recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sancho od Mallorce** zvan **Miroljubivi** (Perpignan, 1277. - Formiguères, 4. septembar 1324.) bio je kralj Mallorce od 1311. do svoje smrti 1324.

Biografija
----------

Rođen je kao sin kralja Jaimea II i Esclaramunde de Foix. Nakon što se njegov stariji stariji brat Jaime, odrekao trona i zaredio kao Franjevac - 1302. je proglašen prijestolonasljednikom, tri godine kasnije se oženio sa Mariom Napuljskom, čija je 
sestra Blanca bila supruga aragonskog kralja Jaimea II.

Sanchova vladavina podudara se sa periodom ekonomskog prosperiteta, kome je i lično pridonio pokrećući nove poslove.
Naročito se angažirao na razvoju mornarice kako trgovačke tako i ratne. Do njega se trgovačka flota tog arhipelaga sastojala od malih leuta i koga, a on je počeo nabavljati galije koje su omogućile pristup atlantskim tržištima.

Što se tiče odbrane formirao je eskadron od četiri galije i dva pomoćna broda, koji je mogao pokrivati radijus od 20 do 60 nautičkih milja oko arhipelaga.

Sancho je nastojao održavati dobre odnose sa svojim aragonskim monarhom Alfonsom III čiji je vazal bio. On je dobro pamtio kalvariju koju je proživio njegov otac sukobivši se sa svojim bratom i nominalnim suverenom Pedrom III od Aragona. Uostalom i on sam je zajedno sa bratom kao devetogodišnjak proveo nekoliko mjeseci kao zatvorenik.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Sancho I de Mallorca*" (španjolski). Real Academia de la Historia. Pristupljeno 21.5. 2019.

Vanjske veze
------------

***Sancho od Mallorce*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sancho I de Mallorca* (`es`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Kralj Mallorce (1311. - 1324.)** | Nasljednik: |
| **Jaime I od Aragona** | **Jaime III od Mallorce** |
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Nadbiskupska klasična gimnazija**. Za druga značenja, v. Nadbiskupska klasična gimnazija (razvrstavanje).* |

Nadbiskupska klasična gimnazija
Zvjezdarnica
**Nadbiskupska klasična gimnazija**, službeno **Nadbiskupska klasična gimnazija s pravom javnosti** je srednja škola smještena na Šalati u Zagrebu. Nalazi se između MEF-a, PMF-a i Instituta Ruđer Bošković. Svoje djelovanje je započela 1920. s adresom na Kaptolu, na broju 29. Kad je dobrotom i marom nadbiskupa Bauera i biskupa Akšamovića dovršena gradnja impozantnog kompleksa na Šalati, gimnazija je promijenila adresu i od 1928. do danas, nalazi se u Voćarskoj cesti 106.

Povijest
--------

Nadbiskupska klasična gimnazija razvila se iz Nadbiskupskog liceja osnovanog 1854. godine u sklopu Bogoslovnog sjemeništa. Od 1922. godine škola djeluje kao Nadbiskupska velika gimnazija, a od 1931. kao Nadbiskupska klasična gimnazija s pravom javnosti. No, ta javnost školi je ukinuta 1948. ali ona usprkos tome i dalje radi, a temeljem osnivačkoga akta od 8. rujna 1948. godine. U razdoblju kada škola nije imala pravo javnosti, u tome velikom kompleksu smjestila se vojna bolnica, koja je 1989. preselila. Pravo javnosti škola ponovno dobiva u travnju 1991. godine, te je dopušten upis vanjskih učenika. Važna godina za povijest Šalate je 2003. jer su te godine biskupi Zagrebačke metropolije odlučili da školu mogu pohađati i djevojke. Generacija učenika maturanata 2006./2007. je prva generacija u kojoj su bile djevojke.

### Nastavni program

Školu je osnovala Zagrebačka nadbiskupija i isprva je bila zamišljena kao odgojno-obrazovna ustanova za odgoj dječaka koji će postati svećenici. Danas škola njeguje duhovan život, što informativno, što odgojno. Škola sudjeluje u mnogim dobrotvrnim akcijama, duhovnoj obnovi i odgoju učenika.

Škola provodi klasičan program. Kroz sve četiri godine uče se latinski i grčki jezik, što učeniku daje visoko opće obrazovanje te znanje o klasičnoj kulturi.

Uz to što ima klasičan program, škola pruža i obrazovanje opće gimnazije. Satnica ostalih predmeta je gotovo slična kao kod ostalih općih gimnazija.

### Zvjezdarnica

Nadbiskupska klasična gimnazija je jedina obrazovna ustanova srednjeg školstva u Hrvatskoj koja posjeduje vlastitu zvjezdarnicu. Isto tako, posjeduje WiFi koji pokriva područje škole te putem WLana izravnu vezu s PMF-om.

Izvori
------

1. ↑  Osnivački akt br. 5041/48. od 8. rujna 1948. godine.

Vanjske poveznice
-----------------

* Stranice Nadbiskupske klasične gimnazije
**Orden partizanske zvezde** (sl. *Red partizanske zvezde*; mak. *Орден на партизанската ѕвезда*) je bio odlikovanje Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije u tri reda. 

Orden partizanske zvezde prvog, drugog i trećeg reda ustanovio je Vrhovni komandant NOV i POJ Josip Broz Tito 15. avgusta 1943. godine Ukazom o odlikovanjima u Narodnooslobodilačkoj vojsci Jugoslavije. Odlikovanje se dodeljivalo za vojne zasluge. Orden I reda se prvobitno dodeljivao za „*umešnost u komandovanju i naročite zasluge u borbi*", Orden II reda za „*hrabrost i podvige boraca*", a Orden III reda za „*hrabrost i požrtvovnost u borbi*". Kasnije su se sva tri stupnja odlikovanja dodeljivala „*starešinama oružanih snaga SFRJ, za uspešno komandovanje jedinicama oružanih snaga, za umešnost u rukovođenju brobenim delovanjima i za pokazanu naročitu hrabrost u ratu*". 

Orden partizanske zvezde skicirao je Đorđe Andrejević Kun, dok je sadrene modele izradio Antun Augustinčić.

Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o odlikovanjima FNRJ od 1. marta 1961. izvršena je izmena naziva ordena, pa je od tada orden imao sledeće redove:

* ***Orden partizanske zvijezde sa zlatnim vijencem*** (ranije I. red) - 9. u važnosnom redu jugoslovenskih odlikovanja
* ***Orden partizanske zvijezde sa srebrnim vijencem*** (ranije II. red) - 17. u važnosnom slijedu jugoslavenskih odlikovanja
* ***Orden partizanske zvijezde sa puškama*** (ranije III. red) - 29. u važnosnom slijedu jugoslavenskih odlikovanja

Od 7. septembra 1944. do 1980. godine, kada je Orden partizanske zvezde sa zlatnim vencem (I reda) prestao da se dodeljuje, podeljeno je državljanima Jugoslavije i strancima ukupno 627 ordena tog reda. Orden partizanske zvezde sa srebrnim vencem (II reda) dodeljivao se od 7. septembra 1944. do 1972. godine, a podeljen je 1,531 orden. Orden partizanske zvezde sa puškama (III reda) dodeljivao se od 7. septembra 1944. do 1973. godine, a u tom periodu podeljena su 10,384 ordena.

