recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ekshumacija** (od latinske sintagme *ex* = izvan + *humus* = zemlja, dakle vađenje iz zemlje) je postupak vađenja posmrtnih ostataka iz groba.

Ekshumacije se rade: radi sahrane novog umrlog u isti grob, radi premještanja groblja, radi prijenosa posmrtnih ostataka na drugo mjesto ili njihovog kremiranja, 
radi naknadnog utvrđivanja pravog uzroka smrti, naknadnih sudsko-medicinskih istraga, ali i slučajevima - kad više nema nikog tko plaća grob. 
U tom slučaju poduzeće koje upravlja grobljem - iskapa grob, posmrtne ostatke iz njega baca u smeće (nakon izvjesnog vremena - potrebnog za žalbeni rok) i ponovno prodaje isto grobno mjesto

Neke kulture, kao islam smatraju ekshumaciju krajnjim svetogrđem i načelno je zabranjuju, pa je po njihovim gradovima i selima još uvijek moguće vidjeti mezare - kojekuda, čak i vrlo stare koje nitko ne dira. Ali i tamo se stvari mjenjaju zbog eksplozije stanovništva i naraslih gradova.

Evropski kulturni krug je također smatrao ekshumaciju nehumanim činom, ali zbog prirode svoje kulture koja se bazira na ekonomičnosti - još od kraja srednjeg vijeka postoji praksa ekshumacije, što zbog širenja naselja, pregradnje crkava i groblja, ali i zbog komercijalnih razloga - naime relikvije (leševi svetaca) mogle su se prodati za veliki novac, a grad ili crkva koji su držali do sebe i željeli unaprijediti svoj položaj nisu žalili sredstava da se dokopaju nekog zvučnog imena, tada još malobrojnih svetaca.

Od kraja 19. vijeka počinje proces pravne regulacije postupka ekshumacije, koji kako vrijeme prolazi bubri kao germa i postaje sve skuplji i kompliciraniji, i tako koincidira sa preorjentacijom tih društava u potrazi za novim oblikom ekonomije - a to bi trebale biti usluge.

Neke ekshumacije su zbog političkih razloga doživjele svjetsku slavu kao ona provedena od strane nacista i 
Komisije Međunarodnog odbora Crvenog križa - 1943. u Katinskoj šumi.

Slična stvar se dogodila sa Kočevskim Rogom (normalno u manjim razmjerima) u tadašnjoj Jugoslaviji početkom 1990-ih, ali i nakon ratova tih istih godina i otkrića masovnih grobnica i naknadnih ekshumacija; Ovčara, Srebrenica.

Sve su ekshumacije, su načelno vrlo osjetljiva i bogohulna stvar, pa je pravo čudo još uvijek vidjeti - stećke koji su inspirirali Maka Dizdara da napiše **Gorčina**

> Ase ležit  
> 
> 
> 
> Vojnik Gorčin  
> 
> U zemlji svojoj  
> 
> Na baštini  
> 
> Tuždi  
> 
> 
> 
>

Izvori
------

1. ↑  „*Exhume*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 19. 01. 2015.
2. ↑  „*Obdukcija i ekshumacija po 2.500 kuna, DNK analiza do 6.500 kuna*" (hrvatski). Tportal. Pristupljeno 19. 01. 2014.
3. ↑  „*Gorčin: Mak Dizdar*" (hrvatskosrpski). Duh Bosne. Pristupljeno 19. 01. 2014.

Vanjske veze
------------

***Ekshumacija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ekshumacije* na portalu Beogradska groblja Arhivirano 2015-01-29 na Wayback Machine-u ()
* *Što je ekshumacija?* na portalu Gradska groblja ()
**Demijurg** (gr. δημιουργός *demiurgos* - "običan radnik"; od *demos* - puk + *ergos* - rad) je Tvorac, graditelj sveta. Reč demijurg se prvobitno upotrebljavala u značenju majstora, koji obavlja usluge narodu i uopšte graditelja, neimara.

Pominje se u raznim sistemima mišljenja i verovanja, uvek u vezi s pretpostavkom da svet mora imati svoga Tvorca.

Platonizam
----------

Kod Platona, to je božanstvo koje stvara svet pomoću ideja i materije. Stoga je demijurg za Platona "otac svih stvari".

Rano hrišćanstvo
----------------

U ranom hrišćanstvu, demijurg je bio grčki izraz za boga. U poslanici apostola Pavla 11,10 nailazimo na tu reč, gde se njome naziva stvaralačka delatnost Gospodnja. Klement Rimski opisujući red i poredak u kozmosu, kaže da se sve pokorava odredbama što ih je dao »veliki Demijurg i Gospodar (despotes) svega« .

Govoreći o euharistiji, Irenej Lionski krajem 2. veka kaže da heretici moraju priznati da je Bog Otac isti sa Demijurgom, ili moraju napustiti Euharistiju. Irinej pojašnjava da katolička Crkva jedina odaje počast Demijurgu, prinoseći mu uz iskazivanje hvale ono što je od njegova stvaranja, dok heretici to ne čine. Jedni od njih, marcionovci, tvrde da je istinski Otac različit od Demijurga, pa kad mu prinose stvorene darove, kao da tvrde da je željan tuđega. Drugi, gnostici, kažu da je svijet nastao kao posljedica otpada i neznanja, te Irinej zaključuje da oni vrijeđaju svoga Oca kad mu prinose »plodove otpada i neznanja«.

Gnosticizam
-----------

> Jer, Arhont je bio predmet podsmijeha zato što je rekao: "Ja sam Bog, i nema većega od mene. Samo ja sam Otac, Gospodin, i nema drugoga do mene. Ja sam ljubomoran Bog, koji grijehe otaca prenosi na djecu trećega i četvrtoga naraštaja."
> 
> – Druga rasprava velikog Seta

U gnostičkim sistemima Demijurg je biće koje posreduje između Boga i sveta i koje stvara svet. Uz njegovu pomoć se svijet mogao promatrati dualistički, a moglo je se konačno i odgovoriti na pitanje: kako je jedan dobri bog mogao stvoriti jedan tako zao svijet (Teodiceja). Dakle: dok je Bog neograničeno dobar, jedan nesavršeni (zli) Demiurg je stvorio nesavršeni svijet. Za gnostike je taj zli bog identičan bogu Starog zavjeta, koji ljude ostavlja u stanju neznanja i u materijalnom svijetu, te njihove napore za sticanjen znanja i uvida kažnjava. I Demiurgov svoreni svijet kao i on sam, trebaju spasenje, jer su usidreni u nesavršenstvu (grijehu).

