recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Milonia Caesonia u "Promptuarii Iconum Insigniorum "
**Milonija Cezonija** (*Milonia Caesonia*, cca. 6 - 24. januar 41) bila je četvrta i posljednja supruga rimskog cara Kaligule.

Cezonija je bila relativno skromnog porijekla. Majka joj se zvala Vistilija, a mlađi polubrat je bio znameniti vojskovođa Gnej Domicije Korbulon. Njena kćer Domicija Longina je kasnije postala suprugom cara Domicijana.

O njenom životu nema opsežnih podataka. Svetonije navodi da nije bila "naročito mlada ni lijepa", te da je već imala tri kćeri s drugim muškarcima kada je upoznala Kaligulu. Usprkos toga, car se u nju ludo zaljubio. Za njega se oženila 39. ili 40. godine i rodila mu kćer Juliju Druzilu. Svetonije također navodi kako je Kaligula nakon toga imao običaj da je tjera da se skida gola pred trupama i njegovim prijateljima, kao i da je iz šale prijetio da će je mučiti i ubiti, a što je predstavljalo "neobičan način iskazivanja naklonosti".

Nekoliko sati nakon što su Kaligulu ubili Kasijevi zavjerenici, Cezonija je, shrvana tugom, sama ponudila vrat ubicama rekavši im da "udare bez oklijevanja", što su i učinili.

U popularnoj kulturi
--------------------

Cezonija se često pojavljuje kao lik u književnim i umjetničkim djelima smještenim u doba Kaliguline vladavine. U BBC-jevoj TV-seriji *Ja, Klaudije* ju je tumačila Freda Dowie, a u kontroverznom filmu *Kaligula* iz 1979. znamenita britanska glumica Helen Mirren.

Napomene
--------

Vanjske veze
------------

* Coinage of Caesonia

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Lollia Paulina**  |  **Carica Rima** 40-41 | Slijedi: **Valeria Messalina**  |
**Monica Roccaforte**, rođena kao **Silvija Vagner** (mađ. *Szilvia Wagner*) u Budimpešti, mađarska je pornografska glumica. Postala je poznata nastupajući u filmovima italijanskog režisera Marija Salijerija (ital. Mario Salieri).

Biografija
----------

Monica je debitovala kao glumica u jednoj mađarskoj porno sceni 1996. ili 1997. godine. Salijeriju se dopao njen raskošan izgled pa ju je pozvao u Rim kao „pojačanje" ekipi filma *Ispovedaonica (Il confessionale)*. Zanimljivo je da je zbog tog filma izbio skandal u Italiji i da je Salijerijevo preduzeće tuženo, jer se Crkva našla uvređena. Monica tada potpisuje ekskluzivan ugovor koji je trajao tokom njene glumačke karijere.

U periodu od 1997. do 2000. glumica postiže svetsko priznanje glumeći u filmovima kao što su *Bekstvo iz Albanije (Fuga dall’ Albania), Pakao (Inferno), Stavros 1 i 2 (Stavros) i Napulj (Napoli)*. Nekoliko njenih filmova je izdato na DVD diskovima i u Srbiji. Sudeći po njenoj filmografiji, glumila je do 2004. godine pa se povukla.

Filmografija
------------

* *Triple X 26* (1997)
* *Weekend In Bologna* (1997)
* *Il Confessionale* (1998), regia di Jenny Forte
* *Famiglia* (1998)
* *Mago* (1998)
* *Ritorno di Don Tonino* (1998)
* *Cacciatori di Taglie* (1999)
* *Carovana della Violenza* (1999)
* *Euro Babes 1* (1999)
* *Fuga dall' Albania* (1999)
* *Inferno* (1999)
* *Mogli Perverse* (1999)
* *Pronto Soccorso* (1999)
* *Rosa Shocking* (1999)
* *All Sex: Intimita proibite di 2 giovani casalinghe* (2000)
* *Incesto* (2000)
* *Napoli* (2000)
* *Natural Busty Newcummers* (2000)
* *Sacro e Profano* (2000)
* *Stavros 1* (2000)
* *Stavros 2* (2000)
* *All Sex: Casino* (2001)
* *Il Mondo Perverso Delle Miss* (2001)
* *Private Castings X 30* (2001)
* *Perfect Bunnys* (2004)

Izvori
------

1. ↑  Corriere della Sera - Film porno in chiesa, forse nulli i riti dal '98 a oggi (`it`)
2. ↑  monica roccaforte - porn star - dvd and videos and more - biography filmography - iafd.com - internet adult film database (`en`)

Spoljašnje veze
---------------

* Monika Rokaforte na IMDb-ju
* Klub obožavalaca Arhivirano 2019-06-12 na Wayback Machine-u
* Mario Salijeri na IMDb-ju
**Paulin** (latinski: ; ? - 10. oktobar 644) bio je rimski kršćanski misionar i prvi biskup Yorka. Bio je član gregorijanske misije koju je papa Grgur Veliki poslao 601. da pokrsti tada paganske Anglosaksonce. Paulin je došao u Britaniju oko 604. a o njegovim aktivnostima u sljedeće dvije decenije ima malo podataka.

Godine 625. je Paulin posvećen za biskupa u Kentu. Tada je pratio Aethelburh, sestru kralja Eadbalda u Nortumbriju gdje se udala za kralja Edwina, te uspio njenog muža preobratiti na kršćanstvo. Paulin je nakon toga sagradio brojne crkve i preobratio niz Edwinovih podanika, ukljućujući buduću sveticu Hildu od Whitbyja. Nakon Edwinove smrti 633. su na vlast ponovno došli pagani, te je Paulin bio prisiljen zajedno sa Aethelburh bježati na jug, ostavivši Ivana Đakona da nastavi misionarski rad. Paulin se vratio u Kent, gdje je postavljen za biskupa Rochestera.

Eksterni linkovi
----------------

* Prosopography of Anglo-Saxon England entry for Paulinus

| Rimokatoličke crkvene titule |
| --- |
| Prethodi:**Novi položaj** | **Biskup Yorka**627–633 | Slijedi:**Chad** |
| Prethodi:**Romanus** | **biskup Rochestera**633–644 | Slijedi:**Ithamar** |
**Mbomou** ili **Bomu** je rijeka u Demokratskoj Republici Kongo, duga 725 km koja zajedno sa rijekom Uele formira rijeku Ubangi, najveću desnu pritoku rijeke Kongo.

Hidrografija
------------

Mbomou izvire 50 km sjeverozapadno od mjesta Doruma u Demokratskoj Republici Kongo

Nakon izvora rijeka teče u smjeru jugozapada, formirajući gotovo cijelim tokom granicu između Centralnoafričke Republike i Demokratske Republike Kongo sve do grada Yakoma, gdje se spaja sa rijekom Uele i formira rijeku Ubangi, najveću desnu pritoku Konga.

Mbomou ima porječje veliko oko 120.000 km², koje se proteže duž savana Centralnoafričke Republike i Konga. U svom donjem dijelu rijeka ima brojne brzace.