### Izgled i trake odlikovanja


| Orden partizanske zvezde sa zlatnim vencem | Orden partizanske zvezde sa srebrnim vencem | Orden partizanske zvezde sa puškama |
| --- | --- | --- |
| *Izgled odlikovanja* |
|  |  |  |
| *Trake odlikovanja*] |
|  |  |  |

Literatura
----------

Šablon:Portal SFRJ

* **Vojna enciklopedija**, Beograd 1975. godina.
* **Opća enciklopedija JLZ**. Jugoslovenski leksikografski zavod, Zagreb, 1980. godina.
* Boris Prister, **Odlikovanja zbirke dr. Veljka Malinara**. Zagreb 2000. godina.

  



|  |  |
| --- | --- |
|  | Odlikovanja Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije |
|  Važnosni red odlikovanja SFRJ: Orden jugoslovenske zvezde • Orden slobode • Orden narodnog heroja • Orden junaka socijalističkog rada • Orden narodnog oslobođenja • Orden ratne zastave • Orden jugoslovenske zastave • Orden partizanske zvezde • Orden Republike • Orden zasluga za narod • Orden bratstva i jedinstva • Orden narodne armije • Orden rada • Orden za vojne zasluge • Orden za hrabrost • Partizanska spomenica 1941.  |
Doktorski studij TRIBE
Medicinski fakultet u Splitu
**Translacijska istraživanja u biomedicini** (TRIBE) je poslijediplomski sveučilišni doktorski studij Medicinskog fakulteta u Splitu. TRIBE je prvi doktorski studij na Sveučilištu u Splitu na kojem se studenti educiraju za znanstveno-istraživački rad u području Biomedicine i zdravstva, polje Temeljne medicinske znanosti. Kroz sve oblike nastave i vannastavne aktivnosti provlači se koncept translacijskih istraživanja. Temeljno načelo studija TRIBE je interdisciplinarnost i stoga se na studij mogu upisati studenti koji su prethodno završili studij iz područja biomedicine i zdravstva, društvenih, prirodnih i biotehničkih znanosti i pripadajućih znanstvenih polja. Završetkom studija studenti stječu akademski stupanj doktor znanosti (dr. sc.). Od studenata se od prvog dana studija očekuje intenzivan rad na istraživanju u okviru doktorskoga rada i stoga se upis na studij obavlja tek nakon dogovora o temi doktorske disertacije.

Povijest
--------

Studij TRIBE osnovan je u akademskoj godini 2010/2011.

Obvezni predmeti
----------------

Obvezni predmeti studija TRIBE su:

* Etika u istraživanjima
* Izrada plana istraživanja
* Komunikacijske i prezentacijske vještine
* Opća biostatistika
* Organizacija i sigurnost laboratorijskog rada
* Pisanje znanstvenih projekata
* Pisanje znanstvenog članka
* Poduzetništvo i transfer tehnologije
* Pokusne životinje i životinjski modeli
* Pretraživanje medicinskih informacija
* Procjena vrijednosti znanstvenog članka
* Uvod u znanstveni rad
* Vještine potrebne znanstveniku

Izborni predmeti
----------------

Izborni predmeti studija TRIBE su:

* Avanture osjeta boli u mozgu
* Cochrane knjižnica i dokazi u medicini
* Dijagnostika genskih i kromosomskih poremećaja
* Genetička statistika i genomske baze podataka
* Gledanje nevidljivoga
* Kako napraviti vlastiti organ
* Metode izolacije bioaktivnih spojeva
* Metode molekularne i stanične biologije
* Plasticitet neurokemijskog fenotipa
* Razvoj spinalnih ganglija čovjeka
* Translacijska istraživanja slušanja i govora
* Zagonetka boli

Generacije studenata
--------------------

* Prva generacija: u akademskoj godini 2010/2011 upisano je 15 studenata
* Druga generacija: u akademskoj godini 2011/2012 upisano je 12 studenata
* Treća generacija: u akademskoj godini 2013/2014 upisano je 15 studenata

Voditelji studija
-----------------

Voditelj studija TRIBE je prof. dr. sc. Damir Sapunar, redoviti profesor i voditelj Laboratorija za istraživanje boli Medicinskog fakulteta u Splitu. Zamjenica voditelja studija TRIBE je prof. dr. sc. Livia Puljak, pročelnica Katedre za histologiju i embriologiju Medicinskog fakulteta u Splitu.
**Orden kneginje Natalije** ustanovljen je 27. maja ( 11. juna po starom) 1878. godiine u čast kneginje Natalije. Orden je ustanovio knez Milan Obrenović. Dodeljivan je ženama za dobrovoljno ukazanu negu i pomoć žrtvama srpsko-turskog rata. Orden kneginje Natalije je nasledio Orden kraljice Natalije uspostavljen za vreme Kraljevine Srbije 1886. godine.

Postoje dve verzije ordena- sa ćiriličnim slovom „N", i sa latiničnim slovom „N". Verzija sa latiničnim slovom bila je namenjena ženama iz zapadne Evrope.

Stepeni ordena
--------------

Orden kneginje Natalije bio je organizovan u dva stepena: u zlatnom i srebrnom.

Opis ordena
-----------

Orden ima oblik broša za oba stepena ordena.Na sredini ordena, je postavljen monogram kraljice- N( Natalija). Traka okružuje monogram, čiji se krajevi ( od trake) završavaju u mašni. Na toj traci je na srpskom jeziku ispisan natpis- *Za pomaganje ranjenih i bolnih vojnika u ratu 1876-77-78.g*. Na mašni je prikazan srpski grb i dvoglavi beli orao, dok se na spoljašnjim krajevima trake se nalaze ukrštene lovorove grančice koje obavijaju orden. Iznad trake se nalazi kruna kneževine.

Opis trake i način nošenja
--------------------------

Traka je plavo- belo- crvene sa malim vencem od listova, što simbolizuje zastavu Kneževine Srbije. Orden se uvek nosio na levoj strani.

Vidi još
--------

* Orden kraljice Natalije

  

  



|  |  |
| --- | --- |
|  | Odlikovanja Kneževine i Kraljevine Srbije |
|  Orden Takovskog krsta • Orden Svetog kneza Lazara • Orden Miloša Velikog • Karađorđeva zvezda • Orden Svetog Save • Orden belog orla • Orden kraljice Natalije • Orden kneginje Natalije • Orden Crvenog krsta • Medalja za zasluge Crvenog krsta • Medalja za vojničke vrline (Kraljevina Srbija) • Medalja za uspomenu na izbor Petra I za kralja Srbije i povratak dinastije Karađorđevića • Medalja za građanske zasluge • Medalja za hrabrost (1913) • Medalja za revnosnu službu (1913) • Medalja za hrabrost (1912) • Krst milosrđa (Kraljevina Srbija) • Spomenica na rat 1912. godine • Spomenica na rat 1913. godine  |
Koordinate: 42° 39′ 33" SGŠ, 27° 43′ 42" IGD

**Nesebar** (bug. *Несебър*), prethodno poznat kao *Mesembrija* (grčki: *Μεσημβρια*) a još pre toga kao *Menebrija*, je drevni grad na crnomorskoj obali Bugarske, u opštini Nesebar u Burgaskoj oblasti.

