recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kukuljani** su naselje u Hrvatskoj u općini Jelenju. Nalaze se u Primorsko-goranskoj županiji.

Zemljopis
---------

Nalazi se u gornjem toku rijeke Rječine, na objema obalama. Jugoistočno su Zoretići, Trnovica, Brnelići, Milaši, Ratulje, Martinovo Selo, Lubarska, Jelenje i Baštijani. Jugozapadno su Marčelji, jugozapadno su Ronjgi i Saršoni.

Povijest
--------

Početkom 20. stoljeća javile su se zamisli o iskorištavanju vodotoka Rječine radi proizvodnje električne energije. Bila je zamišljena akumulacija Zoretići, no budući da bi taj zahvat značio potapanja pedesetak kuća u Kukuljanima, odustalo se od te lokacije pa se kao drugo rješenje razmatralo izgraditi akumulaciju Kukuljani koja bi se nalazila nešto uzvodno od zamišljene akumulacije Zoretića, a obujam ove akumulacije bio bi 8,0 mil m3. Projekt nije realiziran.

Stanovništvo
------------

Poznate osobe
-------------

Izvori
------

1. ↑  Žic, Elvis; Palinić, Nana; Čebuhar, Larsen; Kajapi, Ivan: Brana i akumulacija Valići na vodotoku Rječine (sažetak), V. međunarodna konferencija o industrijskoj baštini posvećena temi Rijeka i industrijsko graditeljsko naslijeđe - baština arhitekture i građevinarstva (održana 25. - 26. svibnja 2012.): Zbornik sažetaka, Palinić, Nana (ur.). - Rijeka : Pro Torpedo , 2012. 48-49.

### Mrežna sjedišta

  


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Jelenje |
| --- |
| Baštijani • Brnelići • Drastin • Dražice • Jelenje • Kukuljani • Lopača • Lubarska • Lukeži • Martinovo Selo • Milaši • Podhum • Podkilavac • Ratulje • Trnovica • Valići • Zoretići |
**Ledena kapa Quelccaya** je najveće zaleđeno područje u tropima. Smještena je oblasti Cordillera Oriental u Andama u Peruu, odnosno na prosječnoj visini od 5.470 metara (18,600 ft) te se prostire na površini od 44 kvadratna kilometra (17 mi²). Kao što je slučaj s većinom ledenjaka na Zemlji, i Ledena kapa Quelccaya se značajno povukla otkako je prvi put proučavana, odnosno od godine 1978. ledena kapa je izgubila 20% svoje mase. Stopa povlačenja ledenog pokrova se također počela ubrzavati. Uspoređujući snimke iz 1963. i 1878. procijenjen je godišnje povlačenje od 4.7 metra (15.4 ft). U prvih nekoliko godina 21. vijeka, godišnje povlačenje je procijenjeno na 205 metara (672 ft),odnosno 40 puta brže. Najveći vanjski ledenjak Ledene kape Quelccaya je ledenjak Qori Kalis, koji se također značajno povukao od 1963.

Proučavanje ledene jezgre
-------------------------

1975-2000 Landsat animacija uz pomoć boje, ledenjak Qori Kalis se nalazi lijevo u centru
Uzorci ledene jezgre iz Quelccaya datiraju 2.000 godina u prošlost i pokazuju promjene atmosferskih prilike. U tim uzorcima razmjer izotopa kisika, kisik-18 prema kisiku-16, je naglo porastao u posljednjih 50 godina, što je jasan znak široko rasprostranjenog trenda zatopljavanja. Kako se glacijalni led povlači, tako pokazuije skoro potpuno sačuvane nefosilizirane primjerke bilja koji su datirani prije 5.600 godina, što indicira da je prije 50 vijekova ledena kapa bila daleko manja nego što je sada.

Ledene jezgre uzete iz ledenjaka Upper Fremont u američkog državi Wyoming su također pokazali preklapanje s promjenama u omjeru kisikovih itotopa pronađenih u uzorcima ledene jezgre iz Ledene kape Quelccaya. Oba seta primjeraka pokazuju da se ova promjena dogodila tokom sredine 19. vijeka, na kraju malog ledenog doba, odnbosno perioda hladnijih globalnih temperatura između 1550 i 1850. Nagle promjene u omjeru kisikovih izotipa pronađenim u uzorcima ledenih jezgara iz ova dva ledenjaka, koja su udaljena jedni od drugih, pružaju dokaze o nagloj promjeni klime na srednjim geografskim širinama planeta.

Citirane bilješke
-----------------

1. ↑  
	* „The Ice Plant Cometh". *Science Bulletins*. American Museum of Natural History. Pristupljeno 09. 08. 2006.
2. ↑  „Ice-Cores May Yield Clues to 5,000-Year-Old Mystery". NASA Earth Observatory. November 6, 2003. Arhivirano iz originala na datum 2006-10-04. Pristupljeno 09. 08. 2006.
3. ↑  „Tropical Ice Cores Shows Two Abrupt Global Climate Shifts". Terradaily. June 25, 2006. Pristupljeno 09. 08. 2006.
4. ↑  Reddy, M.M.; D.L. Naftz, P.F. Schuster. „Ice-Core Evidence of Rapid Climate Shift during the Termination of the Little Ice Age". U.S. Geological Survey. Arhivirano iz originala na datum 2009-05-23. Pristupljeno 09. 08. 2006.
**Ernst Željezni** (njemački: *Ernst der Eiserne*; Bruck an der Mur, 1377. – Bruck an der Mur, 10. jun 1424.), vladao je od 1406. do 1424. kao vojvoda po Unutrašnjoj Austriji (Štajerska, Koruška i Kranjska).

Biografija
----------

Rođen je kao treći po redu (od njih četiri) sin habsburgškog vojvode Leopolda III (Leopoldinska linija).

Sve do 1411. živio je u sjeni svog starijeg brata Leopolda IV, tek kad je on umro počeo je vladati punim plućima, i proveo značajne građevinske projekte kao što je kapela u dvorcu u Wiener Neustadtu.

Dana 18. marta 1414. sam se proglasio posljednjim koruškim vojvodom i od tad se proglasio nadvojvodom pod imenom **Cimburgis od Mazovije**.

Pokopan je u cistercitskom samostanu Rein, na pokrovu grobnice u samostanskoj kapeli dao je isklesati svoj lik u punom oklopu, sa nadvojvodskim šeširom.

Zbog tog je vjerojatno dobio epitet *eiserne* (željezni) koji je nastao tek nakon njegove smrti.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Ernst der Eiserne*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 29. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Ernst Željezni*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ernst der Eiserne* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Štajerski, koruški i kranjski vojvoda** | Nasljednik: |
| **Wilhelm** | **Friedrich III. i Albrecht VI** |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 50293566
* GND: 128967943

 |
Ledenjak Jakobshavn
Satelitski snimak Ledenjaka Jakobshavn. Linije pokazuju mjesta stvaranja ledenih santi 1851. sve do 2001. 
**Ledenjak Jakobshavn** (grenlandski Sermeq Kujalleq), je izlazni ledenjak u zapadnom dijelu Grenlanda. Smješten je u blizini mjesta i fjorda Ilulisat. 

