recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Grb dinastije Přemyslovića
**Pšemislovići** (češ. *Přemyslovci*, polj. *Przemyślidzi*, *Premislovci*), su češka kraljevska dinastija koja je vladala Češkom (IX vek–1306), Poljskom (1300–1306), Austrijom (1253-1276) i djelom Italije (1272 – 1276)

Početak dinastije
-----------------

Ime dinastije, dolazi od legendarnog osnivača, Pšemisla iz sela Stadice, muža princeze Libuše. Njih dvoje se u Češkoj smatraju mitskim precima svih Čeha. 

Prvi istorijski pripadnik ove dinastije bio je vojvoda Borivoj I, koga je 874. krstio Sveti Metodije. Godine 895. Češka je stekla nezavisnost od Velike Moravske. 

Vojvoda Otakar I Pšemisl (kralj 1198—1230) je 1198, dobio naslednu titulu kralja Češke.

Vrhunac dinastije
-----------------

Kralj Otakar II Pšemisl (vladao 1253—1278) istakao se osvajanjima od Sudeta do Jadrana, vladao je Gornjoj Austriji, Štajerskoj, Koruškoj, Kranjskoj, Furlaniji, Akvilejskoj patriaršiji i Istri, istakao se i ekspedicijama protiv Pruskih plemena, osnovao je Kalinjingrad / Kralovec / Keningzberg i pomagao razvoj trgovine, gradova i zamaka. Kao najmoćniji kralj svog doba bio je poznat širom Evrope, više puta je neuspješno kandidirao za Cara Svetog rimskog carstva, pominje ga i Dante u „Božanstvenoj komediji". 

Vaclav II Pšemisl (kralj Češke 1278-1305, kralj Poljske 1300-1305) postao je kralj i Češke i Poljske 1300. Za vreme njegove vladavine počela je eksploatacija srebra u bogatom rudniku Kutna Hora. 

Smrću kralja Vaclava III, ugasila se ova kraljevska linija. Češka kruna prešla je u posed dinastije Luksemburg, a poljska dinastiji Pjastovića.

Vladari iz porodice Pšemislovića
--------------------------------

* Borivoj I (oko 870–889)
* Zbignjev I (895–915)
* Vratislav I (915–921)
* Vaclav, sveti (921–935)
* Boleslav I Okrutni (935–972)
* Boleslav II Pobožni (972–999)
* Boleslav III Riđi (999–1002)
* Vladivoj (1002–1003)
* Boleslav III (1003)
* Jaromir (1003)
* Boleslav III (1003)
* Jaromir (1004–1012)
* Oldrih (1012–1033)
* Jaromir (1033–1034)
* Oldrih (1034)
* Bretislav I (1035–1055)
* Zbignjev II (1055–1061)
* Vratislav II (1061–1092)
* Konrad I (1092)
* Bretislav II (1092–1100)
* Borivoj II (1101–1107)
* Svatopluk (1107–1109)
* Vladislav I (1109–1117)
* Borivoj II (1117–1120)
* Vladislav I (1120–1125)
* Sobjeslav I (1125–1140)
* Vladislav II (1140–1172)
* Bedržih (1172–1173)
* Sobjeslav II (1173–1178)
* Bedržih (1178–1189)
* Konrad II (1189–1191)
* Vaclav II (1191–1192)
* Otakar I Pšemisl (1192–1193)
* Jirži Bžetislav (1193–1197)
* Vladislav III Jirži (1197)
* Otakar I Pšemisl (1197–1198)

### Kraljevi Češke

* Otakar I Pšemisl (1198–1230)
* Vaclav I (1230–1253)
* Otakar II Pšemisl (1253–1278)
* Vaclav II (1278–1300)
* Vaclav III (1305–1306)

### Kraljevi Češke i Poljske

* Vaclav II (1300–1305)
* Vaclav III (1305–1306)

Bilješke
--------

Literatura
----------

* *Opća enciklopedija, sv. VI, JLZ, Zagreb, 1980.*

***Přemyslovići*** na Wikimedijinoj ostavi
**Pčinja**, je 128 km duga rijeka koja izvire u Srbiji i kasnije prolazi kroz 
Makedoniju, i tu se kao lijeva pritoka ulijeva u rijeku Vardar.

Dio rijeke u Srbiji
-------------------

Rijeka Pčinja nastaje od nekoliko potoka na zapadu *planine Dukat*, kod sela Radovnica, odatle dalje teče na zapad pod imenom *Tripušnica*. Dolina rijeke tvori mikroregiju sa centrom u mjestu Trgovište, gdje se u Tripušnicu sa juga uliva *Lesnička reka*. Odatle dalje rijeka teče na zapad pod imenom **Pčinja**. Kraj uz rijeku Pčinju je najsiromašniji dio Srbije, i regija sa velikim odlivom stanovništva( po popisu iz 1971. g. bilo je 12 556 stanovnika, ili 34 na km², a 2002. g. svega 6 372 ili 17 stanovnika na km²; a to je smanjenje za 50%). Pčinja potom teče na zapad sjeverno od *Široke planine*. Kod sela *Šajince* prima desnu pritoku Korućicu i nastavlja svoj tok uskom dolinom između planina *Rujen* i Kozjak.

U ovoj dolini nalazi se selo i Manastir Prohor Pčinjski. Nedaleko od manastira, poslije 45 kilometara toka kroz Srbiju, rijeka ulazi u Makedoniju, kod sela **Pelince**(poznato makedonsko izletište i memorijalni centar Prvog zasjedanja ASNOM-a.

Dio rijeke u Makedoniji
-----------------------

Slijedećih 83 kilometara, rijeka blago zavija na jugozapad. Protiče pored sela: Karlovce, Dragomance, Strnovac, Vojnik, Klečevce, Pčinja, Studena Bara, Gorno Konjare, Dolno Konjare i mali gradić Katlanovo, poznat po obližnjoj Katlanovskoj Banji, najpopularnijem termalnom kupalištu u Makedoniji. Iako se nalazi 25 kilometara od Skopja, Katlanovo povezano sa ostalim naseljima na putu do Skopja: Jurumleri, Idrizovo, Petrovec, i 
tako postaje predgrađe Skopja, tako da će uskoro i grad Skopje izaći na obale rijeke Pčinje.

Tok rijeke dijeli se na dvije mikroregije: **Sredorek** i **Kotorci**, između kojih se nalazi *Baderska klisura*.

U donjem toku rijeka Pčinja teče uz zapadnu stranu Gradištanske planine, i uliva se u Vardar na pola puta između Velesa i Skopja kod klisure *Taor*.

Geografske karakteristike
-------------------------

* Rijeka Pčinja, pripada Egejskom slivu. Njezin sliv ima ukupno 3 140 km², od toga je 1 247 km² u Srbiji i 1 893 km² u Republici Makedoniji.
* Prosječni dotok vode rijeke Pčinje u Vardar je 14 m³/s, i rijeka nije plovna.
* Glavne pritoke rijeke Pčinje nalaze se u Makedoniji, i one su; Bistrica, Petrošnica i Kriva reka sa lijeve strane, te; Kumanovska reka, sa desne strane.