U savremeno doba Nesebar je glavna turistička atrakcija u području s brojnim hotelima i velikom „Sunčanom obalom" koje se nalazi odmah severno od Nesebara.

Nesebar je u nekoliko prilika bio granica ugrožene imperije i zbog toga je grad s bogatom istorijom. Stari deo grada nalazi se na poluostrvu povezanom s obalom zemljouzom izgrađenim ljudskom rukom, i u njemu se nalaze dokazi osvajanja različitih civilizacija.

Bogatstvo istorijskih građevina su bili razlog da UNESKO uključi Nesebar na spisak Svetske baštine 1983. godine.

Panoramski pogled na NesebarPanoramski pogled na Nesebar

Istorija
--------

Crkva Hrista Pantokratora
Srkva svetog Jovana Aliturgetosa
Drvene zgrade na Nesebarskom poluostrvu
Prvobitno tračko naselje poznato kao grad Menebrija postalo je grčka kolonija početkom 6. veka pne. koja je postala važan trgovački centar. Ostaci iz helenističkoh perioda, uključuju akropolj, Apolonov hram i agoru. Zid koji je činio deo grčke fortifikacije još se mogu videti na severnom delu poluostrva.

Grad je pao pod rimsku vlast 71. godine pne. ali je nastavio da uživa privilegije kao što je pravo da kuje svoj vlastiti novac. Potom je bio jedno od važnih uporišta Vizantijskog carstva od 5. veka nadalje, oko koga su se borile Vizantija i Bugarska. Godine 812. osvojio ga je Kan Krum posle dvonedeljne opsade.

Najvažniji spomenici iz srednjeg veka su Stara Mitropolija iz 9. veka, bazilika bez transepta; crkva svete Device Marije iz 10. veka i Nova Mitropolija iz 11. veka, koja je dograđena i ulepšana u 18. veku. U 13. veku i 14. veku izgrađen je značajan broj crkava: svete Teodore, svete Paraskeve, Svetog Mihaila i Gavrila i Svetog Jovana Aliturgetosa.

Otomansko osvajanje grada, 1453, označilo je početak opadanja, ali je ostalo njegovo arhitektonsko nasleđe, koje je od 19. veka obogaćeno izgradnjom drvenih kuća u „istočnorumelijskom grčkom stilu", tipičnom za bugarsku crnomorsku obalu toga perioda.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Vidi još
--------

* Spisak mesta Svetske baštine u Evropi

Eksterni linkovi
----------------

***Nesebar*** na Wikimedijinoj ostavi

* Nesebar Bugarska – Turistički vodič Arhivirano 2005-10-24 na Wayback Machine-u
* Galerija slika iz Nesebara
* Internet stranica Nesebara, s opštim informacijama Arhivirano 2005-11-29 na Wayback Machine-u

  


| Gradovi u Bugarskoj The flag of Bulgaria |
| --- |
| Ajtos | Asenovgrad | Blagoevgrad | Botevgrad | Burgas | Ćustendil | Dimitrovgrad | Dobrič | Dupnica | Gabrovo | Gorna Orjahovica | Goce Delčev | Harmanli | Haskovo | Jambol | Karlovo | Karnobat | Kazanlak | Krdžali | Lom | Loveč | Montana | Nova Zagora | Panađurište | Pazardžik | Pernik | Petrič | Pleven | Plovdiv | Razgrad | Ruse | Samokov | Sandanski | Sevlijevo | Silistra | Sliven | Smoljan | Sofija | Stara Zagora | Svištov | Šumen | Trgovište | Trojan | Varna | Veliko Trnovo | Velingrad | Vidin | Vraca |
**Mutual Film Corporation** je bilo američko poduzeće, odnosno poslovni konglomerat za proizvodnju filmova, najpoznatije po produkcijama klasičnih nijemih komedija Charlesa Chaplina.

Osnovano je 1906. u Milwaukeeju pod naslovom Western Film Exchange od strane Johna R. Freulera, Harryja E. i Roya Aitkena. 1910. je Frueler zajedno sa čikaškim filmski distributerom Samuelom R. Hutchinsonom osnovao još jedan studio pod imenom American Film Manufacturing Company, a dvije godine kasnije otkupio njujorški studio Thanhouser Film Company. Iste godine je Mutual Film uspjela steći nadzor, odnosno stvoriti poslovne veze s nekoliko studija na području Los Angelesa, uključujući znameniti Keystone Studios.

Kompanija je, nastojeći zaustaviti sve agresivniju filmsku cenzuru od strane lokalnih i državnih vlasti u SAD pokrenula sudsku parnicu Mutual Film Corporation v. Industrial Commission of Ohio, koja je završila na Vrhovnom sudu 1915. presudom u korist cenzora, odnosno tvrdnjom da film nije umjetnost i da se na njega odnose odredbe Prvog amadmnana o slobodi izražavanja. Godine 1916. je Mutual Film potpisala jednogodišnji ugovor s popularnim komičarem Chaplinom, koji je u zamjenu za 12 filmova od dvije roledobio na raspolaganje dotada nezamisliv honorar od 670.000 US$, vlastiti studio i potpunu kreativnu slobodu; Chaplin je kasnije u memoarima taj period opisivao kao najsretniji i najplodonosniji u karijeri. Čim je Chaplin napustio Mutual, kompanija je došla u gubitke. Godine 1919. je prestala s produkcijom, a sljedećih godina je obavljala distribucijske poslove za veće studije.

Izvori
------

* Robert S. Birchard, "Silent-Era Filmmaking in Santa Barbara" Charleston: Arcadia Publishing, 2007 ISBN 0-7385-4730-1

Vanjske veze
------------

* Mutual Film Corporation na IMDb-u (`en`)
* Mutual Film Company na IMDb-u (`en`)
* Mutual Film Company contact information, Production Companies M-P, Third Millennium Entertainment
**Sigismund** (? - 524) je bio kralj Burgundije. Bio je sin kralja Gundobada. Obrazovao se kod Avita od Viennea, katoličkog biskupa Viennea, koji ga je preobratio na katoličanstvo sa arijanstva, dotadašnje burgundske vjere. Između njih dvojice je očuvana prepiska. Sigismund je svoje katoličanstvo iskazao osnovavši opatiju Saint Maurice u današnjoj Švicarskoj godine 515. Sljedeće je godine naslijedio svog oca na prijestolju. Godine 522. ga je sin uvrijedio, pa ga je Sigismund dao zadaviti. Godine 523. se suprotstavio Francima, ali je poražen u bitci, potom zarobljen, odveden u Orleans gdje ga je kralj Hlodomer dao pogubiti. Među Burgundima je dobio status mučenika, te je kasnije kanoniziran.

