu Levaju, s pitanjem želi li ih preuzeti, ili će biti bačeni u Cetinu. Levaj je kockice i poklonio ih slikaru Anti Gamboru.

O izradi mozaika autor navodi sljedeće:  *„Mozaik „Na prijelomu vijekova" rađen je prastarom tehnikom „kazeinom", a to znači vapnom, mladim sirom i pijeskom. Čitao sam svojedobno da je cement neprijatelj boje pa sam tako to htio izbjeći. Ta tehnika je vrlo tražena, ali dok se ne sasuši, treba joj sedamdeset godina. Sve smo to naučili od starih Rimljana, velikih majstora građevinarstva."*

Literatura i izvori
-------------------

* Joko Knežević: Moja sjećanja, Zagreb, 1996. str. 285
* Jokino blago ispod Ivan-kuka
* Leonardo iz omiškog kamenjara
* In Croatia Public Art Is Destroyed And Replaced With... Nothing (eng.) Arhivirano 2022-10-18 na Wayback Machine-u - članak s color fotografijom središnjeg dijela uništenog mozaika
U grčkoj mitologiji **Pandion II.** bio je sin i nasljednik Kekropa II. kralja Atene i njegove supruge Metijaduze. Bio je prognan iz Atene od sinova svog strica Metiona koji su htjeli Metiona staviti na prijestlje. Pandion je pobjegao u Megaru gdje se oženio za Piliju, kći kralja Pilasa. Kasnije je Pilas otišao u dobrovoljno izgnanstvo u Meseniju zbog toga što je ubio strica Biasa. Pilas je zatim uredio da mu zet postane kralj Megare.

Život
-----

Pilija mu je rodila četiri sina - Egeja, Palasa, Nisosa i Lika. Kada je Pandion umro u Megari, Nisus ga je naslijedio kao kralj. Dobio je herojski oltar u Megari kraj Stijene Atene. Nakon smrti njegovi sinovi su se vratili u Ateni i protjerali sinove Metiona, ustoličivši Egeja na prijestolje. Neki znanstvenici vjeruju da je Pandion II. izmišljen kako bi se ispunila praznina u kronologiji mitskih atenskih vladara. Pauzanije ga naziva ocem Prokne i Filomele, a koje su kćeri Pandiona I. što je jedan od dokaza u prilog te teze.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Kekrop II**  |  **Kralj Atene**  | Slijedi: **Egej**  |
**Pandulf II** (italijanski: ; ? - 13. jul 982) bio je princ Salerna od 981. do smrti. Bio je drugi vladar Salerna iz loze prinčeva Kapua. Prije dolaska na prijestolje, imenovan je nasljednikom dotadašnjeg vladara Gisulfa I od Salerna, koji je bio saveznik njegovog oca Pandulfa Željeznoglavog. Kada je Gisulf 977. umro, postao je vladarom Salerna, ali je vlast morao dijeliti sa ocem. U martu 981. je Željenzoglavi umro, a njegova kneževina je podijeljena tako da je Pandulf dobio Salerno, a njegov stariji brat Landulf IV od Beneventa dobio Kapuu i Benevento.

Pandulfova je vladavina bila kratka. Koristeći njegovu mladost i neiskustvo, iz Salerna ga je protjerao amalfijanski vojvoda Manso, a potom svoju vlast nad tim gradom potvrdio od strane rimsko-njemačkog cara Otona II. Pandulf je bio prisiljen skloniti se kod svog brata u Kapuu, koji je sam bio protjeran iz Beneventa. Nastojeći steći naklonost cara, priključili su se njegovoj vojsci u pohodu na Saracene u Kalabriji. U bitci kod Stiloa je carska vojska poražena, a oba brata su poginula.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Pandulf I** | **Princ od Salerna**981–982 | Slijedi:**Manso** |
**ONK Metković** je nogometni klub iz grada Metkovića.

Povijest
--------

Omladinski nogometni klub Metković osnovan je 1975. godine. Klub je u Registru udruga Republike Hrvatske Arhivirano 2010-08-13 na Wayback Machine-u i u Hrvatskom nogometnom savezu registriran pod imenom *Omladinski nogometni klub Metković*. Prva službena utakmica ONK Metković odigrana je 25. veljače 1976. godine protiv NK Neretva u Kupu, s rezultatom 7:0 za Neretvu. ONK Metković je od svog osnivanja stalno varirao u nižim rangovima natjecanja, dok je u Kupu najviše stigao do 6. kola Jugokupa 1980. godine. U Hrvatskom nogometnom Kupu nije ostvario značajan rezultat.

Liga
----

Trenutačno se natječe u 1. ŽNL Dubrovačko-neretvanska. 1. ŽNL je četvrti rang hrvatskog nogometnog natjecanja, a pobjednici četiriju dalmatinskih županijskih liga idu u doigravanje za 3. HNL Jug. U sezoni 2012./2013. završili su na 3. mjestu iza prvaka Gusara iz Komina i Slavena iz Grude.

