recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Route 66*** je američka TV serija koja se originalno emitirala na programu mreže CBS od 1960. do 1964. Protagonisti su joj bili dva mladića - Tod Stiles (koga je tumačio Martin Milner) i Buz Murdock, (koga je tumačio George Maharis) - koja su u potrazi za pustolovinom putovali sa svojim automobilom Chevrolet Corvette širom tadašnje Amerike, izdržavajući se svakojakim privremenim poslovima. Serija je danas poznata po uvodnoj temi koju je komponirao i izveo Nelson Riddle, a koja je početkom 1960-ih postala pop hit. 

Serija je predstavljala jedan od ambicioznijih projekata na tadašnjim američkim TV-ekranima. Njen tvorac Stirling Silliphant je inzistirao da se, umjesto u holivudskim studijima, snima na autentičnim lokacijama te je, slično kao i njegovi protagonisti, putovao po SAD nastojeći pronaći zanimljiva mjesta te oko njih napraviti scenarij za epizodu.

U trećoj sezoni (1962/63) se George Maharis razbolio te su njegov lik producenti bili prisiljeni zamijeniti likom mladog ratnog veterana Lincolna Casea (koga je tumačio Glenn Corbett). Sva tri lika su se u proljeće 1964. ponovno sreli u završnoj epizodi, u kojoj se Tod ženi, a ostala dva lika pronalaze stalni posao i stan. To je bilo jedno od prvih unaprijed planiranih finala TV-serije na američkoj televiziji, čemu su bili prilagođeni zapleti pojedinih epizoda.

Eksterni linkovi
----------------

* *Route 66* na IMDb-u (`en`)
* Route 66 (1960) episode list on epguides.com
* www.ohio66.com - Route 66 filming locations Arhivirano 2010-04-12 na Wayback Machine-u
**Rupert Julian** (25. januar 1879 – 27. decembar 1943) je bio prvi novozelandski filmski glumac, režiser, scenarist i producent. Karijeru je započeo na pozornici nastupajući kao glumac u domovini i susjednoj Australiji. Godine 1912. je emigrirao u SAD, gdje je prvo radio u New Yorku kao glumac, a potom kao filmski režiser, često zajedno sa suprugom Elsie Jane Wilson. Tokom prvog svjetskog rata je dobro iskoristio fizičku sličnost s njemačkim carem Wilhelmom II koga je tumačio u nizu gledanih propagandnih filmova te stekao povjerenje studija Universal Pictures. Godine 1925. mu je povjerena režija prestižnog filma *The Phantom of the Opera*, koji je postao veliki hit usprkos sukoba s glavnim glumcem Lonom Chaneyem. Julian se, međutim, nije najbolje prilagodio zvučnom filmu, te se 1930. njegova hollywoodska karijera praktički okončala.

Vanjske veze
------------

***Rupert Julian*** na Wikimedijinoj ostavi

* Rupert Julian na IMDb-u (`en`)
* Rupert Julian at Find-A-Grave
* Rupert Julian; allmovie.com bio
* Rupert Julian page on Facebook
* Rupert Julian Interview with Robert Catto discussing Rupert Julian

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Rupert Julian |
| --- |
| 1910s | 
* *The Kaiser, the Beast of Berlin* (1918)

 |
| 1920s | 
* *Merry-Go-Round* (1923)
* *The Phantom of the Opera* (1925)
* *Three Faces East* (1926)
* *The Yankee Clipper* (1927)
* *Walking Back* (1928)

 |
| 1930s | 
* *The Cat Creeps* (1930)

 |
**Manso** (Maise, Mansa, Manse, Manxo) /Sp, 'mild'/, pleme američkih Indijanaca porodice Tanoan čiji se prvi poznati dom izvorno nalazio na donjoj Rio Grande u području Las Cruces, u Novom Meksiku, a od 1659, kod El Pasa u Teksasu gdje ih je preselio franjevac García de San Francisco, i ovdje za njih osnovao misiju Nuestra Señora de Guadalupe de los Mansos. Manso Indijanci po kulturi su nalikovali drugim pueblo Indijancima, ali su bili znatno ratoborniji od njih. Dolaskom u Teksas njihov način života će se izmjeniti. U 17. stoljeću pod utjecajem su Apača, i mnogi će među njima izgubiti identitet. Godine 1883. još ih je nešto preostalo kod El Pasa, a danas imaju potomaka među Tiguex ili Tiwa i Piro Indijancima i u suvremenom plemenu Piro-Manso-Tiwa Tribe, u Pueblo of San Juan de Guadalupe, Las Cruces, Novi Meksiko.

Literatura
----------

* Adolph F. A. Bandelier, Final Report of Investigations among the Indians of the Southwestern United States (2 vols. Cambridge, Massachusetts: Archaeological Institute of America, 1890-92).
* Jack D. Forbes, "Unknown Athapaskans: The Identification of the Jano, Jocome, Jumano, Manso, Suma, and Other Indian Tribes of the Southwest," Ethnohistory 6 (Spring 1959).
* Anne Eugenia Hughes, The Beginnings of Spanish Settlement in the El Paso District (University of California Publications in History 1.3, Berkeley: University of California Press, 1914).
* Carl Sauer, The Distribution of Aboriginal Tribes and Languages in Northwestern Mexico (Berkeley: University of California Press, 1934).

Vanjske poveznice
-----------------

* Manso
**Põltsamaa** (njemački: *Pahle*) zvana i *Paala*, *Mustjõgi*, *Vakkjõgi*, a nekad davno i *Mõhu* i *Mõhkküla*, je rijeka na jugoistoku Estonije duga 135 km najveća desna pritoka rijeke Pedja.

Hidrologija
-----------

Põltsamaa izvire kod sela Ärina, istočno od grada Tamsalu u Okrugu Lääne-Viru. Od tamo teče prema jugozapadu uz velike meandre do grada Põltsamaa. Od tamo skreće prema jugoistoku gdje nešto sjevernije ima ušće u rijeku Pedju.

Porječje rijeke prostire se na površini od 1,310 km² po okruzima; Ida-Viru, Jõgeva i Järva, prosječni godišnji protok na ušću je 12,3 m³/s.

Na rijeci je podignuto nekoliko akumulacionih jezera i dvije hidroelektrane.

Najveće desne pritoke su; Preedi (41 km), Päinurme (15 km), Ilmandu (13 km), Võlingi (13 km) i Soosaare (13 km), i lijeva; Nõmme (14 km).

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8   „Põltsamaa jõgi" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 29.09.2021.

Vanjske veze
------------

***Põltsamaa (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Põltsamaa jõgi* (`et`)
**Mainland** zvan i **Pomona** je centralni i najveći otok Arhipelaga Orkney koji leži u Sjevernom moru 
udaljen oko 32 km sjeverno od škotskoga kopna.

Geografske karakteristike
-------------------------

Njegova ukupna površina iznosi 532,25 km², na njoj živi 15,339 stanovnika.
Obale tog vrlo razvedenog otoka, nepravilnog su oblika, ispresjecane dubokim uvalama od sjevera do juga. Zaljevi Kirkwall i Scapa Flow, 
smanjuju njegovu širinu na manje od 3 km kod prevlake koja ga fizički dijeli na istočni i zapadni 
dio (West Mainland i East Mainland). 