U 14. vijeku je rimsko-njemački car Karlo IV njegove relikvije doveo u Prag, zbog čega je postao svecem-zaštitnikom Češke.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Gundobad**  |  **Kralj Burgundije** 516–523 | Slijedi: **Godomar**  |

Eksterni linkovi
----------------

***Sigismund od Burgundije*** na Wikimedijinoj ostavi

* FMG on Sigimund, King of Burgundy
* Saints and Blessed Page
**Stevan Šupljikac** (Petrinja, 1786 – Pančevo, 27. decembar 1848.) je bio austrijski general-major i prvi vojvoda Srpske Vojvodine.

Biografija
----------

Rođen je u Petrinji u Austriji (današnja Hrvatska), a umro u Pančevu (Vojvodina, Austrija (danas Srbija).

Šupljikac potiče iz graničarske porodice. U austrijsku vojsku je stupio 1805. a posle stvaranja Ilirskih provincija 1809. prešao je u francusku vojsku i bio ađutant maršala Marmonta. Godine 1812. učestvovao je sa 1 i 3. hrvatskim pukom () u sastavu Francuske armije u pohodu na Rusiju. Tokom rata protiv Rusije (1812. godine), francuski car Napoleon I odlikovao ga je zbog osobite hrabrosti ordenom legije časti.

Ponovo je primljen u austrijsku vojsku 1814. godine. Služio je u Banatu i u Lici, kao komandanta Ogulinske regimente, a potom brigade pod vrhovnom komandom Jozefa Radeckog, gde je nagrađen velikim krstom gvozdene krune. Učestvovao je 1848. u borbama protiv italijanskih revolucionarnih snaga za vreme prvog italijanskog rata za ujedinjenje. 

Na Majskoj skupštini Srba u Sremskim Karlovcima (1. maja 1848. godine), Stevan Šupljikac je proglašen za prvog vojvodu Srpske Vojvodine, u kom svojstvu je pristupio reorganizaciji jedinica za borbu protiv Mađara. Šestog oktobra je postao vrhovni vojni zapovednik srpskih narodnih odreda, ali je ubrzo (15. decembra) umro u Pančevu. Sahranjen je u Krušedolu.

Književnost
-----------

* Jovan Mirosavljević, *Brevijar ulica Novog Sada 1745-2001*, Novi Sad, 2002.
* Mihailo Polit-Desančić *Kako je to bilo u nas Srba u Buni godine 1848*, Novi Sad, 1996.

Vidi još
--------

* Majska skupština
* Srpska revolucija 1848—1849.
* Vojvodstvo Srbija i Tamiški Banat
* Istorija Vojvodine

Statua u Pančevu, rad Olje Ivanjicki

  


***Stevan Šupljikac*** na Wikimedijinoj ostavi
Za koncept sila, v. Sila.

Rijeka **Sile** (venecijanski: *Sil*) je 95 km duga rijeka u sjevernoj Italiji u Venetu.

Rijeka izvire u 20 kilometara sjevernije od Trevisa kod *Vedalga* (Provincija Treviso), zatim teče u pravcu istoka, a potom kod Trevisa mijenja smjer i teče ravno u pravcu juga prema Venecijanskoj laguni gdje je nekad utjecala. Za velikih meliracionih radova u 17. vijeku (1683 godine), izgradnjom kanala, promjenjeno joj je ušće i danas rijeka utječe kod gradića *Porto di Piave Vecchia* u Jadran. Kod grada Trevisa s lijeve strane prima svoju najveću pritoku rijeku *Botteniga* (ili Cagnan).

Dio vodotoka proglašen je 1991 godine, lokalnim *Parkom prirode rijeke Sile* (*Parco naturale regionale del Fiume Sile*).

Mlinovi na rijeci
-----------------

Rijeka Sile je zajedno sa svojim pritokama od davnina bila poznata po brojnim vodenicama. Još u 19. vijeku samo u gradu Trevisu je radila 61 vodenica. Danas ne radi ni jedna, ali su brojne dobro očuvane i pravi su simbol grada.

* Dante Alighieri opjevao je rijeku u svojoj Božanstvena komedija stihovima *dove Sile e Cagnan s'accompagna*. (Gdje se Sile i Cagnan spajaju)

Vanjske poveznice
-----------------

* Venecijanski parkovi Arhivirano 2022-02-16 na Wayback Machine-u
* Park prirode Sile


***Sile*** na Wikimedijinoj ostavi
Prožurska Luka, u početku ribarska lučica veće Prožure, danas samostalno turističko mjesto. Otoci na slici su Planjak (ispred) i Borovac (dijelom skriven)
**Prožurska Luka** (tal. *Porto Chiave*, kolokvijalno: *Prožurski Porat*) je naselje na otoku Mljetu. Nalazi se na sjevernoj strani otoka. Prožura se nalazi u kopnu, a Prožurska Luka je izgrađena kao ribarska luka na obali Mljetskog kanala.

Povijest
--------

Prožura je nastala dolaskom slavnskog stanovništva na Mljet u isto vrijeme kad i Vrhmljeće i Babino Polje, a za potrebe ribolova, čuvanja ribarskog alata i popravka svojih galija i čamaca, stanovništvo se Prožure spustilo na more i, gradeći male magazine, stvorili su temelje budućeg naselja, Prožurske Luke (Porta).

Prožura je od svojeg osnutka pa do danas konstantno naseljena, dok je Prožurska Luka, jednako kao i Okuklje, stalno naseljena tek od 1981. godine.

Stanovništvo
------------

**Prožurska Luka** je relativno mlado naselje, koje nije bilo ranije naseljavano zbog položaja na moru gdje je bilo laka meta gusarskim brodovima. Prožursku Luku naseljava lokalno stanovništvo, koje se spustilo na more i koje se bavi ribarstvom i turizmom. Popisom stanovnika iz 2001. godine, Prožurska Luka ima 14 stanovnika.

### Kretanje stanovnika

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Gospodarstvo
------------

Stanovnici Prožure i Prožurske Luke su se ranije bavili poljoprivredom, ribarstvom (zbog neposredne blizine Prožurske blatine, stanovnici su se ranije bavili i izlovom jegulja) i izvozom svojh dobara u Dubrovnik. U drugoj polovici 20. stoljeća postojala je direktna brodska veza s Dubrovnikom, ali je zbog neisplativosti ukinuta. Danas ova dva naselja svoje gospodarstvo temelje na ribarstvu, ugostiteljstvu i turizmu.

Izvori
------

1. ↑  DZS - Popis stanovništva 2001. godine
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

* Dabelić, I. (2004.) *Mljet - zeleni otok*, Vjesnik: Zagreb
* Radovinović, R. (1999.) *Hrvatski Jadran*, Naprijed: Zagreb
* *Zbornik otoka Mljeta* (1989.), Dubrovački muzej - Odjel socijalističke revolucije: Dubrovnik

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Mljet |
| --- |
| Babino Polje • Blato • Goveđari • Korita • Kozarica • Maranovići • Okuklje • Polače • Pomena • Prožura • Prožurska Luka • Ropa • Saplunara • Sobra |
**Nemejske igre** su bile jedne od četiriju panhelenskih igara u Antičkoj Grčkoj. Ime su dobile po Nemeji gdje su se održavale svake dvije godine - godinu prije i godinu poslije Olimpijskih igara. Kao i sve druge igre, bile su posvećene Zeusu.