Simboli kluba
-------------

### Dres

Metković je svoju prvu utakmicu odigrao u cijelosti crvenom dresu, ali je godinama igrao u dresu s kombiniranim crveno-bijelim okomitim prugama što je simboliziralo boje hrvatskog grba. Danas na dresu prevladava crvena boja, a crvena boja je postala simbolom kluba. Pričuvni dres se sastoji od bijele -crvene majice, bijelih hlača i crvenih čarapa.

### Grb

Grb Omladinskog nogometnog kluba Metković mijenjao se kroz povijest u dva navrata. Prvi grb kluba koristio se od osnutka 1975.godine, pa sve do 1990. godine kada je promijenjen i kao takav se koristio sve do 2007. godine. Od tada je u uporabi sadašnji grb kojim dominiraju crvena, bijela i plava boja, uz ždral kao simbol grada i neretvanske doline. U gornjem desnom kutu je stilizirana šahovnica i godina osnutka kluba.

### Stadion

Igralište ONK Metković, poznato je i pod kolokvijalnim nazivom *Štruvino igralište* prema lokalnom nogometnom treneru Jozi Ćužiću Štruvi. Izgrađeno je 1976. godine i otada se na njemu održavaju domaće utakmice Metkovića. Igralište se nalazi na desnoj strani grada Metkovića, a kapacitet stadiona je 1300 mjesta. Kapacitet najvećim dijelom otpada na zapadnu tribinu, i nešto manjim dijelom na sjevernu tribinu pokraj klupskih prostorija..

### Navijači

ONK Metković prati navijačka skupina pod imenom "Jajani", a osnovani su 2003. godine. Svoju premijeru su imali na utakmici protiv opuzenskog Neretvanca za ulaz u 3. HNL Jug kada je Neretvanac slavio sa 0:1 i plasirao se u viši rang. Potporu klubu iskazuju na svim domaćim utakmicama, a posebno u mjesecu ožujku kada slave svoj rođendan. 2013. godine su proslavili desetogodišnjicu svoga postojanja na utakmici protiv Župe Dubrovačke kada je ONK Metković pred punim tribinama slavio sa rezultatom 1:0.

Popis igrača
------------

*Glavni članak: Popis igrača ONK Metkovića*

Poznati igrači koji su ponikli u klubu
--------------------------------------

* HRV Marin Ljubičić - bivši igrač Hajduka, trenutačno igra za Tavriju Simferopol

Vanjske veze
------------

* ONK Metković -- Službena stranica Arhivirano 2014-07-16 na Wayback Machine-u (`sh`)
* Stranica navijačke skupine Jajani (`sh`)
* Facebook stranica ONK Metković (`sh`)
Koordinate: 41° 10′ 57" SGŠ, 20° 52′ 09" IGD

**Openica** (mak. *Openica*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugozapadnom delu države. Openica pripada opštini Ohrid.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Openica je smešteno u jugozapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Ohrida, naselje je udaljeno 12 km severno.

Openica se nalazi u istorijskoj oblasti Ohridski kraj, koja se obuhvata prostor istočno i severoistočno od Ohridskog jezera. Naselje je smešteno u nevelikoj dolini, između Plakenske planine na severu i Galičice na jugu. Nadmorska visina naselja je približno 810 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Openica je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 58 stanovnika. 

Većinu stanovništva čine etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Ohrid

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Openica*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.ohrid.gov.mk Zvanična stranica opštine Ohrid

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Ohrid |
| --- |
| **Ohrid** • 
Vapila • 
Velgošti • 
Velestovo •
Gornji Lakočerej • 
Donje Konjsko • 
Donji Lakočerej • 
Zavoj • 
Jelšani •
Konjsko • 
Kosel • 
Kuratica •
Lagadin • 
Leskojec • 
Livojišta • 
Ljubaništa • 
Openica •
Orman • 
Peštani • 
Plaće •
Podmolje • 
Ramne •
Rasino • 
Rečica • 
Svinjišta •
Sirulja • 
Skrebatno • 
Trpejca •
Šipokno |  |
Za film iz 1985. godine, v. Naam Iruvar (1985 film).  

***Nam Iruvar*** (sh. '**Nas dvoje'**) je indijski crno-bijeli igrani film snimljen na tamilskom jeziku 1947. godine u režiji i produkciji A. V. Meiyappana. Po žanru je drama, a temelji se na drami *Thyaga Ullam* Pa. Neelakantana, koja se pak temeljila na scenariju za film *Iru Sahodhargal* iz 1936. godine. Protagonist, koga tumači T. R. Mahalingam, je sin crnoburzijanca koga njegovi prijatelji iz kriminalnog miljea nagovore da uloži novac u filmsku produkciju, a radnja prikazuje kako ga poslije toga prevare te se nađe u nevolji. *Nam Iruvar* je snimljen nedugo pred kraj britanske vladavine, odnosno nekoliko mjeseci pred proglašenje nezavisnosti Indije, te je imao snažan nacionalistički i patriotski naboj. Protagonist pred kraj filma postaje vatreni sljedbenik pokreta nezavisnost i sljedbenik Mahatme Gandhija, a u njemu se koriste pjesme tamilskog patriotskog pjesnika Subramanie Bharatija.

