recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Scacco internazionale*** (sh. *Međunarodni šah*), u svijetu distribuiran i pod engleskim naslovom ***The Last Chance*** (sh. *Posljednja šansa*) je italijanski špijunski film snimljen 1968. godine u režiji Giuseppea Rosatija. Protagonist, koga tumači američki glumac Tab Hunter, je novinar koji piše za rimske novine na engleskom jeziku i koji, pokrivajući slučaj teretnog broda potopljenog tempiranom bombom, u svom članku spomene dvoje umjesto jednog preživjelog. Time postaje predmetom zanimanja američkih i sovjetskih obavještajaca, ali i spletke u koju je upetljana njegova vlastita porodica. Film je doživio neuspjeh, a Daniela Bianchi, koja tumači protagonistovu suprugu, odlučila napustiti glumačku karijeru kako bi se udala i zasnovala porodicu.

Uloge
-----

* Tab Hunter ... Patrick Harris
* Daniela Bianchi ... Helen Harris
* Michael Rennie ... George McConnell
* Luisa Baratto ... Stephanie McConnell
* Umberto Raho ... Carlo
* Luciano Rossi ... Besive
* Bill Vanders ... Clark
* Franco Ressel ... Inspector
* Mario Maranzana

Izvori
------

1. ↑  Marco Giusti. *007 all'italiana*. Isbn Edizioni, 2010. pp 216-218. ISBN 9788876381874.

Vanjske veze
------------

* *Scacco internazionale* na IMDb-u (`en`)
* Profil na comingsoon.it
Predsjednička palača u Vilniusu
**Predsjednička palača u Vilniusu** (litvanski: *Lietuvos Respublikos prezidentūra*) rezidencijalno je sjedište litvanskog predsjednika i nalazi se u Vilniusu, glavnom gradu Litvanije na Trgu Simonas-Daukantas ispred Univerziteta u Vilniusu.

Prva zgrada na ovom mjestu sagrađena je u 15. vijeku. Od 16. vijeka, zgrada je sjedište biskupa Vilniusa. Nakon smrti kancelara Litvanije i vojvode Vilniusa, Alberta Goštautasa 1543. biskupska rezidencija je preseljena u palaču bivšeg kancelara.

Kasnije je u zgradi boravio guverner Vilniusa.

Palaču su posjetile mnoge poznate osobe kao što su: ruski car Aleksandar I. i Napoleon Bonaparte. U periodu od 1824. do 1832. zgrada je obnovljena po nacrtima arhitekta Vasilija Petroviča Stasova u carskom stilu. Od 1993. litvanski predsjednik boravi u palači. Obnovljena je ponovno 1997. godine.

Izvori
------

1. ↑  Joachim Tauber, Ralph Tuchtenhagen: Vilnius - kleine Geschichte der Stadt, str. 86, Böhlau, 2008. ISBN 3-412-20204-5
2. ↑   Preuzeto 29. oktobra 2011.
**Pizonova zavjera** je naziv za zavjeru, odnosno pokušaj pripadnika rimske aristokracije na čelu sa Gajem Kalpurnijem Pizonom da svrgnu omraženog cara Nerona. Iako neuspjela, zavjera je potakla niz događaja koji će za samo nekoliko godina dovesti do Neronove smrti i pada Julijevsko-Klaudijevske dinastije, odnosno baciti Rim u novi period kaosa i građanskog rata.

Zavjerenike je motiviralo sve veće nezadovoljstvo Neronovom vladavinom, koje je tinjalo, pogotovo od godine 62. kada je umro njegov vodeći suradnik Sekst Afranije Bur, a tutor Seneka pao u nemilost. Neronov glavni pomoćnik je postao omraženi pretorijanski komandant Tigelin, a sam Neron je sve više izazivao i ponižavao Senat, sve manje skrivajući namjere da Principat i tradicionalne rimske institucije zamijeni helenističkom despocijom. Nezadovoljstvo je dodatno eskaliralo nakon velikog požara 64. godine, za koji je optužen sam Neron, odnosno čije posljedice su Neronu oduzele popularnost i podršku koju su carevi tradicionalno uživali među siromašnim plebsom.

Tacit navodi kako su u zavjeru bilo umiješane 41 osobe, među kojima 19 senatora, 7 vitezova, 11 vojnika ili oficira te 4 žene. Motivi zavjerenika su bili različiti - dio je nastojao obnoviti prije jedan vijek iščezlu Republiku, a dio je nastojao tek Nerona zamijeniti boljim carom u liku naočitog i popularnog Pizona. Pizon je u zavjeru uspio uključiti Fenija Rufa, Tigelinovog zamjenika na čelu Pretorijanske garde. Plan nije bio jasno razrađen; dogovoreno je tek da Ruf nakon Neronovog ubistva Pizona dovede svojim ljudima i predstavi kao novog cara.

Jedan od zavjerenika je bila oslobođenica, odnosno kurtizana po imenu Epiharida. Ona je postala nezadovoljna sporošću i neodlučnošću zavjerenika, te je na svoju ruku nastojala u zavjeru uključiti osobe za koje je vjerovala da će biti odlučnije. Njen izbor je pao na Volosija Prokula, jednog od komandanta mornarice u Mizenu. Epiharida mu je rekla kako postoji zavjera, ali nije odala imena. Prokul je odmah o svemu izvijestio Nerona. Epiharida je uhapšena, ali usprkos mučenja nije odala tko nastoji ubiti Nerona.

Njen trud je, međutim, propao nakon što je o zavjeri doznao oslobođenik po imenu Milih te, nakon što se o svemu posavjetovao sa suprugom, odlučio to podijeliti sa Epafroditom. Nakon toga je Pizon uhapšen, a ubrzo nakon toga i svi ostali zavjerenici.

Neron je nakon toga naredio Pizonu da izvrši samoubistvo. Ukupno je pogubljeno 19 ljudi - među njima i Epiharida, Fenije Ruf, ali i znameniti pjesnik Lukan, satirist Petronije te Seneka. 13 zavjerenika je osuđeno na izgnanstvo, dok su četvorica pomilovana.

Izvori
------

* Pagán, Victoria Emma. *Conspiracy Narratives in Roman History*. Austin, TX: University of Texas Press, 2004. Pp. ix + 197. ISBN 0-292-70561-1.
**Piazza Barberini** je popularni trg u historijskom centru Rima, nazvan po utjecajnoj rimskoj porodici Barberini koja je na njemu imala palaču. Piazza Barberini je prostor namjenjen pješacima, oaza mira u kaotičnom rimskom prometu.

Historija
---------

Trg se počeo formirati u 17. vijeku, a svoj današnji izgled dobio je krajem 19. vijeka.

### Tritonova fontana

U samom centru trga nalazi se Fontana del Tritone, podignuta 1643. jedno od mnogobrojnih remek-djela skulptora Berninija koji je bio miljenik pape Urbana VIII i njegove porodice Barberini. Na toj fontani prikazane su četiri ribe koje nose otvorenu školjku na kojoj se nalazi Triton koji se polijeva vodom iz roga. Heraldički simboli pape Urbana VIII jasno su vidljivi na fontani.