> No, mnogi drugi koji se protive istini i glasnici su pogreške, okrenut će svoju pogrešku i zakon protiv mojih čistih misli, misleći da dobro i zlo potječu iz jednoga (izvora). Oni trguju mojom rječju.
> 
> – Otkrivenje po Petru (koptsko)

Izvori
------

1. ↑  Online Etymology Dictionary
2. ↑  Filozofijski rečnik, Matica hrvatska, Zagreb 1984.
3. ↑  Klementova poslanica Korinćanima, glava 20
4. ↑  Adv. haer. 4, 18, 4
5. ↑  Tomislav J. Šagi-Bunić - Povijest kršćanske literature (svezak I) (scribd)
6. ↑  Druga rasprava velikog Seta 64
7. ↑  Otkrivenje po Petru (koptsko) 77-78

Vidi još
--------

* Arhont (gnosticizam)
* Gnosticizam
**NLO iznad Firence** (talijanski *Avvistamento di UFO a Firenze*) odnosi se na masovno viđenje NLO-a iznad tog talijanskog grada 27. 10. 1954. Tog dana, odigravala se nogometna utakmica između klubova Fiorentina i Pistoiese, a u stadionu Artemio Franchi okupilo se oko 10.000 gledatelja. Usred utakmice, čuo se krik među publikom te su ljudi počeli upirati prsom prema nebu, gdje su navodno vidjeli dva objekta koji lebde. Igrači su prestali igrati, a među njima je bio i Ardico Magnini, koji je ovako opisao događaj:

> Sjećam se svega od A do Ž. Izgledalo je poput jajeta koje se gibalo sporo, sporo. Svatko je gledao prema gore a sa neba su padale nekakve iskre, srebrne iskre. Bili smo zapanjeni jer nikada nismo nikada vidjeli nešto tome sličnom. Bili smo apsolutno šokirani.
> 
> 

Jedan drugi svjedok, Gigi Boni, tvrdi da su objekti stali iznad staiona i ostali tamo nekoliko minuta, a da su izgledali poput "kubanskih cigara". Objekt je potom odletio izvan vidika. Veliko zanimanje ufologa probudio je opis o srebrenim iskrama koje su navodno padali prilikom tog incidenta. Dobili su kolokvijalni naziv "anđeoska kosa".

Međutim, ta se tanka substanca vrlo brzo raspala. Tog dana, NLO-i su viđeni i po drugim dijelovima Toskane. Jedan novinar, Giorgio Batini, je i sam uočio tu tvar na drvetu koje je bilo "prekriveno bijelom vatom". Sakupio je par uzoraka i poslao ih na kemijsku analizu na sveučilište u Firencu. Spektografska analiza navodi da je tvar sadržavala elemente bor, silikon, kalcij i magnezij, te da nije bila radioaktivna. Međutim, nisu mogli doći do nikakvog jasnog zaključka o čemu se aradilo, a i sam materijal je uništen u procesu analize.

Ovaj događaj i dalje nije razjašnjen.

Povezano
--------

* Popis najpoznatijih NLO susreta

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  Richard Padula (24. 10. 2014). „*The Day UFOs Stopped Play*". BBC News.

Eksterni linkovi
----------------

* Deirdre Pirro Neočekivani fanovi: dan kada su vanzemaljci posjetili nogometnu utakmicu Arhivirano 2015-09-19 na Wayback Machine-u The Florentine
"**Bog je mrtav**" (njemački: ) je često citirana izjava nemačkog filozofa Fridriha Ničea.

Prvi put se pojavljuje u njegovoj knjizi *Vesela nauka* (*Die fröhliche Wissenschaft*), u odeljcima 108, 125 i 343. Kasnije se pojavljuje i u čuvenom Nietzscheovom delu *Tako je govorio Zaratustra* (*Also sprach Zarathustra*), zahvaljujući čemu je izaz stekao popularnost. U knjizi Vesela znanost lik luđaka obznanjuje sledeće:

> "Gdje je Bog?", uzviknuo je. "Reći ću vam. Ubili smo ga - ja i ti! Svi smo ga mi ubili! Ali kako smo to uradili? Kako smo ispili more? Tko nam je dao spužvu da izbrišemo cijeli obzor? Što smo uradili kada smo odvojili ovu zemlju od njenog sunca? Gdje se sada kreće? Gdje se mi krećemo? Odmičemo li se od svih sunca? Zar se padamo neprestano? Unatrag, postrance, prema naprijed, u svim smjerovima? Postoje li još gore ili dolje? Zar se nismo izgubili kao u beskonačnom ništavilu? Zar ne osjećamo dah praznog svemira? Zar nije postao hladniji? Zar se noć neprestano ne obrušava na nas? Zar ne trebamo paliti svjetiljke ujutro? Zar ne čujemo ništa drugo osim zvukova grobara koji pokapaju Boga? Zar ne osjećamo ništa osim božanskog raspadanja? - Bogovi se također raspadaju! Bog je mrtav!"
> 
> – Vesela znanost, Knjiga treća, §125.

Vidi još
--------

* Ateizam
* Nihilizam
* Antihrist (knjiga)
* Friedrich Nietzsche
* Deicid

Eksterni linkovi
----------------

* John M. Frame, "Death of God Theology"
***Testament*** je jugoslovenski igrani film snimljen 1975. godine u režiji Miloša Radivojevića, koji je takođe napisao i scenario. Po žanru je mešavina drame i fantastike, a protagonista koga tumači Danilo Bata Stojković je čovek koji se vratio iz mrtvih u život. Film je specifičan po tome što se u njemu ne izgovara nijedna jedina reč.

Sadržaj film
------------

Vrativši se, posle fizičke smrti, u sopstveni život, junak filma pokušava da identifikuje svoje progonitelje, koji su stvarnost ili posledica manije gonjenja. U pokušaju da savlada osećanje teskobe i usamljenosti i osmisli život, odlučuje se na borbu sa tim neprijateljima u kojoj, kao prvo, likvidira samog sebe.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Danilo Bata Stojković | Čovek na koga pucaju |
| Ljubomir Ćipranić | Komšija koji jede lubenicu |
| Gizela Vuković | Komšinica koja jede lubenicu |
| Petar Lupa |  |
| Predrag Milinković |  |
| Živka Matić |  |
| Vera Šegović |  |

Spoljašnje veze
---------------

* *Testament* na IMDb-u ()
Sedam mudraca
**Sedam mudraca (Grčke)** ili **Sedam mudraca** (grčki: οἱ ἑπτά σοφοί, hoi hepta sophoi; cca. 620. pne.–550. pne.) je naziv koji je starogrčka tradicija dala sedmorici filozofa, državnika i zakonodavaca iz ranog 6. vijeka pne. koje su buduće generacije cijenile zbog njihove izuzetne mudrosti.

Govoreći o najistaknutijim filozofima i govornicima, Platon navodi ovih 7 imena: 

* Tales Milećanin, trgovac, matematičar i filozof prirode;
* Bijant iz Prijene, tiranin;
* Solon, atenski političar, zakonodavac i pjesnik;
* Pitak iz Mitilene, tiranin na Lezbosu;
* Kleobul iz Linda, tiranin na Rodosu;
* Mizon iz Hene, seljak;
* Hilon iz Sparte, efor.

