recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Cachapoal** je rijeka u sredini Čilea, duga 170 km pritoka rijeke Rapel.

Hidrologija
-----------

Cachapoal izvire u podnožju snježnih vrhova Anda *Pico del Barroco* i *Nevado de Los Piuquenes*. Od izvora teče prema zapadu, u planinama prima svoje najvažnije pritoke; Leñas, Cortaderal, Cipreses i Pangal. Nakon planinskog dijela, protiče centralnom dolinom, nešto prije grada Rancagua pregrađena je branom za potrebe 
jedne od najstarijih hidroelektrana u Čileu.

Posljednje veće pritoke Claro i Zamorano prima tridesetak km prije nego što se kod lokaliteta La Junta, spoji sa rijekom Tinguirirca i formira Rapel (danas akumulacijsko jezero).

Sliv rijeke velik je 6.370 km² i proteže se najvećim dijelom po Provinciji Cachapoal, koja je i ime dobila po rijeci.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „Cuenca del Rio Rapel" (španjolski). Sinia. Arhivirano iz originala na datum 2011-09-30. Pristupljeno 11.10. 2020.
2. 1 2  „Mapas" (španjolski). Rios de O'Higgins. Arhivirano iz originala na datum 2021-04-10. Pristupljeno 11.10. 2020.

Vanjske veze
------------

***Cachapoal (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Karta sliva* Arhivirano 2020-10-13 na Wayback Machine-u (`es`)
Fotografija Philadelphia Athleticsa iz 1874. godine
Ovo je članak o bejzbol klubu "Philadelphia Athletics" (1860-1876). Za klub koji je djelovao od 1882. do 1891. godine v. Philadelphia Athletics (American Association). Za klub koji je djelovao od 1901. do 1954. v. Oakland Athletics.
**Athletic of Philadelphia** je bio američki bejzbol klub, poznat kao jedan od osnivača prve profesionalne lige National Association, isto kao i danas postojeće National League.

Osnovao ga je 1860. u Philadelphiji James N. Kerns pod nazivom **Athletic Base Ball Club**. Godine 1871. je bio među osnivačima National Associationa i sudjelovao u svim sezonama prve profesionalne lige, pri čemu je prve sezone osvojio i titulu prvaka.

Godine 1876. je bio među klubovima koji su osnovali novu Nacionalnu ligu, ali je, slično kao i *Mutual of New York*, već pri kraju prve sezone zapao u teške financijske probleme te nije mogao putovati u goste timovima na zapadu države. Zbog toga je sljedeće godine izbačen iz lige te je prestao s radom.

Literatura
----------

* Baseball-Reference. "Philadelphia Athletics Team Index" (1871-1875). Retrieved 2006-09/17.
* Baseball-Reference. "Philadelphia Athletics Team Index" (1876). Retrieved 2006-09-07.
* Jordan, David M (1999). *The Athletics of Philadelphia: Connie Mack's White Elephants, 1901-1954*. Jefferson, NC: McFarland & Co. ISBN 0-7864-0620-8
* Retrosheet. "Philadelphia Athletics (1871-1876)"[*mrtav link*]. Retrieved 2006-08-30.
* Wright, Marshall (2000). *The National Association of Base Ball Players, 1857-1870*. Jefferson, NC: McFarland & Co. ISBN 0-7864-0779-4
**Arvika** je grad od 14,244 stanovnika na zapadu Švedske, on je i administrativni centar Općine Arvika od 26,034 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Arvika leži u Grofoviji Värmland, u zaljevu Kyrkviken, na sjeveru Jezera Glafsfjorden, udaljena oko 73 km sjeverozapadno od Karlstada.

Historija
---------

Arvika je osnovana 1811. kao trgovište, već sljedeće godine dobila je status grada pod imenom - **Oscarsstad**. Ali su joj ona 1821. oduzeta, pa je ponovno bila samo trgovište od oko 200 stanovnika. Do 1862. povećao se broj stanovnika na 800, pa je tad Arvika postala samostalna općina.

Arvika je izrasla u trgovački centar čitavog zapadnog Värmlanda, njena pozicija je ojačana 1837. kad je izgrađena brodska ustava u Säffleu koja je omogućila brodovima da doplove iz Jezera Vänern do 
Jezera Glafsfjorden i luke u Arviki.

Nakon završetka Sjeverozapadne željeznice 1867.-1871. Arvika je postala međustanica na pruzi Stockholm - Oslo. 
Tad je podignuto nekoliko industrijskih pogona, od mehaničkih radionica za održavanje vlakova i tvornica tekstila i duhana.

Nakon tog joj je 1911. vraćen status grada, u to vrijeme Arvika je imala oko 5.000 stanovnika.

Privreda
--------

Arvika je i danas važan industrijsko - trgovački centar Värmlanda, u kom se sve više povećava uslužni sektor.

Najveći pogoni u gradu su *Thermia Värme AB* (razne pumpe), *Volvo Construction Equipment AB* (utovarivači), *Arvikaverken* (metalni odljevci) i *Coffee Queen* (kafe aparati) koji je 2003. premjestio svoju proizvodnju u Arviku.
factory.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Värmland" (engleski). City population. Pristupljeno 29. 05. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Arvikas historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 29. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Arvika*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Arvika* (`sv`)
**Dangun Wanggeom** je bio legendarni osnivač Gojoseona, prvog kraljevstva Koreje, smještenog u današnjem Liaoningu, Mandžuriji i Korejskom poluotoku, 2333. pne. Za njega se govorilo da je bio unuk Hwanina ili nebeskog boga. Iako se za osnivača države nazivalo *Dangunom,* neki vjeruju da je *Dangun* bio titula ili služba, a da je Wanggeom bio pravo ime.

Priča
-----

Dangunovi preci počinju s njegovim djedom Hwaninom (환인; 桓因), "Gospodarom neba" (ime koje se također spominje u indijskim budističkim tekstovima). Hwanin je imao sina Hwanunga koji je žudio za time da živi na zemlju među dolinama i planinama. Hwanin je dozvolio Hwanungu i njegovih 3000 sljedbenika da se spuste na planinu Bakedu, tada zvanu planina Taebaek (태백산; 太伯山), gdje je Hwanung osnovao Sinsi (신시; 神市, "Božji grad"). Tamo je među ministrima oblaka, kiše i vjetra ustanovio zakone i moralne običaje te poučavao ljude različitim umijećima, medicini i poljoprivredi.

Tigar i medvjed koji su živjeli u pećini su se molili Hwanungu da ih učini ljudima. Nakon što je čuo njihove molitve, Hwanung im je dao 20 česana češnjaka i svežanj pelina, naredivši im da samo to jedu kao svetu hranu i ostanu van domašaja sunca slijedećih 100 dana. Tigar je odustao nakon dvadeset dana i napustio pećinu. Međutim, medvjed je ostao i pretvorio se u ženu.

Žena-medvjed (Ungnyeo; 웅녀; 熊女) je bila zahvalna i prinijela žrtve Hwanungu. Međutim, nedostajao joj je muž, te se rastužila i molila ispod stabla Shindansua (신단수; 神檀樹, "Božanska breza") kako bi bila blagoslovljena djeteta. Hwanung, dirnut njenim molitvama, ju je oženio te mu je rodila sina, nazvanog Dangun Wanggeom.