Uloge
-----

* T.A. Jayalakshmi ... Kannamma
* T. R. Mahalingam ... Sukumar
* Kumari Kamala ... Sukumarova sestra
* B. Ramakrishnaiah Panthulu ... Jayakumar

Izvori
------

1. 1 2  Dhananjayan 2014: str. 64
2. ↑  „Nam Iruvar". answers.com. Pristupljeno 2008-05-14.

Vanjske veze
------------

* *Nam Iruvar* na IMDb-u (`en`)

Literatura
----------

* Dhananjayan, G. (2014). *Pride of Tamil Cinema: 1931 to 2013*. Blue Ocean Publishers.
**Newcomenova mašina** znana i *Newcomenova atmosferska mašina* bila je jedna od najranijih parnih mašina, zapravo parna pumpa koja se koristila za ispupavanje vode iz rudnika po Engleskoj.

Historija
---------

Njen izumitelj engleski inženjer Thomas Newcomen, nastavio je rad na izradi mašine koju je već prije njega 1698. patentirao Thomas Savery, koji se pak koristio idejama Denisa Papina da bi vodena para mogla pokretati mašine.

Newcomenova mašina sastojala se od kotla i cilindra sa klipom. Kad bi cilindar ispunila vodena para, on se pomakao prema gore i klipnom sisaljkom usisao vodu koja je stvorila vakuum. Atmosferski tlak u rudniku djelovao je da se klip u cilindru pomakne prema dolje, pa bi se postupak ponovio.

Kako je Savery već dobio patent širokog raspona, Newcomen nije mogao patentirati svoj mašinu, pa se udružio s njim i 1712. proizveo prvu parnu pumpu. 

Iako je Newcomenova mašina bila puno bolja od Saveryjeve i ona je zapravo bila vrlo neefikasna, jer je iskorištavala samo oko 1 % toplinske u mehaničku energiju. Usprkos tome njegove mašine su pouzdano radile po rudnicima više od 50 godina.

Izvori
------

1. ↑  „*Newcomen Atmospheric Engine*" (engleski). Animated Engines. Pristupljeno 10. 04. 2017.
2. 1 2 3  „*Energy conversion*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 04. 2017.

Vanjske veze
------------

***Newcomenova mašina*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Newcomen Atmospheric Engine*(`en`)
Ruski mitropolit **Nikanor** (Klementjevski; 1787-1856), portret iz Sanktpeterburške eparhijske uprave
**Nikanor**, muško ime grčkog porijekla u značenju: "koji vidi pobjedu, od *nike* - pobjeda i *orao* - vidjeti "(po *Šimundiću*), odn. "pobjednik ljudi" (po *Biblijskom leksikonu*). Postoji i varijanta **Nikanur**.

Od tog imena izvedeno je prezime **Nikanorović** te brojna skraćena imena: **Nika, Nike, Niki, Niko, Nikan, Nikica; Nina, Nine, Nino, Ninko; Nora, Noto, Norko**.

Rusko ime
---------

Ime **Nikanor** postoji i u ruskom onomastikonu. Od njega su izvedena i dva **imena po ocu** (patronimici odn. očestva, rus. отчество): **Nikanorovič** (za muškarca), **Nikanorovna** (za ženu); razgovorno **Nikanorič**.

I u ruskom su od tog imena izvedena brojna umanjena i skraćena muška imena: **Kana, Kanaša, Kanočka, Kanuška, Kanja, Kanjka, Nika, Nikaha, Nikaša, Nikašečka, Nikašenjka, Nikaška, Nikanka, Nikanoha, Nikanorka, Nikanorša, Nikanoruška, Nikanoša, Nikanošečka, Nikanošenjka, Nikanoška, Nikočka, Nikonjka, Nikanuška, Nikusečka, Nikusenjka, Nikusik, Nikuska, Nikusja, Nikuša, Nora**.

Biblijske ličnosti
------------------

Tri ličnosti iz Biblije nose ime **Nikanor**:

* **1)** Sirijski vojskovođa u doba Antioha Epifana i kasnije u doba Demetrija; mrzitelj Židova. Pobijedio ga i ubio Juda Makabejac.
* **2)** Mjesni upravitelj na Cipru.
* **3)** Jedan od đakona.

Antičke ličnosti
----------------

* To ime nosio je i grčki gramatičar iz Aleksandrije **Nikanor Stigmatias** (grč. *Νιχανωρ Στιγμτίας*). Živio je u II. st. Bavio se problemima interpunkcije, osobito u Homera. Po interpunkciji (grč. *στιγμή*) dobio šaljivi nadimak *Stigmatias*).
* Ime Nikanor (? - 310. pne.?) imao je i makedonski oficir u službi samozvanog regenta Antigona I. Jednookog.