Diogen Laertije ovako svjedoči o nesuglasnosti oko imena i broja mudraca:

> I o […] broju [mudraca] postoji nesporazum. Jer Meandrije, umjesto Kleobula i Mizona, stavlja Leofanta, Gorgijadovog sina, iz Lebeda ili Efeza, i Krićanina Epimenida; Platon u svom *Protagori* navodi Mizona, a izostavlja Perijandra; Efor umjesto Mizona stavlja Anakarsa; drugi, opet, dodaju Sedmorici i Pitagoru. Dikearh nam daje spisak od četiri općepriznata mudraca: Talesa, Bijanta, Pitaka i Solona – i dodaje šest drugih imena, među kojima je izabrao trojicu: Aristodema, Panfila, Lakedemonca Hilona, Kleobula, Anakarsa, Perijandra. Drugi dodaju Akusilaja, sina Kabovog ili Argivljanina Skabra. Hermip u svom spisu *O filozofima* nabraja njih sedamnaest, od kojih ljudi biraju sedam – jedan ovako, a drugi onako. To su: Solon, Tales, Pitak, Bijant, Hilon, Mizon, Kleobul, Perijandar, Anakars, Akusilaj, Epimenid, Leofant, Ferekid, Aristodem, Pitagora, Las, sin Harmantidov ili Sisimbrinov ili Habrinov (kao što kaže Aristoksen, rođen u Hermioni), Anaksagora. Hipobot u *Spisku filozofa* nabraja: Orfeja, Lina, Solona, Perijandra, Anakarsa, Kleobula, Mizona, Talesa, Bijanta, Pitaka, Epiharma i Pitagoru.
> 
> – 10px, 10px

Izvori
------

1. ↑  Diogen Laertije: *Životi i mišljenja istaknutih filozofa*, sa starogrčkog preveo i napomene napisao Albin Vilhar, Beograd, BIGZ 1985, I, 41-42.

***Sedam mudraca*** na Wikimedijinoj ostavi
Različite vrste šljivovice
Kazan za pečenje rakije
**Rakija** (srpskohrvatski: , makedonski: , albanski: , rumunski: , bugarski: ) je žestoko piće slično brandyju i votki, izrađeno destilacijom ili fermentacijom voća, popularno među narodima Balkana. Sadržaj alkohola obično iznosi oko 40%, ali domaća rakija može biti i dosta jača i da sadrži između 50 i 60% alkohola.

Rakija se smatra nacionalnim pićem južnih Slovena: u Bosni i Hercegovini, Crnoj Gori, Hrvatskoj, Severnoj Makedoniji i Srbiji. Najpoznatiji oblik rakije je šljivovica i proizvodi se od šljiva. Druga često korištena voća su grožđe, kajsije, jabuke, kruške, smokve i dunje. Rakija od šljiva i grožđa se katkad meša posle destilacije s drugim sastojcima, kao što su trave, med, višnje i lješnjaci.

*Prepečenica* je dvostruko destilirana rakija, gdje sadržaj alkohola nekad prelazi čak i 60%. 

*Brlja* je popularni naziv za jeftinu rakiju lošeg kvaliteta.

Inače je rakija bez boje, osim kad se u nju dodaju drugi sastojci. Neke vrste rakija se drže u drvenim bačvama (od hrasta) zbog dodatne arome i zlatne boje. Rakiju se preporučuje piti iz posebnih malih čašica kapaciteta od 0,3 do 0,5 dl.

Postoji mnogo vrsta rakije, zavisno od vrste voća:

| Voće | Naziv |
| --- | --- |
| Osnovni tipovi |
| šljiva | šljivovica |
| grožđe | lozovača/loza |
| kajsija | kajsijevača |
| kruška | kruškovača, vilijamovka |
| jabuka | jabukovača |
| dunja | dunjevača |
| smokva | smokvovača |
| S dodacima |
| s travama | travarica/trava |
| s orasima | orahovača/orahovica |
| s medom | medovača/medica/medenica |
| s višnjama | višnjevac/višnjevača |

Galerija
--------

* Kotao za destilaciju rakijeKotao za destilaciju rakije
* Komina do šljiva iz koje se destilacijom (pečenjem) dobija šljivovicaKomina do šljiva iz koje se destilacijom (pečenjem) dobija šljivovica
* Rakija se služi u malim čašamaRakija se služi u malim čašama

Vanjski linkovi
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Rakija** |
|  | Potražite izraz ***rakija*** u W(j)ečniku, slobodnom rječniku. |

* Kako napraviti domaću šljivovicu Arhivirano 2011-06-23 na Wayback Machine-u
* Prvi registrovani srpski patent - stroj za pečenje rakije Arhivirano 2007-12-09 na Wayback Machine-u
* Srbija rakijom može da osvoji svet
Umetnički prikaz priče.
**Priča o jalovoj smokvi** (ili **priča o neplodnoj smokvi**) je poznata Isusova alegorijska priča o smokvinom drvetu koje ne daje ploda.

Zabeležena je samo u Jevanđelju po Luki (13:6–9).

Priča
-----

Evanđelje po Luki beleži sledeću Isusovu priču:

> Jedan čovek je imao smokvu posađenu u svom vinogradu, i dođe da traži rod na njoj, ali ne nađe. Tada reče vinogradaru: vidi, ima tri godine kako dolazim i tražim rod na ovoj smokvi, ali ne nalazim. Poseci je; zašto da još slabi zemlju? Ali mu on odgovori i reče: gospodaru, ostavi je još ove godine, dok okopam oko nje i nađubrim, pa će možda roditi; ako pak ne rodi, poseći ćeš je u buduće.
> 
> – Evanđelje po Luki, 13:6–9 (prevod Emilijana Čarnića)

Tumačenja
---------

U Isusovo vreme, smokve su često sađene u vinogradima. Smokva je takođe bila uobičajeni simbol Izraela, pa drvo smokve može označavati Izrael u ovoj priči, ili se može odnositi posebno na njegove verske vođe. Uobičajeno tumačenje je da gospodar vinograda predstavlja Boga, a vinogradar Isusa. Poenta priče je da Isus nudi svojim slušaocima još jednu poslednju priliku za pokajanje.

Ova priča se često povezuje sa jednom kasnijom zgodom, kada je Isus prokleo jalovo smokvino drvo da se osuši.

Izvori
------

***Priča o jalovoj smokvi*** na Wikimedijinoj ostavi

1. 1 2 3  Peter Rhea Jones, *Studying the Parables of Jesus*, Smyth & Helwys, 1999, ISBN 1-57312-167-3, pp. 123-133.
2. 1 2  Timothy Maurice Pianzin, *Parables of Jesus: In the Light of Its Historical, Geographical & Socio-Cultural Setting*, Tate Publishing, 2008, ISBN 1-60247-923-2, pp. 235-237.
3. ↑  Richard Whately, *Lectures on Some of the Scripture Parables*, John W. Parker and Son, 1859, p. 153.

| * p
* r
* u
Isusove priče |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Kanonskaevanđelja | Bacanje mreže • Biser • Bludni sin • Bogataš i ubogi Lazar • Bogata budala • Deset devojaka • Dobri Samarićanin • Drvo i plodovi • Dva dužnika • Dva sina • Farisej i carinik • Gospodar i sluga • Izgubljena ovca • Izgubljeni novčić • Jak čovek • Jalova smokva • Kukolj • Kvasac • Mladi bogataš • Mudri i ludi zidar • Nemilosrdni sluga • Nepravedni sudija • Nepravedni upravnik • Prijatelj u ponoć • Proračun troškova • Radnici u vinogradu • Rast semena • Sejač • Skriveno blago • Stražar • Svetiljka pod sudom • Talanti • Trun i brvno • Udovičin novčić • Velika gozba • Zli vinogradari • Zrno gorušice |

 |  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Apokrifi | Mješanje boja • Palmino drvo • Prazan vrč • Ubica moćnika • Žitni klas |

 |
U sklopu političkog sustava Sjeverne Koreje, naziv **Vječni predsjednik republike** (korejski: 공화국의 영원한 주석) uveden je prembulom Ustava Sjeverne Koreje od 5. rujna 1998. godine, a glasi:

> Pod vodstvom Radničke partije Koreje, Demokratska Narodna Republika Koreja i korejski narod smatrat će velikog vođu, Druga Kim Il-sunga velepoštovanim vječnim Predsjednikom republike...
> 
> 

Prema Ashley J. Tellis i Michaelu Willsu, ova rečenica iz preambule je dokaz jedinstvene teokratske prirode Sjeverne Koreje, koja je temeljena na kultu ličnosti pokojnog Kim Il-sunga. Kao dodatak ovome, Sjeverna Koreja je usvojila *Juche* kalendar koji započinje s 1912. godinom, godinom rođenja Kim Il-sunga.

