**Blaško Stipan Rajić** (Subotica, 7. siječnja 1878. – Subotica, 3. siječnja 1951.),bački hrvatski svećenik, književnik, javni djelatnik i političar. Pisao je prozna djela i pjesme.

Životopis
---------

U rodnom gradu završava pučku školu, gimnaziju i bogoslovski nauk u Kalači.

Vjerski život
-------------

Po završetku studija, zaređen je za svećenika 24. lipnja 1902. godine. Isprve je kapelan u Dušnoku, hrvatskom selu u južnoj Ugarskoj (1902.-1903.). Ondje je (1903.) osnovao «Prosvjetno društvo Katolički krug», zatim službuje u Santovu (1903.-1906.) i ondje je osnovao Posudbenu zadrugu od koje su siromašni ljudi mogli dobiti novac bez kamate. Poslije toga je kapelan u subotičkoj crkvi sv. Terezije Avilske (1906.-1911.). Za župnika župe sv. Roka izabran je 1911. od subotičkog Gradskog vijeća, kao patrona crkve, a kaločki nadbiskup je taj izbor potvrdio, gdje ostaje četiri desetljeća, sve do smrti 3. siječnja 1951. - ne računajući vrijeme okupacije Bačke kada ga vlasti interniraju u Franjevački samostan u Budimu, gdje pod prinudom boravi od sredine 1941. do pred Uskrs 1943.

Autor je većeg broja molitvenika, među kojima se ističe «Velika duhovna manna, ili duše hrana u molitvama i pismama ...», Subotica, 1908. a kao sakupljač narodnih pjesama bunjevačkih Hrvata objelodanio je dvije knjige: «Narodno blago», Subotica, 1912. i «Narodno blago», Subotica, 1923. Uz veći broj igrokaza na biblijske teme, napisao je veliki broj pripovjedaka od kojih se neke tiskane u zbirkama: «Našim šorom», Subotica, 1928. i «Bunjevčice», 1936. Najznačajnije Rajićevo pjesničko djelo je ep «Slava», od oko 4 tisuće deseteraca, koji nastaje u vrijeme njegove internacije, napisan pod dojmom velikih stradanja i zločina tijekom II. svjetskog rata, osobito nad nedužnima i slabima. Ep «Slava» objavljen je tek 1998. godine nakladom NIP Subotičke novine i Obnoviteljske bunjevačke matice u Subotici.

Političko djelovanje
--------------------

Zarana se uključio u preporodna gibanja koja je među bačkim Hrvatima pokrenuo Ivan Antunović, a nakon smrti Paje Kujundžića 1915. on je preuzeo čelnu ulogu među hrvatskim svećenicima u Bačkoj. Do rata je bio pripadnikom bačke Kršćansko-socijalističke stranke, osnovane 1907..

Agilno se zalagao za to da Bačka uđe u jedinstvenu južnoslavensku državu, radi čega je putovao u inozemstvo i čak sudjelovao na mirovnoj konferenciji u Parizu. U političkim pogledima se razočarao tijekom stvari nakon 1918. 22. rujna 1919. je bio je sudionikom bunjevačkog poslanstva koje je otputovalo u Pariz na mirovnu konferenciju sa inozemnim diplomatima. Uključio se u politički rad, doduše, kako je rekao, jer su ga okolnosti prisilile na to, sve za pomoć svoj hrvatski narod. Tako je vodio Bunjevačko–šokačku stranku, nakon toga Vojvođansku pučku stranku, a poslije se okrenio Stjepanu Radiću, čiji je HSS gorljivo podržavao. Bio je među istaknutim članovima Bunjevačko-šokačke stranke. Kao član te stranke je na izborima 1920. bio među četvero bačkih Hrvata koji su ušli u Ustavotvornu skupštinu, uz Stipana Vojnića Tunića, Vranju Sudarevića i Ivana Evetovića. Blaško Rajić je ušao kao predstavnik iz subotičke jedinice .