Historija istraživanja
----------------------

Tok rijeke prvi je istraživao, i to sa sjevera grčki fizičar i istraživač Panajotis Potagos 1877. a nakon njega i ruski istraživač (njemačkog porijekla) Wilhelm Junker, koji je istraživao gornji tok rijeke. Konačnu hidrografsku kartu rijeke, utvrdila je francuska ekspedicija, koja je istražila tok rijeke između 1910. i 1911. godine.

Izvori
------

1. 1 2 3 4   „*Bomu River*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 24. 11. 2012.

Vanjske veze
------------

***Mbomou*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Bomu River* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 52144647635367300877

 |
**Penej** (grčki: Πηνειός), zvan i *Pinej*, je rijeka na Peloponezu u Grčkoj.
Najverojatnije da je dobila ime po bogu Peneju. Rijeka teče od svog izvora u planini Erimantus, u pravcu zapada prema uviru u Jonsko more u koje se ulijeva jugozapadno od mjesta Gastoni.

Zemljopisne odlike
------------------

Rijeka teče južnim polovicom ravnice Elida, kroz mjesta i naselja; Agia Triada, Simopul, Kentro, Elisa, Rupaki, Agia Mavra, Kavasila, Vartolomio i Gastoni.

1960. godine, Grčka vlada je dala izgraditi veliku zemljanu *Branu Penej* (Φράγμα Πηνειού *Fragma Pineiou*) na rijeci, s ciljem izgradnje velikog akomulacionog jezera - *Technisti Limni Pineiou* ( uglavnom za snabdjevanje pitkom vodom) stanovništva sjevernog dijela prefekture Elide. Izgradnjom ovog umjetnog jezera potopljeni su stari putevi između naselja; Gastoni i Simopol, kao i onog između Borsija i Simopola. Sada je promet između tih mjesta moguć jedino preko brane. Voda iz ove akomulacije nije baš dobra i pouzdana za piće, jer sadrži mnoga onečišćenja.
Penej rijetko presuši, ali njegove pritoke često tijekom sušnih ljeta nemaju vode. Za ljetnih sušnih mjeseci od umjetnog jezera prema moru nema nikakvog vodotoka.

U antička vremena rijeka Penej imala je sasvim drugačiji tok, tekla je istočno od Staphidokamposa, pa potom uz Andravidu, Lekainu i močvaru pored naselja Agios Panteleimonas koja je danas isušena.

Rijeka Penej u mitologiji
-------------------------

U Grčkoj mitologiji, rijeke Penej i Alfej bile su one dvije rijeke čije je tokove skrenuo Heraklo da očisti Augijine staje u jednom danu, i tako izvrši peti od dvanaest zadataka koje je mu je zadao kralj Euristej.
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Peng*.*
**Peng Liyuan** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Péng Lìyuán*; 20. novembar 1962 -) je kineska pjevačica narodne muzike, poznata kao jedna od najpopularnijih vokalnih umjetnica u NR Kini. Odrasla je u siromašnoj porodici, a 1980. se priključila Narodnooslobodilačkoj armiji (NOA), ispočetka kao obični vojnik. Njeni pretpostavljeni su brzo prepoznali pjevački talent te je premjestili u jedinice za dizanje morala. Godine 1982. je prvi put nastupila na prestižnoj novogodišnjoj gala večeri CCTV koja se održava povodom kineske Nove godine, a gdje će nastupati svake godine osim 2008. Na Kineskom konzervatoriju muzike je stekla magisterij. U NOA danas služi kao civilni namještenik s činom koji odgovara general majoru. 

1980-ih su je prijatelji upoznali s mladim partijskim funkcionarom po imenu Xi Jinping, koji je navodno bio impresioniran njenim izvrsnim poznavanjem muzike kineskih etničkih manjina. Xi joj je predložio brak, a Peng pristala nakon dozvole roditelja, kojima se Xi dopao kao "skroman" i "nanametljiv". Vjenčali su se 1. septembra 1987. Imaju kćer po imenu Xi Mingze koja trenutno pod pseudonimom studira na Harvardu.

Otkako se Xi početkom 2010-ih počeo spominjati kao najizgledniji kandidat za titulu "najvišeg vođe", Peng Liyuan uživa neformalni status "prve dame NR Kine".

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* (`zh`)Peng Liyuan's homepage at Sina.com
* Kavanagh, Jim. "Peng Liyuan Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u." CNN. January 20, 2011.
* "China's Likely Next First Lady is a Famous Singer" New York Times, February 14, 2012
* "China's incoming first lady a challenge for the image makers" by Julie Makinen, *Los Angeles Times* October 21, 2012
Langmuirova sonda za mjerenje za mjerenje osobina plazme 
**Langmuirov val** (u čast Irvinga Langmuira) ili **titranje plazme**, je brzo titranje elektrona u plazmi ili metalu.

Objašnjenje
-----------

Ako zamislimo oblak naboja, sa polumjerom veličine Debyeve duljine, onda iz ruba oblaka neki elektroni izađu uslijed djelovanja električnog polja. U unutrašnjosti oblaka će tada nastati višak pozitivnog naboja, koje će privući neke druge slobodne elektrone i ponovo će ih električno polje prisiliti da izađu. I tako u plazmi nastaje titranje plazme ili Langmuirovi valovi. 

### Hladni elektroni

Ako su elektroni hladni (kada je mali stupanj ionizacije), onda se može pokazati da vrijedi za titranje plazme:

{\displaystyle \omega \_{pe}={\sqrt {\frac {n\_{e}e^{2}}{m^{\*}\varepsilon \_{0}}}}} {\displaystyle \left[rad/s\right]}

gdje je *ne* - gustoća elektrona, *e* – točkasti električki naboj, *m\** - efektivna masa elektrona i *ε0* - dielektrična konstanta vakuuma. Treba napomenuti da gornja formula vrijedi ako je masa iona beskonačna, ali ona je dobro približenje budući su ioni oko 1800 puta teži od elektrona. U tom slučaju vrijedi *m \** = *me* , pa titranje plazme ovisi o fizičkim konstantama i koncentraciji elektrona ne (u cm–3). Kako vrijedi fpe = ωpe / 2π , onda vrijedi:

{\displaystyle f\_{pe}\approx 8980{\sqrt {n\_{e}}}} {\displaystyle \left[Hz\right]}
### Topli elektroni

Kod toplih iona (veći stupanj ionizacije), onda elektroni imaju brzinu koja ovisi o količini topline {\displaystyle v\_{e,th}={\sqrt {\frac {k\_{B}T\_{\mathrm {e} }}{m\_{e}}}}},pa pritisak elektrona djeluje kao povratna sila na električno polje i titranje plazme ima vrijednost:

{\displaystyle \omega ^{2}=\omega \_{pe}^{2}+3k^{2}v\_{\mathrm {e,th} }^{2}}
Gdje je *k* – broj valova, a to je obrnuta vrijednost od duljine valova:

{\displaystyle k={\frac {2\pi }{\lambda }}={\frac {2\pi \nu }{v\_{p}}}={\frac {\omega }{v\_{p}}}\;\;,}