Izvori
------

* *Mala Prosvetina Enciklopedija*, Treće izdanje (1985); Prosveta; ISBN 86-07-00001-2
* Jovan Đ. Marković (1990): *Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije*; Svjetlost-Sarajevo; ISBN 86-01-02651-6

***Pčinja*** na Wikimedijinoj ostavi
**Pšenica** (*Triticum*) je biljni rod jednogodišnjih biljaka iz porodice trava (*Graminum*). Predstavlja najstariju kultiviranu biljku u historiji čovječanstva i najrašineriju i najvažniju žitaricu u današnjem svijetu.

Istorija
--------

Poreklom je iz jugozapadne Azije iz oblasti poznate kao plodni luk. Istraživanja su pokazala da je najverovatnije mesto odomaćivanja pšenice Dijarbekir u Turskoj. Širenje uzgoja pšenice van plodnog luka počelo je tokom neolitskog perioda, da bi se pre 5000 godina mogla naći u Etiopiji, Indiji Irskoj i Španiji. Milenijum kasnije stigla je i u Kinu. Pre 3000 godina upotreba plugova koje su vukli konji povećala je proizvodnju žitarica koja je nastavila da raste usled upotrebe modernijih mašina i metoda kao i proširivanja obradivog zemljišta.

Privreda
--------

Pšenična zrna se klasifikuju prema osobinama zrna za namenu na tržištu proizvoda. Kupci pšenice upotrebljavaju klasifikacije da im pomognu pri odluci koju pšenicu kupiti, jer svaka klasa ima svoju upotrebu. Proizvođači pšenice određuju koje klase su najprofitabilnije za proizvodnju u određenom sistemu proizvodnje. Pšenica je široko uzgajana jer daje dobar prinos po jedinici površine, dobro raste i u umereno kratkim sezonama i daje visoko kvalitetno bršno koje se koristi u pekarstvu. Hleba se uglavnom pravi od pšeničnog brašna, ali i od drugih žitarica kao što su raž i zob. I mnoge druge vrste hrane se izrađuju od pšeničnog brašna, što rezultuje velikom potražnjom za žitaricama čak i u zemljama sa znatnijim viškom hrane.

Fusnote
-------

1. ↑  Jorge Dubcovsky and Jan Dvorak, "Genome Plasticity a Key Factor in the Success of Polyploid Wheat Under Domestication", Science 316 [Issue 5853], p. 1862, 29 June 2007
<!--Karta današnjeg Haitija i Dominikanske Republike sa popisom pet glavnih otočnih grupa: Maguana ili Macorix, Magua ili Ciguayo, Marien, etc.-->**Marien**.- pleme američkih Indijanaca koje je obitavalo u istoimenoj provinciji, i vjerojatno govorilo jezikom Arawaka. Peter Martyr drži ih dijelom Bainoa, Swanton, naprotiv za samostalno pleme. Područje Mariena nalazilo se u sadašnjoj Dominikanskoj Republici i sjevernoj obali Haitija od Isabelle do prolaza Windward Passage. O lokalnim grupama nije ništa poznato. 

Kasik (cacique) Guacanagari, jedan od pet s otoka Haiti i vođa provincije Marien. Guacanagari je uz darove ljubazno primio Kolumba i u posljednjem mjesecu 1492. pozvao ga u svoju rezidenciju. Godine 1493. susjedni kasik (Caonabo) sa svojim Macorixes Indijancima napao je utvrdu La Navidad i masakrirao garnizon. Guacanagari je pomogao Španjolcima u obrani, ali mu je zbog toga spaljeno selo. Kada se Kolumbo vratio na svom drugom putovanju Guacanagari odbija sudjelovati u Caonabovom planu 1494. uništenja stranih došljaka, pa navlači na sebe gnjev ostalih kasika. On izvještava Kolumba o tajnom planu i pomaže mu u ekspediciji protiv Indijanaca u trećem mjesecu 1495. Navukavši na sebe mržnju svih otočnih kasika pobjegao je u planine gdje je i umro.

Vanjske poveznice
-----------------

* The Indian Tribes of North America
* Dominican Republic History
* Guacanagari
**Mariehamn** (fin. *Maarianhamina*) je glavni grad Ålanda, autonomnog i demilitariziranog švedskog arhipelaga u Finskoj. Mariehamn je sedište Vlade i Parlamenta Ålanda, a u njemu živi i 40% ukupnog broja stanovnika arhipelaga. Kao i ostatak Ålanda i u Mariehamnu je švedki jedini službeni jezik u kojemu oko 88% stanovništva govori švedski kao materinji jezik.

Historija i geografski položaj
------------------------------

gradska luka
Grad je dobio ime po ruskoj carici Mariji Aleksandrovnoj, supruzi cara Aleksandra II. Grad je osnovan 1861. oko sela Övernäs. Grad je smešten u uvali i u njoj se nalaze dve luke koje se ne lede u većem delu godine. Zapadna luka je važno međunarodno pristanište za plovilice iz Švedske, Estonije i Finske, naročito zbog posebnog statusa arhipelaga koji ga oslobađa određenih poreznih regulativa koji važe u Evropskom ekonomskom prostoru što omogućava *duty-free* prodaju dobara. 3 kilometra severozapadno od grada (u opštini Jomala) nalazi se i Aerodrom u Mariehamnu.

Kultura i obrazovanje
---------------------

unutrašnjost gradske biblioteke
Grad je sedište većeg broja regionalnih institucija i medija kao što su lokalne novine Ålandstidningen i Nya Åland, nekoliko lokalnih radio stanica i dve privatne televizijske stanice, TV Åland i Åland24 koje su smeštene u blizini grada. U gradu se nalazi i savremena biblioteka, a prva izdavačka delatnost započeta je 1891. godine. U gradu se nalazi i nekoliko građevina projektovanih od strane slavnog finskog arhitekte Larsa Soncka, koji se na arhipelag doselio još kao dete. Nekoliko građevina je projektovao i Hilda Hongell ali je samo deo njih sačuvan do danas. U gradu se nalazi i jedina visokoobrazovna institucija arhipelaga, Ålandski univerzitet primenjenih nauka, koji je osnovan 2003. spajanjem druge dve visoke škole (*Ålands yrkeshögskola* i *Ålands högskola*). U gradu je smješten i Muzej Ålanda osnovan 1963. godine.

