**Marijan Domić** (Zagreb, 9. svibnja 1934. – Zagreb, 6. kolovoza 2011.) bio je 
hrvatski trubač, glazbeni pedagog, skladatelj i aranžer. Bio je jedan od najtraženijih hrvatskih *jazz*-glazbenika, a kao trubač je svirao u mnogim ansamblima i orkestrima te redovito nastupao na svim *jazz*-festivalima u bivšoj Jugoslaviji. Ostvario je i zapaženu međunarodnu karijeru, a osobitu je popularnost stekao sredinom 1960-ih, posebice interpretacijom skladbe *Tišina* (tal. *Il silenzio*), velikom uspješnicom talijanskog trubača i skladatelja Ninija Rossa.

Životopis
---------

Marijan Domić je već kao šestgodišnjak počeo učiti glasovir u Gradskoj muzičkoj školi Zagreb (danas Glazbena škola Pavla Markovca). Uz glazbu ga je zanimala još i kemija te je završio i Srednju tehničku školu. Potom se, kao kemijski tehničar, zaposlio u tvrtkama Jugovinil i Pliva. No interes za glazbu ipak nije izgubio: slušajući ploče slavnih *jazz*-glazbenika te oduševljen legendarnim glazbenim filmovima *Bal na vodi* (engl. *Bathing Beauty*, 1944.) s orkestrom trubača Harryja Jamesa i *Mladić s trubom* (engl. *Young Man with a Horn*, 1950.) s Kirkom Douglasom u glavnoj ulozi, odlučio je naučiti svirati trubu. U početku je bio samouk, ali je ubrzo i studioznije prionuo učenju trube kod profesora Jaroslava Kubičeka na Glazbenoj školi Pavla Markovca u Zagrebu. Kasnije je s odličnim uspjehom diplomirao trubu na zagrebačkoj Muzičkoj akademiji u klasi prof. Stanka Selaka.

Uspješnu trubačku karijeru započeo je svirajući u zagrebačkim plesnim dvoranama kao član raznih malih sastava. Uskoro je postao članom glasovitoga tenteta pijanista i trombonista Zvonimira Skerla, a 1956. svirao je u Akademskom plesnom orkestru Dušana Hrena na Bledu. Potom je svirao i u *dixieland* ansamblu slovenskoga klarinetista Loče Stiplošeka, s kojim je nastupao u tadašnjoj SR Njemačkoj. Nakon kraćeg boravka u Njemačkoj, prihvatio je poziv Bojana Adamiča i postao stalnim članom Plesnog orkestra RTV Ljubljana. U tom je orkestru Domić ostao sve do odlaska na odsluženje vojnoga roka u Zemun, u kojem je ubrzo osnovao vlastiti kvartet te svirao u orkestru *Jugoslovenskog vazduhoplovstva*. Po povratku u Zagreb 1960. postaje stalnim članom Plesnog orkestra RTV Zagreb, u kojem je djelovao sve do 1978. godine. U međuvremenu je bio i članom noneta Zlatka Kružića, malih sastava Drage Diklića te orkestara Tomice Simovića i Stanka Selaka. Neko je vrijeme vodio i vlastiti septet, a rado je surađivao i s mnogim tada vrlo popularnim estradnim pjevačima i glazbenicima, primjerice Slavkom Perovićem, Mikijem Jevremovićem, Josipom Lisac i novovalnim sastavom Azra.

Od godine 1960. do 1966. osobito su bili hvaljeni Domićevi nastupi s raznim sastavima na festivalima *jazza* na Bledu: tu ga je već u početku – uz nekoliko drugih vrlo dobrih trubača – zapazio Joachim-Ernst Berendt, poznati njemački glazbeni urednik i producent regionalne radijske postaje u Baden-Badenu. On ga je, kao jednog od devetorice najboljih koje je čuo u programima bledskoga festivala, pozvao da nastupi u njegovim redovitim radijskim emisijama o *jazzu*. Ti su nastupi uvelike pridonijeli Domićevoj međunarodnoj afirmaciji. U to je vrijeme s vlastitim septetom nastupio i u televizijskoj emisiji *Jazz scena*, prvoj i tada jedinoj emisiji Televizije Zagreb posvećene *jazzu*. Istodobno je bio i članom Studijskoga *jazz*-orkestra Silvija Glojnarića, s kojim je uskoro snimio i ploču. Kao solist je nekoliko puta nastupio i u popularnim emisijama francuskoga *jazz*-pijanista Jacquesa Diévala, a kao jedini predstavnik tadašnjeg tzv. istočnoeuropskog *jazza* bio je pozvan u europski *All Star Orchestra* londonskoga BBC-a. Godine 1972. je također bio i članom *YU All Stars Big Banda* u Beogradu, a iste je godine s Plesnim orkestrom RTV Zagreb nastupio i na otvaranju Olimpijskih igara u Münchenu. Od jeseni 1980. do prestanka aktivne sviračke karijere bio je i dirigent Društvenoga *jazz* orkestra Hrvatskoga glazbenog zavoda i član sastava *Dixie Swingers*. Niz godina posvetio je i pedagoškom radu te bio profesorom trube na Glazbenoj školi Vatroslava Lisinskog u Zagrebu.

Marijan Domić bio je jedan od najboljih hrvatskih trubača, a mnogi će ga se naraštaji hrvatskih džezista sjećati po logičnim, jasnim i izražajnim melodijskim improvizacijama. U povijesti hrvatskog *jazza* i zabavne glazbe ostat će zapamćen i kao autor brojnih obrada i nekoliko skladba, među kojima su najpoznatije: *Alka*, *Blues*, *Stari taxi*, *Žena u plavom*, *U osvit zore* i *Vremeplov*.

Izvori
------

1. 1 2  www.jazz.hr – Umro Marijan Domić Arhivirano 2014-03-12 na Wayback Machine-u, pristupljeno 9. ožujka 2014.
2. 1 2 3 4 5 6  matica.hr / Vijenac – Mladen Mazur: »Puno više od Tišine«, pristupljeno 9. ožujka 2014.
3. 1 2  HDS / Cantus – Dubravko Majnarić: »In memoriam Marijan Domić« Arhivirano 2014-03-12 na Wayback Machine-u, pristupljeno 9. ožujka 2014.
4. ↑  HDS ZAMP: Marijan Domić (popis djela), pristupljeno 9. ožujka 2014.

Literatura
----------

* Majnarić, Dubravko: »In memoriam Marijan Domić«, u: *CANTUS*, Zagreb: HDS, 2011. br. 170, str. 6.
* Mazur, Mladen: »Puno više od Tišine – In memoriam: Marijan Domić«, u: *VIJENAC*, Zagreb: Matica hrvatska, 2011. br. 456-457.

Vanjske veze
------------

* Cantus – novine Hrvatskoga društva skladatelja, br. 170, 10/2011. Arhivirano 2014-03-12 na Wayback Machine-u / Dubravko Majnarić: »In memoriam Marijan Domić« (životopis)
* matica.hr / Vijenac – Mladen Mazur: »Puno više od Tišine – In memoriam: Marijan Domić« (životopis)
* HDS ZAMP: Marijan Domić (popis djela)
* Discogs: Marijan Domić (diskografija) ()
* YouTube: Marijan Domić – Tišina (1965.)
* YouTube: Marijan Domić – Iluzionist (1965.)

 **Napomena:** Ovaj tekst ili jedan njegov dio preuzet je s internetskih stranica Matice hrvatske. Vidi dopusnicu Matice hrvatske.