Dangun je stupio na prijesto, sagradio ograđeni grad P'yŏngyang, i nazvao kraljevstvo Joseon. Zatim je premjestio prijestolnicu u Asadal na planini Baegak (ili planini Gunghol). 1.500 godina kasnije, u godini Kimyo, Kralj Wu iz dinastije Zhou je udijelio Jizi Joseonu, te je Dangun premjestio svoju prijestolnicu Jangdangyeong. Konačno, vratio se u Asadal i postao planinski bog u dobi od 1.908 godina.

Vanjske veze
------------

* The Legend of Tan-Gun
* Myth of Korea: Tangun
* Korean Myths and Tales Arhivirano 2012-02-07 na Wayback Machine-u
* The T'angun Legend
Janet Agren u filmu *Racconti proibiti... di niente vestiti* iz 1972. godine, u sceni karakterističnoj za ostvarenja žanra.
**Decamerotico** (množina: **decamerotici**, od riječi *Decameron* i erotika) je izraz koji se koristi za podžanr erotskih filmskih komedija, odnosno *sexy commedia all'italiana*, a koji je bio izuzetno popularan u Italiji početkom 1970-ih. Zajednička karakteristika tih ostvarenja je bila da su vremenom radnje smješteni u srednji vijek ili razdoblje Renesanse, odnosno da su, u većoj ili manjoj mjeri, bili temeljeni na djelima tadašnjih književnika, u pravilu onih koji su sadržavali eksplicitne ili implicitne elemente erotike. Proizvodnju takvih filmova je omogućila seksualna revolucija, odnosno kolaps dotadašnjih cenzorskih standarda, koji je dozvolio da se u njima prikazuju scene golotinje i, za tadašnje standarde, prilično eksplicitne seksualne aktivnosti. Poticaj je, međutim, došao zahvaljujući filmu *Il Decameron* iz 1971. u režiji Pier Paola Pasolinija, ekranizaciji istoimene zbirke Giovannija Boccaccija od koga je posuđeno ne samo mjesto radnje, eksplicitnost sadržaja nego i struktura u obliku omnibusa. *Decamerotici*, iako su u njima znala glumiti, a ponekad i iza kamere stajati, ugledna imena, nikada nije uživao naklonost kritike, i za razliku od Pasolinijevog ostvarenja, se najčešće smatrao njegovom jeftinom eksploatacijskom imitacijom. *Decamerotica* se nakon nekoliko godina brzo zasitila i publika, ali je u mnogo čemu omogućio da se sljedećih nekoliko godina snimaju ostvarenja *sexy commedia all'italiana* radnjom smještena u suvremeno doba.
*Za ostale upotrebe, v. Danica.*

**Danica** je bio desetodnevni književni časopis srpskog romantizma. List je naslovljen kao *Danica - list za zabavu i književnost*. Prvi broj je izašao je u Novom Sadu 20. februara 1860. koji je štampan po tzv. *Vukovom pravopisu*, pravopisu Vuka Stefanovića Karadžića Danica je izlazila do 20. augusta 1872, s prekidom od augusta 1871. do maja 1872.

Historija
---------

Pokretač i urednik do augusta 1871, bio je pravnik, publicist i književnik Đorđe Popović, koji je po imenu časopisa dobio ime *Daničar*. Posljednjih devet brojeva 31. maja - 20. augusta 1872. uredio je Đorđe Rajković. Danica je imala značajnu ulogu u razvoju nacionalnog i umjetničkog realizma (naročito poetskog izraza) i okupljanju i organizovnju *Ujedinjene omladine srpske* (1866.). U časopisu su surađivali Jakov Ignjatović, Đura Jakšić, Jovan Jovanović Zmaj, Laza Kostić, Vladislav Kaćanski, Jovan Ilić, Ljubomir Nenadović i drugi.

Literatura
----------

* Tekst dr. Dušana Popova, tajnika Matice srpske u Novom Sadu u Enciklopediji Jugoslavije JLZ Zagreb 1984.
***Derrick*** je njemačka policijska TV serija koja se originalno emitirala na programu njemačke mreže ZDF, austrijske mreže ORF i švicarske mreže SRG od 1974. do 1998. Naslovni protagonist je bio glavni detektiv-inspektor (*Oberinspektor*) Stephan Derrick (koga je tumačio Horst Tappert) koji je zajedno sa svojim vjernim suradnikom, inspektorom (*Kriminalhauptmeister*) Harryjem Kleinom (koga je tumačio Fritz Wepper) rješavao slučajeve ubistava i drugih zločina u Münchenu i okolici.

*Derrick* se smatra jednom od najuspješnijih TV serija u historiji njemačke televizije, odnosno televizije u kontinentalnoj Evropi. Emitiran je u preko 100 zemalja svijeta, uključujući Kinu gdje je stekao popularnost koja se može mjeriti s popularnošću u vlastitoj domovini.

Na prostoru bivše Jugoslavije je *Derrick* 1980-ih prikazivala TV Sarajevo u okviru mreže JRT.

Eksterni linkovi
----------------

***Derrick*** na Wikimedijinoj ostavi

* Derrick Blog
* ZDF Enterprises Arhivirano 2008-02-26 na Wayback Machine-u
* Derrick – Der Fanclub (German)
* *Derrick* na IMDb-u (`en`)
**Ashton-under-Lyne** je grad od 46.345 stanovnika na sjeverozapadu Engleske u grofoviji Greater Manchester.

On je administrativni centar metropolitanskog borougha Tameside.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ashton se prostire duž sjeverne obale rijeke Tame, po obroncima Penninesa, udaljen oko 10 km istočno od centra Manchestera.

Historija
---------

Još prije Normanskog osvajanja Engleske postojalo je malo naselje na brdašcu iznad rijeke Tame. Tokom srednjeg vijeka Ashton se razvio se malo trgovište vunenim tkaninama, jer je ispredanje vune i ovčarstvo bila tradicija po okolnim brdskim područjima. U to vrijeme iskapala se i mala količina ugljena. Velika prekretnica u historiji Ashtona bilo je prokapanje kanala (i kasnij dolazak željezice). Ashton je postao raskršće tri kanala, Manchester-Ashton, Huddersfield i Peak.

U to vrijeme novopodignute manchesterske tvornice trebale su sve više ugljena, pa su proradili brojni rudnici. Kanali su omogućavali jeftin transport, a do rudnika su izgrađene željezničke pruge. Dobra klima zapadnih Penninesa bio je idealni prostor za predionice pamuka, kao i čitav kraj oko Manchestera koji je postao svijetski centar za proizvodnju pamuka.

Grad se brzo proširio za viktorijanskog doba sa brojnim kvartovima kuća u nizu od crvene cigle za smještaj radnika po predionicama pamuka. Rudarstvo se i dalje razvijalo iako su rudnici na sjeveru i istoku grada postali iscrpljeni, ali su se otvarali novi i sve dublji na zapadu. Rudnik Ashton Moss imao je 1882. najdublju jamu na svijetu, danas je zatvoren a na njegovom terenu podignut je trgovački centar Snipe.

Kasnije se razvila mašinogradnja, u novije vrijeme tekstilna industrija i mašinogradnja ustupile su mjesto novim industrijama, između ostalih i kompjuterskoj.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Ashton-under-Lyne (Greater Manchester in North West England)" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 04. 2017.
2. ↑  „Location of Ashton under Lyne" (engleski). Ashton under Lyne. Pristupljeno 12.04. 2017.
3. 1 2 3 4 5  „Ashton-under-Lyne" (engleski). Ashton under Lyne. Pristupljeno 12.04. 2017.