U povijesnom kontekstu, titula vječnog predsjednika posljedica je tadašnje strukture sjevernokorejskog političkog sustava. Naime, ustavom iz 1972. godine, dotadašnji premijer i generalni sekretat Radničke partije Kim Il-sung postao je, nakon glasovanja Vrhovne narodne skupštine, predsjednik Sjeverne Koreje s vrhovnim izvršnim ovlastima. Tu je poziciju držao sve do svoje smrti 1994. godine, nakon čega nije došlo do formalne sukcesije na mjestu predsjednika. Kim je tako, paradoksalno, ostao predsjednik i nakon svoje smrti. Kako bi se ta situacija razriješila, ustav iz 1998. godine je ukinuo instituciju predsjednika, a Kima proglasio vječnim predsjednikom. Njegov nasljednik na mjestu vođe, Kim Jong-il, preuzeo je druge titule. Ovlasti koje su nekoć pripadale predsjedniku su 1998. godine razdijeljene među drugim političkim institucijama.
**Konvencija o sprečavanju i kažnjavanju zločina genocida** (engleski: ; francuski: ; španski: ; arapski: اتفاقية منع ومعاقبة جريمة الإبادة الجماعية‎;kin. ; ruski: ) je Generalna skupština Ujedinjenih naroda usvojila 9. decembra 1948. godine kao svoju 260. rezoluciju. Konvencija je stupila na snagu 12. januara 1951. godine. Konvencija definira pravno značenje genocida i njezino donošenje predstavljalo je kulminaciju višegodišnje kampanje pravnika Rafala Lemkina. Svim zemljama konvencija savjetuje da preveniraju i kazne aktivnosti koje bi se mogle opisati genocidom u ratu ali i u mirnodopskom vremenu.

Definicija genocida
-------------------

Članak 2 konvencije definira genocid kao:

> ...bilo koje od niže navedenih dela, počinjenih u nameri da se potpuno ili delimično uništi kao takva neka nacionalna, etnička, rasna ili religiozna grupa:
> 
> 
> * a) ubistvo članova grupe;
> * b) teška povreda fizičkog ili mentalnog integriteta članova grupe;
> * c) namerno podvrgavanje grupe takvim životnim uslovima koji treba da dovedu do njenog potpunog
> 
> 
> ili delimičnog uništenja;
> 
> 
> * d) mere usmerene ka sprečavanju rađanja u okviru grupe;
> * e) prinudno premeštanje dece iz jedne grupe u drugu.
> 

Članak 3 definira zločine koji mogu biti kažnjeni na osnovu konvencije:

> Biće kažnjena sledeća dela:
> 
> 
> * a) genocid;
> * b) sporazum o izvršenju genocida;
> * c) neposredno i javno potsticanje na izvršenje genocida;
> * d) pokušaj genocida;
> * e) saučesništvo u genocidu.
>

Izvori
------

1. 1 2  Konvencija o sprečavanju i kažnjavanju zločina genocida, website Istarske županije.

Spoljašnje veze
---------------

* Konvencija o sprečavanju i kažnjavanju zločina genocida
Руска икона Христовог преображења на планини Тавор.
У православној теологији, **таворска светлост** је светло које се појавило на планини Тавор приликом Исусовог преображења. Учење о таворској светлости је формулисао Григорије Палама, бранећи мистичну праксу исихазма од оптужби за јерес.

> Ова светлост није Божанска суштина, јер је она недокучива и непојмљива; она није анђео, јер носи знамење Господа. Она понекад чини да човек изађе из тела, и не одвајајући га од њега, уздиже тело до несагледивих висина. Понекад, пак, преображава тело, уносећи у њега своју красоту, док на чудесан начин ова светлост која обожује тело не постане видљива и телесним очима. Такав беше велики Арсеније у исихастичкој борби; сличан њему, Стефан, док су га каменовали и Мојсије када је сишао са горе.
> 
> – Григорије Палама, Тријаде у одбрану исихаста

Види још
--------

* Исихазам
* Григорије Палама
* Преображење Господње

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **religiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Mali Jadrč** (lokalno **Mali Jedrč**), naselje u Gorskomu kotaru, Primorsko-goranska županija.

Smještaj
--------

Mali Jadrč se nalazi u sjeveroistočnom djelu Gorskoga kotara na području grada Vrbovskog, 4.5 km južno od Severina na Kupi, na nadmorskoj visini od 310 m. Smješten je na lokalnoj prometnici, 4 km udaljen od stare Lujzijanske ceste.

Zemljopis
---------

Mali Jadrč je pokupsko naselje. Smješten je između dva brda, Velike Kapele (362 m) i Poljanka (419 m). U daljnoj okolini ističu se vrhovi, Veliki Gložac (699 m), Jelenčev vrh (514 m), Jelovac (554 m) i Lipov vrh (606 m).

Stanovništvo
------------

Prema zadnjem popisu stanovništva iz 2001. godine u Malom Jadrču je živjelo 38 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

U Malom je Jadrču kao i u cijeloj Gorskoj Hrvatskoj izražena depopulacija stanovništva.

Pruga Črnomelj/Kočevje — Vrbovsko
---------------------------------

Zanimljiv je podatak kako je kod Malog Jadrča trebala ići pruga koja bi povezivala Črnomelj i Vrbovsko te dalje prema Sušaku odnosno Kočevje — Jadrč — Vrbovsko. Priključak na sušačku prugu je bio predviđen 3 km sjeverno od Vrbovskoga. Godine 1939. počeli su radovi, ali je počeo Drugi svjetski rat pa pruga nikad nije završena (planirano krajem 1941.). Čak i danas su vidljivi ostatci radova. Dva tunela su i probijena, jedan je trebao ići ispod brda Lovnik, a drugi točno ispod Malog Jadrča. Nažalost, kad je rat završio više nije bilo interesa za gradnju pruge. Na pruzi su planirane postaje: Kočevje, Mozelj, Rajndol, Knežja lipa, Čeplje, Stari trg, Radenci, Špeharija, Močile, Jadrč i Nadvučnik, u okviru širega rješenja za prijevoznu povezanost Kočevja s jedne strane i Črnomlja s druge strane prema Jadrču, kao i rješenje povezanosti Sevnice sa Šentjanžom.

