recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dedal** (grč. *Δαίδαλος*, *Daídalos*) je najvještiji obrtnik, legendarni letač; Ikarov i Japiksov otac. Isprva bivši kretski junakom, Atenjani ga premještaju u svoje krajeve i smatraju Erehtejevim sinom. Dedalovo grčko ime znači "lukav".

Pasifaja s Dedalom i drvenom kravom, freska iz Pompeja

Labirint
--------

Homer ga spominje kao kreatora Arijadnina plesnog podija. Budući da je bio najvještiji rukotvorac, govorilo se da je izmislio slike. Također je sagradio i Labirint. Ovidije u svojim *Metamorfozama* govori da je Dedal tako lukavo napravio Labirint, da ni sam nije mogao izaći iz njega - toliko brojnih prolaza i skretanja, činilo se kao da nema ni početka ni kraja. Dedal je Labirint sagradio za kralja Minosa, koji ga je trebao da bi u nj zatvorio ženina sina Minotaura. Dedal je napravio drvenu kravu, a Pasifaja je ušla u nju i skrila se, a bik ju je oplodio. Tako je Pasifaja začela i rodila polubika i polučovjeka - Minotaura. Pasifaja ga je odgajala u dok je bio dijete, ali kako je rastao, tako je postao bjesniji.Minotaura je ubio Tezej.

Let
---

Charles Paul Landon: Dedal i Ikar, 1799.
Dedal je, da bi se spriječilo širenje znanja o Labirintu javnosti, zatvoren u toranj. Nije mogao napustiti Kretu morem jer je kralj Minos budno pazio na sva plovila. Dedal je odlučio napraviti krila sebi i svome mladom sinu Ikaru. Zavezao je pera zajedno, od najmanjeg do najvećeg, stvorivši veliku plohu. Veća je osigurao nitima, a manja voskom te su tako gotovo bila jednaka ptičjim krilima. Kad je posao napokon dovršen, Dedal je mahao krilima na mjesto i iskušavao ih, a potom opremio svoga sina i naučio ga kako letjeti. Kad su se obojica pripremila za let, Dedal je upozorio Ikara da ne leti previsoko jer će Sunce otopiti vosak te da ne leti prenisko jer će morska pjena smočiti krila i više neće moći nastaviti s letom. I tako su poletjeli. Prošli su otoke Samos, Delos i Lebint, kad je Ikar počeo letjeti sve više i više da bi dostigao nebesa. Sunce je zagrijalo vosak te su se pera razdvojila, a Ikar je pao u more. Dedal je plakao, krivio svoju vještinu, a mjesto gdje mu se sin utopio nazvao Ikarijom. Na posljetku je Dedal sigurno stigao u Siciliju, gdje se o njemu brinuo kralj Kokal. Ondje je sagradio hram Apolonu i objesio svoja krila kao žrtvu bogu.

Zagonetka
---------

Dedal i Ikar s krilima
Tražeći Dedala, kralj Minos odlazio je od grada do grada postavljajući zagonetku. Pokazao bi spiralnu morsku školjku i tražio da se provuče konopac kroz cijelu školjku. Kad je stigao kralju Kokalu u Siciliji, kralj je znao da će Dedal znati riješiti zagonetku. Dedal je privezao konopac za mrava koji je hodao kroz spirale te školjke i tako riješio zagonetku. Tako je Minos znao da je to Dedal te je zatražio izručenje. Kokal ga je uvjerio da se prvo okupa, a kraljeve su ga kćeri zalile vrućom vodom i ubile.

Vanjske veze
------------

***Dedal*** na Wikimedijinoj ostavi

* Dedal u grčkoj mitologiji (`en`)
Epifitna biljka
Izraz **epifiti** se odnosi na sve biljke koje su pričvršćene ili rastu na drugog živoj biljci. Ovaj izraz dolazi od grčke riječi epi- (koja znači na, gore, odozgo) i riječi phyton- (biljka). Ove biljke se ponekad nazivaju i "zračne biljke" zbog toga jer one nemaju korijenje u tlu.

Epifitne biljke koriste fotosintezu za dobivanje energije, a vlagu dobivaju iz zraka (kiša) ili putem svoga domaćina (druga biljka).

Korijenje se može razviti prvenstveno pričvršćivanjem na drugu biljku, i ono ima specijalnu strukuturu koju koristi za skupljanje ili zadržavanje vlage.

Epifitne biljke nisu paraziti na svojim domaćinima, rastu samostalno, a domaćina koriste samo za tjelesnu potporu. Glavna prednost prema drugim biljkama koje su vezane za tlo (imaju korijenje u tlu) je to što se ove biljke u šumi nalaze na mjestima gdje ima mnogo svjetla i biljožderi ne mogu do njih. Epifitne biljke mogu rasti u velikom broju i jako gusto pa tako mogu oštetiti svoga domaćina. 

Najpoznatiji epifitni organizmi su lišajevi i orhideje, no epifitne biljke se mogu naći u svim glavnim grupama biljnog carstva. Najviše ih ima u tropskim šumama, a lišajeve najčešće nalazimo na stablima.
*Za ostale upotrebe, v. Topolnica (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 41° 39′ 26" SGŠ, 22° 22′ 42" IGD

**Topolnica** (mak. *Тополница*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Topolnica je naselje u okviru opštine Radovište.

Prirodni uslovi
---------------

Topolnica je smeštena u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Radovišta, naselje je udaljeno 12 kilometara zapadno.

Naselje Topolnica se nalazi u istorijskoj oblasti Jurukluk. Naselje je položeno severno od Radoviškog polja, na jugozapadnim padinama planine Plačkovice. Nadmorska visina naselja je približno 500 metara. 

Mesna klima je kontinentalna.

Stanovništvo
------------

Topolnica je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imala 562 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Turci (89%), a manjina su etnički Makedonci (10%). Početkom 20. veka celokupno stanovništvo su bili Turci.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je islam, a manjinska pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.radovis.gov.mk Zvanična stranica opštine Radovište

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Radovište |
| --- |
| **Radovište** • 
Ali Koč • 
Ali Lobasi •
Bučim •
Vojislavci •
Damjan •
Držani •
Durutlija •
Zlejovo •
Injevo •
Jargulica •
Kalauzlija •
Kaluđerica •
Karalobosi •
Karadžalar • 
Kodžalija •
Kozbunar •
Novo Selo •
Oraovica •
Papavnica •
Pogulevo •
Podareš •
Pokrajčevo •
Prnalija •
Rakliš •
Sariđol • 
Smiljanci •
Suldurci •
Supurge •
Topolnica •
Ćoselija •
Hudaverlija •
Češme Mahale •
Šajintaš •
Šipkovica •
Šturovo |  |
**Temagami** (Timagami, Temagami First Nation ili kraće TFN) /Te-mee-ay-gaming,  *'deep water'* /, jedna od lokalnih skupina Algonquian Indijanaca sa obala istoimenog jezera u Kanadi. Svoje plemensko područje nazivaju *nDaki Menan* ili "my land" (jezik ojibwa). 