Vanjske veze
------------

***Ashton-under-Lyne*** na Wikimedijinoj ostavi

* Welcome to Ashton under Lyne (`en`)
Edvardo Paoloci, *Sveti Sebastijan*, asamblaž skulptura od raznih zavarenih predmata, 1958, Park skulptura, Holandija
**Asamblaž** (fr. *assemblage* - spajanje, sklapanje) je vajarska tehnika koja podrazumeva kolažiranje različitih predmeta i stvaranje trodimenzionalne kompozicije od tih predmeta.

Asamblaž se, u zamisli, nadovezuje na kolaž, ali dok je kolaž vezan za vertikalnu površinu, asamblaž zauzima mesto u prostoru. Asamblaž predstavlja delo koje se sastoji od raznih predmeta za svakodnevnu upotrebu i može se opisati kao prostorni kolaž.

Poreklo reči se može pratiti unazad od ranih 1950-ih kada je Žan Dibife (fr. *Jean Dubuffet*) napravio seriju kolaža krila leptira nazvavši ih *assemblages d'empreintes* (asamblaži otisaka). Međutim, asamblaž ima svoju istoriju koja se može pratiti od početka 20. veka, počev od kubističkih kolaža, preko Pikasovih ranih konstrukcija, dadističkih predmeta, pa sve do asamblaža nove realnosti šezdesetih godina 20. veka. Žan Dibife se može smatrati samo tvorcem imena ove tehnike.

Starežna skulptura je ogranak asamblaža koji namerno traži starež, otpatke urbane civilizacije i pretvara ih u umetničko delo selekcijom, reorganizacijom ili prezentacijom bez komentara.

Literatura
----------

* Prehledny kulturni slovnik *Mlada Fronta*, Prag 1964.

Dodatna literatura
------------------

* William C. Seitz: *The Art of Assemblage*. Exhib. October 4 - November 12, 1961, The Museum of Modern Art, New York, 1961.
* Stephan Geiger: *The Art of Assemblage. The Museum of Modern Art, 1961. Die neue Realität der Kunst in den frühen sechziger Jahren*, (Dissertation Universität Bonn 2005), München 2008, ISBN 978-3-88960-098-1.

Vidi još
--------

* Kolaž
* Nadrealizam
* Dadaizam

Vanjske veze
------------

***Asamblaž*** na Wikimedijinoj ostavi
**Darko Lukić** (Osijek, 16. 1. 1922 - Zagreb, 23. 9. 1974), jugoslavenski pijanist.

Životopis
---------

Darko Lukić rodio se u Osijeku 1922 godine. Rodio se u obitelji generala Mihajla Lukića. Majka mu je bila židovskog podrijetla. U Osijeku je pohađao privatnu školu a poslije Drugoga svjetskog rata nastavlja školovanje u Zagrebu.

### Glazbenik i profesor

Tipke su njegov poseban svijet, tajanstven ključić do skrovitih zakutaka njegove senzibilne duševnosti. One su bile medij kojim je umio najneposrednije iskazivati i one najtananije porive svoje emotivnosti pretočene u čudesan svijet zvukovlja, tako prirodno, tako prisno, bez sustezanja kao da su jedno, on i njegov klavir.

Umjetnik se rađa, majstor tek postaje. U tome leži sva težina umjetničkog puta, sve borbe, samozataje i sva nastojanja. Taj put prolazio je i Darko Lukić.

Bio je pripadnik sretna i blistave generacije mladih talenata koja se odmah prvih godina po dovršenju II. svjetskog rata našla u klasi majstora-pedagogoa Svetislava Stančića, na zagrebačkoj Muzičkoj akademiji. Ipak predstavljen javnosti i zapažen Lukić je već znatno ranije. On počinje već u sedmoj godini sa sistematskim učenjem klavira u privatnoj školi Hankinovih, u rodnom Osijeku, gdje se s deset godina predstavlja javnosti izvođenjem Mozartovoga *Klavirskog koncerta u d-molu*. S četrnaest godina nastavlja učiti u Zagrebu kod poznatog pedagoga i pijanista Evgenija Vaulina, koje razdoblje završava sjajnim nastupom s orkestrom izvodeći briljantan Konzertstück C. M. von Webera. Tim nastupom rođen je pijanista Lukić. U klasi Svetislava Stančića doskora izbija u prve redove istaknutih i dobiva I. nagradu na saveznom natjecanju mladih umjetnika u Beogradu (1948). Nakon diplome (1949), često javno nastupa u zemlji i inozemstvu, a doskora odlazi na usavršavanje u Pariz, gdje studira kod poznatih pedagoga M. Long i J. Lefevre-a. Otada njegovi nastupi postaju još brojniji, a nastupao je, osim u zemlji, u Austriji, Čehoslovačkoj, Francuskoj, Italiji, NR Kini, Mađarskoj, Norveškoj, Njemačkoj, Poljskoj, Rumunjskoj, SSSR-u, Švicarskoj i Velikoj Britaniji.

Osim opsežnog repertoara klasičnih i modernih majstora Lukić se naročito i hvalevrijedno zalagao za izvođenje djela domaćih skladatelja i mnoga je snimio.

Od 1951 godine počinje Lukićev pedagoški rad na Muzičkoj akademiji u Zagrebu, gdje je bio vrstan, tražen i cijenjen pedagog.

Umro je u Zagrebu 23. 9. 1974 godine i sahranjen je na Mirogoju.

Spomen
------

* "Vjesnikova" godišnja nagrada na Tribini mladih još neafirmiranih umjetnika nosi ime Darka Lukića.
* U Osijeku se organizira *Memorijal Darko Lukić* međunarodni susret mladih pijanista.

Literatura
----------

* Kraus, Ognjen (1998). *Dva stoljeća povijesti i kulture Židova u Zagrebu i Hrvatskoj.*, Zagreb: Židovska općina Zagreb. ISBN 953-96836-2-9
Za ostale ličnosti sa istim imenom, v. Art (osobno ime).
**Art**, sin Lugaid Lámderga, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Na prijestolje je došao ubivši svog prethodnika Conaing Bececlacha, koji mu je bio ubio oca. Vladao je šest godina prije nego što su ga ubili Fíachu Tolgrach i njegov sin Dui Ladrach. Prema *Lebor Gabála Érennu*, naslijedio ga je sin Ailill Finn; Keating i Four Masters navode da ga je naslijedio njegov ubica Fíachu Tolgrach, koga je kasnije ubio Ailill Finn. *Lebor Gabála* navodi da je vladao u doba Darija II od Perzije (423-404. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* vladavinu datira u period 599-593. pne. a *Annals of the Four Masters* u 812-806. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Conaing Bececlach**  |  **veliki kralj Irske** LGE 5. vijek pne.FFE 599-593. pne.AFM 812-806. pne. | Slijedi: **Ailill Finn iliFíachu Tolgrach**  |

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 259
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.27
3. ↑  *Annals of the Four Masters* M4388-4404
**Danica** je istaknuti lik narodnog pjesništva i slavenske pretkršćanske mitologije, opažajno vezan za osvit (također i kao Jutrenjica). Jedini asteronim među češćim antroponimima, među kojima je potvrđena od 14. st. Danica je planet Venera pri svojem pojavljivanju na jutarnjem nebu. Venera se može vidjeti navečer oko vremena zalaza Sunca ili u zoru oko vremena izlaza Sunca (i s više od tri sata otklona od izlaska ili zalaska Sunca). Osim iznimnih nebeskih pojava može biti najsjajnije trajno nebesko svjetlilo nakon Sunca i Mjeseca, u društvu nebeskih tijela koja se mogu uočiti i danju, kao i uzrokovati sjenu. 

