recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johannes Meursius** ili **Jan van Meurs** (Loosduinen, 9. februar 1579. - Sorø, 20. septembar 1639.), bio je nizozemski filolog, historičar i univerzitetski profesor, poznat kao prvi novovjeki publicist porfirogenetovog manuskripta De administrando imperio.

Biografija
----------

Johannes je već sa šesnaest godina, preveo sa grčkog na latinski Likofronovu poemu Aleksandru (Ἀλεξάνδρα), pa je skrenuo pažnju aristokrata Johana van Oldenbarnevelta, koji ga je angažirao da mu podučava djecu.

Doktorirao je 1608. pa je nakon tog imenovan profesorom klasične filologije na Univerzitetu u Leidenu. Nakon neke svađe u Leidenu 1625. otišao je u danski Sorø gdje je do smrti radio kao nastavnik u gimnaziji. Uz svoj redoviti posao čitav život se bavio prevođenjem djela klasične filologije i pisanjem o nizozemskoj historiji.

Bibliografija
-------------

* *Res belgicae*, Leyden 1612
* *Glossarium graecobarbarum*, Leyden 1614
* *Lectiones atticae*, Leyden 1617
* *Athenae batavae, Sive De urbe leidensi*, Leyden 1625
* *Theseus*
* *Historia danica*, Kopenhagen 1630
* De administrando imperio, 1631

Izvori
------

1. ↑  „*Johannes Meursius (1579-1639)*" (francuski). Data.bnf. Pristupljeno 30. 06. 2017.
2. 1 2  „*Meursius, Johannes*" (nizozemski). Nieuw Nederlandsch biografisch woordenboek. Pristupljeno 30. 06. 2017.

Vanjske veze
------------

* *Meursius, Johannes* na portalu Nieuw Nederlandsch biografisch woordenboek (`nl`)
*Za ostale upotrebe, v. Kras (razvrstavanje).*

**Kras** je naselje na otoku Krku, na području općine Dobrinj, u Republici Hrvatskoj

Smještaj
--------

Nalazi se u unutrašnjosti otoka, gotovo na njegovom zemljopisnom središtu, na raskršću puteva koji vode iz Dobrinja prema Krku odnosno Malinskoj. Kras je najviše naselje na otoku Krku, smješten 266 metara nad morem. U neposrednoj blizini je i najviši vrh ovog dijela otoka, Kuševica, narodno Sv. Juraj, 311 m.n.m.

Prvi spomen mjesta
------------------

Prvi puta se spominje 30. prosinca 1230. godine u staroj glagoljskoj listini. Toponomastičar i romanist Petar Skok izvodi ime Kras od predlatinske, možda ilirske riječi „carsus" iz koje se razvila hrvatska riječ kras, krš.

Stanovništvo
------------

Kras je 1780. godine imao 185 stanovnika, 1898. godine 584, a najviše godine 1935. njih 702. Od tada je, zbog snažne emigracije, broj žitelja u stalnom padu. Prema posljednjem popisu iz 2001. godine, u Krasu su živjela 184 stanovnika, pretežno starije dobi.

Znamenitosti i zanimljivosti
----------------------------

Župna crkva posvećena je Antunu Padovanskom. Izgradila ju je i održavala istoimena bratovština 1669. godine.

Na samom vrhu Kuševica nalazi se mjesno groblje te ostaci nekadašnje crkvice Sv. Jurja, a u blizini je i najveća „gromača" (nakupina kamenja) na otoku, „Vela gromača".

Mediji
------

* U Krasu djeluje lokalna radio stanica „Radio Otok Krk" ili skraćeno „Radio OK".

Gospodarstvo
------------

Krasani se bave dijelom poljoprivredom, a dio ih radi u većim mjestima na otoku. S obzirom da je daleko od mora ili nekog značajnijeg turističkog centra, nema nikakvu turističku ponudu.

Poznate ličnosti
----------------

* Petar Strčić — član HAZU, upravitelj njezina Arhiva, znanstveni i arhivski savjetnik, istaknuti hrvatski povjesničar, glavni urednik nekoliko zbornika, autor više pretežno povijesnih knjiga, predsjednik Društva za hrvatsku povjesnicu, Čakavskoga sabora, sveučilišni profesor.
* Fra Bonaventura Duda — krštenjem Roko, franjevac, bibličar, sveučilišni profesor, prevoditelj, poliglot, pisac i pjesnik.

Literatura
----------

* Bolonić, Mihovil, Žic-Rokov,Ivan: *Otok Krk kroz vijekove*, Kršćanska sadašnjost, Zagreb, 2002.
* Lešić, Denis: *Otok Krk: vodič u riječi i slici*, 2003.

Izvori
------

1. ↑  Dnevne novine "Novi list", Bonaventura Duda obilježio jubilej u Krasu

Vanjske poveznice
-----------------

* Radio stanica OK Arhivirano 2011-07-21 na Wayback Machine-u
* službene stranice općine Dobrinj Arhivirano 2010-02-16 na Wayback Machine-u
* sela Dobrinjštine Arhivirano 2010-05-05 na Wayback Machine-u
***Hollywood Babylon*** ili ***Hollywood Babylone*** je knjiga američkog sineasta Kennetha Angera originalno objavljena u Francuskoj 1959. godine posvećena historiji Hollywooda, koja se smatra najpoznatijom i najuticajnijom od svih tajnih historija američke filmske industrije, ali također i jednom od najosporavanijih i najkontroverznijih historijskih knjiga.

Anger je bio odrastao u Los Angelesu gdje je kao dječak upoznao nekoliko hollywoodskih djece-glumaca. Knjiga se velikim dijelom temelji na tračevima koji je doznao preko njih i drugih izvora. Knjiga, međutim, u samom Hollywoodu nije izazvala naročitu pažnju sve do engleskog izdanja 1965. godine objavljenog u Arizoni, koja je odmah povučena iz prodaje. Godine 1975. je objavljeno konačno, odnosno prošireno izdanje, koje je sadržavalo Angerove tvrdnje o brojnim događajima koji su se zbili u međuvremenu.

Knjiga historiju Hollywooda prikazuje kroz skandale u koje su bile upetljane vodeće hollywoodske zvijezde, najčešće vezane uz preljube, seksualne anomalije ili homoseskualizam, te u nešto manjoj mjeri alkohol i drogu. *Hollywood Babylon* se također bavio i nekim manje poznatim ličnostima, koje su Angeru privukle pažnju bizarnim ili morbidnim načinom smrti. Vremenski period koji je Anger obrađivao je započeo sa osnivanjem Hollywooda u nijemoj eri 1910-ih, a završio sa klasičnim Hollywoodom, odnosno skandalima 1950-ih; konačna verzija je prikazala skandale 1960-ih koji su završili sa ubistvom Sharon Tate.

Anger je na sebe navukao bijes nekih od tada još živućih hollywoodskih glumaca, uključujući Claru Bow, koja ga je mislila tužiti zbog klevete. Mnogo su ozbiljnije bile kritike etabliranih filmskih historičara kao Kevina Brownlowa koji je Angerov postupak prikupljanja podataka proglasio "mentalnom telepatijom". Iako su mnoge od bizarnih tvrdnji koje navodi Anger danas od historičara uglavnom odbačene, dan-danas predstavljaju popularne urbane legende.

Godine 1984. je Anger napisao nastavak pod naslovom *Hollywood Babylon II*, koji se bavio skandalima u suvremenom Hollywoodu, ali je ta knjiga imala daleko manje uspjeha i kod kritike i kod čitatelja. Godine 2008. je najavio nastavak pod naslovom *Hollywood Babylon III*, ali je od toga odustao, navodno uplašen da bi zbog navoda o Tomu Cruiseu na sebe navukao osvetnički bijes Scijentološke crkve.

Vanjske veze
------------
**Internacionalni park La Amistad** (španjolski: *Parque Internacional La Amistad*) prostire se na površini od 570,045 hektara na granici Kostarike i Paname (od tog 221,000 ha u Panami).

Park je 1983. uvršten na UNESCO-vu Lista svjetske baštine u Americi.

Karakteristike
--------------

Park se prostire po panamskim provincijama Bocas del Toro i Chiriqui i po kostarikanskim provincijama; San José, Cartago, Limón i Puntarenas.

To je mjesto u kom su glečeri iz kvartara svojim djelovanjem omogućili križanje flore i faune Sjeverne i Južne Amerike. 
Tropske kišne šume prekrivaju najveći dio parka.

Park se najvećim dijelom prostire po najvišem i gotovo netaknutom nevulkanskom planinskom masivu Centralne Amerike - Masivu Talamanca. 
U njemu se nalazi jedan od glavnih preostalih pojasa prirodne šume u Centralnoj Americi, koji je karakterističan po bogatstvu visinskih razlika i varijacija. Od pojasa nizinskih tropskih prašuma, do zona hrastovih i planinskih šuma.

U parku ima mnogo vrhova viših od 3000 metara nadmorske visine i to sa obadvje strane granice. Tu se nalazi najviši vrh Kostarike i Centralne Amerike Cerro Chirripó (3,819 m.

Taj spekatakularni i surov planinski pejzaž krije izuzetnu biološku i kulturnu raznolikost. Paleolitska arheološka nalazišta dokazuju da ljudi žive u Masivu Talamanca već nekoliko vijekova.
Unutar parka i oko njega žive četiri grupe domorodačkih indijanaca.

Velika bioraznolikost od mikroklime do nadmorske visine, rezultirala je impresivnim spektrom ekosistema i brojnim endemima. 
Važna karakteristika parka su planinske močvare i alpske tundre sa rijetkim alpskim travnjacima u tropima.

Dugotrajna izolacija tog planinskog otoka u tropima rezultirala je razvojem brojnih ednemskih i vrlo specifičnih vrsta. Dokumentirano je oko 10,000 vrsta cvijeća. Puno velikih sisavaca u tom kraju imaju brojnu populaciju, dokumentirano je 215 vrsta sisavaca, oko 600 vrsta ptica, 250 vrsta gmazova i vodozemaca, kao i 115 vrsta slatkovodnih riba.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Talamanca Range-La Amistad Reserves / La Amistad National Park*" (engleski). Unesco. Pristupljeno 12.2. 2023.

Vanjske veze
------------

***Internacionalni park La Amistad*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La Amistad International Peace Park* (`en`)

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Panami |
| --- |
|  | 
Nacionalni park Coiba • Nacionalni park Darién • Internacionalni park La Amistad1) • Arheološki lokalitet Panamá Viejo i historijski centar grada Panamá • Utvrde na karipskoj obali Paname: Portobelo i San Lorenzo
 | Panamska zastava |
| 
1) Zajednička svjetska baština Paname i Kostarike
 |
**Maximilian III** znan i po njemačkom imenu kao *Deutschmeister* (Wiener Neustadt, 12. oktobar 1558. - Beč, 2. novembar 1618.), bio je austrijski nadvojvoda koji je vladao Unutrašnjom Austrijom i Tirolom.

Biografija
----------

Maximilijan je rođen kao četvrti po redu sin habsburgškog nadvojvode i cara Svetog Rimskog Carstva Maksimilijana II i njegove žene Marije od Španjolske.

Od 1585. do 1590. bio je Veliki meštar (*Deutschmeister*) Teutonskog viteškog reda sa sjedištem u Mergentheimu. 
Za poljskog kralja izabran je 1587. istina od strane manjeg dijela delegata, pa se zbog tog 1598. i službeno odrekao svojih pretenzija na taj tron.

Između 1593. - 1595. bio je guverner Unutrašnje Austrije, a od 1602. do 1618. vladao je kao regent u Tirolu.
Maximilijan je podržavao svog bratića Ferdinanda II u njegovim nastojanjima da ga izaberu za cara Svetog Rimskog Carstva.

Car Rudolf II imenovao ga je 1594. vrhovnim komandantom svih trupa u Hrvatskoj i Slavoniji. Za Austrijsko-turskog rata (1593-1606), preoteo je 1594. Osmanlijama - Sisak i Petrinju.

Poznat je po tome što je 1616. darovao svoju kolekciju austrijskih nadvojvodskih kruna 
(erzherzogshut) augustinskom samostanu Klosterneuburg. 

Grobnica mu se nalazi u katedrali sv. Jakoba u Innsbrucku.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Maximilian III. der Deutschmeister, Erzherzog*" (engleski). Encyclopedia of Austria. Pristupljeno 03. 03. 2016.
2. ↑  „*Nova Petrinja*" (hrvatski). Grad Petrinja. Pristupljeno 03. 03. 2016. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Maximilian III Austrijski*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Maximilian III. der Deutschmeister, Erzherzog* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Guverner Unutrašnje Austrije(u ime Ferdinanda II)** | Nasljednik: |
| **Ernst III** | **Ferdinand II** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Regent Tirola** | Nasljednik: |
| **Ferdinand II Tirolski** | **Leopold V** |
Maxim sa svojim prototipom 1884. godine.
**Maximova puška** ili **Maximov top** (engl. ), kasnije poznatija po skraćenom imenu **Maxim**, je prvi moderni, pokretni mitraljez sa potpuno automatskom paljbom. Ime je dobio po svom dizajneru, britansko-američkom pronalazaču Sir Hiramu Maximu, koji je prototip izradio 1883. godine, a prvi put ga javno demonstrirao u oktobru 1884. godine. 

Maxim je svoj prototip godine 1886. poklonio sudionicima tzv. Ekspedicije spašavanja Emin paše u centralnoj Africi, gdje je, prema navodima, uspješno korišten u borbi sa domorocima. To je potaklo Britansku vojsku da od Maxima naruči prve primjerke, te je u službenu upotrebu ušao 1889. godine. Prvi put se ozbiljno koristio u tzv. Prvom Matabele ratu kada su samo 4 primjerka bila dovoljna da se razbije juriš 5000 domorodaca. I prije toga su brojne države počele naručivati Maximove mitraljeze ili po licenci proizvoditi vlastite verzije. Relativno veliki broj (nekoliko stotina) je korišten od carske Rusije u Rusko-japanskom ratu. Do početka Prvog svjetskog rata su se Maximovi mitraljezi u raznim oblicima koristili kod većine država, a među modelima se najviše ističu britanski Vickers, njemački MG 08 i ruski PM M1910. Neki od njih se koriste do današnjeg dana.

Vanjske veze
------------

***Maxim (mitraljez)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Handbook of the Maxim Automatic Machine Gun, caliber .30, model of 1904, with pack outfits and accessories. US War Department, July 1916
* The Maxim Machine Gun Systems Blueprints by 1906 Arhivirano 2014-01-16 na Wayback Machine-u
* Animation of Maxim's prototype machine gun, 1884
* Animation of Maxim's second prototype machine gun 1885
* Animation of Maxim's transitional machine gun 1885

| Oružja Britanskog Imperija 1722–1965 |
| --- |
| 
Pištolji

|  |
| --- |
| Beaumont-Adams | Webley Revolver Mk. I–VI | Enfield No. 1 & No. 2 Revolvers | Browning Hi-Power |


Puške i karabini

|  |
| --- |
| musketa Brown Bess | Puška Ferguson | Pješadijska puška Baker | Puška Enfield 1853  Snider-Enfield | Martini-Henry | Martini-Enfield | Lee-Metford | Lee-Enfield | L1A1 SLR  Lee-Enfield No.5 Mk.I "Jungle Carbine" | De Lisle Commando Carbine |

Automati

|  |
| --- |
| Lanchester | Sten | Sterling L2 |

Mitraljezi

|  |
| --- |
| Gatling | Maxim | QF 2 pdr "Pom-Pom" | Vickers | Lewis | Bren |

Protutenkovsko oružje

|  |
| --- |
| Protutenkovski top 2 pdr | Protutenkovski top 6 pdr | PIAT | Protutenkovska puška .55 in Boys | L6 Wombat |

Poljska oruđa i ostalo

|  |
| --- |
| Poljski top 25 pdr | Raketa Congreve | SBML 2-inch Mortar | Minobacač 3 in | Plamenobacač No.2 "Lifebuoy" | Minobacač Stokes |

 |
**Julijanska godina** je merna jedinica za vreme, a koristi se u astronomiji. Julijanska godina odgovara periodu od tačno 365,25 dana ili 31.557.600 sekundi. Ime proizlazi od činjenice da ovaj period odgovara prosečnom trajanju godine u julijanskom kalendaru, tačno 365,25 dana.

U praksi, ovaj je period odabran kao praktičan i intuitivan način za izražavanje dugih vremenskih perioda, jer odgovara zaokruženom broju dana koliko traje stvarni orbitalni period Zemlje oko Sunca, a to je tačno 365,2564 dana.

Julijanske su godine praktične za rad sa efemeridama gde je nepraktično navoditi dane. Na primer, orbitalni period Plutona je 90.590 dana, no kako ljudi nisu navikli obračunavati duže vremenske periode u danima, mnogo je bolje izraziti ovaj period u julijanskim godinama, dakle kao "248 julijanskih godina". Intuitivno je jasno da je "julijanska godina" period vremena koji je vrlo blizak stvarnom trajanju godine, a i period izražen u julijanskim godinama lako se preračuna u dane.

Bitno je napomenuti da julijanske godine nisu direktno vezane za pojam julijanski dan, koji se takođe koristi u astronomiji. *Julijanski dan*, za razliku od julijanske godine, *nije* merna jedinica za vreme već redni broj dana od izabrane startne tačke.

Specificiranje i imenovanje epoha
---------------------------------

Julijanske godine su osnova za standard imenovanja epoha u astronomiji. Epoha specificira određeni trenutak u vremenu. Julijanska epoha J2000.0 je sinkronizovana sa zemaljskim vremenom (TT) od 1. januara 2000. u gregorijanskom (ne julijanskom!) kalendaru, pa se sve buduće epohe mogu izračunati i imenovati prema njoj. Primer, epoha J2100.0 je trenutak tačno 36525 dana (100 julijanskih godina) iza epohe **J2000.0**.

U astronomiji se položaji zvezda (rektascenzija i deklinacija) polako menjaju usled precesije, pa je pri specificiranju koordinata nužno navesti i epohu.

Svetlosna godina se bazira na ovoj godini.

Izvori
------

* *Explanatory supplement to the Astronomical Amanac*. P. Kenneth Seidelmann, editor. Mill Valley, Cal.: University Science Books, 1992. Pages 8, 696, 698-9, 704, 716, 730.

Eksterni linkovi
----------------

* What is a "Year" (on Earth or Mars)? Arhivirano 2011-07-24 na Wayback Machine-u
Kupari
**Kupari** su naselje i ljetovalište u općini Župa dubrovačka u Dubrovačko-neretvanskoj županiji

Zemljopisni položaj
-------------------

Jadranska magistrala
Kupari su smješteni na padini manjeg brežuljka u prekrasnoj uvali Župskog zaljeva, 5 km jugoistočno od Dubrovnika i 1 km zapadno od Srebrenog, pored Jadranske turističke ceste.

Naziv
-----

Kupari svoj naziv zahvaljuju nekadašnjoj proizvodnji opeka i crijepa koji se u Dubrovačkoj okolici naziva "kupa".

Povijest
--------

U blizini naselja Kupari, u Kuparskom polju nalazi se utvrđena stambena kuća koja sagrađena 1623. godine za obranu mjesta od gusara. Zgrada je imala sva obilježja utvrde sa nadsvedenim prizemljem, a na katu i stubištu i danas postoje puškarnice. Vrata su bila zaštićena rešetkom koja se dizala i spuštala.

Svoj ubrzani razvoj Kupari su doživjeli u drugoj polovici 20. stoljeća kad je izgrađen hotelsko - turistički kompleks koji je bio pod upravom Jugoslavenske narodne armije. U sklopu ovog kompleksa nalazila se i Titova vila koja je ugostila brojne svjetske ugledne državnike i druge dostojanstvenike.

Tijekom Rata u Hrvatskoj Kupari su u potpunosti su uništeni, popljačkani i popaljeni.[*nedostaje referenca*]

Gospodarstvo
------------

**Plaža u Kuparima**
Gospodarstvo u Kuparima se zasniva na turizmu, ugostiteljstvu i poljodjelstvu.

U hotelsko - turističkom kompleksu Kupari postoji šest potpuno uništenih i devastiranih hotela: Mladost, Grand, Goričina, Pelegrin, Kupari i Galeb te "Titova vila" koji čekaju obnovu. Obnovom ovog hotelskog kompleksa obnovilo bi se i znatno ojačalo gospodarstvo Kupara i cijele Župe dubrovačke.

Šljunčano-pješčana plaža u Kuparima je jedna od najljepših plaža Dubrovačko-neretvanske županije.

Stanovništvo
------------

U Kuparima prema popisu stanovništva iz 2001. godine živi 553 stanovnika većinom Hrvata katoličke vjeroispovjesti.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Izvori
------

1. ↑  DZS - Popis stanovništva 2001. godine
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Eksterni linkovi
----------------

***Kupari*** na Wikimedijinoj ostavi

* Kupari pred privatizacijom
*Za ostala značenja, v. Inicijal (razvrstavanje).*
Slovo *P* kao **inicijal** (opisujući sv. Petra) u iluminiranoj Bibliji na latinskom, oko 1407.
**Inicijal**, u širem značenju pojma, označava svako početno slovo u riječi; početna slova imena i prezimena neke osobe.

Definicija
----------

Izvorno, u paleografiji i tiskarstvu, inicijali su početna slova u pisanim rukopisima koja su posebno oblikovana, istaknuta veličinom, redovno ornamentalnog karaktera ili čak oblikovana kao okvir nekom prikazu.
Inicijali se obično nalaze u iluminiranim rukopisima (minijaturama), a najprije su se pojavili u rukopisima iz ranog 8. st.

Razvoj
------

Najstariji primjer je iz oslikanog rukopisa Petrogradske Bede (St. Petersburg Bede), iz 731-46. godine. U kasnoj antici inicijal se počinje isticati veličinom i oblikom, ali pravi razvoj ilumininacije inicijala započeo je razvojem preromaničkih samostana u Irskoj, Engleskoj i posebno u Franačkoj za vrijeme Karla Velikog te u otonskoj umjetnosti. Oslikani obično temperom na papiru ili pergamentu, zadržali su ornamentalnu dekoraciju barbarske umjetnosti kroz cijelu romaniku. Isprva su bili ukrašeni geometrijskim motivima, obično pletera, u koji su raskošnim bojama maštovito ukomponirani različiti likovni prikazi životinja, riba, ptica, biljaka, bajkovitih čudovišta, nemani i sl. Uređen raskošnim bojama i ukrasima s vinjetama i minijaturama inicijal počinje činiti osnovu iluminacije knjige. Čest je u gotici, a u renesansi se, od 16. stoljeća, upotrebljavaju tiskani inicijali.

Današnje stanje
---------------

Danas je inicijal najčešće nešto veće slovo ili se izrađuje prema gotovom klišeju. 

Prema načinu ukrasa u tiskarstvu razlikujemo: *zatvoreno urešeni, otvoreno urešeni i neurešeni inicijal*.

U kontekstu tipografije oslikanih rukopisa, *grisaille* je inicijal koji je nastao slikanjem samo jednom bojom (monokromno).

* Najstariji inicijal za kojeg se zna, Petrogradska Beda (St Petersburg Bede), 8. st.Najstariji **inicijal** za kojeg se zna, **Petrogradska Beda** (St Petersburg Bede), 8. st.
* In principio s početka Evanđelja po Ivanu, 9. st.*In principio* s početka **Evanđelja po Ivanu**, 9. st.
* Jedan od tisuću manjih inicijala iz Knjige Kellsa (Book of Kells).Jedan od tisuću manjih inicijala iz **Knjige Kellsa** (Book of Kells).
* Mainz Psalter, tiskao 1457. Johannes Gutenberg. Glavni inicijal i obris rađeni su u drvorezu, ostatak u bakrorezu.**Mainz Psalter**, tiskao 1457. Johannes Gutenberg. Glavni inicijal i obris rađeni su u drvorezu, ostatak u bakrorezu.

Izvori i reference
------------------

1. ↑  „Leaves of Gold: Glossary of Medieval Manuscript Terms". Philadelphia Museum of Art. 2002. Arhivirano iz originala na datum 2007-09-29. Pristupljeno 2010-01-07.

Poveznice
---------

* Minijatura (slikarstvo)
* Iluminirani rukopisi
* Predromanika
* Monogram

Eksterni linkovi
----------------

***Inicijal*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`de`) Typolis.
**Kritički aparat** (latinski: ) naziv je za komentar koji prati tekst i sastoji se od materijala iz primarnih izvora. Kritički aparat često je rezultat kritike teksta. Mnoga izdanja koriste standardni oblik za kritički aparat, koji se može ilustrovati jednim stihom iz *Hamleta*, koji u *Sabranim delima* u oksfordskom izdanju iz 1998. izgleda ovako:

LAERTES. *Alas, then is she drowned.*
Kritički aparat za ovaj stih mogao bi izgledati ovako:

4.7.156 Alas, then is she drowned.] **HIBBARD**; Alas then, is she drown'd? **F**;  
Alas then is she drownd. **Q3**; Alas, then, she is drownd. **Q2**;  
So, she is drownde: **Q1**.
Kritički aparat tu čini nekoliko elemenata:

* Mesto u tekstu na kojem se određena varijanta nalazi (čin, scena, broj stiha).
* *Lemma*, tj. deo teksta na koji se komentar odnosi.
* Jedna uglata zagrada okrenuta na levu stranu.
* Izvor iz koga je navedena varijanta preuzeta u ovom izdanju.
* Popis varijanti odvojenih tačkom i zarezom, pri čemu je uz svaku naveden izvor u kojem se ta varijanta nalazi.

Da bi se uštedeo prostor, često navođeni izvori obično se daju u obliku skraćenica, koji se naziva *siglum*. U izdanjima Shakespeareovih dela **F** uvek označava Prvu foliju *(First Folio)*, dok su iduće tri folije označene oznakama od **F2** do **F4**. Slično tome, **Q1** označava prvi *quarto*, **Q2** drugi, a **Q3** treći.

U datom primeru prva folija (**F**) i tri kvarta (**Q1** do **Q3**) sadrže drugačija čitanja za navedeni stih. Priređivači teksta zaključili su da su sva četiri drevna izvora iskvarena, pa su umesto njihovih čitanja usvojili čitanje koje je predložio G. R. Hibbard. Drugi priređivači teksta ove drame mogu izabrati neko drugo čitanje za ovaj stih. Kritički aparat sažima sve tekstualne dokaze i omogućuje čitaocima da sami prosude je li priređivač napravio dobar izbor. Priređivač će ponekada dodati i komentar, u kojem će braniti svoj izbor te objasniti zašto je odbio druge varijante ili kako su drugi priređivači obradili taj deo teksta.

Ovakav se kritički aparat koristi za izdanja mnogih pisaca. U izdanjima koja obuhvataju sve poznate varijante jednog teksta (i koja se zovu *variorum*) kritički aparat se često štampa na dnu stranice. Ponekad se koristi trodelni format, gde se osnovni tekst štampa na vrhu stranice, varijante teksta na sredini, a komentar priređivača na dnu. Neki izdavači štampaju kritički aparat zasebno, u drugom delu knjige, pa osnovni tekst ostaje "čist".
Jiang Wei
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Jiang*.*
**Jiang Wei** (202–264) bio je kineski vojskovođa iz doba Tri kraljevstva, koji je služio kao regent države Shu Han. Karijeru je započeo kao oficir države Cao Wei, ali je na kraju prebjegao Shu Hanu, ušavši u službu tamošnjeg regenta Zhuge Lianga. Jiang Wei je kasnije sudjelovao u borbama protiv svoje bivše domovine, uključujući Zhugeovu prvu Sjevernu ekspediciju 228, kada je postavljen za komadanta vojske. Zhuge Liang ga je smatrao domišljatim i sposobnim vojskovošom, te je Jiang napredovao za vrijeme Zhuge Liangovog regenstva kao i regenstva Zhuge Liangovih nasljednika Jiang Wana i Fei Yija; na kraju je postao Fei Yijev glavni pomoćnik. Nakon Fei Yijeve smrti 253. je preuzeo njegove dužnosti, iako se bavio pretežno vojnim pitanjima.

Za razliku od Jiang Wan i Fei Yija, koji su uglavnom odustali od namjere da se pokori Cao Wei, Jiang Wei je ponovno pokrenuo rat i poduzeo nekoliko pohoda na sjever - pri čemu jednom zajedno sa Zhuge Keom, regentom države Istočni Wu. Ti su pohodi, međutim, završili neuspjehom i značajno oslabili Shu Han. Godine 263. je državu Shu Han napala i osvojila vojska Cao Weija na čelu sa Deng Aijem i Zhong Huijem. Jiang Wei se sa time nije htio pomiriti te je nastojao podići ustanak, pri čemu je na svoju stranu privukao Zhong Huija, koristeći njegovo neprijateljstvo prema Sima Zhaou, de facto vladaru države Cao Wei. Zhong Hui je pristao, ali se suočio sa pobunom vlastitih vojnika; pri tome su ubijeni i Zhong i Jiang.

Eksterni linkovi
----------------

* The source
* Sanguozhi biography of Zhuge Liang
* Sanguozhi biography of Jiang Wei
* Comprehensive Officer Biography of Jiang Wei
**Jia Yi** (賈誼, pinyin: Jiǎ Yì; **Chia I**, Wade-Giles; 201. pne. - 169. pne.) bio je kineski pjesnik i državnik iz vremena dinastije Han.

Bio je rodom iz Luoyanga gdje je još kao mladić privukao pažnju talentom za poeziju i eseja. Zbog toga je pozvan na dvor cara Wena gdje je postao jedan od njegovih najbližih savjetnika. Tamo se zalagao za konfucijanske reforme, ali stekao i neprijatelje, zbog kojih je iz dvora poslan u Changsha. Godine 173. pne. je vraćen na dvor gdje je postao osobni učitelj princa Huaia od Lianga. Princ je godine 169. pne. pao s konja i poginuo, a Jia Yi je, smatrajući se osobno odgovornim, počinio samoubistvo.

Napomene
--------

Izvori
------

* Loewe, Michael. (1986). "The Former Han Dynasty," in The Cambridge History of China: Volume I: the Ch'in and Han Empires, 221 B.C. – A.D. 220. Edited by Denis Twitchett and Michael Loewe. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-24327-0.
* Di Cosmo, Nicola. (2002). *Ancient China and Its Enemies: The Rise of Nomadic Power in East Asian History*. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-77064-5.
**Indijski nacionalni kongres**, isto tako poznat kao **Kongresna stranka** (engleski *Indian National Congress*, INC) je najveća i najjača politička stranka u Indiji.Stranka lijevog centra,ideologije socijal-demokracija,populizam i socijalni liberalizam.

Osnovana je godine 1885. da bi u 20. vijeku bila predvodnik u borbi Indije za nezavisnost od Britanskog Imperija. Nakon što je Indija godine 1947. dobila nezavisnost, INC je postao vladajuća stranka nove države i ostao na vlasti sve do godine 1977. kada ju je smijenila opozicijska Janata stranka. U tom periodu INC je uglavnom bio lijevo orijentiran i provodio socijalističke reforme te nastojao uvesti sekularizam.

INC se na vlast vratio godine 1980. da bi ga Janata ponovno smijenila s vlasti godine 1989. INC se, koristeći karizmu Sonie Gandhi, vratio na vlast iznenađujućom pobjedom na izborima godine 2004 te trenutno vlada uz pomoć drugih lijevo orijentiranih stranaka.

INC je tokom svoje dugogodišnje vladavine često bio optuživan za institucionalnu korupciju, zbog čega ga često uspoređuju s meksičkom strankom PRI.
**Indijski sivi mungos** (lat. *Herpestes edwardsii*) je predator iz porodice mungosa (lat. *Herpestidae*). U sjeverno indijskim jezicima kao što su Hindski, Urdu i Punjabi, on se zove Nevalaa. Sivi mungos se nalazi u šumama, šikarama i obrađenim poljima, često u neposrednoj blizini ljudskih naselja. Živi u jazbinama, grmlju i šikari nalazeći utočište pod stijenama ili grmljem pa čak i u kanalizaciji. Jako je hrabar i znatiželjan, ali i oprezan. Vrlo se dobro penje. Obično ćete ga naći pojedinačno ili u parovima.

Opis
----

Dužina tijela mu je od 36 cm do 45 cm. Ima rep dug 45 cm. Teži između 0,5 i 4 kg. Tijelo mu je dugo i vitko s relativno kratkim nogama. Njihovo krzno je žućkasto sivo, ali noge su tamnije i po njima se razlikuje od indijskog malog mungosa. Rep je tamnocrven, a glava je malo crvenkasta. Mužjaci su puno veći od ženki.

Rasprostranjenost
-----------------

Živi u Aziji, od Arabije do Nepala, Pakistana, Indije i Šri Lanke, a uvedeni su na Havaje, Okinavu, Jamajku, Kubu i Portoriko te u Jugoistočnu Europu. U Hrvatskoj se uglavnom nalazi njegov srodnik indijski mali mungos. Drže se također kao kućni ljubimci radi zaštite od štakora i zmija.

Prehrana
--------

Budući da su mesojedi, hrane se brojnim vrstama pa se može reći da jede sve što može uloviti. Lovi glodavce, zmije, ptičja jaja i ptiće, guštere i razne beskralješnjake, pa čak i škorpione. 

Indijski sivi mungos je vješt, brz i okretan lovac te uvijek vreba za plijenom svojim jakim osjetilima njuha i vida. Njuši zemlju, okreće stijene i kamenje u potrazi za žrtvom. Ako životinja pokušava pobjeći, mungos kreće u potjeru. Ubija svoj plijen u trku ugrizom za vrat ili glavu. 

Iako mungos jede zmije, uključujući i otrovne kobre, glavni mu se dio prehrane sastoji od neopasnih malih životinja koje žive na ili pod zemljom. Poznate su njihove bitke sa zmijama otrovnicama. Zbog svoje brzine i agilnosti uzmiče napadu zmije. Nakon nekog vremena zmija je iscrpljena i može je lako ubiti ugrizom. Nisu imuni na otrov, ali gusto krzno omogućava veću zaštitu od zmijskog ugriza.

Razmnožavanje
-------------

Nakon trudnoće od 60 do 65 dana okoti se 2 - 4 mladunčeta. Žive u prosjeku 7 godina. Love tijekom dana i žive osamljeni. 

Mladunci

Galerija
--------

* U Hyderabadu, Indija.U Hyderabadu, Indija.
* 
* U Hyderabadu, Indija.U Hyderabadu, Indija.
| Kraljevi Izraela |
| --- |
| * + **Saul/Šaul**
	+ Išbošet/Isvostej
* + **David**
	+ **Solomon**
* + Jeroboam I
	+ Nadab
* + Baaša/Vasa
	+ Elah/Ela/Ila
* + Zimri/Zimrije
* + Omri
	+ Ahab
	+ Ahazija
	+ Joram/Jehoram
* + Jehu
	+ Jehoahaz
	+ Joaš/Jehoaš
	+ Jeroboam II
	+ Zaharija
* + Šalum
* + Menahem
	+ Pekahija
* + Pekah
* + Hosea/Hošea/Osija

---

Ova kutijica: pogledaj • razgovor • uredi |

**Joas**, **Joaš** ili **Jehoaš** (יהואש המלך), je bio kralj drevnog Kraljevstva Izrael i sin Jehoahazov, (*2 Kraljevi* 14:1; usporedi 12:1; 13:10). Kada je stupio na prijestolje, Kraljevstvo Izrael je trpilo napade Aramejaca, a njihov vladar Hazael "skraćivao Izrael."

William F. Albright je njegovu vladavinu datirao u period 801. pne. -786. pne. dok E. R. Thiele navodi period 798. pne.-782. pne.. 

Kasnije tokom svoje vladavine je započeo rat s Amazijom, kraljem Jude, koga je potpuno porazio kod Beth-shemesha, na granici Dana i Filistije. Potom je došao pod Jeruzalem, razbio dio zida i odnio dio blaga iz Hramu i palači (*2 Kraljevi* 13:12;14:8-14; *2 Ljetopisi* 25:14-24). Ubrzo nakon toga je umro te bio sahranjen u Samariji (*2 Kraljevi* 13:13).

Dozvoljavao je štovanje zlatne teladi, ali je ipak bio vjeran Boga. Odavao je počast proroku Elišejzi te plakao na njegovohj samrtnoj postelji. Zauzvrat mu je Elišej prorekao da će tri puta poraziti Hazaela (2 Kraljevi 13:14-20).

|
|  |
| Joas od Izraela **Kuća Jošafatova** |
| Prethodi:**Jehoahaz** | **Kralj Izraela**Albright: 801. pne. – 786. pne.Thiele: 798. pne. – 782. pne.Galil: 805. pne. – 790. pne. | Slijedi:**Jeroboam II** |
**Kraljica od Sabe**, koju pominju Biblija, Kuran i etiopijska istorija, bila je vladar Sabe, koju moderna arheologija smešta u današnji Jemen. Različiti izvori nazivaju je još i **Bilkis** ili **Makeda**.

Priča po Bibliji
----------------

Prema Bibliji, (neimenovana) kraljica Sabe čula je za veliku mudrost kralja Solomona od Izraela, i otputovala u njegovo kraljevstvo sa poklonima, biljkama i začinima za kralja, kako je navedeno u Prvoj knjizi kraljeva. Kraljica je bila zadivljena Solomonovom mudrošću koju je testirala raznim zagonetkama, i bogatstvom, za koje je blagosiljala Solomonovog boga. Solomon joj je uzvratio poklone i ona se sa njima vratila u svoju zemlju.

Priča po Kuranu
---------------

Kuran nigde ne pominje Kraljicu od Sabe prema imenu, mada je arapski izvori nazivaju **Bilkis**. Priča je slična biblijskoj. Prema ovoj verziji, Solomonu stižu vesti o kraljevstvu kojim gospodari kraljica, u kome obožavaju Sunce. On šalje pismo u kome preti napadom. Pošto su razmenili poklone, kraljica stiže u Solomonov dvor, gde prima monoteizam i poštovanje Boga.

U islamskim ledendama, Jasir Janam je bio oženjen Balkis, Kraljicom od Sabe. Balkis je bila sestra Šams (Sunca). Njen otac, al-Hadad, je spasao njenu majku koja je bila duh.

Priča prema etiopijskim izvorima
--------------------------------

Vladarska porodica Etiopije smatra da potiče direktno od Kralja Solomona i Kraljice od Sabe, koja se u etiopijskim pričama zove **Maked**a. Smatra se da je etiopijska epska istorija kraljeva, „Kebra Negast" ili „Slava Kraljeva", zabeležila istoriju o Makedi i njenim naslednicima. Kralj Solomon je, prema ovoj priči, zaveo Kraljicu i sa njom imao sina koji je kasnije postao Menelik I, prvi imperator Etiopije. Drevno društvo koje je preraslo u modernu etiopijsku državu, formirano je migracijama južnih Arabljana preko Crvenog mora i njihovim brakovima sa lokalnim stanovništvom. Drevna kraljevina Etiopije, Aksum, je obuhvatala veliki deo Južne Arabije, uključujući Jemen sve do dolaska islama, a Amharik i Tigraj jezici Etiopije su Semitski jezici. Dokazi o postojanju južnoarabijskih zajednica na tlu današnje Etiopije i Eritreje su rašireni, i uključuju artefakte i drevne sabinjanske zapise. Ništa specifično za Makedu do sada nije iskopano, ali veliki bazen za kupanje u blizini Aksuma i ruševine drevne palate domaće stanovniptvo često povezuje sa njom, iako se smatra da je palata iz mnogo kasnijeg perioda. Verovatno je da su južnoarabijska i etiopijska verzija jedna te ista priča.

Savremeno arapsko viđenje
-------------------------

Neki od savremenih arapskih naučnika smeštaju Kraljicu od Sabe ne u Jemen, kako su to činili stariji arapski izvori, nego radije na poziciju vladara trgovačke kolonije na severozapadu Arabije, ustanovljenu od južnoarapskih kraljevstava. Savremeni arheološki nalazi potvrđuju da je takva kolonija postojala, sa južnoarapskim zapisima i artefaktima, iako ništa specifično za Bilkis nije otkriveno do sada.

***Kraljica od Sabe*** na Wikimedijinoj ostavi
Karta atola
**Atol Johnston** je atol površine 2.8 km² u Sjevernom Pacifiku na 16°45′N 169°30′W, oko trećinu puta od Havaja do Maršalovih Otoka. Sastoji se otoka Johnston i Sand, koji su prirodni otoci prošireni putem koralja, te otoka North (Akau) i East (Hikina) koje su stvorili koralji.

Johnston je neinkorporirana teritorija Sjedinjenih Država, kojom iz Washingtona upravlja Služba za ribarstvo i divljač pri Sekretarijatu za unutrašnje poslove te je uključen u sistem nacionalnih prirodnih rezervata. Obrana atola Johnston je u nadležnosti američke vojske. Otoci nisu otvoreni za javnost.

Klima je tropska, ali uglavnom suha. Stalni vjetrovi sa sjeveroistoka održavaju stalnu temperaturu tokom godine. Najviši vrh na otoku je Summit Peak s 5 m nadmorske visine. Na otoku ima niskog raslinja, ali ne i izvora pitke vode.

Otoke je otkrio kapetan James Johnston 10. 12. 1807. Godine 1858. su nad njim suverenitet proglasili SAD i Kraljevstvo Havaji. Na njemu se vršilo iskopavanje guanoa do godine 1890. kada su izvori iscrpljeni. Nakon toga je služio kao prirodni rezervat, a od godine 1936. i u vojne svrhe. U drugom svjetskom ratu su ga bombardirali Japanci, a nakon rata je služio za testove raketnog i nuklearnog oružja, odnosno za uništavanje kemijskog oružja. Danas na njemu živi oko 1100 pripadnika američkih oružanih snaga.

SAD planira otok prodati na aukciji privatnim osobama.

Vanjske veze
------------

***Johnston (atol)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Former Johnston Island resident, S. Hound

| * p
* r
* u
Politička podjela Sjedinjenih Američkih Država Sjedinjene Američke Države |
| --- |
| Savezne države | 
Alabama •
Aljaska •
Arizona •
Arkansas •
Colorado •
Connecticut •
Delaware •
Florida •
Georgia •
Havaji •
Idaho •
Illinois •
Indiana •
Iowa •
Južna Dakota •
Južna Karolina •
Kalifornija •
Kansas •
Kentucky •
Louisiana •
Maine •
Maryland •
Massachusetts •
Michigan •
Minnesota •
Mississippi •
Missouri •
Montana •
Nebraska •
Nevada •
New Hampshire •
New Jersey •
New Mexico •
New York •
Ohio •
Oklahoma •
Oregon •
Pennsylvania •
Rhode Island •
Sjeverna Dakota •
Sjeverna Karolina •
Tennessee •
Teksas •
Utah •
Vermont •
Virginia •
Washington •
Wisconsin •
Wyoming •
Zapadna Virginia
 |  |
| Savezno područje | Washington, D.C. |
| Otočni teritoriji | 
Američka Samoa •
Američki Djevičanski otoci •
otok Baker •
Guam •
otok Howland •
otok Jarvis  •
atol Johnston •
greben Kingman •
atol Midway •
Navassa •
atol Palmyra •
Portoriko •
Sjeverni Marijanski otoci •
otok Wake
 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 238499017
* LCCN: sh90005900

 |
**Hydropolis** je naziv za projekt izgradnje podmorskog hotela, koji se namjerava izgraditi u moru ispred grada Dubaja u Emiratu Dubai (Ujedinjeni Arapski Emirati).

Opis
----

Taj ambiciozni građevinski poduhvat, je još uvijek samo projekt na papiru, prvobitno je najavljeno da će biti otvoren 2006. zatim je to prolongirano na 2009. ali se još do danas (2014.) nije realizirao.

On bi trebao biti prvi svjetski luksuzni podvodni hotel. sa 220 apartmana, smješenih 20 metara ispod površine Perzijskog zaljeva, nedaleko od plaže Džumeira, na površini od 260 hektara (to odgovara površini londonskog Hyde Parka). Hydropolis je projektiran od tri različita dijela; prvi dio je zemaljska stanica u obliku vala, u kom će biti recepcija za prijem gostiju, drugi dio je tunel od prozirnog pleksiglasa, sa vlakom za transport gostiju do podmorskog srca hotela, projektiranog u obliku meduze sa krakovima, u kom će se nalaziti sobe, restoran i barovi za goste

Glavni projektant tog projekta dostojnog Julesa Vernea je Njemac Joachim Hauser.Kompanija koja vodi projekt Crescent Hydropolis Holdings očekuje da će imati 3 000 posjetitelja dnevno.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Hydropolis Underwater Hotel, Dubai, United Arab Emirates*" (engleski). Designbuild. Arhivirano iz originala na datum 2013-11-02. Pristupljeno 22. 09. 2014.
2. 1 2 3  „*Hydropolis Hotel Dubai: The Fantasy Dubai Underwater Hotel*" (engleski). Dubaivacationtrips. Arhivirano iz originala na datum 2014-10-24. Pristupljeno 22. 9. 2014.

Vanjske veze
------------

* Underwater Hotel Dubai
**Jeruzalemski Talmud**, *talmud* znači "uputa", "poučavanje", (hebrejski: , *Talmud Yerushalmi*, često skraćeno *Yerushalmi* ), je zbirka rabinskih zabilješki o Mišni (jevrejska usmena tradicija) iz 2. vijeka koja je sačinjena u Zemlji Izrael u 4. i 5. vijeku. Opsežni tekst je također poznat i kao **Palestinski Talmud** ili ***Talmud de-Eretz Yisrael*** (Talmud Zemlje Izrael). Potonji se naziv od strane nekih učenjaka smatra ispravniji, jer iako je uistinu zbirka napravljena na "Zapadu" (tj. u Svetoj zemlji), zapravo potiče iz Galileje rather than Jerusalem.

Jeruzalemski Talmud
Jeruzalemski Talmud je sastavljen 200 godina prije Babilonskog Talmuda (*Talmud Bavli*), te je napisan i na hebrejskom i na jevrejskom palestinskom aramejskom. Sadrži ključnu kompomnentu Mišnu, koju je dovršio rabin Jud (cca. 200 ) kao i pismene rasprave generaija rabina u Zemlji Izrael (prvenstveno u akademijama u Tiberijadi i Cezareji) a koje su dovršene cca. 350-400 u knjigama kasnije poznatim kao Gemara ( – od *gamar*: hebrejski za "dovršiti"; aramejski "proučavati"). Gemara, zajedno sa Mišnom čini Talmud.

Postoje dvije recenzije Gemare - jedna od strana učenjaka u Zemlji Izrael i jedna od učenjaka u Babiloniji (prvenstveno u akademijama Sure i Pumbedite, dovršena oko 500. Babilonski Talmud se često smatra većim autoritetom i češće se proučava Izrazi "Gemara" ili "Talmud" se najčešće koriste za babilonsku verziju.

Napomene
--------
|  |
| --- |
|  |

**Jeruzalemsko Kraljevstvo** (lat. *Regnum Hierosolimitanum*, starofr. *Roiaume de Jherusalem*), bilo je kršćansko kraljevstvo uspostavljeno na području Levanta 1099. godine nakon Prvog križarskog rata. Opstalo je gotovo dvjesto godina (1099. - 1291.) kada su mameluci uništili Akru, zadnji ostatak kraljevstva.

U početku je Jeruzalemsko Kraljevstvo bilo mala skupina gradova osvojenih u križarskim pohodima. Kasnije se kraljevstvo proširilo, a na vrhuncu je bilo sredinom 12. stoljeća. Jeruzalemsko Kraljevstvo se na vrhunci moći protezalo preko današnjeg teritorija Izraela, Libanona i palestinskog prostora. Najsjevernija točka Jeruzalemskog Kraljevstva bila je sjeverna granica Libanona, a najjužnija točka bio je Sinaj. Najistočnija granica bila je današnja istočna granica Jordana i Sirije. Bilo je i pokušaja da se Jeruzalemsko Kraljevstvo proširi i na teritorij bivšeg fatimitskog Egipta. Kraljevi Jeruzalemskog Kraljevstva također su imali i određeni stupanj autoriteta nad ostalim križarskim državama osnovanima na Bliskom Istoku:

* Tripolska Grofovija
* Kneževina Antiohija
* Grofovija Edesa

Mnogi običaji i ustanove iz Europe preneseni su u Kraljevstvo, a postojale su i obiteljske i političke veze s Europom kroz cijelo postojanje Jeruzalemskog Kraljevstva. U usporedbi s europskim, tadašnjim kraljevinama, Jeruzalemsko Kraljevstvo bilo je mala država, kojoj je često nedostajalo financijske i vojne podrške iz Europe. Jeruzalemsko Kraljevstvo je najuže bilo povezano s Malom Armenijom i Bizantom, od kojih je naslijedilo istočnjačke kvalitete, a na kraljevstvo su utjecale i muslimanske ustanove koje su nekad bile na tom području. U društvu su prevladavali doseljeni *Latini*, a istočni kršćani i muslimani bili su niži stalež. 