Monaško ime
-----------

**Nikanor** je jedno od imena koje se daje pravoslavnim monasima u trenutku zamonašenja, npr.:

* Nikanor Bogunović
* Nikanor Grujić
* Nikanor Iličić
* Nikanor Ivanović
* Nikanor (Popović)
* Nikanor Ružičić
* ru:Никанор (Клементьевский).
**Nika Turković** (Zagreb, 7. lipnja 1995.), mlada hrvatska pjevačica, koja je predstavljala Hrvatsku na Dječjoj pjesmi Eurovizije 2004. godine.

Životopis
---------

Glazbom se Nika počela baviti sa četiri godine. Prije pojavljivanja na Dječjoj pjesmi Eurovizije, sudjelovala je u nekoliko poznatih TV emisija. Usprkos prehladi i blagom strahu, odvažnu Niku to nije pokolebalo, te je na Euroviziji s pjesmom "Hej, mali" zauzela treće mjesto.

Nika polazi osnovnu školu "Antun Gustav Matoš", koju je polazio i Dino Jelusić. 

Pored hrvatskog, Nika tečno govori i talijanski, slovenski i engleski, a uči i španjolski. Prva joj je pjesma "Mjesec i zvijezde" ("The Moon and The Stars").

Diskografija
------------

Nika je poslije uspjeha na Dječjoj pjesmi Eurovizije snimila CD "Stranac", na kojem se nalaze dueti s Tonyjem Cetinskim i Oliverom Dragojevićem.

Njezin album pod nazivom "Alien" (eng. izvanzemaljac, svemirac) sadrži 15 pjesama, među kojima su i "Putujem", "Hej, mali", "Alien", "I can see", "Ja mogu.. sve!" (brza verzija), "Ja mogu.. sve!" (spora verzija), pjesma na španjolskom s Oliverom Dragojevićem, "Sjaj, zvjezdani sjaj", "Zamisli", "Sve je u redu"... Pjesme "Hej, mali" i "Zamisli" su prevedene na engleski jezik i također se nalaze na tom albumu.

Vanjske poveznice
-----------------

* Službena stranica Arhivirano 2005-01-31 na Wayback Machine-u
* Službeni blog Arhivirano 2008-10-01 na Wayback Machine-u
**Laulasmaa** je selo od 627 stanovnika na sjeverozapadu Estonije u Okrugu Harju.

Geografske karakteristike
-------------------------

Laulasmaa se prostire na jugozapadnoj obali zaljeva Lahepere, udaljena 4 km sjeverno od Kloogaranne.

Ona je selo sa osnovnom školom, bibliotekom, poštom i brojnim vikendicama.
Od 2011. selo ima i ponovno obnovljene terme.

Zaljev Lahepere i obala Laulasme nalaze se unutar granica Prirodnog rezervata Pakri.

Historija
---------

Laulasmaa je nikla za vrijeme švedske vladavine (16-17. vijek), kao selo pod imenom *Laulasmeh*, koje je 1787. postalo feud dvorca *Leetse* (Laudlas). 
Moda izgradnja vikendica započela je početkom 20. vijeka, tako da je 1930-ih već postala popularno odmaralište.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Laulasmaa in Lääne-Harju (Harju)*" (engleski). City population. Pristupljeno 24.11. 2021.
2. 1 2 3 4  „Laulasmaa" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 24.11. 2021.

Vanjske veze
------------

***Laulasmaa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Laulasmaa* (`et`)
**Otočić Sveta Marija** nalazi se u južnom dijelu mljetskog Velikog jezera. Njegova veličina je 120 m x 200 m. Na njemu su pronađeni ostaci rimske građevine, ali je daleko najpoznatiji po benediktinskom samostanu iz 12. stoljeća. 

Dolazak benediktinaca iz Apulije je izazvao nezadovoljstvo kod domaćih benediktinaca (benediktinski samostan na Lokrumu je izgrađen 1203. godine) pa je pravo na otok talijanskim benediktincima dao i zahumski župan Desin (u nekim izvorima zahumski knez Desa). Benediktinci su najprije na otočiću izgradili samostan, a zatim (krajem 12. stoljeća) i crkvu. Romanički je samostan više puta pregrađivan. Današnja je zgrada dvokatna renesansna građevina koju s dviju strana omeđuje dvorište, a glavni trakt, prema dvorištu, ima arkadni hodnik. Na jugoistočnom je uglu izgrađena obrambena kula, pa sve građevine, uključujući i crkvu čine obrambenu cjelinu. Samostan je napušten 1869. godine i za taj se događaj veže legenda da su benediktinci prokleli stanovništvo otoka tako da su sve radili obrnutim redoslijedom. U molitvenu su procesiju išli u smjeru obrnuto od kazaljke na satu, a svijeće kad bi upalili, okrenuli bi ih naopako. U samostanu su kao redovnici boravili mnogi poznati znanstvenici i umjetnici. Najpoznatiji stanovnici mljetskog samostana bili su dubrovački pjesnici Mavro Vetranović i Ignjat Đurđević te jedan od najpoznatijih bizantologa svog vremena Anselmo Banduri. Crkva sv. Marije u sklopu samostana jednobrodna je romanička (apulijska) građevina podignuta po uzoru na onu koju su benediktinci imali u Monte Garganu. Crkva je pregrađena i proširena u 16. stoljeću i tada je na trijem postavljen grb Gundulića.