Ledenjak Jakobshavn stvara oko 10 % ledenih santi, koje potječu iz ledenog pokrivača Grenlanda. Ledene sante su ponekad toliko velike, i do 1 kilometar u visinu, da im treba i par godina, dok se ne slome u manje komade i otplivaju u more. Ledenjak je koji se proučava već 250 godina, što je pomoglo u razumijevanju klimatskih promjena i glaciologije ledenih pokrivača.  

Ledenjak Jakobshavn ima jednu od najvećih brzina kretanja leda, otprilike 20 metara na dan, ili između 5,7 i 12,6 kilometara na godinu. Ledenjak Jakobshavn se povukao oko 30 kilometara, između 1850. i 1964. godine. Nakon 1997. godine ledenjak se počeo kretati i brže, oko 34 metra na dan i povukao se narednih 5 kilometara u 6 godina.

Izvori
------

1. ↑   Joughin I. Abdalati W. Fahnestock M.: "Large fluctuations in speed on Greenland's Jakobshavn Isbrae glacier" 2004. |doi=10.1038/nature03130
2. ↑  Plummer Jakobshavn, University of Kansas,  Arhivirano 2010-06-27 na Wayback Machine-u 2009.
3. ↑  Amundsen, J.M. Truffer M. Luthi M.P. Fahnestock M. West M. Motyka R.J.: "Glacier, fjord, and seismic response to recent large calving events, Jakobshavn Isbrae, Greenland" 2008. |doi=10.1029/2008GL035281 Arhivirano 2011-06-06 na Wayback Machine-u
4. ↑  Bennike Ole, Naja Mikkelsen, Henrick Klinge Pedersen, Anker Weidick, 2004. "Ilulissat Icefjord"  Arhivirano 2012-02-13 na Wayback Machine-u
5. ↑  Weidick Anker, Naja Mikkelsen, Christopher Mayer, Steffen Podlech, 2003. "Jakobshavn Isbræ,West Greenland"  Arhivirano 2005-10-31 na Wayback Machine-u
**Jovin** (lat: *Iovinus*, umro 413. godine) bio je zapadnorimski uzurpator od 411. do svoje smrti 413. godine.

**Jovin** na aversu srebrnog novčića. Na reversu je prikazana boginja Roma uz natpis *Pobeda avgusta* koji je trebalo da donese uspeh Jovinu i Sebastijanu.
U rimskoj Galiji je od 406. godine vladala pometnja pošto je nekoliko većih grupa varvara prešlo Rajnu (Vandali, Alani, Burgundi...), a 407. britanske legije su proglasile za cara Konstantina III. Konstantin je najzad savladan 411. od strane Honorijevog vojskovođe Flavija Konstancija. Međutim, galo-rimski aristokrata Jovin je iste te godine proglašen za cara u Majncu na Rajni uz podršku Burgunda i Alana. Jovin je potom u svojstvu rimskog cara dozvolio Burgundima da se nasele na teritoriji carstva u okolini Vormsa. Nakon toga, Jovin je pridobio podršku vizigotskog kralja Ataulfa, ali se sa njim posvađao 412. kada je svog brata Sebastijana proglasio za savladara. Ataulf je prešao na Honorijevu stranu i 413. pomogao carevoj vojsci da porazi uzurpatore. Sebastijan je odmah pogubljen, a Jovin je uhvaćen i ubijen u Valentiji u južnoj Galiji. Glave dvojice braće su odsečene i poslate prvo na Honorijev dvor u Raveni, a potom u Kartaginu kao potvrda njihovog poraza.
**Kurukshetra rat** čini bitni dio indijskog epa *Mahabharata*. Prema *Mahabharati*, dinastijski sukob između bratskih klanova Kaurava i Pandavaza prijestolje Hastinapure je rezultiro u bitci u kojoj je veliki broj drevnih kraljevstava sudjelovao na strani jednog od dva suprostavljena klana. Lokacija bitke bila je Kurukshetra u modernoj državi Haryana u Indiji. Postoje pokušaji da se bitka datira na temeljeu različitih astronomskih i drugih podataka iz *Mahabharate*. Prema nekim od tih teorija Kurukshetra rat se dogodio godine 3067. pne. 

*Mahabharata* tvrdi da je rat trajao osamnaest dana tokom kojih su se ogromne vojske iz svih krajeva drevne Indije borile na strani dva suparnička klana. Važnost tog događaja se ogleda u činjenici da je kazivanje o ovom ratu koji je trajao osamnaest dana sadrži četvrtinu sadržaja knjige, dok su ostali događaji tek ovlaš spomenuti iako traju stotinama godinama. 

Većina kazivanja opisuje pojedinačne bitke i različite heroje obiju strana, smrti na bojnom polju mnogih junaka, kao i bojne poretke koje su svakog dana koristile obje vojske, ratnu diplomaciju, sastanke i razgovore među junacima i komandantima prije početka rata svakog dana, koje se oružje koristi itd. Poglavlja (*Parve*) koje se tiču rata, od poglavlja šestog do desetog, se smatraju najstarijim u cijeloj *Mahabharati*. *Bhagavad Gita*, sveti tekst hindu filozofije, se smatra kasnijim dodatkom *Mahabharati* te sadrži razgovor između Pandave Arjune i Krishne o Arjuninom oklijevanju da se bori protiv članova svoje porodice.

| * p
* r
* u
Hindu mitologija |
| --- |
| Muška božanstva | Šiva • Brahma • Višnu • Rama • Krišna • Ganeša • Murukan • Hanuman • Lakshman • Indra • Surya • *još...* |  |
| Ženska božanstva | Gayatri • Sarasvati • Lakšmi • Parvati • Durga • Jagaddhatri • Shakti • Kali • Sati • Sita • Vaishno Devi • Radha • *još...* |
| Tekstovi | Vede • Upanišade • Purane • Shikshapatri • Vachanamrut • Ramayana • Mahabharata |
**Kvint Petilije Cerijalis Cezije Ruf** (*Quintus Petilius Cerialis Caesius Rufus*, cca. 30 - ?) bio je rimski vojskovođa, poznat po tome što je ugušio Batavsku pobunu.

Prvi put se istakao kao legat IX hispanske legije u Britaniji, kada je 60/61. pod komandom Gaja Svetonija Paulina sudjelovao u gušenju Budikinog ustanka. Pri tome je doživio neuspjeh prilikom pokušaja da spasi Kamolodunum (Colchester) od ustaničke opsade.

U Godini četiri cara 68/69. je kao Vespazijanov rođak zarobljen i uzet kao talac od Vitelijevih pristaša. Iz zarobljeništva je uspio pobjeći, te organizirati konjičku jedinicu koja je Vespazijanu pomogla zauzeti Rim.

Godine 70. je kao komandant XIV legije *Gemina* poslan na sjever gdje je porazio pobunjene Batavce pod Gajem Julijem Civilisom. Godine 71. je imenovan za guvernera Britanije. Tamo je vodio pohod protiv Brigantes|Briganata na sjeveru današnje Engleske. U Rim se vratio 74. kao *suffect consul*. Godine 83. je još jednom služio kao konzul zajedno sa Domicijanom.

Tacit ga opisuje kao hrabrog, ali nepromišljenog vojskovođu, koji je često bio sklon ishod pohoda riskirati na jednu jedinu bitku; istovremeno je bio popularan među vojnicima i potpuno odan svojim pretpostavljenima.