Legende govore da ih je započeo Heraklo u znak pobjede nad Nemejskim lavom, odnosno sedam argivskih generala kao iskupljenje za smrt dječaka Ofelta. Historijski podaci navode da su se počele održavati oko 6. vijeka pne. a neki izvori spominju godinu 573. pne.

U Nemeji je uz Zevsov hram bio stadion, hipodrom i pozorište. 

Kao i na ostalim antičkim igrama , na programu Nemejskih igara bila su takmičenja u trčanju, skakanju, bacanjima, rvanju, šakanju, petoboju i pankrationu. 

Organizatori igara, najpre su bili stanovnici grada Kleona, a od 460. godine pne. stanovnici Argosa. 

Kao nagradu pobednici su dobijali venac od maslinovih grančica, a kasnije od celerovog lišća. 

Učvrščivanjem hršćnstva na tim prostorima, Nemejske igre su ukinute u IV veku.

Godine 1994. je osnovano Društvo za obnovu nemejskih igara, koje od 1996. svake četiri godine organizira nove Nemejske igre kao svojevrsnu alternativu suvremenim olimpijadama, koje smatraju previše komercijalnim.

Eksterni linkovi
----------------

***Nemejske igre*** na Wikimedijinoj ostavi

* Nemejske igre ((de))
* Enciklopedija Fiziče kulture JLZ - Zagreb 1971. godine
**Nauset**, pleme američkih Indijanaca porodice Algonquian nastanjeno na Cape Codu u Massachusettsu. Speck (1928) među njima razlikuje lokalne skupine Iyanough, Wiananno ili Hyannis (oko Barnstablea); Manomoy ili Monomoy (oko Chathama) i Nauset vlastiti (od Easthama do Truroa) koje su imale 23 sela. 
Nauseti u kontakt sa Europljanima imaju veoma rano, a Samuel de Champlain ima susret sa njima još 1606. Subsistencija im je ovisila, smatra se, ponajviše od ribolova, ali su također uzgajali kukuruz i grah. Nauseti bili polusjedilački narod koje su na sezonske pokrete između utvrđenih naselja bili prisiljavani sezonskim promjenama hranidbenih resursa. 
-Premda isprva neprijateljski raspoložebni prema kolonistima iz Plymoutha, kasnije postaju njihovi prijatelji, pa izgladnjele koloniste 1622. opskrbljuju hranom. Većina ih je ostala lojalna kolonistima tijekom Rata Kralja Philipa. Mnogi Nauseti su tada (1640.) pokršteni i 1710. organizirani po crkvama, no te godine mnogi pomriješe od neke groznice. Preostalo ih je tek 4 1802. a priključiše im se priapdnici drugih plemena koja su protjerana sa svojih plemenskih zemljišta. Njihovih potomaka oačuvalo se nešto do danas. Brojno stanje 2000. iznosi oko 1,000.

Sela
----

* Aquetnet, na Skauton Neck, Sandwich, okrug Barnstable.
* Ashimut (Ashimuit), okrug Barnstable.
* Coatuit, blizu Osterville, okrug Barnstable.
* Codtaumut (Cataumut), u Mashpee Township.
* Cummaquid, Cummaquid Harbor.
* Manamoyik, Chatham.
* Mashpee, na obali Mashpee Township.
* Mattakees (Mattakeset), u Barnstable i Yarmouth Townships.
* Meeshawn, u Provincetown ili Truro Township.
* Nauset, near Eastham.
* Nemskaket, na ili blizu Nemskaket Creek.
* Nobsqussit (Nobscusset), blizu Dennis.
* Pamet, blizu Truro.
* Pawpoesit, blizu Barnstable.
* Pispogutt (Pispoqutt), zapad okruga Barnstable, kod Buzzards Baya.
* Poponesset, blizu Poponesset Bay.
* Potanumaquut, na Pleasant Bay blizu Harwicha.
* Punonaknit, na Billingsgate blizu Wellfleet.
* Satuit, na Cotuit River blizu Mashpee.
* Sawkatuket (Satucket), u Brewsteru ili Harwichu.
* Skauton, blizu Sandwich, možda na Buzzards Bay.
* Sokones (Succonesset), blizu Falmouth.
* Wakoquet (Waquoit), blizu Waquoit ili Weequakit, u Barnstable Township.
* Wessquobs (Weesquobs), kod Pocasseta.

Vanjske poveznice
-----------------

* Nauset Indian Tribe History
* Nauset History
**Silba** je najveće naselje na otoku Silbi. Sjedište je poštanskog ureda broja 23295.

Kao jedino naselje na otoku (izuzev uvale Paprenica na sjeverozapadu otoka koja broji 12-ak kuća) Silba mjesto, nalazi se na polovici otoka u najužem dijelu "osmice" (gledana iz zraka Silba, otok, ima oblik broja osam),tako da je mjesto okrenuto moru sa zapadne i istočne strane. Na zapadu se nalazi u uvali Žalić, a na istoku u uvali/lučici Silbi. Mjesto broji oko 270 stalnih stanovnika dok dolaskom gostiju u ljetnim mjesecima stanovništvo otoka naraste za nekoliko tisuća.

Poznato je po brodovlasnicima i pomorcima. U 18. stoljeću Silba je imala vlastitu trgovačku flotu svih vrsta plovidaba (male i velike obalne, te duge).

***Silba (Zadar)*** na Wikimedijinoj ostavi

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Silba (Zadar)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Zadra |
| --- |
| Babindub • Brgulje • Crno • Ist • Kožino • Mali Iž • Molat • Olib • Petrčane • Premuda • Rava • Silba • Veli Iž • Zadar • Zapuntel |
**Prozor** je naselje u Hrvatskoj, u Ličko-senjskoj županiji.

Zemljopis
---------

Prozor, naselje 5 km jugoistočno od Otočca.

Povijest
--------

Najpoznatije naselje iz rimskog doba je Arupium koji se nalazio na području današnjeg mjesta Prozor. Od zanimljivijih spomenika iz tog doba sigurno su dva reljefa uklesana u živu stijenu, vjerojatno s kraja 3. stoljeća, posvećena božanstvu Mitri. U Prozoru je zanimljiva i crkva sagrađena 1794. godine za čiju je gradnju korišten kamen iz rimskog hrama boga Praipusa.

Stanovništvo
------------

Prema službenim statistikama popisa stanoništva Prozora. Velika većina stanovnika su Hrvati.

| Godina | Broj stanovnika |
| --- | --- |
| 1915 | 1315 |
| 1939 | 1300 |
| 1974 | 741 |
| 1991 | 600 |

* 2001. - 935
* 1991. - 1.041 (Hrvati - 1.029, Srbi - 4, ostali - 8)
* 1981. - 1.073 (Hrvati - 1.046, Srbi - 7, Jugoslaveni - 7, ostali - 13)
* 1971. - 1.175 (Hrvati - 1.163, Jugoslaveni - 4, Srbi - 2, ostali - 6)

### Izvor

* CD rom: "Naselja i stanovništvo RH od 1857-2001. godine", Izdanje Državnog zavoda za statistiku Republike Hrvatske, Zagreb, 2005.

Kultura
-------

Crkva u Prozoru zove se Uzvišenje Sv. Križa. Crkva je sagrađena 1794. a ustanovljena 1807.