Danas žive na rezervatu Bear (Makominising='Berry island') island Reserve u jezeru Temagami na sjeveroistku Ontarija.

Prema kazivaču Chief Alex Paulu (1913.) F. G. Specku klanovi, tradicionalne obitelji i njihovi lovački teritoriji su:

Wabimakwa, totem Loon; obitelji: Paul, Becker i Friday Njihovo se lovno područje nalazilko na sjever do Latchforda, na istoku do rijeke Montreal i na zapad do istočne obale jezera Temagami. Obitelj Petrant ne spominju.
Nebane'gwune, totem Loon; obitelj Paul. Sjevero od rijeke Marten River pa do Shiningwood Baya na jezeru Temagami.
Caya'gwog'zi, totem Loon; obitelj Twain. Zapadno od rijeke Sturgeon River, istočno do jezera Temagami. uključujući i Bear Island.
Kane'jc, totem Kingfisher; obitelji: Peshabo i njihovi potomci. Sjeverni kraj jezera Temagami, jezero Anima-Nipissing
Aya'nda'ckwe, totem Kingfisher; obitelji Moore i Turner. Od jezera Wawiagama do jezera Seagram i Yorston Lake na sjeveru.
Djakwunigan, klan Kingfisher; obitelj Pearce. Od Smoothwater Lake na sjever do Gowganda Lake. Grd Gowganda je na zapadnopj granici.
Pawagi'dak-we, klan Kingfisher. Obitelj Pierce ili Pearse. Piercove je federalna vlada dodala na listu bande Matachewan. Teritorij im ide od Gowganda Lake sjeverno do West Montreal River. Grad Gowganda je unutar granica.
Cumca'ckiwe, totem Caribou; obitelj Potts. Južno od jezera Temagami do grada Field.
Kamino'chama, totem Caribou; obitelj: Turner. Od jezera Dougherty na jugu do jezera Stull Lake na sjeveru, duž rijeke Sturgeon. istočna granica je Ishpatina Ridge
Wendaban, totem Rattlesnake; obitelj Katt i potomci. Okolica jezera Diamond Lake, Lady Evelyn Lake, istočno do rijeke Montreal River.
Ke'Ke'K, totem Rattlesnake; obitelj Katt. Okolica jezera Makobe Lake
Misa'bi, totem Beaver; obitelj: Missabie. Sjeverna polovica jezera Obabika Lake, sjeverno do Florence Lake.
Koho'je Pi-Ku'djick, klan nepoznat; obitelj: razne. Podrulje uključuje Elk Lake, prema jugu do rijeke Montreal i na jugozapad do planina Maple Mountain.
Menitcu'wac, totem nepoznat; obitelji: četiri obitelji Indijanaca Matachewan. Između Montreal Rivera na zapad do Longpoint Lake.

Izvori
------

1. ↑  Temagami = Te-mee-ay-gaming = Deep Water and its People
2. ↑  Map of Ndaki Menan ('My Land')
**Vadi al Džadid** (arapski: محافظة الوادي الجديد‎ / *Muḥāfāzah Al Wādī Al Jadīd*, što znači **Nova dolina** je jedna od 27 muhafaza na koje je Egipat administrativno podjeljen.

Geografske karakteristike
-------------------------

Muhafaza se nalazi na jugozapadu zemlje pored Libije na zapadu i Sudana na jugu. 
Prostire se po Libijskoj pustinji, svojom površinom od 440,098 km², je najveća, a brojem stanovnika - 247,140 najrjeđe (0.5616 stan. / km²) naseljena teritorija Egipta.

Gotovo svo stanovništvo živi u nekoliko oaza, od kojih je najveća Harga, koja je i administrativni centar muhafaze.
U njoj se nalaze i najveće atrakcije *Hram boga Amona Hibisa* (550. pne.) i ranokršćanska nekropola *El Bagavat* sa grobnicama od kojih neke datiraju s kraja 2 početka 3. vijeka. U centru te nekropole se nalazi se i jedna od najstarijih crkava u Egiptu, okružena sa 263 malih grobnih kapela. 

Harga ima i industrijsku zonu na površini od 76 hektara.

### Administrativna podjela

Muhafaza Vadi al Džadid je administrativno podjeljena na 5 distrikta; Harga, Balat, Dakhla, Farafra i Baris.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*New Valley Governorate*" (engleski). SIS Egypt. Pristupljeno 7.07.2020.
2. ↑  „*Egypt, Arab Republic of Egypt*" (engleski). City population. Pristupljeno 7. 07. 2020.

Vanjske veze
------------

***Vadi al Džadid (muhafaza)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice* (`ar`)
* *New Valley Governorate* (`en`)

| * p
* r
* u
Egipat Egipatske muhafaze |
| --- |
| Urbane | 
* Kairo
* Aleksandrija
* Port Said
* Suez

 | Flag of Egypt |
| Donji Egipat | 
* Ismailia
* Kafr eš Šejk
* Garbija
* Dakahlija
* Šarkija
* Minufija
* Kaljubija
* Dumjat
* Beheira

 |
| Gornji Egipat | 
* Giza
* Fajum
* Beni Suejf
* Minja
* Asjut
* Sohag
* Kena
* Asuan
* Luksor

 |
| Pogranične | 
* Crveno more
* Vadi al Džadid
* Matruh
* Sjeverni Sinaj
* Južni Sinaj

 |
**Fiatach Finn mac Dáire**, daleki potomak Óengus Tuirmech Temracha, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, kralj Ulaida a potom i veliki kralj Irske, odnosno predak ranosrednjovjekovne ulsterske dinastije koja je po njemu dobila iem Dál Fiatach. Bio je kralj Ulstera dok je veliki kralj bio Feradach Finnfechtnach, a njegovo prijestolje je naslijedio poslije Feradachove smrti. Vladao je tri godine prije nego što ga je ubio Fíachu Finnolach. *Lebor Gabála Érenn* navodi da je vladao u doba rimskog cara Nerve (96-98). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* ga smješta u period 25-28, a *Annals of the Four Masters* u period 36-39.

Fiatach Finn mac Dáire je također bio rođak legendarnih Cú Roí mac Dáirea i Conaire Móra od Érainna i Dáirinea (Clanna Dedad). Za Dál Fiatach se navodi da potiču od "porodice Cú Roíja" u Book of Glendalough (Rawlinson B 502). Potomci Fiatach Finna i Dál Fiatacha uključuju osobe sa prezimenima Haughey/Hoey, Donlevy/Dunleavy i MacNulty.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Feradach Finnfechtnach**  |  **veliki kralj Irske** LGE 1. vijek n.e.FFE 25-28AFM 36-39 | Slijedi: **Fíachu Finnolach**  |

V. također
----------

* Kraljevi Ulstera

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 307
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.38
3. ↑  *Annals of the Four Masters* M36-39
4. ↑  The Kingdom of Ulster by Dennis Walsh
**Duba Pelješka** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu općine Trpnja, Dubrovačko-neretvanska županija. Nalazi se na sjevernoj obali Pelješca i najzapadnije je naselje u općini Trpnju. Jedina cesta koja vodi do ovog naselja je lokalna cesta koja se odvaja od državne ceste D 415 kod Gornje Vrućice i prolazi kroz Donju Vrućicu.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 54 stanovnika te 28 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** Od 1857. do 1961. iskazivano pod imenom Duba.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Galerija slika
--------------

* crkva sv. Antecrkva sv. Ante
* crkva sv. Margaritecrkva sv. Margarite
* LučicaLučica
* PlažaPlaža

***Duba Pelješka*** na Wikimedijinoj ostavi

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Duba Pelješka** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Trpanj |
| --- |
| Donja Vrućica • Duba Pelješka • Gornja Vručica • Trpanj |
**Trinità della Cava** (latinski: *Abbatia Territorialis Sanctissimae Trinitatis Cavensis*) ili **Badia di Cava** je benediktinska opatija u Salernskoj provinciji na jugozapadu Italije, pored grada Cave de' Tirreni. Trinità leži u kanjonu u brdima kod sela Corpo di Cave.