Izvori
------

1. 1 2 3  **xxxxxxxx.** *Izlaz Dravske banovine na more : potreba izgradnje željezničke veze Kočevje — Sušačka pruga*, Sušak : Akcioni odbor za izgradnju željezničke veze Dravske banovine s morem, 1935. str. 5. 6. 16. 17.
2. ↑  ur. Jože Lavrič, et alii, *Spominski zbornik Slovenije : ob dvajsetletnici kraljevine Jugoslavije*, Ljubljana : Založba "Jubilej", 1939. (COBISS.SI), str. 408.

> Nova dela naj dravsko banovino čim tesneje vpletejo v jugoslovansko, vzporedno in prečno dinarskemu gorstvu razporejeno železniško omrežje. V tem okviru se oddaja sedaj v delo proga Črnomelj—Vrbovsko (42 km), ki naj bo dogotovljena do konca leta 1941 (140 milijonov). V potezu Trebnje—Novo mesto je potrebno ojačiti zgornji ustroj (55 milijonov) in pri Sevnici urediti trikot. Kot longitudinala prihaja poleg podvojitve tira Zidani most—Zagreb v Posavju (85 milijonov) v poštev spoj Kočevje—Jadrč (40 km) v Krasu in morda Varaždin-Ormož (…)– Zbornik, 1939. 408.
**Corozal Town** je grad od 13,658 stanovnika. na sjeveru Belizea u Okrugu Corozal u kom je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Corozal se prostire u Zaljevu Chetumal. Od Belize Citya je udaljen 137 km sjeverno a od meksičkog Chetumala od kog ga razvaja rijeka Hondo samo 25 km.

Historija
---------

Corozal su 1848. godine osnovale Izbjeglice nakon ustanka Maja u susjednom Yucatanu. Taj ustanak poznat kao Rat kasta (od španjolskog castas=rasa), započeo je kao rat protiv Španjolaca, na kraju je postao rat protiv Mestika, koji su postali veliki saveznici Španjolaca (iako su bili napola Indijanci), zbog tog su ih Maje smatrali većim neprijateljima.

Nakon masakra Mestika u meksičkom Bacalaru udaljenom 48 km od Corozala, počeo je egzodus Mestika.

Između 1848.-1856. više od 10,000 izbjeglica prešlo je Rijeku Hondo (današnja granica između Belizea i Meksika) koji su potražili utočište u kod Britanaca i povećali populaciju Corozal na 4,500 stanovnika. 
Tadašnji sudac i gradonačelnik *James Blake* pomogao im je da se počnu baviti proizvodnjom šećerne trske.

Današnji Corozal je luka iz koje se izvozi kokos, šećer i kukuruz.
On je industrijski grad sa šećeranom, destilerijom ruma i tvornicom ribljih konzervi.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Corozal Town in Corozal*" (engleski). City population. Pristupljeno 10.05.2023.
2. 1 2  „*Corozal*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 10.05.2023.
3. 1 2 3  „*History*" (engleski). Corozal. Arhivirano iz originala na datum 2023-05-11. Pristupljeno 10.05.2023.

Vanjske veze
------------

***Corozal Town*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Corozal Town* ()
| Huni na hijeroglifima |
| --- |
| 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 
 |  |  |

 |  |

**Huni** je bio posljednji egipatski faraon Treće dinastije. Sagradio je tvrđavu na otoku Elefantina, osiguravši južnu granicu Egipta na Prvom kataraktu. Izvjesni Huni se spominje među imenima visokih službenika na dvoru Džozera, i ukoliko je to odista isti čovjek kao faraon, moguće da je Huni na prijestolje došao o poodmakloj životnoj dobi. Pripisuje mu se 24-godišnja vladavina u Torinskom popisu kraljeva. 

Huni je bio otac Heteferes I. i Snofrua. 

Huniju se ponekad pripisuje izgradnja velike stepenaste piramide u Meidumu (veće od one Džozerove), koja je navodno ostavljena nedovršenom u vrijeme njegove smrti, da bi je, po predaji, dovršio njegov sin Snofru na početku svoje vladavine. Međutim, ova teorija se ponekad pripisuje želji da Huni dobije značajan spomenik; nema dokaza da je piramida u Meidumu bila njegov grob. Snofruovo ime je, s druge strane, bilo pronađeno u Meidumu, a mnoga od Snofruove djece, uključujući prinčeve Nefermaata i Rahotepa su zakopani u mastabama meidumske nekropole. Stoga je vjerojatnije da je Snofru bio taj koji je piramidu sagradio te je kasnije transformirao iz stepenaste u pravu piramidu, izgladivši joj strane. Piramida je otada kolabirala, ostavivši samo svoju jezgru.

Postoji još jedna piramida koju je vrlo vjerojatno sagradio Huni, ali to je mala ceremonijalna piramida u blizini ruševina pronađenih na otoku Elefantina. Ova piramida nije bila grob, niti je imala susjednu nekropolu ili kompleks hramova: njena prava funkcija i vjerska važnost su nepoznati. S druge strane, mnoge takve male ceremonijalne piramide su sagrađene od strane faraona Starog kraljevstva duž Egipta.

Eksterni linkovi
----------------

***Huni (faraon)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Meidum: Site of the Broken Pyramid & Remnants of the First True Pyramid- Virtual-Egypt Arhivirano 2018-07-02 na Wayback Machine-u
* "Huni, the Last King of Egypt's Third Dynasty", accessed December 13, 2005

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Khaba** | **Faraon Egipta***Treća dinastija* | Slijedi:**Snofru** |
Za ostala značenja, v. Frinih.
**Frinih** (grč. Φρύνιχος, 5. vek pne.) bio je atinski komediograf, sin Eunomidov, pripadnik "druge generacije onih koji su stvarali u okviru stare komedije" (τῶν ἐπιδευτέρων τῆς ἀρχαίας κωμωδίας). Na istom mestu u *Sudi* nalazi se podatak da je prvu svoju komediju prikazao na pozornici 434. pne. no nepoznati autor spisa *O komediji* taj događaj smešta u 429. pne. kada je prvi put prikazana i jedna Eupolidova drama. Ovaj drugi podatak verovatno se odnosi na Frinihovu prvu pobedu na Lenejama, gde je pobedio ukupno dva puta, dok je na Velikim Dionisijama prvu pobedu odneo iza 420. pne. O Frinihovom životu nije poznato ništa drugo, s obzirom na to da se tvrdnja anonimnog autora da je umro na Siciliji najverovatnije odnosi na tragičkog pesnika istog imena.