Galerija
--------

* Crkva svetog ĐorđaCrkva svetog Đorđa
* 
* Švedski konzulatŠvedski konzulat
* Parlament ÅlandaParlament Ålanda

Gradovi prijatelji
------------------

* Island, Kópavogur
* Norveška, Kragerø
* Estonija, Kuressaare
* Rusija, Lomonosov
* Danska, Slagelse
* Farski otoci, Tórshavn
* Finska, Valkeakoski
* Švedska, Visby

Izvori
------

1. ↑   *"VÄESTÖTIETOJÄRJESTELMÄ REKISTERITILANNE 31.1.2014*, Statistics Finland, 31.1.2014, arhivirano iz originala na datum 2014-06-26, pristupljeno 2014-09-02
2. ↑  Prothero, G.W. (1920). *The Åland Islands*. Kancelarija za vanjske poslove Velike Britanije, Historiografsko odeljenje. str. 5.
3. ↑   *The Åland Islands*, Great Britain. Foreign Office. Historical Section

Vanjske veze
------------

***Mariehamn*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica (`sv`)
* Službena turistička prezentacija (`en`)
* Mariehamn - informacije za putnike na projektu Wikivoyage (`en`)
* Plan grada (`en`)
* Mariehamn. Tourist route Arhivirano 2008-10-27 na Wayback Machine-u (`ru`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 238440038
* LCCN: n81149003
* ISNI: 0000 0004 0385 3404
* GND: 4229233-5
* NKC: ge1136736

 |
**Mariefred** je grad od 3,726 stanovnika, na jugu Švedske. On administrativno podpada pod
Općinu Strängnäs.

Geografske karakteristike
-------------------------

Mariefred leži u Grofoviji Södermanland, na obali Jezera Mälaren udaljen oko 65 km zapadno od Stockholma.

Historija
---------

Mariefred je izrastao u 16. vijeku, oko dvorca Gripsholm, ime je dobio po kartuzijanskom samostanu **Pacis Mariae** (Marijin mir) podignutom 1493. kome je poklonjen i dvorac Gripsholm.

Povelju o statusu grada dobio je 1605. od kralja Karla IX.

Za švedske reformacije srednjovjekovni dvoracGripsholm je 1526. u ime države konfiscirao kralj Gustav I Vasa, i ubrzo srušio da bi na njegovom mjestu počeo graditi 1537. novi renesansni dvorac.

Tokom 16. vijeka Mariefred se prostirao po lokalitetu Gammelgården, to je bilo svega par kuća i gospodarskih zgrada oko dvorca. 
Mariefred je ostao vrlo mali grad, čija je egzistencija bila vezana uz dvorac Gripsholm. 

Tek oko 1770. je Mariefred prošao brojku od 500 stanovnika, u isto vrijeme kralj - Gustav III povećao je interes za Gripsholm, otvorivši u njemu kraljevsku destileriju.

Ekonomija Mariefreda se tokom 19. vijeka uglavnom bazirala na lokalno orijentiranom zanatstvu i poljoprivredi po okolici. Zbog tog je sporo rastao sa brojem stanovnika, tako da je tek 1890. prvi put preskočio brojku od 1000 stanovnika. 
Stanje se nije bitnije promjenilo ni tokom 20. vijeka.

Izvori
------

1. 1 2 3  „Sweden: Södermanland" (engleski). City population. Pristupljeno 09. 06. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Mariefreds historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 09. 06. 2015.

Vanjske veze
------------

***Mariefred*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Riddardagarna i Mariefred* (`sv`)
Koordinate: 42° 05′ 01" SGŠ, 21° 03′ 41" IGD

**Pršovce** (mak. *Pršovce*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Pršovce pripada opštini Tearce.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Pršovce je smešteno u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Tetova, naselje je udaljeno 12 km severno.

Pršovce se nalazi u donjem delu istorijske oblasti Polog. Naselje je položeno na severozapadnom obodu Pološkog polja. Istočno od naselja pruža se polje, a zapadno se izdiže Šar-planina. Nadmorska visina naselja je približno 550 metara.

Klima u naselju je umereno kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Pršovce je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 2.516 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (99%).

Većinska veroispovest je islam.

Vidi još
--------

* Opština Tearce

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Pršovce*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.tearce.gov.mk Zvanična stranica opštine Tearce

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Tearce |
| --- |
| **Tearce** • 
Brezno •
Varvara •
Glođi •
Dobrošte •
Jelošnik •
Lešok •
Neprošteno •
Nerašte •
Odri •
Prvce •
Pršovce •
Slatino |  |
| Osobni podaci |
| --- |
| IME | Psametih III |
| ALTERNATIVNA IMENA | Psamtik III |
| KRATAK OPIS |  |
| DATUM ROĐENJA | {{{Datum rođenja}}} |
| MJESTO ROĐENJA | Drevni Egipat |
| VRIJEME SMRTI |  |
| MJESTO SMRTI | Drevni Egipat |

**Psamtik**, **Psametih** ili **Psametik III** je bio posljednji egipatski faraon 26. dinastije. Većina podataka o njegovom životu se temelji na Herodotovoj *Historiji*.

Psametih je bio sin faraona Amasisa II i jedne od njegovih žena po imenu Takheta. Oca je naslijedio 526. pne. a i sam je imao ženu i sina čija imena nisu poznata. 

Amasis je posljednje godine života proveo pripremajući Egipat na obranu od perzijske najezde. Ona je započela kada je perzijski car Kambiz II zaključio kako je Egipat jedino nezavisno kraljevstvo osim Perzije na svijetu, i to nekoliko mjeseci nakon Amasisove smrti.

Amasis se, nastojeći odbiti Perzijance, oslanjao na savezništvo s grčkim polisima, odnosno grčke najamnike u svojoj vojsci. Mladi i neiskusni Psametih, međutim, to nije znao iskoristiti. Kada je Kambiz sa svojom vojskom pokrenuo pohod na Egipat, Polikrat sa Samosa se priključio Perzijancima, a Fan iz Halikarnasa prebjegao Kambizu.

Godine 525. pne. je kod Peluzija došlo do odlučujuće bitke. U njoj su Egipćani teško poraženi, te se Psametih s ostacima svoje vojske povukao na jug u Memfis. Tamo je nakon kraće opsade zarobljen, a Kambiz mu je nakon toga dao pogubiti sina. Sam Psametih je u lancima odveden u Susu gdje se ispočeka s njime dobro postupalo. Kada je otkriveno kako kuje zavjeru protiv Kambiza, pogubljen je.

Eksterni linkovi
----------------

* Cartouche of Psammetichus
* Herodotus histories


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Amasis II** | **Faraon Egipta**526–525. pne. | Slijedi:**Kambiz II** |

***Psametih III*** na Wikimedijinoj ostavi
**Lažni Neron** ili **Pseudo-Neron** je naziv za nekoliko osoba koje su se na prostoru Rimskog Carstva između ljeta 69. i 89. godine izdavale za cara Nerona, svrgnutog i prisiljenog na samoubistvo godine 68. Historijski izvori u konkretnim slučajevima spominju tri osobe:

* Prvi Pseudo-Neron, rodom iz Ahaje u današnjoj Grčkoj, koji je ljeti 69. okupio sljedbenike među vojnim dezerterima te kraće vrijeme stvorio uporište na otoku Kitnos u Kikladima; brzo je uhvaćen i pogubljen od strane guvernera Kornelija Asprene;
* Terencije Maksim ili Drugi Pseudo-Neron (? - 81?), rodom iz Ponta u Maloj Aziji, koji je zahvaljujući vještom sviranju lira|lire i izuzetnom fizičkom sličnošću s bivšim carem okupio veliki broj sljedbenika te pokušao preuzeti vlast uz pomoć partskog kralja Artabana III; pogubljen nakon što je Artaban shvatio da ima posla sa varalicom;
* Treći Pseudo-Neron koji je također pokušao doći na vlast uz pomoć Parta i njihovog kralja Pakora II, je 88/89. izručen caru Domicijanu.