Galerija
--------

* Otočić svete MarijeOtočić svete Marije
* Crkvica na otočićuCrkvica na otočiću
* Unutrašnjost crkviceUnutrašnjost crkvice
* Crkva sv. Ivana (15. st.)Crkva sv. Ivana (15. st.)
* Unutrašnjost Crkve sv. IvanaUnutrašnjost Crkve sv. Ivana
* Benediktinski samostanBenediktinski samostan
* Spomenik blizu ulaza u Crkvu svete MarijeSpomenik blizu ulaza u Crkvu svete Marije
* Crkva svete MarijeCrkva svete Marije
* Oltar u crkviOltar u crkvi
* Mozaik u crkviMozaik u crkvi
* 
* 
* 
* 
* 
*
**Paleatus** (*Corydoras paleatus*) je slatkovodna riba iz roda *Corydoras*, podporodice *Corydoradinae*. Naseljava pritoke brazilske rijeke La Plate i sporotekuće rijeke Urugvaja. Paleatusi su ribe dna, a u prirodi se hrane ličinkama kukaca koje tu prebivaju, ostacima biljaka, kukcima, crvima i račićima. Paleatusi su unijeti u europske akvarije još 1876. godine, ali pod pogrešnim imenom.

Izgled
------

Tijelo ribe je valjkasto, kratko i nabijeno, s izrazito velikom glavom i grbom iznad nje. Boja leđa i grbe je olovnosiva, dok su bokovi metalnosjajni. Trbuh ribe je ružićaste ili narančaste boje, što se, zbog ikre, posebno primijeti kod spolno zrelih ženki. Po tijelu se nalaze pravilno raspoređene, krupne, tamne mrlje neodređenog oblika. Mužjaci su upola manji od ženki, koje narastu do 10 cm. Leđna peraja mužjaka je oštra pri vrhu, dok je kod ženki zaobljena. Ženke imaju širi trbuh i raspoznaju se po zaobljenim trbušnim perajama. U prodaji je i albino oblik ribe, ali zbog odsutnosti boje i pjega, nije moguće odrediti kojoj vrsti roda *Corydoras* one pripadaju.

U akvariju
----------

Paleatusima odgovara hladnija voda bogata kisikom, od 20 do 24°C. Preferiraju gusto zasađene akvarije zbog svoje plašljivosti. Žive u jatima, pa je stoga poželjno u akvariju držati barem 8 primjeraka ovih riba. Vrlo su miroljubive, kako prema drugim ribama, tako i unutar vrste. Mogu se držati sa svim ribama kojima ne mogu stati u usta. Jedini problem s paleatusima može biti pružanje dovoljno nježnog supstrata. Brčići paleatusa, koji im služe za pronalazak hrane, osjetljivi su na oštre kamenčiće koji ih mogu u potpunosti uništiti. U akvarijskim uvjetima hranit će se ostacima hrane (zbog čega se popularno nazivaju "čistačima"), tonućim tabletama za ribe dna, smrznutim ili osušenim tubifeksom, a grickat će i alge s vodenog bilja. Osvjetljenje ne smije biti prejako, a voda mora biti besprijekorno čista. Bistra i kisikom bogata voda je glavni preduvjet za gajenje svih vrsta roda *Corydoras*. Ukoliko voda ne sadrži dovoljno kisika, paleatusi će izranjati na površinu velikom brzinom i gutati zrak. Nestašicu će osjetiti i druge ribe, pa je tada poželjno u akvarij unijeti kisik preko zračne pumpe, a pomoći će i ako izlaznu cijev filtera okrenemo tako da razbija površinu vode.

Izvori
------

1. ↑   Ristić, Mihajlo ; 1973. Gajenje riba u akvarijumu

***Paleatus*** na Wikimedijinoj ostavi
**Manpo** čita se *Manpho* (korejski: 해주시) je grad) od 116,760 stanovnika (82,631 u centru)) na sjeveru Demokratske Narodne Republike Koreje u provinciji Chagang.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Manpo* leži na obali rijeke Jalu na kineskoj granici, udaljen 5 km istočno od kineskog grada Ji'ana, sa kojim je povezan željezničkim i cestovnim mostom.
Okolica grada je planinski kraj sa planinama visokim i do 1373 m.

Grad ima kontinentalnu klimu sa prosječnom temperaturom od -11,6 °C u januaru i 22.5 °C u augustu.

Administrativno je podjeljen na 12 dongova (kvartova) i 16 
ria (sela), tako da 70.8 % njegovih stanovnika živi u urbanim a 29.2 % % u ruralnim dijelovima.