Historija
---------

Prema predanju opatiju je osnovao 980. salernski plemić Alferio Pappacarbone (kasniji sv. Alferius), nakon što je postao redovnik opatije Cluny. Međutim, postoje podatci da se to dogodilo 1011. godine. Papa Urban II je opatiji sv. Trojstva darovao brojne povlastice i odmah je zajedno s okolicom podvrgnuo Svetoj Stolici. Papa Bonifacije IX je 1394. uzdigao opatiju u rang biskupije (Abbatia Territorialis), ali kad je 1513. papa Lav X uzdigao nedaleki grad Cava de' Tirreni u rang biskupije, pala je važnost opatije jer njen opat više nije bio nadležan za grad. Otprilike u isto vrijeme redovnike iz Clunyja zamijenili su redovnici iz Monte Cassina. Opatijska crkva je poznata po svojim orguljama.

Većina opatijskih građevina je restaurirana i modernizirana 1796. godine, tako da su iz starijih razdoblja preostali jedino gotički klaustri. Opatija Trinità della Cava ima bogate arhive koji čuvaju pergamente iz 8. vijeka, i biblioteku s brojnim vrijednim manuskriptima, uključujući Vizigotsku Bibliju iz 7. vijeka i langobardski zakonik iz 11. vijeka. Četiri prva opata opatije, Alferius, Leo, Petrus i Constabilis, 1893. su kanonizirana.

Trinità della Cava kao biskupija danas ima 18 parohija sa 68 svećenika i 28.000 vjernika. Opatija Trinità della Cava ima muzej i galeriju slika, i sjedište je nacionalne obrazovne ustanove koju vode benediktinci.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Abbey of Trinità di Cava dei Tirreni*" (engleski). Catholic Encyclopedia. Pristupljeno 18. 5. 2018.
2. 1 2 3 4  „*Cava de' Tirreni*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 5. 2018.

Vanjske veze
------------

***Trinità della Cava*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La Badia di Cava* (`it`)
Koordinate: 41° 40′ 50" SGŠ, 21° 33′ 16" IGD

**Gornji Vranovci** (mak. *Gorno Vranovci*) su naselje u Republici Makedoniji, u središnjem države. Gornji Vranovci pripadaju opštini Čaška.

Prirodni uslovi
---------------

Gornji Vranovci su smešteni u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Velesa, naselje je udaljeno 25 km zapadno.

Naselje Gornji Vranovci se nalazi u istorijskoj oblasti Grohot. Naselje je smešteni su na padinama planine Jakupice, dok se istočno od naselja tlo silazi u dolinu reke Topolke. Nadmorska visina naselja je približno 680 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

U Gornjim Vranovcima je tokom NOB-a delovala štamparija u kojoj je 29. oktobra 1944. godine objavljen prvi broj „Nove Makedonije", najstarijih dnevnih novina koje izlaze u Republici Makedoniji.

Stanovništvo
------------

Gornji Vranovci su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 199 stanovnika.

Prema istom popisu pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (95%), a ostalo su mahom Turci. Do početka 20. veka Turci su bili isključivo stanovništvo u naselju.

Većinska veroispovest je islam.

Vidi još
--------

* Opština Čaška

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.caska.gov.mk Zvanična stranica opštine Čaška

  

  


| p • r • uNaselja opštine Čaška |
| --- |
| **Čaška** • 
Banjica •
Bistrica •
Bogomila •
Busilci •
Vladilovci •
Vitanci •
Vojnica •
Gabrovnik •
Golozinci •
Gornje Jabolčište •
Gornji Vranovci •
Donje Jabolčište •
Donji Vranovci •
Drenovo •
Izvor •
Jelovec •
Kapinovo •
Krajnici •
Kriva Kruša •
Krnjino •
Lisiče •
Martolci •
Melnica •
Mokreni •
Nežilovo •
Novo Selo •
Omorani •
Oraov Dol •
Orešje •
Otištino •
Papradište •
Plevenje •
Pomenovo •
Popadija •
Rakovec •
Smilovci •
Sogle •
Stari Grad •
Stepanci •
Teovo •
Crešnjevo |  |
Holk na portretu koji je izradio Martin Bernigeroth
**Heinrich Holk** (također **Holke** ili **Henrik Holck**) (18. april 1599 – 9. septembar 1633) bio je dansko-njemački vojskovođa, poznat po tome što se borio na obje strane u Tridesetogodišnjem ratu.

Slavu je stekao kao zapovjednik danskih trupa koje su 1628. godine uspješno obranile Stralsund, posljednje značajno protestantsko uporište u Njemačkoj od carske katoličke vojske pod dotada nepobijeđenim proslavljenim vojskovođom Albrechtom von Wallensteinom. Nakon što je Lübečkim mirom Danska sljedeće godine izašla iz rata, Holk je ušao u Wallensteinovu službu i postao zapovjednik carske konjice. Holk, čije su se konjičke trupe isticale sklonošću pljački, silovanjima i zlostavljanju civila, igrao je važnu ulogu kako u bitci u Lützena, tako i u kasnijim Wallensteinovim pokušajima da ishodi mir pregovaranjem sa protestantskom Saksonijom. Prilikom jednog od tih pregovora se razbolio od kuge i ubrzo nakon toga umro.

Izvori
------

1. ↑  Mackillop (2003), p.16
2. ↑  Olesen (2003), p.390

Literatura
----------

* Mackillop, Andrew; Murdoch, Steve (2003). *Military governors and imperial frontiers c. 1600-1800: A study of Scotland and empires*. BRILL. ISBN 90-04-12970-7.
* Jens E, Olesen (2003). „Christian IV og dansk Pommernpolitik". u: Asmus, Ivo; Droste, Heiko; Olesen, Jens E. (Danish). *Gemeinsame Bekannte: Schweden und Deutschland in der Frühen Neuzeit*. Berlin-Hamburg-Münster: LIT Verlag. ISBN 3-8258-7150-9.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 283762924
* LCCN: n86002993
* ISNI: 0000 0001 0799 0594
* GND: 118835297
* SELIBR: 255593
* SUDOC: 11531556X
* NKC: xx0141664

 |
Topografska karta Austrije.
**Austrija** se nalazi u u srcu središnje Europe. Dijeli se na dva područja: alpsko područje oko 70% teritorija i nizine kojima teku Dunav i njegovi pritoci.