### Palača Barberini

Na trgu se nalazi Palazzo Barberini u kojoj je danas smještena Galleria Nazionale d'Arte Antica. Palaču je počeo graditi arhitekt Carlo Maderno 1627. godine, uz pomoć nećaka Borrominija. Kada je Maderno 1629. umro, Bernini je nastavio graditi i završio palaču 1633. godine. U palači se danas nalazi muzej sa finom kolekcijom renesansnih i baroknih slika. Ulaz u muzej nalazi se iza ugla, na ulici Via delle Quattro Fontane 13.

### Fontana pčela

Nedaleko od Piazza Barberini na samom početku ulice Via Veneto leži tzv. Fontana pčela (talijanski: *Fontana delle Api*), još jedno Berninijevo djelo. Nju je Bernini podigao 1644. u počast pape Urbana VIII Barberinija, jer su pčele simbol njegova porodičnog grba.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Piazza Barberini*" (engleski). Aviewon cities. Arhivirano iz originala na datum 2016-06-10. Pristupljeno 6. 3. 2018.

Vanjske veze
------------

***Piazza Barberini*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Piazza Barberini* Arhivirano 2016-06-10 na Wayback Machine-u (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 245445792
* GND: 7581928-4

 |
**Tudhaliya I** (ponekad navođen kao **Tudhaliya II** ili čak Tudhaliya I/II) bio je vladar Hetitskog Carstva (Novo kraljevstvo) 1430. pne.–1400. pne.. 

Postavljanje rednih brojeva iza imena hetitskih vladara po imenu Tudhaliya uvijek je predstavljalo problem. Postojala je ličnost iz hatskog perioda po imenu Tudhaliya koja je mogla, ali nije morala biti kralj. Ostale kronologije navode vladara po imenu Tudhaliya odmah iza vladavine Muwattallija I, ali ispred ovdje spomenutog Tudhaliye.

Dio naučnika smatra kako je Tudhaliya I prvi kralj iz perioda Novog kraljevstva ili Novog carstva. Drugi su tu čast rezevrirali za Suppiluliumu I. Tudhaliya je mogao bitui unuk Huzziye II, vladara iz perioda Srednjeg kraljevstva. Također je mogao biti direktni nasljednik Muwatalija I, koga je svrgnuo. Točan redoslijed vladara na početku Novog kraljevstva je nejasan, prvenstveno zbog poteškoća u određivanju perioda vladavine Hattusilija II. Vladavina Tudhaliye I' također uključuje period suvladarstva s Arnuwandom I, njegovim zetom i usvojenim sinom.

Najpoznatiji događaj Tudhaliyine vladavine je osvajanje zemlje po imenu Assuwa. Za Assuwu se vjeruje da je korijen današnje riječi Azija. Također se spominju razne teritorije u Assuwu, uključujući zemlje *Taruisa* i *Wilusiya*, koje se danas smatraju referencama na Troju/Ilij, iako nema objašnjenja kako su nazivi za te dvije zemlje postale sinonim za istu geografsku lokaciju.

Dio modernih biblijskih naučnika vjeruje da je ili Tudhaliya I ili proto-hetitski vladar Tudhaliya bio ista osoba kao *Tidal, kralj Gojima*, spomenut u Knjizi postanka kao vladar koji se priključio Kedor-Laomeru u napadu na buntovnike u Kanaanu.

Bilješke
--------

1. ↑  *Peake's commentary on the Bible*

Vanjski linkovi
---------------

* Reign of Tudhaliya I (listed as Tudhaliya II at this link)

|
|  |
| Prethodi:**Muwatalli I(?)** | **Hetitski kralj** | Slijedi:**Arnuwanda I** |
Ensijero od 7. jula 2005.
**Sanfermines** (šp. *Sanfermines*) je praznik koji se proslavlja svake godine u čast sv. Fermina iz Amjena u Pamploni, glavnom gradu španske autonomne pokrajine Navare.

Proslava počinje lansiranjem rakete koja se zove **čupinazo** (šp. *Chupinazo*), sa balkona zgrade opštine u Pamploni, 6. jula u podne, a završava se u ponoć 14. jula.

Jedna od najpoznatijih aktivnosti koje se odvijaju za Sanferminese je tzv. **ensijero** (šp. *Encierro*) što bi na srpskom značilo „zatvaranje". Ensijero se sastoji od trčanja nekih 800 metara pred bikovima. Trka se završava u areni za borbe sa bikovima. Ensijerosi se održavaju svakog dana između 7. i 14. s početkom u osam sati ujutro, i traju otprilike između dva i tri minuta. 

Sanfermines ima veoma staru tradiciju čiji se koreni nalaze još u srednjem veku, iako je svetsku slavu stekao skoro, postavši specifičan događaj u kojem učestvuju mnogi stranci, i koji je učinio Pamplonu slavnom u svetu. 

Američki pisac, Ernest Hemingvej, proslavio je ovaj praznik širom sveta učinivši ga centralnim okruženjem u svom romanu „Sunce se ponovo rađa". Stanovništvo Pamplone se u tim danima popne sa 190.000 na više od 1.500.000.

Spoljašnje veze
---------------

***Sanfermines*** na Wikimedijinoj ostavi

* Nezvanični sajt Sanferminesa i ensijero Arhivirano 2004-02-03 na Wayback Machine-u
* Zvaničan vodič kroz Sanfermines[*mrtav link*]
* Najbolje od Sanferminesa - Pinčos, bikovi i slavlje Arhivirano 2007-06-26 na Wayback Machine-u
* Slike
* Sanfermines veb sajt Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u i ensijero Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u
* Slike sa proslave Sanferminesa 2006. u Pamploni Arhivirano 2007-06-29 na Wayback Machine-u
* Trčanje pred bikovima u Pamploni Arhivirano 2007-07-13 na Wayback Machine-u
69 (seksualna poza)
Gravura Felisijena Ropa, "Đavo u telu" iz 1865.
**69** takođe poznata i po svom francuskom imenu **soixante-neuf** (šezdeset devetka) je seksualna poza u kojoj se dvoje ljude nalaze u položaju u kojem se njihove genitalije istovremeno nalaze u visini usta njihovog partnera i u kojem simultano upražnjavaju oralni seks. Ova poza pre svega se odnosi na muškarca i ženu a može se upražnjavati bez obzira na pol partnera, tj. moguća je između partnera kako različitog, tako i istog pola.

Alternativno, jedan partner može biti u stojećem položaju držeći drugog partnera naopačke. U ovakvom položaju genitalijama se prilazi na obrnut način zbog čega je osećaj pri oralnom seksu u ovoj pozi navodno drugačiji od osećaja pri uobičajenom oralnom seksu.
Kod šezdeset devetke u kojoj učestvuje ženski partner, njen klitoris se stimuliše lizanjem, obično preko klitorične navlake koja se aktivira ukoliko je klitoris previše osetljiv na direktnu stimulaciju. Kod muškog partnera, njegov frenulum se trlja o nepca partnera-ke, a njegov glans može biti stimulisan jezikom partnera-ke. U šezdeset devetki u kojoj učestvuju muškarac i žena, žena može odlučiti da zaume gornju poziciju kako bi kontrolisala dubinu ulaska penisa u usta. Među različitim varijacijama ove seksualne poze najčešća je ona koja podrazumeva stimulaciju vagine ili anusa prstima (sa ili bez penetracije). Prednost ove seksualne poze je to što oba partnera u isto vreme doživljavaju seksulani užitak. Međutim, istovremeni oralni seks može pokvariti zadovoljstvo partneru kome je cilj samo lično zadovoljstvo. Poza takođe može biti nezgodna ukoliko između partnera postoji znatna razlika u visini.