Mainland je nizak, najviša točka na otoku je brdo Ward, visoko je samo 269 m, i vrlo razvijen poljoprivredni kraj.
Otok ima brojna jezera od kojih su najveća Stenness i Harray, koja su dobro poribljena - pastrvama. 

Po otoku ima puno arheoloških nalaza, koji pokazuju da je bio naseljen još od prahistorije, to su; neolitsko naselje 
Skara Brae, velika nekropola tumulusa na lokalitetu Maeshowe, megaliti kod Stennessa, kružni megaliti kod Brodgara i Odinov megalit. 

Oni su 1999. uz još neke lokalitete na Arhipelagu Orkney zajednički uvršteni na UNESCO-vu Listu svjetske baštine pod imenom - Neolitski Orkney.

Najveća naselja na otoku su - Kirkwall, administrativni centar Područnog vijeća (council area) Orkney i Stromness, 
koji leži na zapadnoj obali.

U zaljevu Scapa Flow, na južnoj strani otoka, nekad je bila baza Britanske kraljevske ratne mornarice u kojoj se nakon 
Prvog svjetskog rata predala njemačka mornarica.

Vanjske veze
------------

***Mainland (Orkney)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Mainland* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)}

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Mainland*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 09. 12. 2014.
***Maiacetus*** ("kit majka") je rod pakistanskih kitova iz ranog srednjeg eocena (prije oko 47,5 miliona godina).

Paleobiologija
--------------

Odrasla ženka i fetus (plavo) roda *Maiacetus*
Taj rod sadrži samo jednu vrstu, ***Maiacetus inuus***, koja je prvi put opisana 2009. godine na osnovu dva primjerka, uključujući i jedan za koji se smatra da je u pitanju skotna ženka i njen fetus. To je prvi opisani skelet fetusa bilo kojeg izumrlog kita. Pozicija fetusa (glavom prema naprijed) ukazuje na to da su ti kitovi rađali potomstvo na kopnu. Kitovi obično rađaju mlade repom prema naprijed, dok se svi kopneni sisari rađaju glavom prema naprijed. Činjenica da je *Maiacetus* rađao mlade na kopnu nije toliko nevjerovatna, budući da je taj kit živio i na kopnu i u vodi. *Maiacetus* predstavlja prelazak kopnenih sisara nazad u okeane, gdje su te životinje živjele na granici kopna i mora, te prelazile iz jedne sredine u drugu i nazad.

Međutim, J. G. M. Thewissen, koji je otkrio ostatke roda *Ambulocetus*, posumnjao je u te zaključke, predloživši da bi manji skelet mogao biti poluprobavljen obrok. Čak i u slučaju da mali skelet pripada fetusu, Thewissen piše da možda nije očuvan u izvornoj in-vivo poziciji.

Ta vrsta srednje je veličine, sa skeletom dužine 2,6 m i procijenjenom težinom od 280 do 390 kg.

Galerija
--------

* Odljev skeleta Maiacetusa, muzej SmithsonianOdljev skeleta *Maiacetusa*, muzej Smithsonian
* Skeleti vrsta Dorudon atrox i Maiacetus inuus u plivajućim pozamaSkeleti vrsta *Dorudon atrox* i *Maiacetus inuus* u plivajućim pozama

Izvori
------

1. ↑  Gingerich PD, Ul-Haq M, von Koenigswald W, Sanders WJ, Smith BH, Zalmout IS (2009). „New protocetid whale from the middle eocene of pakistan: birth on land, precocial development, and sexual dimorphism". *PLoS ONE* **4** (2): e4366. DOI:10.1371/journal.pone.0004366. PMC 2629576. PMID 19194487.
2. ↑  "Earliest whales gave birth on land" Arhivirano 2009-04-14 na Wayback Machine-u, *Science News*, 3 February 2009
3. ↑  "Ancient Whale Relative Gave Birth on Land" Arhivirano 2009-09-28 na Wayback Machine-u, "Science Friday", 6 February 2009
4. ↑  J. G. M. Thewissen and William A. McLellan (2009) Maiacetus: displaced fetus or last meal? *PLoS ONE* Arhivirano 2012-03-07 na Wayback Machine-u.
***Malá mořská víla*** (sh. *Mala sirena*) je čehoslovački igrani film snimljen 1976. godine u režiji Karela Kachyňe. Predstavlja adaptaciju znamenite istoimene bajke danskog pisca Hansa Christiana Andersena. Naslovna protagonistica, čiji lik tumači Miroslava Šafránková je mala sirena koja se zaljubi u princa te stoga od čarobnice traži da joj omogući život na kopnu u zamjenu za glas. 

*Mala sirena* se, usprkos toga što se radnja velikim dijelom odvija na i u moru, u potpunosti snimljena na češkim lokacijama, odnosno praškim studijima. Usprkos toga je, zahvaljujući izuzetnom trudu, film prilično impresionirao publiku te se smatra jednim od najuspješnijih ostvarenja tadašnje čehoslovačke kinematografije. Kachyna je originalno za naslovnu ulogu namjeravao angažirati popularnu glumicu Libuše Šafránková, ali je umjesto nje u nju uskočila njena mlađa sestra Miroslava, koja će i sama ostvariti uspješnu karijeru.

Iste je godine još jedna adaptacija Andersenenove bajke, pod naslovom *Rusaločka*, snimljena u sovjetsko-bugarskoj koprodukciji.

Vanjske veze
------------

* *Malá mořská víla (film, 1976)* na Kinoboxu.cz (`cz`)
* *Malá mořská víla* na IMDb-u (`en`)
**Mali Kajman** (engleski: *Little Cayman*) je najmanji otok Kajmanskog arhipelaga, i najnenaseljeniji na kom živi samo 170 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Mali Kajman* leži 8 km udaljen od svog sestrinskog otoka Kajman Brac na sjeverozapadu Karipskog mora, udaljen 121 km sjeverozapadno od najvećeg i glavnog otoka arhipelaga Velikog Kajmana. 

*Mali Kajman* je niski otok (najviša točka ima 14 m), dug oko 16 km, širok 3 km, ukupne površine 26 km². Dobar dio otoka pokrivaju mangrove močvare sa puno ptica. 

Administrativno *Mali Kajman* je zajedno sa Kajman Bracom šesti kajmanski distrikt *Sister Island*.

Historija
---------

Do *Malog Kajmana* (i susjednog Kajman Braca) prvi je doplovio Kristofor Kolumbo 10. maja 1503. za vrijeme svoje posljednje ekspedicije u Zapadnu Indiju. 

Prvo stalno naselje na *Malom Kajmanu* osnovali su lovci na kornjače u 17. vijeku, ali su ga napustili 1671. zbog stalnih napada španjolskih pirata. Nakon tog je otok ostao nenaseljen sve do 1833. kad se nekoliko porodica naselilo i osnovalo naselje **Blossom**.

Privreda turizam i transport
----------------------------

Malobrojni stanovnici bave se turizmom, ribolovom i uzgojem kokosovih palmi.
Do *Malog Kajmana* može se doći brodom iz obližnjeg Kajman Braca ili Velikog Kajmana, ili avionom jer otok ima
mali aerodrom Edward Bodden (IATA: LYB, ICAO: MWCL).
Na otoku nema bog zna koliko objekata, jedan dućan mješovite robe, par restorana, pošta, crkva, vatrogasni dom i par turistčkih objekata. Otok je popularan među roniocima zbog netaknute prirode.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Cayman Islands*" (engleski). Encyclopædia Britannica Online. Pristupljeno 13. 05. 2012.