Alpska Austrija
---------------

Alpska Austrija pruža se od Bodenskoga jezera do Dunava; ondje je pojas ulančanih gorja ispresijecanih dolinama i prirodnim prijevojima: sjeverna strana Tridentinskih i Karnskih Alpa (na granici s Italijom), Visoke Ture, Niske Ture, Noričke Alpe (u središnjoj zoni), Algajske alpe, Bavarske Alpe i Češka šuma (na granici s Njemačkom i Češkom). Alpske su planine obrasle gustim šumama, a nad njima se uzdižu veličanstveni ledenjaci. Najviši vrh Austrije je Grossglockner (3.797 m) u Visokim Turama.

Dunavska Austrija
-----------------

Dunavska je Austrija ravničarska ili blago valovita, a pruža se na sjeveru zemlje prostranom dunavskom ravnicom. U sjeveroistočnom dijelu nalazi se Mađarska ravnica koja nastavlja u Mađarskoj. Tok Dunava u Austriji dug je 360 km; Dunav ulazi u Austriju kod Passaua i teče do periferije Bratislave na granici sa Slovačkom. U Dunav se slijevaju mnogi pritoci koji se spuštaju s istočnih Alpa: najvažniji je Inn, koji protječe Tirolom s pritokom Salzach, Enns i Traun. Drava izvire na talijanskom teritoriju, ali teče Austrijom 400 km od svojih 720 km, prije nego se ulije u Dunav u Hrvatskoj; jedini važniji lijevi pritok Dunava jest Morava koja dijelom označava granicu s Češkom. Alpski predio obiluje malim i slikovitim ledenjačkim jezerima; najveće jezero Nežidersko (Neusiedl,320 km kvadratnih) nalazi se u Gradišću u Mađarskoj ravnici. Austriji pripada dio obale Bodenskoga jezera na granici sa Švicarskom i Njemačkom. Klima istočnih predjela je hladna, kontinetalna. Na Alpama ovisi o nadmorskoj visini i o rasporedu udolina i uzvisina. Jako se osjeća utjecaj fohna, toploga vjetra koji ublažava temperaturu na brdima i uzrokuje topljenje snijega. Krajolici su prekriveni prostranim šumama crnogorice i bjelogorice te planinskim livadama.

Rijeke
------

Najveća europska rijeka Dunav protječe kroz Austriju pa time i veći dio voda Austrije pripada Crnomorskom slivu. Veće rijeke Austrije su: Mura, Raba, Inn, Drava i Dunav. Obzirom na reljef Austrija je bogata i ledenjačkim jezerima. Uz prirodna jezera ime i više akumulacijskih jezera koja su u sustavu dobivanja električne energije, a s 9 hidroelektrana u istu svrhu koristi se i snaga Dunava.

Vegetacija
----------

Biljni pokrov ovisi o reljefu, vodi i klimi. Austija ima malo obradivih površina. Niži su dijelovi obrađeni a po gorama je vegetacija raspoređena prema visinskim
pojasima:

* do 1000 m rastu miješane šume (bukva,hrast,lipa,javor)
* iznad toga crnogorične šume (najviše smreka)
* na gornjoj granici ariš (zimzeleno drvo).

Gornja granica nalazi se na visini od 1600–1800 m, u središnjim dijelovima na 2100–2200 m. Iznad nje su planinske rudine, a u središnjim Alpama ledenjaci. Šume pokrivaju 42% površine.

***Geografija Austrije*** na Wikimedijinoj ostavi
**Éber Finn** (moderni izgovor: **Éibhear Fionn**), sin Míl Espáinea, bio je, prema srednjovjekovnim irskim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske i jedan od osnivača milezijske loze, do koje su srednjovjekovni genealozi dovukli sve važne gelske kraljevske loze.

Prema *Lebor Gabála Érennu* preci Milezijanaca, odnosno Milovi sinovi, su živjeli na Iberijskom poluotoku. Kada je Eberov stric doplovio do Irske, ubili su ga kraljevi Mac Cuill, Mac Cécht i Mac Gréine iz naroda Tuatha Dé Danann. Sedam Milovih sinova je zato organiziralo pohod da ga osvete i došli su do Irske u trideset šest brodova. Iskrcali su se u današnjoj Grofoviji Kerry i došli do Tare. Tamo su se sa domaćim kraljevima dogovorili da će sudbinu otoka riješiti božanski sud; Milezijanci će se ukrcati na brodove i otploviti na razdaljinu od devet valova; ako se uspiju ponovno iskrcati, otok će biti njihov. Tuatha Dé su, međutim, uz pomoć magije izigrali dogovor, te poslali oluju koja je potopila milezijske brodove. Od sedmero braće, preživjeli su Eber Finn i Érimón. Oni su se sa pjesnikom Amerginom iskrcali i porazili Tuatha De u bitci kod Tailtiua.

Nakon pobjede je Amergin podijelio osvojenu Irsku na sjeverni dio, kojim je vladao Erimon, i južni dio kojim je vladao Eber Finn. Kada je Eber Finn postao nezadovoljan, braća su vodila bitku u kojoj je Eber poginuo, a Erimon zavladao otokom sam. Prijestolje Velikog kralja će nakon toga prelaziti iz ruku Eberovih i Erimonovih potomaka. Éberovi sinovi su bili Conmáel i Ér, Orba, Ferón and Fergna.

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland* Part V, Irish Texts Society, 1956, pp. 11-185

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Mac Cuill, Mac Cechti Mac Gréine**  |  **Veliki kralj Irske(zajedno sa Érimónom)** AFM 1700. pne.FFE 1287-1286. pne. | Slijedi: **Érimón(sam)**  |
**Heinrich Lenz** (rusizirano: *Emilij Hristijanovič Lenc* ili *Эмилий Христианович Ленц*) ili punim imenom **Heinrich Friedrich Emil Lenz** (Dorpat, danas Tartu, 12. veljače 1804. – Rim, 10. veljače 1865.), ruski fizičar njemačkoga podrijetla rođen u Estoniji. Bio je profesor fizike i matematike na Sveučilištu u Sankt Peterburgu (1834. – 1865). Otkrio zakonitost (1833.) koja se danas naziva Lenzovo pravilo. Neovisno i gotovo istodobno (1842.) kada i James Prescott Joule, utvrdio je kolika količina topline nastaje prilikom prolaska električne struje kroz električni vodič. Bavio se i fizičkim zemljopisom; prvi je upozorio na sekularne oscilacije (mala odstupanja do kojih dolazi u dugom razdoblju; lat. *saeculum*: stoljeće) Kaspijskoga jezera. Član Peterburške akademije znanosti od 1834.

Lenzovo pravilo
---------------

Lenzovo pravilo je pravilo prema kojemu je smjer induciranoga električnoga napona i njime pokrenute električne struje u strujnoj petlji kroz koju se mijenja magnetski tok uvijek takav da poništava promjenu magnetskoga toka kojim je napon induciran, tj. magnetski tok inducirane struje uvijek je suprotan izvornomu magnetskom toku. 

