recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Norte de Santander** (španjolski: *Departamento de Norte de Santander*) je jedan od 33 departmana na koji je Kolumbija administrativno podjeljena.

Departman je osnovan 1910.

Karakteristike
--------------

Norte de Santander se prostire na sjeveroistoku zemlje, na mjestu gdje se Istočni Kolumbijski Kordiljeri, dijele na dva kraka, na sjeverni - *Sierra de Ocaña*, i istočni *Serranía del Perijá*, pa je prosječna nadmorska visina 2,283 metara.

Departman sa sjevera i istoka graniči sa Venecuelom, sa juga sa departmanima Boyacá i Santander i sa zapada sa Departmanom Cesar.
Departman ima površinu od 21,857 km², na kojoj je 2020. živilo 1,620,318 stanovnika.

Dolina rijeke Catatumbo nedaleko od venecuelanske granice važno je nalazište nafte, koja se naftovodima transportira do rafinerije u Tibúu.

Administrativni centar departmana je grad Cúcuta.

Administrativna podjela
-----------------------

Departman Norte de Santander je podjeljen na 40 općina (španjolski: *municipalities*).

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Santander: Department in Colombia*" (engleski). City population. Pristupljeno 9.12.2022.
2. 1 2 3  „*Norte-de-Santander*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 9.12.2022.

Vanjske veze
------------

***Norte de Santander*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobernación del Santander* (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani Kolumbije |
| --- |
| Kolumbijski grb | 
Amazonas • Antioquia • Arauca • Atlantico • Bolívar • Boyacá • Caldas • Caquetá • Casanare • Cauca • Cesar • Chocó • Córdoba • Cundinamarca • Guainía • Guaviare • Huila • La Guajira • Magdalena • Meta • Nariño • Norte de Santander • Putumayo • Quindío • Risaralda • San Andrés y Providencia • Santander • Sucre, Tolima • Valle del Cauca • Vaupés • Vichada
 | Kolumbijski departmani |
Koordinate: 41° 53′ 12" SGŠ, 21° 35′ 13" IGD

**Lipkovo** (mak. *Lipkovo*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Lipkovo je sedište istoimene opštine Lipkovo.

Prirodni uslovi
---------------

Lipkovo je smešteno u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 12 km zapadno.

Naselje Lipkovo je u zapadnom delu istorijske oblasti Žegligovo. Naselje je položeno na Lipkovskoj reci, na mestu gde ona svojim tokom iz planinskog okruženja Skopske Crne Gore prelazi u polje. Nadmorska visina naselja je približno 440 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Lipkovo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 2.644 stanovnika. 

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (99%). Srpsko stanovništvo je nekada postojalo kao značajna manjina, ali se poslednjih decenija iselilo zbog pritisaka albanske većine.

Većinska veroispovest je islam.

Vidi još
--------

* Opština Lipkovo

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Lipkovo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanična stranica opštine Lipkovo Arhivirano 2009-06-16 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Lipkovo |
| --- |
| **Lipkovo** • 
Alaševce •
Belanovce •
Vaksince •
Vištica •
Glažnja •
Gošince •
Dumanovce •
Zlokućane •
Izvor •
Lojane •
Matejić •
Nikuštak •
Opaje •
Orizari •
Otlja •
Rinkovce •
Ropalce •
Runica •
Slupčane •
Straža •
Strima |  |
Koordinate: 42° 03′ 25" SGŠ, 21° 18′ 18" IGD

**Kučkovo** (mak. *Кучково*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Kučkovo pripada gradskoj opštini Đorče Petrov grada Skoplja. Naselje je severozapadno predgrađe glavnog grada.

Prirodni uslovi
---------------

Kučkovo je smešteno u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 15 km zapadno.

Naselje Kučkovo se nalazi u istorijskoj oblasti Skopsko polje. Selo je položeno na prvim visovima zapadno od Skopske kotline, koja je ravničarsko područje. Ka zapadu se izdiže planina Veternik. Nadmorska visina naselja je približno 570 metara.

Mesna klima je kontinentalna sa uticajem Egeja (žarka leta).

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Kučkovo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 461 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (88%). Ostalo su mahom Cigani (11%).

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Grad Skoplje
* Gradska opština Đorče Petrov

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinagpetrov.org.mk Zvanična stranica opštine Đorče Petrov[*mrtav link*]

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Đorče Petrov |
| --- |
| **Četvrti Skoplja** (**Đorče Petrov**  • Vučji Dol  • Novo Selo  • Orizari), **Prigradska naselja** (Gračani  • Kučkovo  • Nikištane  • Orman) |  |
**Kirnja glavulja** ili **kirnja dubinska** (lat.  *Polyprion americanus* ) riba iz porodice *Polyprionidae*, koju zbog velike sličnosti nazivamo kirnja, iako ona ne spada u istu porodicu kao i ostale kirnje (Serranidae). Živi na većim dubinama, dublje od 250 m, tako da je rijetko viđena u prirodi. zabilježeni su primjerci na dubinama većima od 3000 m. Ima izduženu donju čeljust i velike crne oči. Boja joj se kreće od sive (kod mlađih primjeraka) do crnosmeđe. Na sebi ima razne šare, najprepoznatljivija je po bodljama, posebno u predjelu škrga. Živi u kamenim procjepima, a često je se može naći i u olupinama brodova, odakle je i dobila engleski naziv: wreckfish.

Stanište joj je istočni Atlantik od Norveške do Južnoafričke Republike, cijeli Mediteran, zapadni Atlantik od Newfoundlanda do zaljeva Maine, te na obalama Urugvaja i Argentine. Može se pronaći i u zapadnom Indijskom oceanu oko otoka Sv. Paul i Amsterdam, te u Pacifiku, oko Novog Zelanda.

Spada u red ugroženih vrsta.

Razmnožavanje i prehrana
------------------------

Ova je riba dvospolac, ne mijenja spol kao ostale vrste kirnja, a razmnožava se u ljetnim mjesecima, ponekad sve do kraja rujna.

Hrani se manjim ribama, te rakovima i glavonošcima. Vrstan je grabljivac.

Veličina
--------

Može narasti i do 210 cm duljine i preko 100 kg težine.

Izvori
------

1. ↑  submania.hr:  Arhivirano 2017-08-24 na Wayback Machine-u
2. ↑  fishbase.org:

Eksterni linkovi
----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Kirnja glavulja** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Kirnja glavulja** |

  


***Kirnja glavulja*** na Wikimedijinoj ostavi
**Loch Lomond** prevedeno **Jezero Lomond** (škotsko-gelski: *Loch Laomainn*) je najveće 
slatkovodno jezero na sjeverozapadu Škotske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Jezero Lomond leži u duž južnog kraja Highlandsa, iako leži na nadmorskoj visini od 
samo 7 metara, zbog svog glacijalnog dna jako je duboko - do 190 m na najdubljem dijelu.

Lomond se proteže u duljinu od nekih 39 km, a na južnom kraju se proširuje u obliku trokuta, i tu je široko do 8 km.

Jezero formira granicu između područnih vijeća Stirling i Argyll i Bute, dok 
njegove južne obale pripadaju Zapadnom Dunbartonshiru.

Vode jezera otječu rijekom Leven u estuarij rijeke Clyde kod Dumbartona. 
Krajolik jezera je vrlo različit, na sjeveru je okruženo golim planinama ogoljenim glacijacijom koje su više od 900 metara, dok su brda na jugu znatno niža i pitomija, u tom dijelu ima preko 60 otoka.

Kako je lako dostupno stanovnicima metropolskog Glasgowa, vrlo je popularno izletničko mjesto. Najveća izletnička mjesta su Balloch, Ardlui, Inversnaid, Balmaha, Luss, Rowardennan i Tarbet. 

Kod naselja Inveruglas podignuta je hidroelektrana.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Loch Lomond*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 26. 12. 2014.

Vanjske veze
------------

***Loch Lomond*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Loch Lomond* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
Znak pred jednom od škola sa raznim opcijama koje učenici mogu da biraju.
**Obrazovanje u Njemačkoj** primarno je u nadležnosti njemačkih saveznih zemalja dok federalna vlada u Berlinu igra sporednu ulogu. Predškolsko vrtićko obrazovanje je neobavezno i organizira se za djecu od jedne do šest godina starosti, dok je nakon šeste godine pohađanje škole obavezno. Obrazovni sistem u Njemačkoj je veoma šarolik budući da svaka od saveznih zemalja samostalno odlučuje o vlastitoj obrazovnoj politici. Unatoč tome, velika većina djece prvo u dobi od 6 do 11 godina pohađa takozvane *Grundschule*.

Srednjoškolsko obrazovanje u Njemačkoj grana se na 5 različitih vrsta srednjih škola. Gimnazije za cilj imaju da pripreme učenike za dalje pohađanje visokog obrazovanja i završavaju se nakon 12. ili 13. razreda školovanja sa maturom koja se naziva *Abitur*. *Realschule* je tip škole koji je na južnoslavenskim prostorima nekadašnje Austro-Ugarske postojao pod nazivom *realne gimnazije*. One imaju širi opseg obrazovnih ciljeva od pripreme za visoko obrazovanje, namijenjene su učenicima sa prosječnim uspjehom i završavaju se nakon 10. razreda školovanja sa *Mittlere Reife* ispitom. Ovaj ispit ne omogućuje upis na jedan od univerziteta u Njemačkoj ali učenici mogu naknadno da polože abituru kako bi se kvalificirali za upis na institucije visokog obrazovanja. *Hauptschule* je treći oblik srednjih škola koji se na kraju 9. godine školovanja mogu završiti sa Hauptschulabschluss ispitom ili nakon 10. godine školovanja sa Realschulabschluss ispitom. Svi učenici sa završenim osnovnim obrazovanjem u Njemačkoj mogu pohađati *Hauptschule* tip srednjih škola dok upis u gimnazije i *realschule* ovisi o dotadašnjem uspjehu učenika. Uz ova tri tipa, postoji još i *Gesamtschule* tip škola koje kombiniraju prethodna tri tipa i *Förder- or Sonderschulen* tip škola koji je prilagođen za učenike sa posebnim potrebama.

Velika većina institucija koje pružaju visoko obrazovanje u Njemačkoj ne naplaćuje školarine stranim i domaćim studentima ili su njihovi troškovi razmjerno mali čak i u poređenju sa sličnim troškovima u zemljama istočne i južne Evrope ili zemljama bivše Jugoslavije. Studenti često moraju unaprijed dokazati svoju kvalificiranost za upis na željeni studij putem polaganja prijemnog ispita.

Opšte pravilo je da je Njemačkim studentima za upis univerziteta neophodna položena abitura, ali je od 2009. godine studentima sa najvišim stručnim tehničkim kvalifikacijama omogućeno da se prijavljuju. Studenti koji žele da se upišu na jednu od brojnih visokih škola (*Fachhochschule*) moraju imati položenu abituru, *Fachhochschulreife* ili *Meisterbrief*. Ukoliko ne posjeduju jednu od ovih kvalifikacija studenti i dalje mogu upisati jednu od visokih škola ukoliko prije toga polože posebne prijemne ispite (*Begabtenprüfung* ili *Hochbegabtenstudium*).

Poseban paralelni sistem šegrtskog obrazovanja kroz trening na radnom mjestu *Duale Ausbildung* postoji paralelno i u državnim školama i u nekim od kompanija.

Vanjske veze
------------

***Obrazovanje u Njemačkoj*** na Wikimedijinoj ostavi

* Njemačka služba za akademsku razmjenu DAAD *(na njemačkom i engleskom)*
**Kirnja zubuša** (lat. *Epinephelus caninus*) riba je iz porodice Vučica (lat. Serranidae). Ova vrsta kirnje koja se još zove i **šarulja** živi na dubinama većim od 30 m, najčešće na dubinama između 70 i 200 m, premda zna zaći i dublje, sve do 400 m dubine. Puno je rjeđa u Jadranu od goleme kirnje, a kao i golema kirnja i zubuša je cijenjen trofej svim ribolovcima. Naraste preko 150 cm duljine i preko 80 kg težine iako su najčešće ulovljeni odrasli primjerci manji od 35 kg. Oblikom tijela je slična golemoj kirnji, smeđe je boje s tamnijim vertikalnim prugama na leđima. Karakteristična oznaka zubuše su ljuske kod gornjih čeljusti, koje ostale kirnje nemaju. Živi najčešće na pjeskovitim ili muljevitim dnima, uvijek u blizini kamenih gromada i brakova, gdje se hrani manjim ribama i bezkralježnjacima.

Rasprostranjenost
-----------------

Kirnja zubuša je rasprostranjena na istočnom Atlantiku, od obala Portugala do Angole, kao i po cijelom Mediteranu
.

Izvori
------

1. ↑  (`sh`) Kirnja[*mrtav link*] (riblje-oko.hr)
2. ↑  (`en`) Dogtooth grouper (fishbase.org)

Linkovi
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Kirnja zubuša** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Kirnja zubuša** |

  


***Kirnja zubuša*** na Wikimedijinoj ostavi
**Locarno** (njemački: *Luggárus*) je grad od 16,012 stanovnika na jugu Švicarske u Kantonu Ticino.

Geografija
----------

Locarno leži na sjeverozapadnoj obali jezera Maggiore, kod ušća rijeke Maggia, zapadno od Bellinzone.

Historija
---------

Taj kraj bio je naseljen još od prahistorijskih vremena, ali je Locarno prvi put dokumentiran tek 789.
Od 1342 je feud milanskih Viscontija, a od 1513. je dio Švicarske Konfederacije. Od 1803. je dio novoformiranog Kantona Ticino, u kom je sve do 1878. bio jedan od tri glavna grada uz Lugano i Bellinzonu.

Znamenitosti
------------

Locarno je izgledom tipični italski grad, u kom se ističe zamak milanskog kneza iz 14. vijeka. U njemu je danas smješten muzej i sud (Pretorio) u kom su sklapani Ugovori iz Locarna 1925. koji su trebali Evropi osigurati mir. Uz to ima i nekoliko starih crkava, među njima i hodoćasničku crkvu 
Madonna del Sasso (osnovanu 1480, proširenu 1616).

Privreda
--------

Locarno je poznata turistička destinacija mediteranske klime, grad brojnih hotela i lječilišta. 

Industrijski pogoni Locarna bave se mašinogradnjom i elektrokemijom.

Gradovi pobratimi
-----------------

* Sjedinjene Američke Države Lompoc, Sjedinjene Američke Države
* Švicarska Vevey, Švicarska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  [= „*Switzerland: Cantons and Cities*"] (engleski). City population. Pristupljeno 5. 11. 2018.
2. 1 2 3 4 5  „*Locarno*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 5. 12. 2018.

Vanjske veze
------------

***Locarno*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Citta di Locarno* (službene stranice) (`it`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 155934804
* LCCN: n2002032238
* GND: 4036106-8
* SUDOC: 027617696
* BNF: cb119619375 (podaci)
* HDS: 002108
* LIR: 1387
* NKC: ge129857

 |
| * p
* r
* u
Prvi čečenski rat |
| --- |
| 
Grozni (nov. 1994) •
Dolinskoe (dec. 1995) •
Hankala (dec. 1995) •
Grozni (dec. 1994. – feb. 1995) •
Šali (jan. 1995) •
Samaški (apr. 1995) •
Budjonovsk (jun. 1995) •
Kizljar (jan. 1996) •
Crno more (jan. 1996) •
Jarišmardi (apr. 1996) •
Grozni (aug. 1996) •
 |

**Bombardiranje Šalija** kasetnim bombama se zbilo 3. januara 1995. za vrijeme Prvog čečenskog rata kada su dva mlazna lovca-bombardera Ruskog ratnog zrakoplovstva napala Šali, grad koji se tada bio pod vlašću samoproglašene Čečenske Republike Ičkerije. Napad je izveden u nekoliko naleta prilikom kojih je ispušteno najmanje osamnaest kasetnih bombi koje su pogodile civilne ciljeve kao što su tržnica, škola, benzinska stanica te na kraju bolnica u kojoj su se, između ostalih, liječili ruski vojnici zarobljeni u dotadašnjim borbama. Prema sada dostupnim podacima, u napadu je poginulo najmanje 55 ljudi, među kojima i 5 zdravstvenih radnika; ranjeno je najmanje 168 ljudi. Posebna komisija koju je vodio Sergej Kovaljov, tadašnji savjetnik za ljudska prava ruskog predsjednika Borisa Jeljcina, je procijenila da je ubijeno najmanje 100 ljudi.

Vanjske veze
------------

* (`pl`) Czeczenka opowiedziała straszną historięArhivirano 2012-09-06 na Wayback Machine-u, *Dziennik Polska-Europa-Świat*, September 17, 2007
Koordinate: 41° 37′ 00" SGŠ, 22° 37′ 60" IGD

**Kuškulija** (mak. *Kuškulija*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Kuškulija je u sastavu opštine Vasiljevo.

Prirodni uslovi
---------------

Kuškulija je smeštena u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 25 kilometara severno.

Naselje Kuškulija se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno na južnim visovima Maleševskih planina, severno od Strumičkog polja. Nadmorska visina naselja je približno 920 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Kuškulija je prema poslednjem popisu iz 2002. godine bila bez stanovnika. Popis iz 1961. je bio poslednji na kome su bili prijavljeni stanovnici sela.

Većinsko stanovništvo u naselju bili su Turci, koji su se spontano iselili u maticu sredinom 20. veka. 

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva bila je islam.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinavasilevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Vasiljevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Vasiljevo |
| --- |
| **Vasiljevo** • 
Angelci • 
Varvarica • 
Visoka Mahala • 
Vladijevci • 
Gradošorci • 
Dobrošinci • 
Dukatino • 
Edrenikovo • 
Kuškulija • 
Nova Mahala • 
Njivičino • 
Piperevo • 
Radičevo • 
Sedlarci • 
Suševo • 
Trebičino • 
Čanaklija |  |
Za istoimeni grad u antičkoj Makedoniji, v. Kiros (Makedonija).
**Kir**, **Kiro** ili **Kiros** (grčki: , latinski: ) bio je drevni grad na području drevne Sirije, a čije se ruševine danas nalaze 14 km sjeverozapadno od suvremenog turskog grada Kilis, nedaleko od sirijske granice. Grad je oko godine 300. pne. osnovao Seleuk, makedonski general u vojsci Aleksandar Veliki|Aleksandra Velikog i osnivač Seleukidskog Carstva. Ime je dobio po istoimenom gradu u antičkoj Makedoniji, iako su ga antički izvori često pogrešno povezivali s perzijskim kraljem Kirom Veliki. Predstavljao je sjedište prostrane oblasti koja se u antičko doba po njemu zvala Kirestika. Predstavljao je važno ekonomsko središte zahvaljujući tome što se nalazio na putu između Antiohije i obale Eufrata. U 1. vijeku pne. ga je osvojila Kraljevina Armenija, da bi zahvaljujući Pompeju Velikom godine 64. pne. završio pod rimskom vlašću. U 3. vijeku ga je nekoliko puta Rimljanima preotimalo Perzijsko Carstvo. U 6. vijeku ga je ojačao i utvrdio bizantski car Justinijan. 637. su ga osvojili Arapi, a krajem 11. vijeka križari. Godine 1150. ga je osvojio Nuredin. U 13. vijeku muslimanski pisci navode kako je bio napušten.

Literatura i reference
----------------------

* Ivan Mannheim, *Syria and Lebanon Handbook: The Travel Guide*, Footprint, 2001. ISBN 978-1-900949-90-3.
* Guy Le Strange, *Palestine Under the Moslems: A Description of Syria and the Holy Land from A.D. 650 to 1500*, London, 1890.
**Kalani Ahumanu i Kaliko o Iwi Kauhipua o Kīnaʻu**, znana i kao **Elizabeth Kīnaʻu** ili **Kaʻahumanu II.** (o. 1805. - 4. travnja 1839. Honolulu), bila je havajska princeza i kraljica, a također i *Kuhina Nui*.

Biografija
----------

### Rođenje i obitelj

Kīnaʻu je rođena oko 1805. godine. Njezin je otac bio kralj Kamehameha I. Veliki, a majka kraljica Kalākua Kaheiheimālie, preko koje je bila unuka poglavice Keeaumokua Pāpaiahiahija i nećakinja kraljice Kaʻahumanu.

Rođena je na otoku Oahuu te ju je posvojila njezina maćeha Peleuli, a u odgajanju je sudjelovao i Peleulin muž Kawelookalani. Peleuli ju je nazvala po svojem sinu.

### Brakovi i djeca

Kīnaʻu i njezina sestra Kamāmalu udale su se za svojeg polubrata, kralja Kamehamehu II. Drugi im je polubrat bio Kamehameha III. Kamehameha II. i Kamāmalu umrli su u Londonu 1824. godine.

Kīnaʻu se zatim udala za Kahalaiʻu Luanuʻua, unuka Kamehamehe I. te su imali dvoje djece - jedno je bilo posvojeno, a drugo je umrlo. Njezin je treći muž bio guverner Mataio Kekūanāoʻa, ali je njezina teta Kaʻahumanu bila bijesna zbog tog braka. 

Kīnaʻu se vraća iz crkve
Mataio i Kīnaʻu imali su nekoliko djece: sinove Davida Kamehamehu, Mosesa Kekūāiwu Keawenuija, Kamehamehu V. Kamehamehu IV. i kćer Victoriju Kamāmalu. 

### *Kuhina Nui*

Nakon smrti svoje tete postala je *Kuhina Nui* (regentica). Bila je protestant te je progonila rimokatolike. I njezina je kći bila *Kuhina Nui*, kao i Mataio.

Kamehameha III. i Kīnaʻu svađali su se oko politike, ali su se dogovorili i stvorili nov sustav vladanja.

Bila je baka princa Alberta Kamehamehe.

Umrla je u Honoluluu 4. travnja 1839. godine.

Izvori
------

* Hiram Bingham I.: *A residence of twenty-one years in the Sandwich Islands*
* Samuel Manaiākalani Kamakau: *Ruling chiefs of Hawaii*
* Rosalin Uphus Comeau: *Kamehameha V.*
* Mary Hannah Krout: *The memoirs of Hon. Bernice Pauahi Bishop*

Vanjske poveznice
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Kraljica Kīnaʻu** |
Jack Tramiel osnivač Commodore International, snimljen 2007. godine
**Jack Tramiel** (13.12.1928.-8.4.2012.) je bio osnivač i dugogodišnji direktor korporacije Commodore International, a potom i od Atarija.

Život
-----

Jack Tramiel je rođen 13.12.1928. godine u poljskom mestu Lođ,a njegovo na početku normalno djetinjstvo će završiti 1939. godine Nemačkim napadom na Poljsku i zatvaranjem prvo u geto, a potom u Auschwitz gdje će postati jedan od malog broja preživjelih iz tog logora smrti.

Po završetku Drugog svetskog rata Tramiel odlazi prvo u SAD, a potom u Kanadu gdje osniva Commodore International. Nova kompanija će se prvo baviti proizvodnjom pisaćih mašina, potom kalkulatora, a na kraju kompjutera. Vrhunac poslovne karijere Jack Tramiel će doživjeti 1982. kada kompanija čiji je direktor, ali ne više vlasnik izdaje kompjuter Commodore 64 s kojim osvaja između 30 i 40 % tadašnjeg tržišta kompjutera. Tada, a i kasnije Tramiel će biti poznat po svom brutalnom i na kraju uspešnom načinu poslovanja koji neki dovode u vezi s delom njegovog djetinjstva provedenog u logoru. Tim načinom poslovanja on će početkom osamdesetih godina dvadesetog veka "zaraditi" titulu šefa iz pakla,a Steve Jobs će reći da nikada nije čuo za poslovnog partnera Commodore International koji se nije osjetio prevarenim nakon posla s njima.

Bez obzira na takav način upravljanja on je istovremeno bio i karizmatičan tako da kada biva izbačen iz kompanije koju je stvorio većina tadašnjih menadžera daje otkaze na svoje položaje kako bi ponovno radili s njim u novoj kompaniji.

Tramielovo preuzimanje Atarija u problemima 1984. godine postaje neupitno njegov lično najbolji poslovni potez pošto mu je korporacija Warner Communications poklonila 240 miliona dolara kako bi on na poklon preuzeo Atari koji se tada nalazio u problemima.

Dvanaest godina kasnije njegov Atari će se spojiti s proizvođačem hard diskova JTS, a godinu dana kasnije Tramiel će otići u penziju.

Jack Tramiel kojeg se za života priznavalo kao osobu koja je stvorila kompjutersku industriju je umro 8.4.2012. godine

Izvori
------

* Jack Tramiel, a Pioneer in Computers, Dies at 83
Grb dinastije Jagelovića
**Jagelovići** (negdje i ***Jagelonci*** ili ***Jageloni***; lit. *Jogailaičiai*, polj. *Jagiellonowie*, bjelorus. *Ягайлавічы*, mađ. *Jagellók*, češ. *Jagellonci*, lat. *Jagello* ili *Jagellon*) su poljsko-litavska dinastija, ogranak litavske dinastije Gediminida, koja je vladala Litvom od početka 14. stoljeća. Dinastija je u 2. polovici istog stoljeća stekla kraljevsku vlast nad Poljskom (1386.–1572.), a poslije su proširili vlast i nad Ugarskom i Hrvatskom (1440.–1444. i 1490.–1526.) te Češkom (1471.–1526.).

Povijest
--------

Dinastiju je osnovao litavski knez Jagelo (1377.-1434.) sklopivši brak sa poljskom kraljicom Jadwigom 1386. godine. Brakom je došlo do ujedinjenja Kraljevine Poljske sa Velikom Kneževinom Litvanijom, čime je stvorena je Poljsko-Litvanska Unija koja je trajala od 1386. do 1572. godine. Jagelo je vladao Poljskom i Litvom pod vladarskim naslovom Vladislav II (1386.-1434.). Godine 1392. prepustio je bratiću Vitoldu upravu nad litavskim dijelom države, a sam je nastavio vladati u Poljskoj. Za vrijeme vladavine pokrstio je Litvu, obnovio krakovsku Akademiju 1400. te predvodeći Poljake, Litavce i Ruse, slomio je moć Teutonskog viteškog reda u Bitci kod Grunwalda 1410. godine.

Na poljskom tronu naslijedio ga je sin Vladislav III. (1434.-1444.) koji je 1440. postao i hrvatsko-ugarski kralj. Poginuo je u bitki kod Varne 1444. godine. Drugi Jagelov sin, Kazimir postao je litavski veliki knez 1440. godine, a 1447. proglešen je za poljskog kralja pod imenom Kazimir IV Jagelov unuk, Vladislav bio je češki kralj od 1471. te hrvatsko-ugarski kralj od 1490. godine. Njega je na hrvatsko-ugarskom prijestolju naslijedio sin, Ludovik II. Jagelović, koji je poginuo u bici na Mohačkom polju 1526. u sukobu sa Osmanlijama. Njegovom smrću završila se vladavina dinastije Jagelovića u Ugarskoj i Hrvatskoj, a na prijestolje su došli Habsburgovci, preko ugovora o međusobnom nasljeđivanju iz 1515. godine i ženidbe nadvojvode Ferdinanda Habsburškog s princezom Anom Jagelović. 

Jagelovići su nastavili vladati u Poljskoj i Litvi sve do 1572. godine. Kralja Kazimira IV (1447.-1492.) nasljedio je sin Jan Olbracht (1492.-1501.), a njega njegov brat, veliki litavski knez Aleksander (1501.-1506.). Budući da obojica braće nisu ostavila nasljednika, na litavskom i poljskom prijestolju nasljedio ih je brat Sigismund I. (1506.-1548.), čiji je sin Sigismund II. bio posljednji poljsko-litavski vladar iz dinastije Jagelovića (do 1572. godine).

Bilješke
--------

1. ↑  Jagelovići - Hrvatska opća enciklopedija
2. ↑  Jagelovići - Hrvatski biografski leksikon
3. ↑  Jagelovići - Hrvatska opća enciklopedija
4. ↑  Jagelovići - Proleksis enciklopedija
5. ↑  Jagelovići - Hrvatski biografski leksikon

Vanjske poveznice
-----------------

***Jagelovići*** na Wikimedijinoj ostavi

* Jagelovići - Hrvatski biografski leksikon (`sh`)
* Jagelovići - Hrvatska opća enciklopedija (`sh`)
* Jagelovići - Proleksis enciklopedija (`sh`)
* Rudolf Horvat o Jagelovićima (`sh`)
**Jerković Duliba** nalazi se u Ličko-senjskoj županiji. Jerković Duliba nije tipična duliba, već je to dražica, iskrčena i ljudskom rukom preobličena šumovita padina, nagnuta i otvorena prema jugozapadu. Spuštajući se stazom s obje strane puta vide se duge, podzidane terase, nekad vrtovi na prisuncu, a sada zarasle u šumu i šikaru. Jedino se zdesna, na padini Stoićeva vrha, održala nešto veća travnata čistina. Proces zarastanja toliko je uznapredovao da je dražica, kad se promatra s okolnih brižaka, gotovo neprepoznatljiva, posve skrivena u šumi.

U Dulibu su selili Jerkovići s Velikih Brisnica. Dva stana pored staze majstorski su sazidani, a iza onog niže smještenog stana nalazi se šterna puna vode. 

Sjeverno iznad Jerković dulibe uzdiže se Stoićev vrh, krševit greben koji je dulibu štitio od bure i omogućio joj da doživi svoje "tropske" dane. S druge strane Stoićeva vrha je još prostranija uvala pod bukovom šumom Jukić duliba. Prema popisu stanovništva i 2011. godine područje nije imalo stanovnika te kućanstava.

Vidi još
--------

* Gornje Dulibe
* Perić Duliba

Izvori
------

1. ↑  „Donje Dulibe, index-T-com". Arhivirano iz originala na datum 2014-03-12. Pristupljeno 2014-08-02.
2. ↑  Popis stanovništva 2011. www.dzs.hr
3. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
| Osobni podaci |
| --- |
| IME | Neferneferuaten |
| ALTERNATIVNA IMENA | {{{Alt}}} |
| KRATAK OPIS |  |
| DATUM ROĐENJA | {{{Datum rođenja}}} |
| MJESTO ROĐENJA | Drevni Egipat |
| VRIJEME SMRTI |  |
| MJESTO SMRTI | Drevni Egipat |

**Ankhkheperure Neferneferuaten** je historijska ličnost iz Drevnogh Egipta za koja većina egiptologa vjeruje da je kao žena-faraon vladala pred kraj perioda Amarne u Osamnaestoj dinastiji. Koga je naslijedila i kome je prethodila, nije potpuno jasno. Manethonov *Epitom*, drevni historijski izvor iz 3. vijeka pne. spominje da je izvjesna *Akenkeres* odnosno**kraljeva kći** vladala Egiptom dvanaest godina i jedan mjesec.

Manethon je smješta prije kralja *Rathothisa* koji je vladao devet godina, a za koga današnji egiptolozi vjeruju da je riječ o Tutankhamunu. Ako se decenij oduzme Manethonovoj brojci, vladavina Neferneferuaten bi trajala dvije godine i jedan mjesec što odgovara grafitu na tebanskom grobu Pere (TT139) gdje se spominje ime Ankhkheperure Neferneferuaten

O spolu i identitetu faraona ne postoji konsenzus. Kao najčešći kandidat se spominje Meritaten, Smenkhkareova suvladarica i velika kraljevska supruga  ili Neferneferuaten Tasherit, četvrta kći Akhenatena i Nefertiti, kao što James P. Allen sugerira u knjizi 'The Amarna Succession'.

Izvori
------

1. ↑  Peter Clayton, *Chronicle of the Pharaohs*, Thames and Hudson, 2006 paperback. p.120
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2009-10-26. Pristupljeno 2009-10-26.
3. ↑  Erik Hornung, Rolf Krauss and David Warburton (editors), *Handbook of Ancient Egyptian Chronology* (Handbook of Oriental Studies), Brill: 2006, pp.207 & 493
4. ↑  Aidan Dodson & Dyan Hilton, *The Complete Royal Families of Ancient Egypt: A Genealogical Sourcebook of the Pharaohs*, Thames & Hudson, 2004. p.155
5. ↑  The Amarna Succession, pp.14-15
**Johanes III Etiopski** (oko 1824 - oko 1873) bio je posljednji etiopski car (neguš negasti) *gondarske* grane Salomonske dinastije. Rođen je kao sin cara Tekle Georgisa, on je zapravo bio marioneta u rukama moćnog ras Alija II. od Bedžemdera, oromskog vladara. On ga je prisilio da se oženi njegovom majkom Menen Liben Amede, tako da je zapravo ona bila stvarna vladarica.

Biografija
----------

Johanes III vladao je u nesretnom periodu za Etiopiju zvanom Zemene Mesafint (Doba prinčeva) kad je carstvo bila razjedinjeno beskonačnim unutrašnjim borbama. U njegovo vrijeme dva najveća rivala bili su *Ras Ali II* od Bedžemdera i *dejazmač Vube Haile Marjam* iz Provincije Semien. Tako da je Johanes III za vrijeme svoje vladavine između 30. augusta 1840 i 1851 nekoliko puta skidan s prijestolja i zamjenjen svojim rođakom Sahle Dengelom. Prvi put je ga je s trona skinuo *ras Ali II*, u oktobru 1841 jer se tad htio prikazati kao prijatelj dejazmača Vube Haile Marjama. Zatim je nakratko ponovno vraćen na prijesto 1845, da bi potom bio ponovno skinut s trona 1850 i zamjenjen s *nekim nepoznatim* (to je predpostavka historičara E.A. Wallis Budgea dobrog poznavaoca etiopske povjesti).

Neki dobri poznavaoci etiopske povjesti kao Donald Crummey, drže da je Johanes III dospio pod veliki utjecaj katoličkih misionara (biskupa Justina de Jacobisa) te da se obratio na katoličanstvo 1851 

Njegova konačna sudbina, kao i brojne pojedinosti njegove vladavine, ostale su tajna do danas. Za njega jedni tvrde da je ponovno vraćen na tron 18. juna 1847 nakon što je Kasaj Haile Georgis (budući car Tevodros II) porazio vojsku njegove žene Menen i njenog sina Ras Alija kod Jezera Tana. Po drugima tad je Tevodros II iskoristio priliku i sam preuzeo prijestolje. 

Nakon toga, Johanes III nastavio je živjeti kao običan građanin. Oko 1856, katolički misionari u Etiopiji pokušali su ga vratiti na prijestolje, ali je on pokazao veći interes da ode na hodočašće u Jeruzalem, nego za carski tron. Nakon toga se poslije dvije godine vratio u okrilje Etiopske pravoslavne tevahedo crkve i pridružio Tevodrosu II na njegovu dvoru u Magdali.

Iz njegove vladavine ostalo je jedno pismo upućeno francuskom caru Napoleonu III 11. juna 1869 u kojem ga moli za financijsku pomoć.

Izvori
------

1. ↑  Donald Crummey, *Priests and* 
Politicians*, 1972 (Hollywood: Tsehai, 2007), str. 79*
2. ↑  Translated with facsimiles of the original text in Sven Rubenson (editor) *Internal Rivalries and Foreign Threats: 1869-1879* (Addis Ababa: University Press, 2000), str. 14

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Sahle Dengel** | **Etiopski car(1840 - 1851)** | Nasljednik:**Tevodros II** |
**Johann Bernoulli** (Basel, 6. august 1667. – Basel, 1. januar 1748.), švicarski matematičar. Otac Daniela Bernoullija i brat Jacoba Bernoullija. Od 1695. profesor matematike u Groningenu, od 1705. u Baselu. Usko surađivao s bratom Jakobom i mnoge su radove objavili zajedno. Razvijao teoriju računa varijacija, istraživao geodetske linije na plohama. Riješio tip diferencijalnih jednadžbi koje su nazvane po njemu i bratu.

Račun varijacija
----------------

Račun varijacija je grana matematičke analize koja se bavi problemom egzistencije, jedinstvenosti i određivanja funkcija koje zadanomu funkcionalu daju ekstremnu vrijednost. Funkcional je realna funkcija koja ovisi o jednoj funkciji ili više funkcija zadanih svojstava kao neovisnih varijabli, npr. *F(f)* = *f(0)*, gdje je *f* bilo koja neprekidna funkcija definirana na intervalu (–1, 1). Problematika računa varijacija srodna je problematici određivanja ekstrema funkcije, s tom razlikom što je pri određivanju ekstrema riječ o određivanju vrijednosti argumenta za koji funkcija poprima ekstrem, dok se u računu varijacija traže funkcije određenih svojstava koje promatranomu funkcionalu daju ekstremnu vrijednost.

Račun varijacija kao matematička disciplina datira od 1696. kada je Jacob Bernoulli postavio takozvani problem brahistohrone krivulje, to jest prostorne krivulje koja spaja dane dvije točke *A* i *B*, po kojoj bi se moralo gibati tijelo pod utjecajem gravitacije, bez početne brzine, da bi u najkraće vrijeme prevalilo put od *A* do *B* (cikloida). Jedan od daljnjih klasičnih problema računa varijacija određivanje je geodetskih krivulja na nekoj plohi, odnosno najkraćih spojnica dviju zadanih točaka na toj plohi (na primjer u ravnini su geodetske krivulje dijelovi pravaca, a na sferi su to lukovi glavnih kružnica). Problem računa varijacija često se može svesti na diferencijalnu jednadžbu; u takve se ubrajaju prije navedeni primjeri. Račun varijacija posebno je značajan u fizici, jer se mnogi zakoni fizike, a i osnovni fizikalni principi, iskazuju u varijacijskom obliku. Tako se na primjer u okviru klasične fizike svjetlost iz jedne točke u drugu širi onom putanjom koju prevaljuje u najkraćem vremenu (princip najmanjega djelovanja). Za razvoj računa varijacija posebno su bili značajni radovi Leonharda Eulera, Joseph-Louisa Lagrangea, Jean le Rond d'Alemberta, Carla Gustava Jacoba Jacobija, Karla Weierstrassa i Davida Hilberta.

Izvori
------

1. ↑   **Bernoulli, Johann**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
2. ↑   **račun varijacija**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.

***Johann Bernoulli*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 51754496
* LCCN: n84128973
* ISNI: 0000 0001 0900 6212
* GND: 118509969
* SELIBR: 178084
* SUDOC: 03185415X
* BNF: cb122991692 (podaci)
* BPN: 90090052
* BIBSYS: 90534849
* HDS: 019087
* MGP: 53410
* NLA: 35884196
* NKC: nlk20000079583
* BNE: XX1612503
* CiNii: DA02468149
* CONOR.SI: 292393571
* NSK: 000625414

 |
**Luba** (ili *San Carlos de Luba*) je drugi najveći grad na otoku Bioko u Ekvatorijalnoj Gvineji, koji se nalazi 52 km od grada Malaba. Luba je glavni grad pokrajine Južni Bioko.

Povijest
--------

U zaljev Boloko grof od Arjelejosa (brigadir Don Fernando de los Santos Felipe Toro) spustio se 24. listopada 1778 kako bi zaposjeo teritorij Gvinejskog zaljeva, sa brodovima "Santa Catalina", "Soledad "i "Santiago" u ime španjolskog kralja karla III. Tu je nastao i mali grad u zaljevu San Carlos koji je dobio istovjetno ime.

Za vrijeme diktature Francisca Macíasa grad je preimenovan u San Carlosu de Luba u čast Lube, poglavice (botuku) naselja Balache, koji je vodio pobunu protiv Španjolaca godine 1910. (njegovo tijelo počiva na ulazu u grad Lubu). Tu su i nekoliko ulica u gradovima po zemlji , koje nose ime Botuku Luba ime u svom sjećanju.

Zemljopis
---------

Gradu se može pristupiti morem ili glavnom cestom koja povezuje Lubu sa glavnim gradom, Malabo. Napola dovršenom cestom potrebno je oko sat i pol vožnje iz Malaba za doći u Lubu.

Nedavno, slobodna luka je otvorena u blizini grada, stvarajući pristup većiim brodovima, nudeći brdovima naftne industrije alternativu zagušenoj luci Malabo.  Od 2010 nova autocesta je u izgradnji od Lube putem Belebú Balachá kroz LUBA Crater Scientific Reserve Ureca u blizini južne obale.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2012-04-15. Pristupljeno 2013-06-18.
**Kirovogradska oblast** (ukrajinski:*Кіровоградська область*, *Kirovohrads’ka oblast’;*, *Kirovohradshchyna*) je administrativna oblast koja se nalazi se u središnjoj Ukrajini. Upravno središte oblasti je grad Kropivnicki.

Zemljopis
---------

Kirovogradska oblast ima ukupnu površinu 24.588 km2 te je 15 oblast po veličini, u njoj prema popisu stanovništva iz 2001. godine živi 1.133.100 te je prema broju stanovnika 25 oblast po veličini u Ukrajini. 682.100 (60,2%) stanovnika živi u urbanim područjima, dok 451.100 (39,8%) stanovnika živi u ruralnim područjima.

Kirovogradska oblast graniči na sjeveroistoku sa Poltavskom oblasti, na istoku sa Dnjipropetrovskom oblasti, na sjeveru sa Čerkaškom oblasti, na istoku sa Viničkom i Odeškom oblasti, te na jugu sa Mikolajivskom oblasti.

Stanovništvo
------------

Ukrajinci su najbrojniji narod u oblasti i ima ih 1.014.600 što je 90,1% od ukupnoga stanovništva oblasti

* Ukrajinci: 90,1%
* Rusi: 7,5%
* Moldavci: 0,7%
* Bjelorusi: 0,5%
* Mađari: 0,3%
* Bugari: 0,2%
* Židovi: 0,1%
* ostali: 0,6%

Ukrajinskim jezikom kao materinjim govori 88,9%, stanovništva , dok ruskim jezikom kao materinjim govori 3,5% stanovništva.

Administrativna podjela
-----------------------

Kirovogradska oblast dijeli sa na 21 rajona, i 12 gradova od kojih njih četiri ima viši administrativni stupanj, također oblast ima i 26 mali gradova i 1.015 naselja.

Izvori
------

1. ↑  „Statistički podaci za Kirovogradsku oblast". Arhivirano iz originala na datum 2008-09-14. Pristupljeno 2010-04-11.

Eksterni linkovi
----------------

***Kirovogradska oblast*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica oblasti Arhivirano 2006-08-13 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Kirovogradska oblast** |

| * p
* r
* u
Oblasti u Ukrajini |
| --- |
| Čerkaška • Černigivska • Černivačka • Dnjipropetrovska • Donečka • Ivano-Frankivska • Harkivska • Hersonska • Hmeljnička • Kijevska • Kirovogradska • Luganska • Lavovska • Mikolajivska • Odeška • Poltavska • Rivanjska • Sumska • Ternopiljska • Vinička • Volinjska • Zakarpatska • Zaporiška • Žitomirska |  |
**Jonathan Filewich** (Kelowna, Britanska Kolumbija, 2. listopada 1984.) kanadski je hokejaš na ledu hrvatskog porijekla. Igra na poziciji desnog krila, a trenutačno je član hrvatskog KHL Medveščaka koji se natječe u EBEL-u

Karijera
--------

### Sj. Amerika

Filewich je amatersku karijeru započeo 1999. u WHL-u (Western Hockey League) za Prince George Cougars (243 utakmica/127 bodova). 2003. godine izabran je kao 70. izbor za prvu momčad Pittsburgh Penguinsa nakon čega kreće njegov strelovit put ka uspjehu u sjevernoameričkom i europskom hokeju. 2004. iz Prince George Cougarsa prelazi u Lethbridge Hurricanes u ligu WHL (68 utakmica/80 bodova). U drugu momčad Pittsburgh Penguinsa dolazi 2005. gdje ostaje do 2008. (243 utakmica/127 bodova). 2008. godine igra pet utakmica za prvu momčad Pittsburgh Penguinsa. 2009. ponovno mjenja kluba te igra za drugu momčad AHL Peoria Riverman (49 utakmica/15 bodova).

### EBEL

U austrijski Red Bull Salzburg dolazi u sezoni 2009./10. s kojim osvaja EBEL. Zanimljivo je da je Filewich 2007. godine bio pozvan na All Star utakmicu u Rioch Coliseum u Torontu, gdje je asistirao za jedan od golova. 7. lipnja 2010. odlučio je napustiti austrijskog prvaka i svoju profesionalnu karijeru nastaviti u zagrebačkom Medveščaku kao jedno je od većih iznenađenja prijelaznog roka.

Izvori
------

1. ↑  Red Bullov napadač Jonathan Filewich od iduće sezone u dresu zagrebačkih Medvjeda[*mrtav link*]
2. ↑  Filewich pojačao Medveščak

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na The Internet Hockey Database
* Profil Arhivirano 2011-06-07 na Wayback Machine-u na TSN.ca

| * p
* r
* u
Trenutačni sastav Medveščak Zagreba |
| --- |
| 
Robert Kristan |
Michael Ouzas |
Andrej Vasiljević |
Vjačeslav Truhno |
David Brine |
Alan Letang |
Kenneth MacAulay |
Andy Sertich |
Dario Kostović |
Ivan Šijan |
Saša Martinović |
Frank Banham |
Sasha Pokulok |
Joel Prpic |
Mislav Blagus |
Ryan Kinasewich |
Geoff Waugh |
Greg Day |
Dominik Kanaet |
Donald MacLean |
Matt Siddall |
Tom Zanoški |
Mario Sertić |
Pascal Morency |
Sašo Rajsar |
Gal Koren |
trener: Marty Raymond
 |
Bejzbolska karta Ned Hanlona , center field (c.f.), Detroit, 1897
**Edward Hugh "Ned" Hanlon** (22.8. 1857 - 14.4. 1937.) bio je američki profesionalni igrač i menadžer bejzbola iz 19. vijeka. 

Hanlon je rođen u Montvilleu u državi Connecticut. U National League je ušao kao član tima *Cleveland Blues* 1880. te do 1892. igrao u nekoliko različitih klubova. Dok se kao igrač nije previše iskazao, imao je sjajnu karijeru kao menadžer, započetu na čelu kluba *Pittsburgh Alleghenys* godine 1889.

Šablon:MLB HoF
Hanlon se 1892. preselio u *Baltimore Orioles*, klub u kome će postići najveće uspjehe. Baltimore je od 1894. do 1896. godine, igrajući tzv. inside baseball i koristeći hit-and-run tehniku osvojio prvenstva National Leaguea. Nakon još dvije dobre sezone s Baltimoreom, Hanlon se 1899. preselio u Brooklyn i vodio *Superbas* s kojim je osvojio prvenstvo 1899. i [[1900]. godine. Međutim, uskoro je i Superbas ostao bez forme, a u sezoni 1905. pobijedio samo u trećini utakmica. Sljedeće godine Hanlon je otišao u *Cincinnati Reds*. Nakon sezone 1907. je otišao u mirovinu.

Hanlon je karijeru završio s 1313 pobjeda i 1164 poraza. Njegovih 1313 pobjeda ga dovode na 26,.. mjesto među menadžerima. U sedam uzastupnih sezona - 1894. do 1900. godine - imao je prosjek pobjeda veći od .600.

Hanlon je godine 1996. ušao u Bejzbolsku Halu slavnih.

Eksterni linkovi
----------------

* Baseball Hall of Fame Biography
* Ned Hanlon's career statistics at Baseball-Reference.com


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Fred Dunlap**  |  **Menadžeri Pittsburgh Piratesa** 1889 | Slijedi: **Guy Hecker**  |
| Prethodi: **Guy Hecker**  |  **Menadžeri Pittsburgh Piratesa** 1891 | Slijedi: **Bill McGunnigle**  |
| Prethodi: **Charlie Ebbets**  |  **Menadžer Brooklyn Superbasa** 1899–1905 | Slijedi: **Patsy Donovan**  |
| Prethodi: **Joe Kelley**  |  **Menadžer Cincinnati Redsa** 1906-1907 | Slijedi: **John Ganzel**  |
**OXO** (*iks-oks*) je bila kompjuterska igrica koju je napisao za kompjuter *EDSAC* Aleksander S. Daglas 1952. godine za svoj doktorat na univerzitetu Kembridž. To je bila prva grafička igrica za kompjuter. Igrala se tako što bi igrač okretao brojeve na telefonu koji bi konrolisao poteze. OXO je često nazivan prvom kompjuterskom video igricom.

*OXO* se igrao protiv kompjutera, a rezultat je prikazivan na 35x16 piksela ekranu. Izvorni kod bio je kratak, ali ipak je to bila savršena iks-oks igra. *OXO* nije stekao popularnost jer je *EDSAC* bio Kembrdžov jedinstveni kompjuter.

Polazni ekran
-------------

```
9 8 7       NOUGHTS AND CROSSES
6 5 4               BY
3 2 1       A S DOUGLAS, C.1952

LOADING PLEASE WAIT...

EDSAC/USER FIRST (DIAL 0/1):  

```

Izlaz
-----

```
EDSAC/USER FIRST (DIAL 0/1):1
DIAL MOVE:6
DIAL MOVE:1
DIAL MOVE:2
DIAL MOVE:7
DIAL MOVE:9
DRAWN GAME...
EDSAC/USER FIRST (DIAL 0/1):

```

Spoljašnje veze
---------------

***OXO*** na Wikimedijinoj ostavi

* Edsac Simulator: emulator EDSAC-a, koji sadrži kod za *OXO*
* PONG priča
**Keppel** (engleski: *Keppel Island*, španjolski: *Isla de la Vigia*) je otok koji leži između otoka Saunders i otoka Pebble, pored otoka Golding, udaljen samo 5 km od sjeverne obale Zapadnog Falklanda.

Danas je otok rezervat prirode, na istočnoj obali uz veliki zaljev postoji malo naselje, u kome više nema stalnih stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

*Keppel* je brdoviti razvedeni otok, sa najvišim vrhom od 341, površine 36.26 km². 

Teren otoka strmo se uzdiže iz središnje manje doline, sve do grebena duž jugozapadne obale otoka i otočića i grebena na zapadu i sjeveru. U širokoj ravnoj dolini u središtu otoka ima nekoliko slatkovodnih jezera, koja su važna stanište barskih ptica. I na sjeveroistočnoj obali, ima visokih klifova koji se duboko spuštaju do razvedene obale na kojoj postoji nekoliko pješčanih plaža i uvala, a velik dio obale pokriven je pješčanim dinama.  Uz jedino naselje na Keppelu (zapravo ovčarsku farmu) na sjeveroistoku, proteže se maleni šumarak, to je uz onaj kod Hill Covea na Zapadnom Falklandu jedina šuma na čitavom Falklanskom arhipelagu.

Historija
---------

Patagonijsko (protestantsko) misionarsko društvo, osnovalo je na otoku Keppel svoju misiju uz malu farmu ovaca - 1855., koje je vodio kapetan William Parker Snow. Od 1856. misija je pokušavala u više navrata da preseli na otok domorce sa Ognjene zemlje, i da ih nauči poljoprivredi i engleskom. To im je napokon uspjelo kad je 1862. za voditelja misije došao Waite Stirling 

Velečasni Waite Hockin Stirling, voditelj misije na otoku Keppel, imenovan je 1869. biskupom Falklandskih otoka, čija se dijeceza protezala na cijelu Južnu Ameriku.

Misija na otoku Keppel djelovala je do 1898. kad se Patagonijsko misionarsko društvo preselilo na Ognjenu zemlju. 

Patagonijsko misionarsko društvo prodalo je otok 1911. lokalnim farmerima. 

Danas na nekadašnje misionare, podsjećaju njihove građevine, kapelica i kameni zidovi kuća koje su izgrađene za doseljenike sa Ognjene zemlje, to su jedne od najstarijih građevina na čitavom arhipelagu. 

Otok je dobio ime po prvom Lordu britanskog admiraliteta, Augustu Keppelu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Keppel Island*" (engleski). Falklands Conservation. Arhivirano iz originala na datum 2011-07-10. Pristupljeno 12. 04. 2012.
2. 1 2 3 4 5  „*A Chronology of events in the history of the Falkland Islands*" (engleski). Falkland Info. Pristupljeno 3. 04. 2012.

Vanjske veze
------------

* Keppel Island: the South American Missionary Society settlement in the Falkland Islands (`en`)
* Struggling to save Keppel's history (`en`)
* Detaljna karta Falklanda
**Koalicijski ratovi** (engl. , fr. *Guerres de Coalition*, njemački: ) je zajednički naziv za Francuske revolucionarne i Napoleonske ratove, odnono oružane sukobe koje je od 1792. do 1815. godine Francuska, prvo kao republika, a potom kao carstvo, vodila protiv drugih evropkih velesila, okupljenih u različite koalicije, čiji je stalni član od 1793. bila Velika Britanija. Ratovi, koji se usprkos jednogodišnje pauze izazvane Amjenskim mirom (1802-1803) često smatraju dijelom jedne te iste cjeline, su ispočetka imali ideološku osnovu, odnosno predstavljali su pokušaj apsolutističkih evropskih monarhija da uguše Francusku revoluciju, kao i pokušaj francuskih revolucionara da svoje republikanske i demokratske ideje izvezu na područja drugih evropskih država. Sa druge strane, a pogotovo u kasnijim fazama, glavni motivi za priključivanje koalicijama ili Francuskoj su bili ekonomske ili strateške prirode, te su koalicije često bile fluidne, te su mnoge, čak i najsnažnije, evropske države u njih ulazile ili izlazile iz oportunističkih razloga.

Koalicijski ratovi su bili:

* Rat Prve koalicije (1792 - 1797);
* Rat Druge koalicije (1798 - 1802);
* Rat Treće koalicije (1803 - 1805);
* Rat Četvrte koalicije (1806 - 1807);
* Rat Pete koalicije (1809)
* Rat Šeste koalicije (1813-1814)
* Rat Sedme koalicije (1815)
***Naupaktija***, tj. ***Naupaktijska pesma*** (starogrčki: , *Naupaktia*), naslov je jedne izgubljne starogrčke epske pesme, koja je, kao i hesiodski *Katalog žena*, opevala znamenite žene, a nastala je u Naupaktu, gradu u Korintskom zalivu. Nastala je možda u 5. veku pne. a autor joj nije utvrđen sa sigurnoću; prema Pausaniji, većina pisaca držala je da je *Naupaktiju* napisao "neki Milećanin", a Haron iz Lampsaka (koji je živeo u doba persijskih ratova) njenim je autorom smatrao Karkina iz Naupakta:

> 
> Epsku pesmu, koju Heleni zovu *Naupaktija*, mnogi pripisuju pesniku iz Mileta, dok Haron, Pitov sin, tvrdi da ju je napisao Karkin iz Naupakta. I ja sam se priklonio mišljenju čoveka iz Lampsaka, jer koji bi razlog bio da se epskoj pesmi o ženama, čiji je tvorac pesnik iz Mileta, da ime *Naupaktija*.
> 
> 
> 

Neki naučnici misle da bi taj "pesnik iz Mileta" mogao biti Kerkop Milećanin, kome se pripisuje i pesma *Egimije*, koja je pevala o dorskom heroju Egimiju, koji se borio protiv Lapita.

Nije poznato kolikog je opsega ova pesma bila. Današnja kritička izdanja sadrže samo deset redaka *Naupaktije*, koji uglavnom ukazuju na to da je opevala genealogiju heroja i po tome nalikovana *Katalogu žena*, koji se u antici pripisivao Hesiodu. Više od polovine sačuvanih fragmenata odnosi se na mit o Argonautima, i zato se često navodi u sholijama uz Apolonijev ep *Doživljaji Argonauta*, gde se iz nje navode pojedina mesta kao varijante mitoloških detalja kod Apolonija.

Literatura
----------

* Đurić, Miloš N. (1990). *Istorija helenske književnosti*. Beograd: Zavod za udžbenike i nastavna sredstva.
* Schmitz, Leonhard (1867), „Cercinus (3)",  Smith, William, *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*, Boston
* Đorđević, Zora (1994). *Pausanija: Opis Helade II*. Beograd: Matica srpska.
* Vulićević, Ljiljana (1994). *Pausanija: Opis Helade I*. Beograd: Matica srpska.