Izvori
------

1. ↑  What is Plasma? Arhivirano 2006-04-20 na Wayback Machine-u - Coalition for Plasma Science
**Podgradina** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Slivno, Dubrovačko-neretvanska županija.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 314 stanovnika te 105 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** U 1981. povećano pripajanjem naselja Glavice koje je prestalo postojati. Za to bivše naselje sadrži podatke do 1971. U 1991. izdvojen je dio područja i formirano je naselje Buk-Vlaka grad Opuzen (zajedno s dijelom područja naselja Opuzen grad Opuzen i dijelom naselja Slivno Ravno). U 1857. 1869.. i 1921. podaci su sadržani u naselju Slivno Ravno, kao i dio podataka u 1880. 1890.. i 1931. U 2001. smanjeno izdvajanjem naselja Zavala

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Podgradina (Slivno)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Slivno |
| --- |
| Blace • Duba • Duboka • Klek • Komarna • Kremena • Lovorje • Lučina • Mihalj • Otok • Pižinovac • Podgradina • Raba • Slivno Ravno • Trn • Tuštevac • Vlaka • Zavala |
**Montefeltro** (Vulgarni latinski: *Mons Feretri*) je ime historijske regije u Centralnoj Italiji, danas podjeljenoj između regija; Emilia-Romagna (Provincija Forlì-Cesena), Marche (Provincija Pesaro i Urbino) i Republike San Marino. 

Po imenu te regije dobila je ime i feudalna dinastija Montefeltro, koja je tokom srednjeg vijeka i renesanse vladala *Montefeltrom*.

Geografske karakteristike
-------------------------

Regija se prostirala po brdovitim obrocima Apenina koji kulminiraju sa masivom Monte Carpegna (1415 m).

Historija
---------

Ime te regije po legendi iz 4. vijeka (a po bilješkama iz 9. vijeka) dolazi od imena naselja *Mons Feretri* (današnji gradić San Leo) u kom je bilo sjedište biskupa te dijeceze, koje je kasnije premješeno u Pennabilli.  Ta dijeceza je isprva bila pod nadbiskupijom Ravenna, a kasnije pod direktnom juristikcijom Svete stolice, a od 1563. pod nadbiskupijom Urbino. 

S druge pak strane, svjetovni lideri *Montefeltra* - kneževi bili su praktički nezavisni već od 12. vijeka. 
Regija je za svoje upravne poslove imala parlament koji se sastajao u San Leu, a na zahtjev kardinala Albornoza od 14. vijeka slali poslanike u parlament Romagne. Za napoleonskih ratova - *Montefeltro* je postao administrativni dio tadašnjeg *Departmana Rubicon*, a nakon tog je od 1831. imao vlastito provincijalno vijeće.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Montefeltro*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 24. 08. 2013.

Vanjske veze
------------

* *Montefeltro* na portalu Treccani (`it`)
*Za ostale upotrebe, v. Mensa.*
**Mensa** (lat. *mensa* - sto) je najstarije i najveće međunarodno udruženje visokointeligentnih pojedinaca. Osnovni i jedini uslov za priključenje jeste da se poseduje količnik inteligencije viši od 133 po Bineovoj odnosno 148 po Katelovoj skali.

Istorija
--------

Mensa je osnovana 1946. godine u Engleskoj. NJeni osnivači, australijski advokat Roland Beril (engl. ) i engleski naučnik dr Lanselot Ver (engl. ), želeli su da stvore udruženje za natprosečno inteligentne osobe koje će biti potpuno apolitično i oslobođeno svih rasnih i religioznih predrasuda ili razlika.

Od tih skromnih početaka Mensa je porasla u pravu međunarodnu organizaciju sa 50 nacionalnih Mensi širom sveta. NJeno članstvo broji oko 100.000 (u preko 100 zemalja) visoko inteligentnih pojedinaca sa najvećim brojem članova u SAD (50.000) i Britaniji (25.000).

2006. godine Mensa je na velikom okupljanju u Orlandu, Florida obeležila 60 godina postojanja.

Ciljevi i oblici delovanja
--------------------------

Kao što je to opisano u Mensinom Statutu njeni osnovni ciljevi su: da identifikuje i razvija ljudsku inteligenciju za dobrobit čovečanstva; da podrži istraživanje prirode, karakteristika i upotrebe inteligencije; da obezbeđuje podsticajnu intelektualnu sredinu i društvene uslove za razvoj i unapređenje ljudske inteligencije i svojih članova.

Mensa ima svoju unutrašnju organizaciju. Međunarodna Mensa deluje kroz nacionalne grupe, dok svaka nacionalna Mensa ima manje teritorijalne lokalne grupe. Komunikacija među članovima je intenzivna i odvija se kroz okupljanja lokalnih grupa.
Članovi se okupljaju u tzv. SIG-ove (engl.  - Grupe sa specijalnim interesima) koji se mogu osnivati kako na lokalnom tako i na nacionalnom nivou. Zajednički interesi članova variraju pa samim tim i vrste SIG-ova.
Međunarodna Mensa kao i njene nacionalne grupe redovno objavljuju biltene (pretežno za svoje članove) u kojima su opisane dotadašnje i buduće aktivnosti, kao i članci raznovrsnog sadržaja. Mensa nastoji da svojim najistaknutijim članovima obezbedi adekvatne stipendije, a redovno se organizuju i razna književna ili slična takmičenja.

Mensa na prostorima Srbije i Crne Gore
--------------------------------------

Prva Mensa na ovim prostorima osnovana je 1989. godine u Zagrebu, i bila je to Mensa Jugoslavije.

Zbog političkih prilika 90-ih Mensa Jugoslavije se raspada.

Deo članstva u Srbiji bio je zainteresovan za obnovu Mense. Naporima pojedinih članova i uz pomoć Mense Slovačke održan je niz testiranja i 1997. učinjeni su konkretniji koraci ka zvaničnoj obnovi Mense Jugoslavije.

Mensa Jugoslavije je konačno obnovljena 1998. u Novom Sadu gde joj je i danas sedište.

Posle promene naziva države i Mensa na ovim prostorima postaje Mensa Srbije. Ona je punopravni član *Mense International*, odnosno njena nacionalna grupa. Predsednik Mense Srbije od 2013. je Aleksandra Borović.

Vidi još
--------

* Inteligencija

Spoljašnje veze
---------------

***Mensa (udruženje)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Mensa International zvanični sajt međunarodne Mense
* Mensa Srbije Arhivirano 2014-07-10 na Wayback Machine-u zvanični sajt Mense Srbije
* IQ test
Na objekt koji se giba kroz plin ili tekućinu djeluje sila čiji je smjer suprotan smjeru gibanja. Terminalna brzina je ona pri kojoj se sila otpora izjednači sa silom koja pogoni objekt. Na slici je sfera u Stokesovom toku, s vrlo niskim Reynoldsovim brojem.
**Laminarno strujanje** je mirno, jednolično strujanje fluida (kapljevina i plinova) u paralelnim slojevima s malim miješanjem među njima, bez turbulencija.

To je prirodan tok zračne struje strujanja. Pojavljuje se kada fluid (voda ili zrak) teče paralelnim slojevima, bez poremećaja između slojeva. U dinamici fluida, laminarni tok je režim toka karakteriziran visokim momentom difuzije i niskim momentom konvekcije. 