Lenzovo pravilo se naziva i **Faraday-Lenzov zakon elektromagnetske indukcije** ili ponekad samo Faradayev zakon indukcije, a to je osnovni zakon elektromagnetizma, dok jednakost vrijedi:

{\displaystyle {\mathcal {E}}=-{{d\Phi \_{B}} \over dt}}.
Inducirana elektromotorna sila (*ε*) u zatvorenoj konturi jednaka je negativnoj promjeni obuhvaćenog magnetskog toka (*ΦB*) kroz konturu u jedinici vremena (*t*).

Prikaz Faradayeve opreme sa željeznim prstenom. Ukoliko dolazi do promjene magnetskog toka u zavojnici na lijevoj strani prstena, onda dolazi do inducirane električne struje na desnoj zavojnici. Lenzovo pravilo govori da je magnetski tok inducirane struje uvijek je suprotan izvornomu magnetskom toku.

Izvori
------

1. ↑   **Lenz, Heinrich Friedrich Emil**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
2. ↑   **Lenzovo pravilo**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
3. ↑  Giancoli, Douglas C. (1998). *Physics: Principles with Applications* (Fifth izd.). str. 623–624.
Hadean/Infobox
***Had*** u ovom članku se odnosi na **hadski** geološki period: vrijeme prije 3800 miliona godina (Ma). Geolog Preston Cloud je skovao taj izraz godine 1972, ispočetka u nastojanju da označi period prije pojave najranijih poznatih stijena. U posljednjim desteljećima 20. vijeka geolozi su identificirali nekoliko hadskih stijena na zapadnom Grenlandu, sjeverozapadnoj Kanadi i Zapadnoj Australiji. Različiti izvori navode različite datume o završetku hadskog perioda.

W. B. Harland je nešto kasnije skovao gotovo istovjetni izraz "**Priscoanski** period". 

Najstarije formacije stijenja se sastoje od pomalo izmijenjenih naslaga na Grenlandu koje datiraju oko 3800 Ma i potječu od vulkanskog nasipa koji je prodro u stijenje nakon što su one sedimentirale. Pojedinačni kristali zirkona u Zapadnoj Kanadi i regiji Jack Hills u Zapadnoj Australiji su daleko stariji. Najstariji cirkoni datiraju oko 4400 Ma - vrlo blizu vremena kada je, po teorijama, došlo do stvaranja Zemlje. Grenlandski sedimenti uključuju naslage vezanog željeza. One uključuju ugljik koji bi mogao biti organskog porijekla i moguću indikaciju fotosintetskog života koji je nastao u to vrijeme. Najstariji poznati fosili (iz Australije) datiraju nekoliko stotina miliona godina kasnije.

Ime "Had" dolazi od Hada te sugerira uvjete podzemnog svijeta - vrućinu i kaos. 


| Prekambrij |   |
| --- | --- |
| *Hadski eon* | Arhaički eon | Proterozoički eon | Fanerozoički eon |



| *Hadski eon* |
| --- |
| *Kriptik* | *Bazenske grupe* | *Nektarij* | *Donji imbrij* |


***Had (eon)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Hacı Bektâş Velî** (Nišapur, oko 1209. – Nevşehir, 1271) bio je muslimanski mistik, svetac i filozof iz Horasana koji je živio i podučavao u Anadoliji u poznim godinama Rumskog Sultanata.

Život
-----

Zvao je se Muhamed Bektaş a ime po kojem je poznat doslovce znači «hodočasnik Bektaš mudri». Vrlo malo se zna o njegovom životu i većina toga leluja između legende i hagiografije. Glavni pisani izvor je Uzun Firdevsijeva hagiografija pod naslovom *Vilâyet-nâme* (1481/1501) mada je o njemu pisao također povijesnčar Âşıkpaşazâde i drugi.

Biografska tradicija tvrdi da je bio *seyyid*, odnosno potomak proroka Muhameda (*Vilâyet-Nâme*). Pretpostavlja se da je bio turkijskog ili perzijskog podrijetla i da je pripadao skupini horasanskih migranata u Anadoliji koji su napustili svoju domovinu tijekom mongolskih osvajanja. Rođen je u Nišapuru i neki navode da je bio sljedbenik sufijskog mistika Ahmad Yasawi, koji je tada imao veliki utjecaj na turkijske nomade u stepama, pogotovo zato što je propovijedao na svom materinjem turkijskom jeziku. Po šturim izvorima, iz Horasana je preko Nadžafa i Meke doselio u Sivas sa bratom Menteşom, gdje su se pridružili tarikatu Bābā Eliyāsa al-Khorāsānīja, čuvenog mistika iz istočne Perzije koji je mučen do smrti zbog svojih nedoslovnih uvjerenja o islamu, i potom postali jedni od njegovih vodećih sljedbenika.  

Iz Sivasa su braća odselila u Amasyu, pa u Kırşehir i u Kayseri. Iz Kayserija Menteş je se vratio u Sivas gdje je ubijen, dok je Hacı Bektaş Veli se nastanio u Karahöyük. Udaljen od anadolijskih borbi, tu je proveo ostatak svog života mirno, propovijedajući maloj skupini sljedbenika.  

Umro je u 1270/1271. i prvi njegov grob je sagradio sultan Murat I.  

Iz njegovih pouka je nastao bektaški red, jedan od osnovnih vjerskih i filozofskih pravaca u turskoj književnosti i u kulturi Osmankog Carstva koje će upravo u tim godinama niknuti iz malog anadolskog begluka.

Genealoško stablo
-----------------

Hacı Bektaş Velijeva linija po ocu:  

Muhammad

Fatima
Ali
Husein ibn Ali
Zajn al-Abidin
Muhamed al-Bakir
Ja'far as-Sadiq
Musa al-Kazim
*seyyid* Ibrahim al-Mujab (861–912)
*seyyid* Hasan al-Mujab
*seyyid* Muhammad
*seyyid* Mahdi
*seyyid* Ibrahim
*seyyid* Hassan
*seyyid* Ibrahim
*seyyid* Muhammad
*seyyid* Ishaq
*seyyid* Musa
*seyyid* Ibrahim al-Thani
*seyyid* Hunkar Haji Muhammad Bektash Veli

Djela
-----

* *Velâyet-nâme* (*Vilayetname*)
* *Makalat*
* *Kitâbu'l-Fevâid*
* *Şerh-i Besmele*
* *Şathiyye*
* *Makâlât-ı Gaybiyye ve Kelimât-ı Ayniyye*

Spoljašne veze
--------------

Bilješke
--------

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  (`en`) Algar, Hamid (1989). „Encyclopædia Iranica: Ḥājī Bektāš". Pristupljeno 08. 08. 2022.

Bibliografija
-------------

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 284348280
* LCCN: n88218443
* ISNI: 0000 0004 0032 4873
* GND: 118869779

 |
**Had** (grč. **ᾍδης**, *Haidēs*; **Ἀΐδης**, Aïdēs = neviđen) naziv je za podzemni svijet, a isti naziv nosi i njegov vladar.