Vanjske veze
------------

* - Little Cayman na portalu Tourism Portal for the Cayman Islands (`en`)
**Pines Breučki** je bio jedan od vođa velikog ilirskog ustanka protiv rimljana od 6. - 9. god. pne. Pripadao je panonskom plemenu Breucima koji su naseljavali područja današnje sjeveroistočne Bosne i Hercegovine i dijelove istočne Slavonije u Hrvatskoj. Od 12. godine pne. Breuci su bili pod rimskom vlašću u okviru rimske provincije Ilirik, sa statusom *civitas peregrini* (naziv za slobodno stanovništvo koje je imalo određenu administrativnu i teritorijalnu autonomiju ali bez statusa građana Rima). O Pinesu se saznaje iz opisa ilirskog ustanka kod rimskih pisaca Velej Paterkula i Kasije Diona.

Treća godina: Panonska plemena su poražena.

Ustanak
-------

*Glavni članak: Veliki ilirski ustanak*
Kada su se Iliri sa centralnog dinarskog područja, pod vodstvom Batona Desidijatskog digli na ustanak, ustanku su se pridružili i 
Panoni pod vodstvom svojih prvaka Pinesa i Batona Breučkog. Kao breučki vođa, Pines je u unutrašnjem uređenju, političkim odnosima i hijerarhiji Breuka Pines je imao i veću ulogu od one koju je imao Baton. Bio je breučki vladar (arhont), neka vrsta kralja. Baton je bio iskusni vojni i politički prvak koji je već jednom za vrijeme Tiberijeve panonske kampanje 12 - 9. god. pne predvodio breučki otpor Rimljanima.

### Savez

Sam ustanak je izbio spontano, bez dogovora. Pines se kod Kasija Diona ne spominje u opisu početka ustanka, nego samo u onom dijelu kada su Panoni bili poraženi 8. god. Kasnije će doći do formiranja zajedničkog savez. Dezitijati i Breuci su bili pokretači pobune i njen najbolje ustrojeni i najspremniji element, pa su ustaničke vrhovne vojvode (*duces*) došle iz njihovih redova. Baton Dezitijatski je morao i da poštuje i starost i iskustvo Batona Breučkog i to je sigurno moglo da utiče na odluku o podjeli vrhovnog zapovjedništva među dvojicom vojvoda *(excelsissimos duces)*.

### Razlaz među vođama

Vremenom su rimljani preuzimali inicijativu, a pozicije ustanika postajale sve lošije, Baton Breučki je odlučio prekinuti borbu. Pines se nije mogao nagovoriti da pređe na stranu Rimljana niti da s njima sklopi separatni sporazum i Baton ga je izručio Rimljanima. Do predaje Panona došlo je na rijeci Bathinus (rijeka Bosna), 8. god. U dijelu literature se navodi da je do predaje došlo nakon bitke (Ivo Bojanovski, Aleksandar Stipčević). Po drugom mišljenju, nije bilo bitke već su se ustanici predali nakon predhodnih poraza, a na rijeci Bosni obavljena je formalna predaja i ponovno priznavanje rimske vrhovne vlasti.

Baton Breučki je unutar breučke zajednice preuzeo sve funkcije koje su pripadale Pinesu i postao suveren i vrhovni vojvoda. Da bi očuvao jedinstvo ustanka, Baton Desidijatski je uhvatio Batona Breučkog zbog kršenja sporazuma i sklapanja separtnog mira sa Rimljanima. Predao ga je na vojni sud, gdje je osuđen na smrt.

U septembru 6. god, okružen rimskim trupama, predao se i Baton Desidijatski, čime je ustanak ugušen.
*Trutheri* na demonstracijama 2007.
**Pokret za istinu o 11. septembru** (engleski: ) je izraz koji u najširem smislu označava aktiviste, odnosno pojedince ili organizacije koji javno dovode u sumnju službenu verziju napada 11. septembra 2001. te zahtijevaju pokretanje i provođenje novih istraga kako bi se u potpunosti rasvijetlile sve okolnosti tih događaja, odnosno razotkrili i osudili njihovi počinitelji; on u užem smislu uključuje pobornike teorije zavjera prema kojima je američka vlada bilo namjerno zataškala po sebe kompromitirajuće okolnosti, odnosno čak sama izvela napade kao operaciju pod lažnom zastavom. Za sljedbenike pokreta, odnosno takvih teorija zavjere se u SAD koristi izraz **trutheri** (engleski: ; sa engleskog grubo prevedeno kao "istinaši").

Znamenite ličnosti koje su se izjasnile kao trutheri
----------------------------------------------------

* Jesse Ventura, bivši guverner Minnesote
* Cynthia McKinney, bivša američka demokratska kongresnica
* Franesco Cossiga, bivši predsjednik Italije
* Charlie Sheen, glumac
* Alex Jones, radio-voditelj

Literatura
----------

* Summers, Anthony (2011). *The Eleventh Day: The Full Story Of 9/11 And Osama Bin Laden*. Random House. ISBN 978-1-4000-6659-9.
* Kay, Jonathan (2011). *Among the Truthers: A Journey Through America's Growing Conspiracist Underground*. Harper. ISBN 978-0-06-200481-9.

V. također
----------

* Teorije zavjere o 11. septembru
**Pokrovnik** je naselje u sastavu Grada Drniša, u Šibensko-kninskoj županiji. Nalazi se oko 14 kilometara jugozapadno od Drniša.

Povijest
--------

Nakon desetljeća iskapanja arheolozi su utvrili da su stari stanovnici Pokrovnika još prije 8 tisuća godina sijali žitarice i uzgajali stoku. Iskapanja su počela 1979. no ključni iskopi 2006. godine na lokaciji Copići njive oko 50-ak metara od kuća u samom Pokrovniku otvorile su 4 sonde i istražili oko 120 m2. Marko Menđušić zajedno s mnogim stručnjacima iz SAD-a i Ujedinjenog Kraljevstva na dubini nešto većoj od 30 cm pronašao kipić žene bez glave i ruku, ali je tako lijepo oblikovana da na kipiću je i formirana pregača. Osim toga nalazile su se žitarice i kosti životinja, a uz to i temelji kuća koji su rađeni od kamena.

U Pokrovniku se nalazi i izvor pitke vode, a naziva se Pećina

Stanovništvo
------------

Prema popisu iz 2011. naselje je imalo 220 stanovnika.