Vidi još
--------

* Kunilingus
* Felacio
**Bitka kod Omdurmana** koja se dogodila 2. septembra 1898. bila je odlučujuća bitka u kojoj su anglo-egipatske snage, pod vodstvom general-majora Herberta Kitchenera, porazile Mahdiste, koji su vladali Sudanom nakon zauzimanja Kartuma 1885.

Britanci su tom pobjedom osvetili smrt svog generala Gordona koji je poginuo u odbrani Kartuma.

Historija bitke
---------------

Metodični Kitchener se pažljivo pripremao za tu kampanju, okupio je korpus od oko 25 000 vojnika, od kojih su 8 000 bili regularni britanski vojnici, a ostatak su činili regrutirani Egipćani i Sudanci. Za potrebe logistike i napredovanja prema jugu dao je sagraditi paralelno sa Nilom željezničku prugu, a brodovima je prebacivao trupe.

Kitchenerove snage i Mahdisti prvi put su se sukobili početkom aprila, 1898. kod Atbare na sjeveru Sudana. Tu ih je Mahdijski kalif Abdulah ibn Muhamed jurišom svojih fanatičnih boraca namjeravao potući, ali je Kitchener odbacio njihov napad, pa su se oni povukli u svoju prijestolnicu Omdurman.

Kitchener je 1. septembra 1898. stigao do periferije Omdurmana i podigao logor na obali Nila. 
Dok su riječne topovnjače granatirale grad, poslao je patrole da lociraju Mahdističke snage. 
U međuvremenu je kalif donio sudbonosnu odluku da napadne Kitchenerove snage. Njegovi borci (oko 50 000) raspršili su se iz Omdurmana i zauzeli položaje oko britanskog logora. 
Borbe su počele u zoru, Kitchener je postavio svoju pješadiju u centar, a konjicu na oba krila, nasuprot Mahdistima koji su se rasporedili u pet grupa i jednom jurišnom od 8 000 konjanika i pješadije u centru. Kad su krenuli u juriš, pokosila ih je ubojita artiljerijska vatra i Mitraljezi Maxim, novo oružje - koje je mogli ispaliti 600 metaka u minuti.

To je odlučilo bitku, većina Mahdista se razbježala, pa su Kitchenerove snage krenule u Omdurman, gdje su skriveni Mahdisti još pružali otpor.
U tom je sudjelovao, mladi Winston Churchill, kao novinar i uletio sa svojom jedinicom u zasjedu u kojoj je izginulo 61 vojnika. Kalif Abdulah ibn Muhamed pokušao je izvršiti kontranapad sa 15 000 ljudi, ali je brigada sastavljena od sudanskih vojnika izdržala napad, dok im nije stiglo pojačanje. Nakon tog neuspjeha Mahdisti su se definitivno povukli iz grada, a kalif se povukao u Južni Sudan gdje je zarobljen i ubijen.

Kitchener je naredio da se uništi Mahdijev grob.

Rezultat bitke bio je uništenje kalifove vojske i slamanje Mahdizma u Sudanu, kao i uspostava Britanske dominacije. Zbog tog su mnogi, a naročito Francuzi optužili Britance da su od Sudana napravili anglo-egipatsku koloniju.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  „*Battle of Omdurman*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10.09.2020.

Vanjske veze
------------

***Bitka kod Omdurmana*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Battle of Omdurman* (`en`)
Govorno područje jezika plemena Tutelo i Saponi
**Tutelo** (Yesang), pleme Siouan Indijanaca, izvorno članovi nekadašnje konfederacije Monacan, naseljeno u vrijeme dolaska prvih bijelaca (1671) na izvorima rijeka Dan i Staunton u jugozapadnoj Virginiji. 

Ime Tutelo došlo je po irokeškom nazivu Todirich-rone, čije je značenje ostalo nepoznato, a od njega su nastali i oblici Totero, Kattera i Shateras. Negdje oko 1675. Tuteli su bili prisiljeni da se pred Irokezima povlače prema jugu, konfederacija Monacan raspala, a oni dolaze u područje rijeke Roanoke u južnoj Virginiji, a 1701. već su u nekim krajevima Sjeverne Karoline. Živeći u stalnim ratovima sa konfederacijom Powhatan i u strahu pred irokeškim ratnicima, njih i Sapone Lawson iste (1701) nalazi u krajevima oko rijeke Yadkin, prvotno naseljene slabo poznatim plemenom Yadkin. Za pet Siouan plemena Tutelo, Saponi, Keyauwee, Occaneechi i Shakori Lawson kaže da su imali oko 750 duša.

Godine 1711. Siouan plemena okupljena su u području kod Ft Christanne. Mirom potpisani 1722. zaustavit će se napadi Irokeza na plemena Virginije i Karoline. Nekoliko godina kasnije Tutelo i Saponi dolaze pod irokešku zaštitu, pa se naseljavaju uz rijeku Susquehanna kod Shamokina u Pennsylvaniji, kasnije su u selu Skogari, na području današnjeg okruga Columbia. Prema izvjesnom Sir Wm. Johnsonu zajedno sa Nanticokama i Conoyima broje svega 200 muškaraca ili 1,000 duša. Godine 1771 pleeman Tuteli i Saponi naseljena su kod jezera Cayuga, u zemlji Cayuga Indijanaca. Tuteli su podigli selo Coreorgonel, ali ga je 1779. uništio general Sullivan. 
Prema posljednjem punokrvnom Tutelu, izvjesni Nikonha, Hale (1817-1896) je sakupino lingvistički materijal, po čemu je zaključeno da pripadaju jezičnoj porodici siouan. Nikonha je umro 1871. Nešto njihovih mješanaca očuvalo se u Kanadi. među ovima postojao je neki John Key, ili Gostango ('Below the Rock'), čije je Tutelo-ime bilo Nastabon ('One Step'), također je umio da se služi tutelo-jezikom. Nastabon je umro 1898. u dobi od 80 godina (*Chadwick, People of the Longhouse, 19, 1897; Boyle in Ann. Archmol. Rep. Ontario, 55, pl. xviii, b, 1898*).