Za vrijeme II. svjetskog rata, njegova aktivnost je nasilno prekinuta. Uhićen je i zatočen 12. travnja 1941. kao «kerski plebanoš». Velikomađarski krugovi mu nisu mogli oprostiti što se agilno zalagao za to da Bačka uđe u jedinstvenu južnoslavensku državu.  
 Velikomađarski ekstremisti su ga zatočili u subotičkoj Konjičkoj vojarni, gdje su ga okrutno mučili. Premda je bio na spisku onih Subotičana koji su završili pred streljčkim strojem, odande je izašao zahvaljujući zauzimanju hrvatskog episkopata i samog dr.Alojzija Stepinca. Uz vatikansko posredovanje, interniran je 25. svibnja 1941. godine u budimpeštanski franjevački samostan. Svom redovnom župničkom životu u Subotici se vratio travnja 1943. i tako ostaje do smrti 1951..
Prema svjedočenju pojedinih suvremenika: «Bio je tvrdih uvjerenja i duboki mislitelj».

Javni rad
---------

Utemeljitelj je mnoštva društava: Katoličko divojačko društvo, Radničko i učeničko križarsko bratstvo, Prosvjetno društvo "Katolički krug", Dobrotvornu zajednicu Bunjevaca i Hrvatsku kulturnu zajednicu (koju je osnovao 1936. a rad joj je odobren godinu poslije), a zajedno sa Lajčom Budanovićem utemeljiva Maticu subotičku. U Hrvatskoj kulturnoj zajednici, pored Rajića koji je bio i predsjednikom, čelne osobe su bile Mihovil Katanec, Ivan Kujundžić, Ive Prćić, Ladislav Vlašić te ini.Zahvaljujući njemu, u njegovu su župu sv. Roka došle časne sestre milosrdnice. Zaslužan je što je Dužijancu, dotad samo hrvatski narodni običaj (koji je nastao na salašima) zahvale Bogu za dobru žetvu i zahvale gazde risarima i bandaškim parovima što su završili žetvu, 1911. kao župnik, uobličio u crkvenu manifestaciju. Zahvaljujući njemu, održalo se i «Prelo».

Obnovio je 1920. izlaženje *Subotičkih novina* (pokrenute su 1893. a izlazile do 1898. kao glasilo namijenjeno Bunjevcima, s izraženim kritičkim stavom prema režimu). Kada bi (i) režim Kraljevine Jugoslavije zabranjivao izlaženje *Subotičkih novina*, Rajić bi ih tiskao pod nazivom *Hrvatske novine*. Pored toga, bio je urednikom, odnosno, surađivao je u *Našim novinama*, *Zemljodjelcu* i u drugim hrvatskim glasilima.

O društvenom radu Blaška Rajića je pisao Lazar Ivan Krmpotić

Književni rad
-------------

Kao pjesnik je bio tankoćutan i suptilan. Pisao je i knjige, pripovjetke i članke. Svojim djelima je ušao u antologije proze i poezije bunjevačkih Hrvata iz 1971. sastavljača Geze Kikića, u izdanju Matice hrvatske.

Rajić i hrvatstvo
-----------------

Poznat je po svojem ustrajanju na hrvatskoj nacionalnoj svijesti Bunjevaca. Kad je bio u Zagrebu 23. travnja 1939. predvodeći izaslanstvo od 50 bačkih Bunjevaca i Šokaca je rekao, a idućeg dana Hrvatski dnevnik prenio: «*Bunjevci i Šokci u Bačkoj... priznaju se za česti i uda onoga naroda koji živi u Međimurju, u Zagorju, u Lici pod Velebitom, na Hrvatskom Primorju, koji s nama isti jezik govori, najvećim dijelom istu vjeru ispovijeda, odgojen na grudima iste kulture, iz koje je ustao Ante Starčević i Stjepan Radić. Priznajemo se za česti hrvatskoga naroda, s kojim želimo dijeliti sudbinu u borbi i pregaranju za sve, što je Bog svakom narodu namijenio za čestiti, sretan i pravedan narodni život...*» 

Iste godine, nešto kasnije, 10. studenog 1939. je na svečanoj akademiji organiziranoj povodom odcjepljenja grada Subotice od Ugarske, rekao je, a Zagrebačke novosti prenijele idućeg dana: «*10. studenoga 1939. rekao je Blaško Rajić: Izrekli smo nebrojeno puta jasno i glasno i to su svi morali čuti, da smo mi Bunjevci članovi hrvatskoga naroda... Ne samo voljom, već i svim silama nastojat ćemo da... svi mi Bunjevci ostanemo, što smo od iskona bili, Hrvati Bunjevci u sklopu današnje države...*».