Friniha su antički filolozi svrstali među najistaknutije pesnike stare atičke komedije, a taj sud potvrđuju i elegancija i snaga sačuvanih fragmenata, kojih je više od 90. Aristofan ga, doduše, ovim rečima napada, zajedno s drugim komediografima, zbog upotrebe narodske i zastarele lakrdije:

>  Zašto ja treba da nosim sve te stvari,  
>  a da ne pravim nikakve šale koje Frinih,  
>  Lukis i Amipsija ovde obično prave?
> 
> – Aristofan

Međutim, sholijast uz to mesto u *Žabama* napominje da u sačuvanim Frinihovim komadima nije našao takvih "niskih" šala. Friniha su optuživali i za kvarenje jezika, nepoštovanje metričkih pravila i za plagijarizam. Ovu poslednju optužbu izneo je komički pesnik Hermip u komediji *Nosači korpe* (Φορμόφοροι), odakle ju je preuzeo i Aristofan, u čijim *Pticama* hor slavuja kaže da Frinih dolazi na njihove koncerte da kao pčela zahvati ambroziju s njihovih pesama. No takve izjave verovatno treba tumačiti kao svedočanstvo o visokom intenzitetu suparništva između tih komičkih pesnika nego kao neupitne istine. Najzad, Aristofan u *Oblacima* optužuje i Eupolida da je za komad *Mariku* plagirao njegove *Vitezove*, i to loše, jer je zarad kordaka dodao lik pijane žene "koju je Frinih davno opevao" (ἣν Φρύνιχος πάλαι πεποίηχ᾽, ἣν...). Što se metrike tiče, antički izvori govore o Frinihovim metričkim inovacijama. Jezik mu je uglavnom jezgrovit i elegantan, no ponekad upotrebljava reči neuobičajene tvorbe. Komentare na Frinihove drame napisao je poznati gramatičar Didim iz Aleksandrije, iz čijeg je komentara na *Kronosa* sačuvan jedan citat kod Ateneja.

Sačuvano je deset naslova Frinihovih komedija, no *Konos* (Κόννος) i *Veseljaci* (Κωμασταί) danas se pripisuju Amipsiji. Ostaje ovih osam naslova:

* *Efijalt* (Ἐφιάλτης)
* *Kronos* (Κρόνος)
* *Satiri* (Σάτυρυι)
* *Tragički pevači* ili *Oslobođenici* (Τραγῳδοὶ ἢ Ἀπελεύθεροι)
* *Pustinjak* (Μονότροπος, 414. pne.)
* *Muze* (Μοῦσαι, 405. pne.)
* *Posvećenice* (Μύστης)
* *Žene kosačice* (Προάστριαι)
Počinjemo sa bombardovanjem za pet minuta


---

*Problemi kod slušanja ove datoteke? Vidi media help.*

**We begin bombing in five minutes** (sh. **Počinjemo sa bombardovanjem za pet minuta**) je šala koju je 11. avgusta 1984. izgovorio američki predsednik Ronald Regan, tokom kampanje za predsedničke izbore, dok se pripremao za nedeljno obraćanje naciji na Nacionalnom javnom radiju. Regan se obratio radio tehničarima dok se vršila tonska proba:

> Moji dragi Amerikanci, zadovoljan sam što mogu da vam kažem da sam danas potpisao zakon koji će staviti Rusiju van zakona zauvek. Počinjemo sa bombardovanjem za pet minuta.
> 
> 

Šala je bila parodija na uvodnu rečenicu govora toga dana:

> Moji dragi Amerikanci, zadovoljan sam što mogu da vam kažem da sam danas potpisao zakon koji će dozvoliti đačkim verskim grupa da počnu da uživaju pravo koje im je dugo bilo zabranjeno - slobodu da se okupljaju u javnim srednjim školama tokom vannastavnih časova, kao što je i dozvoljeno drugim đačkim grupama.
> 
> 

Nasuprot popularnoj zabludi, ovaj gad nije bio javno emitovan preko radija, već je kasnije procureo u javnost. Tokijske novine Jomiuri Šimbun je izvestio u oktobru 1984. da je Sovjetska dalekoistočna armija stavljena pod uzbunu kada je Reganovo obraćanje obznanjeno i da uzbuna nije povučena narednih 30 minuta. Neimenovani pomoćnik američkog kongresmena Majkla Barnsa je potvrdio da je Pentagon bio svestan uzbune. Nema izveštaja o bilo kakvom promenu stepena DEFCON-a za SAD.

Iako to nije bio prvi put da se Regan šali tokom govora ili obraćanja naciji, zvanična sovjetska novinska agencija TASS je osudila šalu, objavivši da „SSSR osuđuje ovaj neprijateljski napad bez presedana od strane američkog predsednika" i da je „ovaj način ponašanja je u suprotnosti sa velikom odgovornošću koju nose šefovi nuklearnih država zarad sudbine njihovih sopstvenih naroda i čovečanstva".
Simbol NKVD-a
**Narodni komesarijat unutrašnjih poslova** (rus. *Народный комиссариат внутренних дел, НКВД*) je naziv za bivšu javnu i tajnu policiju Sovjetskog Saveza koja je direktno izvršavala naredbe Sovjeta, uljkučujući političke progone, tokom ere Josifa Staljina. Prethodno se zvao ČEKA što opet dolazi od skraćivanja reči Vanredna komisija.

NKVD je uključivao i redovne, javne policijske službe Sovjetskog Saveza (uključujući saobraćajnu policiju, vatrogasce, graničari i arhive), ali je najpoznatija po svojim aktivnostima u gulazuma i Glavnom direktoratu za državnu bezbednost (GUGB), što će na kraju prerasti u Komitet državne bezbednosti (KGB). NKVD je sprovodio masovna ubista bez sudske presude, rukovodio sistemom prinudnog rada, progonio unutrašnje neprijatelje, sprovodio masovne deportacije kulaka i čitavih naroda u nenaseljene krajeve države, čuvao državnu granicu, vršio špijunažu i politička ubistva u inostranstvu i sprovodio Staljinovu politiku u komunističkim pokretima u drugim državama. U Drugom svetskom ratu postojale su čitave divizije NKVD-a koje su vršili akcije u pozadini protiv sabotera i špijuna, i takođe učestvovale u direktnim borbama protiv Nemaca.

Svedočenja
----------

> U većini slučajeva NKVD bi obično zatvarao i žene uhapšenih muževa, bez obzira na to jesu li trudne, bolesne ili doje dijete na prsima. U zatvoru »Butirka« bilo je tri stotine žena s dojenčadi i djecom do jedne godine. Poslije godine dana NKVD je silom otimao djecu majkama i smještao ih u dječji dom kojim je rukovodio NKVD. Scene koje su se odigravale kad bi otimali djecu majkama bile su užasne!
> 
> – Karlo Štajner

Izvori
------

1. ↑  Karlo Štajner - 7000 dana u Sibiru

Vanjske veze
------------

***NKVD*** na Wikimedijinoj ostavi

* Bivši NKVD-ov službenik osuđen u Estoniji BBC News
* Memorijalni web site o žrtvama NKVD-a
**Kserofagija** (od grčkog ξηρός - suho + φαγεῖν - jesti) je ishrana suhom hranom; hranjenje suvim plodovima i hlebom za vreme posta (kod prvih hrišćana).

Ranohrišćanski montanisti su insistirali na postu, i uveli su neke određene posne dane koji su bili povezani sa kserofagijom. Jedan od poznatih montanista, Tertulijan, kaže da su ih katolici zbog toga optuživali:

> Oni nas optužuju da obdržavamo svoje posebne dane posta, da često stationes produžujemo sve do večeri, da čak obdržavamo kserofagije, ukoliko uživamo samo suha jela, bez ičega mrsnoga, bez bilo kakve juhe i sočnih plodina, te ne jedemo i ne pijemo ništa što u sebi sadrži vina.
> 
> – Tertulijan

Kserofagiju su montanisti obdržavali jedanput na godinu kroz dva kontinuirana tjedna, uz isključenje subote i nedjelje: sve u svemu deset dana. Možda je taj veliki post bio pred blagdan Pashe (Uskrs). Montanisti su za kserofagiju pronalazili biblijsko uporište u knjizi proroka Daniela (gl. 1) u izvještaju o židovskim dječacima koji su na babilonskom dvoru jeli samo povrće i pili samo vodu. Protivnici su optuživali montaniste da su kserofagiju preuzeli iz misterijskog kulta Izide odnosno Cibele.