Literatura
----------

* Horatio Hale, The Tutelo Tribe and Language

Vanjske poveznice
-----------------

* Tutelo Indian Tribe History
* Tutelo Native American Festival Celebrates History, Present Arhivirano 2008-06-04 na Wayback Machine-u
* Official Website of the Tutelo Nation Arhivirano 2009-05-01 na Wayback Machine-u
**Bitka kod Parthenaya** se odigrala 25. juna 1793. godine na zapadu Francuske za vrijeme rata u Vendéeu između snaga republikanske vlade na jednoj pod vodstvom generala François-Josepha Westermanna na jednoj, i vandejskih kontrarevolucionarnih pobunjenika pod Louisom de Lescureom na drugoj strani. Do nje je došlo nakon što je Lescureova pobunjenička vojska, koja je bila brojala između 5000  i 6000 seljaka  14. juna zauzela gradić Parthenay. Krajem juna je u obližnje republikansko uporište Niort stiglo pojačanje od 1200 ljudi pod Westermannom, zvano *Legija Sjevera*; njegov pretpostavljeni, general Armand de Gontaut-Biron mu je izdao zapovijed da napadne Parthenay. Westermann je sa svojim ljudima 24. juna krenuo iz Saint-Maixenta; do Parthenaya je stigao 25. juna noću te izveo brzi napad, koristeći artiljeriju i pješadiju. Napad je u potpunosti iznenadio pobunjenike, koje je, usprkos izrazite brojčane premoći, zahvatila panika te su počeli bježati prema Thouarsu i okolnim živicama. Lescure je uspio organizirati oko 700 ljudi i pokušao izvesti kontranapad, ali je i on brzo razbijen. Westermann je tako ostvario svoju prvu pobjedu te grad držao nekoliko dana prije nego što se vratio u Saint-Maixent. Nekoliko dana kasnije je, tvrdeći da lokalno stanovništvo pomaže pobunjenike, spalio obližnji gradić Amailloux, kao i dvorac Clisson, Lescureovo prebivalište.

Izvori
------

1. ↑  François-Joseph Westermann, *Campagne de la Vendée*: str. 3-5 harvnb error: no target: CITEREFFrançois-Joseph\_Westermann,\_Campagne\_de\_la\_Vendée (help)
2. 1 2  Yves Gras, *La Guerre de Vendée*, p. 53.
3. 1 2 3 4  Émile Gabory, *Les Guerres de Vendée*, p. 187-188.
4. ↑  Jean Tabeur, *Paris contre la Province, les guerres de l'Ouest*, p. 102.

Literatura
----------

* Émile Gabory (2009). *Les Guerres de Vendée*. Robert Laffont. Gabory. , p. 187-188.
* Yves Gras (1994). *La Guerre de Vendée (1793-1796)*. Economica. Gras. , p. 53.
* Jean Tabeur (2008). *Paris contre la Province, les guerres de l'Ouest*. Economica. Tabeur. , p. 102.
* Victoire de Donnissan de La Rochejaquelein (1817). *Mémoires de la marquise de La Rochejaquelein*. Rochejaquelein. , p. 169-177. tekst na Google Books.
* François-Joseph Westermann (1794). *Campagne de la Vendée du général de brigade Westermann*. Imprimerie, rue du théâtre-français, n°4. Westermann. , p. 3-5. tekst na Google Books.
Za istoimeni mjuzikl, v. Urban Cowboy (mjuzikl).

***Urban Cowboy*** je američki ljubavni film snimljen 1980. godine u režiji Jamesa Bridgesa. Protagonist, koga tumači John Travolta, je Bud, mladić sa teksaške farme koji dolazi raditi u naftnoj rafineriji u Houstonu, i gdje večeri provodi u lokalnom honky tonk baru plešući i jašući mehaničkog bika. Radnja prikazuje kako upozna djevojku Sissy (čiji lik tumači Debra Winger) i sa njom se vjenča, ali kako pred njihov brak ozbiljne izazove stavljaju razlike u karakterima i Budov patrijarhalni svjetonazor, kao i preljubnička iskušenja.

Film je bio inspiriran člankom novinara Aarona Lathama objavljenog u časopisu Esquire posvećenog supkulturi vezanoj uz honky tonk barove i country muziku, tada izuzetno popularne u velikim dijelovima SAD. Latahm, koji je sa Bridgesom napisao scenario, posebnu je pozornost posvetio noćnom klubu Gilley's, koji je poslužio i kao lokacija za snimanje, odnosno njegovim stalnim posjetiteljima Dewu Westbrooku i Betty Helmer, čiji je odnos postao temelj za radnju filma.

Kritičari su pronašli velike sličnosti filma *Urban Cowboy* sa *Groznicom subotnje večeri*, prije svega zbog kombiniranja motiva scena sa tada popularnim muzičkim i plesnim stilovima sa izuzetno realističnim prikazom života radničke klase, što je uključivalo i mračne teme kao što je porodično zlostavljanje. Publiku je, međutim, najviše privukao Travolta kao zvijezda *Večeri*, tada na vrhuncu popularnosti; njemu je *Urban Cowboy* postao posljednji veliki hit za sljedećih desetak godina. Izuzetno dobar dojam je također ostavila i njegova partnerica Winger, kojoj je lik Sissy bio prva značajnija uloga, i koja će za nju dobiti nekoliko prestižnih nagrada.

Uloge
-----

* John Travolta ... Bud Davis
* Debra Winger ... Sissy Davis
* Scott Glenn ... Wes Hightower
* Madolyn Smith ... Pam
* Barry Corbin ... Bob Davis
* Brooke Alderson ... Corene Davis
* Cooper Huckabee ... Marshall
* James Gammon ... Steve Strange
* Steve Strange ... Sam Strange
* Mickey Gilley ... sam sebe
* Johnny Lee ... sam sebe
* Bonnie Raitt ... sam sebe
* Charlie Daniels ... sam sebe
* Ellen March ... Becky
* Jessie La Rive ... Jessie
* Howard Henson ... sam sebe
* Connie Hanson ... Marshalene
* Tamara Champlin ... pomoćna pjevačica u Gilley's
* Becky Conway ... pomoćna pjevačica u Gilley's
* Jerry Hall ... Sexy Sister
* Cyndy Hall ... Sexy Sister

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Urban Cowboy* na IMDb-u (`en`)
* *Urban Cowboy* na Internet Broadway Database
* *Urban Cowboy* na Rotten Tomatoes-u (`en`)
* *Urban Cowboy* na Box Office Mojo-u
* Production: Urban Cowboy – *Working in the Theatre Seminar* video at American Theatre Wing.org, April 2003

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao James Bridges |
| --- |
| 
* *The Baby Maker* (1970)
* *The Paper Chase* (1973)
* *September 30, 1955* (1977)
* *The China Syndrome* (1979)
* *Urban Cowboy* (1980)
* *Mike's Murder* (1984)
* *Perfect* (1985)
* *Bright Lights, Big City* (1988)

 |
Karta Frierfjorda uključujući Langesundfjorden
**Bitka kod Nesjara** (*Slaget ved Nesjar*) je bila pomorska bitka koja se odigrala blizu obala Norveške 1016. i označila početak vladavine kralja Olava Haraldssona (kasnije poznatog kao Sveti Olaf). U njoj je Olav Haraldsson kao pretendent na norvešku krunu pobijedio pristaše švedskog vazalnog vladara Sveinna Hakonarsona.

Na poraza kralja Olava Tryggvasona u bitci kod Svoldera godine 1000. Norveška je podijeljena na švedski dio pod vladavinom regenta Sveinna Hakonarsona i danski dio pod vladavinom Erikra Hakonarsona. Međutim, nakon što se Eiríkr priključio svom šurjaku, danskom kralju Knutu Velikom u njegovom pohodu na Englesku, danska vlast je oslabila. To je iskoristio Olav Haraldsson, pretedent na prijestolje koji je tvrdio da pripada porodici prvog kralja Haralda Lijepokosog.

Sveinn, koji je bio smješten u Trøndelagu, doznao je kao Olav prikuplja u Istočnoj Norveškoj. Zbog toga je počeo ploviti duž obala Norveške i prikupljati trupe i podršku među tamošnjim poglavicama. Među njima je najvažniji bio Erling Skjalgsson.

Olav Haraldsson je u međuvremenu dovršio prikupljanje svojih snaga, te počeo ploviti na sjever kako bi se suprotstavio Sveinnu. Flote su se konačno sudarile nedaleko od obale na Cvjetnicu, odnosno 25. marta 1016. Kao mjesto bitke se tradicionalno navodi zapadni dio Oslofjorda. Precizna lokacija nije poznata, ali je historičaru obično vezuju za područje Langesundfjordena u Frierfjordu, odnosno Brunlanes i Larvik u okrugu Vestfold. 

O toku same bitke postoji malo detalja; većina njih, međutim, navodi da je bila izuzetno krvava, te da su obje strane pretrpile gubitke. Međutim, nijedan od vodećih zapovjednika nije poginuo, što je bila prilična rijetkost za tadašnje vrijeme, kada su poglavice i komandanti imali običaj voditi juriše. U svakom slučaju je Sveinn Hákonarson poražen, te je bio prisiljen napustiti Norvešku i vlast. Povukao se u Švedsku, ali se tamo razbolio i umro prije nego što je stigao prikupiti novu vojsku.

Zahvaljujući toj pobjedi je Olav uspio ujediniti Norvešku pod svojom vladavinom, iako je kasnije bio prisiljen sklopiti savez sa Erling Skjalgssonom, koji će nestati sa bitkomkod Bonknafjordena 1028. a sam Olav poginuo u bitci kod Stiklestada dvije godine kasnije.

Sigvatr Þórðarson je u spomen bitke spjevao pjesmu pod naslovom *Nesjavísur*.

Izvori
------

1. ↑  *Svein Håkonsson* (Store norske leksikon)
2. ↑  *Eirik Håkonsson* (Store norske leksikon)
3. ↑  *Erling Skjalgsson* (Store norske leksikon)
4. ↑  *Olav 2 Haraldsson Den Hellige* (Store norske leksikon)

Literatura
----------

* Hellberg, Staffan *Slaget vid Nesjar och Sven jarl Håkonsson* (Scripta Islandica, Uppsala 1972) **Swedish**
* Ferguson, Robert *The Vikings: a history* (New York City: Penguin Group. 2009)
| **(Nan) Liang Jingwang** ((南)涼景王) |
| --- |
| Porodično ime: | Tufa (禿髮; tū fǎ) |
| Osobno ime: | Rutan (傉檀, rǔ tán) |
| Posthumno ime: | Jing (景, jǐng)doslovno: "odlučni" |
|

**Tufa Rutan** (禿髮傉檀) (365–415), formalno **Princ Jing od (Južnog) Liang)** ((南)涼景王), bio je posljednji princ, odnosno vladar kineske/Xianbei države Južni Liang. Bio je sin Xianbei poglavice Tufa Sifujiana (禿髮思復犍), i smatrao se vojničkim najtalentiranijim od svih, tako da su mu starija braća Tufa Wugu (princ Wu) i Tufa Lilugu (princ Kang) dobrovoljno prepustili prijestolje. Tufa Rutan je, međutim, usprkos vojničkog talenta, pokazao preveliku agresivnost prilikom vođenja ratnih pohoda te je postepeno iscrpio ljudske i materijalne resurse svojih država. Nakon što je 407. Južni Liang poražen u sukobu sa državom Xia i njenim carem Liu Bobon, Tufa Rutanova država se našla pod udarom susjednih država Sjeverni Liang i Zapadni Qin. Na kraju je Tufa Rutan poslije pada prijestolnice Ledu (樂都, u suvremenoj prefekturi Haidong u Qinghaiu) bio prisiljen 414. se predati Zapadnom Qinu, a otrovan je godinu dana kasnije.

  


| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi:**Tufa Lilugu (Princ Kang)** | **Princ Južnog Lianga**402–414 | **Dinastija završena** |
| **Vladar Kine (Južni Gansu/Istočni Qinghai)**402–414 | Slijedi:**Qifu Chipan od Zapadnog Qina** |
| Prethodi: **Yao Xing od Kasnijeg Qina**  |  **Vladar Kine (Centralni Gansu)** 406–410 | Slijedi: **Juqu Mengxun od Sjevernog Lianga**  |
| * p
* r
* u
PohodiNeoasirskog Carstva |
| --- |
| Uspon Neo-Asirije – Pohodi Ashurnasirpala II – Pohodi Shalmanesera III – Qarqar – Pohodi Tiglath Pilesera III – Pohodi Sargona II – Pohodi Sanheriba – Lahiš – Jeruzalem – Dijala – 1. Babilona – Pohodi Esarhaddona – Pohodi Ashurbanipala – Ashdod – Susa – Elam – 2. Babilon – Arrapha – Assur – Niniva – Harran – Karkemiš |

**Bitka kod Ninive** je predstavljala posljednji veliki okršaj Novoasirske Monarhije u kome se ona godine 612. pne. bezuspješno pokušala oduprijeti babilonskom kralju Nabopolasaru i njegovim saveznicima Medijcima i Skitima, odnosno spriječiti osvajanje prijestolnice Ninive.

Nabopolasar je godine 626. pne. digao ustanak protiv asirske vlasti u Babiloniji, a pet godina kasnije je uspio konačno otjerati Asirce. Nakon pobjede u bitci kod Arraphe godine 616. pne. je stvorio uvjete za pohod na samu Asiriju, a u čemu su mu pomogli Medijci, Skiti i Susijanci. Nabopolosarov pokušaj da osvoji Ninivu 615. pne. nije uspio, ali je zato godine 614. pne. osvojena drevna asirska prijestolnica i vjersko središte Assur.

Konačni pohod na Ninivu je započeo dvije godine kasnije. Savezničke snage su opsjele Ninivu u maju 612. pne. Opsada je završila u julu, i to najvjerojatnije jurišom na gradske zidine, prilikom čega su poginuli branitelji, među kojima je najvjerojatnije bio i kralj Sinšariškun. Babilonski izvori navode da je pljačkanje grada završilo 10.8. kada su odatle otišli Medijci.

S obzirom da je Niniva bila najveći grad tadašnjeg svijeta, kao i sjedište dotada nevidenog imperij, njen pad - a pogotovo brzina s kojom se to dogodilo - ostavila je snažan dojam na stanovnike Drevni tadašnjeg Bliskog Istoka. Vijest o uništenju tog grada je doprla čak i do daleke Grčke gdje je pjesnik Fokilid tvrdio kako grčki polisi ne mogu doživjeti sudbinu "budalaste Ninive". 

Pokolj stanovnika i uništenje grada, s druge strane, nisu predstavljali iznenađenje s obzirom da su Asirci bili poznati po okrutnosti prema pokorenim narodima. 

Pad Ninive, s druge strane, nije predstavljao konačni kraj Asirije. Asirski velmoža po imenu Aššur-ubalit se proglasio kraljem i pronašao utočište u sirijskoj utvrdi Harran gdje je nekoliko godina uživao egipatsku potporu.