Brojnost lažnih Nerona, kao i glasine, odnosno proročanstva koja su se tumačila kao najava Neronovog povratka na vlast su doprinijele da se među Rimljanima, pogotovo nižim slojevima, proširi uvjerenje kako Neron nije mrtav i da će se jednog dana vratiti na carsko prijestolje; to je uvjerenje, sudeći po sv. Augustinu, bilo rašireno čak i u 4. vijeku. Moderni historičari vjeruju da je poslužilo i kao inspiracija za Knjiga otkrovenja|Knjigu otkrovenja, odnosno kršćanski koncept Antikrista.

Motiv lažnog Nerona je poslužio njemačkog književniku Lionu Feuchtwangeru da 1935. napiše roman *Lažni Neron* (Der falsche Nero) koji se smatra jednom od prvih književnih djela inspiriranih dolaskom na vlast Adolfa Hitlera.
**Sabor u Akvileji 381.** je bio crkveni sinod, odnosno skup kršćanskih biskupa održan u Akvileji u septembru 381. u nastojanju da se konačno prekine arijanski spor. Sazvao ga je zapadni car Gracijan kako bi se "okončale kontradikcije u kršćanskom nauku"; stvarni pokretač je bio milanski biskup Ambrozije koji je na Gracijana imao značajan uticaj, te nastojao suzbiti arijanstvo. Sinodom je formalno predsjedao Valerijan, biskup Akvileje. Na sinod su pozvani arijanski biskupi Paladije od Racijarije i Sekundijan od Singidunuma; Paladije je došao, iako je osporavao nadležnost sabora, s obzirom da su na njemu sudjelovali samo biskupi iz zapadnog dijela Carstva. On i Sekundijan su, međutim, jednoglasno proglašeni hereticima i anatemizirani. Paladije se pokušao žaliti Teodoziju, koji je vladao istočnim dijelom Carstva, ali je i on bio nesklon prema arijancima, a što će doći do izražaja na iste godine održanom Prvom carigradskom saboru.

Vanjske veze
------------

* Proceedings of the council, among the letters of Ambrose
* „Councils of Aquileia". *Catholic Encyclopedia*. New York: Robert Appleton Company. 1913.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 268874231
* LCCN: n82094404
* SUDOC: 02652421X
* CiNii: DA08958989

 |
**Missing Heart** je njemački eurodance sastav koji su osnovali producenti David Brandes i Felix Gauder.

Historija
---------

Muzička grupa Missing Heart osnovana je 1994. godine, objavom prvog singla "Wild Angels", koji je otpjevala Lyane Leigh. Smatran sporednim projektom grupe E-Rotic, Missing Heart imao je iste producente i pjevače. Za razliku od E-Rotica, koji se uglavnom bavi temama o snošaju, Missing Heart obrađuje romantične teme.

Godine 1995. izlazi drugi singl "Charlene". 1997. izašao je album "Moonlight Shadow", obrada Mikea Oldfielda. Ovu pjesmu nije otpjevala Leigh, nego Elke Schlimbach.

Godine 2000. singl "Charlene" ponovno je snimila nova pjevačica Lydia Pockaj. Nekoliko mjeseci kasnije pojavila se nova verzija "Moonlight Shadow" koju je takođe otpjevala Pockaj. Iste godine izlazi i studijski album "Mystery", ali samo u istočnoj Evropi i Japanu. Singl "Tears in May" tada je preuzet sa albuma "Mystery"; međutim, singl je objavljen samo u Evropi. Ovo je bio najuspješniji singl grupe Missing Heart od osnivanja 1994. godine. Singl je dobio veliku pažnju u Njemačkoj zahvaljujući brojnim TV promocijama, uključujući televizijske kuće VIVA i RTL II. Za ovaj singl snimljen je i spot. U spotu se pojavljuje Manu Moré, glavna glumica. No, pjevačica je Lydia Pockaj, ali ona nije predstavljena u spotu.

Godine 2001. pod etiketom "Apanachee" objavljeni su singlovi "Prison of Passion" i "In Aeternum". Ova dva singla takođe su izdanja sa albuma "Mystery". "Prison of Passion" je uspio napraviti dobre, ali relativno male uspjehe u Evropi. "In Aeternum" je bio veliki hit u Rusiji i Japanu, a u Rusiji je čak bio na vrhu ruskih ljestvica.

Godine 2020. Brandes je digitalizirao album "Mystery", te singlove "Wild Angels", "Moonlight Shadow" i "Tears in May" za streaming i YouTube.

Diskografija
------------

### Muzički album

* 2000 „Mystery"

### Singlovi

* 1994 „Wild Angels"
* 1995 „Charlene"
* 1997 „Moonlight Shadow"
* 2000 „Tears In May"
* 2001 „Prisson Of Passion"
* 2001 „In Aeternum"

Vanjske veze
------------

* Missing Heart on Youtube.com
* Missing Heart on Last.fm
* Missing Heart on Eurokdj
* Missing Heart on Bandcamp.com
* Missing Heart on RateYourMusic.com
* Missing Heart on SoundCloud.com
* Missing Heart on Spotify.com
| Semantički odnos |
| --- |
| Sinonim |
| Antonim |
| Homonim |
| Paronim |
| Meronim |
| Holonim |
| Hiponim |
| Hiperonim |

**Sinonimi** (grč. *synóymos*) leksemi su koji imaju različite izraze, a sadržaj im se potpuno ili djelomično podudara. Dva leksema čiji se sadržaj djelomično ili potpuno semantički podudara nazivamo **sinonimskim parom**, a ako je leksema više, govorimo o **sinonimskom nizu**.

Istoznačenica
-------------

**Istoznačnice** su sinonimi koji su međusobno zamjenjivi u svim kontekstima. To su dva različita denotativna izraza koja imaju isti sadržaj. Potpunih je istoznačnica vrlo malo, a većinom se radi o posuđenici i odgovarajućem hrvatskome parnjaku, pri čemu prednost uvijek imaju hrvatski parnjaci.

* *prvoslovka* - akrostih
* *premetaljka* - anagram
* *ljekarna* - apoteka
* *zagonetka* - enigma
* *zagonetaštvo* - enigmatika
* *računalo* - kompjuter
* *jezikoslovlje* - lingvistika
* *obrtaljka* - palindrom
* *sustav* - sistem
* *težnja* - tendencija

Bliskoznačnica
--------------

**Bliskoznačnica** su sinonimi koji su međusobno zamjenjivi samo u nekim kontekstima, a naziva ih se i djelomičnim sinonimima. Dva su sinonima također bliskonačnice ako im je opseg sadržaja različit.