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Prozor (Otočac)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


***Prozor (Otočac)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Incident na setu Zone sumraka** se dogodio 23. jula 1982. u Indian Dunes, filmskom ranču u naselju Valencia (danas dio Santa Clarite) nedaleko od Los Angelesa u Kaliforniji, kada se helikopter Bell UH-1 Iroquois srušio za vrijeme snimanja filma *Zona sumraka*. U helikopteru je ozlijeđeno šest putnika, dok su na tlu smrtno stradali poznati glumac Vic Morrow i dvoje djece-glumaca - Myca Dinh Le i Renee Shin-Yi Chen. Događaj je predstavljao najgoru nesreću na radu u historiji Hollywooda te doveo do dugotrajnih sudskih procesa i promjene kalifornijskih zakona kako bi se slični događaji spriječili u budućnosti, te u značajnoj mjeri utjecao na reputaciju Johna Landisa, producenta i režisera koji je bio nadgledao snimanje sporne scene.

Literatura
----------

* Farber, Stephen; Green, Marc (June 1988). *Outrageous Conduct: Art, Ego and the Twilight Zone Case*. New York, NY: Arbor House/William Morrow. ISBN 9780877959489.
* LaBrecque, Ron (1988). *Special Effects: Disaster at 'Twilight Zone' The Tragedy and the Trial*. New York: Charles Scribner's Sons. ISBN 0684189437.
* *Chopper Down: Helicopter Deaths In The Movies* (movie)
**Staines-upon-Thames** ili samo **Staines**, kako ga stanovnici zovu i kako se zvao do 2012. je grad od 26,552 stanovnikana jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey.

On je administrativni centar Borougha Spelthorne.

Geografske karakteristike
-------------------------

Staines leži na lijevoj (sjevernoj) obali rijeke Temze, na zapadnom rubu Greater Londona. Udaljen 27 km jugozapadno od Željezničke stanice Charing Cross.

Historija
---------

Staines je danas stambeno predgrađe londonske metropole. 
Nastao je za rimskih vremena, na mjestu gaza preko Temze, na glavnom putu iz Londona za Jugozapadnu Englesku.

Danas je poznat po velikim akumulacionim jezerima uz Temzu, podignutim za snabdjevanje Londona pitkom vodom.

Svojevremeno je bio poznat u čitavom svijetu po linoloeumu koji se proizvodio od 1864. do 1970-ih. Na naslovnice svjetskih novina došao je 1972 kad pao avion i poginulo svih 118 putnika i članova posade.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: South East England" (engleski). City population. Pristupljeno 25. 03. 2017.
2. 1 2  „*Staines, Ashford & Stanwell*" (engleski). Get Surrey. Pristupljeno 27. 03. 2017.
3. 1 2 3  „*Staines*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 27. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Staines-upon-Thames*** na Wikimedijinoj ostavi

* Staines, Ashford & Stanwell (`en`)
*Za ostala značenja, v. Naram-Sin (razvrstavanje).*
 Stela Naram-Sina (Muzej Louvre)
**Naram-Sin** (2255. pne.–2219. pne. kratka kronologija) je bio treći nasljednik i unuk Sargona Akadskog; pod Naram-Sinom je Akadsko Carstvo doživjelo svoj vrhunac.

On je bio prvi mezopotamski kralj koji se proglasio božanstvo, kao i prvi koga su zvali "Kralj četiri strane svijeta". Trgovao je s Meluhhom (što je možda naziv za civilizaciju doline Inda) te vladao velikim dijelom zemlje duž obale Perzijskog zaljeva. Naram-Sin je proširio svoj imperij porazivši kralja Magana na južnom kraju Perzijskog zaljeva i pobijedivši planinska plemena na sjeveru u Gorju Taurus. Sagradio je administrativna središta u Nagaru (Tell Brak) i Ninivi.

Mezopotamska mitologija tvrdi da je boginja Inanna napustila bivšu prijestolnicu Akkad zbog Naram-sinove pljačke Ekura (hrama boga Enlila) u Nippuru. Bijesni Enlil je s brda doveo Gutejce da sa sobom šire kugu, glad i smrt duž Mezopotamije. Da bi spriječili ovakvo razaranje osam bogova je objavilo da Agade (Akkad) mora biti uništen kako bi se spasili ostali gradovi. Iako je ova priča mit, sugerira kako su gutejski pohodi - koji će dovesti do sloma Akadskog carstva - počeli u ovom periodu. 

Naram-Sinova slavna pobjednička stela(*ilustracija*) ga pokazuje kao gigantskog kralja-boga (simboliziranog s rogatim šljemom) nad svojim vojnicima i neprijateljima. Pobjednička stela je bila razbijena na vrhu prilikom krađe od strane Elamita, ali svjeedno pokazuje ponos i slavu božanskog Naram-Sina. Ovo je vjerojatno prvi historijski primjer gdje se kralj prikazuje kao bog. Stela je odbacila stare tradicije tako što je koristila dijagonalne redove umjesto horizonatlnog formata kako bi ispričala priču gledateljima.

Povezano
--------

* Sumerski popis kraljeva

Izvori
------

***Naram-Sin*** na Wikimedijinoj ostavi

* H. W. F. Saggs, *The Babylonians*, fourth printing, 1988, Macmillan Publishers Ltd.
Franjevački samostan na Prirovu.
**Prirovo** (na viškom dijalektu **Prilovo**) je niski poluotok u viškoj luci. Na njemu se nalazi franjevački samostan, podignut u 16. stoljeću na ostatcima rimskog teatra, zbog čega ima polukružni oblik. Dijelovi teatra su i danas vidljivi u sklopu samostanskog podruma. Rimski teatar sagrađen je u 1. stoljeću poslije Krista najvjerojatnije na temeljima helenističkog kazališta iz doba isejske samostalnosti. Duž obale poluotočića u moru se nalaze ostatci potonule starovjekovne luke. Obližnja crkva Svetog Jeronima, posvećena zaštitniku Dalmacije, sagrađena je početkom 18. stoljeća u baroknom stilu od kamenja sa ruševina antičke Isse, što se može uočiti na njenom pročelju.

Nakon zabrane pokapanja u župnim crkvama, oko 1830. godine je uz crkvu i samostan napravljeno novo viško groblje. Na njemu je 1906. godine na četrdesetu obljetnicu Viške bitke postavljen spomenik palim mornarima (nazvan "Viški lav"), kojeg je svečano otvorio nadvojvoda Franjo Ferdinand. Spomenik su 1919. godine rastavile i odnijele u Italiju talijanske okupacijske snage. Sliku "Viški boj", koja je prikazivala tu bitku, a nalazila se u crkvi Svetog Jeronima, Višani su tada uspjeli sakriti. Nažalost, u Drugom svjetskom ratu, tijekom druge okupacije otoka, uništili su je fašistički vojnici. Prije nekoliko godina na groblju je postavljena kopija originalnog spomenika koji do danas nije vraćen.