Montanističko naglašavanje posta je bilo povezano s traženjem karizmatičkih darova, a posebno ekstaze, kao stanja u kojemu se Bog objavljuje preko čovjeka, kao autentično pojavljivanje »proroštva« u zajednici. Na to upućuje i povezivanje posta s knjigom Danielovom, po kojoj su mladići koji su se hranili samo povrćem i vodom, dobili »*znanje i razumijevanje svih knjiga i mudrosti*«, a »*Daniel razumijevaše viđenja i sne*« (Dan 1, 17). Tertulijan govori o objavi »*koju bi trebalo izmamiti pomoću kserofagija*.« (De ieiun 12). Dakle, postovi montanista imaju svrhu da budu sredstvo za zadobivanje proročkih karizmi.

Velika Crkva je, relativno brzo poslije suočavanja s montanizmom, usvojila najvećim dijelom montanističku praksu o postu i o uzdržavanju od nekih jela.

Izvori
------

1. ↑  kserofagija
2. ↑  Tertulijan, *De ieiunio*, 1
3. 1 2 3  Tomislav J. Šagi-Bunić - Povijest kršćanske literature (svezak I) (scribd)
Zgrade Prirodno-matematičkog fakulteta u Sarajevu
**Prirodno-matematički fakultet u Sarajevu** je najviša naučno-nastavna ustanova u oblasti temeljnih prirodnih i matematičkih nauka.

Od 1960. godine, odlukom nadležnog organa Narodne Republike Bosne i Hercegovine (Službeni list broj 50/60) Prirodno-matematički fakultet je izdvojen iz okvira Filozofskog fakulteta i postao samostalna naučno-nastavna ustanova, koja objedinjava prirodne i matematičke nauke. Svaki nastavno-naučni odsjek predstavlja zaokruženu nastavnu i naučnu cjelinu, koja se sastoji iz nastavno-naučnih katedara i naučno-istraživačkih centara.

Odsjeci
-------

* Biologija
* Fizika
* Geografija
* Hemija
* Matematika

Značajne osobe
--------------

* Smilja Mučibabić, Odsjek za biologiju, suosnivač PMF-a, osnivač Odsjeka
* Tonko Šoljan, Odsjek za biologiju, jedan od prvih profesora PMF-a
* Živko Slavnić, Odsjek za biologiju, jedan od prvih profesora PMF-a
* Avdo Sofradžija, Odsjek za biologiju
* Rifat Hadžiselimović, Odsjek za biologiju

### Značajni studenti

* Avdo Sofradžija, Odsjek za biologiju
* Rifat Hadžiselimović, Odsjek za biologiju

Povezano
--------

* Univerzitet u Sarajevu

Vanjski linkovi
---------------

* Službena stranica
**Šejh Osman Nuri ef. Begeta** (Seonica, ? – Seonica, 1890.), bošnjački teolog i šejh nakšibendijskog tarikata, osnivač Tekije u Seonici.

Biografija
----------

Šejh Osman Nuri Begeta je rođen u Seonici u prvoj polovini 19. stoljeća, gdje je pred svojim ocem Omer–begom stekao temeljno obrazovanje. Kasnije je nekoliko godina učio u medresi u Fojnici pred Arifom ef. Sidkijem, poznatim nakšibendijskim šejhom. Polovinom 19. stoljeća, išao je u Istanbul i tamo dobio idžazet da može vršiti dužnost šejha. U blizini svoje kuće u Seonici, oko 1883. godine, sagradio je halvetijsku tekiju, u kojoj je bio njen prvi šejh. Šejh Osman Nuri ef. je bio prvi šejh ove tekije i tu je dužnost vršio do smrti. Ovaj šejh je vršio i imamsku dužnost u džamiji u Gornjoj mahali u Seonici. Pripovjedalo se da je znao perzijski i da je dobro poznavao perzijsku književnost i filozofiju. Osim toga, znao je još arapski i turski jezik. Umro je oko 1890. godine i pokopan u malom mezarju pred predvorjem tekije.

Uz ruševine tekije i danas se nalazi nišan šejh Osmana Nuri ef. Begete, na kojemu je ispisan slijedeći tekst:

> Utemeljitelja tekije hakikata je ovo mezar, šejha Osmana Nurije, neka mu se prouči Fatiha. Među nakšibendijama bijaše svjetionik, šejh Osman Nuri, prvi muršid. Kada prispje njegovoj duši poklon milosti Istinitog, uz spominjanje Istinitog otišao je sa ovog svijeta. Godina kronograma sa pomoći sevet je s imenom Istinitog. O Bože koji praštaš, podaj mu mjesto u raju.
> 
> 

Ostavio je iza sebe tri sina: Numana, Muhameda i Abdullaha. Numan i Muhamed su učili u Sarajevu i pred Prvi svjetski rat su se odselili u Tursku i tamo umrli. Abdullah je umro 1937. u 83. godini života i sahranjen u mezarju pred tekijom.

Refence
-------

1. ↑  „Derviške tekije u Seonici i okolini". medzlis-konjic.com. 5 August 2017. Pristupljeno 2020-12-30.

Spoljašnje veze
---------------

* Derviške tekije u Konjicu i okolini
**181. pješadijska divizija** Vermahta formirana je tokom decembra 1939. U borbu je uvedena aprila 1940. u Norveškoj. Divizija je ostala u Norveškoj do početka oktobra 1943, kad je prebačena u Jugoslaviju. U početku je bila pod komandom 5. SS korpusa, a od decembra do kraja rata u sastavu 21. armijskog korpusa.

Divizije je kao zadatak imala aktivnu odbranu Crne Gore. U zajednici sa četničkim i crnogorskim nacionalističkim snagama vodila je veći broj operacija protiv snaga NOVJ.

> „181. pješadijska divizija: prilikom započete operacije sa ciljem čišćenja prostora sjeverno i sjeverozapadno od Podgorice, njemačke trupe odbačene od strane nadmoćnog neprijatelja na polazne položaje. Krivicu za ovo snose četnici koji su se, i pored energičnog zalaganja majora Lašića, povukli ispred neprijatelja [...]." 
> 
> – Dnevni izvještaj njemačke komande Jugoistoka od 15. aprila 1944

Tokom celog ratnog angažmana divizija je, zbog snaga NOVJ i teškog terena, imala teškoće u održavanju veza sa susednim jedinicama na zapadu i severu. 15. septembra 1944. 21. armijski korpus je u sklopu pomeranja nemačkih snaga potčinjen Armijskoj grupi E. U tom periodu je problem gubljenja veza postao akutan. Tokom oktobra i prve polovine novembra 1944. svi pokušaji divizije da se probije na zapad i poveže sa 5. SS korpusom propali su, pa je 21. korpus bio prisiljen na proboj tokom decembra prema severu pod dramatičnim okolnostima, uz pomoć 22. divizije 91. korpusa.