**Kontaktni sinonimi** jesu od kojih jedan ne pripada standardnome jeziku, nego žargonu, slengu, narječju, dijalektu ili kolokvijalnom govoru.

* *rajčica - paradajz, pomidora*
* *magarac - osel, kenjac, tovar*
* *jastuk - vanjkuš, kušin*
* *zaimača, kutlača - šeflja, kacijola, grabilica*
* *jedinica - kolac, komad, kulja, kec, sulja (žargon)*

Raširenost sinonima
-------------------

**Općejezični (samostalni) sinonimi** oni su sinonimi koji su poznati većini govornika.

**Individualni (kontekstualni) sinonimi** oni su sinonimi koji postoje samo u određenome kontekstu te su najčešće dio stvaralaštva nekog pisca.
**Zajedno možemo sve – Aleksandar Vučić** je politička koalicija u Srbiji, na čijem je čelu Aleksandar Vučić, predsednik Srpske napredne stranke.

Posle političkog razlaza Vojislava Šešelja i Tomislava Nikolića, poslanici SRS-a koji su prišli Nikoliću osnovali su zajedno sa njim poslanički klub "Napred Srbijo". Srpska napredna stranka je formirana nekoliko meseci posle parlamentarnih izbora 2008. godine, odvajanjem velikog broja članova Srpske radikalne stranke, na čelu sa Nikolićem. Krnji SRS je insistirao na pravu da zadrži sve mandate osvojene na izborima, koje je zvanično osporeno, tako da je SNS ostao u skupštini sve do okončanja njenog mandata. Koaliciju čine Srpska napredna stranka, Nova Srbija, Pokret snaga Srbije, Pokret socijalista, Bošnjačka narodna stranka, Romska partija, Narodna seljačka stranka, Demokratska partija Makedonaca, Asocijacija malih i srednjih preduzeća i preduzetnika Srbije, Pokret vlaškog ujedinjenja, Pokret privredni preporod Srbije i Udruženje izbeglica u Srbiji. Najavljeno je da će Tomislav Nikolić biti njihov kandidat za premijera. Republička izborna komisija je proglasila ovu listu 20. marta.
Mural posvećen sloganu, Sankt Peterburg
**„Proleteri svih zemalja, ujedinite se!"** (nem. *Proletarier aller Länder vereinigt Euch!*) je jedan od najpoznatijih komunističkih uzvika, koji se prvi put pojavio u „Кomunističkom manifestu" (1848) Кarla Marksa i Fridriha Engelsa.

Ovaj slogan bio je državno geslo Saveza Sovjetskih Socijalističkih Republika (rus. *Proletarii vseh stran, soedinяйtesь!*), a bio je prisutan na svim grbovima sovjetskih republika i njihovih autonomnih jedinica, te na naslovnicama većine sovjetskih novinskih glasila. Ovo je bio popularan uzvik na Drugom kongresu Кominterne 1920. godine. Lenjinova varijacija na slogan bila je "Radnici i ugnjeteni narodi i nacije svih zemalja, ujedinite se!". 

Neke socijalističke i komunističke partije ga i dalje koriste za svoje geslo. Uobičajeno je i njegovo uzvikivanje tokom radničkih štrajkova i protesta.

Na mnogim zastavama Кomunističkih partija, uključivo i SКJ, taj slogan je bio i ispisan. 

Ova parola u doba vladavine SКJ nije bila posebno popularna jer se iz nje, u Jugoslaviji, prepoznavao hegemonizam КP Sovjetskog Saveza.

Po nekim izvorima, Marx je parolu preuzeo iz knjige  socijalističke spisateljice i aktivistkinje Flore Tristan iz 1843, gdje se pojavila pet godina prije Komunističkog manifesta.

Izvori
------

1. ↑  „May Day celebrated on both sides of Line of Control". socialistworld.net. 06/05/2008. Arhivirano iz originala na datum 2010-06-12. Pristupljeno 8.1. 2012.
2. ↑  *L’Union ouvrière* (1843-1844): « Prolétaires, unissez-vous ! »

Spoljašnje veze
---------------

***Proleteri svih zemalja, ujedinite se!*** na Wikimedijinoj ostavi

* „Кomunistički manifest" - glava 4; Marks i Engels
|  |
| --- |
|  |

**Provincija Venezuela** (španjolski: *Provincia de Venezuela*) ili **Provincija Caracas** (španjolski: *Provincia de Caracas*) bila je, inicijalno, provincija Španjolskog Imperija (1527. – 1824.), a kasnije i Velike Kolumbije (1824. – 1830.) te nezavisne Venezuele (1830. – 1864.); jedini izuzetak u ovoj kronologiji predstavlja *Klein-Venedig*, njemačka uprava nad provincijom (1528. – 1546.) koju je svojim teritorijalnim ustupkom bankarskoj obitelji Welser omogućio španjolski kralj.

Korijeni ove provincije sežu u 1527. godinu, kada je prvi guverner, Juan Martínez de Ampiés, osnovao grad Santa Ana de Coro. Coro je do 1546. godine bio upravno središte provincije, međutim ono je tada preseljeno u El Tocuyo, gdje je ostalo do 1577. godine, kada je konačno preseljeno u Caracas; to preseljene proveo je guverner Juan de Pimentel. Granice provincije inicijalno su definirane prema obalnom području i to kroz sjevernu granicu s provincijom Margarita, međutim do kraja XVII. vijeka su, preko drugih provincija, definirane i ostale granice - Nova Andaluzija omogućila je definiranje istočne granice, provincija Gvajana one na jugu, dok je fluidnu granicu na zapadu činila provincija Maracaibo (zapadna granica konačno je definirana tek u XVIII. vijeku). 

Provincija je većinu svoga postojanja u sklopu Španjolskog Imperija bila pod upravom Kraljevske audijencije u Santo Domingu; dva izuzetka bila su periodi od 1717. do 1723. kada je stavljena pod upravu novoformiranog Vicekraljevstva Nova Granada, te od 1777. godine, kada je stavljena pod upravu Generalne kapetanije Venezuele. Uprava u Santo Domingu konačno je izgubila svoju moć 1786. godine, kada je formalno osnovana Kraljevska audijencija u Caracasu. Do osnivanja generalne kapetanije, provincijom je upravljao guverner, međutim njegove su ovlasti kasnije prenesene na generalnog kapetana. 