  

***Kretanje broja stanovnika od 1857. do 2011.***

Izvori
------

1. ↑  Grad Drniš: Lokaliteti i nalazišta, www.drnis.hr[*mrtav link*]
2. ↑  Ministarstvo kulture RH: Šibensko zaleđe kolijevka europske poljoprivrede, www.min-kulture.hr
3. ↑  Popis stanovništva u Hrvatskoj 2011. www.dzs.hr
4. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Pokrovnik** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Drniša |
| --- |
| Badanj • Biočić • Bogatić • Brištane • Drinovci • Drniš • Kadina Glavica • Kanjane • Kaočine • Karalić • Ključ • Kričke • Lišnjak • Miočić • Nos Kalik • Pakovo Selo • Parčić • Pokrovnik • Radonić • Sedramić • Siverić • Širitovci • Štikovo • Tepljuh • Trbounje • Velušić • Žitnić |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |
**Platforma za reproduktivnu pravdu** zastupa feminističke vrijednosti pravednosti, nenasilja, solidarnosti i slobode kroz organiziranu političku borbu za zaštitu i unapređenje reproduktivnih i seksualnih prava i zdravlja. Okuplja organizacije koje se bave pravima žena, ljudskim pravima, zagovaranjem sekularnosti, LGBTIQ\* pravima te pojedince/ke iz akademske, aktivističke i umjetničke sfere, liječnice\_ke, i dr. Broji trideset aktivnih članica iz preko deset organizacija i preko pedeset podržavajućih članica iz više od petnaest organizacija.

Platforma je osnovana u ožujku 2017. godine kao reakcija na odluku Ustavnog suda RH za ocjenom ustavnosti Zakona o zdravstvenim mjerama za ostvarivanje prava na slobodno odlučivanje o rađanju djece i naloga Hrvatskom saboru da u roku od dvije godine donese novi zakon. Cilj Platforme je okupiti široku koaliciju saveznica/ka u borbi za očuvanje stečenih reproduktivnih prava, ali i podizanje razine reproduktivnih i socijalnih prava.

Akcije
------

Platforma je od svog osnutka organizirala niz akcija kojima ukazuje na stanje reproduktivnih prava u Hrvatskoj i kojima zahtijeva legalan, dostupan pobačaj bez naplate za pacijentice.

Akcije su za cilj imale pozivanje na otpor ograničavanju reproduktivnih i drugih prava žena, upozoravanje na posljedice odbijanja izvršavanja pobačaja iz vjerskih razloga, problematiziranje stigmatizacije pobačaja i žena koje se na pobačaj odlučuju, osvještavanja socio-ekonomskog konteksta reproduktivnih prava, zagovaranje medikamentoznog pobačaja, zagovaranje sveobuhvatne seksualne edukacije, itd.

Platforma je 2019. u suradnji sa Ženskom sobom, Inicijativom #Spasi me i Zakladom Solidarna pokrenula kampanju #PravdaZaDjevojčice

Izvori
------

1. ↑  O nama (hr) (2020-01-01).
2. ↑  Lupiga. "HOD ZA ŽIVOT GAZI ŽENE": Odbacimo mitove dok pišemo novi zakon o pobačaju (hr).
3. ↑  Stotine ljudi na Hodu za slobodu u Rijeci: "Ne diraj me s krunicom u rukama" (hr).
4. ↑  Platforma za reproduktivna prava: Hrvatska je ženama okrenula leđa (hr) (2019-05-24).
5. ↑  Pariter, Udruga (2020-09-24). Najavljena kampanja "10 dana akcije protiv urušavanja reproduktivnih prava" (hr).
6. ↑  Platforma za reproduktivnu pravdu traži ukidanje priziva savjesti (hr).
7. ↑  U mom gradu nitko ne radi pobačaj - utišani glasovi žena u javnom prostoru — Vijesti (hr).
8. ↑  Pariter, Udruga (2020-09-29). "Nakon pobačaja donijela sam odluku da ću svima pričati o tome baš zbog stigme." - Obilježen Globalni dan akcije za siguran i legalan pobačaj (hr).
9. ↑  Lupiga. ZA DOSTUPAN I BESPLATAN POBAČAJ: Danas se borimo za ono što su već izborile naše bake! (hr).
10. ↑  Jutarnji list - FOTO: DILJEM HRVATSKE PROSVJEDI 'PRAVDA ZA DJEVOJČICE' Najveći skup u znak podrške žrtvama seksualnog nasilja organiziran u Zagrebu (hr-hr) (2019-10-19).
**Nenasilje** je moralna filozofija koja propovijeda odbacivanje nasilja kao sredstva za postizanje društvenih i političkih ciljeva. Iako se često koristi kao sinonim za pacifizam, od sredine 20. vijeka izraz se počeo koristiti za opis cijelog niza tehnika u borbi za društvene promjene koje ne uključuju nasilje, isto kao i za političke i filozofske argumente za korištenje tih tehnika.

Kao sredstvo društvenih promjena, nenasilje se najčešće povezuje uz borbu za nezavisnost Indije koju je vodio Mohandas Gandhi, kao i borbu za građanska prava američkih crnaca koju je vodio Martin Luther King. Gandhijevo nenasilje je bilo nadahnuto kršćanskim anarhizmom Lava Tolstoja, odnosno idejama o nepružanju fizičkog otpora temeljenog na Propovijedi na Gori. 

10.11. 1988. Opća skupština UN je proglasila prvo desetljeće 21. vijeka i trećeg milenijuma (2001-2010) kao Međunarodno Desetljeće za promociju kulture mira i nenasilja za djecu svijeta.

Izbor nenasilja
---------------

Većina ljudi najčešće uviđa samo dva izbora: pasivno prihvatanje nepravdi ili pripremanje za nasilnu odbranu prava. Nenasilje je alternativa potčinjavanju nepravdama ili nasilnom odgovoru na njih. Nenasilje predstavlja odbranu svojih prava, moralnom snagom i dostojanstvom, a ne fizičkom snagom. 

Nasuprot uvreženom mišljenju da nenasilje podrazumeva slabost i pasivnost, Gandi je neprestano naglašavao da nenasilje nije za kukavice. Učestvovanje u nenasilnim akcijama zahteva hrabrost kojoj nije potrebno oružje ili štit – to je hrabrost da se dostojanstveno i bez straha prkosi nepravdi i uporno bori za istinu. Nenasilje podrazumeva rešenost da se suoči sa bolom i neprijatnim situacijama, a da ne nanese štetu drugima.

Vidi još
--------

* Ahimsa
* Pacifizam

Eksterni linkovi
----------------

* Centar za nenasilnu akciju
***Pesničko umeće*** (lat. *Ars poetica*) jeste naziv za treće pismo u drugoj knjizi *Pisama* rimskoga književnika Kvinta Horacija Flaka. Pismo je adresirano na Pizone – oca i njegova dva sina – čiji identitet nije pouzdano utvrđen, pa je poznato i kao ***Pismo Pizonima*** *(Epistula ad Pisones)*. Datiranje ovog pisma ostaje kontroverzno pitanje: u stihovima 301–309 Horacije kaže da trenutno ne piše lirsku poeziju, ali se ta ironična primedba može datirati kako u doba pre objavljivanja četvrte knjige *Oda* tako i u vreme nakon izdavanja te knjige.

Pismo II, 3 započinje tvrdnjom da svaka pesma mora predstavljati jedinstvenu celinu (st. 1–41), a nakon nekoliko stihova o potrebi sređivanja građe (42–44), okreće se poetskom jeziku i odgovarajućim stilovima (45–118). Stihovi 119–152 postepeno prelaze na izbor građe i njenu obradu, sa primerima iz epske i dramske poezije. Stihovi 153–294 obrađuju različite vrste dramske poezije, a u poslednjem delu (295–476), nakon još jednog blagog prelaza, čitaocu se predstavljaju opšta pravila pesničkoga zanata. Jedinstvo ovoj raznolikoj tematici daje stalno insistiranje na vrednostima kao što su prilagođenost, jasnost i umetnička kompozicija građe. Horacijevi pogledi na književnost, kako su izneti u ovom *Pismu*, na tragu su peripatetičke tradiciju Aristotelove *Poetike*, premda se *Pesničko umeće* ne ugleda neposredno na *Poetiku* i *Retoriku*, već pre na kasnije peripatetičke doktrine, posebno na ranohelenističkog filozofa Neoptolema iz Parija. Horacijev doprinos ovoj tradiciji manje je u tome što on nudi neke vlastite originalne književne poglede, a više u njegovog poetskoj transformaciji postojeće tradicije.