Opažači neba iz vremena praslavenske mitologije nisu je povezivali s pojavljivanjem u vrijeme sutona (Večernja zvijezda ili Večernjača). U historiji je povezivanje ove dvije pojave za jedno tijelo Plinije pripisao Pitagori (N. h. II. 37). Podvajanje jutarnje i večernje pojave u prethistorijskih Egipćana je Bonu/Tiu-Nutiri, u drevnih Grka Fosforos/Esperos (spoznaja o jednom izvoru svjetla pretpostavlja se za kasno 7. ili 6. st. pr. K.), u Rimljana Lucifer/Vesperugo (u današnjem italijanskom folkloru Lucifero/Vespero), a kasnije se u rimskoj antici izdvaja dominantni naziv (Fosforos, Lucifer). Najkasnije od poznog 3. st. pr. K. u kineskoj je astronomiji s obje svoje pojave smatrana za jedno svjetlo. Prethistorijski Babilonci, Asirci, Hetiti i Grci su jutarnju pojavu ovog planeta vezivali za ratničke boginje, a njenu večernju pojavu za plodonosne boginje.

| * p
* r
* u
Slavenska mitologija |
| --- |
| Božanstva | Svarog • Perun • Dabog • Svetovid • Veles • Radgost • Jarovid • Simargl • Ruđevid • Triglav • Stribog • Hors • Vesna • Lada • Mokoš • Morana • Kupala |  |
| Natprirodna bića | Ala • Babice • Bes • Čuma • Domovik • Drekavac • German • Karakondžula • Lesnik • Milosnice • Rusalka • Suđaje • Šumska majka • Vampir • Veštica • Vila • Vodenjak • Vukodlak • Zmaj • Zmija čuvarkuća |
| Srodno | Zbručki stub • Velesova knjiga • Spisak slavenskih mitoloških bića |
| Kraljevi Jude |
| --- |
| * + **Saul**
* + **David**
	+ **Solomon**
	+ Roboam
	+ Abijam
	+ Asa
	+ Jozafat/Jošafat
	+ Jehoram/Joram
	+ Ahazija
	+ Athalija
	+ Joaš
	+ Amazija
	+ Uzija
	+ Jotam
	+ Ahaz
	+ Ezekija
	+ Manaseh/Manasija
	+ Amon
	+ Josija/Jošija
	+ Joahaz
	+ Jehoiakim
	+ Jehoiahin
	+ Zedekija

---

Ova kutijica: pogledaj • razgovor • uredi |

**Asa** (hebrejski: **אָסָא**, moderni: *Asa* tiberijski: *ʾĀsâ*) je bio peti kralj Kuće Davidove i treći kralj Jude. Bio je sin Abijama i praunuk Solomona. William F. Albright mu je vladavinu smjestio u period 913. pne.-873. pne. dok ga je E. R. Thiele smjestio u period 911. pne.-870. pne.. 1 Kraljevi i 2 Ljetopisi su povoljno opisali njegovu vladavinu, a obje biblijske knjige navode kako je vladao 41 godinu.

Prorok Azarija, sin Odedov, savjetovao je Asu da se drži judaizma i Asa je taj savjet poslušao. Uništio je sva idolopoklonička svetišta i progonio štovatelje stranih bogova, uključujući kraljicu majku Makaah. Također je progonio prostitutke. Za vrijeme njegove vladavine je u Judi zavladao takav mir i prosperitet da su sa sjevera došli mnogi pripadnici plemena Levi i Efrajim kako bi uživali u blagodati mira dok je sjeverno Kraljevstvo Izrael bilo zahvaćeno nemirima nakon smrti Jeroboama I.

Biblija navodi kako je Asa iskoristio godine mira kako bi izgradio tvrđave, te da je porazio vojsku Zeraha, "etiopskog" poglavice u egipatskoj službi. Pred kraj vladavine ga je sa sjevera napao sjevernjački kralj Baaša
i počeo graditi tvrđavu tik do Jeruzalema. Asa se odlučio tu prijetnju suzbiti tako što je uzeo zlato i srebro iz Hrama te ga odnio Ben-Hadadu I, kralju Damaska te ga zamolio da Baašu napadne s leđa. Ben-Hadad I je to učinio, te se Baaša morao povući, a Asa srušio tu tvrđavu.

Asin uspjeh su, međutim, kritizirao prorok Hanani, držeći da se vladar Jude morao uzdati u Božju, a ne stranu pomoć. Asa ga je na to dao zatvoriti. Tada su se njegovi nožni prsti inficirali, a infekcija proširila na ostatak tijela. Umjesto da za savjet pita svećenike i proroke, on je pomoć tražio od liječnika, ali od njih nije bilo pomoći, te je Asa umro.

Asa je nakon smrti pokopan sa svojim precima u Jeruzalemu, u grobnici koju je sam dao iskopati. Naslijedio ga je sin Jehošafat.

|
|  |
| Asa od Jude **Kuća Davidova**bočni ogranak od **Pleme Juda** |
| Prethodi:**Abijam** | **Kralj Jude**Albright: 913. pne. – 873. pne.Thiele: cca.911. pne. – 870. pne.Galil: c.911. pne. – 870. pne. | Slijedi:**Jehošafat** |
**Asamci** su jedan od indijskih naroda nastanjen na sjeveroistočnom području Indije u Assamu (oko 15,000.000), i susjednim predjelima Bangladeša (10.800, 2000.) i Butana (182.200, 2000.). Domovina Asamaca je ruralni kraj koji ima blagu klimu pogodnu za agrikulturu, a sastoji se od riječnih dolina, ravnica i šuma. Većina ih živi na selima kao farmeri od uzgoja riže, čaja, krumpira, voća i drugog. Svaki farmer ima svoje rižino polje-kett, na močvarnoj ravnici u blizini svoga doma. Tipično asamsko selo okruženo je gajevima bambusa, banana i mangoa. Slon je najvažnija domaća pitoma životinja čija je glavna namjena da služi kao transportno sredstvo. Ostale seoske aktivnosti Asamaca su košaraštvo, ribolov, a bogatiji imaju i manje trgovinice. 

Mlade djevojke zaručuju se još u 11. ili 12. godini i udaju u 14. 

Oko 80 % Asamaca su hindusi, neortodoksni, a neki međi njima kombiniraju animizam s hinduizmom. Među Asamcima ima i običaja jedenja mesa, strogo zabranjeno u hinduizmu, a odbijaju i obožavanje slonova, koje je također među hindusima uobičajeno.

Vanjske veze
------------

* The Assamese of India

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh2013001092

 |
**Artaksija II** (također poznat kao **Artaks** ili **Artaš**, armenski: Արտաշես Երկրորդ) (? - 20. pne.) bio je kralj Armenije od 34. pne. do 20. pne. Bio je sin kralja Artavazda II. Kada je za vrijeme rata s Partima rimski vojskovođa Marko Antonije napao Armeniju i svrgnuo njegovog oca, Artkasija se sklonio kod Parta. Uz partsku pomoć se vratio u Armeniju, preuzeo prijestolje te svrgnuo atropatenskog kralja Artavazda, smrtnog neprijatelja svog oca. Artaksija je potom dao pobiti sve Rimljane koje je našao na armenskoj teritoriji. Kada je poslao izaslanstvo caru Augustu nudeći mir, ovaj je zbog toga odbio primiti izaslanstvo. Godine 20. pne. je pak iz Armenije došlo izaslanstvo lokalnih plemića nezadovoljno Artaksijinom vlašću. Oni su tražili od Augusta da im pomogne svrgnuti Artaksiju. August je pristao i na Armeniju poslao vojsku pod Tiberijem. Prije nego što je ona stigla, Artaksija je ubijen. Na prijestolje je stupio Tigran III koji će vladati kao rimski klijenstki kralj.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Artavazd II** | **Kralj Armenije**34. pne.–20. pne. | Slijedi:**Tigran III** |
**Damir Magaš** (Metković 1953.), znanstvenik, geograf, dekan Filozofskog fakulteta u Zadru 2000.-2003.; jedan od utemeljitelja, privremeni, a zatim i prvi rektor novoosnovanog Sveučilišta u Zadru (2002.-2007.), diplomirao primijenjenu geografiju na PMF-u u Zagrebu 1975. magistrirao 1983. doktorirao 1992. 

Bavi se prostornim planiranjem, urbanom, regionalnom i historijskom geografijom; od 2000. redoviti profesor; djeluje na Odjelu za geografiju Sveučilišta u Zadru čiji je i utemeljitelj (utemeljio drugi geografski odsjek u zemlji na Filozofskom fakultetu u Zadru 1994.). Od 2011. voditelj je Centra za istraživanje krša i priobalja Sveučilišta u Zadru. Ima više od stotinu i sedamdeset objavljenih znanstvenih i stručnih radova i knjiga. Urednik i recenzent većeg broja knjiga te znanstvenih i stručnih radova. Vodio znanstveni projekt o hrvatskim otocima, izdao monografije o Ninu, Vinjercu, Zadarskoj županiji, Odjelu za geografiju u Zadru i dr; Vodi znanstveni projekt Geografske osnove litoralizacije Hrvatske. Utemeljitelj i predsjednik Hrvatskog geografskog društva Zadar (1995.-2011.). Vlada RH imenovala ga je privremenim rektorom Sveučilišta u Zadru 2002. Od 2003. prvi izabrani rektor Sveučilišta u Zadru. Predsjednik Rektorske konferencije Alpe-Jadran i predsjednik Rektorskog zbora Republike Hrvatske 2005.-2006. Odlikovan 2007. Ordenom reda Danice hrvatske s likom Ruđera Boškovića. Primio plaketu Sveučilišta u Zadru 2012.
**Cvjetne ptice** (lat. Dicaeidae) su porodica ptica pjevica. Sastoji se od dva roda, *Prionochilus* i *Dicaeum*, sa sveukupno 44 vrste. Ova porodica se ponekada svrstava u veću porodicu medosasa (Nectariniidae). Pripadnici porodica Melanocharitidae i Paramythiidae su se nekada također svrstavale u ovu porodicu. 
Nastanjuju područja tropske južne Azije i Australazije, od Indije, preko Filipina do Australije. Cvjetne ptice nastanjuju razna staništa, od primorskih do planinskih. Neke vrste, poput australske *Dicaeum hirundinaceum*, su izrazite selice.

*Dicaeum erythrorhynchos* jede plod biljke *Muntingia calabura*

Opis
----

Nema mnogo različitosti među cvjetnim pticama. One su zdepaste, sa kratkim vratom i nogama. Malene su, dugačke od 10 do 18 cm i teške od 5,7 do 12 grama. Imaju kratak rep, kratak, debeo i zakrivljen kljun i cjevčast jezik. Ova posljednja osobina ukazuje na važnost nektara u njihovoj ishrani. Također imaju probavni sustav prilagođen efikasnom probavljanju bobica imele. Cvjetne ptice su obično zagasitih boja, ali kod nekoliko vrsta mužjaci imaju upadljivo crveno ili blještavo crno perje.

Vrh jezika je čekinjast kod mnogih vrsta poput, *Dicaeum nigrilore*
Nektar čini jedan dio ishrane, ali jedu i bobice, pauke i malene kukce. 21 vrsta imele iz 12 različitih rodova također čini njihovu ishranu, a smatra se da su se sve vrste prilagodile da probave ove bobice i da ih brzo izbace. Cvjetne ptice se ponekada hrane u izmiješanim jatima uz neke druge vrste ptica.

Razmnožavanje
-------------

Razmnožavanje cvjetnih ptica je slabo istraženo. Kod vrsta za koje su podaci skupljeni, ptice formiraju monogamne parove, ali raspored poslova kod roditelja se razlikuje; kod vrste *Prionochilus thoracicus* oba roditelja sudjeluju u gradnji gnijezda, inkubaciji i odgajanju ptića, ali kod vrste *Dicaeum hirundinaceum* ženka sama obavlja prva dva zadatka. Cvjetne ptice nesu 1-4 jaja, obično u gnijezdo nalik na torbu napravljeno od biljnih vlakana i koje visi na malenom drvetu ili grmu. Podaci o inkubaciji se rijetko dobiju, ali smatra se da traje od 10 do 12 dana.

Očuvanje
--------

Većina cvjetnih ptica je otporna na uništavanje staništa i čovjekove aktivnosti ih obično ne ugrožavaju. Pet vrsta se prema IUCN-u smatra gotovo ugroženim, dvije su ranjive, a jedna je kritično ugrožena. Gubitak staništa je razlog smanjenja populacije kod ovih vrsta.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  Cheke, Robert; Mann, Clive (2008). „Family Dicaeidae (Flowerpeckers)". u: Josep, del Hoyo; Andrew, Elliott; David, Christie. *Handbook of the Birds of the World. Volume 13, Penduline-tits to Shrikes*. Barcelona: Lynx Edicions. str. 350–367. ISBN 978-84-96553-45-3
2. ↑  Rand, Austin (1961) Jezici i gnijezda nekih cvjetnih ptica (aves:dicaeidae). Fiediana Zoology 39:53 scanned text
3. ↑  Lindsey, Terence (1991). Forshaw, Joseph. ur. *Encyclopaedia of Animals: Birds*. London: Merehurst Press. str. 205–208. ISBN 978-1-85391-186-6.

***Cvjetne ptice*** na Wikimedijinoj ostavi

Vanjske veze
------------

* Snimci cvjetnih ptica na stranici Internet Bird Collection
**Damir Krstičević** (Vrgorac, 1969.), general-bojnik Hrvatske vojske, zamjenik načelnika Glavnog stožera Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovini.

Životopis
---------

General bojnik **Damir Krstičević** rođen je 1969. godine u Vrgorcu gdje je pohađao srednju školu. Do odlaska na vojnu akademiju živio je u selu Umčanima. 1991. godine, nakon što je završio "Vojnu akademiju Jugoslavenske narodne armije" (JNA), odmah se priključio Oružanim snagama Republike Hrvatske (HV).

Tijekom Domovinskoga rata bio je zapovjednik 115. brigade i zapovjednik 4. gardijske brigade, a sudjelovao je u operacijama Maslenica, Zima '94. Ljeto '95. Oluja, itd.

Nakon rata postaje zapovjednik 5. zbornog područja, odakle je upućen na jednogodišnje školovanje u američku ratnu školu kopnene vojske, koju je završio s odličnim rezultatom, potom postaje zamjenik načelnika Glavnog stožera Oružanih snaga RH. 

Zbog toga što je bio supotpisnikom Otvorenog pisma dvanaestorice hrvatskih ratnih zapovjednika hrvatskoj javnosti od 28. rujna 2000. godine, ondašnji predsjednik RH Stjepan Mesić ga je prisilno umirovio.

Pošto je vrlo mlad umirovljen, zaposlio se u Zagrebu gdje živi sa obitelji.

Dana 22. svibnja 2018. godine Krstičević je primljen u Kuću slavnih međunarodnih polaznika Ratne škole Kopnene vojske SAD-a, International Fellows Hall of Fame, US Army War College.

Izvori
------

1. 1 2 3  Samo riječi hvale za načelnika Generalštaba vojske Srbije. Portal Hrvatskoga kulturnog vijeća (12. 11. 2007.). Preuzeto 29. studenoga 2013.
2. ↑  Slobodna Dalmacija Ne sudite Domovinskom ratu, 29. rujna 2000.
3. ↑  Slobodna Dalmacija Mesić umirovio sedam generala, 30. rujna 2000.
4. ↑  Obris.org 
pristupljeno 24. svibnja 2018.
Cvrčci (lat. *Cicadidae*) su kukci iz reda jednakokrilaca (*Homoptera*). Cvrčci mogu biti različite veličine. Imaju membranozna krila, usta su im podešena za bodenje i sisanje, a hrane se biljnim sokovima. Mnoge vrste imaju aparat za cvrku na prvom trbušnom pršljenu (zato su i dobili naziv cvrčci). Neke vrste skaču, a veliki broj živi u šumi. Poznatije krupne forme su: Cicada plebeja L. i Tettigia orni L. koje sredinom ljeta proizvode poznatu monotonu cvrku.

Tijelo je crno, s malo zagastožutih šara na glavi i prsima; vrlo je velik, s krilima dug do 5 cm.

Rasprostranjenost
-----------------

Područje oko Sredozemnog mora, sjeverno do Beča; prije i u južnoj Njemačkoj.

Životni prostor i način života
------------------------------

Žive u vrtovima i parkovima. Ispuštaju ritmičke, prodorne zvukove, posebno za vrućih popodnevnih sati. Zadržavaju se najčešće na granama. Zbog zaštitne boje tijela se teško primjećuju.

Prehrana
--------

Hrane se biljnim sokovima.

Razmnožavanje
-------------

Čvrstom kratkom leglicom polažu jaja u koru niskih drvenastih biljaka. Izležene ličinke padaju na tlo, zavlače se u zemlju i sišu sok iz korijenja. Nakon godine dana izvlače se iz zemlje kao odrasli kukci.

***Cvrčci*** na Wikimedijinoj ostavi
**Damir Giordani** (čitaj: Đordani; Osijek, 12. 12. 1959. — Osijek, 8. 11. 2000), vokalni solist i enigmat.

Životopis
---------

Osnovnu školu kao i tadašnju gimnaziju "Braća Ribar" završio je u Osijeku. Studirao je pravo. Od 15. godine bavio se muzikom. Osnivač je muzičke grupe *"Kviz"*, kroz koju je od 1975. godine prošla većina osječkih muzičara. Kao muzičar učestvovao je na brojnim festivalima, od Požege do Zagreba. Bio je voditelj "glazbene radionice" Odjela za skrb Ministarstva obrane Republike Hrvatske (MORH).

Enigmatika
----------

Prvu križaljku objavio je u *"Čvor-križaljci"* 1972. godine. Sastavljao je najviše križaljke, ali i anagrame, indirekte, rebuse, slogovne likove, itd. Objavljivao je još i u *"Čvor-razbibrizi"*, *"Kvizu"*, *"Kviskoteci"*, samizdatu *"Jurijan"*, osječkim listovima *"Glas Slavonije"*, *"Osječki tjednik"*, *"Bumerang"*, *"Supermerkant"*...

U "Kvizu" broj 397 (6. V. 1987) objavio je veliku skandinavku 32 x 22 sa slikama svih tadašnjih članova grupe "Kviz", koja je bila dio integralnog grafičkog rješenja plakata grupe "Kviz".

Učestvovao je na tri susreta zagonetača u Vinkovcima, na 10. susretima u Bjelovaru 1978. te na "Kvizovim" Izletima u nepoznato.

```
D(amir) Giordani: *"Aktuelni anagram"*,
*Kviz*, XVI, 397, 3 - Zagreb, 6. V. 1987.

**KAK' DO POSLA? VI I - TRKA!** <  Kadrovska politika

----------------------------------------------------------------------

Damir Giordani: *"Anagrami viđenih hrvatskih političara i političarki* 
> 10-16. mjesto"
Kviskoteka, ... 233, 7 - Zagreb, 2. IV. 1999.

**KRASNA DOJKARO** < Jadranka Kosor
```

Izvori
------

* Stjepan Horvat: *"Leksikon zagonetača Jugoslavije"*, Bjelovar, 1979.
* (Damir Giordani): *"Grupa 'Kviz' Osijek"* (skandinavka), *Kviz*, XVI, 397, 24/29 - Zagreb, 6. V. 1987. (+ fotografija)
* Anonim: *"U sjećanje: Damir Giordani"*, Glas Slavonije, ... ... 8 - Osijek, 11. XI. 2000. (+ fotografija)
**Darwin** (španjolski: *Monte Darwin*) je najviša planina na otoku Isla Grande de Tierra del Fuego visoka 2488 metara.

Karakteristike
--------------

Planina se nalazi na jugozapadu otoka Isla Grande de Tierra del Fuego sjeverno od Kanala Beagle, nedaleko od grada argentinskog grada Ushuaia.

Planinski masiv Darwin
----------------------

Planina je dio planinskog masiva - *Cordillera Darwin*, posljednjeg dijela velikih Anda. Taj relativno neistražen masiv proteže u dužinu od nekih 225 km, od istoka prema zapadu, a u širinu od 65 km od sjevera prema jugu. 
Ispresjecan je fjordovima i glečerima koji se spuštaju do mora. Glečeri se protežu na površini većoj od 2300 km² pa je teško prohodan.
Masiv i planina su dobili ime po Charlesu Darwinu, danas su poznati po Nacionalnom parku Alberto de Agostini.

Najbliži grad je Ushuaia u Argentini, iz kog nekoliko staza vodi prema masivu, ali se do vrhova Darwina i Sarmienta može doći jedino brodom.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Isla Grande de Tierra del Fuego (Argentina-Chile)*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 7.10. 2020.
2. 1 2 3  „*Cordillera Darwin*" (engleski). Summitpost. Pristupljeno 6.10. 2020.

Vanjske veze
------------

* *Mount Darwin mountain, South America* (na portalu Encyclopaedia Britannica) (`en`)
* *Cordillera Darwin* (na portalu Summitpost) (`en`)
**Danijel Ljuboja** (Zenica, 30. 1. 1975.), bosanskohercegovački kazališni glumac.

