recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Let Aeroflot 593** bio je redovni putnički let od Aerodroma Šeremetjevo u Moskvi do Aerodroma Kai Tak u Hong Kongu. 23. marta 1994. godine se prilikom tog leta avion Airbus A310-304 upravljan od ruske avio-kompanije Aeroflot – Russian International Airlines udario u planinu u Kemerovskoj oblasti pri čemu je poginulo svih 63 putnika i 12 članova posade.
Istraga nije utvrdila nikakve tehničke nedostatke na samom avionu, a temeljem audio-snimaka crne kutije iz pilotske kabine je ustanovljeno da je pilot prije same nesreće dozvolio svome maloljetnom sinu da pilotira; dječak je slučajno isključio autopilot, a zbog čega je avion naglo izgubio visinu, usprkos napora posade da ga spasi. 

Neobične okolnosti nesreće su izazvale veliku pažnju ne samo ruske, nego i međunarodne javnosti. Nekoliko godina je američkom književniku Michaelu Crichtonu poslužila kao inspiracija za roman *Airframe*.

Vanjske veze
------------

* (`ru`) Official accident report (Archive)
* „Airdisaster.com account of the crash, with wreckage photo". Arhivirano iz originala na datum 2015-11-07. Pristupljeno 2018-10-10.
* Aeroflot Flight 593 cockpit voice recording na YouTube
**Preprodaja ulaznica** je aktivnost prilikom koje neka osoba, grupa ili organizacija masovno kupuje ulaznice za neku javnu priredbu (teatarska predstava, sportska utakmica, koncert i sl.) kako bi ih naknadno prodala zainteresiranim gledateljima uz veću cijenu i tako ostvarila profit. Pretpostavka za isplativost takve aktivnosti je stalno ili umjetno povećana potražnja, pa se preprodaja ulaznica može shvatiti kao manipuliranje tržištem. Zbog različitih sigurnosnih aspekata te aktivnosti, pogotovo vezanih uz sportski huliganizam, veliki broj zakonodavstava zabranjuje ili različitim mjerama nastoji ograničiti preprodaju ulaznica, koje se obično smatraju dijelom crne ili sive ekonomije. 

Na prostoru bivše Jugoslavije je preprodaja ulaznica u drugoj polovici 20. vijeka bila posebno izražena prilikom prikazivanja filmova u kino-dvoranama za koje je, posebno kada su u pitanju bili hollywoodski blockbusteri i slični atraktivni naslovi, potražnja u pravilu bila veća od ponude. U Beogradu se za takvu aktivnost koristio izraz **tapkarenje**, a preprodavači zvali **tapkarošima**; u Zagrebu i drugdje se koristio izraz **šverceri karata**.

Vanjske veze
------------

* Ticket Distribution Practices Arhivirano 2008-03-31 na Wayback Machine-u: New York Attorney General Report on Ticket Resell
Nasredin-hodža
**Nasredin-hodža** ili **Nasrudin-hodža** je lik iz kratkih satiričnih priča naroda Jugozapadne i Centralne Azije, te Balkana i Sredozemlja. U pričama je predstavljen kao šaljivdžija koji šalama ostvaruje veliku korist varajući naivni narod, ponekad je predmet poruge, dok se u drugim pričama javlja kao mudrac i filozof čije šaljive opaske imaju pedagoški karakter. Lik je najvjerovatnije stvoren po historijskoj ličnosti koja je živjela u kasnom srednjem vijeku, no precizno vrijeme i mjesto nije moguće utvrditi. Historičari i etnolozi najčešće ga datiraju u seldžučki ili timuridski period, a predložena mjesta rođenja su ili centralnoazijska Buhara, ili područje Iranskog Azarbajdžana i istočne Anadolije. Postoji i mogućnost da je lik stvoren na temelju dvije ličnosti sličnog karaktera koje su živjele u različitim gradovima odnosno vremenima. UNESCO je 1996–1997. godinu proglasio za „Međunarodnu godinu Nasredin-hodže". U turskom gradu Akšehiru se svake godine od 5. do 10. jula održava festival posvećen Nasredin-hodži.

Literatura
----------

***Nasredin-hodža*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`en`) Javadi, Hasan (15. 7. 2009.). „i. The Person". *Molla Nasreddin*. Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 19151776730418010638
* LCCN: no2014048545
* ISNI: 0000 0001 2135 3735
* GND: 11873802X
* SUDOC: 029456894
* BNF: cb13180470p (podaci)
* NKC: mzk2004258735
* BNE: XX1281159
* CiNii: DA10452723

 |
**Rade Uhlik** (Sarajevo, 1. februar 1899. — Sarajevo, 12. jun 1991) bio je romolog, lingvista, humanista i akademik. Napisao je desetine knjiga i članaka o Romima, romskoj kulturi i jeziku.

Biografija
----------

Uhlik je rođen u Sarajevu 1. februara 1899. Rođeno ime mu je Aladar, ali ga je kasnije promijenio u Rade. Mladost je proživio u Beču, Pešti i Beogradu, gdje je dostudirao germanistiku. Vrativši se u Bosnu, predavao je njemački jezik na gimnazijama u Brčkom, Tuzli i Prijedoru. Poslije Drugog svjetskog rata radio je kao kustos u Zemaljskom muzeju Bosne i Hercegovine.

Njegova naučna djelatnost odnosi se prije svega na sakupljanje romske usmene tradicije, na opisivanje romske kulture i raznih dijalekata romskog jezika na Balkanu. Sarađivao je s međunarodnim istraživačkim centrima koji se bave proučavanjem Balkana i romske problematike (kao što je *Gypsy Lore Society* iz Liverpula). Bio je član Akademije nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, kao i stručni konsultant u filmu Aleksandra Petrovića "Skupljači perja".

Istraživao je ponajprije govore bosanskih Gurbeta, ali i drugih, te one Arlija Arhivirano 2019-12-05 na Wayback Machine-u, Burgijaša, Gopta itd. Skupio je i bogatu građu romske poezije, pripovijedaka i pošalica. Zbirku romskih pjesama u izvorniku *Romane đilja* objavio je 1937. potom u prevodu *Ciganska poezija* (1957. 1982.), te *Ciganske priče* (1957.). 

Vrhunac njegovog stvaralaštva su svakako tri rječnika romskog jezika: *Bosnian Roman Vocabulary* (Liverpul, 1943.), *Srpskohrvatsko-ciganski rječnik* (Romane alava) (Sarajevo, 1947.) i *Rječnik srpskohrvatsko-romsko-engleski* (Sarajevo, 1983.). Pomenuta djela služila su i još uvijek služe kao podloga mnogim rječnicima romskog na području bivše Jugoslavije.

Bibliografija
-------------

Uhlikovo književno djelo je obimno i raznovrsno. Najpoznatija su mu djela: 

* "Romane gilja (Romske pjesme)", zbirka pjesama, Prijedor, 1937.
* "Bosnian Roman Vocubulary", Liverpool, 1943.
* "Srpskohrvatsko-ciganski rečnik (Romane alava)", rječnik, Sarajevo, 1947.
* "Prepozitivni i postpozitivni član u gurbetskom", knjiga, Sarajevo, 1951.
* "Ciganizmi u šatrovačkom argou i u sličnim govorima", članak, Sarajevo, 1954.
* "Ciganske priče", knjiga, 1957.
* "Kategorija imperativa u romskom jeziku", knjiga, Akademije nauka i umjetnosti Bosne i Hercegovine, 1974.
* "Zigeunerlieder", knjiga, Leipzig, 1977.
* "Ciganska poezija (R. Uhlik, Branko V. Radičević)", knjiga, Beograd, 1982.
* "Srpskohrvatsko-romsko-engleski rečnik (Romengo alavari)", rječnik, Sarajevo, 1983.
* "Jezik i kultura Roma", knjiga, Sarajevo, 1989.

Povezano
--------

* Romski jezik
Koordinate: 41° 46′ 44" SGŠ, 22° 16′ 34" IGD

**Radanje** (mak. *Радање*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Radanje je selo u sastavu opštine Karbinci.

Prirodni uslovi
---------------

Radanje je smešteno u istočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Štipa, naselje je udaljeno 10 kilometara severoistočno.

Naselje Radanje se nalazi u istorijskoj oblasti Ovče polje. Naselje je položeno u dolini reke Bregalnice, na levoj obali reke. Jugoistočno od naselja uzdiže se pobrđe Jurukluk, najniži deo planine Plačkovice ka istoku. Nadmorska visina naselja je približno 370 metara.

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Radanje je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 471 stanovnika.

Većinsko stanovništvo su etnički Makedonci (68%), a manjine su Turci (25%) i Vlasi (7%). Turci su bili većinsko stanovništvo naselja do početka 20. veka, a potom su se spontano iselili u maticu.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinakarbinci.gov.mk Zvanična stranica opštine Karbinci Arhivirano 2019-08-31 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Karbinci |
| --- |
| **Karbinci** • 
Argulica •
Batanje •
Vrteška •
Golem Gabar •
Gornji Balvan •
Gornji Trogerci •
Donji Balvan •
Donji Trogerci •
Ebeplija •
Junuzlija •
Kalauzlija •
Kepekčelija •
Kozjak •
Krupište •
Kurfalija •
Kučilat •
Kučica •
Mali Gabar •
Mičak •
Muratlija •
Novi Karaorman •
Odžalija •
Pripečani •
Prnalija •
Radanje •
Ruljak •
Tarinci •
Crvuljevo

 |
**Uthman ibn Naissa**, poznatiji pod španskim imenom Munuza (? - 722/731) je bio arapski/maurski guverner u al-Andalusu (Španija) na početku muslimanske vlasti. Navodi se kako je bio potčinjeni valije Anbasa ibn Suhaym Al-Kalbija. O njegovom životu i smrti postoje proturječni navodi.

Po prvim navodima se, nedugo nakon osvajanja Iberijskog poluotoka zaljubio u Ormesindu, kćer vazalnog vizigotskog princa Don Pelaya. Zbog toga ju je oteo i prisilno vjenčao, a što je Don Pelayo uzeo kao povod za ustanak protiv muslimanske vlasti. Godine 722. je ubijen od strane Pelaya u bitci kod Covadonge.

Dio historičara, pak, smatra da je brak, u stvari bio dogovoren između Pelaya i Munuze, te da su njih dvojica bili saveznici u borbi protiv protiv Anbase. Kasnije se navodi da je oženio nezakonitu kćer akvitanskog vojvode Oda kako bi uz pomoć svog tasta digao ustanak protiv Kalifata i stvorio nezavisnu hispano-berbersku državu. Godine 731. je taj ustanak ugušio Abdul Rahman al-Ghafiqi te Munuzu pogubio. Odova pomoć Munuzi je iskorištena kao povod za invaziju Akvitanije, odnosno pokušaj osvajanja Francuske, a što će dovesti do velike bitke kod Poitiersa 732.

Literatura
----------

* Collins, Roger. *The Arab Conquest of Spain, 710–97*. Oxford: Blackwell Publishing, 1989. ISBN 0-631-15923-1.
* David Nicolle, Graham Turner: *Poitiers AD 732: Charles Martel Turns the Islamic Tide*. Ospreay Publishing 2008, ISBN 978-1-84603-230-1, pp. 23 (*online copy* na Google knjigama)
Liu Xiang
**Liu Xiang** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Liú Xiàng*; Wade-Giles: **Liu Hsiang** 79-8. pne.) rođen kao **Liu Gengsheng** (劉更生), kurtoazno ime **Zizheng** (子政), bio je kineski konfucijanski učenjak iz doba dinastije Han. Bio je rodom iz Xuzhoua i u dalekom srodstvu s Liu Bangom, osnivačem dinastije. Njegov sin Liu Xin je bio znameniti astronom.

Liu je poznat po tome što je stvorio prvi katalog carske biblioteke (別錄/别录) i prvo izdanje *Shan Hai Jinga* (knjige koju je dovršio njegov sin). Bio je marljivi sakupljač starih priča, koje je skupio u *Zhan Guo Ce*, *Xinxu* (新序, "Novi predgovori"), *Shuoyuan* (說苑, "Vrt priča"), *Lienü Zhuan*, a vjerojatno i *Liexian Zhuan*.

Godine 26. pne. ga je car Han Cheng ovlastio da reorganizira zapuštenmu carsku biblioteku. U radu mu je pomagao Liu Xin, koji je posao nastavio i nakon smrti. Dva Liua su tako u kulturnoj historiji Hana postali najpoznatije ličnosti nakon Sima Tana i Sima Qiana. Upravo njima se duguju kanonski oblici klasičnih kineskih tekstova, koje nitko nije dovodio u pitanmje otkrića u Guodianu 1993.

Napomene
--------

1. ↑  Loewe (1986), 192.
2. ↑  E.L.Shaughnessy, Rewriting Early Chinese Texts, pp.2-3

Literatura
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Ovaj članak sadrži kineski tekst.**Bez pravilne podrške za renderiranje, možete vidjeti upitnike, kvadrate i druge simbole umjesto kineskih znakova. |

* Fei, Zhengang, "Liu Xiang" Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u. *Encyclopedia of China* (Philosophy Edition), 1st ed.
* Loewe, Michael. (1986). "The Former Han Dynasty," in *The Cambridge History of China: Volume I: the Ch'in and Han Empires, 221 B.C. – A.D. 220, 103–222*. Edited by Denis Twitchett and Michael Loewe. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-24327-0.

| * p
* r
* u
Historičari dinastije Han |
| --- |
| Ban Gu **·** Ban Biao **·** Cai Yong **·** Chang Qu **·** Liu Xiang **·** Liu Xin **·** Sima Tan **·** Sima Qian **·** Ban Zhao |
**Leon Kamhi** (Bitola 1898 – Koncentracijski logor Treblinka, 1943), jugoslavenski cionist ubijen u koncentracijskom logoru Treblinka za vrijeme Holokausta.

Biografija
----------

Leon Kamhi je rođen 1898 u Bitoli za vrijeme Osmanskog Carstva u porodici makedonskih Jevreja. Nakon završene osnovne i srednje škole, Leon je namjeravao nastaviti studiji u Parizu, ali obiteljski problemi su ga u tome spriječili pa je morao početi zarađivati ​​za život bez odgode. Naporno je radio, te je ubrzo postao privatni poduzetnik. Od svoje mladosti Leon se istaknuo kao cionistički vođa i organizator. Bio je utjecajan u poslovima lokalne makedonske jevrejske zajednice, pomažući između ostalog financiranje sudjelovanja makedonske jevrejske mladeži u cionističkim ljetnim kampovima diljem Kraljevine Jugoslavije, koji su se uglavnom održavali u slovenskom dijelu Julijskih Alpa. Leon je također osnovao ili vodio cionističke organizacije u drugim makedonskim gradovima, kao što su Štip i Skopje. Zastupao je makedonsku jevrejsku zajednicu na svim forumima i skupovima diljem Kraljevine Jugoslavije, te je održavao intimne veze s jevrejskim vođama u Zagrebu (*koji je u to vrijeme bio cionistički centar Kraljevine i sjedište Saveza cionista Jugoslavije*), te u Beogradu (*sjedište Saveza jevrejskih veroispovednih opština Kraljevine Jugoslavije*). Njegova pomoć pri organiziranju Alije (*pojam kojim se označuje doseljavanje Jevreja u Eretz Jisrael tj. Izrael i Palestinu*), putem jevrejskih agencija za imigraciju iz Zagreba, je bila ključna. Leon je isto tako planirao emigrirati u Palestinu, te je po pitanju toga imao aktivnu korenspodenciju između 1934 i 1936 godine sa prijateljima koji su već napravili Aliju. No zbog porodičnih i problema vezanih za svoju zajednicu odgodio je Aliju za neko drugo vrijeme. Nažalost to vrijeme nikada nije došlo, pošto je Leon kao neosporni vođa makedonske jevrejske zajednice odlučio dijeliti njihovu sudbinu. U martu 1943 bugarski fašisti, okrutni suradnici nacista, su uhapsili preko šest tisuća bitolskih Jevreja. Predali su ih Wehrmachtu u bugarskom gradu Lom, koji su ih odatle deportirali u koncentracijski logor Treblinka gdje su skoro svi ubijeni u plinskoj komori, među njima i Leon i bitolski rabin Avraham Romano. Leon Kamhi je imao samo 45 godina.

Literatura
----------

* Lebl, Ženi (1990). *Plima i slom (Iz istorije Jevreja Vardarske Makedonije)*, Gornji Milanovac: Dečje novine. ISBN 953-6742-01-2

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 61441979
* LCCN: nr96011293
* ISNI: 0000 0000 4967 9596

 |
Ovo je članak o princu iz dinastije Han.  Za ostalim ličnostima s imenom Liu Xiang, v. Liu Xiang (razvrstavanje).  
**Liu Xiang** (劉襄), također poznat kao **Princ Ai od Qija** (齊哀王) (? - 179. pne.) bio je kineski princ iz dinastije Han, poznat po ključnoj ulozi koju je odigrao za vrijeme meteža klana Lü (180. pne.). Bio je unuk osnivača dinastije cara Gaoa i sin princa Liu Feija od Qija te njegove supruge Si.

Kada je godine 180. pne. umrla carica majka Lü, Liu Xiang je došao u područje nekadašnje države Qi te uspio preuzeti kontrolu nad tamošnjim carskim trupama, isto kao i trupama u obližnjoj Kneževini Langye. Liu Xang je s tom vojskom, te uz pomoć braće Liu Zhanga i Liu Xingjuja namjeravao marširati na carsku prijestolnicu Chang'an kako bi preuzeo carsko prijestolje od svog malodobnog nećaka Liu Honga (Houshao) koji je dotada bio marioneta carice-majke. Njega su, međutim, preduhitrili dvorjani koji su uspjeli svrgnuti mladog cara i masakrirati pristaše pokojne carice majke. Carska kruna je ponuđena Liu Xangovom stricu i najstarijem živućem sinu cara Gaoa - princu Liu Hengu od Daija. On je prihvatio ponudu te preuzeo vlast kaoi car Wen. Liu Xiang, čija je pobuna bila više motivirana strahom od klana Lü nego od vlastitim ambicijama, prihvatio je novog cara i povukao svoju vojsku.
Prikaz Lambertova kosinusnog zakona.
**Lambertov kosinusni zakon**, poznat i kao **Lambertov zakon**, su zapravo dva zakona istog naziva za rasvjetu: 

* Jakost rasvjete neke površine razmjerna (proporcionalna) je kosinusu kuta što ga upadne zrake čine s okomicom na danu površinu:

{\displaystyle E=E\_{0}\cdot \cos \phi }
gdje je: *E0* - osvjetljenje plohe okomite na zrake svjetlosti, a *φ* - upadni kut zraka svjetlosti u odnosu na okomicu. 

* Sjaj dijelova površine savršeno difuznog izvora razmjeran (proporcionalan) je kosinusu kuta što ga emitirane zrake čine s okomicom na dani dio površine. Iz toga slijedi da će difuzni izvor koji zadovoljava Lambertov zakon izgledati jednako sjajan, bez obzira iz kojega se smjera promatra.

Lambertovi zakoni o jakosti rasvjete
------------------------------------

Zamislimo točkasti izvor svjetlosti koji emitira svjetlosni tok *Φ* jednakomjerno u svim pravcima i oko njega dvije kuglaste plohe polumjera *r1* i *r2*. Jakost rasvjete na tim plohama jest:

{\displaystyle E\_{1}={\frac {\Phi \_{s}}{4\cdot \pi \cdot r\_{1}^{2}}}\ }
{\displaystyle E\_{2}={\frac {\Phi \_{s}}{4\cdot \pi \cdot r\_{2}^{2}}}\ }
Odatle proizlazi:

{\displaystyle {\frac {E\_{1}}{E\_{2}}}={\frac {r\_{2}^{2}}{r\_{1}^{2}}}}
**1. Lambertov zakon glasi: Pri točkastom izvoru svjetlosti jakosti rasvjete površina su obrnuto proporcionalne s kvadratom njihovih udaljenosti od izvora svjetlosti.**

Jakost rasvjete ovisna je također o kutu pod kojim padaju zrake svjetlosti na plohu. Jakost rasvjete na plohu okomito na smjer zraka jest:

{\displaystyle E\_{0}={\frac {\theta }{P\cdot \cos \phi }}}
a jakost rasvjete na kosu plohu je:

{\displaystyle E={\frac {\theta }{P}}}
pa je:

{\displaystyle E=E\_{0}\cdot \cos \phi }
**2. Lambertov zakon glasi: Jakost rasvjete neke plohe upravno je razmjerna s kosinusom upadnog kuta svjetlećih zraka.**

Kako je jakost rasvjete na okruglu plohu:

{\displaystyle E\_{0}={\frac {\theta }{4\cdot \pi \cdot r^{2}}}}
a

{\displaystyle \theta =4\cdot \pi \cdot I\_{s}}
to je:

{\displaystyle E\_{0}={\frac {4\cdot \pi \cdot I\_{s}}{4\cdot \pi \cdot r^{2}}}={\frac {I\_{s}}{r^{2}}}}
Taj izraz vrijedi za svaku plohu na koju svjetlosne zrake padaju okomito. Padaju li zrake pod nekim kutem *φ* onda je jakost rasvjete:

{\displaystyle E={\frac {I\_{s}}{r^{2}\cdot \cos \phi }}}
a izražava se u luksima. Jakost rasvjete je vrlo važna i ona mora odgovarati radu koji se u dotičnoj prostoriji vrši. Tako je na primjer za čitanje potrebno 50 lx, a za finomehaničke radove i za crtanje od 100 do 150 lx.

Izvori
------

1. ↑   **Lambert, Johann Heinrich**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
2. ↑   Velimir Kruz: "Tehnička fizika za tehničke škole", "Školska knjiga" Zagreb, 1969.
Statua Bude (Gandara, 1-2. v.)
**Put ispravnosti** ili **put darme** (pali: ***Dhammapada***, sanskrt: *Dharmapada*; od *dhamma* – učenje, istina, pravednost, ispravnost i *pada* – stopa, staza, put) je zbirka Budinih izreka u stihovnoj formi. 

Damapada je jedan od najznačajnih i najpoznatijih budističkih spisa. U Damapadi se na jezgrovit i jednostavan način izlažu osnovni elementi Budinog učenja, a originalna verzija se nalazi u Pali kanonu. Pali kanon čine tri celine, a u onoj koja sadrži Budine besede (Suta-pitaka), nalazi se „kratka zbirka" (Kudaka-nikaja) u kojoj je sačuvana Dhamapada.

Put ispravnosti nazivamo antologijom buddhističke etike zato što se od ukupno 423 izreke u stihovima, oko polovina nalazi u drugim pali tekstovima, a neke se nalaze i u drugim djelima indijske klasične književnosti, među ostalim dvadesetak u Mahabharati. Klasične verzije istog dela su docnije sačuvane i na sanskritu i kineskom jeziku.

Prevod
------

Dhamma-pada je bio prvi pali tekst objavljen u Europi. Objavio ga je uz latinski prijevod danski indolog V. Fausböll 1855. u Kopenhagenu.

Izdanje Maxa Müllera sa engleskim prijevodom izašlo je u Oxfordu 1881. kao deseti svezak čuvene zbirke "Sacred Books of the East". Max Müller prevodi naslov ove zbirke sa "Put vrline" (*Path of virtue*), a K. E. Neumann, prvi i najbolji estetski prijevod na njemački, sa "Put istine" (*Der Wahrheitspfad*). U pali jeziku originala, pada znači "put", a dhamma (sanskrit: dharma) označava Buddhinu nauku u cjelini.

Sadržaj
-------

Čuveni uvodni stihovi glase:

Um je izvor svih stvari,
um im prethodi, um ih stvara.
Ko sa rđavom namerom govori il’ radi,
tog patnja u stopu prati,
kao točak volovsku zapregu.

Datum nastanka
--------------

Datum nastanka Puta ispravnosti teško je s pouzdanjem utvrditi. Prema tradiciji, reči zabeležene u tom spisu vode poreklo od samog Gautame Bude (563-483. pre n.e.?), mada se to ne može s izvesnošću potvrditi niti negirati.

Tumačenja
---------

Najstariji i najpoznatiji komentar Damapade na paliju napisao je Budagoša u 5. veku. On je, u svrhe tumačenja, uz gotovo svaki stih navodio i poneku parabolu.

Izvori
------

1. ↑  See, for instance, Buswell (2003): "rank[s] among the best known Buddhist texts" (p. 11); and, "one of the most popular texts with Buddhist monks and laypersons" (p. 627). Harvey (2007), pp. 322, writes: "Its popularity is reflected in the many times it has been translated into Western languages"; Brough (2001), p. xvii, writes: "The collection of Pali ethical verses entitled "Dhammapada" is one of the most widely known of early Buddhist texts."
2. ↑
3. ↑  Dhammapada: poglavlja I-X
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Dhammapada (prevod i komentari Branislav Kovačević)

Spoljašnje veze
---------------

***Put ispravnosti*** na Wikimedijinoj ostavi

* Dhammapada (prevod Čedomil Veljačić)
* Dhammapada (prevod Milan Vukomanović)
* Dhammapada (prevod i komentari Branislav Kovačević)
„Progon" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Progon (razvrstavanje).
**Progon** ili **proganjanje** je naziv za sistematsko zlostavljanje pojedinca ili društvene grupe od strane druge društvene grupe. Njen najčešći motiv je netolerancija ili politička represija, ukoliko je provodi država. Može se pojaviti u raznim oblicima: od isključivanja iz javnog života, oduzimanja imovine preko zatvaranja do fizičkog zlostavljanja i ubijanja. Ovisno o kriterijima kojima se određuje proganjana grupa progoni mogu biti religijski progoni, etnički progoni i politički progoni.

Vrste progona
-------------

### Vjerski progoni

* Progoni kršćana
	+ Progoni kršćana u Rimskom Carstvu
	+ Progoni bogumila u Raškoj
	+ Progoni katara u Langdoku
	+ Anti-mormonizam
	+ Progoni Jehovinih svjedoka
* Progoni Jevreja
* Progoni muslimana
	+ Progoni ahmedija
* Progoni hindusa
* Progoni Falun Gonga
* Progoni bahaista
* Progoni ateista

### Etnički progoni

* Progoni albina

V. također
----------

* Diskriminacija

Eksterni linkovi
----------------

* Language alternatives to creating and being persecutors Arhivirano 2009-02-08 na Wayback Machine-u
Sačuvani kameni dijelovi kolosalne statue Konstantina Velikog, početak 4. vijeka Rim, Palazzo dei Conservatori .

**Akrolit** (od grčke riječi *akros* – gornji, i *lithos* - kamen) je naziv za kip sazdan od dvije ili više vrsta materijala, od kojih je jedan kamen (najčešće se radi o glavi i udovima izrađenim od plemenite vrste kamena poput, primjerice, mramora), dok je drugi uglavnom pozlaćeno ili polikromirano drvo ili pak metal, najčešće bronca (ti materijali najčešće su bili korišteni za prikaz trupa tijela prekrivenog odjećom).

Ova je tehnika bila nešto jeftinija zamjena za hrizelefantinsku, u kojoj je za prikaze udova i draperije bila korištena bjelokost i zlato.

Korištena je već u antičkoj Grčkoj, ali i kasnije, osobito u Rimu, uglavnom za izradu hramskih statua.

Primjeri
--------

Najslavniji sačuvani primjer statue izrađene u akrolitskoj tehnici svakako je Konstantinov kolos koji se izbvorno nalazio u apsidi Maksencijeve bazilike na rimskom Forumu, 
Ostali poznati primjeri uključuju: Atenu Areiu Platejaca, Antinoja Mondragonea, Heru Farnese, te Augusta, Božicu Romu, Tiberija i Liviju iz Leptis Magne.

Bilješke
--------

1. ↑  ELU 1959.
2. ↑  Damjanov / Radulić 1967.

Literatura
----------

* Damjanov / Radulić 1967 - Damjanov, Jadranka; Radulić, Ksenija: Akrolit, Umjetnost (Likovne umjetnosti), 3. izdanje, Zagreb, 1967. str. 13.
* ELU 1959 - Akrolit, Enciklopedija likovnih umjetnosti, sv. 1, Zagreb, 1959. str. 27.

***Akrolitske statue*** na Wikimedijinoj ostavi
**Adarnase IV** (gruzijski: ;? - 923) bio je gruzijski velmoža iz dinastija Bagratida, vladar Tao-Klardžetija i knez Iberije/Kartli, zaslužan za obnovu gruzijske monarhije 888. godine, četiri vijeka nakon što je bila ukinuta od perzijskih Sasanida.

Adarnase I je bio sin-jedinac Davida I, iberijskog kneza kome su bizantski vladari bili dali počasnu titulu *curopalates*. Davida je 881. ubio njegov rođak Nasra, a titulu *curopalatesa*, a time i vlast nad Iberijom preuzeo njegov rođak Gurgen. Gurgenov pokušaj da Adarnaseu preuzme nasljedne zemlje je međutim osujećen zahvaljujući intervenciji armenskog kralja Ašota. Koristeći kao bazu matične zemlje u Taou, Adarnase je porazio Gurgena, a sebe 888. proglasio kraljem. Bizant mu je kraljevsku titulu priznao tri godine kasnije.

Adarnase je savez sa Armencima nastavio i pod Ašotovim nasljednikom Smbatom I, kojemu je pomogao u borbi protiv abasidskih emira; Smbat mu je zauzvrat priznao kraljevsku titulu 899. Potom su Smbat i Adarnase zajedno porazili abgaškog (abhaškog) kralja Konstantina III. Savez se, međutim, raspao kada je Smbat, smatrajući da je Adarnase prejak, pustio Konstantina na slobodu. Propast saveza je oslabio oba vladara; godine 904. je Konstantin Adarnaseu preoteo Unutrašnju Iberiju (Šida Kartli), a 914. je Smbat uhvaćen i mučen na smrt od Jusufa, sajidskog emira Azerbejdžana.

Adarnase je dao sagraditi Sabornu crkvu u Bani i učinio je episkopskim sjedištem.

Adarnase je imao četvoro djece sa suprugom čije ime nije poznato. To su:

* David II od Iberije (u. 937)
* Ashot II od Taoa (u. 954)
* Bagrat Magistros (u. 945)
* Sumbat I of Iberia (u. 958)
* kćer udana za Konstantina III od Abazgije

Izvori
------

1. ↑  Suny, Ronald Grigor (1994), *The Making of the Georgian Nation*, pp. 30-31. Indiana University Press, ISBN 0-253-20915-3
2. ↑  Toumanoff, Cyril (1967). *Studies in Christian Caucasian History*, pp. 490-493. Georgetown University Press.
3. ↑  Thomson, Robert W. (1996), *Rewriting Caucasian History*, p. 247. Oxford University Press, ISBN 0-19-826373-2

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Interregnum**  |  **kralj Iberije** 888–923 | Slijedi: **David II**  |
Ovo je članak o opsadi iz 1631. godine.  Za ostale opsade Magdeburga, v. Opsada Magdeburga (razvrstavanje).  

**Pustošenje Magdeburga**, također poznato pod nazivima **Magdeburško vjenčanje** (njemački: ) ili **Magdeburška žrtva** (njemački: ) je naziv za događaje koji su zbili nakon što su 20. maja 1631. godine, za vrijeme Tridesetogodišnjeg rata carske i katoličke trupe pod Tillyjem zauzele protestantski grad Magdeburg i masakrirale tamošnjo stanovništvo prije nego što je požar u potpunosti uništio grad. Magdeburg, koji je nominalno bio sjedište katoličke Nadbiskupije Magdeburg, je za vrijeme Reformacije postao jedno od glavnih protestantskih uporišta te bio sekulariziran, ali je od početka Tridesetogodišnjeg rata uglavnom ostao pošteđen ratnih razaranja. To se promijenilo kada je Tilly, u skladu sa carskim Restitucijskim ediktom dobio naređenje da u gradu ponovno uspostavi katoličku crkvenu vlast, a što su građani, uzdajući se u pomoć protestantskog švedskog kralja Gustava Adolfa II i njegove vojske, odbili učiniti. Tilly je odlučio preduhitriti Šveđane te grad zauzeo na juriš, a nakon čega je došlo do masovnog ubijanja, silovanja i pljačke pri čemu je, prema procjenama od 25.000 stanovnika preživjelo samo njih 5.000. Iako je katolička vlast uspostavljena nad gradom, za opsadu se ispostavilo da predstavlja Pirovu pobjedu za cara i katolike, s obzirom da su razmjeri masakra - najvećeg ikad počinjenog u ratu - potakli mnoge dotada kolebljive protestantske države i vladare u Njemačkoj da podrže Šveđane i nastave borbu do kraja, a također izazvale zgražanje čak i među katoličkim dijelom evropske javnosti, što je, između ostalih, iskoristio francuski kardinal Richelieu da otvoreno intervenira u korist protestanata i tako uz Šveđane preokrene tok sukoba.

Izvori
------

1. 1 2  Wilson 2011: str. 471

Literatura
----------

* Wilson, Peter H. (2011). *Europe's Tragedy : A History of the Thirty Years War*. Cambridge, MA: Harvard University Press. ISBN 9780674062313.

Vanjske veze
------------

* Sack of Magdeburg Arhivirano 2010-06-13 na Wayback Machine-u on Filbrun
* Count of Tilly on History of War

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh00000615
* GND: 4212828-6
* NKC: ph549720

 |
Bočni pogled na 310-heliks alaninskih ostataka sa atomskim detaljima. Dve vodonične veze iste peptidne grupe su prikazane ljubičasto; rastojanje kiseonik-vodonik je 1.83 Å (183 pm). Proteinski lanac ide na gore, i.e. nejgov N-terminus je na dnu, a njegov C-terminus je na vrhu slike.
**310 heliks** je tip sekundarne strukture prisutne (retko) u proteinima.

Struktura
---------

Pogled od gore na 310 heliks. Tri karbonilne grupe su usmerene na gore, i raspoređene su na krugu pod međusobnim uglovima od oko 120°. Heliks sadrži 3.0 aminokiseline po zaokretu.
Aminokiseline u 310-heliksu su raspoređene u obliku desnoruke heliksne strukture. Svaka aminokiselina odgovara zaokretu heliksa od 120° (i.e. tri ostatka po zaokretu), translaciji od 2.0 Å (= 0.2 nm) duž heliksne ose, i ima 10 atoma u prstenu formiranom uspostavljanjem vodonične veze. N-H grupa aminokiseline formira vodoničnu vezu sa C = O grupom aminokiseline koja je *tri* ostatka ispred nje. Ovo ponavljajuće *i* + 3 → *i* vodonično vezivanje **definiše** 310-heliks. Slične strukture su α-heliks (*i* + 4 → *i* vodonično vezivanje) i π-heliks *i* + 5 → *i* vodonično vezivanje).

Ostaci u 310-heliksima tipično poprimaju (φ, ψ) diedralne uglove od oko (−49°, −26°). Diedralni uglovi su takvi da je zbir ψ diedralnog ugla jednog ostatka i φ diedralnog ugla susednog ostatka oko −75°. U poređenju s tim, zbir diedralnih uglova kod α-heliksa je oko −105°, dok je kod π-heliks oko −125°. 

Opšta formula za rotacioni ugao Ω po ostatku polipeptidnog heliksa sa *trans* izomerima je

{\displaystyle 3\cos \Omega =1-4\cos ^{2}\left({\frac {\varphi +\psi }{2}}\right).}

Literatura
----------

* Pauling L, Corey RB and Branson HR. (1951) "The Structure of Proteins: Two Hydrogen-Bonded Helical Configurations of the Polypeptide Chain", *Proc. Nat. Acad. Sci. Wash.*, **37**, 205.

Vidi još
--------

* Alfa heliks
* Pi heliks
* Sekundarna struktura

  


| * p
* r
* u
Sekundarna struktura proteina |
| --- |
| Sekundarna struktura proteina | Heliksi: α-heliks  •  310 heliks  •  π-heliks  •  β-heliks  •  Poliprolinski heliks  •  Kolagenski heliks
Ispružena: β-ravan  •  Okret  •  Beta ukosnica  •  Beta izbočina  •  α-ravan

Supersekundarna: Upredena zavojnica  •  Heliks-okret-heliks  •  EF ruka |
| Aminokiseline | Favorizuju heliks: Metionin •  Alanin •  Leucin •  Glutaminska kiselina •  Glutamin •  Lizin
Favorizuju izdužene strukture: Treonin •  Izoleucin •  Valin •  Fenilalanin •  Tirozin •  Triptofan
Favorizuju neuređene strukture: Glicin •  Serin •  Prolin •  Asparagin •  Asparaginska kiselina 

Bez preferencije: Cistein •  Histidin •  Arginin |
| ← Primarna strukturaTercijarna struktura → |
Adam Zrinski (1662-1691)
**Adam Zrinski** (na mađarskom: Zrínyi Ádám): Beč, 24. prosinca 1662. - Slankamen, 19. kolovoza 1691.), hrvatski grof i časnik.

Život
-----

Adam Zrinski bio je sin Nikole Zrinskog Čakovečkog i njegove druge supruge Marije Sofije rođ. Löbl. Kada mu je otac 18. studenog 1664. godine ubijen u Kuršanečkom lugu, južno od Čakovca (službeno od podivljalog ranjenog vepra, ali sa sumnjom da je u tu smrt bio umiješan bečki carski dvor), Adam nije imao niti dvije godine. O njemu i njegovoj nešto starijoj sestri Mariji Katarini otada se, sve do svoje smrti (1676.god.) brinula majka.

Adam se školovao u Beču, gdje je boravio do 1679. godine, a nakon toga je neko vrijeme stjecao visoko obrazovanje u Belgiji. Početkom 1681. vratio se na svoje imanje u Čakovec, te se, slijedeći primjer svojih predaka, uključio u borbu protiv Turaka.

Od oca Nikole naslijedio je Adam bogatu knjižnicu, poznatu pod imenom Bibliotheca Zriniana. Nju je od pljačke, koja se događala nakon smaknuća strica mu Petra u Bečkom Novom Mjestu 1671. godine, spasilo preseljenje iz Čakovca u dvorac Bitov (Vöttau) u današnjoj južnoj Češkoj. Velik dio knjiga iz te vrijedne knjižnice danas je očuvan i nalazi se u Nacionalnoj i sveučilišnoj knjižnici u Zagrebu .

Godine 1684. Adam se oženio austrijskom groficom Marijom Katarinom Lamberg, ali u tom braku nije bilo djece. 

U svojoj karijeri Adam je, između ostalog, bio dvorski komornik i glavni legradski kapetan, a u vrijeme svoje smrti 19. kolovoza 1691. godine, tijekom bitke protiv Turaka kod Slankamena, imao je čin potpukovnika i vodio postrojbu austrijskih konjanika oklopnika. Prema povijesnim izvorima, bio je žrtva zavjere, jer je umro nakon što ga je metkom u leđa pogodio jedan austrijski vojnik.


***Adam Zrinski*** na Wikimedijinoj ostavi
**Zračna luka Tbilisi** (stari naziv **Zračna luka Novoalexeyvka**
IATA kod: **TBS**, ICAO kod: **UGTB**) je glavni međunarodni aerodrom u Gruziji, nalazi se 17 km jugoistočno od glavnog grada Tbilisija.

Čekaonica zračne luke
Prva zgrada terminala zračne luke izgrađena je 1952. godine u staljinističkom stilu, arhitekt je bio V. Beridze. Novi terminal je dovršen 1990. godine, osmišljen u ineracionalnom stilu. Godine 1981. Zračna luka Tbilisi bila je 12. po veličini u Sovjetskom Savezu, sa 1.478.000 putnika na tzv. središnjim linijama, odnosno na letovima unutar SSSR-a. Godine 1998. broj putnika je pao na 230.000 godišnje.
U februaru 2007. završen je projekt obnove aerodroma, do koje vodi željeznička pruga te avenija Georgea W. Busha.

Zračna luka ima suvremeni i funkcionalni dizajn. To je osmišljeno kako bi osigurao optimalan protok putnika i prtljage od parkinga do zrakoplova, s 25.000 kvadratnih metara ukupne korisne površine. Godine 2014. zabilježeno je 1.575.386 putnika godišnje, što je povećanje za 9.7% u odnosu na predhodnu godinu.

Izvori
------

1. 1 2  „EAD Basic".
2. ↑  Sagers, Matthew; Thomas Maraffa (juli 1990). „Soviet Air-Passenger Transportation Network". *Geographical Review* (American Geographical Society) **80** (3): 269. DOI:10.2307/215304.
3. ↑   *Global transport*. Stroudgate: Chartered Institute of Transport in the UK. 1998. p. 97.
4. ↑  „Tbilisi Officials Name Street After Bush". *Associated Press*. 14. 9. 2005.

Vanjske veze
------------

***Aerodrom Tbilisi*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica
Ilustracija požara.
**Požar u Richmond Theatreu** (engleski: ) se dogodio 26. decembra 1811. u gradskom kazalištu Richmond Theatre za vrijeme izvođenja dviju predstava – Diderotove drame *Otac porodice* i pantomime temeljene na romanu *The Monk* Matthewa Gregoryja Lewisa. S obzirom na božićne praznike, teatar je bio ispunjen publikom, među kojom su se nalazila neka od najuglednijih imena tadašnje Virdžinije, uključujući pripadnike tzv. Prvih porodica. Tokom predstave se zapalila scenografija i brzo proširila po zgradi, izazvavši paniku tokom koje je dio publike bio izgažen. Od 598 članova publike, 518 odraslih i 80 djece, poginulo je njih 72, među kojima i George William Smith, vršilac dužnosti guvernera države. Požar u Richmond Theatreu je po broju žrtava predstavljao najveću katastrofu te vrste u dotadašnjoj američkoj historiji. Na mjestu tragedije je kasnije podignuta Monumentalna crkva koja danas predstavlja lokalnu znamenitost, a 1819. je na drugom mjestu podignuta druga zgrada gradskog kazališta. 

U Richmondskom teatru je nastupala glumica Eliza Poe, koja se razbolila i umrla nekoliko tjedana prije požara. Dio historičara vjeruje da su ti događaji značajno uticali na opus njenog sina, znamenitog književnika Edgara Allana Poea.

Vanjske veze
------------

* An account of the fire
* Victims of the 1811 Richmond Theater Fire
**Aeronautika** (od starogrčkog: ὰήρ (aero)=zrak + ναυτική (nautikós)=navigacija) je ime za znanje i nauku o letenju.

Karakteristike
--------------

Aeronautika je teorija i praksa dizajniranja, proizvodnje i letenja zračnim letjelicama. Ona obuhvaća tehniku i organizaciju letenja te navigaciju kroz niže slojeve Zemljine atmosfere, odnosno troposfere i donje slojeve stratosfere.

Prema tipu letjelica aeronautika se dijeli na aerostatiku, koja se bavi aerostatima, odnosno letjelicama lakšima od zraka; balonima i dirižablima, i na avijaciju, koja se bavi letjelicama težima od zraka, odnosno jedrilicima, avionima, helikopterima, autožirima, žirodini,ma krstarećim raketama i drugim dinamičkim letjelicama.

Sve do 1958. aeronautika je obuhvaćala sve tipove letjelica, tad se nakon pojave raketa suzila njena definicija, jer se letjelicama koje lete iznad stratosfere bavi astronautika.

Izvori
------

1. ↑  „*Aeronautics*" (engleski). Merriam Webster. Pristupljeno 22. 01. 2018.
2. 1 2 3  „*aeronautika*" (hrvatski). Leksikografski zavod Miroslav Krleža. Pristupljeno 22. 01. 2018.
3. ↑  „*Aerospace engineering*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 22. 01. 2018.

Vanjske veze
------------

***Aeronautika*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Aeronautika* (`sh`)
* *Aerospace engineering* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85001319
* NKC: ph127304

 |
**Adelaide del Vasto** (**Adelasia**, **Azalaïs**) (c. 1075 – 16. april 1118) bila je italijanska pleminja, poznata kao treća supruga Rogera I od Sicilije i majka Rogera II od Sicilije, te kraljica Jerzuzalema, odnosno treća supruga jeruzalemskog kralja Balduina I.

Adelasia se rodila kao kćer Manfreda del Vastoa iz porodice Aleramici; njen stric Boniface del Vasto je bio markiz zapadne Ligurije. Za Rogera I se udala godine 1089. Nakon muževe smrti 1101. je vladala kao regent svojim sinovima Simonu i Rogeru II. Osim nje je uticaj na sicilijanski dvor imao i njen brat Enrico del Vasto.

Dok je služila kao regent, jeruzalemski kralj Balduin se odlučio riješiti svoje armenske supruge Arde, s obzirom da mu nakon preuzimanja Jeruzalema savezništvo s armenskim plemićima, nužno za obranu Edese, više nije bilo potrebno. Stoga je 1105. Ardu poslao u samostan. Arnulf od Choqcuesa, latinski patrijarh Jeruzalema je sedam godina kasnije predložio da se oženi za Adelasiju. Balduin je prihvatio prijedlog, a Adelasija je pristala na brak uz uvjet da njen sin Roger naslijedi Jeruzalem nakon Balduinove smrti. Adelasija je tako došla u Jeruzalem sa ogromnim količinama novca ali i svježim trupama koje su bile potrebne Jeruzalemskoj Kraljevini.

Međutim, brak je, bez obzira na političku računicu, izazvao nezadovoljstvo među Balduinovim podanicima, koji su ga optužili za bigamiju. Nakon što je Arnulf svrgnut, papa Paskal II ga je pristao vratiti na mjesto patrijarha jedino ako Balduinov brak s Adelasijom bude službeno poništen, a Arda vraćena iz samostana. Balduin se nedugo potom razbolio i postao uvjeren da će ga Bog izliječiti ako posluša papin nalog. 1117. je Adelasijin brak službeno poništen u Akri i ona se vratila na Siciliju gdje je nedugo potom umrla.

Roger je bio toliko razbješnjen postupkom prema svojoj majci, da je decenijama nakon toga odbijao poslati bilo kakvu pomoć Jeruzalemskom Kraljevstvu, čak i za vrijeme Drugog križarskog rata.

Literatura
----------

* Geoffrey Malaterra, "The Deeds of Count Roger of Calabria and Sicily and of his Brother Duke Robert Guiscard", (Goffredo Malaterra, fl. 1097, "De rebus gestis Rogerii ...." English translation by Kenneth Baxter Wolf, University of Michigan Press, 2005, ISBN 0-472-11459-X, Chapter 4.14. p. 189 - 190
* Bernard Hamilton, "Women in the Crusader States: The Queens of Jerusalem", in *Medieval Women*, edited by Derek Baker. Ecclesiastical History Society, 1978.
* Pasquale Hamel, Adelaide del Vasto, Regina di Gerusalemme. Palermo: Sellerio Editore, 1997.
* Alan V. Murray, *The Crusader Kingdom of Jerusalem: A Dynastic History, 1099-1125*. Prosopographica and Genealogica, 2000.

|  |
| --- |
| Adelasia del Vasto **Aleramici****Rođen/a:** c.  1075  **Umro/la:** 16 April 1118 |
| Kraljevske titule |
| **Upražnjen/a**Titulu posljednji imao/la**Arda od Armenije** | **Kraljica Jeruzalema**1113–1117 | Slijedi:**Morphia od Melitene** |

***Adelasia del Vasto*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 74695104
* LCCN: no98114083
* ISNI: 0000 0001 1448 1149
* GND: 120891972

 |
**Napochi**, pleme američkih Indijanaca koje je obitavalo duž rijeke Black Warrior u ameriočkoj državi Alabama. Jezično su pripadali porodici Muskhogean i najvjerojatnije bliže srodni s Choctawima. O Napochima se prvi puta čuje početkom kolonizacije država Zaljeva 1559 koju provodi Don Tristan de Luna. Kasnija njihova sudbina postaje zagonetka. Čini se, bilo je borbe 1560. sa Coosa Indijancima kojima su pomagali ljudi Don Tristan de Lune, nakon čega su napustili Black River. U to vrijeme njihov broj mogao bi biti oko 1,000 ljudi. Napochi Indijanci moguće su se udružili sa Creekima, za koje kaže Swanton da se među njima do skorog vremena (rano 20. st. op.) ime Napochi sačuvalo kao ratno ime. Postoji i razmišljanje da su se udružili sa Chickasawima koji sada žive u Oklahomi. Iberville 1700. među ovim plemenom, čini se, pronalazi njihove potomke. Swanton ima i teoriju da bi Acolapissa sa Pearl rivera i Quinipisa iz Louisiane možda dijelovi istog plemena.

Vanjske poveznice
-----------------

* Napochi Arhivirano 2016-09-21 na Wayback Machine-u
**Pratiša Banerdži** (engl. ) Džamšedpur, 10. avgust 1991 — Mumbaj, 1. april 2016) je bila indijska glumica rođena u Džamšedpur, Džarkandu, Indija. Najpoznata je bila po ulozi Anandi u Maloj nevesti. Iste godine se pojavila u indijskoj verziji Velikog brata pod nazivom Big Boss. Njeno poslednje prikazivanje na televiziji je bilo u seriji Simar 2015. godine gde je igrala ulogu veštice.

1. aprila 2016. je pronađena mrtva u svom stanu u Mumbaju. Reč je o samoubistvu vešanjem, a razlog samoubistva mlade glumice još uvek nije poznat, ali njeni prijatelji pretpostavljaju da je reč o depresiji zbog nesrećne ljubavi sa Raulom Radžom Sajnom. Iako je bilo reči da se radi o prvoaprilskoj šali, tragičnu vest je potvrdila i policija, kao i Pratišin prijatelj iz serije Sidart Šukla.

Filmografija
------------

|  |
| --- |
| **Filmografija glumca Pratiša Banerdži** |
| God. | Srpskohrvatski naziv | Originalni naziv | Uloga |
| 2015 | Simar | *Sasural Simar Ka* | Mohini |  |
| 2014–2015 | - | *Hum Hain Na* | Sagarika Mišra |  |
| 2010–2013 | *Mala nevesta* | *Balika Vadhu* | Anandi |
| 2011 | - | *Kitchen Champion 4* | Anandi |  |

Spoljašnje veze
---------------

***Pratyusha Banerjee*** na Wikimedijinoj ostavi

* Pratiša Banerdži na IMDb-u (`en`)
**Primijenjena matematika** je grana matematike koja se bavi matematičkim tehnikama koje se koriste u primjenama matematičkog znanja na druge oblasti.

Korisnost primijenjene matematike
---------------------------------

historijski, matematika je bila najvažnija u prirodnim naukama i inženjerstvu. Međutim, nakon Drugog svjetskog rata, oblasti van fizikalnih nauka izrodile su nove oblasti matematike, kao što je teorija igara, koja je izrasla iz ekonomski razmatranja, ili neuronska mreža, koja je iznikla iz proučavanja mozga u neurologiji, ili bioinformatika, zbog važnosti analiziranja velike količine podataka u biologiji.

Pojavom računara stvorene su nove aplikacije, za proučavanje i upotrebu samoih novih računarskih tehnologija (informatika, koja koristi kombinatoriku, formalnu logiku i teoriju rešetki), kao i korištenje računara za proučavanja problema koji su se pojavili u ostalim oblastima nauke (nauka izračunavanja), kao i proučavanja matematika izračunavanja (numerička analiza). Statistika je, najvjerovatnije, najšire rasprosranjenija upotreba matematike u društvenim naukama, ali i druge oblasti matematike se pokazuju korisnim u ovim disciplinama, posebno u ekonomiji i nauci o upravljanju.

Vidite još
----------

* Računska nauka i inženjerstvo

Literatura
----------

* William J. Clark, Robert A. Brechner: *Applied Basic Mathematics*, Addison Wesley, 2008, ISBN 978-0-321-19407-7.
* Kenneth Eriksson, Donald Estep, Claes Johnson: *Angewandte Mathematik: Body & Soul*, Springer Verlag, 2004/05, mehrere Bände, ISBN 978-3-540-24340-3, 978-3540228790, 978-3540214014.
* Norbert Herrmann: *Mathematik ist überall*, Oldenbourg Verlag, 2007, ISBN 978-3-486-58243-7.
* James P. Keener: *Principles Of Applied Mathematics*, Westview Press, 2000, ISBN 978-0-7382-0129-0.
* Burkhard Lenze: *Basiswissen Angewandte Mathematik -Numerik, Grafik, Kryptik-*, W3L-Verlag, 2007, ISBN 978-3-937137-82-7.
* J. David Logan: *Applied Mathematics*, Wiley-Interscience, 2006, ISBN 978-0-471-74662-1.
* Josef Trölß: *Angewandte Mathematik mit MathCad*, Springer Verlag, 2007/08, mehrere Bände, ISBN 978-3-211-76742-9, 978-3211711781, 978-3211767467, 978-3211767481.

Vanjske veze
------------

***Primenjena matematika*** na Wikimedijinoj ostavi

* Society for Industrial and Applied Mathematics (SIAM).
Za ostala značenja, v. Adar (razvrstavanje).
**Adar** (hebrejski: **אֲדָר**, standardni *Adar* tiberijski *ʾĂḏār*, sirijski: ???, (arapski: **آذار**); od akadskog *adaru*) je šesti mjesec građanske godine u svjetovnom hebrejskom kalendaru i sirijskom kalendaru, te dvanaesti mjesec vjerske godine u hebrejskom kalendaru. Adar (Adhar ili Azar) (arapski: **آذار**) je levantinsko arapsko me za mjesce mart, treći mjesec gregorijanskog kalendara, a koje se koristi među Arapima Levanta.

Hebrejski kalendar
------------------

U hebrejskoj verziji vjerskog kalendara adar je zimski mjesec od 29 dana. U prijestopnim godinama, prethodi mu 30-day interkalarni mjesec po imeu Adar Aleph (Aleph je prvo slovo hebrejskog afavetza), Adar Rishon (*Prvi Adar*) ili Adar I a nakon toga se naziva Adar Bet (Bet je drugo slovo hebrejskog alfabeta), Adar Sheni (*Drugi Adar*) ili Adar II. Ponekad se umjesto Adar I i Adar II koriste "Adar" i "Ve'Adar" (Ve znači 'i' dakle: I Adar). Adar I i II padaju u februar–mart gregorijanskog kalendara.

Temeljem rečenice u Mišni koja navodi da se Purim mora slaviti u Adaru II prijestupne godine (Megillah 1:4), Adar I se smatra "dodatnim" mjesecom. Kao rezultat toga, netko tko se rodio u Adaru obične godine bi rođendan slavio u Adaru II prijestupne godine. Međutim, netko tko se rodi u Adaru prijestupne godine će slaviti rođendan u Adaru obične godine, osim kada je rođen na 30. dan Adara I, kada će slaviti rođendan na 1. dan Nisana obične godine, s obzirom da Adar u običnoj godini ima samo 29 dana.
**Prebivalište** (domicil) stalno je boravište, tj. pravni naziv za mjesto gdje se neka osoba nastani s namjerom da tu stalno prebiva; služi kao osnova za određivanje mjesne nadležnosti suda, odnosno tijela državne i javne vlasti.

Prebivalište u hrvatskom zakonodavstvu
--------------------------------------

Do odluke Ustavnoga suda Republike Hrvatske iz 2000. godine, od građana se prigodom prijave prebivališta zahtijevalo dokazivanje osiguranog stalnog stana odnosno kuće te je tijelo državne uprave koje vodi postupak upisa u očevidnik prebivališta, tzv. JRO (Jedinstveni registar osoba) imalo pravo odbiti upis u slučaju nepostojanja dokaza o zaposlenju ili drugom izvoru prihoda. Takva praksa je prethodno navedenom odlukom ukinuta, a Sud je naglasio kako Ustav ne poznaje pojam "prebivalište", već samo "boravište". Stoga se pod ustavni pojam "boravište" mora podvesti i zakonski pojam "prebivalište", u značenju trajnog boravišta u mjestu u kojem građanin ima namjeru trajno živjeti, bez drugih ograničenja. Dakle, i prebivalište iz članka 2. stavka 1. i boravište iz članka 5. *Zakona o prebivalištu i boravištu građana* treba smatrati boravištem u smislu odredbe članka 32. stavka 1. Ustava Republike Hrvatske. 

Nitko nema pravo ograničiti ili onemogućiti prijavu prebivališta građaninu koji u nekom mjestu nema osigurano stalno stanovanje, nitko nema pravo ograničiti slobodan izbor prebivališta i tako ograničavati ili onemogućavati ustavno pravo građanina na slobodno kretanje i dovoditi do nesuglasja s temeljnom vrednotom jednakosti iz članka 3. Ustava Republike Hrvatske. Ograničenje prava kretanja moguće je samo temeljem nužnosti, a radi zaštite pravnog poretka ili zdravlja, prava i sloboda drugih.

Izvori
------

* Odluka Ustavnoga suda Republike Hrvatske, broj U-I-496/1998 od 19. I. 2000, o ukidanju pojedinih odredbi Zakona o prebivalištu i boravištu građana ("Narodne novine", br. 11/00. od 28. I. 2000).
* Zakon o prebivalištu i boravištu građana ("Narodne novine", br. 53/91. od 8. X. 1991).
* Članak 11. Zakona o izmjenama i dopunama zakona kojima su određene novčane kazne za privredne prijestupe i prekršaje (»Narodne novine«, br. 26/93. i 29/94).