Vanjske veze
------------

* Livius.org: Quintus Petillius Cerialis


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Marcus Vettius Bolanus** | **Rimski guverneri Britanije** | Slijedi:**Sextus Julius Frontinus** |
**Jönköping** čita se **Jenčeping** je grad na jugu Švedske od 89,396 stanovnika, on je i administrativni centar istoimene općine od 127,382 stanovnika.

Jönköping je i administrativni centar grofovije Jönköping län koja ima 336,866 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Jönköping leži na južnom kraju jezera Vättern ali i duž obala jezera Munksjön i Rocksjön, u centru južne Švedske.

Historija
---------

Historija Jönköpinga počela je 1283. kad su Franjevci izgradili samostan na tom mjestu, već sljedeće godine mjesto je kraljevskom poveljom dobilo status grada.

Zbog svog strateškog položaja - Jönköping se napatio u ratovima vođenim između Danske i Švedske, u kojima su ga dva puta 1567. i 1612. zapalili vlastiti stanovnici kako bi onemogućili da ga zauzmu Danci. 
Tako da je današnji grad rezultat obnove koja je započela 1614.

Znamenitosti
------------

Historijske građevine su stara gradska vijećnica, podignuta između 1696. - 1699. Palača apelacionog suda iz 1655. jedna od najstarijih u Švedskoj i Kristinekyrkan (Kristinina crkva) podignuta od 1649. do 1673.

Grad ima i zavičajni muzej i Univerzitet osnovan 1977.

Privreda
--------

Vodeća industrija u gradu još i danas je proizvodnja šibica, pored toga proizvodi se i papir, tekstil i strojevi. 
Jönköping je željeznicom povezan sa glavnim švedskim linijama a do njega mogu doploviti i brodovi jer je kanalom Göta povezan sa tjesnacem Kattegat i Baltičkim morem.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „Jönköping" (engleski). City population. Pristupljeno 27. 03. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Jönköping*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 27. 03. 2015.

Vanjske veze
------------

***Jönköping*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* (`sv`)
* *Jönköping* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
Johnny Hallyday

Accéder aux informations sur cette image nommée Johnny_hallyday_(2003).jpg.

Opće informacije| Ime | Jean-Philippe Léo Smet |
| Rođenje | 15. jun 1943. (1943-06-15)Pariz |
| Smrt | 6. decembar 2017. (dob: 74) |
| Muzički žanr | rock |
| Period aktivnosti | 1960-2017 |
| Diskografska kuća | Vogue, Philips, Warner, Universal |

uredi Konzultiraj dokumentaciju šablona

**Jean-Philippe Léo Smet** (Pariz, 15. jun 1943 - Marnes-la-Coquette, 6. decembar 2017), poznatiji kao **Johnny Hallyday**, bio je francuski pjevač i glumac neobično popularan 1960-2017, kao francuska verzija Elvisa Presleya bio je i ostao najveći izvođač rocka u Francuskoj.

Karijera
--------

Johnny Hallyday počeo je svoju karijeru 1960.objavivši svoj prvi album - *Hello Johnny* sa kompilacijom američkih hitova i pjesama u duhu tada popularnog twista. Od tada do danas njegova karijera bila je i ostala u znaku prepjeva najvećih anglosaksonskih hitova na francuski od House of the Rising Sun do svih ostalih hitova tog vremena.

Iako je Johnny Hallyday prodao preko 80 miliona ploča, i po to kriteriju bi trebao biti jedan od najvećih i najpopularnijih pjevača 20. vijeka on je ostao relalivno nepoznat izvan frankofonskog svijeta.

Između 1965 - 1980. bio je oženjen za Sylvie Vartan u to vrijeme vrlo popularnu pjevačicu bugarskog porijekla u Francuskoj, pa su zajedno bili najveći francuski zabavljači.

Dekretom francuskog predsjednika Jacques Chiraca od 31. decembra 1996. Johnny Hallyday nagrađen je Ordenom Legije časti (*Ordre national de la Légion d'honneur*) za doprinos francuskoj kulturi.

Izvori
------

1. ↑  „*French rock star wins back his music*" (engleski). The Guardian. Pristupljeno 04. 02. 2016.
2. ↑  „*Ordre national de la Légion d'honneur*" (francuski). Gouvernement France. Pristupljeno 04. 01. 2016.

Vanjske veze
------------

* *Actualités* (`fr`)
**Euzebije iz Minda** (gr. Εὐσέβιος; fl. 4. vijek), starogrčki istaknuti novoplatonistički filozof.

Život
-----

Bio je savremenik Eunapijev, koji ga spominje i svrstava u tzv. *zlatni lanac novoplatoničara*. Uglavnom je se posvetio logici i usudio se kritizirati magijsku i teurgijsku stranu doktrine. Time je razbjesnio kasnijeg cara Julijana, koji je preferirao misticizam Maksima i Krizantija.

Bio je iz Minda (Μύνδος) u Kariji, na jugozapadnoj obali Male Azije, gdje danas postoji selo Gümüşlük. Skoro ništa je poznato o njegovom podrijetlu ili djetinjstvu. Obrazovan je u Pergamu kod cijenjenog neoplatonističkog filozofa Edesija, koji je bio učenik slavnog neoplatoničara Jambliha i otvorio je svoju školu nakon njegove smrti. U tom miljeu su odrasli Euzebije, Krizantije, Maksim i Prisk.

U Stobejevim *Propovedima* (Ἀνθολόγιον) se nalazi znatan broj etičkih fragmenata koje neki pripisuju ovom Euzebiju, dok ima i takvih koji za autora uzimaju stoičara istoga imena.

Bibliografija
-------------

* (`en`) Evnapije. *Životi sofista*.  (Βίοι Φιλοσόφων καὶ Σοφιστῶν – engleski prijevod)


|  |
| --- |
| **Napomena:** Ovaj članak ili jedan njegov deo preveden je ili adaptiran iz jednog od tomova *Dict. Gr. & Rom. Biog. & Myth.* |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 20069290
* GND: 102393133

 |
**Kvint Sertorije** (*Quintus Sertorius*, 121. pne. - 72. pne.) bio je rimski vojskovođa i političar, poznat kao jedan od umjerenijih vođa populara, te po tome što je nakon Sulinog povratka u Rim u Hispaniji digao ustanak protiv njegove vlasti, stvorivši od nje *de facto* republiku nezavisnu od Rima, a što je okončano tek njegovim ubistvom od strane podmićenih suradnika.

Sudjelovao je u pohodima pritiv *Cimbra* i u ratu italskih saveza protiv Rima. 98. pne. izabran je za vojnog tribuna u Hispaniji a 90. pne. je proglašen kvestorom u Cisalijskoj Galiji. U prvom rimskom građanskom ratu (88. pne.- 79. pne.) se borio na strani Marija i postao propretor u Hisapniji, a odakle je pred Sulinim pristalicama [[81. pne.] pobjegao u Afriku. Poslije godinu dana se vratio u Hispaniju i stao na čelo pobune protiv Sule, organizirao jaku vojsku i pobjedio Sulinog namjesnika Cecilija Metela. Također se suprostavio Sulinoj vojsci na čelu sa Pompejom Velikim, koja je stigla u Hispaniju i uzrokovao tkz. **Sertorijev rat**. Poražen je 77. pne. a ubijen od svojih nezadovoljnih vojnika.