Godine 1811. ova provincija bila je jedna od sedam (od ukupno deset) u sklopu Generalne kapetanije Venezuele što su potpisale Venezuelansku deklaraciju nezavisnosti. Tokom rata za nezavisnost, provincija je postala dio Velike Kolumbije te je inkorporirana u departman koji je obuhvaćao cijelu bivšu generalnu kapetaniju. Godine 1824. provincija je ponovo uspostavljena, mada u manjem teritorijalnom opsegu, u sklopu novog departmana. Kada je 1830. godine Venezuela proglasila nezavisnost, provincija je zadržala svoj status, sve do 1864. godine, kada je, nakon Saveznog rata, ukinuta zbog administrativne reforme i osnivanja saveznih država.
***Sinopterus*** ("kinesko krilo") bio je rod pterosaura pterodaktiloida iz porodice Tapejaridae koji je nastanjivao područje Formacije Jiufotang u Liaoningu (Kina) tokom aptija (donja kreda). Priključene su mu tri vrste, mada se obično samo dvije smatraju važećim. *Sinopterus* je poznat po svojoj proporcionalno velikoj lubanji, zašiljenim kljunom kao kod ptica, dugoj koštanoj kresti koja počinje sa visokom premaksilarnom kosti i proteže se nazad sredinom lubanje da bi formirala vrh iznad stražnjeg kraja lubanje. Također nije imao zube.

Opis i klasifikacija
--------------------

Odljev holotipa *S. dongi*
Fosilni skelet
Nomenklaturni tip, *S. dongi*, zasniva se na IVPP V13363, povezanom, gotovo potpunom skeletu. Lubanja te jedinke duga je 17 centimetara, a raspon krila se procjenjuje na 1,2 metra. Autori su sugerirali da je bio svejed i naglasili da je on prvi zabilježeni tapežarid pronađen izvan Brazila, kao i najraniji i sa najpotpunijim skeletom.

Drugu vrstu, *S. gui*, 2003. su imenovali Li, Lü i Zhang na osnovu BPV-077, još jednog gotovo potpunog skeleta iz Formacije Jiufotang. Navodno se razlikovao od *S. dongi* prije svega po svojoj manjoj veličini (bio je upola manji) i sraslim ramenim pršljenima, mada je kasnije dokazano da oni nisu bili srasli. Većina kasnijih istraživanja pokazala je da bi *S. gui* mogao jednostavno biti mlađi primjerak *S. dongi*.

Treća vrsta, *S. jii*, priključena je rodu *Sinopterus* 2007. godine. Naziv su joj prvi dali Lü & Yuan 2005. i prozvali je nomenklaturnim tipom novog roda, kojeg su nazvali *Huaxiapterus*. Međutim, dva naknadna istraživanja 2007. i 2011. pokazala su da je *H. jii* bio u bližem srodstvu sa *Sinopterusom* nego drugim dvijema vrstama također priključenim rodu *Huaxiapterus*, "*H.*" *corollatus* i "*H.*" *benxiensis*. Obije grupe istraživača zaključile su da se *Huaxiapterus jii* stoga treba reklasificirati kao *Sinopterus jii* i da dvijema vrstama "*Huaxiapterusa*" treba novi naziv roda.

Izvori
------

1. ↑  Wang, X. and Zhou, Z. (2003). A new pterosaur (Pterodactyloidea, Tapejaridae) from the Early Cretaceous Jiufotang Formation of western Liaoning, China and its implications for biostratigraphy. Arhivirano 2007-10-27 na Wayback Machine-u *Chinese Science Bulletin* **48**:16-23.
2. ↑  Li, J. Lü, J. and Zhang, B. (2003). A new Lower Cretaceous sinopterid pterosaur from the Western Liaoning, China. *Acta Palaeontologica Sinica* **42**(3):442-447.
3. 1 2  Kellner, A.W.A. and Campos D.A. (2007). "Short note on the ingroup relationships of the Tapejaridae (Pterosauria, Pterodactyloidea)." *Boletim do Museu Nacional*, **75**: 1-14.
4. 1 2  Pinheiro, F.L. Fortier, D.C. Schultz, C.L. De Andrade, J.A.F.G. and Bantim, R.A.M. (in press). "New information on *Tupandactylus imperator*, with comments on the relationships of Tapejaridae (Pterosauria)." *Acta Palaeontologica Polonica*, in press, available online 03 Jan 2011. DOI:10.4202/app.2010.0057

Vanjske poveznice
-----------------

* *Sinopterus* Arhivirano 2007-09-23 na Wayback Machine-u na The Pterosauria
*Za ostala značenja, v. Sin (razvrstavanje).*

**Sin** je muški potomak roditelja.

Osim nekoliko nacija (npr Jevreji) sin se smatra naslednikom porodičnog imena, kao i imetka. Porodične veze su definisane pre svega po muškoj liniji. Većina prezimena na području bivše Jugoslavije je nastala po muškom a ne ženskom pretku.

Sin kao muško dete se kod većine naroda smatra kao veći dobitak u odnosu na ćerku. Kod nekih naroda čak se ženska deca ubijaju.

Kod nekih naroda, postoji običaj da se prave deca do god se ne dobije barem jedan sin. 

Kod naroda gde postoji krvna osveta, ista se odnosi samo na muške potomke.

Postoji i običaj da je prvom muškom detetu namenjena kruna tj. nasledstvo carevine, kraljevine, kneževine... No i pored toga u Evropi postoji više kraljevina gde su žene nosioci vlasti. Dobar primer je Kraljica Velike Britanije Elizabeta II. 

Tendencija "što više sinova" je izražena i kod ratničkih naroda, jer se time dobijaju novi, budući vojnici.

Čak i u religijama prednost se daje muškom potomku. U hrišćanstvu to je npr. Božiji sin Isus Hristos. Postoji u gotovo svim religijama neravnopravnost žena u odnosu na muškarce. Zabranjen im je pristup u određene bogomolje ili određene delove bogomolja, ili čak na određene teritorije npr. Sveta gora u Grčkoj.

Vidi još
--------

* Rodbina

***Sin*** na Wikimedijinoj ostavi
Tradicionalno korištenje pluga u engleskom Hampshireu.
**Plug** je vrsta oruđa kojim se ore tlo. 

Glavni dijelovi su lemeš ili ralo, koje služi za vodoravno rezanje brazde; crtalo ili nož, za okomito rezanje brazde, te ogrnjača ili daska, za prevrtanje drobljene brazde.

Historija
---------

Plug se razvio iz ručnog rala i motike još u neolitu na području Mezopotamije. U 2 tisućljeću upotrebljavao se u sjevernoj Italiji i južnoj Švedskoj, a u 1. tisućljećuna čitavom području Sredozemlja, u istočnoj Europi i Kini. Amerika, južna Afrika, Australija i Oceanija nisu poznavale plug sve do europske kolonizacije. Prvi plugovi su bili izrađeni od drva, za vuču je služila stoka (vol, bivol, deva, jak, konj). Njime se moglo orati većinom samo rahlo nizinsko tlo jer su bili lagani i krhki. Iako su već antički narodi okivali plugove, tek je 18. stoljeće donijelo znatan napredak u njihovoj konstrukciji. Pojedini dijelovi se zamjenjuju dijelovima od kovanog željeza. U 19. stoljeću prevladavaju čelični plugovi tvorničke proizvodnje, kod kojih se za vuču upotrebljavaju strojevi. Danas se izrađuju jednobrazdni, dvobrazdni i višebrazdni plugovi koji se uglavnom koriste za traktorsku vuču. Osim lemešnog pluga, upotrebljavaju se i tanjurasti, kod kojih ulogu lemeša i crtala obavljaju tanjuri vrlo oštrog ruba.