Svrha ovoga pisma vekovima je zbunjivala ispitivače. Pre svega, Horacije u njemu ne daje nikakav sistematski prikaz teorije književnosti, na šta bi možda upućivao naziv *Ars poetica*. Tamo gde Aristotel daje analizu i opis, Horacije daje lične impresije i aluzije. Prelazi s jedne teme na drugu često su odsečni i iznenadni, a raspored građe je gotovo haotičan. Osim toga, delo se usredsređuje na epiku i dramu – dve književne vrste koje se čine potpuno irelevantnima za književno stvaralaštvo koje je cvetalo u Horacijevo doba. Ipak, živopisni autobiografski pristup i pesnikovo izražavanje vlastitih književnih pogleda čine *Pesničko umeće* jedinstvenim delom književne kritike u antičkoj književnosti. Mnoge prigodne fraze prešle su iz ovoga dela u standardni rečnik teorije književnosti i književne kritike, na primer *ridiculus mus* (= smešni miš) o prelasku sa uzvišenog na smešno u stilu bathosa; *in medias res* (= u središte stvari) o odsečnom i početku; *quandoque bonus dormitat Homerus* (= čak i dobri Homer ponekada zaspi) o omaškama. *Pesničko umeće* izvršilo je ogroman uticaj na kasniju evropsku književnost.
Istoimeni električni naboji se djelovanjem elektrostatičke sile odbijaju, a naboji suprotnog predznaka privlače.
**Dielektrična konstanta vakuuma** ili **permitivnost vakuuma** (oznaka *ε0*) je prirodna konstanta koja je jednaka recipročnoj vrijednosti umnoška magnetske permeabilnosti vakuuma *μ0* i kvadrata brzine svjetlosti *c* u vakuumu: 

{\displaystyle \varepsilon \_{0}={\frac {1}{\mu \_{0}\cdot c\_{0}^{2}}}=8,854187817\ldots \times 10^{-12}{\frac {As}{Vm}}=8,854187817\ldots \times 10^{-12}{\frac {F}{m}},}
gdje je: {\displaystyle c\_{0}} - brzina svjetlosti u vakuumu, a {\displaystyle \mu \_{0}} - relativna permeabilnost vakuuma.

Coulombov zakon
---------------

*Glavni članak: Coulombov zakon*
Coulombov zakon je jedan od osnovnih zakona elektrostatike koji je 1785. utvrdio Charles-Augustin de Coulomb: "električna sila *F* između dvaju električki nabijenih točkastih tijela (odbojna ili privlačna, ovisno o tome jesu li tijela jednakih ili suprotnih električnih naboja) razmjerna je količinama električnoga naboja *q* a obrnuto razmjerna kvadratu udaljenosti *r* između tijela" (napomena: vrijedi samo u vakuumu):

{\displaystyle F={\frac {1}{4\cdot \pi \cdot \varepsilon \_{0}}}\cdot {\frac {q\_{1}\cdot q\_{2}}{r^{2}}}}
gdje je: *ε0* - dielektrična permitivnost vakuuma. Sila je najjača u vakuumu, a slabija u svim drugim sredstvima: 

{\displaystyle F={\frac {1}{4\cdot \pi \cdot \varepsilon }}\cdot {\frac {q\_{1}\cdot q\_{2}}{r^{2}}}={\frac {1}{\varepsilon \_{r}}}\cdot {\frac {1}{4\cdot \pi \cdot \varepsilon \_{0}}}\cdot {\frac {q\_{1}\cdot q\_{2}}{r^{2}}}}
gdje je: *εr* - relativna dielektrična permitivnost nekog sredstva ili tvari, *ε* - dielektrična permitivnost (ili samo permitivnosti) tvari.

Izvori
------

1. ↑   **dielektrična permitivnost vakuuma**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
2. ↑  *physics.nist.gov*
3. ↑   **Coulombov zakon**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
Istoimeni električni naboji se djelovanjem elektrostatičke sile odbijaju, a naboji suprotnog predznaka privlače.
**Permeabilnost vakuuma**, **magnetska permeabilnost vakuuma** ili **magnetska konstanta** (oznaka *μ0*) je prirodna ili fizikalna konstanta magnetske permeabilnosti za vakuum, koja iznosi:

{\displaystyle \mu \_{0}=4\cdot \pi \times 10^{-7}({\rm {{N/A^{2}})\approx 1,2566370614\cdots \times 10^{-6}({\rm {{N/A^{2}};{\rm {{H/m})}}}}}}}
u SI sustavu, osnosno tesla · metar po amperu (T · m/A). Permeabilnost vakuuma je jednaka recipročnoj vrijednosti umnoška dielektrične permitivnosti vakuuma *ε0* i kvadrata brzine svjetlosti *c* u vakuumu: 

{\displaystyle \mu \_{0}={1 \over {\varepsilon \_{0}\cdot c^{2}}}}

Coulombov zakon
---------------

*Glavni članak: Coulombov zakon*
**Coulombov zakon** je jedan od osnovnih zakona elektrostatike koji je 1785. utvrdio Charles-Augustin de Coulomb: "električna sila *F* između dvaju električki nabijenih točkastih tijela (odbojna ili privlačna, ovisno o tome jesu li tijela jednakih ili suprotnih električnih naboja) razmjerna je količinama električnoga naboja *q* a obrnuto razmjerna kvadratu udaljenosti *r* između tijela" (napomena: vrijedi samo u vakuumu):

{\displaystyle F={\frac {1}{4\cdot \pi \cdot \varepsilon \_{0}}}\cdot {\frac {q\_{1}\cdot q\_{2}}{r^{2}}}}
gdje je: *ε0* - dielektrična konstanta vakuuma. Sila je najjača u vakuumu, a slabija u svim drugim sredstvima: 

{\displaystyle F={\frac {1}{4\cdot \pi \cdot \varepsilon }}\cdot {\frac {q\_{1}\cdot q\_{2}}{r^{2}}}={\frac {1}{\varepsilon \_{r}}}\cdot {\frac {1}{4\cdot \pi \cdot \varepsilon \_{0}}}\cdot {\frac {q\_{1}\cdot q\_{2}}{r^{2}}}}
gdje je: *εr* - relativna dielektrična permitivnost nekog sredstva ili tvari, *ε* - dielektrična permitivnost (ili samo permitivnosti) tvari.