U početku se islamski svijet brinuo zbog stvaranja kraljevstva, no dolaskom 12. stoljeća došlo je do ujedinjenja muslimanskih zemalja pod zengidskim atabegom Nurom ad-Din Mahmudom i ajubidskim vladarom Saladinom, koji su s vremenom počeli zauzimati prostor Jeruzalemskoga Kraljevstva. Sam Jeruzalem pada pod Saladinovim napadom 1187. godine, a do 13. stoljća Jeruzalemsko Kraljevstvo obuhvaćalo je samo nekoliko gradova uz sredozemnu obalu. U tom je razdoblju Jeruzalemsko Kraljevstvo (ponekad zvano i "Kraljevstvo Akre"), za vladarsku dinastiju imalo je obitelj Lusignan, porijeklom s križarskog Ciparskog Kraljevstva, a veze su pojačane s Tripolijem, Antiohijom i Armenijom. Kraljevstvom su također dominirali talijanski gradovi-države, pretežito Venecija i Genovska Republika, kao i carske ambicije iz Svetoga Rimskog Carstva. Kraljevstvo je postalo nešto više od pijuna u politici i ratovima ajubidske i mamelučke dinastije iz Egipta, odnosno horezmijskih i mongolskih osvajanja. Mamelučki sultani Baibari i al-Ašraf Khalili s vremenom su zauzeli sve križarske utvrde, a posljednja je pala u opsadi Akre 1291. godine.

Vanjske veze
------------

***Jeruzalemsko Kraljevstvo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Catholic Encyclopedia - Latin Kingdom of Jerusalem (1099-1291) (`en`)
* middle-ages.org.uk - Kingdom of Jerusalem (`en`)
**Indijski muntjak** (lat. *Muntiacus muntiak*) je vrsta iz obitelji jelena. 

Jedna je od 11 vrsta jelena u Aziji. Indijski muntjak je među najraširenijima, ali najmanje poznatim od svih sisavaca u Južnoj Aziji. Obitava u državama kao što su: Bangladeš, Kina (jug), Indija, Šri Lanka, Nepal, Pakistan, Kambodža, Vijetnam, Indonezija, Malezija. Najviše ih ima u jugoistočnoj Aziji.

Indijski muntjac ima kratku, ali vrlo mekanu, gustu dlaku, posebno one jedinke, koje žive u hladnijim krajevima. Boje krzna su od tamnosmeđe do žućkaste i sivkasto-smeđe, ovisno o sezoni. Dlaka je zlatna na leđnoj strani i bijela na trbušnoj strani tijela, udovi su tamno smeđe do crvenkasto smeđe boje, a lice je tamno smeđe. Uši imaju vrlo malo dlake, koja ih jedva pokriva. Mužjaci imaju rogove, koji su vrlo kratki, oko 1-2 cm. Mužjaci su općenito veći od ženki. Duljina tijela varira 35-53 cm u širini, a visina se kreće u rasponu od 15-26 cm. Odrasla jedinka teži 15-30 kg. 

Ženka indijskoga muntijaka
Muntjak je jedna od najstarijih vrsta jelena. Zadržao je reliktne očnjake. Ova životinja je vrlo sramežljiva i ne voli putovati na otvorenom terenu. Njegovo ponašanje bitno se razlikuje od ostalih članova obitelji jelena. Izbjegava kontakte s drugim životinjama i čovjekom. Rijetko se viđa grupa od dva ili tri muntjaka zajedno.

Glasanje se značajno razlikuje od ostalih vrsta jelena. Podsjeća na lajanje psa pa je jedno od imena za indijskoga muntjaka i "jelen koji laje".

Lane dolazi na svijet u kolovozu-rujnu. Majka ga pažljivo skriva u neprobojnim šikarama. Ženska liže mladunčad dugim grubim jezikom, koji pomaže i da dođe do visokih grana i lišća. Muntjak je jako vezan za rodno mjesto u kojem obitava u velikoj mjeri, tijekom cijeloga života. Čak i ima stalne putove po kojima se kreće.
Porat Kernica u Raškom zaljevu
**Krnica** (tal. ***Carnizza***) je mjesto u jugoistočnoj Istri u općini Marčana, u Istarskoj županiji.

Geografija
----------

Pored Krnica u sjeverozapadnoj Istri ova Krnica se nalazi se na 195 m nadmorske visine iznad Raškog zaljeva. Porat Kernica (luka) njen je obalni produžetak. Južno se nalaze Vareški i Peruški, a istočno je Rakalj. U mjestu se nalazi pošta, trgovina i nekoliko kafića. U blizini Kernice nalazi se nekoliko pitoresknih mjesta: Rakalj, Mutvoran, Peruški, Kavran, Barban, Gologorički Dol, Marčana.

Okolica Kernice pogodna je za jahanje, šetnje, brdski biciklizam, plivanje, ronjenje, vožnju barkom ili brodom.

Povijest
--------

Krnica je bila naseljena u rimsko doba o čemu svjedoče mnogobrojni arheološki nalazi među kojima se ističu žrtvenici posvećeni histarskom božanstvu ***Malesocusu*** (v, Autohtoni kultovi u Istri). Po nekim izvorima, Kernica je nekadašnja *Faveria*, izgrađena 2 km uzbrdo, iznad luke Karnički Porat, iz straha od morskih osvajača. Tuda je prolazila rimska cesta *Via Flanatica*, (Flanina, rim. Plomin) cesta koja je vodila iz Pule prema Liburniji. Rimljani su u blizini izgradili nekoliko građevina, uključivši i utvrdu kojoj je bila glavna zadaća nadgledanje ceste. 1903. godine u jednoj spilji nedaleko Krnice, pronađen je sanduk pun zlatnog i brončanog novca iz rimskog doba. 

Samo ime, Krnica, Kernica, Karnica se po nekim istraživanjima vezuje uz keltsku riječ KAR, što znači kamen. Prvi put se u pisanim izvorima spominje 1243. g. Nakon toga, zbog ratova i kuge, mjesto je bilo napušteno, dok se veće naseljavanje mjesta veže za 1520. godinu kada su je tadašnji doseljenici, izbjeglice iz Dalmacije, nazvali "*Sveta Marija Karnička*", a potom Kernica

Porat Kernica

Kultura
-------

*Rokova* (sv. Rock) - kulturni događaj koji se organizira 16. 08. svake godine i koji okupi više od 500 ljudi, Mještani Krnice nisu zadovoljni zbog toga što se Kernica kao jedno selo od 300-tinjak stanovnika toliko ne bavi kulturnim događajima poput susjednog sela Raklja koji je od ljeta 2009. počelo sa *Rakljanskim kulturnim ljetom*, gdje ljudi cijelo ljeto mogu naći svoj kutak za kulturu. No, Kernica ostaje na jedinom velikom događaju, Rokovi.

*Istrijanski Underground Demofest* - ovaj se događaj, od zime 2008. odvija u i izvan prostorija DVD-a (dobrovoljnog vatrogasnog društva) koji organizira BIS Udruga sa suradnjom Općine Marčana. Na tom "festu" nastupaju mlade pjevačke nade, grupe i kantautori...Ovaj događaj odvija se 2 puta godišnje, ljeti i zimi.

Promet
------

Promet, kao takav, nije gust i nema značajnih gužvi. Po ljeti, kao i u svakom mjestu bude prometno, no kolona nema.

Privreda
--------

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva 2001. Kernica je imala 296 stanovnika da bi 2011. smanjilo na 286 stanovnika.

Sport
-----

Biciklizam, diving

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Marčana |
| --- |
| Belavići • Bratulići • Cokuni • Divšići • Filipana • Hreljići • Kavran • Krnica • Kujići • Loborika • Mali Vareški • Marčana • Mutvoran • Orbanići • Pavićini • Peruški • Pinezići • Prodol • Rakalj • Šarići • Šegotići • Veliki Vareški |