***Plug*** na Wikimedijinoj ostavi
**Policija misli** (engleski: ; novogovor: *Thinkpol*) je tajna policija fiktivne države Oceanije, opisana u Orwellovom romanu *1984*. Predstavlja dio Ministarstva ljubavi i njen glavni zadatak je potpuni nadzor i eliminacija svih podanika koji bi mogli predstavljati potencijalnu opasnost po vladajući režim Ingsoca. U tu se svrhu služi konceptom tzv. zlomisli, odnosno "zabranjenih misli" čije je posjedovanje doslovno da netko stekne status državnog neprijatelja i bude eliminiran. Na raspolaganju su joj ne samo ovlasti nad stanovništvom koje nema nikakvih prava, nego i najsuvremenija dostignuća tehnologija i psihologije koja pružaju maksimalni nadzor. 

Policija misli operira pomoću teleekrana, odnosno kamera smještenih u stanove članova Partije, a koji bilježe svaku riječ i gestu, koja se kasnije pažljivo analizira. Osim tih, koriste se i tradicionalne policijske metode kao što je široka mreža doušnika, ali i agenata provokatora koji ponekad čak stvaraju lažne pokrete otpora kako bi eliminirale potencijalne nezadovoljnike. Policija misli je najviše orijentirana na nadzor članova Vanjske partije koji čine oceanijsku srednju klasu, dok se među prolovima uglavnom nastoje identificirati i preventivno eliminirati samo oni najinteligentniji koji bi eventualno mogli voditi pobunu. Kada se potencijalni neprijatelji uhapse, odvode se u zgrade Ministarstva ljubavi gdje se podvrgavaju mučenju i pranju mozga kako bi se od njih iznudile javna priznanja o neprijateljskoj djelatnosti i molbe za milost, čime se eliminira mogućnost da postanu mučenici.

O'Brien, jedan od ključnih likova romana, je istovremeno i član Unutrašnje partije i pripadnik Policije misli.

Kao i mnogi drugi izrazi u romanu, tako je i Policija misli ušla u široku upotrebu, najčešće kao pežorativni izraz kojim se označavaju pojedinci i institucije koje raznim sredstvima nastoje iz javne rasprave ukloniti stavove i ideje koji se smatraju "problematičnima".

| * p
* r
* u
*Hiljadu devetsto osamdeset četvrta* Georgea Orwella |
| --- |
| Likovi | 
* Winston Smith
* Julia
* O'Brien
* Big Brother
* Emmanuel Goldstein

 |
| Mjesta | 
* Države u *1984*
* Oceanija
* Eurazija
* Istazija
* Aerodromska pista Jedan
* Soba 101

 |
| Klase | 
* Uža Partija
* Šira Partija
* Prolovi
* Bratstvo

 |
| Ministarstva | 
* Ministarstvo ljubavi
* Ministarstvo mira
* Ministarstvo obilja
* Ministarstvo istine

 |
| Koncepti | 
* Ingsoc
* Novogovor
* Dvomisao
* Dobromisao
* Dva + dva = pet
* Zlomisao
* Policija misli
* Telekran
* *Teorija i praksa oligarhijskog kolektivizma*
* Dva minuta mržnje
* Tjedan mržnje
* Prolefeed
* Ne-ličnost

 |
| Adaptacije | 
* američka TV-drama 1953.
* BBC-jeva TV-drama 1954.
* film iz 1956.
* Diamond Dogs
* Appleova reklama
* film iz 1984.
* parodija iz 1999.
* opera iz 2005.

 |
| Uticaj | *Nineteen Eighty-Four* u popularnim medijima |
**Ponte** (akronim **R. V**) je peti od 22 riona talijanskog glavnog grada Rima, koji leži na lijevoj obali Tibera. Svoje ime (dosl. most) dobio je po mostu Sant'Angelo koji povezuje rione Ponte s rionom Borgo. Njega je 134. sagradio car Hadrijan da lakše dođe do svoje grobnice koja se tad još gradila (današnja Anđeoska tvrđava). Sve do 1586. most Sant'Angelo bio je dio Ponta, no tada je papa Siksto V. pomaknuo granice pa se od tada most nalazi u rionu Borgo.

Historija
---------

Za Antičkog Rima Ponte je bio tadašnji IX rione *Circus Flaminius*. Tokom 16. vijeka kroz Ponte su često prolazile procesije s osuđenicima na smrt koje su vješali na trgu ispred tvrđave Sant'Angelo. U isto vrijeme tu su podizane brojne renesansne palače kojima su se divili hodočasnici na putu za Vatikan. U Pontu su otvorene prve rimske banke koje su osnivali doseljenici iz Toskane, takva je bila i porodica Chigi iz Siene koja je odigrala veliku ulogu u historiji Rima.

Ponte je u svom današnjem obliku službeno postao rione 18. maja 1743. kada ga je takvim potvrdio papa Benedikt XIV.

Izvori
------

1. 1 2  „Territorio Roma Capitale" (talijanski). Roma. Pristupljeno 9. 4. 2018.
2. 1 2 3 4   „*Rione Ponte*" (talijanski). Visit Lazio. Pristupljeno 11. 4. 2018.
3. ↑   „*Rione Ponte*" (talijanski). Roma. Pristupljeno 11. 4. 2018.
4. ↑   „*Ponte*" (talijanski). RomaSegreta. Pristupljeno 11. 4. 2018.

Vanjske veze
------------

***Ponte (regija u Rimu)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ponte* (`it`)

| * p
* r
* u
Rajoni Rima |
| --- |
| I - Monti • II - Trevi • III - Colonna • IV - Campo Marzio • V - Ponte • VI - Parione • VII - Regola • VIII - Sant'Eustachio • IX - Pigna • X - Campitelli • XI - Sant'Angelo • XII - Ripa • XIII - Trastevere • XIV - Borgo • XV - Esquilino • XVI - Ludovisi • XVII - Sallustiano • XVIII - Castro Pretorio • XIX - Celio  • XX - Testaccio • XXI - San Saba • XXII - Prati |
**Maovice** su selo u Splitsko-dalmatinskoj županiji i dio su gradskog područja grada Vrlike, udaljenog cc 4,5 km, imaju 494 stanovnika, koji su većinom Hrvati.

Nalaze se na 640 – 700 m nadmorske visine na platou plodnog Maovičkog polja zapadno od grada Vrlike, na cesti prema Drnišu, okruženo sjevernim obroncima planine Svilaje.

Maovice se sastoje od Gornjih Maovica i Donjih Maovica.

Povijest
--------

Iako naselje postoji odavno, značajnije naseljavanje područje Maovica počinje u 17. stoljeću. Od 1869. – 1889. naselje nosi naziv *Mahovice*, a od 1890. – 1910. *Mavice* tek poslije u jeziku se zbog izgovora formirao naziv koji se uvrežio do dandanas Maovice.