Podjela Hada, podzemlja
-----------------------

Had se dijeli na tri glavna dijela: Asfodel, Elizij i Tartar. Svim tim krajevima raste cvijeće smrti ili asfodel. U podzemlju ima i rijeka. To su:

* Aheront - rijeka boli.
* Kokit - rijeka jadikovanja.
* Flegeton - rijeka vatre.
* Leta - rijeka zaborava.
* Stiks - rijeka mržnje.
* Mnemozina - rijeka sjećanja.
* Eridan - rijeka hladnoće, spominje je Vergilije u svojoj *Eneidi*.

Had s Kerberom koji ovdje ima samo jednu glavu
Stiks je granica između gornjega i donjega svijeta. Prva regija podzemlja jest Asfodel. Homer je u *Odiseji* opisao da tamo lutaju junaci među manjim duhovima koji se vrzmaju naokolo poput šišmiša. Ovdje lutaju bez radosti, tuge i osjećaja. Prema Homeru, tu je najviše ljudi, a među ostalima i Ahilej. Ahilej reče Odiseju da bi radio bio nadničar seoski nego vladar ljudima u carstvu sjena. Opisivao mu je s tugom nemilu sudbinu umrlih duša u Hadu. Samo prolijevanje krvi u njihovu čast može im vratiti ljudske osjećaje.

Nakon toga dolazi Ereb koji se sastojao od Lete, rijeke zaborava, gdje su se duše skupljale da bi im se izbrisalo pamćenje te da se ne sjećaju prošloga života pri reinkarnaciji, i od Mnemozine, rijeke sjećanja, gdje su također pili pripravnici. U Erebu živi Had sa svojom ženom Perzefonom, u palači, a tako su prikazani i na jednom vrču iz Italije. U predvorju palače sjedi trojica braće, suci: Minos, Eak i Radamant. Tamo je i Trivij (raskršće tri ceste) posvećen Hekati, na kome se sudilo dušama umrlih. Oni koji nisu činili ni velika djela niti velike grijehe bili su upućivani u Asfodel. Tko je činio loša djela i bio zao za svoga života bio je slan u Tartar. Za herojska djela završavalo se na Elizejskim poljanama. Nakon Ereba potrebno je prijeći, preko koje mrtve prevozi Haron u svome čamcu, a mrtvi mu plaćaju srebrnjacima. Kerber, troglavi pas, čuva vrata pravog podzemlja - Tartara.

Podzemna božanstva
------------------

Bogovi i božice u podzemlju utjeruju ljudima strah u kosti. Tu je naravno Tanatos, bog smrti crnih krila, koji reže kosu umirućima. Neke strašne božice su Kere koje sišu krv, Empuza ubija ljude na raskršćima, Lamija ubija djecu u snu, Hekata vlada čudovištima, dok se bogu sna Hipnou ne može odolijeti, on svladava i samog Zeusa. Poznate su osvetnice Uranove kćeri Erinije, Srde ili Furije.

Smrtnici u podzemlju
--------------------

Ljudi nisu znali mnogo o Hadu jer se nitko nikad nije vratio iz njega. Jedino su ga razgledali Eneja i Heraklo koji je odavde odnio Kerbera zbog ispunjavanja svojih zadataka kralju Euristeju. Tu je bio Orfej koji je išao po Euridiku. Također je tu bio i Sizif koji je na vrijeme uspio pobjeći i Tezej kojeg je oslobodio Heraklo.

Eksterni linkovi
----------------

***Had (podzemni svijet)*** na Wikimedijinoj ostavi

Karte podzemnog svijeta u grčkoj mitologiji
* Color map
* Ancient map
* Map of the Underworld
**Eks-Štefi** (nem: *Ex-Steffi*) je bio jedini skvot, autonomni centar u Karlsrueu (Nemačka), koji se nalazio pored glavne železničke stanice.

Istorija skvota Štefi počinje još 1990. sa zauzimanjem prostora u centru Karlsruha. Do 1997. autonomni centar je bio smešten u Štefanien ulici (nem: *Stephanienstrasse*) i zvao se Štefi (Steffi). Posle iseljenja starog prostora, "štefijaneri" su se preselili u prostor pored glavne železničke stanice u prostorije nekadašnje železničarske menze, a naziv skvota su promenili u eks-Štefi.

Posle naloga za iseljenje, pred sudom su se izborili za odlaganje do 1. februara 2006. a sa gradom je sklopljen ugovor da će ih ostaviti na miru do tada ali da plaćaju kiriju. 

U prostoru je obično živelo oko 20 mladih ljudi, a plaćali su kiriju 3.000 eura mesečno. Kuća je služila kao socijalni centar, gde su održavane žurke, svirke, projekcije filmova, politička dešavanja i omladinski kafe. Sva dešavanja su bila nekomercijalna i za ljude koji nemaju finansijskih sredstava. Oko 20.000 ljudi godišnje je učestovalo u kulturnom životu skvota.

Kada je ugovor istekao, posle 1. februara 2006. je kuća ponovo okupirana, a grad je tražio da se iseli. 30. marta je došao dan iseljenja, a 50-ak ljudi se protivilo tome, na barikadama. Iseljenje taj dan nije uspelo, pa je par dana kasnije, 6. aprila, došla policija sa vodenim topovima i preko krova ušla u kuću. Kuća je iseljena i i srušena ubrzo posle toga.

Eksterni linkovi
----------------

* Sajt eks-Štefi (na nemačkom)
* Stranica eks-Štefi na karlsruškoj viki (sa slikama)

| * p
* r
* u
Skvotovi |
| --- |
| 
ABC No Rio • 
AKC Akcija • 
ASCII • 
Anatopija • 
Blauwe Aanslag • 
Bussana Vecchia • 
Can Masdeu • 
Can Pasqual • 
Centro Popolare Autogestito • 
Cine Princesa • 
DžKC • 
Ernst-Kirchweger-Haus • 
ELF eksperiment • 
Ex-Steffi • 
Elektromadonna • 
EuroDusnie • 
Grande Hotel Beira • 
Hafenstrasse • 
Köpi • 
KTS (Freiburg) • 
KUDRUC • 
Karlo Rojc • 
Kristijanija • 
Kulturzentrum Reithalle • 
Kunsthaus Tacheles • 
Leonkavalo • 
Londonski socijalni centar • 
Metelkova mesto • 
Molino • 
NDSM • 
Navalkejigo • 
Prestes Maia • 
Rampart socijalni centar • 
Rebel House • 
Rote Fabrik • 
Rote Flora • 
Slaakhuys • 
St. Agnes Place • 
Ungdomshuset • 
Univerzalna ambasada • 
Užupis • 
Villa Amalia • 
Vila Kiseljak • 
Villaggio Globale
 |  |
**Eskadron smrti** je naziv za naoružanu vojnu, policijsku ili paravojnu jedinicu čija je glavna svrha fizička likvidacija, odnosno vansudsko pogubljenje pojedinaca ili većeg broja osoba, najčešće iz političkih razloga. Obično se podrazumijeva da eskadroni smrti djeluju za račun ili uz prešutnu podršku državne vlasti, odnosno provode njenu politiku uklanjanja "subverzivnih elemenata" ili etničkog čišćenja, te se smatraju jednim od najčešćih oblika tzv. državnog terorizma. S druge strane, eskadroni smrti mogu djelovati i kao dio ilegalnih ili pobunjeničkih organizacija, odnosno njihove žrtve mogu biti predstavnici vlasti ili osobe osumnjičene da su vladini doušnici. U rijetkim slučajevima eskadroni smrti mogu biti organizirani i iz primarno ne-političkih motiva, odnosno od strane vigilantističkih grupa čija su meta za službenu vlast "nedodirljivi" kriminalci. 