Suprotni pojam laminarnom strujanju je turbulentno strujanje. U ostalim uvjetima laminarni tok je "glatki režim", dok je turbulentno strujanje "grubi režim".

Bezdimenzijski Reynoldsov broj (Re) je važan parametar u jednadžbi kojeg opisuju protočni uvjeti od malih brojeva koji su karakteristični za laminarno strujanje dok veći brojevi su karakteristični za turbulentno strujanje.

U slučaju stacionarnog toka kroz cijev sa kružnim poprečnim presjekom, Reynoldsove brojeve manje od 2300 se općenito smatraju laminarnim. Međutim, Reynoldsove brojeve za koje će laminarni tok postati turbulentni ovise o geometriji protoka. Kada je Reynoldsov broj manji od 10, vrijedi Stokesova jednadžba. To se događa u strujanju vode sa međuzrnskom poroznošću tj. uslijed procjeđivanja. Ovo je ekstremni slučaj gdje su sile od trenja puno veće od inercijskih sila.

Na primjer, uzmimo protok zraka preko krila aviona. Rubni sloj je veoma tanki sloj od zraka koji leži iznad površine krila (i sve ostale površine aviona). Budući da zrak ima viskoznost, ovaj tanki sloj zraka se pridržava uz površinu aviona. Kako se krilo giba kroz zrak, rubni sloj iz početka glatko teče preko aeroprofila. Ovdje se tok naziva *laminar*, a rubni sloj je laminaran.

Vanjske poveznice
-----------------

* 
* laminarni tok u cijevi
**Mikulići** su naselje smješteno na krajnjem jugu Hrvatske, u istočnom dijelu Općine Konavle u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.

Zemljopisni položaj
-------------------

Naselje je između naselja Poljice, Pločice, Đurinići i Molunat. Selo je smješteno na padinama okrenutim moru na oko 1000 m udaljenosti od morske obale, a prosječna nadmorska visina je od oko 300 m. Od Dubrovnika je udaljeno 36 km, a od Zračne luke Dubrovnik 16 km.

Prirodne značajke
-----------------

Selo je svojim položajem južno orjentirano. Smješteno je u pretežito krškom kraju, okruženo šumama i pašnjacima u kojim prevladava nisko mediteransko raslinje, čempresi, masline i smokve. Klimatska obilježja su blaga, izrazito mediteranska.

Povijest
--------

Predio Mikulići bio je nastanjen još u doba Ilira (Ardijejci, Enhelejci), o čemu svjedoči velika ilirska gomila smještena na najvišoj točki sela, nadomak crkve Sv. Đurđa.

Ime naselja Mikulići spominje u povijesnim izvorima još 1420. godine u zapisima iz doba Dubrovačke Republike. Prema popisu pučanstva iz 1549. godine Mikulići su brojili 264 žitelja.

U burnoj prošlosti Konavala, Mikulići su bili više puta razoreni upadima iz susjednih zemalja, posebice 1806. od strane rusko-crnogorskih postrojbi za vrijeme Napoleonskih ratova, te u posljednjem Domovinskom ratu kada je tijekom okupacije od strane JNA i četničkih postrojbi stanovništvo protjerano, a većina kuća popljačkana, spaljena i uništena.

Gospodarstvo
------------

U prošlosti su se Mikuljani bavili pretežito poljodjelstvom. Uzgoj maslina, vinove loze i smokava, povrtlarstvo te sitno stočarstvo bili su glavni izvori obiteljskih prihoda. Posljedice okupacije tijekom rata u Hrvatskoj prekinule su mnoge gospodarstvene aktivnosti vezane uz poljoprivredu.

Danas se uz tradicionalno poljodjelstvo gospodarska djelatnost sve više okreće prema raznim oblicima turizma, posebice agroturizmu i ruralnom turizmu.

Znamenitosti
------------

Od kulturno-povijesnih znamenitosti u Mikulićima vrijedi istaknuti romaničku crkvu Sv. Đurđa i nekoliko Ilirskih gomila starih preko 2 000 godina, od kojih najveća svojim položajem dominira selom i okolicom, a s nje se pruža prelijep pogled na ostale gomile, selo i morsku obalu.

U najnovije vrijeme pokrenuta su speleološka istraživanja špilje u selu Mikulići, te arheološko istraživanje spomenutih ilirskih gomila.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovnika iz 2011. godine u Mikulićima živi 88 žitelja..

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Izvori
------

1. ↑  DZS - Popis stanovništva 2011. godine
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Vanjske poveznice
-----------------

* Općina Konavle
* Turistička Zajednica Cavtat - Konavle
* Turizam u Mikulićima[*mrtav link*]

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Konavle |
| --- |
| Brotnice • Cavtat • Čilipi • Drvenik • Duba Konavoska • Dubravka • Dunave • Đurinići • Gabrili • Gruda • Jasenice • Komaji • Kuna Konavoska • Lovorno • Ljuta • Mihanići • Mikulići • Močići • Molunat • Obod • Palje Brdo • Pločice • Poljice • Popovići • Pridvorje • Radovčići • Stravča • Šilješki • Uskoplje • Vitaljina • Vodovađa • Zastolje • Zvekovica |
|  |
| --- |
|   |
| Novi zavjet |
| Gospel of Peresopnytsi (1556–1561) featuring a miniature depicting St Luke |
| Evanđelja |
| Matej  • Marko  • Luka  • Ivan/Jovan |
| 
Djela |
| Djela apostolska |
| Poslanice |
| Rimljanima I Korinćanima  • II Korinćanima Galatima  • Efežanima Filipljanima  • Kološanima I Solunjanima  • II Solunjanima I Timoteju  • II Timoteju Titu  • Filemonu  • Hebrejima Jakovljeva  • I Petrova  • II Petrova I Jovanova  • II Jovanova III Jovanova  • Judina |
| Otkrovenje |
| Knjiga Otkrovenja |
| Razvoj kanona Novog zaveta |
| * p
* r
* u
 |

**Poslanica Hebrejima/Jevrejima** je jedna od knjiga Novoga zavjeta i Biblije. Premda neki autorstvo pripisuju apostolu Pavlu, većina modernih teologa smatra, da je autor anoniman i nepoznat. Biblijska kratica knjige je Heb/Jev.

Nastanak
--------

Ne zna se autor poslanice. Ona ne počinje Pavlovim spominjanjem poput poslanica, koje je napisao apostol Pavao. Razlikuje se u stilu. Iz teksta, može se zaključiti da je pisac muškarac, da je poznavao Pavlova suradnika Timoteja (Heb 13,23) i da je pisao iz Italije (Heb 13,24). Smatra se, da je napisana između 60. i 100. godine. Namijenjena je određenoj skupini ljudi, Hebrejima obraćenima na kršćanstvo, koji su živjeli u gradu (Heb 13,14) te bili progonjeni: "A spomenite se onih prvih dana kada ste, tek prosvijetljeni, izdržali veliku patničku borbu: ovamo javno izvrgnuti porugama i nevoljama, onamo postavši zajedničari onih s kojima se tako postupalo (Heb 10,32-33)" .