Izvori
------



| * p
* r
* u
Plutarhovi *Životi plemenitih Grka i Rimljana* |
| --- |
| 
* Alkibijad i Koriolan
* Aleksandar Veliki i Julije Cezar
* Arat i Artakserks i Galba i Oto
* Aristid i Katon Stariji
* Kras i Nikija
* Demetrije i Antonije
* Demosten i Ciceron
* Dion i Brut
* Fabije i Periklo
* Lukul i Kimon
* Lisandar i Sula
* Numa i Likurg
* Pelopida i Marcel
* Filopemen i Flamimije
* Fokion i Katon Mlađi
* Pompej i Agesilaj
* Poplikola i Solon
* Pir i Gaj Marije
* Romul i Tezej
* Sertorije i Eumen
* Tiberije Grakho i Gaj Grakho i Agis i Kleomen
* Timoleon i Emilije Paul
* Temistoklo i Kamil

 |
**Galatski jezik** je ime izumrlog hipotetičkog keltskog jezika kog su govorili Galati, keltski stanovnici Galatije u Maloj Aziji.
Po nekim lingvistima, galatski je bio samo dijalekt kontinentalnog keltskog ili pragalskog.

Historija
---------

Galatija kraj u srcu Anatolije bio je najudaljenija keltska enklava, sv. Jeronim koji je posjetio taj kraj, napisao je 386. da ga jezik Galatije (kraj oko današnje Ankare) podsjeća na jezik kojim govore stanovnici kraja oko Auguste Treverorum (današnji Trier u Njemačkoj). Pored tog je napisao, da Galati pored grčkog, koji je lingua franca čitavog istoka - govore svoj jezik, koji je gotovo isti kao kod Kelta u Trieru.

Sve teorije o Galatskom jeziku se uglavnom baziraju na njegovom zaključku. sv. Jeronim bio je svakako kvalificiran da to prepozna, govorio je četiri jezika, a i boravio je u oba kraja. Neki sumnjaju u njegovu objektivnost, jer misle da je to naveo zbog politike širenja kršćanstva, pa je malo nategao svoju impresiju.

Galati koji su između 277. /276. pne. izvršili invaziju na Anatoliju, danas su najpoznatiji po Poslanici koju im je uputio sv. Pavle, inače se o njima vrlo malo zna. Antički autori pisali su nešto malo o njima, da su visoki, svijetle kože, prilično kosmati i dobri ratnici. Za njih su oni bili "Kelti", "Gali" ili "Galati" koji su provalili u Grčku i Anatoliju oko 277. pne..

Nabrojali su i nekih 150 riječi i imena, na osnovu kojih današnji ligvisti izvlače zaključke da je to bio jedan od jezika kontinentalnog keltskog.
Jedno od tih imena je i njihovo svetište - **Drunemeton**, što na keltskom znači dru=hrast, nemeton=sveto mjesto.

Galati su svoj jezik govorili do 4. vijeka, a u ruralnim krajevima i do 6. vijeka.

Izvori
------

1. 1 2   „*Celtic languages*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 21. 12. 2017.
2. 1 2 3 4 5   „*Was Galatian Really Celtic?*" (engleski). Anthony Durham & Michael Goormachtigh. Pristupljeno 21. 12. 2017.
3. ↑   „*A Dictionary of Celtic Mythology* "(engleski). Oxford University Press. Pristupljeno 21. 12. 2017.
4. ↑   „*Search Results*" (engleski). Oxford University Press. Pristupljeno 21. 12. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Was Galatian Really Celtic?* (`en`)
* *Lengua Gálata* (`es`)

| * p
* r
* u
Keltski jezici |
| --- |
| Kontinentalni keltski | 
* galski †

 |
| Gelski | 
* irski
* starovelški †
* manski
* škotski

 |
| Britonski | 
* bretonski
* kornijski
* britonski †
* kumbrijski †
* staroirski †
* piktski †
* velški

 |
| † Izumrli jezici |
*Za ostale upotrebe, v. Kiselica (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 42° 01′ 06" SGŠ, 22° 45′ 06" IGD

**Kiselica** (mak. *Киселица*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Kiselica je u sastavu opštine Delčevo.

Prirodni uslovi
---------------

Kiselica je smeštena u istočnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Bugarskom - 5 km severno od naselja. Od najbližeg grada, Delčeva, naselje je udaljeno 7 kilometara severozapadno.

Naselje Kiselica se nalazi u istorijskoj oblasti Pijanec. Naselje se razvilo na severnom obodu Delčevske kotline. Severoistočno od naselja izdiže se planina Vlajna, a severozapadno Osogovske planine. Nadmorska visina naselja je približno 720 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Kiselica je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 35 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (97%), a ostalo su Srbi. 

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Spoljašnje veze
---------------

* www.delcevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Delčevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Delčevo |
| --- |
| **Delčevo** • 
Bigla •
Vetren •
Virče •
Vratislavci •
Gabrovo •
Grad •
Dramče •
Zvegor •
Ilijovo •
Kiselica •
Kosovo Dablje •
Novi Istevnik •
Očipala •
Poleto •
Razlovci •
Selnik •
Stamer •
Stari Istevnik •
Trabotivište •
Turija •
Čiflik |  |
**Hakau** (1465. – 1510.) bio je vladar otoka Havaji.

Hākau je bio sin kralja Liloe i njegove žene Pinee te brat princeze Kapukini.

Naslijedio je svog oca 1495. godine. Imao je polubrata Umija.

Sagradio je kraljevski mauzolej u kojem je pohranio očeve kosti. Mauzolej je nazvan "Liloinom kućom".

Hākau je mrzio svog polubrata. 

Hākauova se žena zvala Pinea i imali su kćer, princezu Kukukalaniopae. Njegova unuka Haukanuinonakapuakea bila je supruga kralja Keawenuiaumija.

Hākau je ostao zapamćen kao veoma zao vladar, koji je ubijao sve muškarce koji su smatrani fizički atraktivnijima od njega. Na kraju su ga ubili njegovi podanici, kamenujući ga 1510. godine, a njegov je brat postao kralj.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **kralj HavajaHākau** | Nasljednik: |
| **Liloa** | **ʻUmi-a-Liloa** |

Izvori
------

1. ↑  Abraham Fornander, *An Account of the Polynesian Race: Its Origin and Migrations*, Rutland, VT: Charles E. Tuttle Company, 1969.
2. ↑  *Royal family tree of Hawaiian kings and chiefs*
3. ↑  The Ancestors of King Kamehameha the Great
4. ↑  Edith Kawelohea McKinzie. *Hawaiian Genealogies: Extracted from Hawaiian Language Newspapers*.
5. ↑  *Memoirs of the Bernice Pauahi Bishop Museum of Polynesian Ethnology and Natural History*
Ovo je članak o pjevaču.  Za igrača bejzbola, v. Johnny Ray.  