Izvori
------

1. ↑  „Magnetic constant". *2006 CODATA recommended values*. NIST. Pristupljeno 2007-08-08.
2. ↑  „CODATA Recommended Values of the Fundamental Physical Constants: 2006". *Committee on Data for Science and Technology (CODATA): See Table 1*. NIST.
3. ↑   **magnetska permeabilnost vakuuma**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
4. ↑   **Coulombov zakon**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
Utor za pero na vratilu
Glavina s utorom za pero
**Pero** i **spoj s perima** najčešće je korišten spoj vratila i glavine, prvenstveno primjeren za mirna opterećenja. Pera, slično kao i klinovi, imaju pravokutan poprečan presjek, ali su im donja i gornja ploha paralelne. Prilikom ugradnje, najprije se umeće pero u žlijeb vratila, a zatim se namješta glavina na željeno mjesto na vratilu. Obzirom da između gornje plohe pera i žlijeba glavine postoji zračnost, to omogućuje centriranje položaja elemenata na vratilu. 

Spojevi s perima zbog toga su, u usporedbi s klinovima, primjereni za veće brzine vrtnje. Okretni moment kod pera se pre nosi samo oblikom preko površinskog pritiska na bočne dodirne površine između pera i žlijeba glavine. Pera se izrađuju od istih materijala kao i klinovi.

Vrste pera
----------

Standardne izvedbe pera mogu pri jednakoj širini *b* imati različitu visinu *h*. Prema tome se razlikuju (HRN M.C2.060 do 062): 

* **visoka pera**, standardizirana prema DIN 6885 (ISO 773),
* **niska pera**, koja su standardizirana prema DIN 6885 (ISO 2491), a koriste se kod tankih glavina koje bi se upotrebom visokog pera previše oslabila.

Visoka i niska pera izrađuju se u dvije osnovne izvedbe:

* **tip A** sa zaokruženom čeonom plohom, gdje je žlijeb u vratilu izrađen prstastim glodalom, a dužina žlijeba jednaka je dužini pera,
* **tip B** s ravnom čeonom plohom, gdje je žlijeb u vratilu izrađen obodnim glodalom, a dužina žlijeba je duža od dužine pera.

Tolerancije pera
----------------

Pera su izrađena s tolerancijom širine h9, dok je tolerancija širine žlijeba b i glavine ovisna o zahtijevanoj aksijalnoj pokretljivosti strojnih elemenata namještenih na vratilu. Tako se razlikuju spojevi vratila i glavine s:

* aksijalno nepokretnom glavinom, gdje je između pera i žlijeba glavine čvrsti dosjed
* aksijalno pokretnom glavinom, gdje je između pera i žlijeba glavine labav dosjed.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2017-02-28 na Wayback Machine-u "Konstrukcijski elementi I", Tehnički fakultet Rijeka, Božidar Križan i Saša Zelenika, 2011.
2. ↑   Arhivirano 2012-01-31 na Wayback Machine-u "Elementi strojeva", Fakultet elektrotehnike, strojarstva i brodogradnje Split, Prof. dr. sc. Damir Jelaska, 2011.
3. ↑   "Strojarski priručnik", Bojan Kraut, Tehnička knjiga Zagreb 2009.
Sveti **Petar Igneus** (italijanski: ; nekad navođen i kao Petar Ognjeni; Firenca, ? - Albano Laziale, 11. novembar 1089) bio je katolički redovnik, biskup i kardinal, poznat po borbi protiv simonije. Pripadao je benediktincima iz opatije Vallombrosa od koje će kasnije nastati valombrozijski red, a koji su se u 11. vijeku isticali borbom protiv simonije. Kada je Petar u Firenci optužio tamošnjeg biskupa Pietra Mezzobarba za simoniju, a on optužbe opovrgao, opat Giovanni Gualberto je 1068. utanačio suđenje vatrom; na njemu je Petar pobijedio i dobio nadimak "Ognjeni". Godine 1072. je imenovan kardinalom biskupom Albanoa. Papa Grgur VII mu je za vrijeme borbe za investituru povjerio diplomatsku misiju u Francuskoj.

Literatura
----------

* St. Peter Igneus
* H.W. Klewitz, *Reformpapsttum und Kardinalkolleg*, Darmstadt 1957, str. 116 br. 9
* R. Hüls, *Kardinäle, Klerus und Kirchen Roms: 1049-1130*, Tübingen 1977, str. 90-91

***Petar Igneus*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 28246399
* LCCN: no2015015188
* GND: 132959445
* SUDOC: 133107973

 |
*Za ostale upotrebe, v. Petar Matić Dule.*
**Petar Matić** (Maribor, 3. septembar 1966) je srpski preduzetnik, predsednik kompanije MPC Holding i MPC Properties. Smatra se jednim od najbogatijih ljudi u Srbiji.

Biografija
----------

Petar Matić je rođen u Mariboru u Sloveniji, studirao je Fakultet za hotelijerstvo u Opatiji u Hrvatskoj. Pre prelaska u Beograd i Srbiju imao je uspešan posao na hrvatskom primorju, baveći se pretežno prodajom sportske obuće i odeće. 

Po prelasku u Beograd, 1989. godine, osnovao je MPC (MP kao inicijali ličnog imena) kompaniju koja je postala izuzetno uspešna u narednim godinama. Tokom 1991, MPC je rastao, razvijao se i proširivao delatnost, te prerastao u MPC Group koja se ubrzo (2003) profilisala dva pravca razvoja: razvoj projekata u nekretninama i trgovina. 

Ubrzo je Matić pokrenuo kompanije MPC Holding i MPC Properties, danas vodeće u oblasti trgovine i razvoja nekretnina u regionu. MPC Properties 2007. godine je ušao u strateško partnerstvo sa Merill Lynch / Bank of America. Ovo je bila prva investicija Merill Lyncha na teritoriji bivše Jugoslavije.

Matićeve kompanije su danas lideri na tržištu u ovom delu Evrope. Zapošljavaju preko 1.000 radnika i jedan su od najznačajnijih investitora u Srbiji. Značajne projekte u regionu, kao što su maloprodaje, poslovni prostori, stambeni i logistički prostori, realizovala je MPC Properties:Ušće šoping centar (prvi regionalni šoping centar), Immo Outlet Centar, poslovni centar „Tri lista duvana" i stambeni kompleks/kondominijum „Oaza". 

Petar Matić se retko pojavljuje u javnosti, ne daje izjave za štampu i njegove fotografije se ne mogu videti u lokalnim novinama. Petar Matić je član ICSC - International Council of Shopping Centres.
Petar Karl Fabergé
**Petar Karl Fabergé**, znan i kao **Karl Gustavovič Fabergé** (Sankt Peterburg, 30. svibnja 1846. – Lausanne, 24. rujna 1920.) je bio poznati ruski umjetnik i draguljar, najpoznatiji kao autor uskršnjih Fabergéovih jaja, napravljenih po uzoru na uskršnja jaja, koje je pravio pomoću plemenitih metala i dragog kamenja.

Rođen je u Sankt Peterburgu u porodici draguljara Gustava Fabergéa i njegove supruge, Dankinje, Charlotte Jungshtedt. Njegova obitelj bila je hugenotska koja je u Njemačku iz Francuske pobjegla u XVII. stoljeću nakon edikta iz Nantesa. Fabergéovi preci su se tako prvo naselili u Berlin a 1800. u baltičku provinciju Livoniju, koja je tada bila već u ruskim rukama.