Eskadroni smrti su karakteristični za zemlje zahvaćene građanskim ratovima, odnosno endemskim političkim ili sektaškim nasiljem. Ponekad mogu djelovati i izvan granica matične zemlje, najčešće protiv političkih protivnika režima u egzilu. U tom smislu su najpoznatiji primjeri iz tzv. olovnih godina - Operacija Kondor koju su vodili desničarski latinoamerički režimi protiv ljevičarskih opozicionara i Operacija Gnjev Božji koju je vodio izraelski Mossad protiv pripadnika palestinske organizacije PFLP.

V. također
----------

* Vigilantizam
* Terorizam
* Etničko čišćenje
* Plauzibilna porecivost
* Crna operacija
* Crne trojke
Wishram djevojka sa ukrasom od dentalium školjke provučenim kroz perforaciju na nosnoj pregradi. Na sebi nosi odjeću od jelenje kože.
**Wishram** (Wushkum, Wishham, Tlakluit, Tlaqluit, Eloot, Echeloot, Tilhulhwit), pleme Chinookan Indijanaca sa sjeverne obale Columbije u okrugu Klickitat u Washingtonu. Prema Lewisu i Clarku (1806) sami sebe nazivaju [E-che-loot, što je vjerojatno njihov krnji oblik koji su krivo razumjeli, a izvorno glasi *Ila'xluit*, od čega kasnije nastaje Tlakluit. Naziv Wushkum dolazi od Wu'cxam, imena što su im ga dali Yakima i Klickitat. Populacija Wishrama bila je 1,500 (1780; Mooneyevo mišljenje), a prema Spieru i Sapiru 1800. je iznosilo oko 1,000. Popisom iz 1910. ima ih još sevga 274. a vode se pod kolektivnim nazivom Upper Chinook. 

Sela Wishrama nalazila su se najviše u blizini današnjeg The Dallesa: Atatathlia itcagitkok (na malenom otoku blizu Celilo Fallsa), Chalaitgelit, Gawilapchk, Gawishila (ribarska postaja), Hladakhat, Hliluseltshlikh, Kwalasints, Nayakkhachikh (zimsko naselje), Niukhtash (u Big Eddy), Shabanahksh, Shgwaliksh (možda od Klickitata), Shikeldaptikh, Shkagech (blizu Crate's Pointa), Shkonana (blizu Crate's Pointa), Shkukskhat, Tsapkhadidlit (zimsko naselje), Waginkhak, Wakemap, Wasnaniks, Wayagwa (najistočniji 'grad') i Wishram (Nixlúidix; oko 5 milja od The Dallesa).
Jezično Wishrami su najsrodniji Wasco Indijancima.

Vanjske poveznice
-----------------

* Wishram Indians

<gallery>
Datoteka:Edward S. Curtis Collection People 012.jpg|Kashhila, Wishham u odjeći tipičnoj prereijskim plemenima.
Datoteka:Edward S. Curtis Collection People 032.jpg|Wishham mladenka
Datoteka:Wishham child.jpg|Dijete sa košara-kapom
</gallery>
**Turgeš** ili **Turgiš** (staroturijski: Türügeš, 突騎施/突骑施, Pinyin: tūqíshī, Wade-Giles: t'u-ch'i-shih) je naziv za turski plemenski savez koji u 7. vijeku nastao nakon propasti Zapadnoturkijskog kaganata. Turgeši su bili ogranak Tarduša (Tulu, Dulo), jednog od zapadnoturkijskih klanova tzv. On Okh (Onoq, Deset strijela). Koristeći vakuum nastao nestankom matične države, uspjeli su stvoriti prostrani, ali kratkotrajni kaganat (699-766), čija je moć i uticaj ostavila trag u turgeškim kovanicama. Također je Turgeš ostavio traga i kao etnonim seoka (modernog plemena) *Tirgeš* među Altajcima.

Turgeši se u kineskim izvorima prvi put spominju 651. godine. Kaganat je, pak, nastao 699. kada su Turgeši digli pobunu protiv dotada vladajućeg klana Ashina i zauzeli grad Suyab u današnjem Kirgistanu. Prve decenije su bile obilježene, uglavnom uspješnom, borbom protiv arapskog Omejadskog Kalifata koji je sa juga nastojao zauzeti Centralnu Aziju. Smrt kana Suluka je, pak, označila početak građanskog rata i slabljenja Turgeškog Kaganata. Godine 766. su ga zauzeli Karluci, a Turgeši su nakon toga nestali iz historijskih zapisa.

Izvori
------

1. ↑  Bilge kagan’s Memorial Complex, TÜRIK BITIK
2. ↑  Baskakov N.A. *"Dialects of Taiga Tatars, Taba-kishi. Texts and translations"*, Moscow, 1965, p.9

Eksterni linkovi
----------------

* Turgish Khanate Arhivirano 2007-10-06 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Turkijski narodi |
| --- |
| 
* Altajci
* Obri
* Azeri
* Balkari
* Baškiri
* Čulimci
* Čuvaši
* Krimski Tatari
* Kumani
* Dolgani
* Gagauzi
* Irački Turkmeni
* Karačajci
* Karaimi
* Karakalpaci
* Karapapaci
* Karluci
* Kazasi
* Hakasi
* Haladži
* Hazari
* Kimeki
* Kipčaki
* Krimčaki
* Kumandinci
* Kumici
* Kirgizi
* Naimani
* Nogajci
* Oguzi
* Kaškaji
* Salari
* Shatuo
* Tatari
* Telengiti
* Teleuti
* Tofalari
* Turgeši
* Turci
* Turkmeni
* Tuvinci
* Ujguri
* Uzbeci
* Jakuti
* Žuti Ujguri

 |
Koordinate: 41° 30′ 41" SGŠ, 22° 29′ 35" IGD

**Gornji Lipović** (mak. *Горни Липовиќ*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Gornji Lipović je u sastavu opštine Konče.

Prirodni uslovi
---------------

Gornji Lipović je smešten u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Radovišta, naselje je udaljeno 25 kilometara južno.

Naselje Gornji Lipović se nalazi u istorijskoj oblasti Lukavica. Naselje je položeno u dolini reke Krive Lukavice, na približno 510 metara. Dolina je zatvorena planinama - ka jugu se izdiže Gradeška planina, a ka istoku Smrdeš.

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Gornji Lipović je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 163 stanovnika.

Pretežno stanovništvo su etnički Makedonci. 