**Johnnie Ray** (10. januar 1927 - 24. februar 1990) bio je američki pop pjevač, kompozitor i pijanist, koji je vrhunac popularnosti uživao u prvoj polovici 1950-ih. Bio je poznat po tome što je izvodio tradicionalne pop pjesme, ali na način koji je odražavao emotivnost rhytm & blues izvodača. Njegovi scenski nastupi, koji su sadržavali bacanje na pod, čupanje kose i plakanje, stenjanje i glasno prdenje, su kasnije uticali na prve rock'n'roll izvodače. Ray se, međutim, nije znao nositi s novom muzikom i popularnost mu je brzo opala. Godine 1959. je u Detroitu uhapšen kada je pokušao nagovoriti na seksualne usluge prikrivenog policajca; na suđenju ga je porota oslobodila, ali je javnost doznala za njegovu homoseksualnost. Zbog toga mu je karijera nastavila biti u silaznoj putanji; Ray se ubrzo odao piću te mu je dijagnosticirana tuberkuloza, a kasnije i ciroza jetre, od koje je na kraju umro.

Mlađim generacijama je poznat po tome što se spominje u stihu pjesme *Come On Eileen* grupe *Dexys Midnight Runners* iz 1982. godine, odnosno pojavljuje u video-spotu za nju.

Eksterni linkovi
----------------

* The Johnnie Ray International Fan Club
* Biography
* Johnnie Ray na IMDb-u (`en`)
**Zalpuwa**, isto tako poznata pod nazivom **Zalpa**, bio je anadolski frad iz Brončanog doba. Još uvijek nije iskopan i lociran, a postojao je oko godine 1700. pne. Njegova historija je poznata temeljem **Proglasa Anitte**, CTH 1.

Zalpuwa je bio smješten kraj "Mora Zalpa". U njemu se odigrala drevna legenda o kraljici Kanesha, koja je napisana ili prevedena na hurijski jezik:

> Kraljica] Kanesha je jednom rodila trideset sinova u jednoj godini. Rekla je: "Kakva je ovo horda kakvu sam rodila!" Napunila (?) je košare s izmetom, u njih stavila sinove, i pustila ih niz rijeku. Rijeka ih je odvela do mora u zemlji Zalpuwa. Tada su ih bogovi uzeli iz mora i podigli. Nakon nekoliko godina, kraljica je ponovno rodila, ovaj put trideset kćeri. Ovaj put ih je sama podigla. 
> 
> 

Rijeka iz Kanesha teče u Crno more, ne (na primjer) Jezero Tuz. "Zalpuwa" se također spominje zajedno s Nerikom u molitvi Arnuwande I. Nerik je bio grad gdje se govorilo hatski a koji je pao pod Kaskijce u Arnuwandino vrijeme. Ovaj dio molitve također spominje Kammamu, koja je bila kaskijska u doba Arnuwande II. Samtra se kako je Zalpuwa bila oblast hatskih gradova u sjevernoj centralnoj Anadoliji: isto kao i Nerik, Hattusa, a možda i Sapinuwa. Zalpuwu su najvjerojatnije, kao i susjedne gradove, osnovali Hati.

1700-ih pne. je Uhna, kralj Zalpuwe, napao Nešu, nakon čega su Zalpuwanci odnijeli "Siusa", gradski idol. Pod Huziyom, kralj Neše Anitta je napao Zalpuwu. Anitta je zarobio Huzziyu i vratio Siusa u Nešzu. Nakon toga je Zalpuwa najvjerojatnije postala po kulturi nešinski grad. 

Arnuwandina molitva implicira da su Zalpuwu razorili Kaskijci, istovremeno s padom Nerika kasnih 1500-ih pne.
**Kabardinski jezik** (ISO 639-3: kbd) je jezik koji se govori na sjevernom Kavkazu, a pripada u sjeverozapadnokavkaske (abhasko-čerkeske) jezike, užu čerkesku skupinu. Ponekad se naziva i **čerkeskim**.

Rasprostranjenost
-----------------

Od svih sjeverozapadnokavkaskih jezika, kabardinski ima najviše govornika (oko milijun), a rasprostranjen je u ruskim republikama Kabardino-Balkariji i Karačajevo-Čerkeziji, kao i u dijaspori u Turskoj i Bliskom Istoku.

Osobine
-------

Kabardinski je poznat po velikom broju suglasnika, 47 ili 48. Jezik je ergativnog tipa. Posjeduje dva glavna dijalekta, zvana *Besleney* i *Terek*.

### Glasovi

Ima ih 56: ph b p' tDh dD tD' kJh gJ kJ' kWh gW kW' q' qW' tDs dDz tDs' qX qXW f v f' sD zD S Z S' 0\_ 6\_ xJ xW gFJ X XW RF RFW H 9 m nD lDFJ hlDFJ r ? ?W hh a+: i\_ 3 j w i: u: "e: "o: hlDFJ'
Jezik posjeduje samo tri fonološki različita samoglasnika: *a*, dugo *ā* i *ə* (šva). Razlika između *a* i *ā* nije samo u duljini, nego i u izgovoru: *a* je srednji otvoreni samoglasnik, a *ā* niski otvoreni.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | prednji | srednji | stražnji |
| zatvoren |   |   |   |
| srednji-zatv. |   | *ə* |   |
| srednji-otv. |   | *a* |   |
| otvoren |   | *ā* |   |

Sustav suglasnika je vrlo složen.

Povezano
--------

* Adigejski jezik
* Rusija
* Kavkaz

Izvori
------

1. ↑  Kabardian

Literatura
----------

* Colarusso, John: *The Kabardian language*. Calgary: University of Calgary Press, 1992.
* Kuipers, A.H. 1960. Phoneme and Morpheme in Kabardian. Mouton, The Hague.

Vanjske veze
------------

* Ethnologue (14th), kôd KAB
* Ethnologue (15th) Arhivirano 2014-10-12 na Wayback Machine-u
* Ethnologue (16th) Arhivirano 2014-10-12 na Wayback Machine-u
* Ranko Matasović: Pregled gramatike kabardinskog jezika Arhivirano 2007-06-12 na Wayback Machine-u
* Kabardian (къэбэрдеибзэ) alphabet
* Trenutačno izdanje Ethnolguea: kôd **kbd**
Khan **Kubrat** (*bug: Кубрат*; grč. *: Χουβρατις*; engl. ) je bio prabugarski vladar kome je pripisana zasluga za stvaranje Stare Velike Bugarske 632. godine, kada je porazio Avare i ujedinio sva prabugarska, a i ostala plemena na toj teritoriji.

Istorija i minato
-----------------

Kubratovo ime je prvi put spomenuto od strane patrijarha Nikifora I. od Konstantinopolja (*Patriarch Nikephoros I of Constantinople*) u njegovom delu: Istorija sintomus brevarium (*Historia syntomos, breviarium*) iz 9. veka.

U spisku bugarskih knezova Kubrat je spomenut kao Kurt iz klana Dulo. Neki izvori ga povezuju kao jednog od naslednika Atile, po majčinoj liniji kao pripadnika Ermi klana (*Ermy clan*), pošto mu je rod po majci Organa bio poticao iz tog klana.

Kubrat je bio izvesno vreme Vizantijski talac kao zaštita od dinastijske borbe za prevlast u Turskom Kaganatu. Kao što je vizantijski istoričar, iz 7. veka Jovan od Nikije (*John of Nikiu*), zabeležio:

*Kubrat (Quetrades)*, princ od Huna (*Moutanes*), i Organov nećak (*nephew of Kuemaka*), je bio kršten i kao mali poslan da se školuje u Konstantinopolj gde je postao blizak prijatelj sa imperatorom Herakliusom (*Heraclius*).
Kubratova godina rođenja je nepoznata, jedino što je sigurno je njegov boravak u Konstantinopolju, krštenje, školovanje, prijateljstvo sa imperatorom Herakliusom (610. - 640.) i dobijanje titule patricije koja je i pronađena na prstenu u njegovom grobu. 

Kvota patrijarha Nićifora' *Kratka istorija* gde spominje Kubrata kao vladara Onogura.

Po povratku iz Konstantinopolja preuzima vlast od Organa koji je u njegovom odsustvu vladao Onogurima. Isteravši Avare sa svoje teritorije, ujedinjenjem svih prabugarskih plemena, Kubratovo carstvo se prostiralo od delte Dunava do reke Volga. Kubrat je bio jedan od retkih koji je svoju vladavinu proveo u miru sa Vizantijom, verovatno zbog prijateljstva sa imperatorom i poštovanjem vizantijske kulture, sa kojom je odrastao za vreme svog boravka u Konstantinopolju.

Kubratov grob
-------------

U 1912. godini Ukrajinski seljak u blizini Poltave, je prilikom obrade zemlje otkrio grobnicu sa velikom količinom dragocenosti, srebra i zlata (52), uključujući i prsten koji je omogućio i olakšao, identifikaciju pošto je bilo izgravirano sa podacima Kubrat knyaza (*Chouvr(a)Tou patr(i)k(iou)*), a što je bio status koji je on imao u Vizantiji.

Izvori
------

1. ↑   Vasil Zlatarski, *Istorija Bugarske*
2. ↑  John of Nikiû, *Chronicle*
3. ↑  Nicephori Archiepiscopi Constantinopolitani Opuscula Historica, editor Carl G. de Boor, 24, 9-12.

Eksterni linkovi
----------------

* Kubrat Knyaz Arhivirano 2007-04-04 na Wayback Machine-u
* Kubrat Knyaz i rođenje Bugarske Arhivirano 2007-04-04 na Wayback Machine-u
* Blago Kubrat Knyaza

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Organa** | **Vladar Velike Bugarske** 
632 - 665 | Nasljednik:**Kuver** |
**Kreutzova grupa** (engleski: ) je naziv za porodicu kometa koju karakteriziraju orbite koje ih dovode neobično blizu Suncu u perihelu. Vjeruje se da predstavljaju ostatke jedne velike komete koja se raspala prije više vijekova, a nazvana je po njemačkom astronomu Heinrichu Kreutzu, koji je prvi pokazao kako su srodne.

Nekoliko članica Kreutzeove grupe su postale velike komete, te se nekada mogu vidjeti blizu Sunca pri dnevnom svjetlz. Najnovija od njih je bila kometa Ikeya-Seki godine 1965, a koja je postala jednom od najsjajnijih kometa u prošlom milenijumu.

Stotine manjih članica porodice, neke od njih u promjeru od samo nekoliko metara, su otkrivene nakon lansiranja satelita SOHO godine 1995. Nijedan od tih manjih objekata nije preživio prolaz perihela. Astronomi amateri su uspješno otkrivali Kreutzove komete zahvaljujući podacima u realnom vremenu dostupnom preko Interneta.

Postoje znakovi kako je još jedno jato Kreutzovih kometa na putu do Sunca u udućim decenijama, a s time da bi se najraniji objekti mogli vidjeti za nekoliko godina. Zato se pretpostavlja da bi se moglo vidjeti isto tako spektakularni prizori kao 1965.

Izvori
------

1. 1 2  Sekanina, Zdenek; and Chodas, Paul W. (2004). „Fragmentation hierarchy of bright sungrazing comets and the birth and orbital evolution of the kreutz system. I. Two-superfragment model". *The Astrophysical Journal* **607**: 620–639. DOI:10.1086/383466.
2. 1 2  Sekanina, Zdenek; Chodas, Paul W. (2007). „Fragmentation Hierarchy of Bright Sungrazing Comets and the Birth and Orbital Evolution of the Kreutz System. II. The Case for Cascading Fragmentation". *The Astrophysical Journal* **663**: 657–676. DOI:10.1086/517490.

Eksterni linkovi
----------------

***Kreutzova grupa*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sungrazer Project Web Site
* SEDS Kreutz group page Arhivirano 2005-09-26 na Wayback Machine-u
* Cometography sungrazers page Arhivirano 2005-03-08 na Wayback Machine-u
* NASA press release about two Sungrazers seen by SOHO
* Complete list of SOHO comets
* Real time SOHO data
**Kulušić** ili punim nazivom **Glazbeno-scenski centar Kulušić** (GSC Kulušić), je bio koncertni klub u Zagrebu u Hrvojevoj ulici na broj 6, koji je ugostio veliki broj poznatih internacionalnih umjetnika kao i poznate sastave iz regije. Kasnije je nazivan i Zebrom, zbog velike zebre koja se prostirala preko zidova ovog kluba. 

Prvenstveno se poistovjećuje s jugoslavenskim a u okviru njega i s hrvatskim novim valom koji se odigrao krajem 1970-ih i početkom 1980-ih. U Kulušiću je snimljeno dosta live albuma koji se danas vode kao važan dio povijesti jugoslavenske glazbene scene.

Film, Bijelo dugme i Azra su snimli njihove live albume u Kulušiću 1981. a zatim slijede Buldožer, i Leb i sol 1982. i Ekatarina Velika i Električni orgazam 1986. Davor Gobac iz sastava Psihomodo pop se prvi put u Kulušiću skinuo na sceni 1983. Bajaga i instruktori, jedan od poznatih pop-rock sastava sa ovih prostora održali su svoj prvi koncert upravo u Kulušiću, 12. travnja, 1984.

Kulušićem je prvo upravljao Savez socijalističke omladine da bi u periodu od 1987. do 1993. to činio Tomo in der Muhlen.

Klub je zatvoren početkom 2000-ih mada postoji inicijativa za njegovim ponovnim otvaranjem.

45°48′27.5″N 15°59′19″E﻿ / ﻿45.807639°N 15.98861°E﻿ / 45.807639; 15.98861Koordinate: 45°48′27.5″N 15°59′19″E﻿ / ﻿45.807639°N 15.98861°E﻿ / 45.807639; 15.98861

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  Tanja Simić (17 February 2009). „Davor Gobac: Vječiti dječak hrvatske rock scene" [Davor Gobac: Eternal youth of Croatian rock] (Croatian). Nacional. Arhivirano iz originala na datum 2012-07-23. Pristupljeno 23 July 2012.
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2009-07-17. Pristupljeno 2013-04-09.
4. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2010-06-21. Pristupljeno 2013-04-09.
5. ↑
**Država Yaracuy** (španjolski: *Estado Yaracuy*) je jedna od 23 savezne države Venecuele, koja se nalazi na sjeverozapadu zemlje. 

Ime je dobila po istoimenoj rijeci Yaracuy.

Karakteristike
--------------

U Yaracuyu živi 600,852 stanovnika na površini od 7,100 km²

Yaracuy sa sjevera graniči sa saveznom državom Falcón, sa istoka Carabobom, sa juga sa Cojedesom i sa zapada sa Larom.