Nakon školovanja u Petrogradu, Gustav je kalio zanat po Europi (u Dresdenu), a školovao se i u Francuskoj i Engleskoj. Dobio je i titulu obrtnika. Obrazovanje po Europi završio je 1872. kada se je sa 26 godina vratio u rodni Sankt Petesburg i oženio sa Augustom Julijom Jacobs. Narednih 10 godina mentor mu je bio očev radnik u zanatu Hiskias Pendin. Njihova kompanija je radila i na restauraciji Ermitaža.

Faberže je sa renomeom carevog draguljara postao poznat i preko granica. Zastupništva je imao u Kijevu, Odesi, Londonu, Moskvi i Sankt Peterburgu.

Nakon Oktobarske revolucije, boljševici su preuzeli njihovu firmu, a obitelj je izbjegla na zapad (Njemačku i kasnije Švicarsku).

***Petar Karl Fabergé*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 82755295
* LCCN: n79104286
* ISNI: 0000 0001 2141 5553
* GND: 118531654
* SELIBR: 208970
* SUDOC: 027715752
* BNF: cb11969882n (podaci)
* BIBSYS: 90652295
* ULAN: 500066993
* NLA: 35293481
* NKC: xx0009606
* CiNii: DA12506255
* KulturNav: id
* RKD: 242136
* NSK: 000576939

 |
|  |
| --- |
|  |

**Mamelučki Sultanat** stvoren je 1250. kada su bivši robovi Mameluci osvojili Egipat zamijenivši slabi Ajubidski sultanat i ostatke Fatimidskog kalifata. Završili su ono što je počeo Saladin: osvojili su sve križarske posjede na Levantu i odbili napade Mongola na Siriju i Egipat. Potrajali su nešto manje od 300 godina kada je sultanat 1517. ukinuo osmanski sultan Selim I.

Ratovi protiv Mongola
---------------------

Mameluci su imali dvije dinastije: dinastiju Bahrija (od arapski Bahr što znači more jer su potjecali s obala Nila) (1250. - 1390.) koja se odmah morala suočiti s Mongolskim carstvom. Mongolsko carstvo se protezalo od Tihog oceana preko Koreje, Kine, Rusije i Perzije pa to nipošto nije bio lak zadatak. Ali, 1260. kod Ain Jaluta Mameluci su pobijedili Mongole i istjerali ih iz Sirije.

Ratovi protiv križarskih država
-------------------------------

Upravo je dinastija Bahrija uništila sve križarske države. Naime sultan Baibars ( umro 1277.) je 1268. ušao u Antiohiju uništivši kneževinu Antohiju. Baibarsov sin Kalavun al - Alfi (umro 1290.) je 1289. uništio kneževinu Tripoli i podigao mnoge spomenike u Kairu. Njegov je sin al - Khalil je Akru, poslijednju križarsku utvrdu na Levantu 1291. uništio. Tako su prestale postojati sve križarske države, a 3 od 5 su uništili Mameluci.

Rat protiv Portugalaca i Osmanlija
----------------------------------

Godine 1382. dinastija Burğa je zamijenila dinastiju Bahrija. Kaitbaj (umro 1495.) uspio sačuvati status quo, ali je njegov naslijednik Kansuh objavio rat Portugalcima. Imao je nekoliko početnih uspjeha, ali je poražen i ubijen kod Alepa 1516. Naslijedio ga je Tumanbej. Osmanski sultan Selim I. mu je objavio rat. Ljudi su bili nezadovoljni tako da je Selim već 1517. osvojio Kairo i tako je sultanat prestao postojati.

Izvori
------

* Stanford Shaw: poglavlje VIII.: Konsolidacija Osmanskog carstva. Ovo tu je velika knjiga Povijest 8 koja obuhvaća razdoblje humanizma, renesanse i velikih geografskih otkrića. Jedan je autor napisao jednu cijelinu, a Stanford Shaw kada govori o Osmanlijama govori i o Mamelucima. Izdana je 2008. od strane Jutarnjeg lista
* Skupina autora: Kada, gdje, kada i zašto se dogodilo. Izadana je 2006. od strane Mozaik knjige, Zagreb.

***Mamelučki Sultanat (Kairo)*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85041295
* NDL: 00567434

 |


1. ↑  James Waterson. „Who Were the Mamluks?".
2. ↑  [|National Geographic Serbia]. „MAMELUCI - elitni vojnici koji su porazili najmoćnije srednjovekovno carstvo i skoro tri veka vladali u Egiptu".
Za selo u Sloveniji, v. Radegunda (Slovenija).

**Radegunda** (također *Radegund, Radegundis, Rhadegund, Radegonde*, cca. 520–586), danas poznata i kao **Sveta Radegunda**, bila je tirinška princeza i franačka kraljica, poznata po tome što je osnovala samostan Svetog križa u Poitiersu.

Radegunda je bila kćer kralja Bertahara, koji je vlast dijelio sa braćom Baderihom i Hermanfridom. Između 525. i 529. joj je otac ubijen od strane Hermanfrida, koji je 529. zavladao sam, porazivši Baderiha u savezu sa franačkim kraljem Teuderikom I kome je obećao polovicu kraljevstva. Kada je Hermanfrid odbio ispuniti obećanje, na Tiringe su 531. krenuli Teuderik i njegov brat Klotar I. Pohod je završio franačkom pobjedom i aneksijom franačkog kraljevstva. Klotar je princezu Radegundu uzeo kao ratni plijen i doveo na svoj dvor gdje mu je postala jednom od šest supruga/priležnica. Radegunda mu nije rodila djecu, a ubrzo poslije toga se okrenula Bogu i postala redovnica. Za vrijeme svog boravka na dvoru se sprijateljila sa pjesnikom Venancijem Fortunatom i historičarom Grgurom Turskim, koji su prisustvovali njenom pogrebu. 

Poslije smrti je proglašena sveticom, te je veliki broj naselja u današnjoj Francuskoj po njoj dobio ime Sainte-Radegonde. Po njoj je ime dobilo i naselje Radegunda u Sloveniji.

Eksterni linkovi
----------------

* Other Women's Voices Useful guide to some of the works on Radegund including links to on-line materials.
* A biography of St Radegund at the Jesus College, University of Cambridge. Arhivirano 2009-08-15 na Wayback Machine-u St Radegund is the College's patron saint.

***Radegunda*** na Wikimedijinoj ostavi
**North Tyneside** (prevedeno *Sjeverni Tyneside*) je metropolitanski borough od 200,214 stanovnika koji se nalazi na sjeveroistoku Engleske u Metropolitanskoj grofoviji Tyne and Wear.

Karakteristike
--------------

Sjeverni Tyneside se prostire po teritoriju historijske Grofovije Northumberland, istočno od grada Newcastla, sa juga graniči sa rijekom Tyne, a sa istoka sa Sjevernim morem.

Wallsend je administrativni centar Sjevernog Tynesida.

Sjeverni Tyneside obuhvaća industrijske gradove duž rijeke Tyne; North Shields i Wallsend, i mjesta na sjevernomorskoj obali lučki gradić Tynemouth i ladanjsko rezidencijalni Whitley Bay.

North Shields ima skladišta nafte, remontno brodogradilište i tvornice ribljih konzervi, dok se privreda Wallsenda bazira na brodogradnji i proizvodnji opreme za brodove.

Duž sjeverozapada i sjeveroistoka leže predgrađa Newcastla.