Dramtični pad Ninive je, pak, vijekovima kasnije bio temeljem za legendu o Sardanapalu.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* Fall of Nineveh Chronicle Arhivirano 2016-11-10 na Wayback Machine-u
* The fall of Nineveh Arhivirano 2016-10-24 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Drevna Medija |
| --- |
| Etnologija | 

Medijci • Medijski jezik  |
| Gradovi | 

Ekbatana • Raj • Hirba  |
| Bitke protiv Lidije | 

Bitka pomrčine  |
| Bitke protiv Asirije | 

Opsada Asura • Opsada Ninive • Opsada Harana  |
| Bitke protiv Perzije | 

Perzijski ustanak • Bitka kod Hirbe • Bitka na perzijskoj granici • Opsada pasargadskog brda • Bitka kod Pasargada  |
| Medijski vladari | 

Dejok • Fraort • Madije • Kijaksar • Astijag  |
| Ostali Medijci | 

Amitis • Artembar • Datis • Harpag • Mazar • Arijena • Mandana  |
**Uran** (grč. **Οὐρανός**, *Ouranós*) je primordijalni grčki bog neba, Otac Nebo. On ima nekoliko pandana u drugim religijama.

Etimologija
-----------

Etimologija Uranovog imena: Uranovo ime znači "nebo", a potječe od grčke riječi "kapati" ili "vlažiti". Ime Uranovog rimskog pandana Cela također znači "nebo", a od njegovog je imena izvedena talijanska riječ za nebo. Po Uranu je nazvan planet Uran i element uranij.

Stvaranje svemira
-----------------

### *Teogonija*

Grčki pjesnik Heziod opisuje u svojoj *Teogoniji* stvaranje svemira i bogova. Tako kaže da je na početku nastala prelijepa Geja, Majka Zemlja, božica plodnosti. Ona je "bez slatkog saveza ljubavi" sama rodila Urana, zvjezdano nebo, koji joj je jednak da pokriva nju, brda i jalovu dubinu Mora, Ponta. Geja i Uran su bili vrlo zaljubljeni i dobili su mnogo djece – lijepe Titane i Titanide, ali i ružne jednooke Kiklope i storuke Hekatonhire. Kad ih je Uran vidio, razbjesnio se. Zatvorio je Kiklope i Hekatonhire u podzemlje, Gejinu utrobu. Ali Geja je zavoljela Kiklope i Hekatonhire unatoč izgledu pa se naljutila. Naredila je najmlađem Titanu Kronu da svrgne svog oca. Stvorila je za njega srp. On je uzeo srp i čekao da Uran dođe spavati s Gejom. Kron je tada izašao iz zasjede i srpom odsjekao Uranove testise i bacio ih u more, a iz njih je nastala prelijepa Afrodita. Nakon toga, Uran više nema nikakvu ulogu, a drži ga Titan Atlant, po Zeusovoj zapovijedi. Zeus je Uranov unuk. Uran i dalje može proricati. Uranova su djeca i Melije, Erinije i Giganti. 

### Ostali zapisi

Kod Orfeja su Uran i Geja brat i sestra. Rodila ih je božica noći – Nikta. Odgajala ih je u jednoj pećini. Ciceron tvrdi da je Uran sin Etera i Hemere, koji su nastali iz Kaosa.

Potomstvo
---------

Uran ima potomke s Gejom i morskom božicom Talasom, koja mu je rodila Afroditu, dok je u drugom mitu Afrodita nastala iz Uranovih spolnih organa.

Giorgio Vasari: Kastriranje Urana, freska, palača Vecchio
* S Gejom:
	+ Kiklopi
		- Arg
		- Bront
		- Sterop
	+ Hekatonhiri
		- Briarej
		- Kot
		- Gig
	+ Titani
		- Kej
		- Krij
		- Kron
		- Hiperion
		- Japet
		- Mnemozina
		- Okean
		- Feba
		- Reja
		- Tetija
		- Teja
		- Temida
	+ Giganti
	+ Erinije
	+ Melije

Pandani
-------

Uranovi pandani:

* Rimska mitologija
	+ Cel
* Hinduizam
	+ Varuna
* Maorska mitologija
	+ Ranginuji (Otac Nebo)

Vanjske poveznice
-----------------

* Uran u klasičnoj literaturi i umjetnosti
* Uran u grčkoj mitologiji

***Uran (mitologija)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Univerzitet u Durhamu** je javni istraživački univerzitet na sjeveroistoku Engleske sa središnjim kampusom u Durhamu i područnim kampusom u Stocktonu na Teesu. Univerzitet je osnovan odlukom parlamenta 1832. godine, a kraljevsku povelju primio je 1837. godine. Visoka teološka škola pri gradskoj katedrali iz koje je izrastao univerzitet poticala je i mnoge grupe i pojedince i prije XIX stoljeća da razmatraju ideju osnivanja univerziteta u gradu. Univerzitet je dio prestižne Russellove grupe i naširoko je poznat po arhitektonskom blaguogatstvu među kojim se nalazi preko 60 građevina sa statusom zaštićenog kulturnog blaga, a dio i pod zaštitom UNESCO-a.

Vanjske veze
------------

***Univerzitet u Durhamu*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 129730783
* LCCN: n80050517
* ISNI: 0000 0000 8700 0572
* GND: 36205-0
* SUDOC: 026431815
* BNF: cb11868048v (podaci)
* NKC: ko2003184514

 |
**Predstavnički dom** (engleski: *House of Representatives of Fiji*) bio je donji dom fidžijskog Parlamenta od 1970. do 2013. godine. Predstavnički dom imao je znatno veće ovlasti od Senata, gornjeg doma; zakonodavna inicijativa bila je isključivo u rukama donjeg doma, dok je Senat imao ograničeno pravo izmjene predloženih zakona i stavljanja veta na prijedloge. Predstavnički dom je mogao zaobići senatski veto ponovnim izglasavanjem zakona, osim u slučaju izmjena Ustava, kada je veto Senata bio apsolutan. 

Inicijalno je Predstavnički dom brojio 36 zastupnika, što je 1972. godine povećano na 52 zastupnika. Takvo stanje trajalo je do 1992. kada je broj povećan na 70, uz mogućnost izvanrednog povećanja ili smanjenja broja zastupnika. U trenutku suspendiranja 2006. godine, Predstavnički dom brojio je 71 zastupnika, čiji je mandat trajao pet godina. Predstavnički dom je imao veliku ulogu i u kontroli izvršne vlasti, odnosno Premijera, koji je dolazio iz Predstavničkog doma i morao je uživati konstantnu podršku donjeg doma kako bi ostao na vlasti. 

Predstavnički dom je suspendiran i raspušten nakon državnog udara 2006. godine, ali je formalno postojao sve do 2013. godine, kada je novodoneseni Ustav reformirao Parlament u jednodomno tijelo.

Vanjske veze
------------

* Official Website of the Parliament of Fiji
* House of Representatives
Bista **Benvenuta Cellinija** na mostu *Ponte Vecchio*, Firenca.
**Benvenuto Cellini** (Firenca, 3. studenog 1500. – Firenca, 13. veljače 1571.) bio je talijanski zlatar, kipar i pisac manirizma; jedan od najslavnijih zlatara svih vremena.

Biografija
----------

On je bio prava osobnost manirizma, tog nemirnog umjetničkog stila. Bio je oduvijek nemirna duha, seljakajući se iz mjesta u mjesto, često kako bi izbjegao mnoge tužbe. Bio je optužen za dva ubojstva u Rimu 1529. g. i imao je reputaciju nasilne osobe. Radio je u Firenci, Rimu i Parizu kao dvorski zlatar Cosimo Medici, papa i francuskog kralja Franju I.

Majstor je sitnih zlatarskih predmeta od kojih se malo sačuvalo. Harmonično spajanje likova i ukras čine ga prvim zlatarom njegova doba. 

Godine 1558. se zaredio za svećenika, ali se ubrzo odrekao zavjeta i oženio majku svoja dva sina. Svoj burni život ispunjen ubojstvima, krađama, zavišću, bježanjem iz grada u grad i dugogodišnjim tamnovanjem, Cellini je opisao u autobiografiji **"Moj život"**. Ovo djelo postalo je važno za poznavanje kulturne povijesti kasne renesanse. Djelo je napisao u svojoj 58. godini u kućnom pritvoru zbog sodomije. Njegov plameni način života, koji opisuje u svojoj autobiografiji, uključuje homoseksualnost, biseksualnost i epizode transvestitivnosti.

Djela
-----

**Perzej s Meduzinom glavom**, bronca, 1545.-1554. trg P*iazza della Signoria*, Firenca.
Cellini je njegovao stilski renesansni izraz, ali se u njegovom radu javljaju jasna obilježja manirizma i nemirni oblici ranoga baroka. 

Za francuskog kralja Franju I. Izradio je zlatnu, obogaćenu emajliranim detaljima, **Soljenku** s likovima Posejdona (kao bog mora, on je simbol soli) i božice Geje (kao božica Zemlje, ona je simbol papra) na postolju bogatom reljefima. Za kralja Franju I. izradio je i **Nimfu iz Fontainableaua**. 

Kao dvorski zlatar i kipar radio je skulpture za Cosima Medicija u Firenci (**Perzej s Meduzinom glavom**; **Cosimo Medici** itd.) i rimske pape. Malo je njegovih radova u mramoru kao što su: **Narcis**, te **Apolon i Hijacint**.

Bavio se i medaljerstvom (**Pietro Bembo**), rezao matrice za kovanje novca, ali i napisao **Dvije rasprave o zlatarstvu i kiparstvu** (1568.).

Vanjske veze
------------

***Benvenuto Cellini*** na Wikimedijinoj ostavi

* Homoerotična djela u Androphile kolekciji slika. Arhivirano 2008-08-31 na Wayback Machine-u
* Za poslušati na mobilni telefon - Cellinijeva autobiografija.

**Još slika restauriranoga *Perzej*a:**

* Obrnuti kut (400k) iz Pbase.
* Djela čiji je autor Benvenuto Cellini na Projektu Gutenberg
* Još slika. Arhivirano 2006-03-08 na Wayback Machine-u
**Premijer Gane** je bio šef vlade Gana od 1957. do 1960. te opet od 1969. do 1972. godine. Funkcija je utemeljena 6. ožujka 1957. godine, a prvi premijer bio je Kwame Nkrumah, koji je funkciju obavljao do 1. srpnja 1960. godine, kada je novi ustav ukinuo tu funkciju. Nkrumah je tada postao predsjednik, ali je 1966. godine svrgnut u puču.

Kada je 1969. godine u Gani uspostavljena civilna vlast, vraćen je parlamentarni sustav. Na parlamentarnim izborima pobijedio je Kofi Abrefa Busia, koji je 1. listopada 1969. postao premijer. Dana 13. siječnja 1972. Busijina vlada svrgnuta je u puču. Ponovna uspostava civilne vlasti 1979. dovela je do uvođenja predsjedničkog sustava, a funkcija premijera nikada nije obnovljena.

Popis premijera
---------------

      Stranka narodne konvencije       Stranka napretka

| Mandat | Premijer | Stranka | Bilješke |
| --- | --- | --- | --- |
|
| 6. ožujka 1957. - 1. srpnja 1960. | Dr.h.c. **Kwame Nkrumah**, premijer | CPP | Postao predsjednik |
|
| 1. srpnja 1960. - 1. listopada 1969. | *Funkcija ukinuta* |
| 1. listopada 1969. - 13. siječnja 1972. | **Kofi** Abrefa **Busia**, premijer | PP | Deposed in a *coup d'état* |
| 13. siječnja 1972. - *danas* | *Funkcija ukinuta* |
Ruta Via Flaminije; ružičasta ruta označava rutu kojom je išla Via Flaminia nova.
**Via Flaminia** je bio rimski put koji je povezivao Rim sa Ariminumom (današnji Rimini), te predstavljao jednu od najvažnijih saobraćajnica antičke Italije.

Ime je dobila po Gaju Flaminiju, rimskom cenzoru koji ju godine 220. pne. dao sagraditi kako bi Rim spojio s novoosvojenim područjima na istočnoj obali Jadrana. S vremenom je dobila važnost kao ključna komunikacija kojom su rimske legije branile Italiju i Cisalpinsku Galiju od napadača sa sjevera, odnosno za osvajačke pohode. S vremenom je postala i važna za prijevoz žita iz doline Poa u Rim. Obnavljao ju je Oktavijan August, dok je za vrijeme srednjeg vijeka zapuštena. Danas njenu rutu koristi moderni italijanski auto-put *Stada stadale 3* (SS3).

Povezano
--------

* Rimski put
* Rimski most
* Rimsko graditeljstvo
* Via del Corso
* Via Lata
* Piazza del Popolo

Vanjske veze
------------

***Via Flaminia*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Via Flaminia at LacusCurtius*
**Predstavnički dom Novog Zelanda** (engleski: *New Zealand House of Representatives*) je jedini dom Parlamenta Novog Zelanda. Zajedno s aktualnim monarhom, Predstavnički dom sačinjava novozeandski parlament. Predstavnički dom donosi zakone, iz svojih redova daje ministre za formiranje vlade i nadzire rad iste. Također je zadužen za donošenje državnog proračuna i odobravanje troškova. 

Predstavnički dom je demokratski izabrano tijelo čiji su zastupnici znani kao članovi parlamenta (*Members of Parliament*, MPs). Uglavnom se sastoji od 120 zastupnika, međutim moguće je da taj broj bude i veći zbog visećih mandata; Predstavnički dom trenutno ima 121 zastupnika upravo zbog toga. Zastupnici se biraju na ograničeni mandat za vrijeme trajanja aktualnog saziva, koje može iznositi maksimalno tri godine. Sedamdeset zastupnika se bira direktno kroz izborne jedinice, dok se ostala mjesta popunjavaju preko spiska temeljem udjela kojeg svaka stranka ima u ukupnom broju glasova. Maori su od 1867. godine imali svog predstavnika, a 1893. godine su žene dobile pravo glasa, što je bio prvi takav slučaj u svijetu. Vladu formiraju stranka ili koalicija s najviše zastupnika u Predstavničkom domu, a ako to nije moguće, stranke mogu podržati manjinsku vladu. 

Predstavnički dom formiran je 1852. godine donošenjem Novozelandskog ustavnog akta, koji je uspostavio dvodomni parlament; ipak, Zakonodavno vijeće, bivši gornji dom, ukinuto je 1951. godine. Parlament je potpunu kontrolu nad politikom Novog Zelanda stekao 1947. godine donošenjem Zakona o usvajanju Vestminsterskog statuta.
**Visoki povjerenik za ljudska prava UN-a** ili **Visoki komesarijat OUN za ljudska prava** (engleski **Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights**, skraćenica *OHCHR*) je agencija Organizacije ujedinjenih nacija koja se zalaže za zaštitu i ljudska prava koja su zagarantovana međunarodnim pravom i utvrđenim u Opštoj deklaraciji o ljudskim pravima iz 1948. godine.

Visoki komesarijat je osnovan od strane Generalne skupštine Organizacije ujedinjenih nacija dana 20.12. 1993. uoči Svetske konferencije o ljudskim pravima.

Komesarijat predvodi visoki komesar za ljudska prava, koji koordinira aktivnostima vezanim za ljudska prava širom sistema OUN i nadgleda Savet za ljudska prava u Ženevi, Švajcarska.

Funkcije i organizacija
-----------------------

### Mandat

Mandat Visokog komesarijata Organizacije ujedinjenih nacija za ljudska prava proističe iz člana 1, 13. i 55. Povelje ujedinjenih nacija, Bečke deklaracije, Akcionog programa i Rezolucija Generalne skupštine 48/141 od 20.12. 1993, po kojima Skupština utvrđuje mesto visokog komesara Organizacije ujedinjenih nacija za ljudska prava. U vezi sa programom reforme Organizacije ujedinjenih nacija (A/51/950, stav 79.), Visoki komesarijat Organizacije ujedinjenih nacija za ljudska prava i Centar za ljudska prava bili su grupisani u zajednički Visoki komesarijat Organizacije ujedinjenih nacija za ljudska prava 15.9. 1997. godine.

### Ciljevi

* Promovisanje opšteg uživanja svih ljudskih prava praktičnim delovanjem volje i rešenosti svetske zajednice kao što je navedeno od strane Ujedinjenih nacija;
* Igranje vodeće uloge po pitanjima ljudskih prava i naglašavanje značaja ljudskih prava na međunarodnom i nacionalnom nivou;
* Promovisanje međunarodne saradnje po pitanju ljudskih prava;
* Stimulisanje i koordiniranje akcija za ljudska prava širom sistema Ujedinjenih nacija;
* Promovisanje univerzalne ratifikacije i primene međunarodnih standarda;
* Pomaganje u razvoju novih normi;
* Podržavanje organizacija za ljudska prava i nadgledanja primene sporazuma;
* Odgovaranje na pojave ozbiljnih kršenja ljudskih prava;
* Preduzimanje preventivnih akcija za ljudska prava;
* Promovisanje uspostavljanja nacionalnih organizacija za zaštitu ljudskih prava;
* Preduzimanje aktivnosti i operacija za zaštitu ljudskih prava na terenu;
* Obezbeđivanje obrazovanja, informisanja, savetodavnih usluga i tehničke pomoći u oblasti ljudskih prava.
* Visoki komesari za ljudska prava

Dana 24. jula 2008, generalni sekretar OUN Ban Ki-mun je imenovao Navanetem Pilaj kao naslednika Luis Arbour, na mesto visokog komesara za ljudska prava. Na posebnom zasedanju 28. jula 2008. godine, Generalna skupština Organizacije ujedinjenih nacija je potvrdila predlog konsenzusom. Njen četvorogodišnji mandat počeo je 1. septembra 2008. godine.

Vanjske veze
------------

* Službeni veb-sajt
* Ured OHCHR-a Arhivirano 2020-06-27 na Wayback Machine-u
Atrijum sa mozaikom u Peli, Grčka
**Atrij** ili **atrijum** (od latinske reči *atrium*) u arhitekturi uglavnom označava:

* predvorje sa stupovima u javnim zgradama
* u kršćanskim crkvama prednji dio hrama

Atrij je centralni otvoren prostor između zgrada, centralno dvorište u antičkoj, a u ranohrišćanskoj arhitekutri pravougaono, kvadratno dvorište iz kojeg se ulazilo u narteks. Tremovi su bili postavljeni oko otvorenog prostora sa zapadne, severne i južne strane. U sredini atrijuma nalazila se česma ili bunar (kantharus).

Atrij u rimsko doba
-------------------

Rimski atrij
Atrij (*atrium*) je naziv unutarnjeg dvorišta, u kome se u staroitalskim kućama tradicionalno nalazi ognjište. Atrium može biti predvorje sa stupovima u javnim zgradama, predsoblje u starorimskoj kući ili prednji dio hrama. atrij je bila središnja nenatkrivena prostorija staroitalskog doma, poznata još kod Etruščana. U starim rimskim kućama tu je bilo smješteno ognjište, kućni žrtvenik i likovi predaka (*imagines*). Četverostrano rubno konzolno krovište povrh oboda atrija okružuje otvor koji služi za odvod dima. Oborine što padaju kroz *compluvium*, krovni otvor čije su plohe nagnute prema unutra, sabiru se u bazenu ispod njega, odnosno, u *impluviumu*. U kasnijem razdoblju on biva okružen trijemovima sa stupovljem, te služi kao prostorija za primanje.

U kršćanskom razdoblju atrij je predstavljao peristilno dvorište ispred bazilike, najčešće sa fontanom u sredini, te je služio kao okupljalište za prijelaz iz ulice u crkveni prostor. Postoji nekoliko tipova antičkih kuća s atrijem koji se razlikuju po svojoj krovnoj konstrukciji: *tuksički* čije stropne grede slobodno premošćuju prostor, *tetrastilni* čija četiri stupa podupiru gredu oko otvora trijema, te *korintski* koji ima više potporanja.

* Atrium tuscanicumAtrium tuscanicum
* Atrium tetrastylicumAtrium tetrastylicum
* Atrium corinthicumAtrium corinthicum

Moderni atrij
-------------

Atrij od 42 kata u Miamiju, SAD
U modernoj arhitekturi, atrij je veliki otvoreni prostor, često vrlo visok i sa ostakljenim krovom ili s velikim prozorima, često se nalaze unutar zgrade i obično se nalazi odmah iznad glavnog ulaza vrata. Atriji su popularni kod tvrtki jer daju zgradi "osjećaj prostora i svjetlosti".

Najviši atrij na svijetu visok 180 metara nalazi se u Dubaiskom hotelu Burj Al Arab.

Luxor Hotel u Las Vegasu, ima površinom najveći atrij na svijetu veličine 820.000 m³.

Povezano
--------

* Narteks
* Kantharus

Izvori
------

1. 1 2  Hrvatski jezični portal
2. ↑  Đ. Bošković (1962.) Arhitektura srednjeg veka, Narodna knjiga, Beograd
3. ↑  enciklopedija.lzmk.hr

Literatura
----------

***Atrijum*** na Wikimedijinoj ostavi

* Aleksandar Durman: Stotinu hrvatskih arheoloških nalazišta, Leksikografski zavod Miroslav Krleža, Zagreb, 2006.