Sadržaj
-------

Povod za pisanje je sprečavanje krivovjerja, i napuštanje hrišćanske vjere: "čvrsto se držimo vjere (Heb 4,14)". Ta kršćanska zajednica se sastojala od Hebreja (Židova). Nakon početnog oduševljenja, splasnuo je zanos novih kršćana pa je postajala opasnost, da se okrenu od kršćanstva i vrate starim židovskim običajima iz čežnje za prošlošću. Poslanica poručuje, da je Bog po svome sinu, Isusu Kristu sazdao svijet (Heb 1,2) i način kako se dogodilo: "Vjerom spoznajemo da su svjetovi uređeni riječju Božjom tako te ovo vidljivo ne posta od nečega pojavnoga (Heb 11,3)". Uspoređuje se Stari zavjet (kojeg su Hebreji odlično poznavali) s Novim zavjetom. Pisac ih uvjerava, da je Novi zavjet iznad Staroga, kroz usporedbu Isusa Krista u odnosu na anđele (Heb 1,5 - 2,18), Mojsija i Jošuu (Heb 3,1 - 4,16). Isus je nadmoćan njima te je "proglašen od Boga Velikim svećenikom po redu Melkisedekovu" (Heb 5,10). Isusovo svećenstvo je snažnije od svećenstva levita po rodu Aronovu (u Starom zavjetu). U poslanici se jako često citira Stari zavjet. Na kraju poslanice su poticaji, ohrabrenja i pozdravi.

Izvori
------

1. ↑  www.hbk.hr/biblija
2. ↑  Svijet Biblije, Novi zavjet, Mladinska knjiga, Zagreb 1991.

Vanjske veze
------------

***Poslanica Hebrejima*** na Wikimedijinoj ostavi

* Novi Zavet Arhivirano 2008-02-24 na Wayback Machine-u — prevod Emilijan M. Čarnić
|  |
| --- |
|   |
| Novi zavjet |
| Gospel of Peresopnytsi (1556–1561) featuring a miniature depicting St Luke |
| Evanđelja |
| Matej  • Marko  • Luka  • Ivan/Jovan |
| 
Djela |
| Djela apostolska |
| Poslanice |
| Rimljanima I Korinćanima  • II Korinćanima Galatima  • Efežanima Filipljanima  • Kološanima I Solunjanima  • II Solunjanima I Timoteju  • II Timoteju Titu  • Filemonu  • Hebrejima Jakovljeva  • I Petrova  • II Petrova I Jovanova  • II Jovanova III Jovanova  • Judina |
| Otkrovenje |
| Knjiga Otkrovenja |
| Razvoj kanona Novog zaveta |
| * p
* r
* u
 |

**Poslanica Filipljanima** je jedna od knjiga Novoga zavjeta i Biblije. Autor je apostol Pavao oko 62. godine, dok je bio u zatočeništvu u Rimu. Biblijska kratica je Fil.

Opće je prihvaćeno od svih teologa, da je autor poslanice apostol Pavao. Dio teologa smatra da je mali dio 2. poglavlja (Fil 2,5-11) ustvari kršćanski himan, koji je Pavao citirao: "...On, trajni lik Božji, nije se kao plijena držao svoje jednakosti s Bogom, nego sam sebe "oplijeni" uzevši lik sluge, postavši ljudima sličan; obličjem čovjeku nalik, ponizi sam sebe, poslušan do smrti, smrti na križu. Zato Bog njega preuzvisi i darova mu ime, ime nad svakim imenom..." .

Poslanica je namijenjena kršćanskoj zajednici u grčkom gradu Filipi u pokrajini Makedoniji, gdje su bili jedni od najranijih kršćana u Europi. Postajalo je veliko prijateljstvo i naklonost između tih kršćana i apostola Pavla. Premda su bili siromašni, pokazivali su veliku spremnost na suradnju, darežljivost i zauzimanje u širenju kršćanstva: "A i vi, Filipljani, znate: u početku evanđelja, kad otputovah iz Makedonije, nijedna mi se Crkva nije pridružila u pogledu izdataka i primitaka, doli vi jedini (Fil 4,15)". 

Filipljani su poslali izaslanika, koji se zvao Epafrodit (kasnije je postao biskup i svetac), da posjeti apostola Pavla, dok je bio zatočen u Rimu. On je donio darove i potrepštine i stavio se Pavlu na raspologanje da ga poslužuje u potrebi. Bio je toliko predan, da se razbolio gotovo na smrt (Fil 2,27), ali je ipak ozdravio. Pavao je iz zahvalnosti napisao ovu poslanicu, koju je u Filipe donio Epafrodit kada se vratio iz Rima. Pun je radosti i zahvalnosti zbog njih: "Zahvaljujem Bogu svomu kad vas se god sjetim. Uvijek se u svakoj svojoj molitvi za vas s radošću molim (Fil 1,3-4)". Piše im kako, zbog njegova zatočeništva, vjernici još više šire Evanđelje. Pavao se ne boji smrti, jer vjeruje u vječni život: "Ta meni je živjeti Krist, a umrijeti dobitak! (Fil 1,21)". Ipak ima dvojbu: "Pritiješnjen sam od ovoga dvoga: želja mi je otići i s Kristom biti jer to je mnogo, mnogo bolje; ali ostati u tijelu potrebnije je poradi vas (Fil 1,24-25)". Poručuje im, da se ponašaju dostojno evanđelja Kristova bio on prisutan među njima ili daleko od njih. Poslat će im svog suradnika Timoteja, a nada se i da će on jednom doći ponovno u Filipe. Na kraju poslanice, šalje im pozdrave.

Izvori
------

1. ↑  www.hbk.hr/biblija

***Poslanica Filipljanima*** na Wikimedijinoj ostavi
**Monti Lattari** je planinski masiv u Kampaniji na jugozapadu Italije.

Etimologija
-----------

Rimljani su masiv zvali *Lactarius Mons*, vjerojatno zbog obilja mlijeka jer su po njemu pasle brojne krave.

Geografija
----------

Monti Lattari odvojeni su od ostalih Južnih Apenina sedlom kod mjesta Cava dei Tirrenija. Lattari se proteže čitavom svojom dužinom po poluotoku Sorrentu, sve do rta Campanelle (ispred Caprija) koji je njegova krajnja točka na zapadu.

Greben je na istoku uglavnom formiran od dolomitskih stijena, a u ostatku od vapnenačkih stijena. Planine Lattarija se strmo spuštaju prema moru na obje strane, sa sjevera prema Napuljskom zaljevu, a s juga prema Salernskom zaljevu (Amalfijska obala) i kod sedla Nocera–Cava–Vietri. Najveću visinu masiv dosiže kod Amalfijske obale gdje se nalazi najviša planina Sant'Angelo a tre Pizzi, visoka 1443 
m.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Lattari, Monti*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 9. 1. 2016.

Vanjske veze
------------

* Lattari, Monti na portalu Treccani (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 238109129

 |
**Matičnjak** (pčelinja trava, matočina, pčelinjak, limun trava) ili lat. *Melissa officinalis* je ljekovita biljka iz porodice usnjača (Lamiaceae).