Yaracuy je tropski kraj, u kom leži plodna i ekonomski važna dolina rijeke Yaracuy, koja razdvaja visoravan Segoviju (zapad) od Karipskih Anda na istoku. U Yaracuyu se nalazi i Planina Sorte, koju sljedbenici kulta Marie Lionze, smatraju svetom.

Privreda
--------

Yaracuy ima vrlo efikasnu poljoprivredu. Najviše se sadi krumpir, paprika, avokado, kikiriki, palme i šećerna trska. Yaracuy je najveći proizvođač naranči u Venezueli. Važne industrije su destilerije alkoholnih pića, tvornice kartona i pržione kave. Država ima dosta rudnogi blaga od bakra, olova, zlata do platine. Gusto urbanizirani dio države je zona u radijusu metropolitanskog Barquisimeta.

Panamerički autoput prolazi kroz srce Yaracuya, povezujući prijestolnicu San Felipe sa lukom Puerto Cabello na sjeveroistoku i Barquisimetom na jugozapadu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Yaracuy*" (engleski). Encyclopedia Britannica. Pristupljeno 10. 10. 2017.

Vanjske veze
------------

***Yaracuy*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Yaracuy* na portalu Venezuela Tuya (`es`)
* *Yaracuy* na portalu Encyclopedia Britannica (`en`)

| * p
* r
* u
Administrativna podjela Venezuele |
| --- |
| Savezne države | 
* Amazonas
* Anzoátegui
* Apure
* Aragua
* Barinas
* Bolívar
* Carabobo
* Cojedes
* Delta Amacuro
* Falcón
* Guárico
* Lara
* Mérida
* Miranda
* Monagas
* Nueva Esparta
* Portuguesa
* Sucre
* Táchira
* Trujillo
* Vargas
* Yaracuy
* Zulia

 |  |
| Teritoriji posebne uprave | 
* Savezni teritoriji
* Distrikt glavnog grada

 |
Kudelja
Kudeljina vlakna, dobijena od konoplje.
**Kudelja** je naziv za vlakna dobijena od konoplje. Od kudelje se pravi konopac, tkanine, odeća, i slično. Dugo vremena su konopljina vlakna bila sinonim za dobre i jake konopce, i zato u našem jeziku reči kanap, konopac i konac dele poreklo s reči konoplja (grčki: *kánnabis)*. Vojvođanska kudelja je u prvoj polovini 20. veka diktirala cenu na berzama u Engleskoj i Italiji, jer je bila jedna od najkvalitetnijih na svetu.

Konopljina vlakna mogu predstavljati adekvatnu alternativu ostalim vlaknima biološkog i mineralnog porekla, posebno u uslovima uznapredovale deforestacije. Potencijalna prednost konopljinih vlakana istražuje se u tekstilnoj industriji, proizvodnji papira i specijalne kaše - pulpe, koja predstavlja trenutno možda najvažniju komponentu industrije konoplje u EU - te u proizvodnji plastičnih kompozitnih masa u automobilskoj industriji, građevnom izolacijskom materijalu, geotekstilima i sl.

Izvor
-----

* Kudelja na konoplja viki Arhivirano 2007-05-04 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Konoplja |
| --- |
| Osnovno | Istorija | Etimologija | Uzgajanje | Prerada | Delovanje | Zakon | Konoplja |
| Upotreba | Industrijska | Medicinska | Uživalačka | Duhovna |
| Proizvodi | Kudelja | Tkanina | Hartija | Gorivo | Konopljino ulje | Hašiš |
| Po državama | Bosni i Hercegovini | Hrvatskoj | Srbiji |
|  |
| --- |
|  |

Kretska Država (grčki: ; osmanlijski turski: كريد دولتى) osnovana je 1898. godine odlukom tadašnjih velikih sila (Austro-Ugarska, Britanska Imperija, Treća Francuska Republika, Njemačko Carstvo i Rusko Carstvo) na grčkom ostrvu Kreti koji je do tada bio u sastavu Osmanskog Carstva. 1897. godine na ostrvu je izbila pobuna nakon koje je Osmansko carstvo proglasilo rat Kraljevini Grčkoj što je i dovelo do Grčko-turskog rata iz 1897. godine. Britanska Imperija, Francuska, Kraljevina Italija i Rusko Carstvo tvrdei kako Osmansko Carsto više nije u stanju samostalno zadržati kontrolu nad tokom događaja. Proglašenje autonomne Kretske Države bilo je uvod u aneksiju otoka u sastav Kraljevine Grčke, de facto 1908, a de jure 1913. godine.

Istorija
--------

### Istorijska pozadina

Ostrvo Kreta, naseljen većinom pravoslavnom grčkom populacijom, završilo je u okviru Osmanskoga Carstva nakon Kandijskoga rata sa Mletačke Republike. Za vrijeme Grčkog rata za nezavisnost i hrišćani na Kreti pobunili su se više puta protiv vlasti koju su smatrali stranom. Ustanci na ostrvu su nasilno ugušeni ali je lokalno stanovništvo izborilo određene ustupke pod pritiskom javnog mišljenja u evropskim državama. Paktom u Halepu (današnja Kanija) iz 1878. godine određeno je da će Kreta biti autonomna država u okviru Osmanskog Carstva do 1889. kada je Carstvo istupilo iz pakta.

Kolaps sporazuma o autonomiji doveo je do ponovnih pobuna 1895. godine koje su se dodatno razbuktale 1896. i 1897. godine i prekrile veći dio ostrva. Nacionalistička tajna društva i javno mišljenje u Grčkoj prinudili su vlati u Ateni da pošalje vojne snage na ostrvo što je izazvalo sukob sa Osmanskim Carstvom. Iako su grčke vojne snage uspjeli zauzeti veći dio ostrva, nisu bile sposobne oduprijeti se Osmanskom Carstvu na sjeveru gdje su osmanske snage okupirale Tesaliju. Intervencija velikih sila prisilila je grčke vojne snage da se povuku sa ostrva i obustavu napredovanja osmanskih snaga na sjeveru. Carigradskim ugovorom iz 1897. godine Osmansko je Carstvo pristalo na potpuno provođenje odredbi Pakta u Halepu.

### Osnivanje Kretske Države

Do marta 1897. godine velike su sile odlučile da će uspostaviti red na ostrvu predajući vlast komitetu četvorice admirala čiji je zadatak bio uspostava i vođenje prelazne vlasti do dolaska princa Đorđa od Grčke i Danske kao prvog visokog komesara autonomne Krete, efektivno nezavisne od Osmanskog Carstva, 9. decembra 1898. godine. 25. avgusta 1898. godine rulja nastala od lokalnog etnički turskog stanoništva masakrirala je više stotina lokalih Grka, britanskog konzula i 17 britanskih vojnika. Nakon ovoga događaja velike su sile donijele odluku o protjerivanju osmanskih vojnih snaga sa ostrva u novembru 1898. godine dok je visokog komesara imenovala Grčka. Nacionalna banka Grčke osnovala je Banku Krete koja je trebala imati 40 godina monopola na izdavanje novčanica na ostrvu. Lokalno je grčko stanovništvo osnovalo i paravojnu formaciju pod nazivom Kretska žandarmerija koji su bili osmišljeni po uzoru na talijanske karabinjere.
Ovo je članak o profesionalnoj bejzbol ligi koja je postojala do 1961. godine. Za ostala značenja v. Kubanska liga (razvrstavanje)
**Kubanska liga** bila je jedna od najranijih i najdugotrajnijih profesionalnih bejzbol liga na svijetu, a djelovala je na Kubi od 1878. do 1961. 