Historija
---------

Zbog strateške pozicije na sjeveru još na samom početku vladavine Dinastije Joseon podignuta je važna fortifikacija, koja je služila i kao carinarnica za brodove koji su plovili Rijekom Jalu.

Za iste dinastije 1416. podignut je vojni logor (jin) u kom je stalno boravilo po 1000 vojnika. 
U vrijeme Japanske okupacije nekoliko puta je napadan od strane antijapanskih gerilaca iz Mandžurije.
U to vrijeme 1931. stigla je i željeznica do grada, a do 1937 podignut je i Željeznički most, pa je postao i važan transportni centar. Za Korejskog rata ruta preko Manpa bila je jedan od četiri glavna pravca prko kojeg su stizale jedinice Kineske Narodne Armije.

Nakon rata bio je malo mjesto sa nešto drvne industrije, pa je status grada dobio tek 1967.

Privreda
--------

Nakon 1950-ih je Industrijaliziran, pa se u njegovim tvornicama proizvode se automobilske gume, mašine, tekstil, cement, građevinski materijal, prehrambeni i kemijski proizvodi.

Za pokretanje te industrije podignuto je pet hidroelektrana.
Američki stručnjaci pretpostavljaju da tvornica kemijskih proizvoda proizvodi bojne otrove.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  „*Profiles of the cities of DPR Korea – Manpho*" (engleski). Rainer Dormels. Pristupljeno 10. 9. 2019.
2. 1 2  „*North Korea*" (engleski). City population. Pristupljeno 8. 9. 2019.
3. ↑  „*Manpo [만포시**"] (engleski). Mansudae Korea. Pristupljeno 10. 9. 2019.**[*mrtav link*]*
4. ↑  „*Manpo Chemical Complex*" (engleski). FAS. Pristupljeno 10. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

***Manp'o*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Manpo [만포시**][*mrtav link*] (`en`)*
**Kostarikanska književnost** svoje korijene ima u razdoblju kolonizacije te je u velikoj mjeri obilježena europskim utjecajem. Kako je Kostarika relativno mlada zemlja, njezina nacionalna književnost također je prilično mlada. Njezinm počecima smatra se kraj XIX. vijeka.

Kronologija
-----------

Trenutno, najprihvaćeniji kronološki pregled kostarikanske književnosti je onaj što ga je predložio profesor Álvaro Quesada Soto. Prema Sotu, tiskana književnost u Kostariki započinje krajem XIX. vijeka te je, od tada, cijela nacionalna književnost prošla kroz pet velikih perioda, koje on naziva "generacijama", mada se naziv ne može izjednačiti s njegovom tradicionalnim značenjem. Prema Sotu, pregled bi izgledao ovako:

### Olimpska generacija (1890–1920)

Pisci ovog perioda pišu u kontekstu liberalne oligarhije. Osnovna odlika ovog perioda jest ta da su djela ovih pisaca pisana u vrijeme formiranja i konsolidacije nacionalne svijesti.

* Manuel Argüello Mora
* Manuel de Jesús Jiménez
* Pío Víquez
* Roberto Brenes Mesén
* Aquileo Echeverría
* Ricardo Fernández Guardia
* Carlos Gagini
* Manuel González Zeledón

### *Repertorio* generacija (1920–1940)

Ova generacija dobila je ime po časopisu *Repertorio Americano de Joaquín García Monge*. Ovaj period donio je krizu liberalne oligarhije tako da književnost ovog perioda obilježavaju nove jezične forme, poput groteske, crnog humora, parodije i satire.

* Joaquín García Monge
* Omar Dengo
* Carmen Lyra
* Mario Sancho
* Max Jiménez

### Generacija 40-ih (1940–1960)

U ovom periodu u Kostariku prodiru ideje socijaldemokracije. Bilo je to vrijeme preispitivanja i reforme, prepuno socijalnih reformi i s novom idejom države. Glavne književne teme bile su socijalni problemi, podjela zemljišta i korporacije u tranzicijskom razdoblju.

* José Basileo Acuña
* Isaac Felipe Azofeifa
* Fabián Dobles
* Carlos Luis Fallas
* Joaquín Gutiérrez
* Julián Marchena
* Yolanda Oreamuno
* José Marín Cañas
* Carlos Luis Sáenz
* Carlos Salazar Herrera
* Moisés Vincenzi

### Urbana generaicija (1960–1980)

Ovaj period kostarikanske historije obilježile su industrijalizacija i modernizacija. Na polju književnosti, predominantne teme su one grada, urbanizma i urbanog života.