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.konce.gov.mk Zvanična stranica opštine Konče

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Konče |
| --- |
| **Konče** • 
Gabrevci • 
Garvan • 
Gornja Vraštica • 
Gornji Lipović • 
Dedino • 
Donja Vraštica • 
Donji Lipović • 
Donji Radeš • 
Zagorci • 
Lubnica • 
Negrenovci • 
Rakitec • 
Skoruša |
Pojednostavljena karta Donbasa (žuto obojano) na karti Ukrajine.
**Donbas** (ukr. *Донбас*, rus. *Донбасс*), ili **Donjecki basen** (ukr. *Донецький басейн*, rus. *Донецкий бассейн*), ili **Donjecki kraj** (ukr. *Донецький край*, rus. *Донецкий край*), je područje u Ukrajini.

Riječ *Donbas* se često koristi u povijesnom, kulturnom i gospodarskom spektru. Donbas je imao veliku važnost za vrijeme Ruskoga Carstva, Sovjetskog Saveza i danas Ukrajine. Nalazi se na prostoru Donečke i Luhanske oblasti. Mali dio Donbasa se rasprostire i u jugozapadnoj Rusiji.

Prvi grad u regiji Donbasa, bio je Slovjansk utemeljen 1676. godine. Godine 1721. pronađena su ogromna nalazišta ugljena. Tada je počeo i veliki gospodarski razvoj tog područja. Za vrijeme Oktobarske revolucije i Ruskoga građanskog rata ovdje su vođene velike borbe između ruske Bijele garde i boljševika. Donbas je bio meta Hitlera i nacista za vrijeme Drugog svjetskog rata, prije svega zbog energenta i ruda za vojnu mašineriju.

Stanovništvo Donbasa čini oko 55% Ukrajinaca, a ostali su uglavnom ruske narodnosti i jako biračko tijelo prorusko usmjerenih političara Ukrajine (npr. Viktora Janukoviča). Ekonomski je najbogatiji dio Ukrajine. Najvažniji gradovi Donbasa su: Donjeck i Lugansk.

Nogometni stadion Šahtara iz Donjecka zove se Donbas Arena.
**Tomelloso** je grad i općina od 36,091 stanovnika na jugozapadu Španjolske u autonomnoj pokrajini Kastilja-La Mancha (provincija Ciudad Real).

Geografske karakteristike
-------------------------

Tomelloso se nalazi na sjeveroistoku Provincije Ciudad Real, udaljen stotinjak km istočno od svog administrativnog centra Ciudad Reala.

Historija
---------

Iako je osnovan 1531. puna dva vijeka, bio je vazalno naselje moćnijeg Socuéllamosa, to je potrajalo sve do 1764. kad mu je kralj Carlos III dodijelio status grada.

Ali je i u tom dugom periodu značajno uvećavao broj svojih stanovnika i to upravo na račun Socuéllamosa i Argamasille de Alba koji su zapali u krizu, što zbog poplava što zbog epidemija.

Privreda
--------

Privreda Tomellosa bazira se na ponajviše na vinogradarstvu i poljoprivredi. Grad ima toliko vinarija da je treći industrijski grad u Provinciji Ciudad Real

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost je parohijska crkva Gospe od Uznesenja sa tlocrtom latinskog križa sagrađena u 16. vijeku u više etapa. Uz nju tu je i gradska vijećnica podignuta početkom 20. vijeka (1904.) na temeljima ranije građevine i gostionica *Posada de los Portales* iz 17. vijeka koja je proglašena historijsko-umjetničkim spomenikom.

Poznati stanovnici
------------------

* Eladio Cabañero (1930.-2000.), pjesnik
* Francisco García Pavón (1919.-1989.), književnik
* Antonio López García (1936.-), slikar
* Antonio López Torres (1902.-1987.), slikar

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Niort, Francuska
* Zapadna Sahara Bir Lehlou, Zapadna Sahara
* Španija Lepe, Španjolska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Spain: Castilla-La Mancha*" (engleski). City population. Pristupljeno 4. 9. 2019.
2. 1 2 3 4  „*Tomelloso (Ciudad Real)*" (španjolski). Turismo y cultura en Ciudad-Real. Pristupljeno 3. 9. 2019.

Vanjske veze
------------

***Tomelloso*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ajuntament de Tomelloso* (`ca`)
**Gornji Vukojevac** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Lekenik, Sisačko-moslavačka županija. 

Smješten je na istočnim padinama Vukomeričkih gorica te uz cestu Zagreb - Sisak, koja je još u davno doba spajala stare rimske naseobine Poetovio i Siscia. Od kulturnih znamenitosti ističe se tradicionalni turopoljski čardak na imanju obitelji Debić.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 75 stanovnika te 28 obiteljskih kućanstava.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** Naselja Donji Vukojevac i Gornji Vukojevac iskazuju se od 1880. U 1857. i 1869. iskazano je naselje Vukojevac, a 1880. podaci za navedena naselja iskazani su zajednički. Od 1857. do 1880. podaci za bivše naselje Vukojevac sadržani su u naselju Donji Vukojevac.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Gornji Vukojevac** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Lekenik |
| --- |
| Brežane Lekeničke • Brkiševina • Cerje Letovanićko • Donji Vukojevac • Dužica • Gornji Vukojevac • Lekenik • Letovanić • Palanjek Pokupski • Pešćenica • Petrovec • Pokupsko Vratečko • Poljana Lekenička • Stari Brod • Stari Farkašić • Šišinec • Vrh Letovanićki • Žažina |
**Doncaster** je Distrikt i Metropolitanski borough od 302,402 stanovnika u sredini Engleske u Grofoviji South Yorkshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Borough Doncaster leži na sjeveroistoku Grofovije South Yorkshire.
On se prostire na teritoriju historijske Grofovije Yorkshire, osim parohije Finningley i područja zapadno od grada Bawtrya, koji su nekoć pripadali Grofoviji Nottinghamshire.

Pored grada Doncastera koji je administrativni centar veći urbani centri su; Conisbrough, Mexborough, Bawtry i Thorne, ali po boroughu ima i dosta sela.

Historija
---------

Metropolitanski borough formiran je 1. aprila 1974. nakon donošenja zakona o lokalnoj upravi 1972. ujedinjenjem dotadašnjeg borougha Doncaster sa distriktima; Adwick le Street, Bentley with Arksey, Conisbrough, Mexborough i Tickhill sa dijelovima ruralnim distriktima Doncaster, Thorne i East Retford (parohija Finningley) i malim dijelom ruralnog distrikta Worksop (dio parohije Harworth) iz Grofovije Nottinghamshire.

U srcu borougha na rijeci Don, leži historijski grad Doncaster, i to na mjestu gdje se nekad nalazila rimska utvrda - **Danum**.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Doncaster*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 03. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Doncaster (borough)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Doncaster Council Arhivirano 1999-11-26 na Wayback Machine-u (`en`)

| * p
* r
* u
Distrikti Grofovije South Yorkshire |
| --- |
| Distrikti | Sheffield · Rotherham · Doncaster · Barnsley |  |