Biografija
----------

Za vrijeme školovanja bio je član Dječjeg ansambla Narodnog pozorišta Zenica. Maturirao u V. gimnaziji. Diplomirao je na ADU u Zagrebu.

Radio je u velikom broju kazališta: u zagrebačkom HNK, Histrionima, Žar ptici, Zagrebačkom kazalištu lutaka, Zagrebačkom kazalištu mladih, Ivani Brlić-Mažuranić; snimao radio-drame, reklame; sinkronizirao crtiće...

Od 2002. godine član je ansambla ZKM-a, gdje se istaknuo ulogom Volođe u predstavi "Draga Elena Sergejevna". Osim toga, igrao je u sljedećim predstavama: Veliki meštar sviju hulja, Zaštićena zona, Kamov, smrtopis, Naš grad, Peto evanđelje, Vrata do.. Ana Karenjina, Ponos Ratkajevih...

Filmografija
------------

### Televizijske uloge

* "Stipe u gostima" kao Emil (2010.)
* "Baza Djeda Mraza" kao Ultramarinko (2009.)
* "Bitange i princeze" kao Sašin asistent (2009.)
* "Ponos Ratkajevih" kao Fra Lujo Grabovac (2007.-2008.)
* "Naša mala klinika" kao pacijent (2007.)
* "Ljubav u zaleđu" kao urednik "Globala" (2006.)
* "Bumerang" kao Žiga (2006.)
* "Vjeruj u ljubav" kao voditelj (2006.)
* "Žutokljunac" kao Tvrtko Prešić (2005.)

### Filmske uloge

* "Zapamtite Vukovar" (2008.)
* "Nebo, sateliti" kao srpski vojnik (2000.)
* "Četverored" kao drugi "Crnac" iz Hude (1999.)

### Sinkronizacija

* "Princ od Egipta" kao Aron (2006.)
* "Pobuna na farmi" kao Petar (2004.)

Vanjske veze
------------

* Danijel Ljuboja na IMDb-u (`en`)
* Stranica na ZKM.hr
**Daniela Rocca** (Acireale, 12. septembar 1937 – Milo 28. maj 1995) je bila italijanska manekenka i filmska glumica, najpoznatija po ulozi Rosalije Cefalù u komediji *Razvod na italijanski način*.

Rodom sa Sicilije, karijeru je započela natječući se na izborima ljepote, te je 1953. godine osvojila titulu Miss Catania, te se natjecala za Miss Italije. Nakon nekoliko godina ju je režiser Pietro Germi angažirao za *Razvod*, gdje je tumačila ulogu supruge koju muž namjerava likvidirati frustriran nepostojanjem institucije razvoda u tadašnjem italijanskom zakonodavstvu. To joj je bila najuspješnija uloga, ali također i zapečatila karijeru. Nedugo nakon snimanja je doživjela živčani slom i pokušala samoubistvo, a što je naknadno objasnila neuzvraćenom ljubavlju prema Germiju. Iako je nakon tih događaja nastavila karijeru, brzo je stekla reputaciju "nepouzdane" glumice i došla na neslužbenu "crnu listu" italijanske kinematografije. Nakon toga je završila u duševnoj bolnici, te nakon nekoliko decenija umrla sama i zaboravljena u staračkom domu.

Izabrana filmografija
---------------------

* *Head of a Tyrant* (1959)
* *Caltiki – The Immortal Monster* (1959)
* *The Giant of Marathon* (1959)
* *Non perdiamo la testa* (1959)
* *Austerlitz* (1960)
* *Colossus and the Amazon Queen* (1960)
* *Revenge of the Barbarians* (1960)
* *Divorce, Italian Style* (1961)
* *I Don Giovanni della Costa Azzurra* (1962)
* *The Captive City* (1962)

Vanjske veze
------------

***Daniela Rocca*** na Wikimedijinoj ostavi

* Daniela Rocca na IMDb-u (`en`)
* Obituary: Daniela Rocca, by Peter Achtner. The Independent (London) 2 June 1995
Za ostale ličnosti imenom Cwichelm, v. Cwichelm (razvrstavanje).
**Cwichelm** (? - cca. 636) je bio anglosaksonki kralj Gewissea, plemena u gornjem toku Temze, područja koje je kasnije postalo dio kraljevstva Wessex. Ponekad se navodi kao jedan od kraljeva Wessexa.

*Anglosaksonska kronika* navodi da se 614. borio protiv Velšana i "pobio njih dvije hiljade". Beda Uvaženi, pak, navodi kako je godine 626. po njegovom naređenju pokušan atentat na Edwina od Deire. Godine 628. se zajedno sa kraljem Cynegilsom borio protiv mercijskog kralja Pende; ishod nije naveden, ali se pretpostavlja da je poražen. Posljednji zapis o njemu datira iz 636. kada je navedeno da se zajedno sa Cynegilsom krstio.

Odnos Cwichelma sa Cynegilsom je predmet špekulacije historičara. Smatra se da je bio Cynegilsov rođak, a možda čak i sin, te da su njih dvojica zajedno vladali Wessexom.

Povezano
--------

* Porodično stablo Dinastije Wessex

| * p
* r
* u
Monarsi Wessexa |
| --- |
| Dinastija Wessex • Porodično stablo |
| 
Cerdic •
Cynric •
Ceawlin •
Ceol •
Ceolwulf •
Cynegils •
Cwichelm •
Cenwalh •
Penda od Mercije •
Cenwalh *vraćen na prijestolje* •
Seaxburh •
Æscwine •
Centwine •
Cædwalla •
Ine •
Æthelheard •
Cuthred •
Sigeberht •
Cynewulf •
Beorhtric •
Egbert •
Æthelwulf •
Æthelbald •
Æthelberht •
Æthelred •
Alfred •
Edward •
Ælfweard •
*Kraljevina Engleska*
 |
**Deizam** znači vjerovanje u postojanje Boga, u racionalnom smislu, bez vezanja za ijednu od trenutnih religija. Deisti ne vjeruju da se Bog prikazao čovjeku kroz riječi iz Biblije, Kur'ana i ostalih knjiga. Deisti se ne slažu sa vjerovanjima ateista da Bog ne postoji. Riječ *deizam* potiče od latinske riječi *Deus* što znači Bog. 

Na samom početku, na deizam se gledalo kao na jednu vrstu radikalnog kršćanstva koje nije vjerovalo u čuda, pojave i Bibliju. U kasnim godinama 20. stoljeća, deizam se ne asocira sa kršćanstvom niti i jednom drugom religijom. 

Deisti vjeruju u sljedeće stvari i principe:

* Bog je napravio svemir i sve u njemu, navio ga kao sat i distancirao se od njega.
* Bog se ne prikazuje niti je postojao u ljudskoj formi
* Čovjek se ne može približiti Bogu ni kroz jednu religiju ili rituale
* Bog nema odabrani narod
* Čuda se ne događaju

Trenutno ne postoji nijedno aktivno mjesto za molitvu niti bilo kakva hijerarhija ili organizacija deista.