* Alberto Cañas
* Jorge Charpentier
* Daniel Gallegos
* Virginia Grütter
* Carmen Naranjo
* Eunice Odio
* Samuel Rovinski
* José León Sánchez
* Laureano Albán
* Julieta Dobles
* Jorge Debravo
* Alfonso Chase

### Generacija razočarenja (1980–danas)

Tokom 1980-ih, kostarikanska književnost ušla je u novo razdoblje. Novi period donio je otklon od onih tendencija koje sukarakterizirale kostarikansku književnost u njezinim počecima. To se ponajviše odnosilo na realizam, koji je gotovo u potpunosti odbačen. Ovo je dovelo do pluralizma stilova. Ipak, sva djela karakterizirana su tematskim jedinstvom: razočarenje modelom Države što su ga formirali kostarikanski političari.
Koordinate: 41° 30′ 06" SGŠ, 21° 24′ 25" IGD

**Kostinci** (mak. *Kostinci*) su naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Kostinci pripadaju opštini Doljneni.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Kostinci je smešteno u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Prilepa, naselje je udaljeno 28 km severozapadno.

**Reljef**: Kostinci se nalaze u krajnje severnom delu Pelagonije, najveće visoravni Republike Makedonije. Naseljski atar je mahom ravničarski, bez većih vodotoka. Zapadno od naselja izdiže se planina Dautica, dok se ka istoku izdiže planina Babuna. Nadmorska visina naselja je približno 630 metara.

Klima u naselju je kontinentalna.

Istorija
--------

Početkom 20. veka, stanovništvo Kostinaca je bilo naklonjeno srpskoj narodnoj zamisli, pa se mesno stanovništvo u izjašnjavalo Srbima.

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine, Kostinci su imali 101 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u etnički Makedonci (100%).

Većinska veroispovest u naselju je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Doljneni

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Kostinci*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.opstinadolneni.gov.mk Zvanična stranica opštine Dolneni

  


| * p
* r
* u
Naselja opštine Dolneni |
| --- |
| **Dolneni** • Belo Polje • Brajilovo • Vranče • Gornje Selo • Gostiražni • Dabljani • Debrešte • Desovo • Dolgaec •Drenovci • Dupljačani • Žabjani • Žitoše • Zabrčani • Zapolžani • Zrze • Kostinci • Košino • Kutleševo • Lažani • Lokveni • Mali Mramorani • Margari • Nebregovo • Novoseljani • Peštaljevo • Rilevo • Ropotovo • Sarandinovo • Sekirci • Senokos • Slepče • Slivje • Sredorek • Strovija • Crnilište |  |
**Medb** (staroirski ispis pronounced [mɛðv]) – srednjoirski: **Meḋḃ**, **Meaḋḃ**; rani moderni irski: **Meadhbh** (pronounced [mɛɣv]); reformirani moderni irski **Méabh**([mʲeːv]), **Medbh**; ponekad anglicizirana u **Maeve**, **Maev** ili **Maive** (izgovor //) – je jkraljica Connachta u Ulsterskom ciklusu irske mitologije. U većini priča je njen suprug Ailill mac Máta, iako je prije njega imala nekoliko muževa koji su također bili kraljevi Connachta. U njima je vladala iz Cruachan (danas Rathcroghan, Grofovija Roscommon). Predstavlja se kao neprijatelj (i bivša supruga) Conchobar mac Nesse, kralja Ulstera, a najpoznatija je po tome što je započela *Táin Bó Cúailnge* ("Otimanje stoke Cooleya") u kome je ukraden rasplodni bik Ulstera.

Eksterni linkovi
----------------

* Ghosts between the Pages: The Devolution of Medb from Sovereignty Goddess to Comic Book Villainess and the Potential Dangers of the Transcription of Oral Tales Arhivirano 2010-08-17 na Wayback Machine-u
* Medb's Men, or the Battle of the Boyne
* Carn Furbaide from the Metrical Dindshenchas Vol 4
* Bricriu's Feast Arhivirano 2005-06-10 na Wayback Machine-u
* The Dream of Óengus
* The Cattle Raid of Fráech
* The Cattle Raid of Regamon
* The Raid for Dartaid's Cattle
* The Driving of Flidais's Cattle
* The Adventures of Nera
* The Cattle Raid of Cooley, recension 1
* The Cattle Raid of Cooley, recension 2
* The Death of Fergus mac Róich
* The Death of Cú Chulainn
* The Violent Death of Medb

***Medb*** na Wikimedijinoj ostavi
Ruševine u pustinji Negev
**Negev** (hebrejski **נֶגֶב**, tiberijadski izgovor: *Néḡeḇ*; arapski **النقب** *an-Naqab*) je pustinjsko područje u južnom Izraelu. U biblijskom hebrejskom, *negev* znači "jug". Negev zauzima veći dio Južnog okruga Izraela.

Negev ima površinu od preko 13.000 km² i formira obrnuti trokut čija zapadna stranica dodiruje pustinju Sinajskog poluotoka, a čija je istočna granica vadi Arabah. Središte okruga je grad Beer Ševa (oko 200.000 stanovnika) na sjeveru. Južni kraj čini Akapski zaljev (u Izraelu se naziva Eilatski zaljev) i grad Eilat. Među ostalim gradovima tu su Dimona i Mitzpe Ramon, više beduinskih gradova, poput Rahata i Tel Ševe.