U selu se nalazi rimokatolička crkva svetog Jure koja datira iz 1901. a sagrađena je na temeljima starohrvatske crkve od koje su vidljivi samo ostaci. Sadašnja crkva je građevina dimenzija 15 m x 8 m sa oltarnim suženjem dimenzija 4,5 m x 6 m na kojoj je nadodan novoizgrađeni zvonik. Od 1981. godine u selu je i pravoslavni hram Sv. velikomučenice Nedjelje.

U NOB-u tijekom Drugog svjetskog rata sudjelovalo je 137 stanovnika.

Sredinom 20. stoljeća Maovice broje oko 1.500 stanovnika, ali zbog odlaska na obrazovanje i rad u susjedne gradove došlo je do raseljavanja, a koje je kulminiralo u domovinskom ratu kada je selo bilo pod okupacijom Republike Srpske Krajine gotovo četiri godine. Selo je oslobođeno 6. kolovoza 1995. drugog dana Oluje, oslobodilačke akcije HV.

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika naselja Maovice za razdoblje od 1857. do 2001.***

Izvori
------

1. ↑  „Hram od 1981. godine". Arhivirano iz originala na datum 2013-01-25. Pristupljeno 2014-07-26.
2. ↑  Pravoslavni hram u Maovicama
3. ↑  Iz povijesti Dalmacije (str. 122) - Bernard Stulli ISBN 86-7397-073-3
4. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Maovice** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Vrlike |
| --- |
| Garjak • Ježević • Koljane • Kosore • Maovice • Otišić • Podosoje • Vinalić • Vrlika |
Puhački orkestara grada Pule u dvorištu crkve sv. Antuna.
**Puhački orkestar grada Pule** je simfonijski orkestar osnovan 1993. godine. Član je istoimene udruge koja ima sjedište u Rojcu u Puli.

Repertoar Puhačkog orkestra je zahtjevan, bogat i stilski raznolik. Posebnu kvalitetu orkestru daju petnaest članova vrsnih solista. Ljubav prema glazbi, dobra organizacija rada, stručnost dirigenata Ante Dobronića i Branka Okmace, prostor u kojem se svakodnevno vježba i posebno briga o mladim članovima, dali su i rezultate - od svog osnutka do danas orkestar je značajan kulturni činitelj u Puli, Istri i Hrvatskoj. 

Puhački je orkestar i jedan od najboljih takvih orkestara u zemlji što potvrđuju osvojene zlatne plakete na natjecanju puhačkih orkestara Republike Hrvatske. 

Dosad je izvedeno više od 330 nastupa, protokolarnih, promenadnih i svečanih koncerata, uz sudjelovanje poznatih pulskih solista.

Vanjske poveznice
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Puhački orkestar grada Pule** |

* Puhački orkestar grada Pule Arhivirano 2010-10-21 na Wayback Machine-u
**Model European Union** je simulacija donošenja političkih odluka na europskoj razini. U Zagrebu se održava na godišnjoj bazi od 2013. godine, a organizira ga udruga HERMES.

O projektu
----------

Model European Union je simulacija donošenja političkih odluka na europskoj razini. MEU je koncipiran kao specifična radionica unutar koje se studentima pruža iskustvo „iz prve ruke" o načinu funkcioniranja institucija Europske Unije i time omogućuje bolje razumijevanje zakonodavstva Europske Unije. Oponašajući rad europskih institucija, simulacija je vođena s ciljem poticanja interesa među studentima za aktivnim traženjem odgovora na pitanja o implikacijama članstva u EU za državu članicu umjesto ograničavanja na pasivne primatelje poluinformacija i predrasuda. Također, studentima se kroz interaktivni način učenja omogućava razvijanje komunikacijskih odnosno pregovaračkih vještina, unaprijeđenje javnog govorništva i diplomatskog ponašanja.

Tokom simulacije sudionici raspravljaju o konkretnom prijedlogu propisa čiji je nacrt izradila Europska komisija te kao članovi Europskog parlamenta ili članovi Vijeća Europske unije predlažu izmjene danog prijedloga i glasaju za ili protiv njegove konačne verzije.

Povijest
--------

Zagrebačka simulacija je koncipirana po uzoru na već postojeći Model European Union koji se održava niz godina u Strasbourgu. Prvi zagrebački Model zaživio je u vremenu u kojem je Hrvatska bila na putu prema punopravnom članstvu u Europskoj uniji, u siječnju 2013. godine.

MEUZ 2013 je okupio 46 sudionika – od toga 24 u ulozi zastupnika u Europskom parlamentu te 20 u ulogama ministara u Vijeću Europske unije. Projekt je bio organiziran od strane Hrvatske edukacijske i razvojne mreže za evoluciju sporazumijevanja (HERMES) dok su partneri na projektu bili nevladina udruga Bringing Europeans Together Association (BETA) te studentska udruga Pravnik s Pravnog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu uz službenu podršku Ministarstva vanjskih i europskih poslova, kao i podršku Delegacije EU u Hrvatskoj te Pravnog fakulteta u Zagrebu.

MEUZ 2014
---------

Model European Union 2014. održan je nekoliko mjeseci nakon ulaska Hrvatske u Europsku uniju, krajem veljače 2014. godine. Konferenciju je ponovno organizirala Hrvatska edukacijska i razvojna mreža za evoluciju sporazumijevanja (HERMES) dok je partner na projektu nevladina udruga Bringing Europeans Together Association (BETA). Novi partneri u organizaciji projekta su studentska udruga Ekonomskog fakulteta u Zagrebu Hrvatska studentska asocijacija (HSA), Zagrebačka debatna unija i A.D.E.L. Ukupni broj studenata sudionika na simulaciji bit će 108 - od toga 28 „ministara" u Vijeću Europske Unije, 60 „zastupnika" u Europskom parlamentu, 10 novinara i 10 lobista.
Koordinate: 41° 22′ 30" SGŠ, 22° 50′ 19" IGD

**Mokrijevo** (mak. *Mokrievo*) je naselje u Republici Makedoniji, u krajnje jugoistočnom delu države. Mokrijevo je u sastavu opštine Novo Selo.

Prirodni uslovi
---------------

Mokrijevo je smešteno u krajnje jugoistočnom delu Republike Makedonije, blizu državne tromeđe sa Grčkom i Bugarskom (10 km jugoistočno od sela). Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 20 kilometra istočno.

Naselje Mokrijevo se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno na jugoistočnom obodu Strumičkog polja, na mestu gde se ono izdiže u prva brda, koja ka jugu prelaze u planinu Belasicu. Nadmorska visina naselja je približno 360 metara. 

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Mokrijevo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 1.211 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%), a ostalo su mahom Srbi.

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.novoselo.gov.mk Zvanična stranica opštine Novo Selo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Novo Selo |
| --- |
| **Novo Selo** • 
Badolen • 
Bajkovo • 
Barbarevo • 
Borisovo • 
Draževo • 
Zubovo • 
Kolešino • 
Mokrijevo • 
Mokrino • 
Novo Konjarevo • 
Samuilovo • 
Smolari • 
Staro Konjarevo • 
Stinik • 
Sušica |  |