Opis biljke
-----------

Višegodišnja zeljasta biljka sa kratkim rizomom i podzemnim stolonama. Stablo je uspravno, dlakavo ili golo i četvorostrano. Listovi su svjetlozeleni, jajasti sa obodom koji je grubo testerast i raspoređeni su naspramno. Cvjetovi su sakupljeni po 3-10 u pazuhu vršnih listova. Cvjetovi su dvousni bijeli, svjetloljubičasti ili žuti. Biljka miriše na limun.

### Sastav

Matičnjak se koristi u narodnoj i zvaničnoj medicini i to njegovi listovi i eterično ulje. Skupljaju se vršni dijelovi biljke na samom početku cvjetanja, suše se a zatim odvajaju i koriste samo listovi. Listovi sadrže eterično ulje (0,02-0,2%) čiji sadržaj varira ovisno od genetskog potencijala i podneblja na kome biljka raste. Koristi se u obliku čaja, biljnih kapi ili eteričnog ulja.

Upotreba
--------

Eterično ulje je sedativ i karminativ. Može se koristiti i za vanjsku primjenu protiv reumatizma i neuralgija. Veoma je cijenjeno u parfimerijskoj industriji, a i vrlo je uspješno protiv uboda komaraca. Pored ovih djelovanja matičnjak se koristi kod neuroza želudačno-crijevnog sustava, psihovegetativnih bolesti srca i migrene. Dokazano je i njegovo antimikrobno djelovanje posebno na viruse herpesa.

Izvori
------

1. ↑  
„Melissa officinalis information from NPGS/GRIN". www.ars-grin.gov. Pristupljeno 04. 03. 2008.

Literatura
----------

* Gostuški,R: Lečenje lekovitim biljem, Narodna knjiga, Beograd, 1979.
* Grlić, Lj: Enciklopedija samoniklog jestivog bilja, August Cesarec, Zagreb, 1986.
* Djuk, A, Dž: Zelena apoteka, Politika, Beograd, 2005.
* Jančić, R: Lekovite biljke sa ključem za određivanje, Naučna knjiga, Beograd, 1990.
* Jančić, R: Botanika farmaceutika, Službeni list SCG, Beograd, 2004.
* Jančić, R: Sto naših najpoznatijih lekovitih biljaka, Naučna knjiga, Beograd, 1988.
* Kojić, M, Stamenković, V, Jovanović, D: Lekovite biljke jugoistične Srbije, ZUNS, Beograd 1998.
* Lakušić, D: Vodič kroz floru nacionalnog parka Kopaonik, JP Nacionalni park Kopaonik, Kopaonik, 1995.
* Marin, P, Tatić, B: Etimološki rečnik, NNK Internacional, Beograd, 2004.
* Mindel, E: Vitaminska biblija, FaMilet, 1997.
* Mišić Lj, Lakušić R: Livadske biljke, ZUNS Sarajevo, ZUNS Beograd , IP Svjetlost, 1990
* Stamenković, V: Naše neškodljive lekovite biljke, Trend, Leskovac
* Tucakov, J: Lečenje biljem, Rad, Beograd, 1984.

Eksterni linkovi
----------------

* BioNet škola
**Lacići** je naselje u Hrvatskoj, regiji Slavoniji u Osječko-baranjskoj županiji i pripada općini Magadenovac.

Zemljopisni položaj
-------------------

Lacići se nalaze na 94 metara nadmorske visine u nizini istočnohrvatske ravnice. Selo se nalazi uz županijsku cestu ŽC4031 Koška D2 - Magadenovac D53. Susjedna naselja: zapadno Beničanci, sjeverno Šljivoševci, sjevernozapadno Magadenovac, sjeveroistočno Brezovica naselje u susjednoj općini Marijanci. Južno od naselja nalazi se šumski kompleks bogat naftno- plinskim bušotinama. Pripadajući poštanski broj je 31542 Magadenovac, telefonski pozivni 031 i registarska pločica vozila NA (Našice). Površina katastarske jedinice naselja Lacići je 33,67 km×102.

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Crkva
-----

U selu se nalazi rimokatolička crkva Sv. Karla Boromejskog koja pripada katoličkoj župi Sv. Grgura Velikog Pape u Šljivoševcima i donjomiholjačkom dekanatu Đakovačko-osječke nadbiskupije. Crkveni god (proštenje) ili kirvaj slavi se 4. studenog.

Obrazovanje i školstvo
----------------------

U selu se nalazi škola do četvrtog razreda koja radi u sklopu Osnovne škole Matija Gubec u Magadenovcu.

Šport
-----

Nogometni klub Viktorija Lacići natječe se u sklopu 3.ŽNL Liga NS D. Miholjac. Klub je osnovan 1934.

Ostalo
------

U selu djeluje Dobrovoljno vatrogasno društvo Lacići, osnovano 1934.

Izvori
------

1. ↑  Stanovništvo prema spolu i starosti, po naseljima, Popis 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema članova, po naseljima, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Vanjska poveznica
-----------------

* 
* Arhivirano 2014-02-01 na Wayback Machine-u

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Lacići** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Magadenovac |
| --- |
| Beničanci • Kućanci • Lacići • Magadenovac • Malinovac • Šljivoševci |
**Postum** (latinski: ) je u originalu latinski nadimak koji se davao osoba rođenim nakon očeve smrti. Najpoznatija osoba s ovim nadimkom je bio Postum rimski uzurpator i osnivač Galskog Carstva u 3. vijeku. Također može označavati:

* Postumus (praenomen), rimski *praenomen*
* Postumus Junior, navodni sin galskog cara
* Agrippa Postumus (12. pne. – 14. n.e.), sin Marka Vipsanija Agripe
* Ladislav V. Posmrtni, kralj Ugarske i Hrvatske. Pravo ime mu je bilo Ladislav Postumus što je na srpskohrvatskom prevedeno u posmrtni.
* Ivan I. kralj Francuske
* Stjepan Postum, hrvatsko-ugarski princ i otac kralja Andrije Mlečanina

Također je poznat i kao:

* Postum (piće), bezalkoholno piće sa nadomjestkom za kafein, popularno u SAD u prvoj polovici 20. vijeka.

Višeznačna odrednicaVišeznačna odrednica *Ova stranica je **razvrstavanje**. Koristi se radi pronalaska članaka koji moraju imati dodatnu odrednicu jer bi im u protivnom naslov bio isti.  
Ako vas je na ovu stranicu dovela vikiveza, možda je potrebno promijeniti da preusmjerava na namijenjeni članak.*
**Milano Marittima** je samo frazione od 1 524 stanovnika u općini Cervia, u talijanskoj regiji Emilia-Romagna - Provincija Ravenna.

Geografske karakteristike
-------------------------

Milano Marittimo leži na obali Jadranskog mora udaljen dvadesetak kilometara jugoistočno od centra Ravenne.
On je danas poznato ljetovalište na Rivijeri Romagnola.

Historija
---------

Historija Milano Marittime nije veća od jednog vijeka, kako je rođen nastojanjem jedne milanske firme dobio je i takvo ime - **Morski Milano**.

Sve je počelo 1907 projektom milanske firme *Maffei*, da na terenu uz more, nedaleko Cervije izgradi novo turističko naselje. *Maffei* je 14. augusta 1912. dobio koncesiju za izgradnju novog ljetovališta sa vilama, kućama i vrtovima.

Nakon Drugog svjetskog rata započeo je pravi građevinski bum, čak je izgrađen i neboder visok 80 m.

Izvori
------

1. 1 2  „*Statistiche mensili della popolazione*" (talijanski). Comune di Cervia. Pristupljeno 21. 2. 2019.
2. 1 2 3 4  „*Milano Marittima*" (talijanski). Milano Marittima. Pristupljeno 21. 2. 2019.

Vanjske veze
------------

***Milano Marittima*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Comune di Cervia* (na portalu Comune di Cervia) (`it`)
**Poljska narodna partija-Piast** (*Polskie Stronnictwo Ludowe-Piast*, akronim: **PNP-Piast**) bila je politička partija, osnovana u decembru 1913. 
Nastala je kao rezultat podjela u galicijskoj Narodnoj partiji od strane aktivista okupljenih oko časopisa *Piast* i aktivista iz *Saveza nezavisnih*, koji su se ranije odcjepili od Narodne partije.

Karakteristika i historija
--------------------------

Za Prvog svjetskog rata članovi *PNP-Piasta* surađivali su sa poljskim Nacionalnim komitetom i pomogali regrutaciju - Poljskih legija. 
Pred kraj rata 1917. partija je shvatila da je Austro-Ugarskoj došao kraj, pa je približila svoju politiku Partiji narodne demokracije, pa je u oktobru 1918. bila i suosnivač Komisije za likvidaciju (Austro-Ugarske).

U periodu nakon rata 1918.-1919. Partiji-Piast pridružio se dio članova Narodnog Saveza iz Kongresne Poljske, Saveza seljaka iz Velikopoljske i Pomeranije i nešto članova iz Poljske narodne partije-Oslobođenje.

Baza Poljske narodne partije-Piast bili su seljaci, koji su u to vrijeme bili većina, pa je i PNP-Piast bio najsnažnija partija u Sejmu.
Kao centristička partija par puta je sudjelovala u formiranju koalicijskih vlada. Tako su 1923. i 1926. zajedno sa zajedno sa Narodnim i Kršćanskim demokratima formirali vladu, a njezin predsjednik Wincenty Witos je tri puta bio premijer (1920.-21, 
1923, 1926).

Nakon 1926. kad je vlast preuzela diktatorska - Sanacja, PNP-Piast je otišao u opoziciju, pa su njeni članovi i lideri hapšeni i zatvarani, a nakraju 1930. i osuđeni na procesu u Brestu.

PNP-Piast se zalagao za parlamentarnu demokraciju, kršćanske vrijednosti i agrarnu reformu, ali uz obeštećenje bivših vlasnika. Jedan od glavnih ciljeva partije bilo je zadrugarstvo.

Partija je izdavala novine; *Piast*, *Wola Ludu*, *Gazeta Ludowa*, *Włościanin* i *Gazeta Grudziądzka*, a njeni lideri su bili; Jakub Bojko, Wincenty Witos, Maciej Rataj i Władysław Kiernik.

Poljska narodna partija-Piast se 1931. udružila sa Poljskom narodnom partijom-Oslobođenje i 
Poljskom seljačkom partijom i tako formirala Poljsku narodnu partiju.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Polskie Stronnictwo Ludowe „Piast"*" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 24.05. 2021.

Vanjske veze
------------

***Poljska narodna partija-Piast*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Polskie Stronnictwo Ludowe „Piast"* (na portalu Encyklopedia PWN) (`pl`)
**Mirkovići** su vlastela iz srednjovjekovne bosanske države. Potiču od porodice Pribinića. 

Velikog kneza Radoja Radosalića Pribinića naslijedio je Batić Mirković. Prve poznate ličnosti roda Mirkovića su bili Mirko Radojević, (otac kneza Batića), i njegov stariji brat Juraj Radojević. Oni se pojavljuju u dokumentima za vladavine kraljeva Tvrtka I i Dabiše. Batić Mirković se javlja kao svjedok u poveljama iz 1405, 1408, 1419, i 1420. godine. Knez Batić je umro negdje u periodu između augusta 1420. i 1421. godine. Jedini historijski podatak je natpis na stećku u nekropoli Kopošić, ispod kojeg je sahranjen knez Batić. Prema natpisu na stećku, plemenito velikaškog roda Mirkovića bilo je negdje u porječju Misoče, na kojem se nalazi i stari grad Dubrovnik. Grad se prvi put spominje 1404. godine, tj. godinu dana prije pojave kneza Batića kao svjedoka u kraljevskim poveljama. Pošto je grad Dubrovnik, udaljen od Kopošića oko 1 km, vezuje se za ličnost kneza Batića.

Literatura
----------

* Pavao Anđelić, Srednji vijek - doba stare bosanske države. U: Visoko i okolina kroz historiju 1, SO Visoko, Visoko, 1984, 102-297
* Vego, Marko, Zbornik srednjovjekovnih natpisa Bosne i Hercegovine. IV, Zemaljski muzej u Sarajevu, Sarajevo, 1970.
* Anđelić, Pavao, Arheološka ispitivanja. U: Lepenica priroda, stanovništvo, privreda i zdravlje. Naučno društvo Bosne i Hercegovine, posebna izdanja, knjiga III, Sarajevo, 1963, 151-191
**Mirlović Polje** je selo u Hrvatskoj. Svetac zaštitnik je sv. Ilija. Dan sela je 20. srpnja.

Na strmim padinama Svilaje iznad izvora Čikole, tik do Čavoglava na Petrovo polje motri Mirlović Polje. Naselje kao da dugim rukama sa rubova planine grli plodnu zemlju što se nekoliko kilometara niže širi u najveće poljoprivredno područje ovog dijela Hrvatske. 
Stočarstvo, pretežno ovčarstvo, uz skromne poljoprivredne resurse, od pamtivijeka je bila glavna djelatnost stanovništva.

Broj stanovnika
---------------

* 2001. godina: 165 stan.
* 2011. godina: 170 stan.

Blizina gradova
---------------

-Drniš 18 km

-Split 56 km

-Knin 34 km

-Šibenik 50 km

Izvori u Mirlović Polju
-----------------------

U Mirlović polju postoji nekolko izvora; glavni je izvor rijeke Čikole, a sporedni su Mala Kanjavača, Velika Kanjavača te Đurovac.

Izvori
------

1. ↑  Stanovništvo prema starosti i spolu po naseljima, popis 2011.

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Ružić |
| --- |
| Baljci • Čavoglave • Gradac • Kljake • Mirlović Polje • Moseć • Otavice • Ružić • Umljanović |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |
Polarni stratosferski oblaci
Tip II ili vodeni polarni stratosferski oblaci
**Polarni stratosferski oblaci** ili **sedefasti oblaci** nastaju u stratosferi na visini od 15-25 km, daleko iznad nama poznatih oblaka. Pojavljuju se i do 2 sata nakon što padne mrak ili pred zoru. Nazivaju se sedefastima jer njihova površina svijetli predivnim sedefastim sjajem. To je posljedica ogiba ili difrakcije Sunčeve svjetlosti na kristalićima leda od kojih je oblak sastavljen, a Sunčeva svjetlost na tim visinama dopire s druge strane planeta, ispod našeg obzora. Najčešće se pojavljuju u polarnim područjima zimi, u Skandinaviji, Aljasci, sjevernoj Kanadi, no primjećeni su i u Engleskoj i Škotskoj. Nastaju u polarnim područjima jer za njihov nastanak su potrebne temperature oko -78 stupnjeva Celzijusa, a u drugim područjima stratosfera se rijetko ohladi na tu temperaturu, no moguće je prilikom jakih oluja ili vjetrova u troposferi. Koliko god lijepi bili ti oblaci, njihova pojava utječe na uništavanje ozona i na stvaranje ozonskih rupa.  

Najčešće ih vidimo na Antarktiku, gdje se javljaju i temperature ispod −88 °C (tip II), dok su na Arktiku puno rjeđi.

Vrste polarnih stratosferskih oblaka
------------------------------------

Polarni stratosferski oblaci se mogu podijeliti u 3 tipa: Ia, Ib i II, prema kemijskom sastavu:

* Typ I su polarni stratosferski oblaci koji sadrže dušičnu kiselinu i vodu
* Typ Ia su polarni stratosferski oblaci koji sadrže kristale dušične kiseline i vode
* Typ Ib su polarni stratosferski oblaci koji sadrže kristale dušične kiseline, vode i kapljice sumporne kiseline, u obliku pothlađene trostruke otopine
* Typ II su polarni stratosferski oblaci koji sadrže samo kristale vode

Izvori
------

1. ↑   United States Environmental Protection Agency:
2. ↑  
World Meteorological Organization:  "Scientific Assessment of Ozone Depletion", 2002. particularly section 3.2.2 (pages 3.21, i.e. 195)
3. ↑   Meteo-info: "Sedefasti oblaci"
***Poldark*** je naziv za seriju od 12 historijskih romana koje je napisao britanski književnik Winston Graham. Radnja je smještena u Cornwall krajem 18. i početkom 19. vijeka, a ime je dobila po protagonistu Rossu Poldarku, veteranu američkog rata za nezavisnost koji se vraća kući i otkriva da mu se voljena zaručnica, misleći da je poginuo, udala za rođaka. 

Serija je široj javnosti poznata po istoimenoj BBC-jevoj TV-seriji iz 1975. godine koja se, između ostalog, krajem 1970-ih emitirala i na programu JRT-a.

Romani
------

* *Ross Poldark*
* *Demelza*
* *Jeremy Poldark*
* *Warleggan*
* *The Black Moon*
* *The Four Swans*
* *The Angry Tide*
* *The Stranger From the Sea*
* *The Millers Dance*
* *The Loving Cup*
* *The Twisted Sword*
* *Bella Poldark*

Vanjske veze
------------

* The official Winston Graham and Poldark website authorised by his literary executors
* PanMacmillan full Winston Graham book list[*mrtav link*]
* The Winston Graham and Poldark Literary Society Arhivirano 2017-11-14 na Wayback Machine-u
* *Poldark* forum on the Internet Book Database of Fiction
* ***Poldark*** na IMDb-u (`en`)
**Prefektura Fokida** ili **Fokis** (gr: Νομός Φωκίδα - *Nomos Fokída*) je oblast u Periferiji Središnja Grčka. Prefektura Fokida, iako je blizu Atine, spada među slabije razvijene i retko naseljene grčke prefekture. Središte prefekture, grad Amfisa, spada u manja oblasna središta u Grčkoj.

Geografske odlike
-----------------

Prefektura Fokida na jugu izlazi na Korintski zaliv, deo Jonskog mora. Sa istoka se Fokida graniči sa sa prefekturom Beotijom, sa severa prefekturom Ftiotidom, sa zapada sa prefekturom Etolija Akarnija. Fokida spada u izrazito brdovite prefekture Grčke sa vrhovima i preko 2000 m (poznata planina Parnas). Ova prefektura ima u severnom delu i planinsku klimu, veoma oštrom za grčke uslove. Južni deo je primorski sa sredozemnom klimom.

Stanovništvo
------------

Celokupno stanovništvo Fokide su etnički Grci. Demografski uslovi u Evritaniji su zbog nepovoljnih prirodnih uslova i lošeg položaja prefekture izrazito nepovoljni - veliki pad stanovništva decenijama, staro i mahom neobrazovano stanovništvo, veliki udeo stanovnika u jako malim zabitim selima, naročito na sevru i istoku prefekture. Glavni grad je Amfisa u unutrašnjosti prefekture, dok se grad Itea nalazi u promorju Fokide.

Istorija
--------

Fokida je naseljena još u vreme Antike. Tokom razdoblja stare Grčke Fokida je bila jedna od važnijih starogrčkih državica, ali je zbog relativne blizine Atine i Sparte bila u njihovoj senci. Starogrčko svetilište Delfi nalazi se na ovom području. Samouprava Fokide postepeno je ukidana tokom helenističkog i starorimskog razdoblja zaključno sa merama Trajana.

Kasnije je ovaj prostor bio u okviru Vizantije i Otomanskog carstva. Posle osnivanja savremene Grčke i naglog razvoja privrede u njenim glavnim središtima, počelo je iseljavanje stanovništva iz ovog siromašnog kraja. Osipanje mesnog stanovništva je bilo dodatno potpomugnuto Drugim svetskim ratom i Grčkim građanskim ratom, a nisu ga sprečile ni brojne mere poboljšanja (električna struja, TV, savremeni putevi, danas internet) života poslednjih decenija.

Vidi još
--------

* Amfisa
* Periferija Središnja Grčka

| * p
* r
* u
Grčke prefekture |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atika | SredišnjaGrčka | SredišnjaMakedonija | Krit | Ist. Makedonijai Trakija | Epir | Jonskaostrva | SeverniEgej | Peloponez | JužniEgej | Tesalija | ZapadnaGrčka | ZapadnaMakedonija |
|  |
| 
* Atina
* Istočna Atika
* Pirej
* Zapadna Atika

 | 
* Eubeja
* Evritanija
* Fokis
* Ftiotis
* Boetija

 | 
* Halkidik
* Imatija
* Kukuš
* Pela
* Pijerija
* Ser
* Solun

 | 
* Kanija
* Iraklion
* Lasiti
* Retimno

 | 
* Drama
* Evros
* Kavala
* Rodopi
* Ksanti

 | 
* Arta
* Janjina
* Prevez
* Tesprotija

 | 
* Krf
* Kefalinija
* Lefkada
* Zakintos

 | 
* Hios
* Lezbos
* Samos

 | 
* Arkadija
* Argolis
* Korint
* Lakonija
* Mesinija

 | 
* Kikladi
* Dodekani

 | 
* Kardica
* Larisa
* Magnezija
* Trikala

 | 
* Ahaja
* Etolija Akarnija
* Elis

 | 
* Lerin
* Greben
* Kostur
* Kožani

 |

 |

***Prefektura Fokida*** na Wikimedijinoj ostavi