U Negevu se nalazi više zanimljivih kulturnih i geografskih lokacija. Među njima su tri ogromna eroziona kruga koja sliče kraterima (heb. *mahtešim*) i koji su jedinstveni u tom dijelu svijeta: *ha-Mahteš ha-Gadol* ("Veliki krater"), *ha-Mahteš ha-Katan* ("Mali krater") i krater Ramon. Ovaj posljednji ujedno je i najveći, vjerojatno i najveći prirodni krater na Zemlji (krater koji nije nastao udarom asteroida).

Gradovi na putu tamjana u pustinji Negev su arheološki lokaliteti gradova na drevnom putu tamjana u pustinji Negev u južnom Izraelu. Četiri grada (Avdat, Haluza, Mamšit i Šivta) su izravno spajala put tamjana, ali i put začina sa Sredozemljem. Oni su, zajedno s pripadajućim utvrdama i poljoprivresnim zemljištem, upisani na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Aziji i Oceaniji 2005. godine. Izgradili su ih Nabatejci, staro arapsko pleme Nabatejskog Kraljevstva s prijestolnicom u Petri (također svjetska baština od 1985).

Povezano
--------

* Geografija Izraela
* Pustinja

Vanjske veze
------------

***Negev*** na Wikimedijinoj ostavi

* Vikiputovanja: Negev
* Izraelska pustinja Negev Arhivirano 2008-02-22 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 236352352
* LCCN: sh85090633
* GND: 4041559-4
* SUDOC: 027811786
* NKC: ge130150

 |
**Nenad Moačanin** (Zagreb, 1. ožujka 1949.), hrvatski je povjesničar (specijalist za područje hrvatske povijesti za osmanske vladavine) i prevoditelj.

Životopis
---------

Nenad Moačanin rodio se u Zagrebu 1949. godine. 1968. godine završio je Klasičnu gimnaziju, 1973. godine na Filozofskom fakultetu u Zagrebu diplomirao je jednopredmetnu povijest a na Filozofskom fakultetu u Sarajevu, 1979. godine, orijentalistiku. Magistrirao je 1983. godine na Filozofskom fakultetu u Zagrebu s temom *Upravna podjela i stanovništvo Požeškog sandžaka* te doktorirao, 1990. godine, s temom *Gradovi u turskoj Slavoniji i Srijemu*.

Od 1978. do 1992. zaposlen je u Zavodu za povijesne znanosti JAZU/HAZU, potom kao znanstveni suradnik u Zavodu za hrvatsku povijest Filozofskog fakulteta u Zagrebu, od 1993. do 1998. godine radi kao docent, od 1998. kao izvanredni profesor, a danas je redoviti profesor na Odsjeku za povijest Filozofskog fakulteta u Zagrebu (katedra za hrvatsku povijest, predmet Hrvatska povijest u ranom novom vijeku). 

Također drži dio nastave na studiju turkologije pri Odsjeku za Orijentalistiku i hungarologiju (Islamska civilizacija I-II, osmanska paleografija i diplomatika). Sudjelovao je i na više znanstvenih skupova u tuzemstvu. U razdoblju veljača-ožujak 2002. održao je niz predavanja na Oddelku za zgodovino Sveučilišta u Ljubljani. 

Od 10. svibnja 2012. godine član je suradnik Razreda za društvene znanosti HAZU.

Govori engleski, njemački, francuski i turski jezik.

Djela
-----

* *Požega i Požeština u sklopu Osmanlijskog Carstva (1537.-1691.)* , Jastrebarsko, 1997.
* *Turska Hrvatska: Hrvati pod vlašću Osmanskoga Carstva do 1791.: preispitivanja*, Zagreb, 1999.
* *Slavonija i Srijem u razdoblju osmanske vladavine*, Slavonski Brod, 2001.
* *Town and Country on the Middle Danube*, Leiden-Boston, 2006.
* *Hrvatsko-slavonska Vojna Krajina i Hrvati pod vlašću Osmanskoga Carstva u ranome novom vijeku*, Zagreb 2007. (suautor Željko Holjevac)

i oko četrdeset studija.

Izvori
------

1. ↑  Knjižnica Filozofskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu: Marksizam i muslimanski svijet / Maxime Rodinson ; predgovor Hasan Sušić ; preveo s francuskog Nenad Moačanin, preuzeto 10. svibnja 2013.
2. 1 2  ffzg.unizg.hr: dr. sc. Moačanin, Nenad, redoviti profesorpreuzeto 10. svibnja 2013.
3. ↑  HAZU: Nenad Moačanin, preuzeto 10. svibnja 2013.

Vanjske poveznice
-----------------

* Nenad Moačanin, *Osmansko-turski porezni popisi i historijska geografija* // Radovi Zavoda za hrvatsku povijest, br. 1. (1998.), str. 294.-299. (Hrčak)
* HAZU: Popis objavljenih radova
* Borislav Grgin, *Putokaz prema sintezi. Nenad Moačanin, Turska Hrvatska, Matica hrvatska, Zagreb, 1999.* Arhivirano 2008-03-04 na Wayback Machine-u, *Vijenac*, broj 160, 20. travnja 2000.