Vanjske veze
------------

***Deizam*** na Wikimedijinoj ostavi

* Deizam Arhivirano 2018-02-09 na Wayback Machine-u
**Arnissa** (grčki: *Άρνισσα* [*Árnissa*], do 1926. ***Оstrovo*** (grčki: *Όστροβο* [*Óstrovo*], makedonski: *Острово*) je selo od 1,411  stanovnika u općini Edessa, prefektura Pela u periferiji Centralna Makedonija na sjeverozapadu Grčke.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ostrovon leži u podnožju planine Nidže ispod vrha Kajmakčalan, na desnoj (istočnoj) obali jezera Vegoritida, udaljen 16 km zapadno od svog administrativnog centra Edesse.

Historija
---------

Sve do 1926. Arnissa se zvala **Ostrovon** (katarevusa: *Όστροβον* [*Óstrovon*]), tad je na valu helenizacije zemlje, nakon velike razmjene stanovnika između Turske i Kraljevine Grčke njeno ime promjenjeno u današnje - *Arnissa*.

Izvori
------

1. ↑  „*Greece: West Macedonia*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 09. 11. 2017.
2. ↑   „*Ostrovon -- Arnissa*" (engleski). Pandektis. Pristupljeno 09. 11. 2017.

Vanjske veze
------------

***Arnissa*** na Wikimedijinoj ostavi

* Karta Arnisse (`en`)
Vincenzo Camuccini: *Cezarova smrt*, 1798
**Atentat na Julija Cezara** se odigrao u Rimu 15. marta 44. pne. kada je u Pompejevom teatru grupa od nekoliko desetaka senatora, vođena Markom Junijem Brutom i Gajem Kasijem Longinom noževima na smrt izbola rimskog diktatora. Zavjerenike, koji su sebi kasnije dali naziv ***Liberatores*** ("Oslobodioci") su vodili različiti motivi, ali im je glavni bilo republikansko uvjerenje, odnosno bojazan da bi Cezar, koji je nedugo prije toga u građanskom ratu preuzeo svu vlast nad rimskom državom, mogao sebe proglasiti kraljem i tako ukinuti Republiku. Njihov čin je, međutim, umjesto povratka na stari republikanski režim izazvao seriju građanskih ratova i uspostavu Carstva pod Cezarovim nasljednikom Augustom.

Dramatične okolnosti u kojima se atentat dogodio i njegove neposredne posljedice čine ubistvo Julija Cezara jednim od najpoznatijih atentata u historiji. Također je poslužio kao inspiracija za brojne umjetnička i književna djela, a od kojih se najviše ističe Shakespeareova tragedija *Julije Cezar*.

Vanjske veze
------------

* Opis atentata od strane Nikolaja iz Damaska
* Suetonius, Life of Julius Caesar
* Izvještaj o atentatu od strane historičara Apijana
Strujno-naponska karakteristika dijaka
Oznaka
Izvorna oznaka
**Diak** je poluvodička elektronička komponenta koja ima namjenu dvosmjerne okidne diode, a pretežno se upotrebljava za generiranje pobudnog impulsa za trijak ili tiristor. Naziv **diak** dolazi od engleske skraćenice *DIAC* (*diode alternating current swich*) za diodni naizmenični strujni prekidač, a naziva se još i dvosmerni diodni prekidač - *BDS* (*bilateral diode swich*). 

Diod je nastao paralelnin vezivanjem i spajanjem dve *pnpn* diode u opoziciju. Kako su diode vezane suprotno, čitav spoj je uvek u stanju direktne polarizacije, bez obzira na polaritet priključenog napona. Inverzno polarisana dioda ostaje u neprovodnom stanju jer je probojni napon direktne polarizacije manji od probojnog napona inverzne polarizacije.

Dijak ne vodi struju sve dok napon ne dostigne probojnu vrijednost, koja je tipično oko 30 V. Nakon proboja se napon potreban za održavanje vođenja struje smanjuje s povećavanjem jakosti struje, pa može pasti i do 10 V u odnosu na probojni napon, tj. u tom području rada postoji negativni dinamički otpor. Ova pojava nastaje zbog lavinskog efekta u poluvodiču što je slično izboju u plinu kod tinjalice.

Dijak je izveden od tri sloja poluvodiča (N-P-N), pa je sličan tranzistoru bez izvoda za bazu, što se vidi i prema izvornoj oznaci.

Sidac
-----

Za veće napone i struje se umjesto dijaka upotrebljava dvosmjerni diodni tiristor, poznatiji kao **sidac**. On nakon proboja prelazi kroz područje negativnog dinamičkg otpora u vodljivo stanje s malim padom napona (oko 1,5 V) koje održava sve dok kroz njega teče dovoljna struja.

Prema načinu rada se može predočiti kao dvije antiparalelno spojene Shockleyeve diode, a izveden od pet slojeva poluvodiča (npr. P-N-P-N-P), pa je sličan trijaku bez izvoda za upravljačku elektrodu.

Glavna primjena mu je u sklopovima za dobivanje visokog napona koji se napajaju direktno izmjeničnim naponom, kao što su potpaljivači za plinske plamenike i žarulje s izbojem u plinu.

***DIAC*** na Wikimedijinoj ostavi
**Atenulf I** (italijanski: ; ? - 910), također poznat i po nadimku **Veliki** (latinski: ), bio je princ od Kapue od 7. januara 887. te princ (knez) Beneventa od 899. do smrti.

Bio je potomak langobardskih velmoža, odnosno sin Landenulfa gestalda (grofa) od Teanoa. Od godine 879. je vodio borbu s braćom nastojeći postati knez Kapue. U tome je konačno uspio godine 887. zahvaljujući pomoći Atanazija, **hypatusa** (guvernera) Napulja. Međutim već sljedeće godine su se saveznici posvađali oko oblasti zvane "Liburnia"; došlo je do bitke čiji je ishod bio neodlučen.

Atenulf se nakon toga okrenuo prema Kneževini Benevento, oko koje su borbu vodili Bizant i Vojvodstvo Spoleto. Godine 899. je uspio protjerati princa Radelchisa te se u januaru okrunio za knezu u crkvi Santa Sofia. Tome se usprotivio biskup Petar, ali ga je protjerao u Salerno. Tako su se pod Atenulfovom vlašću našle sve zemlje nekadašnjeg langobardskog Mezzogiorna. Atenulf je za sebe uzeo titulu *princeps gentis Langobardorum* (knez naroda Langobarda), smatrajući se prvim pravim langobardskim vladarom nakon propasti langobardske države 774.

Atenulf se nakon toga okrenuo protiv muslimanskih Saracena u Gariglianu. U tu je svrhu sklopio savez sa Republikom Amalfi kao i Grgurom IV od Napulja. Prvi pohod 903. je završio uspjehom. Za drugi pohod je bez uspjeha pokušao dobiti podršku od Bizanta. Prije nego što je pokrenut je umro, ali su saveznici nekoliko godina kasnije izvojevali pobjedu u bitci kod Gariglianoa.

Atenulfa je naslijedio sin Landulf, koga je bio imenovao suvladarom 901. Pod Atenulfom je ustanovljen običaj da braća i sinovi služe kao suvladari, koji će trajati do 981.

Literatura
----------

* Caravale, Mario (ed). *Dizionario Biografico degli Italiani: IV Arconati – Bacaredda*. Rome, 1962.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Landenulf I** | **knez Kapue**887–910 | Slijedi:**Landulf I** |
| Prethodi:**Radelchis II** | **knez Beneventa**900–910 |