**Abraham Menahem Romano** (Sarajevo, 1882 - Sarajevo, 31. 10. 1968), znameniti jugoslavenski tj. banjalučki i sarajevski rabin, nadrabin SFR Jugoslavije i počasni građanina grada Sarajeva.

Biografija
----------

Rabin Abraham Menahem Romano je rođen 1882 godine u Sarajevu u poznatoj sefardskoj porodici nadrabina Merkada Avrama J. Romana koji je 1913 napustio Sarajevo za Jeruzalem da umre i tamo bude pokopan 1937 godine. Rabin Romano je uz srpskohrvatski odlično govorio hebrejski i ladino (judeošpanjolski) jezik. Kao sin sarajevskog nadrabina, već od rane mladosti želio je postati rabin u čemu su ga roditelji svesrdno podržavali. Rabinsku školu je završio u Sarajevu, da bi potom prvi rabinski poziv obavljao u Banja Luci. 1902 godine oženio je Rahelu Kanihi iz Višegrada sa kojom je imao tri sina; Jašu, Majera i Samuela, te dvije kćeri; Blanku i Rikicu. Starija kći rabina Romana, Blanka, je umrla od tuberkuloze još prije Drugog svjetskog rata. U periodu Austro-Ugarske Monarhije, kao mlad, učen i ambiciozan rabin svestrano je bio angažovan u svim i ostalim jevrejskim aktivnostima. Svesrdno je pomagao u brizi za siromašne jevrejske porodice, djecu-siročad, bolesne, za školovanje jevrejske djece u višim školama u Zagrebu i Beču i sve ostalo vezano za humanitarne aktivnosti. U cilju očuvanja duge jevrejske tradicije, bio je veoma uporan u zbližavanju jevrejskih porodica u manjim mjestima. Svesrdno se zalagao u podizanju templova (sinagoga) i očuvanju starih jevrejskih groblja. Nakon Banja Luke, da bi svojoj djeci omogućio obrazovanje, 1919 godine se sa porodicom preselio u Zagreb gdje je preuzeo dužnost sefardskog rabina. 1936 sa porodicom se vratio u Sarajevo. Tada, pored rabinske dužnosti, postavljen je za vjeroučiteIja u rabinskoj školi. Taj period sve do 1941 godine rabin Romano je proučavao istorijat jevrejskog naroda od vremena izgnanstva Jevreja iz Španjolske. U svom "maniskriptu" pod nazivom "O Sarajevskim rabinima", rabin Romano je temeljno i vjerodostojno opisao visoke svešteničke ličnosti u periodu od 1623 do 1941 godine. Drugi svjetski rat i Holokaust rabin Romano je sa suprugom preživio zahvaljujući sinu, dr. Samuelu Romanu, koji ih je pomoću svoje veze sakrio u Petrovom selu gdje su se krili od ustaša kao seljaci tj. u danima ustaških racija mještani su ih skrivali u zemunicama. Holokaust nažalost nije preživjela rabinova mlađa kćer, Rikica, koja je sa svojim suprugom ubijena nakon što su bili odvedeni iz Šapca u nepoznato. Rabin Romano se nakon rata vratio u Sarajevo, u zgradu u Štrosmajerovoj ulici u kojoj je živio sa porodicom do okupacije Kraljevine Jugoslavije 1941 godine. Sinove je otpratio u obnovu Jugoslavije uz riječi: "*I vi ste djeca ove zemlje i vas je ona u svojim njedrima ljuljala i red je da joj puna srca uzvratite!*" Od 1945 godine rabin Romano je obavljao dužnost sarajevskog rabina. Pored revnosnog obavljanja vjerskih dužnosti, aktivno je učestvovao u Jevrejskoj zajednici na teritoriju SR Bosne i Hercegovine. Zahvaljujući požrtvovanom radu, bliskosti, saradnji i poštovanju svih ostalih konfesija i vlasti, rabin Romano je bio imenovan za nadrabina SFR Jugoslavije. Tu dužnost je obavljao sve do svoje smrti. Tokom života više puta je posjećivao Izrael i grob roditelja, te iako je dugo razmišljao da poput roditelja odseli u Izrael i tamo bude pokopan, rabin Romano je nakon razgovora sa sinovima odlučio ostati u rodnoj zemlji. Rabin Romano je imao sedmero unučadi. 16. 12. 1966 umrla mu je žena Rahela. Rabin Abraham Menahem Romano je umro 31. 10. 1968, nepune dvije godine nakon supruge, u svome sarajevskom stanu. Pokopan je uz sve vjerske i državne počasti, uz prisustvo velikog broja inozemnih rabina, na pročelju sefardskog groblja na Barama pored mošti supruge Rahele. Rabin Romano je za života bio počasni građanina grada Sarajeva.