Crkva i samostan svetog Jere sagrađeni su na Prirovu početkom 16. stoljeća. Pročelje crkve sagrađeno je od mramora uzetog s obližnjih ostataka antičke Isse, prvenstveno rimskog kazališta nad kojim je podignut franjevački samostan. Vrata crkve su jednostavno profilirana i urešena plitko isklesanim ružama, a nad njima je luneta. Malo iznad sredine crkvenog pročelja nalazi se gotičko-renesansni prozor u obliku koluta, okružen ovulima. Na bočnim sjevernim vratima nalazi se nedovršeni reljef stigmatizacije.

Koordinate: 43°03′43″N 16°11′16″E﻿ / ﻿43.0618647291674°N 16.1877644062042°E﻿ / 43.0618647291674; 16.1877644062042
**Pojata** je ime za tip kolibe na seljačkom domaćinstvu, koja seljacima služi za koješta, kao skladište za alat, ili ambar za žitarice ili kao staja -sjenica za spremanje sijena i čuvanje stoke.

Nomadski stočari podizali su pojate po planinama ne samo za smještaj stoke, već i za vlastito stanovanje.

Pojate su se kao i kolibe gradile i pokrivale kojekakvim materijalima, najčešće onima kojima je pojedini kraj obilovao, a to su drvo (u pojasu pojasu umjerene klime), kamen (po Mediteranu), blato, trava i slični materijali.

Etimologija
-----------

Pojata je vrlo stara riječ, koja je u crkvenoslovenskom značila krov kuće. Pojedini lingvisti kao Fran Miklošič mislili su da ima istu etimologiju kao riječ *jata* (šator), dok su drugi kao Petar Skok mislili da ima porijeklo u predromanskoj *baita* (kućerak). 

Postoji i mišljenje da je u slavenski ušla iz tračke; *baita* (šator od kože) i iz grčkog *baitës* (zagrijan prostor).

Galerija slika
--------------

* Pojata od drvenih trupaca iz PoljskePojata od drvenih trupaca iz Poljske
* Kamena pojata iz TurskeKamena pojata iz Turske
* Pojata od drva iz BosnePojata od drva iz Bosne
* Pojata od pletera iz BugarskePojata od pletera iz Bugarske

Izvori
------

1. 1 2  „*Pojata (teza, potleušica)*" (engleski). Slobodna Dalmacija. Pristupljeno 10. 1. 2018.

Vanjske veze
------------

***Pojata*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pojata (teza, potleušica)* (`sh`)
Koordinate: 41° 23′ 60" SGŠ, 21° 16′ 30" IGD

**Norovo** (mak. *Норово*) je naselje u Republici Makedoniji, u zapadnom delu države. Norovo pripada opštini Kruševo.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Norovo je smešteno u zapadnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Prilepa, naselje je udaljeno 35 km zapadno.

Norovo se nalazi na zapadnom obodu Pelagonije, najveće visoravni Republike Makedonije. Naselje je položeno u istočnom podnožju Buševe planine, dok se jugoistočno od naselja pruža polje. Nadmorska visina naselja je približno 750 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Norovo je imalo 599 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (98%).

Većinska veroispovest u naselju je islam.

Vidi još
--------

* Opština Kruševo

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.krusevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Kruševo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Kruševo |
| --- |
| **Kruševo** • 
Aldanci • 
Ariljevo • 
Belušino • 
Birino • 
Borino • 
Bučin • 
Vrbovec • 
Gornji Divljaci • 
Donji Divljaci • 
Jakrenovo • 
Miloševo • 
Norovo • 
Ostrilci • 
Presil • 
Pusta Reka • 
Saždevo • 
Sveto Mitrani • 
Selce |  |
***Nodosaurus*** ("kvrgavi gušter") bio je rod ankilosaura biljoždera iz perioda kasne krede, čiji su fosili pronađeni u Sjevernoj Americi.

Otkriće i sistematika
---------------------

U Wyomingu i Kansasu su otkrivena dva nepotpuna primjerka, bez lubanja. Na istoku SAD-a pronađeno je mnogo raznih koštanih ploča koje bi vrlo lako mogle pripadati (i vjerojatno pripadaju) rodu *Nodosaurus*. Bio je jedan od prvih oklopljenih dinosaura otkrivenih u Sjevernoj Americi. Naziv mu je dao Othniel Charles Marsh 1889. godine.

Porodica Nodosauridae, jedna od podgrupa skupine Ankylosauria, dobila je naziv prema *Nodosaurusu*, koji se u većini slučajeva svrstava u nju. Međutim, M. Vickaryous *et al.* (2004.) smatraju da nema dovoljno ostataka kako bi se on pravilno svrstao, pa taj rod stavljaju pod "Ankylosauria incertae sedis."

Opis
----

Ovaj nodosaurid bio je dug između 4 i 6,1 m. Pripadao je taksonu Ornithischia i imao je koštane ploče koje su mu pokrivale tijelo, a moguće je da je imao i bodlje sa strane tijela. Te dermalne ploče bile su raspoređene duž tijela, sa užim pojasima preko rebara koji su se izmjenjivali sa širim pločama između njih. Te šire ploče su također bile pokrivene ravnomjerno raspoređenim koštanim kvržicama, po kojima je *Nodosaurus* dobio naziv.

Imao je četiri kratke noge, stopala sa pet prstiju, kratak vrat i dug, ukočen rep bez zadebljanja na kraju. Glava mu je bila uska, sa šiljastom njuškom, snažnim čeljustima i malenim zubima. Možda se hranio mekim biljkama, budući da nije mogao žvakati žilave, vlaknaste biljke; moguće je i da se ipak hranio žilavim biljkama koje bi uspio probaviti u svom ogromnom probavnom traktu uz pomoć gastrolita.

Smatra se da *Nodosaurus*, pošto nije imao zadebljanje na kraju repa koje bi inače služilo kao toljaga, nije imao dobru aktivnu obranu. Kada je bio ugrožen, vjerojatno bi se spustio na tlo tako da su samo njegova oklopljena leđa bila izložena, slično kao današnji ježevi.

Izvori
------

1. 1 2  Palmer, D. ur. (1999). *The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals*. London: Marshall Editions. str. 158–159. ISBN 1-84028-152-9.

* *Cretaceous Dinosaurs of the Southeastern United States*, David T. King Jr.
**Oda od Haldenslebena** (njemački: ), također poznata i kao **Oda Ditrihovna** (poljski: ; cca. 955/60 – 1023) bila je njemačka plemkinja i kneginja Poljana.

Bila je najstarije dijete Dietricha od Haldenslebena, markgrofa Sjeverne marke. Odrasla je u samostanu [Kalbe]], blizu rijeke Milde na sjeveru Magdeburga. Tamo je postala redovnica, ali ju je oko godine 977/78. oteo poljski knez Mieszko I, kome je prije toga bila umrla supruga Dobrawa od Češke. Za Mieszka se udala i rodila mu tri sina - Mieszka (cca. 979 – iza 992/95), Świętopełka (cca. 980 – prije 991?) i Lamberta (cca. 981 – iza 992/95). Međutim, kada je Mieszko umro, prijestolje je, ispočetka tek u današnjoj Maloj Poljskoj, preuzeo Boleslav I Hrabri. Do godine 995. je protjerao svoju maćehu i polubraću u Njemačku. Oda se povukla u samostan [Quedlinburg]] i umrla trideset godina kasnije. Godine 1032. je jedan od njenih unuka po imenu Dietrich ili Dytryk pokušao preuzeti dio poljskih teritorija od kralja Mieszka II Lamberta, ali je poražen.