Djela
-----

* *Šta obećaje crvena demokracija? A šta daje?*, Subotica, 1908.
* *Velika duhovna manna ili duše hrana u molitvma i pismama za kršćane katolike*, Subotica, 1908.
* *Pridslava, pripovist iz početaka kršćanstva*, Subotica, 1910.
* *Narodno blago, narodne pjesme i poslovice*, Subotica, 1912.
* *Betleehem*, pastorska igra u tri čina, Subotica, 1913.
* *Narodno blago*, zbirka narodnih pjesama i poslovca, svatovske pjesme, Subotica, 1923.
* *Stari mirotvorci*, pripovijest iz doba apostolskog,Subotica, 1925.
* *Našim šorom*, pripovijesti, Subotica, 1928.
* *O ženidbi*, (s Lajčom Budanovičem),poduka, Subotica, 1928.
* *Bunjevčice*,crtice iz života bunjevačkih Hrvata*, Zagreb, 1936.*
* *Slava*, ep u 24 pjevanja, Subotica, 1998.

Izvori
------

* Geza Kikić, *Antologija proze bunjevačkih Hrvata*, Matica Hrvatska, Zagreb, 1971.
* Geza Kikić, *Antologija poezije bunjevačkih Hrvata*, Matica Hrvatska, Zagreb, 1971.
* Ante Sekulić, *Bački Hrvati, narodni život i običaji*, Zagreb, 1991.
* Ante Sekulić, *Hrvatska preporodna književnost u ugarskom Podunavlju do 1918.*, Zagreb, 1994.
* Milovan Miković, *O epu Slava Blaška Rajića*, u: *Život i smrt u gradu*, Subotica 1999. 37.-46.
* Milovan Miković, *Ep Slava Blaška Rajića - traženje puta obnove kulturne baštine* (71.-96.) - *Uvjerenja i razmeđe Blaška Rajića* (97.-116.) - *Blaško Rajić o političkim i kulturnim pitanjima u Našim novinama, Nevenu i Subotičkim novinama* (117.-124.) u: Iznad žita nebo, Subotica-Zagreb 2003.
* Milovan Miković, *Trljanja Blaška Rajića i Balinta Vujkova*, Klasje naših ravni, 9.-10. 2006. 85.-91.
* Milovan Miković, *O rukopisnom i životnom stilu Blaška Rajića*, Zbornik urbani Šokci 3, Međunarodni okruli stol 2008. 221.-227.

Izvori
------

1. ↑  Časopis za suvremenu povijest Robert Skenderović: Bunjevačko-šokačka stranka 1920. - 1926.
2. ↑  Centar za politološka istraživanja[*mrtav link*] Robert Skenderović: Blaško Rajić i HSS - različiti koncepti nacionalnog identiteta bačkih Hrvata
3. ↑  Pro Tempore br.3/2006. Mario Bara: HSS u narodnom preporodu bačkih Hrvata  
Lazar Krmpotić: Društvena djelatnost Blaška Rajića, Klasje naših ravni, 5-6/2002.
4. 1 2  
	* „Zvonik". Arhivirano iz originala na datum 2008-03-09. Pristupljeno 2011-11-05.  Možemo li kazati da su Hrvati Bunjevci?

Vanjske veze
------------

* Zvoniku Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u Rajićevi dani
* HIC Arhivirano 2015-09-24 na Wayback Machine-u Međunarodni znanstveni skup Jugoistočna Europa 1918.-1995.
* Blaško Rajić i HSS Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u
* Somborska deklaracija i njeno značenje za bačke Hrvate
* Bunjevačko-šokačka stranka 1920.-1926.
* Zvoniku Arhivirano 2007-09-27 na Wayback Machine-u Kojim je jezikom govorio Blaško Rajić
* Antologija proze bunjevačkih Hrvata[*mrtav link*]
* Antologija poezije bunjevačkih Hrvata Arhivirano 2008-04-17 na Wayback Machine-u
* () Subotičke novine[*mrtav link*] Pod istom zastavom (Rajićeva slika)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 1391167867501523060007
* NSK: 000017212

 |