***Mučnina*** (franc. *La Nausée*) je roman francuskog filozofa Jean-Paula Sartrea, koji je nakon objavljivanja 1938. postao je jednim od glavnih djela egzistencijalizma. Opisuje nekoliko tjedana u ispraznom i besmislenom životu **Antoinea Roquentina** kojeg progoni osjećaj *mučnine*, straha od postojanja.

Djelo je napisano u obliku dnevnika glavnog lika, čime izravno dobivamo uvid u njegova razmišljanja i stanja svijesti. Mučnina gotovo i nema prave radnje, a obiluje filozofskim i esejističkim ulomcima. Bavi se pitanjima smisla života, vremena, slobodne volje, kontingencije, umjetničkog stvaralaštva te odnosa esencije i egzistencije.

Radnja
------

Proputovavši svijetom, Antoine Roquentin se odlučio smjestiti u francuskom gradu Bouvilleu kako bi dovršio svoje istraživanje i knjigu o markizu de Rollebonu, aristokratu iz 18. stoljeća. Radnja se odvija kroz posljednjih nekoliko tjedana njegovog boravka u tom gradu.

Roquentina počinje mučiti neodređeni osjećaj straha i gađenja te odlučuje voditi dnevnik kako bi ga bolje shvatio. Osjećaj, koji kasnije naziva *mučnina*, progoni ga posvuda; isprva mu pokušava pobjeći odlaskom u kavane, među ljude, no uskoro ga i tamo pronalazi. Uviđa da mu je život potpuno besmislen i isprazan. Postupno gubi volju za istraživačkim radom i odustaje pisanja knjige. Vrijeme provodi u knjižnici, lutajući gradom i povremeno razgovarajući sa Samoukom.

Za vrijeme jednog ručka sa Samoukom upušta se u razgovor o humanizmu. Naivni humanistički stavovi u Roquentina izazivaju osjećaj odbojnosti i gađenja te narušavaju njihove dobre odnose. Promatrajući ljude oko sebe uviđa da su sve njihove akcije motivirane željom da prikriju ispraznost i besmisao vlastitog postojanja.

*Mučnina* ga sve više obuhvaća. Konačno shvaća da je ona zapravo strah od postojanja, a postojati znači jednostavno biti tu, bez razloga i bez mogućnosti dubljeg razumijevanja tog stanja. Osjeća se otuđenim od ljudi i predmeta oko sebe, od samog sebe i vlastitih dijelova tijela.

Jednoličnost Roquentinovog života donekle prekida poziv od Anny s kojom se rastao prije pet godina, a koja je sad u Parizu i želi ga vidjeti. Osjeća određeno uzbuđenje oko susreta i potajno se nada da će se s njom uspjeti sporazumjeti i da će ostati zajedno. Međutim, susret prolazi u neugodnoj atmosferi međusobnog nerazumijevanja; Anny se ne slaže s Antoineovim stavovima i željama te se konačno rastaju.

Pomalo razočaran i potpuno osamljen, Roquentin odlučuje otići iz Bouvillea, budući da tamo više nema što raditi. Želi se oprostiti sa Samoukom; njega zatječe kako zavodi dječaka u knjižnici, čime izaziva bijes ostalih i potpuno isključenje iz društva. Čekajući vlak za Pariz, sluša jazz pjesmu koja ga potiče na razmišljanje o umjetnosti i zaključuje je ona mogući način za davanje smisla vlastitom postojanju. Odlučuje da će pokušati napisati roman.

Likovi
------

**Antoine Roquentin** je tridesetogodišnji povjesničar. Iako je proputovao svijetom i imao naizgled uzbudljiv i ispunjen život, nije sretan. Živi potpuno sam, bez prijatelja ili obitelji; teško komunicira s ljudima. Ima dovoljno novca za život, a posao mu se sastoji od povjesničarskog istraživanja i pisanja knjige. Ništa ga ne obvezuje i od njega nitko ništa ne očekuje. Kako se *mučnina* razvija, sve više se otuđuje od okoline. Našavši se *s druge strane očaja*, nešto nade za opravdavanje vlastite egzistencije pronalazi u umjetničkom stvaralaštvu.

**Samouk** (pravim imenom Ogier P.) je sudski pisar iz Bouvillea. Slobodno vrijeme posvetio je čitanju knjiga iz gradske knjižnice po abecednom redu, u želji da ovlada cjelokupnim ljudskim znanjem; pri tome sam ne stvara ništa. Iako vođen humanističkim idealima, on je neugledan i osamljen čovjek na kojeg nitko ne obraća pažnju. Grotesknost Samoukovog lika upotpunjena je i otkrićem njegovih pedofilskih sklonosti.

**Anny** je engleska glumica koju je Antoine upoznao na putovanju i s kojom je neko vrijeme održavao ljubavnu vezu. Anny je ekscentrična ličnost i ima neobičnu životnu filozofiju – glavno uporište joj je prošlost.

Zanimljivosti
-------------

Dnevnički zapis naslovljen *Šest sati uvečer* opisuje osjećaj otuđivanja od vlastitih dijelova tijela. Način na koji Roquentin to doživljava vrlo je sličan mogućim posljedicama konzumacije psihodelične droge *meskalin*, koju je Sartre probao 1935.

| * p
* r
* u
Djela čiji je autor Jean-Paul Sartre |
| --- |
| Romani i novele | 
* *La Nausée* (1938)
* *Le Mur* (1939)
* *L'Âge de raison* (1945)
* *Le Sursis* (1945)
* *La Mort dans l'âme* (1949)
* *Drôle d'amitié* (1949)

 |
| Drame i scenariji | 
* *Bariona* (1940)
* *Les Mouches* (1943)
* *Huis Clos* (1944)
* *Morts sans sépulture* (1945)
* *La Putain respectueuse* (1946)
* *Les jeux sont faits* (1947)
* *Les Mains sales* (1948)
* *L'Engrenage* (1948)
* *Le Diable et le Bon Dieu* (1951)
* *Kean* (1953)
* *Nekrassov* (1955)
* *Les Séquestrés d'Altona* (1959)
* *Freud, passions secrètes* (1962)
* *Les Troyennes* (1965)

 |
| Filozofski eseji | 
* "L'Imagination" (1936)
* "La Transcendance de l'Ego" (1936)
* "Esquisse d'une théorie des émotions" (1939)
* "L'Imaginaire" (1940)
* *L'Être et le Néant* (1943)
* *L'existentialisme est un humanisme* (1946)
* "Questions de méthode" (1957)
* "Critique de la raison dialectique" (1960, 1985)
* "Cahiers pour une morale" (1983)
* "Vérité et Existence" (1989)

 |
| Kritički eseji | 
* "Réflexions sur la question juive" (1946)
* *Situations I - X* (1947–1976)
* "Orphée Noir" (1948)
* "Saint Genet, comédien et martyr" (1952)
* "L'Affaire Henri Martin" (1953)
* "L'Idiot de la famille" (1971–2)

 |
| Autobiografije | 
* *Les Mots* (1964)
* *Lettres au Castor et à quelques autres* (1983)
* *Carnets de la drôle de guerre* (1984)

 |
| Srodne teme | 
* Autentičnost
* Loša vjera (*mauvaise foi*)
* Egzistencija prethodi esenciji

 |
| 
* Mediji

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4099334-6
* BNF: cb11958412x (podaci)
* BNE: XX2179690

 |