Izvori
------

1. ↑  Biography in genealogie-mittelalter.de

Literatura
----------

* Schwennicke, Detlev. *Europäische Stammtafeln: Stammtafeln zur Geschichte der Europäischen Staaten*. Marburg: Verlag von J. A. Stargardt, 1978.

|  |
| --- |
| Oda od Haldenslebena **Rođen/a:** cca. 955/60  **Umro/la:** 1023 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Dobrawa od Češke** | **Knjeginja Poljana**978–992 | Slijedi:**Emnilda od Lužice** |
Kula ključke tvrđave
**Stari grad Ključ** se nalazi iznad lijeve obale Sane, iznad savremenoga naselja Ključ, Bosna i Hercegovina. Smješten je na uzduženoj kosi na visokim stijenama, iznad lijeve obale Sane, na lokalitetu Grad, na nadmorskoj visini od 521 m, na mjestu gdje Sana ulazi u klisuru izmeðu Breščice (528 m) i Ljubinske planine (656 m).

Historija
---------

Na Gradu, iznad Ključa, Rimljani su prvi izgradili utvrđenje, kojem se ne može pobliže odrediti vrijeme postanka. Vrijeme nastanka prvih fortifikacija srednjovjekovnoga grada Ključa je 13. stoljeće, kada je Ključ bio župski grad srednjovjekovne župe Sanice. Grad Ključ prvi put se izričito spominje 1322. godine, u povelji bana Stjepana II Kotromanića koji daruje Vukosavu Hrvatiniću župe Banicu (Mrenska župa) i Vrbanju, i u njima gradove Ključ i Kotor.

Kralj Tomaš Kotromanić je, poveljom izdatom u Vranduku 1446. godine, potvrdio posjed Ključa Ivanišu Dragišiću i sinovima. Ključ i čitav prostor Donjih krajeva dobili su na značaju kada je pred navalom Osmanlija došlo do pomjeranja središta države u zapadne krajeve. Posljednji bosanski kralj Stjepan Tomašević je 1463. godine pokušao u Ključu naći utočište, ali je uhvaćen i zarobljen. Osmanlije su zauzele Ključ 1463. godine i držali su ga do 1878. godine.

Kompleks tvrđave sastoji se od tri dijela spojena zidinama: Grad sa podgrađem, tabor i kula. Najstarije jezgro je Grad sa podgrađem, koji je sa prilazne sjeverne strane zaštićen visokim bedemom. Tabori su po današnjem izgledu dograđeni u osmansko doba. Kula pod imenom Ljubica je isturena i podignuta je kao bočna zaštita jezgra tvrđave. 

Slika Ključa očuvana je na graviri u putopisu Benedikta Kuripešića iz 1530. godine.

Od strane Komisije za očuvanje nacionalnih spomenika BiH Stari grad Ključ proglašen je nacionalnim spomenikom Bosne i Hercegovine.

Literatura
----------

* Tihomir Glavaš, Ključ, Arheološki leksikon Bosne i Hercegovine, Tom II, Zemaljski muzej Bosne i Hercegovine, Sarajevo 1988, 147.
* Hamdija Kreševljaković, Stari bosanski gradovi, Naše starine 1, Sarajevo 1953.
Stefan George, 1910.
**Stefan George** (Büdesheim kraj Bingena, 12. srpnja 1868. - Minusio kraj Locarna, 4. prosinca 1933.), njemački književnik 

Putovao je Italijom, Francuskom, Engleskom i Španjolskom. Pisao je pod utjecajem Verlainea i Mallarmea. Za svoj uski, ezoterični literarni krug osnovao je *Blätter für Kunst*, glasilo koje je postalo promotor njegovih ideja. Jedan je od vođa onog romantičnog pokreta u njemačkoj književnosti koji se odupirao naturalizmu. Veličao je antički kult ljepote i radosti, bio je majstor jezika i prevratnik pjesničkih oblika te stvara sažetiji, ali i hermetičniji stil. U njegovu pjesništvu jasni su tragovi l'art pour l'arta, mistike, filohelenizma, estetskog aristokratizma i orijentalne egzotike. Želeći biti prorokm kulture i njezinim obnoviteljem, okuplja oko sebe krug vjernih pristaša. Nacionalsocijalisti su pokušali iskoristiti njegovo djelo u propagandne svrhe, ali se on distancirao od toga, napustio Njemačku i umro u emigraciji. Prevodio je Dantea, Baudelairea i Shakesperearea.

**Djela:**

* "Himne"
* "Hodočašća"
* "Godina duše"
* "Sag života"
* "Sedmi prsten"
* "Zvijezda saveza"
* "Rat"
* "Novo carstvo"
* "Dani i djela"

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 46761592
* LCCN: n50016284
* ISNI: 0000 0001 2279 4559
* GND: 11853856X
* SELIBR: 240210
* SUDOC: 026887991
* BNF: cb119046354 (podaci)
* BIBSYS: 90066372
* MusicBrainz: ea426f3e-38ea-4161-8398-8910c2bcd086
* NLA: 36108950
* NDL: 00440742
* NKC: js20020805692
* BNE: XX1149196
* CiNii: DA00571828
* RKD: 434141
* CONOR.SI: 7908451
* NSK: 000010201

 |
**Odbor za standardizaciju srpskog jezika** je zajedničko radno telo njegovih osnivača, koje „treba da obezbedi sistematsko normiranje srpskog jezika, s ekavskim i ijekavskim izgovorom, sveobuhvatno i u pojedinostima, i izradu odgovarajućih dokumenata i priručnika, kao i donošenje akata koji bi obezbeđivali prohodnost merodavnih inovacija u normativistici i jezičkoj praksi".

Osnovan je 12. decembra 1997. godine, u Beogradu.

Osnivači Odbora su:

* Srpska akademija nauka i umetnosti (SANU),
* Crnogorska akademija nauka i umjetnosti (CANU),
* Akademija nauka i umjetnosti Republike Srpske (ANURS),
* Matica srpska,
* Institut za srpski jezik u Beogradu,
* filološki fakulteti u Beogradu i Prištini,
* filozofski fakulteti u Novom Sadu, Nikšiću, Nišu, Srpskom Sarajevu i Banjoj Luci,
* Univerzitet u Kragujevcu,
* Srpska književna zadruga u Beogradu

### Odluke Odbora

Prvom svojom odlukom (Odluka br. 1 [16. februar 1998]: Tri pitanja i tri odgovora *(**"bosanski" jezik**; sat ili čas; ivrit, jevrejski ili hebrejski)*) Odbor je proglasio naziv bosanski jezik neprihvatljivim u srpskom jezičkom standardu, u srpskom standardnom jeziku. Tj. kad se ovaj naziv "prevede" na srpski, on glasi **bošnjački jezik**.

Eksterni linkovi
----------------

* Stranica posvećene Odboru Arhivirano 2009-02-10 na Wayback Machine-u, na mrežnom mestu Projekta Rastko