Od januara 1945. divizija je dobila zadatak odbrane Sarajeva i okoline. Pošto je pretrpela teške gubitke u Sarajevskoj operaciji, divizija se izvlačila na zapad. Zajedno sa glavninom Armijske grupe E, 15. maja 1945. u Sloveniji biula je priunuđena na predaju Jugoslovenskoj armiji.

Izvori
------

1. ↑  NAW, T-78, Roll 331, 6288592: Dnevni izvještaj komande Jugoistoka Vrhovnoj komandi oružanih snaga od 15. aprila 1944 (16. april 1944.).

Spoljašnje veze
---------------

* **181. Infanterie-Division** - Axis History Factbook ()
Poppy na *"Am I A Girl?"* turneji 2019. godine

**Moriah Rose Pereira** (1. januar 1995), profesionalno poznata kao **Poppy** ili **That Poppy**, američka je pjevačica, tekstopisac i jutjuber. Godine 2014. postala je popularna zahvaljujući učešću u performansima na YouTubeu kao android sličan dolini sablasnosti, koji komentariše i satiriše internet kulturu i moderno društvo. Godine 2015. potpisala je ugovor o snimanju sa **Island Records** i objavila svoj prvi EP *Bubblebath* 2016. godine.

2017. godine Poppy je potpisala ugovor sa izdavačkom kućom Mad Decent i objavila svoj prvi studijski album *"Poppy.Computer"*, koji se sastoji od art pop i bubblegum pop pesama. Da bi promovisala album, otputovala je na turneju *"Poppy.Computer Tour"*. 2018. godine objavila je pilot epizodu za predloženi nadrealistički komični online serijal *"I'm Poppy"* na YouTube Premium. Takođe je objavila svoj drugi studijski album *"Am I A Girl?"*. U jakom kontrastu sa prethodnim stilom, druga polovina albuma *"Am I A Girl?"* počela je da pokazuje jak uticaj nu metala.

2020. godine Poppy je potpisala ugovor sa izdavačkom kućom Sumerian Records i objavila svoj treći studijski album *"I Disagree"*, uključujući hevi metal i industrijski rok. Nastavljajući stilsku promenu koja je počela sa njenim prethodnim albumom, *"I Disagree"* je imao teme i muzičke spotove koji su kritičari opisali kao "zbunjujuće" i "nasilne". 2021. godine, kao deo dugotrajne saradnje sa profesionalnom rvačkom organizacijom WWE, objavila je metalcore EP *"Eat (NXT Soundtrack)"*. Njen četvrti studijski album *"Flux"* objavljen je tri meseca kasnije i dobio je kritičarsko priznanje, i sadržao je lakše zvuke od prethodnih radova.

Pesma *"BLOODMONEY"* dobila je nominaciju za Grammy nagradu za najbolju metal izvedbu 2021. godine.

Diskografija
------------

### Albumi

* *3:36 (Music to Sleep To)* (2016)
* *Poppy.Computer* (2017)
* *Am I A Girl?* (2018)
* *I C U (Music To Read To)* (2019)
* *I Disagree* (2020)
* *Music To Scream To* (2020)
* *Flux* (2021)

### EP-ovi

* *Bubblebath* (2016)
* *Choke* (2019)
* *A Very Poppy Christmas* (2020)
* *EAT (NXT Soundtrack)* (2021)
* *Stagger* (2022)

### Singlovi

* *Everybody Wants to Be Poppy* (2015)
* *Adored* (2016)
* *Metal* (2018)
* *Immature Couture* (2018)
* *All The Things She Said* (2020)
* *Fear Of Dying* (2021)

Vanjske veze
------------

* Službeni kanal na YouTubeu
**Operacija Denkerk** (njem. *Dünkirchen*, Dinkirhen) je bila zajednička operacija Vermahta i snaga NDH protiv partizana u oblasti Žumberka.

Prva faza operacije, Dünkirchen I, je vođena od 27. juna – 2. jula 1944. godine. Druga faza operacije, Dünkirchen II, vođena je od 8. do 17. jula 1944. godine.

Pozadina
--------

Okupator je imao konkretne informacije o planiranom napadu jedinica NOV na važno neprijateljsko uporište Ozalj, u kojem se nalazila hidrocentrala koja je Karlovac i njegovu industriju snabdijevala strujom. Da bi predupredio ovu akciju, štab 69. rezervnog korpusa odlučio se na ofenzivne akcije prema žumberačkoj grupaciji NOVJ, pod nazivom »Dinkirhen« (Dünkirchen).

Tok operacije
-------------

> Za vreme operacije »Dinkirhen« našim jedinicama nisu se više, kao uvek do sada, suprotstavljale grupe bandi sa manje ili više velikom borbenom vrednošću, već trupa kojoj više ne odgovara izraz »bande«, koja bi se pre morala nazvati »ustanička trupa«, pošto je prihvatila borbu, vojnički dobro vođena i raspolaže sa dobrim i dovoljnim naoružanjem.
> 
> – Izveštaj Komande 69. armijskog korpusa o iskustvima stečenim u operaciji »Dinkirhen«

Operacija »Denkerk I« je preduzeta 27. juna na prostoriji Jastrebarsko — Zdenčina — Samobor i u Žumberku s ciljem da se razbiju partizanske snage u tome rejonu (8. i 34. diviziju NOVJ), uz učešće 1. lovačkog rezervnog puka, 2. bataljona 4. policijskog puka, Nastavne jedinice ustaške Poglavnikove tjelesne divizije iz Karlovca i delova 10. ustaške bojne.

Operacija »Denkerk I« nije uspela, pošto su se jedinice 8. i 34. NOU divizije izvukle, te su Nemci bili primorani da preduzmu nastavak operacije većim snagama. 30. juna je počelo pregrupisavanje snaga za nastavak operacije pod šifrom »Dinkirhen II«.

Operacija »Dinkirhen II« imala je za cilj razbijanje Operativnog štaba hrvatskih i slovenačkih jedinica: 8, 13, 15. i 34. NOU divizije, u širem rejonu Žumberka, a uz učešće 1. lovačkog rezervnog puka, ojačanog 4. pukom i 55. izviđačkim bataljonom 1. kozačke divizije, jednim policijskim bataljonom, 1.bataljonom Železničkog transportnog puka i dvema četama ustaša iz Samobora. Počela je 9, a završila se 17. jula, posle zauzimanja Metlike.

Izvori
------

1. ↑  Vladimir Valjan: BRIGADA FRANJO OGULINAC - SELJO
2. ↑  Izveštaj Komande 69. armijskog korpusa od 23. jula 1944. Komandi 2. oklopne armije o iskustvima stečenim u operaciji »Dinkirhen«
3. ↑
4. ↑

Literatura
----------

* Vladimir Valjan: BRIGADA FRANJO OGULINAC - SELJO, Vojnoizdavački zavod, Beograd 1968.

Vidi još
--------

* Spisak antipartizanskih operacija u NDH
* Spisak osovinskih operacija u Jugoslaviji

Vanjske veze
------------

* Operation "Dünkirchen I"
* Operation "Dünkirchen II"
* Izveštaj Komande 69. armijskog korpusa od 23. jula 1944. Komandi 2. oklopne armije o iskustvima stečenim u operaciji »Dinkirhen«

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **bitkama i ratovima** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |