recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rukometna reprezentacija Sjeverne Koreje** predstavlja Sjevernu Koreju u rukometu na međunarodnim natjecanjima, a nalazi se pod ingerencijom Rukometnog saveza DNR Koreje. Sjevernokorejska rukometna reprezentacija u muškom rukometu nije imala nikakvih značajnijih uspjeha od početka njezina nastupa na međunarodnim natjecanjima. Dapače, nikada se nisu kvalificirali za Svjetsko prvenstvo ni Olimpijske igre, dok su na Azijskom prvenstvu nastupili samo jednom i to 1991. godine u Japanu. 

Na Azijskom prvenstvu 1991. godine, Sjeverna Koreja je bila u grupi A s Japanom i Katarom, ali su izgubili obje utakmice i završili na posljednjem mjestu. No, u utakmicama za plasman su pobijedili Iran i Saudijsku Arabiju pa su tako zauzeli 9. mjesto među 12 reprezentacija, što im je ujedno bio i najveći uspjeh. Godinu dana ranije nastupili su i na Azijskim igrama u Kini, gdje su pobijedili Ujedinjene Arapske Emirate, ali su ostale četiri utakmice izgubili i tako završili na pretposljednjem petom mjestu. 

Za razliku od ženske reprezentacije, muška reprezentacija nije imala značajnog uspjeha te uvelike zaostaju za susjednom Južnom Korejom, koja je gotovo redoviti sudionik međunarodnih natjecanja te rekorder po broju osvojenih prvenstava Azije. 

Na prijedlog IHF-a iz listopada 2018. godine, a povodom poboljšanja političkih odnosa na Korejskom poluotoku, savezi Sjeverne i Južne Koreje dogovorili su organizaciju zajedničke reprezentacije ujedinjene Koreje, u kojoj sudjeluju i sjevernokorejski igrači. Bio je to prvi put u historiji da zajednička reprezentacija dvaju Koreja nastupa na međunarodnom rukometnom natjecanju, ali i prvi put u historiji da igrači iz Sjeverne Koreje nastupaju na Svjetskom prvenstvu.

| * p
* r
* u
Azijske muške rukometne reprezentacije (AHF) |
| --- |
| 
* Afganistan Afganistan
* Bahrein Bahrein
* Bangladeš Bangladeš
* Brunej Brunej
* Filipini Filipini
* Hong Kong Hong Kong
* Indija Indija
* Indonezija Indonezija
* Irak Irak
* Iran Iran
* Japan Japan
* Jemen Jemen
* Jordan Jordan
* Južna Koreja Južna Koreja
* Katar Katar
* Kazahstan Kazahstan
* Narodna Republika Kina Kina
* Kirgistan Kirgistan
* Kuvajt Kuvajt
* Libanon Libanon
* Makao Macau
* Maldivi Maldivi
* Malezija Malezija
* Mongolija Mongolija
* Nepal Nepal
* Oman Oman
* Pakistan Pakistan
* Palestina (država) Palestina
* Saudijska Arabija Saudijska Arabija
* Sirija Sirija
* Singapur Singapur
* Sjeverna Koreja Sjeverna Koreja
* Šri Lanka Šri Lanka
* Tadžikistan Tadžikistan
* Tajland Tajland
* Kineski Taipei Tajvan
* Turkmenistan Turkmenistan
* Vijetnam Vijetnam
* Ujedinjeni Arapski Emirati Ujedinjeni Arapski Emirati
* Uzbekistan Uzbekistan
 |
**Orša** (blr. i rus. О́рша) - grad na sjeveroistoku Bjelorusije. Nalazi se na rijeci Dnjepar, oko 80 kilometara od Vitebska. Po podacima iz 2009. Orša ima oko 139 tisuća stanovnika.

Orša se prvi put spominje 1067. kao Rša (ruski: Рша), što je čini jednim od najstarijih gradova u Bjelorusiji. Naselje je dobilo ime po rijeci, koja se izvorno i zove Rša. Godine 1320. Orša je postala dio Velikog Vojvodstva Litve. Ubrzo je sagrađen dvorac u Orši. Dana, 8. rujna 1514. dogodila se Bitka kod Orše, između Velikog Vojvodstva Litve, Kraljevine Poljske i Rusije. Rusi su pretrpjeli značajan poraz, međutim Velika Kneževina Litva kao pobjednik nije u potpunosti iskoristila svoju pobjedu.

Od 16. na 18. stoljeća, Orša je značajno vjersko središte, s desecima pravoslavnih, protestantskih i katoličkih crkvi. U gradu je bilo brojno židovsko pučanstvo.

Godine 1630. otvorena je prva tiskara. Grad je oštećen za vrijeme rusko-poljskog rata (1654.-1667.), koji je bio katastrofa za Veliko Vojvodstvo Litve. Grad je preuzelo Rusko Carstvo 1772.

Pod ruskom vlašću, bila je lišena svojih prava iz Magdeburga 1776. i doživjela je kulturni i gospodarski pad. 
Tijekom Napoleonove invazije, francuski pisac Stendhal služio je u Orši kao intendant. Godine 1812. grad je teško stradao u vrijeme Napoleonove invazije. 

Tijekom Prvog svjetskog rata, grad su okupirali Nijemci 1918. Od 2. veljače 1919. Orša je postala dio Rusije. Nakon stvaranja Sovjetskog Saveza, dio je Bjeloruske SSR od 1924.

Prije Drugog svjetskog rata bilo je oko 37,000 stanovnika. Grad je okupirala nacistička Njemačka 16. srpnja 1941. Ubijeno je oko 19,000 ljudi. Za te događaje se vezuje urbana legenda prema kojoj su upravo kod Orše Sovjeti Nijemce napali svojim tajnim oružjem - višecijevnim raketnim bacačima poznatim kao *kaćuša*.

Sovjeti su osvojili Oršu 27. lipnja 1944.
**Rukometna reprezentacija Kube** predstavlja Kubu na međunarodnim rukometnim natjecanjima, a nalazi se pod ingerencijom FCBM-a. 

Kada se 1979. godine na području dvaju Amerika, u Meksiku, započelo Panameričko rukometno prvenstvo, Kuba se instantno nametnula kao dominantna rukometna sila na tom području. Od 1979. godine pa sve do 1998. Kuba je ukupno osam puta za redom bila prvak Amerike, što predstavlja kako kontinentalni, tako i svjetski rekord (ni na jednom kontinentalnom prvenstvu jedna reprezentacija nije bila prvak osam puta za redom). Dugujući izvrsnim nastupima na kontinentu, Kuba je izborila pravo nastupa na Svjetskom prvenstvu, kao i na Olimpijadi. Na Svjeskom prvenstvu prvi put nastupaju 1982. te uzastopno sudjeluju na tri prvenstva zaključno s onim 1990. godine. Godine 1993. nisu nastupili, ali su od 1995. do 1999. ponovo sudjelovali tri puta za redom. Na prvenstvu 1999. u Egiptu ostvaruju i svoj najbolji plasman - 8. mjesto. Na Olimpijadi sudjeluju 1980. godine u Moskvi, ali turnir završavaju na pretposljednjem, 13. mjesto, izborivši tek jedan remi i pobjedu protiv Kuvajta u utakmici za 13. mjesto. 

Kada su 2000. godine Kubanci izgubili u finalu od Argentine, započeo je pad kubanskog rukometa na kontinentalnom nivou. Od te godine samo su dva puta bili u polufinalima, ali svaki puta bi išli u razigravanje za treće mjesto. Godine 2008. uspijevaju pobijediti Čile, što im donosi nastup na Svjetskom prvenstvu 2009. dok 2010. godine gube od tog istog Čilea i završavaju turnir na četvrtom mjestu. 

Poznati igrači
* Ivo Díaz - 83 nastupa (od 2003. igrao za Mađarsku)
* Julio Fis - 28 nastupa (od 2005. igrao za Španjolsku)
* Jaliesky García - 11 nastupa (od 1999. igrao za Island)
* Carlos Pérez - 171 nastup (od 2002. igrao za Mađarsku)
* Rolando Urios - 79 nastupa (od 2004. igrao za Španjolsku)
* Vladimir Rivero Hernández igrao za Mađarsku)
* Julián Duranona
* Rafael Capote (od 2014. igrao za Katar)

| * p
* r
* u
Muške rukometne reprezentacije Amerika |
| --- |
| Sjeverna Amerika i Karibi(NACHC) | 
* Barbados Barbados
* Dominikanska Republika Dominikanska Republika
* Grenland Grenland
* Haiti Haiti
* Kanada Kanada
* Kuba Kuba
* Meksiko Meksiko
* Portoriko Portoriko
* Sjedinjene Američke Države Sjedinjene Države
* Trinidad i Tobago Trinidad i Tobago

 |
| Južna i Srednja Amerika(SCAHC) | 
* Argentina Argentina
* Bolivija Bolivija
* Brazil Brazil
* Čile Čile
* Ekvador Ekvador
* Gvatemala Gvatemala
* Honduras Honduras
* Kolumbija Kolumbija
* Kostarika Kostarika
* Nikaragva Nikaragva
* Panama Panama
* Paragvaj Paragvaj
* Peru Peru
* Salvador Salvador
* Urugvaj Urugvaj
* Venezuela Venezuela

 |
| Nečlanice | 
* Antigva i Barbuda Antigva i Barbuda
* Bahami Bahami
* Belize Belize
* Britanski Djevičanski otoci Britanski Djevičanski Otoci
* Dominika Dominika
* Grenada Grenada
* Gvajana Gvajana
* Kajmanski otoci Kajmanski Otoci
* Sveti Kristofor i Nevis Sveti Kristofor i Nevis
* Sveta Lucija Sveta Lucija

 |
| Regionalne članice | 
* Francuska Gijana
* Guadeloupe
* Martinik

 |
**Period rotacije** je vrijeme potrebno da neko tijelo napravi jedan cijeli okret oko svoje osi rotacije.

Rotacija nebeskih tijela
------------------------

Za čvrste objekte, kao što su planeti i asteroidi, period rotacije je jednak za cijelo tijelo. 

Za fluidna (plinovita i tekuća) tijela, kao npr. plinoviti divovi i zvijezde, period rotacije ovisi o udaljenosti od pola. Ova se pojava naziva diferencijalna rotacija. Za period rotacije u tim se slučajevima uzima unutrašnji period rotacije, odnosno period rotacije magnetskog polja.

Preiodi rotacije nekih odabranih objekata
-----------------------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Sunce | 24.66 dana (ekvator), oko 35 dana u blizini polova |
| Merkur | 58.6462 d (58 d 15.5088 h) |
| Venera | −243.0185 d (**retrogradno**) |
| Zemlja | 0.997 268 d (23.9344 h) (86 164 s) |
| Mjesec | 27.321 661 d (sinkrono) |
| Mars | 1.025 957 d (24.622 962 h) |
| Jupiter | 0.413 538 021 d (9 h 55 min 29.685 s) |
| Saturn | 0.444 009 259 2 d (10 h 39 min 22.400 00 s) |
| Uran | −0.718 333 333 d (17 h 14 min 24.000 00 s) (**retrogradno**) |
| Neptun | 0.671 250 00 d (16 h 6 min 36.000 00 s) |
| Pluton | −6.387 d (6 d 9 h 17.6 min) (**retrogradno**) |

Veze
----

* Sinkrona rotacija
* Retrogradna rotacija
* Progradno i retrogradno gibanje
**Prvi masakr u Machecolu** je bio incident koji se zbio u francuskom gradiću Machecoul 11. marta 1793. godine i koji se tradicionalno smatra početkom ustanka u Vandeji. Do njega je došlo nekoliko godina nakon početka Francuske revolucije prema kojoj je stanovništvo pokrajine Vandeje, prije svega konzervativni i Katoličkoj crkvi vjerni seljaci, osjećalo duboko neprijateljstvo. Ono je dodatno pojačano uspostavljanjem republikanskog režima, pogubljenjem kralja Louisa XVI koga su Vandejci smatrali mučenikom, oduzimanjem crkvenih posjeda koje su u pravilu preuzimali bogati pripadnici buržoazije te nametanjem katoličkih svećenika koji su pristali na Vandejcima omraženi građanski ustav klera. Kap koja je prelila čašu je, međutim, bila odluka revolucionarne vlade u Parizu da se Rata Prve koalicije počne provoditi masovnu regrutaciju po pokrajinama. Na nju su, manje-više spontano, počele okupljati mase seljaka te demonstrirati protiv regrutacije, a u nekim slučajevima i napadati republikanske funkcionare. Kada su u Machecoulu 11. marta 1793. republikanski funkcionari, podržani s malim odredom Nacionalne garde, došli regrutirati lokalne mladiće, u grad je došla masa nekoliko hiljada muškaraca i žena. Ispočetka je tek klicala parole protiv regrutacije, ali je jedan od nervoznih pripadnika Nacionalne garde ispalio hitac iz muškete, a što je potaklo masu da napadne vojnike. Iako je u odnosu na vojnike bila slabo naoružana, brzo i lako ih je svladala, pri čemu je odmah ubijeno oko 40 ljudi, uključujući republikanske funkcionare koji su linčovani. Dio je potom zarobljen i tokom sljedećih nekoliko dana pogubljena strijeljanjem. Neki od strijeljanih su bili formalno osuđeni na prijekom sudu, koji je vodio dotadašnji lokalni magistrat Rene Souchu, poznat po svojim anti-republikanskim stavovima. Veliki dio republikanaca, odnosno pristaša Revolucije je bio prisiljen bježati u gradove. U samom Machecoulu se ubijanje republikanaca, što zarobljenih u borbama, što hvatanih na samom početku ustanka, nastavilo sve do sredine aprila, kada su republkanske trupe uspjele preuzeti nadzor nd gradom. Svi se ti događaji zajedno nazivaju **Masakri u Machecoulu**.

Napomene
--------

Izvori
------

Vanjske veze
------------


1. ↑  René-François Souchu (Chateau-Renault 25. novembar 1752, Machecoul, 25. april 1793(), sin Renea Souchua i njegove supruge Renée Peltier. v. Societé archéologique et historique,  *Bulletin de la Societé archéologique et historique de Nantes et de Loire-Atlantique,* vol. 130, p. 155, digitized 2006. pristup 29. aprila 2015. Souchu je bio lokalni javni službenik u Machecoulu sa dugogodišnjim vezama sa porodicom Charette. V. pages 317-332, ((`fr`)) Alfred Lallié, *Le district de Machecoul, 1788–1793:études sur les origines et les débuts de l'insurrection vendéenne*, Forest, 1869.
**Perijeci** (kojima ime dolazi od grčkih riječi περί "oko" i οἶκος "naselje") bio je naziv za podanike drevne spartanske države koji su, za razliku od helota uživali slobodu, ali za razliku od spartanskih građana, nisu imali nikakva politička prava. O njihovom porijeklu, pa i statusu, s obzirom na različita tumačenja u antičkim izvorima, traje debata među historičarima.

Prema jednoj teoriji, perijeci su bili potomci drevnog grčkog stanovništva koje su pokorili dorski osvajači; prema drugoj su bili pripadnici četiri od pet dorskih plemena nad kojima su Spartanci kasnije ostvarili dominaciju; prema trećoj su perijeci predstavljali građane svojevrsne spartanske kolonije.

Prema antičkim izvorima perijeci su živjeli u naseljima oko Sparte koje neki autori nazivaju polisima, pa smatra kako su mogli uživati u određenoj razini lokalne samouprave. Prava svrha tih naselja je, međutim, bila da služe kao svojevrsni "zid" koji je Spartu čuvao od negativnih uticaja vanjskog svijeta, odnosno sprečavao obespravljene helote da bježe van njenih granica. Perijeci su se također jedini u Sparti bavili trgovinom te su mogli putovati van njenih granica, za razliku od Spartanaca kojima je to bilo moguće jedino uz posebnu dozvolu.

Perijeci su, pak, bili obavezni kao hopliti služiti u spartanskoj vojsci te ratnoj mornarici.

Eksterni linkovi
----------------

* Ancient History - Perioikoi
**Masakr u Raisu**, koji se dogodio 29.8. 1997. se smatra jednim od najgorih masakra počinjenih za vrijeme alžirskog građanskog rata. Dogodio se u selu Rais, u blizini Larbaae južno od grada Alžira. U njemu je po prvotnim službenim podacima poginulo 98, a ranjeno 120 ljudi, dok su kasnije brojke, navođene od medija i nevladinih organizacija, spominjale i do 800 mrtvih.

Selo u kome se zbio masakr je bilo poznato po podršci Islamskom frontu spasa (FIS), a kasnije i po tome što je pružalo utočište islamističkim gerilcima. Međutim, prema izjavama nekih od preživjelih, seljani su neposredno prije masakra odlučili da više neće podržavati gerilce. 

Napadači su se u selo oko 1 sat ujutro dovezli u kamionima i osobnim automobilima, te počeli napdati seljake naoružani sačmaricama, noževima, sjekirama i ručnim bombama. Do 6 sati ujutro su u selu ubijali muškarce, i djecu, dok su žene otimali. Neki od seljaka su pokušali pobjeći, ali su ih s vatrom dočekali pripadnici alžirske vojske žandarmerije i obližnjeg garnizona, navodno uvjereni da je riječ o gerilcima prerušenima u civile. 

Alžirska vojska je reagirala tek u ranu zoru, što je poslije opravdano bojazni od upadanja u zasjedu i minskih polja. Nakon napada je stanovništvo sela sa 1000 spalo na 200 ljudi, od kojih su većina trajno napustili svoje domove. Nekima od preživjelih je vlada podijelila oružje radi samoobrane.

Iako je Naoružana islamska grupa (GIA) nešto kasnije preuzela odgovornost za napad na Rais, javile su se mnoge špekulacije i teorije zavjere kako je iza napada zapravo stajala alžirska vlada, odnosno da mu je cilj bio kompromitirati islamističke gerilce.

Eksterni linkovi
----------------

* CNN Arhivirano 2007-02-19 na Wayback Machine-u
* AP Arhivirano 2005-05-27 na Wayback Machine-u
* NYT Arhivirano 2005-02-04 na Wayback Machine-u
* PBS NewsHour
* Amnesty International
* Rais, Bentalha - one year later Arhivirano 2005-02-14 na Wayback Machine-u - a poem by Assia Djebar
* Surviving children's response - Algerian Red Crescent
* 2 eyewitness accounts according to the LADDH
* La Tribune
* Human Rights Watch
* BBC
* BBC - 8 years on
Beogradska Bajrakli džamija
**Bajrakli džamija** je sagrađena oko 1575. godine, kao jedna od 273 džamije i mesdžida (posebne islamske bogomolje), koliko ih je u tursko doba bilo u Beogradu (*Putopisi Evlije Čelebije*). Prvobitno se zvala **Čohadži-džamija**, po zadužbinaru, trgovcu čohom, Hadži-Aliji. Bajrakli džamija je jednoprostorna građevina sa kupolom i minaretom. U vreme austrijske vladavine (1717—1739) pretvorena je u katoličku crkvu (kada je i srušen najveći broj beogradskih džamija).

Po povratku Turaka, ponovo je džamija. Husein-beg, ćehaja (pomoćnik) glavnog turskog zapovednika Ali-paše, obnovio je bogomolju 1741. godine, pa se neko vreme zvala Husein-begova ili **Husein-ćehajina džamija**. Krajem 18. veka nazvana je **Bajrakli-džamija**, po barjaku koji se na njoj isticao kao znak za jednovremeni početak molitve u svim džamijama. Posle obnove u 19. veku, koju su preduzeli srpski knezovi, postaje glavna gradska džamija.

Nalazi se u ulici Gospodar Jevremovoj 11, a uz džamiju se nalazi i medresa, verska srednja škola. Bajrakli džamija je zapaljena 18. marta 2004, nakon martovskih nemira na Kosovu i Metohiji, kao „odgovor" na paljenje srpskih crkava na Kosovu.

Džamija je kasnije delimično obnovljena, i trenutno je *jedina* aktivna džamija u gradu Beogradu.

Povezano
--------

* Islam u Srbiji

Vanjske veze
------------

* Abdulah Talundžić, Bajrakli džamija u Beogradu
* Bajrakli džamija na zvaničnom sajtu Beograda.
* Lokacija na VikiKarti
* Zašto nismo odbranili Bajrakli džamiju („Politika", 18. maj 2010)
* Ožiljci nasilja i danje na Bajrakli džamiji („Politika", 29. mart 2011)
**Barz-Rud** (perz. برز رود) je rijeka u središnjem Iranu odnosno Isfahanskoj pokrajini. Izvor se nalazi u planinama Kuh-e Karkasa na približno 2840 m nadmorske visine, a tok se proteže u smjeru zapad-istok duljinom od 55 km i sastoji se od dva dijela: planinske doline (25 km) i nizinske unutrašnje delte bez oticanja. Duljina Barz-Ruda bitno ovisi o godišnjim dobima; ljeti je donji tok bitno kraći zbog visokih temperatura odnosno hlapljenja, dok se tijekom proljeća proteže sve do gradića Badruda. Visinska razlika između izvora i potonjeg mjesta iznosi oko 1900 m. Na gornjem toku na Barz-Rud se nadovezuje niz manjih potoka i rijeka poput Rizande i Čime-Ruda što je čini pogodnom za poljoprivredu, a najveća dolinska naselja su Abjane, Tare, Barz, Komdžan i Jarand. Najrasprostranjenije vrste drveća u dolini su jasen, topola, platana i vrba. Unatoč geografskoj izoliranosti od ostatka zemlje, arheološka nalazišta u okolici Abjane svjedoče da je područje uz Barz-Rud bilo atraktivno za naseljavanje još u starom vijeku.

Povezano
--------

* Isfahanska pokrajina
* Popis iranskih rijeka

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Barz-Rud** |
Mapa regiona gde se govori turskim jezikom
**Panturkizam** je ideologija koja ima za cilj ujedenjenje svih Turaka i naroda koji govore turkijskim jezicima kao i teritorija na kojima oni žive. Nastao je oko 1880. godine među turskim intelektualcima u tadašnjoj Ruskoj Imperiji, sa ciljem kulturnog i političkog ujedinjenje svih turaka sa prostora tadašnjeg Osmanskog carstva, Rusije, Kine, Irana, Avganistana.

Ideologija pokreta koji teži stvaranju Velike Turske naziva se u literaturi panturkizam.

Jedan od najznačajnijih ranih eksponenata panturcizma je Enver Paša, Otomanski Ministar rata tokom Prvog svetskog rata i jedan od lidera borbe protiv Ruske Imperije i Sovjetske vladavine u Centralnoj Aziji.

Znašajna epizoda u istoriji panturcizma odigrala se tokom Drugog svetskog rata, kada su nacisti pokušali da potkopaju sovjetsko jedinstvo pod zastavom panturcizma u borbi sa SSSR-om. Nemački pokušaji, međutim, nisu dali značajne rezultate.

Genocid nad Jermenima
---------------------

Panturcizam je bio osnovna ideologija i povod za genocid nad Jermenima koji je 1915. godine sproveden pod upravom Enver paše sa ciljem da se uklone ne-turske i ne-muslimanske manjine iz Osmanskog carstva u cilju stvaranja velikoturske države.

Grčki genocid
-------------

**Grčki genocid** je termin koji se koristi od strane nekih akademika a odnosi se na sudbinu Grka u Otomanskom carstvu tokom i nakon Prvog svetskog rata (1914-1923). Kao i Jermeni i Asirci, Grci su bili podvrgnuti raznim oblicima progona, uključujući masakre, proterivanja. Procenjuje se da je na stotine hiljada Grka umrlo tokom ovog perioda kao rezultat progona i masakra otomanskih vlasti.

Genocid nad Jermenima, Asircima i Kurdima
-----------------------------------------

Pored jermenskog i grčkog genocida, pan-turski Mladoturski režim u Otomanskom carstvu sprovodio je genocid i nad asirskim i kurdskim stanovništvom.

Panturcizam i turska nacionalistička istoriografija je korišćena da se potpuno negira identitet Jermena i Kurda. U isto vreme, razne revizionističke tvrdnje su napravljene na drevnim narodima u regionu i šire.

Literatura
----------

***Panturkizam*** na Wikimedijinoj ostavi

* Jacob M. Landau. *Pan-Turkism: From Irredentism to Cooperation*. Hurst, 1995. ISBN 1-85065-269-4
* Enciklopedija britanika
* Jacob M. Landau, "Radical Politics in Modern Turkey", BRILL, 1974.
* Robert F. Melson, "The Armenian Genocide" in Kevin Reilly (Editor), Stephen Kaufman (Editor), Angela Bodino (Editor) "Racism: A Global Reader (Sources and Studies in World History)", M.E. Sharpe 2003. str 278.
* Kieser, Hans-Lukas (2006). Turkey beyond nationalism: towards post-nationalist identities. I. B. Tauris. pp. 19. ISBN 1-84511-141-9
* Geraci, Robert P. (2001). Window on the East: National and Imperial Identities in Late Tsarist Russia. Cornell University Press. str. 278. ISBN 978-0-8014-3422-8

| * p
* r
* u
Moderni iredentistički pokreti |
| --- |
| 
* Velika Albanija
* Velika Armenija
* Velika Bosna
* Velika Bugarska
* Velika Italija
* Velika Mađarska
* Velika Njemačka
* Velika Poljska
* Velika Rumunija
* Velika Rusija
* Velika Srbija
* Velika Hrvatska
* Velika Turska
* Megali Idea
* Ujedinjena Makedonija

 |
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Muraj**. Za naselje na otoku Krku, v. Muraj (Krk).* |

**Muraj** je šetalište na gradskim zidinama Zadra i ujedno najstariji zadarski drvored crnike (*Quercus ilex*) koji se prvi put spominje 1857. godine kao drvored velikih stabala na gradskim zidinama.

Zadar je grad nastao na prirodnom poluotoku i stoljećima je branjen visokim zidinama. Zadnji fortifikacijski prsten oko grada građen je u 16. stoljeću, a sastojao se od visokih bastiona međusobno spojenih kortinama (ravnim zidnim platnom). Upravo je tu nastao prvi zadarski drvored koji se spominje 1857. godine, dok je Zadar još bio grad-tvrđava. Spomenula ga je i njemačka spisateljica Ida von Duringsfeld u svom putopisu o proputovanju Dalmacijom, kad spominje ulazak u zadarsku luku. Dok su uplovljavali u grad najviše je se dojmio krasan drvored velikih stabala na gradskim zidinama. 

Da bi se crnike smatrale velikim stablima moraju imati barem trideset do četrdeset godina, znači da bi one sada trebale imati 170-180 godina. Najveći i najstariji primjerci u drvoredu to i dokazuju.

Drvored je dosta stradao tijekom godina, naročito u Drugom svjetskom ratu, ali je pravovremeno i obnavljan, srećom istom vrstom, o čemu postoji i natpis iz novina iz 1911. godine. Drvored je sačuvan u nesmanjenoj duljini, iako nedostaju pojedina stabla koja se nisu mogla dosaditi. Drvored na Muraju, iako u dobroj kondiciji, ima vrlo loše uvjete za rast, jer je vrat korijena stabala potpuno obuhvaćen betonom. S jedne strane drvoreda bedemi se spuštaju i do 15 m prema luci, a s druge strane je asfaltirana prometnica, tako da je vrlo teško shvatiti kako stabla dobivaju dovoljno vlage.

Vandalizma prema stablima bilo je oduvijek, pa tako postoji napomena u "Narodnom listu" iz 1888. godine: 

"*Na carskim cestam grada Zadra zasađeno je pred nekoliko dana mnogo novih stabala, a već je dobar dio istih polomljen od nepoznatih poganih ruka. Općina Zadarska imala bi stroge odredbe izdati, da štiti nasade, toliko koristne za ures i zdravlje grada*!"
**Mirisavi kukurijek** (lat. *Helleborus odorus*) je šumska zeljasta, uspravna, višegodišnja biljka iz istoimenog roda i porodice ljutića.

Opis biljke
-----------

Stablo kukureka je zeljasto i golo, visine do 50 cm, odnosno iste dužine ili nešto duže od prizemnih listova koji prizemljuju. Pri vrhu je manje-više razgranato.

Prizemni listovi su zimzeleni sa dugačkom drškom, prstasto deljeni, a po obodu testerasto usečeni. Listovi na stabljici su slični prizemnim,samo sa kraćim i užim režnjevima.

Cvetovi su krupni, žutozeleni, veoma mirisavi, aktinomorfni i dvopolni. Listića cvetnog omotača ima 5, široko su jajasti, skoro okrugli, obodima se preklapaju. Listići krunice preobraženi su u trouglaste, levkaste nektarije. Prašnika je mnogo, zute su boje. Tučkova ima 3-8 sa dugačkim stubićem. Cveta u februaru, martu, ređe u aprilu.

Plod je mešak sa dugačkim kljunom i mnogo semena. Semena su crne sjajne boje.

Stanište
--------

Naseljava različita staništa od nizija do brdskih regiona. Najčešće naseljava svetle šume i šikare.

Areal
-----

Ova vrsta je rasprostranjena u istočnoj, centralnoj i južnoj Evropi, jugozapadnoj Aziji i na Kavkazu.

Značaj
------

Ova vrsta je lekovita, ali i otrovna biljka. Takođe je i umereno medonosna biljka.

Literatura
----------

* Šilić, Č. 1990. Šumske zeljaste biljke. Zavod za udžbenike i nastavna sredstva: Beograd.
**Pariz** (perz. پاریز) je iranski grad na zapadu Kermanske pokrajine odnosno u Sirdžanskom okrugu.

Geografija
----------

Pariz se nalazi 50 km sjeverno od Sirdžana odnosno jednako toliko južno od Rafsandžana, te oko 100 km zapadno od pokrajinskog glavnog grada Kermana. Grad je geografski smješten u dolini istoimene rijeke Pariz koja se pruža u smjeru istok-zapad i pritječe slaništu Namak-e Motonavebu, odnosno podno jugozapadnih padina planine Dalhun (3248 m) na nadmorskoj visini od 2313 m.

Transport
---------

Pariz je lokalnim cestama dobro povezan sa susjednim gradovima: južna se kod naselja Huseinabada nadovezuje na cestu 86 koja vodi k Sirdžanu, zapadna se spaja na cestu 71 i povezuje ga sa Šahr-e Babakom, a sjeverna s Rafsandžanom odnosno cestama 82 i 84. Dvije planinske ceste uspinju se sjeveroistočno prema Sarčešmeu, 10-ak km udaljenom otvorenom rudniku bakra (jedan od najvećih u svijetu) o kojem uvelike ovisi gradska ekonomija.

Gradske ulice
-------------

Glavne ulice u Parizu su Džahad koja se većim dijelom trase proteže uz rijeku, zatim paralelna Džadedorag, te okomita Džamalabad koja se pruža prema sjeveru.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2006. godine, Pariz je imao 4527 stanovnika.

Istaknute ličnosti
------------------

* M. I. Bastani-Parizi, historičar i pisac

Veze
----

* Sirdžanski okrug
* Kermanska pokrajina
Simbol SUBNOR-a.

**Savez udruženja boraca Narodnooslobodilačkog rata** (skraćeno SUBNOR) je bila krovna društveno-politička organizacija u Socijalističkoj Federativnoj Republici Jugoslaviji koja je okupljala borce Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije i druge učesnike narodnooslobodilačke borbe 1941-1945. 

Nakon raspada SFRJ ova organizacije se podelila po republikama.

Historija
---------

**Savez boraca Narodnooslobodilačkog rata** (Jugoslavije; skr. SBNOR odn. SBNORJ; naziv na makedonskom: *Сојуз на борците од народноослободителната војна*, skr. *СБНОВ*) osnovan je u Beogradu 30. IX. 1947. godine kao društveno-politička organizacija koja je okupljala sve borce Narodnooslobodilačkog rata (NOR), sudjelovala u borbi za izgradnju socijalizma i za očuvanje tekovina NOB-a.

Na IV. kongresu 29-30. VI. - 1. VII. 1961. godine, spajanjem Saveza boraca NOR, Saveza ratnih vojnih invalida Jugoslavije i Udruženja rezervnih oficira i podoficira, nastao je Savez udruženja boraca Narodnooslobodilačkog rata Jugoslavije (SUBNOR). Od VI. kongresa SUBNOR-a, zbog specifičnih zadataka, *"Savez rezervnih vojnih starešina Jugoslavije"* (SRVSJ; ranije Udruženje rezervnih oficira i podoficira) djelovao je kao posebna organizacija. 

SUBNOR se formirao na teritorijalnom principu (naselje, selo, grad) po odluci općinske skupštine, odnosno općinskog odbora SUBNOR-a. Najviši organi Saveza boraca, počevši od udruženja pa do Saveza, bile su skupštine udruženja (općinskih SUBNOR, SUBNOR pokrajine, republičkih organizacija), odnosno Kongres Saveza udruženja boraca NOR Jugoslavije.

Članstvo u boračkim organizacijama bilo je dobrovoljno i pojedinačno, a član je mogao biti svaki građanin Jugoslavije koji je sudjelovao u NOP-u, bio u zatvoru, internaciji ili na prinudnom radu zbog pomaganja NOP-u, bio zarobljen, a u zarobljeništvu se opredijelio za NOP i svojim držanjem i radom zalagao za ostvarenje ciljeva NOP. Član je mogao biti i svaki građanin Jugoslavije koji se izvan zemlje s oružjem u ruci borio protiv fašizma, te bivši sudionici građanskog rata u Španiji, pokreta otpora u Francuskoj i dr. Sedamdesetih godina 20. stoljeća SUBNOR je imao oko 1.000.000 članova.

Nakon raspada Jugoslavije 1991. godine i SUBNOR je prestao postojati u dotadašnjem obliku. U novonastalim državama dotadašnje republičke organizacije SUBNOR-a nastavile su djelovati ili pod istim nazivom (npr. u Srbiji) ili su promijenile naziv i organizacijski oblik.

Izvori
------

* *"Mala enciklopedija Prosveta"*, Beograd, 1978, 2. tom (str. 82-83)
* Arhiv u Sarajevu Arhivirano 2007-06-21 na Wayback Machine-u
* Josip Zidar: *"Rečnik jugoslovenskih skraćenica"*, Beograd, 1971.

Vidi još
--------

* Narodnooslobodilačka borba Jugoslavije
* Društveno-političke organizacije u SFRJ

Vanjske veze
------------

* SUBNOR Srbije.
* Spletna stran Zveze združenj borcev za vrednote NOB (SUBNOR Slovenije)
Miranda Veljačić u Splitu 2009.
**Miranda Veljačić** (Zagreb, 1976.) organizatorica je, istraživačica, urednica i sudionica u raznim aktivističkim, natječajnim, arhitektonskim, urbanističkim i umjetničkim projektima: radionicama, konferencijama i predavanjima.

Biografija
----------

Godine 1999. s Dinkom Peračićem i Markom Sančaninom osnovala je Platformu 9,81, udrugu za istraživanja u arhitekturi čije je predsjednica. Diplomirala je na Arhitektonskom fakultetu u Zagrebu. Od 2003. godine živi i radi u Splitu sa suprugom Dinkom Peračićem.

Profesionalni rad
-----------------

Godine 2006. postaje članica predsjedništva Društva arhitekata Splita i članica programskog vijeća za urbanu kulturu i kulturu mladih Multimedijalnog kulturnog centra u Splitu. Od 2007. do 2008. godine radila je kao urednica Orisa. Od 2009. godine članica je uredništva Čovjek i prostor.
Radila je na istraživanju, elaboratu zaštite i promociji Dječjeg lječilišta-odmarališta u Krvavici kojeg potpisuje arhitekt Rikard Marasović.

Godine 2009. dobila je drugu nagradu Salona arhitekture s D. Peračićem za Projekt revitalizacije Doma mladih u Splitu. Od 2011. godine članica je upravnog odbora Saveza udruga Klubtura. Od 2011. je zaposlena kao koordinatorica projekata Platforme 9.81, uključujući i koordinaciju programske platforme o prostoru među 12 partnera "Urbanistička platforma".

Na Venecijanskom bijenalu arhitekture 2015. bila je dio tima s projektom pod nazivom "to trebamo-to radimo". Projekt je 2018. nagrađen Velikom nagradom 53. Zagrebačkog salona arhitekture.

Izvori
------

1. ↑  platforma 9,81 : Miranda Veljačić. *platforma981.hr*. Preuzeto 2021-03-14.
2. ↑  HURA - CV Miranda Veljačić. *huraarhitektura.arhitekti-hka.hr*. Preuzeto 2021-03-14.
3. ↑  Tajanstveni objekt u borovoj šumi. *kulturpunkt*. Preuzeto 2021-03-14.
4. ↑  The Front Line of Architecture. *kulturpunkt*. Archived from the original on 2016-05-18. Preuzeto 2021-03-14.
5. ↑  Slobodna Dalmacija - Splitski Dom mladih bit će predstavljen na 15. venecijanskom bijenalu arhitekture (hr-hr). *slobodnadalmacija.hr* (2016-05-26). Preuzeto 2021-03-14.

Vanjske veze
------------

* Platforma 9.81 : Miranda Veljačić
* Video: Gradimo Dom zajedno! Platforma Doma mladih
Édouard-Louis Dubufe: *Pariški kongres*
**Pariški kongres** je naziv za sastanak ruskih i savezničkih predstavnika s ciljem dokončavanja Krimskog rata, koji se odvijao od 1853. godine do potpisivanja mirosnog sporazuma 30. ožujka 1856. godine. Radilo se suštinski o mirovnoj konferenciji na kojoj su Francuska, Velika Britanija, Osmansko Carstvo, Austrija, Prusija i Pijemont Rusiji željeli ograničiti geopolitički utjecaj na Crnom moru i realizirati nekoliko ključnih strateških pozicija kako bi ograničili djelovanje Ruskog Carstva. Kongres se odvio samo nekoliko mjeseci nakon Svjetske izložbe 1855. koja je također održana u Parizu. 

Sudionici kongresa okupili su se nedugo nakon 1. veljače u *Quai d'Orsay* u Parizu, a sve nakon što je Rusija prihvatila privremene uvjete mira želeći time izbjeći ulazak Austrije u rat na strani saveznika. Kongres je uglavnom bio orijentiran na sklapanje mirovnog sporazuma, a posljednji detalji utanačeni su u periodu od 25. veljače do 30. ožujka 1856. kada je sporazum konačno i potpisan. Sve su zemlje poslale po dva predstavnika. Jedan od dvojice osmanskih predstavnika, koji je s obzirom na kontekst svakako igrao značajnu ulogu, bio je veliki vezir Ali Paša. Rusko Carstvo predstavljali su grof Aleksej Orlov i barun Philipp von Brunnow. Jedan od britanskih predstavnika bio je njihov ambadasor u Parizu, Lord Cowley. Pariški kongres specifičan je po tome što, za razluku od kongresa poput onog bečkog, sudionici nisu bili podijeljeni u grupe koje su rješavale pojedina pitanja već je sve riješeno zajednički. 

Pariški kongres bio je i veliki dobitak za malenu Kraljevinu Pijemont, koja je, iako nije spadala među velike sile, dobila pravo poslati svoje predstavnike u Pariz. To pravo osobno je osigurao Napoleon III, vjerojatno zato što je Pijemont poslala čak 18,000 vojnika u borbu protiv Rusa, ali je lako moguće kako je Napoleon popustio čarima intrigantne grofice Castiglione, koja mu je već ranije privukla pažnju. Na kongresu, pijemontski premijer Camillo Benso di Cavour je iskoristio priliku da javno odbaci bilo kakvo austrijsko uplitanje u unutarnju politiku tada još uvijek razjedinjene Italije. Na marginama sastanka, Napoleon III i Cavour su sklopili tajni sporazum kojim se Francuska obvezala pomoći Italiji u ujedinjenju i borbi protiv Austrije. 

Kongres je zaključen sklapanjem sporazuma kojim su savezničke sile uvelike oslabile rusku moć na Istoku i sebi osiguralne prilične privilegije. Crno more, oko kojega se mnogo sporilo, proglašeno je neutralnom zonom i naređena je njegova hitra demilitarizacija.
Margaret Spellings
**Margaret Spellings** (rođena **Margaret Dudar** 21.11. 1957.-) je trenutni sekretar za obrazovanje u administraciji predsjednika Georgea W. Busha i bivša Bushova savjetnica za unutrašnju politiku. Jedan je od arhitekata zakona poznatog kao No Child Left Behind Act donesenog 2001. godine.

Kao najstarija od četvoro kćeri, rođena je u Michiganu te se zajedno s familijom doselila u Houston kada je pohađala treći razred osnovne škole.

Spellings je diplomirala političke nauke na Univerzitetu u Houstonu i radila u komisiji za reformu obrazovanja u administraciji teksaškog guvernera Williama P. Clementsa te kao pomoćni izvršni direktor Teksaškog udruženja školskih dodbora.

Prije nego što se priključila predsjedničkoj administraciji Georgea W. Busha, Spellings je bila politička direktorica Bushove prve kampanje za guvernera 1994. godine, a kasnije je postala viši savjetnik Busha za vrijeme njegovog guvernerskog mandata u Teksasu od 1994 do 2000.

Udana je za Roberta Spellingsa, advokata koji živi u Austinu. Prije direktnog bavljenja politikom je lobirala za uvođenje školskih vaučera u Teksasu.

Nakon ostavke Rod Paigea na mjesto sekretara za obrazovanje, Spellings je 17.11. 2004. nominirana na taj položaj od strane Busha, te potvrđena od strane Senata 20.1. 2005. 

Ubrzo nakon stupanja na dužnost izazvala je kontroverzu pismom kojim kritizira javnu TV-kuću PBS zbog dječje TV-emisije *Postcards From Buster* u kojoj se pojavljuje lezbijski par. PBS je nakon toga odbio emitirati spornu epizodu, a predsjednik PBS-a Pat Mitchell podnio ostavku.

Eksterni linkovi
----------------

***Margaret Spellings*** na Wikimedijinoj ostavi

* U.S Department of Education Biography
**Mirando Mrsić** (Split, 14. listopada 1959.), hrvatski hematolog, ministar rada i mirovinskog sustava u vladi Zorana Milanovića.

Životopis
---------

Rođen u Splitu, djetinjstvo je proveo u Makarskoj gdje je završio osnovnu i srednju školu. 1983. diplomirao je na Medicinskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. Na istome je magistrirao 1989. i doktorirao 2000. godine, područje biomedicinske znanosti.

Oženjen je i otac troje djece.

### Politička karijera

Član je SDP-a od 1997. Od 2005. do 2009. i zatim 2010. zastupnik je u Skupštini grada Zagreba. Od 2007. do 2011. zastupnik u Saboru, član Odbora za informiranje, informatizaciju i medije te odbora za zdravstvo i socijalnu skrb.

Na predsjedničkim izborima 2010. bio je direktor kampanje Ive Josipovića.

Izvori
------

1. ↑  vlada.hr. prof. dr. sc. Mirando Mrsić, dr. med.. Preuzeto 15. ožujka 2013.
2. ↑  *Slobodna Dalmacija* / Marina Karlović - Sabolić. Mirando Mrsić: Josipović bi pobijedio i Sanadera na vrhuncu moći. Preuzeto 15. ožujka 2013.
**Pobuna na atenskoj Politehnici** je naziv za sukob do koga je u novembru 1973. došlo na atenskom Nacionalnom tehičkom univerzitetu (Politehnici) između ljevičarskih studenata na jednoj, i grčkih vojnih i policijskih snaga odanih tadašnjem pro-amneričkom diktatorskom režimu. Otpočeo je 14. novembra kada su studenti zauzeli Univerzitet i odbili pokušaj policije da zavede red. 15. novembra su se pobunjenim studentima, demonstrirajući na ulicama, priključili radnici i seljaci. 16. novembra je hunta počela slati trupe na ulice, kada je došlo do prvih sukoba u kojima su korišteni Molotovljevi kokteli. Vojska je zavela red tek kada su 17. novembra tenkovi prodrli u Univerzitet. Smatra se da je u sukobima poginulo oko 40 civila. Ustanak nije uspio srušiti režim, ali ga je ozbiljno uzdrmao - vođu hunte, koji se smatrao previše "mekanim" je svrgnuo brigadir Dimitrios Ioannidis, čiji će režim biti smijenjen nakon fijaska izazvanog turskom invazijom Cipra a u Grčkoj ponovno uvedena demokracija. Po ustanku je ime dobila radikalno lijeva teroristička organizacija Revolucionarna organizacija 17. novembra.

***Pobuna na atenskoj Politehnici*** na Wikimedijinoj ostavi
Tekst tweeta u kojem se sa kompromitiranog Appleovog računa navodi bitcoin adresa i obećava dvostruki povrat sredstava ako netko na nju napravi uplatu.
**Bitcoin prevara na Twitteru 2020.** (engl. ) je bilo masovno hakiranje socijalne mreže Twitter koje se dogodilo 15. jula 2020. godine, i tokom koje su hakeri uspjeli preuzeti kontrolu nad korisničkim računima najpoznatijih korisnika, uključujući vodeće kompanije i političare, te ih koristiti kako bi, nudeći navode humanitarne donacije, od drugih korisnika tražili financijska sredstva u bitcoinu. Twitteru je trebalo nekoliko sati da ponovno preuzme kontrolu nad svojim servisom, a zbog čega su svi potvrđeni (*blue check*) računi bili suspendirani. Smatra se da je Bitcoin prevara najspektakularnije hakiranje u 21. vijeku.

31. jula 2020. je američko Ministarstvo pravde objavilo kako su pod sumnjom da su izveli napad uhapšene tri osobe - 19-godišnjak iz Ujedinjenog Kraljevstva, 22-godišnjak te maloljetnik iz države Floride. Svima im prijete višedecenijske kazne zatvora zbog preuzimanja zaštićenih kompjutera, prevare i pranja novca.
Pravo sudjelovati na izborima kao kandidat te biti izabran za predstavnika (zastupnika) građana u vlasti, u izbornom pravu naziva se **pasivno biračko pravo**.

Da bi se neko mogao kandidirati na izborima obično se zahtjeva ispunjavanje određenih uvjeta:

* državljanstvo države u kojoj se kandidat natječe,
* određen broj godina života,
* prebivalište ili stalno boravište na području države, odnosno u nekom njezinom dijelu, kao određeno vrijeme boravka na tom području
* ponekad se traži ispunjavanja uvjeta nekažnjavanja, kao i neki dodati uvjeti (npr. članstvo u stranci, partiji, itd.)

Ispunjenje kojih od gore navedenih uvijeta će se tražiti, ovisi o ustavnopravno uređenja, ali i o izbornom zakonodavstvu dotične države.

Iako u svim državama dob koja se traži za pasivno biračko pravo nije izjednačena s dobi koja je potrebna za aktivno biračko pravo, smatra se da je jedino izjednačavanje uvjeta za stjecanje tih dvaju elementa biračkog prava u skladu s demokratskim izbornim načelima. Primjer neizjednačenog praga za ostavarivanje aktivnog i pasivnog biračkog praga su u SAD-u, gdje npr. predsjednika biraju svi državljani s napunjenih 18 godina života, dok se za predsjednika može kandidirati osoba koja ima najmanje 35 godina života. U Republici Hrvatskoj ta granica je izjednačena tako da puno aktivno i pasivno biračko pravo imaju državljani s navršenih 18 godina života.

Osim razlike u dobi u nekim zemljama, posebno onim koji imaju visok stupanj imigracije, pasivno pravo glasa ne priznaje se državljanima koji su ga naknadno stekli, odnosno koji nisu državljani po rođenju, ili im se to pravo priznaje tek nakon proteka određenog roka (npr. 5 ili 10 godina).
**Astipalea** (grčki: *Αστυπάλαια*, talijanski: *Stampalia*, turski: *İstanbulya*) je najzapadiji otok arhipelaga Dodekanez u Egejskom moru u Grčkoj.

Karakteristike
--------------

Astipaleja leži između Amorgosa i Kosa, sastoji se od dvije planinske mase povezane uskim tjesnacem koji je pružio sidrište floti Rimske mornarice. Brda na zapadnoj polovici otok uzdižu se do visine od 450 metara, a na istočnoj do 365 m. Obala je vrlo krševita, sa visokim klifovima koji se strmo uzdižu iz mora.

Otok je dug 18 i širok do 13 km, ukupne površine 97 km² Vrlo je razveden uz obalu se nižu brojni otočići pa zajedno sa njima Općina Astipalea ima 114.11 km².

Na otoku koji je administrativno jedna općina (Dimos) ukupno živi 1,334 stanovnika u tri naselja; Análipsis / Analipsi (159 st.), Livadia (110 st.) i Astipalea ili Kastéllo (1,055 st.) Astipalea koja je administrativni centar, leži na zapadnom dijelu otoka, na brdu pored lučice Perijalion u zaljevu Maltesana.

Historija
---------

Pretpostavlja se da su prije 1400-e pne. otokom vladali Krećani, tad su ga kolonizirali Dorani iz Epidaura na istočnom Peloponezu. Otočani i dandanas govore jezikom u kom se vidi da vuče korijene iz Argosa. Izgleda da je zbog toga tokom historije bio u savezništvu i pod direktnom vlašću Atenskog polisa, Kraljevine Makedonije i Ptolemejskog Egipta, ali je ostao u velikoj mjeri nezavisan za rimskih vremena.

Od 1207. do 1522. Astipaleom vlada Mletačka republika, a nakon nje Osmansko Carstvo (osim u dva kraća perioda (1648.-68. 1821.-28.) sve do 1912. Tad je Astipalea bio prvi otok Dodekaneza koji je okupirala Kraljevina Italija. Otok je pripao Kraljevini Grčkoj tek nakon Drugog svjetskog rata - 1948.

Pogledajte i ovo
----------------

* Dodekanez

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Astipalaia*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 30. 05. 2017.
2. 1 2 3  „Greece: South Aegean" (engleski). City population. Pristupljeno 30. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Astipalea*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Astypalea* (`en`)
Mijeh za raspirivanje vatre.
**Mijeh** ili **mješina** (ijek.), odn. **meh** ili **mešina** (ek.), cijela koža oderane životinje (ovce, koze, goveda, tuljana i drugo) obrađena solju, štavljenjem i slično da bude gipka. Vezana i zašivena s jedne strane upotrebljavala se na različitim stranama svijeta za čuvanje i prenošenje tekućina i sipkih tvari. I u hrvatskoj tradicijskoj kulturi u kozjim se mješinama na jadranskome području prenosilo grožđe, zahvaćala voda iz bunara, čuvalo vino te (u gorskim predjelima) spremao ovčji, takozvani mišni sir. Mijeh od davnine služi i kao puhalo na puhačkim glazbalima; u Hrvatskoj su to diple s mijehom (mješnice, mih) na jadranskome području, gajde (u istočnoj Slavoniji), dude (u zapadnoj Slavoniji, Podravini, Bilogori). Koristio se i pri raspirivanju vatre (osobito pri primitivnoj obradbi kovina), zatim kao sredstvo za prelaženje preko vode (mjehovi čamci i splavi, most na mjehovima). Riječ mijeh upotrebljava se i za niz drugih, na različite načine načinjenih, stješnjivih šupljih tijela koja služe dobivanju zračne struje (mijeh na harmonici, orguljama).

Slike
-----

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |
| Mijeh za raspirivanje vatre iz Engleske. | Mijeh za raspirivanje vatre iz Njemačke. | Mijeh na harmonici. | Sviranje dipli. | Gajdaš na mihu iz Trogira. |

 |

Izvori
------

1. ↑   **mijeh**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
**Mikasuki** (Miccosukee, Miccosuki) /Značenje nije poznato (Swanton), pleme američkih Indijanaca porodice Muskhogean isprva naseljeno u istoimenom selu za zapadnoj obali jezera Miccosukee, na ili blizu danas povijesnog gradića Miccosukee u okrugu Leon. 

Ime Mikasuki kasnije postaje naziv jedne od glavnih skupina Seminola, a njihov jezik dijalekt je jezika hitchiti. Naselje Mikasukija postalo je jedno od 'crvenih gradova' (1817) kada započinje rat sa Seminolama. Prema crveno bojanim stupovima, koji su bili simbol rata i krvi oni su postali poznati kao "Red Sticks," ili "Batons Rouges." Ovo naselje s oko 300 kuća zapalio je 1818. general Andrew Jackson porazivši ratnike poglavice Kinhagee. 

Tijekom kasnijih ratova sa Seminolama Mikasuki su smatrani njihovom najopasnijom ratničkom skupinom. Nakon završetka ratova dio Mikasukija zajedno je sa Seminolama prebačen na Indijanski Teritorij (Oklahoma) gdje im potomci žive i danas. Dijelovi Mikasukija koji su ostali u močvarama južne Floride danas žive na rezervatima Big Cypress i Miccosukee. Od nekadašnjih 1.400 (1800), na Floridi ih ima oko 700 2000.

Vanjske poveznice
-----------------

* Miccosukee Tribe of Indians of Florida Arhivirano 2008-05-07 na Wayback Machine-u
* Gallery: Miccosukee
* Mikasuki Indian Tribe History
**Messier 54** (M54 ili NGC 6715) kuglasti je skup u zviježđu Strijelcu. Skup je otkrio Charles Messier 24. srpnja 1778. godine. Opisao ga je kao veoma tamnog prilikom promatranja iz Pariza.
William Herschel uspio je razlučiti tucet zvijezda magnitude + 14 i + 15 pri rubovima.

Svojstva
--------

M54 je veoma koncentriran skup, pripada u tip III skupove. Prividan promjer skupa je oko 12'. Jezgra skupa je veoma gusta i malena, njen promjer je tek 2.1' s gustim središtem od 1' u promjeru. 
Najsjajnije zvijezde sjaja sjajem od + 15.5 magnituda dok je sjaj horizontalne grane skupa + 17.7. U skupu su otkrivene 82 promjenjive zvijezde od čega ih 55 pripada zvijezdama tipa
RR Lyrae. 

Dugo vremena se vjerovalo da se M54 nalazi na udaljenosti od 50,000 do 65,000 ly. Godine 1994. otkriveno je da M54 nije pripadnik Mliječne staze već pripada nedavno otkrivenoj patuljastoj galaksiji SagDEG, tj *Sagittarius Dwarf Elliptical Galaxy*.
M54 dijeli osobine s galaksijom SagDEG koji se udaljava od nas jednakom brzinom kao i M54 (oko 130 km/s). Nakon otkrića popravljene su i procjene udaljenosti tako da se danas smatra da se M54 nalazi na udaljenosti od 87,400 ly.
U slučaju da se nova procjena pokaže točnom, M54 bi mogao biti jedan od najsjajnijih kuglastih skupova koji su do danas otkriveni. Njegov sjaj bi mogao biti oko 850,000 puta veći od sjaja Sunca i jedino bi kuglasti skup Omega Centauri bio sjajniji u našoj galaksiji.
Promjer skupa bi također bio veći, čak 300 ly. Skup je tri puta udaljen od svojih prividnih susjeda, M69 i M70. M54 je prvi vangalaktički kuglasti skup kojeg je Charles Messier otkrio.

Amaterska promatranja
---------------------

M54 je malen ali sjajan. U dvogledu je vidljiv ali nakon pažljivog promatranja jer ga je lako zamijeniti za zvijezdu. U 200 mm skupu je vidljiva umjereno svijetla jezgra i slaba granulacija pri rubu. Problem pri promatranja ovog skupa je i njegova velika južna deklinacija od - 30° što znači da se kod nas ne diže visoko nad horizontom.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 54*** na Wikimedijinoj ostavi