Njena specifičnost je bila igra u zimskim mjesecima, pa se, pogotovo u američkim medijima, nazivala "Kubanskom zimskom ligom". Po broju klubova je to bila relativno mala liga, s najviše 3-5 klubova, uvijek sa središtem u Havani, iako su u njoj ponekad sudjelovali i klubovi iz udaljenijeg Matanzasa i Santa Clare. 

Važan događaj za historiju lige, a i bejzbola općeniti, bila je odluka da se liga rasno integrira godine 1900. odnosno dozvoli crnim igračima da igraju zajedno s bijelcima. To je omogućilo ne samo bolju kvalitetu igre, nego početkom 20. vijeka omogućilo i mnogim crnim igračima iz SAD, dotada ograničenim na crnačke lige da se natječu pred širom publikom. Sama Kuba je, pak, razvila vlastite velike zvijezde kao što su José Méndez, Cristóbal Torriente, Adolfo Luque, and Martín Dihigo. 

Godine 1947. Kubanska liga je potpisala sporazum s Major League Baseballom prema kome je trebala služiti za razvoj igrača. Međutim, nakon kubanske revolucije 1959. godine postojanje profesionalne lige s bliskim vezama s SAD je politički i ideološki bilo neprihvatljivo za komunističku vladu Fidela Castra. Dekretom u martu 1961. Kubanska liga je ukinuta i zamijenjena amaterskom Kubanskom nacionalnom ligom.
Potporodica **kuna** (lat. *Mustelinae*) pripada porodici kuna (*Mustelidae*) i uključuje gorsku kunu, lasice, zerdave, tvorove i slične mesojedne sisavce iz reda zvijeri.

Zajednička obilježja
--------------------

Razmjerno su mali grabežljivci. Njihovo je krzno obično smeđe ili crne boje, s prugama i drugim oznakama na krznu kod pojedinih vrsta.

Ova je potporodica rasprostranjena gotovo po cijelom svijetu, izuzev Australije, Tihog oceana, Madagaskara i drugih Pacifičkih otoka. Nastanjuju različita staništa.

Trenutačni rodovi unutar potporodice *Mustelinae*
-------------------------------------------------

* *Eira* – tajra
* *Galictis* – grison
* *Gulo* – gorska kuna
* *Ictonyx* – prugasti tvor
* *Lyncodon* – patagonijska kuna
* *Martes* – kuna ribolovac, samur, kune
* *Mustela* – lasice, tvorovi, europska vidrica, zerdav
* *Neovison* – američka vidrica
* *Poecilogale* – afrička prugasta kuna
* *Vormela* – šareni tvor

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **rodu Mustelinae** |
**Jeker** - holanski (francuski: *Geer*) je rijeka u Belgiji i Nizozemskoj duga 74 km lijeva pritoka rijeke Meuse.
Od tog na Nizozemsku otpada samo nekih 4 km.

Hidrologija
-----------

Jeker izvire između sela Blehen, Abolens i Lens-Saint-Remy na nadmorskoj visini od 140 metara u Belgijskoj provinciji Liège. Od tamo teče prema sjeveroistoku preko gradova Geer, Waremme, Tongeren. 
Kad doteče do gradića Kanne protiče ispod Albertovog kanala i uplovljava u Nizozemsku nakon 4 km stiže do Maastrichta gdje ima ušće u rijeku Meuse.

Dolina rijeke znana je pod imenom, Hesbaye plodan je poljoprivredni kraj poznat po intenzivnom uzgoju žitarica, šećerne repe i povrća.

Rijeka se koristi i u rekreativne svrhe za splavarenje, koje od Kanne do Maastrichta traje 2 sata. 

Porječje rijeke prostire se po Belgijskim provincijama Liège i Limburg i po Nizozemskoj provinciji Limburg na površini od 474 km².

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Comité local du Geer*" (francuski). Meuse Aval. Pristupljeno 22.03. 2022.
2. 1 2  „*About Jeker*" (engleski). Top10place. Pristupljeno 22.03. 2022.

Vanjske veze
------------

***Jeker*** na Wikimedijinoj ostavi

* *About Jeker* (na portalu Top10place) (`en`)
Koordinate: 30°50′N, 46°20′E

**Kuara** (također poznata kao **Kisiga** i **Ku'ara**, suvremeno nalazište **Tell al-Lahm** u Iraku) bio je drevni sumerski grad smješten na zapdnoj obali ušća Eufrata, oko 30 km jugoistočno od Ura.

Gradsko božanstvo-zašttnik bio je Meslamtea. Sumerci su također vjerovali da je Kuara rodno mjesto boga Marduka (Asarluhi), Enkijevog sina. Zbog toga su kultovi Marduka i Ninehame imali središte u Kauri. Kuara was named Kisiga by the *Kaldees* of Ur.

Kuara je također bila grad Božanskog ribara Dumuzija. The Asirski grad Sargon II je nastojao uhvatiti Marduk-apal-iddinu II koji se sakrio u grad Kuara. Godine 709. one. Sargonova je vojska opsjela, zauzela i uništila grad.

Historija
---------

Kuara je osnovana oko godine 2700. pne. za vrijeme sumerskog ranog dinastijskog II perioda. Bila je luka na obali Perzijskog zaljeva i trgovala s lukom Dilmun.

Arheologija
-----------

Aluvijalni nanosi Eufrata su zemlju poslali duboko u Perzijski zaljeb, tako da je suvremeno nalazište daleko od mora, iako je bilo luka prije 4700 godina.

Napomene
--------

1. ↑  Frame, p.162
2. ↑  „Sumerian City-States". Arhivirano iz originala na datum 2007-08-18. Pristupljeno 2008-06-21.
3. ↑  Black, p.134, 365
4. ↑  Beaulieu, p.114
5. ↑  Boederman, p.99; Potts, p.191
6. ↑  „Sumerian Cities with 27th Century BCE Population Estimates". Arhivirano iz originala na datum 2009-04-18. Pristupljeno 2008-06-21.

Izvori
------

* Beaulieu, Paul-Alain (2003) *The Pantheon of Uruk During the Neo-Babylonian Period*. BRILL. 424p ISBN 90-04-13024-1
* Black, Jeremy A (2004) *The Literature of Ancient Sumer*. Oxford University Press. 436p ISBN 0-19-926311-6
* Boederman, John (2002) *The Cambridge Ancient History*. Cambridge University Press. ISBN 0-521-22717-8
* Frame, Grant (1992) *Babylonia 689-627 B.C.: A Political History*. Nederlands Historisch-Archaeologisch Instituut te Istanbul. Istanbul, Turkey. 396p. ISBN 90-6258-069-6
* Potts, Daniel T. (1997) *Mesopotamian Civilization: The Material Foundations*. Cornell University Press. 366p ISBN 0-8014-3339-8