Historija
---------

Metropolitanski borough je formiran 1. aprila 1974. ujedinjenjem dotadašnjih borougha Tynemouth i Wallsend, sa dijelovima borougha Whitley Bay, uz urbani distrikt Longbenton i dio urbanog distrikta Seaton Valley.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*North Tyneside*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 20. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***North Tyneside*** na Wikimedijinoj ostavi

* North Tyneside District Council Arhivirano 2017-06-04 na Wayback Machine-u (`en`)

| * p
* r
* u
Distrikti Grofovije Tyne and Wear |
| --- |
| Distrikti | Gateshead · North Tyneside · South Tyneside · City of Sunderland · Newcastle upon Tyne |  |
*Za ostala značenja, v. Nuada (razvrstavanje).*
U irskoj mitologiji **Nuada** ili **Nuadu** (moderni ispis: **Nuadha**), poznat po nadimku **Airgetlám** (moderni ispis: **Airgeatlámh**, doslovno "srebrnoruki"), bio je prvi kralj Tuatha Dé Dananna. U komparativnoj mitologiji odgovara galskom i rimsko-britanskom bogu Nodensu. Njegov velški ekvivalent je Nudd ili Lludd Llaw Eraint.

Nuada je bio kralj Tuatha Dé Dananna sedam godina prije dolaska u Irsku. Kada su se Tuatha De iskrcali, od Fir Bolga, tadašnjih stanovnika, zatražili su polovicu otoka. Fir Bolg i njihov kralj Eochaid mac Eirc su to odbili i odlučili su vlast nad otokom riješiti oružjem. Prije bitke su se obje strane, kako bi ishod bio što pošteniji, složile pregledati tuđe oružje. Kada je došlo do bitke - poznate kao prva bitka kod Mag Tuireda - prvak Fir Bolga po imenu Sreng je uspio Nuadi odsjeći ruku. Prije nego što ga je Sreng mogao dokrajčiti, Nuadin saveznik Angaba od Norveške se ispriječio i umjesto njega primio udarac, a Dagda je pred kralja postavio štit. Kralj je spašen, a njegova je vojska pobijedila u bitci. I Sreng je preživio, te izazvao Nuadu na dvoboj. Nuada je pristao, ali pod uvjetom da se Sreng bori sa jednom vezanom rukom. Sreng je nakon toga odustao od izazova ali mu je Nuada, impresioniran hrabrošću i vještinom, ponudio dio Irske koji predstavlja današnji Connacht.

Iako je pobijedio, Nuada je zbog gubitka ruke prestao biti fizički besprijekoran, te tako izgubio pravo da bude kralj. Prijestolje je prepustio polu-fomorijanskom princu po imenu Bres, koji je odmah počeo ugnjetavati Tuatha De Dannane. Nuada je u međuvremenu umjesto odrezane ruke dobio srebrni nadomjestak koji su izradili Dian Cecht and the wright Creidhne. Poslije je od Miachove krvi Nuadi izrasla nova ruka od krvi i mesa, te je nakon sedam godina smijenio Bresa. 

Nuada je vladao dvadeset godina, prije nego što se Bres, uz pomoć fomorijanskog velmože po imenu Balor, pokušao vratiti na prijestolje. Došlo je do druge bitke Mag Tuireda u kojoj je Nuada poginuo, ali je pobjedu nad Bresom odnio mladi Lug i postao novi kralj.

Izvori
------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Bres**  |  **Veliki kralj Irske** AFM 1890-1870. pne.FFE 1470-1447. pne. | Slijedi: **Lug**  |
**Norman Percevel Rockwell** (3. februar 1894 – 8. novembar 1978) je bio američki slikar i ilustrator, čija su djela stekla veliku popularnost te mu omogućila status jedne od ikona američke kulture u 20. vijeku. Karijeru je započeo kao umjetnički urednik *Boy's Life*, časopisa američkih skauta, ali je slavu stekao kao autor ilustracija za časopis *The Saturday Evening Post* za koga je radio gotovo četrdeset godina. Od tih ilustracija su najpoznatije one iz vremena drugog svjetskog rata, među kojima se ističe serija koja prikazuje život i ratni put fiktivnog vojnika po imenu Willie Gillis i ciklus Četiri slobode. Rockwell je, međutim, najpoznatiji kao autor plakata *Zavarivačica Rosie*, kojom se slavilo sudjelovanje žena u ratnoj industriji i koja je postala jednom od pop ikona Amerike tog doba. Rockwell je dugo vremena bio zanemarivan i nepriznat kao pravi umjetnik od strane američkog kulturnog establishmenta, koji je njegov realistički stil smatrao "prevladanim" i povlađivanjem malograđanštini. Sam Rockwell, s druge strane, nikada nije krio svoj prezir prema modernoj umjetnosti te je isticao svoj patriotizam i slavljenje američkog načina života. Sa druge strane je slikom *Problem sa kojim svi živimo* iz 1964. izrazio svoju osudu institucionalnog rasizma i podršku pokretu za prava crnaca.

Izvori
------

1. ↑  "Alex Ross Biography". alexrossart.com. pristup 13. II 2012.

Vanjske veze
------------

***Norman Rockwell*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Booknotes* interview with Laura Claridge on *Norman Rockwell: A Life*, December 2, 2001. Arhivirano 2012-05-27 na Wayback Machine-u
* Gallery of classic graphic design featuring the illustrations of Norman Rockwell. Arhivirano 2013-07-29 na Wayback Machine-u
* Art Directors Club biography, portrait and images of work
* Norman Rockwell na Find a Grave
* Footage of Norman Rockwell sketching a couple
* America, Illustrated – by *The New York Times*
* *Norman Rockwell: Once upon a time there Was the American Dream* Arhivirano 2012-03-23 na Wayback Machine-u by Tiziano Thomas Dossena, *Bridge Puglia USA*, April 2011
**ONK Dračice** bio je nogometni klub iz grada Đakova.

Povijest
--------

ONK Dračice osnovan je 1970. godine i djelovao je sve do 1988. godine. Klub je osnovan u gradskoj četvrti 
**Dračice** i kroz cijelu svoju povijest bio je isključivo "kvartovski" klub u kojem su igrali domaći dečki iz istoimene gradske četvrti, uz odsustvo bilo kakvih rezultatskih ambicija.

Klub je od osnivanja pa sve do prestanka djelovanja cijelo vrijeme bio član najnižeg ranga natjecanja - Općinske lige Đakovo, bilo njezine istočne skupine, bilo njenog I. nogometnog razreda.

Igralište
---------

ONK Dračice je tijekom svoga djelovanja nastupao na igralištu Jedinstva, na igralištu u gradskoj četvrti Sjever, a jedno kraće vrijeme i u obližnjim Ivanovcima, dok je jedno vrijeme posjedovao i vlastito igralište u Nazorovoj ulici (kod Đođe).

Izvori
------

1. ↑  
BIJELIĆ, Borislav, "100 godina nogometa u Đakovu(1908.-2008.)", Đakovo 2008. str. 39.
2. ↑  
BIJELIĆ, Borislav, "100 godina nogometa u Đakovu(1908.-2008.)", Đakovo 2008. str. 39.
3. ↑  
BIJELIĆ, Borislav, "100 godina nogometa u Đakovu(1908.-2008.)", Đakovo 2008. str. 39.