**Pietro Perugino** (1446. - 1524.) je bio vodeći slikar Umbrijske škole koji je razvio neke kvalitete koje smatramo klasičnim izrazom Visoka renesansa.

Životopis
---------

Vjenčanje Djevice, 1500.-1504. ulje na drvu, 234 × 185 cm, Muzej umjetnosti, Caen.
Rođen je kao **Pietro Vannucci** u Città della Pieve (Umbria) kao sin Cristofora Vannuccija; njegov nadimak navodi da potječe iz Perugije, glavnog grada Umbrije.

Pietro je najprije slikao u Arezzu gdje je naučio perspektivu od Piera della Francesca, a potom u Firenci u ateljeu Verrocchija zajedno s Leonardom. God.1472. završio je svoje naukovanje i postao je članom umjetničkog bratstva sv. Luke.

Njegova prva djela su freske u samostanu Ingesati koji je razoren tijekom opsade Firence 1537. god. Dobar primjer njegovog ranog stila u temperi je *tondo* (okrugla slika) *Gospa s Djetetom i svecima* koji je danas u Louvreu. Perugino je bio jedan od prvih slikara uljenim bojama.

Perugino je u Perugi naslikao a *Poklonstvo mudraca* za crkvu *Santa Maria dei Servi* (oko 1476.), a potom ga je papa Siksto IV. pozvao u Rim (oko 1480.) da oslika zidove Sikstinske kapele od kojih su najslavnije kompozicije: *Krštenje Kristovo* i *Predaja ključeva*. Njegov šegrt Pinturicchio mu je postao partnerom koji je dobivao trećinu od svih prihoda. Većina ovih remek djela visoke renesanse su uništeni kako bi se napravilo mjesta za Michelangelov *Posljednji sud*,

Predaja ključeva, freska, 1481./2. Sikstinska kapela, Rim
Četrdesetogodišnji Perugino se, nakon što je završio zidove Sikstinske kapele 1486. vratio u Firencu gdje je slijedeće godine optužen za pokušaj ubojstva, a izvukao se s presudom za napad i manjom novčanom kaznom. Od 1486. do 1499. god. Perugino je radio u Firenci s povremenim putovanjima u Rim, gdje je držao drugi studio. Vasari navodi kako je Perugino bio slab vjernik i otvoreno je sumnjao u besmrtnost duše.

God. 1499. do 1500. oslikao je dvoranu za prijeme (*sala dell'udienza*) novčarskog ceha (*cambio*) u Perugi. Na svodu te dvorane osmislio je sedam planeta i horoskopske znakove koje su većinom izveli njegovi učenici, a na zidovima dvije svete teme: Rođenje Kristovo, Uznesenje, ali i personifikacije Pravde, Razboritosti, Umjerenosti i Hrabrosti, te brojne likove stvarnih veličina (proroci, sibile, mislioci, i dr.). Na srednjem pilastru, Perugino je smjestio svoj portret u obliku biste. Ova slika je vjerojatno jako utjecala na mladog Rafaela koji je (oko 1496.) bio njegov štićenik i možda je čak imao svoje prste na toj slici.

Perugino je proglašen jednim od prvaka Perugiae 1501. god. Ubrzo je naslikao „Bogorodicu sa svecima" za crkvu u Paviji koja je danas razbijena u dijelove od kojih su neki nestali, a drugi su raštrkani po svijetu (Bog s kerubinima je u Paviji, Navještenje je nestalo, a Bogorodica s djetetom je u Nacionalnoj galeriji u Londonu). Uslijedilo je Uznesenje u kapeli dei Rabatta crkve Servi u Firenci 1505. god. Sliku su većinom odradili njegovi učenici, i to jako loše Perugino je izgubio svoje učenike i naposljetku je 1506. napustio Firencu, otišao u Perugu, te na kraju u Rim.

Papa Julije II. ga je zaposlio da oslikava Rafaelove sobe u Vatikanu, no naposljetku je više volio njegovog učenika Rafaela, koji mu je postao najvećim konkurentom. Perugino se vratio u Perugiu 1512. god. i do 1517. god. nastavio je slikati rutinska djela za crkvu San Agostino u Perugi (također nestala).

Peruginove posljednje freske je naslikao za crkvu Madonna delle Lacrime u Trevi (potpisano i datirano u 1521.), samostan Sant'Agnese i crkvu Castello di Fortignano u Perugi (1522.). Perugino se našao u Fontignanou 1524. god. gdje je preminuo od kuge. Skupa s ostalim žrtvama kuge, njegovo tijelo je spaljeno na nepoznatom otvorenom polju. Perugino je umro razmjerno bogat ostavivši svoje bogatstvo trojci sinova.

Najpoznatiji njegov učenik je svakako Rafael, ali i Giovanni di Pietro (lo Spagna).

Djela
-----

God. 1495. Perugino je potpisao *Skidanje s križa* za firentinski konvikt Santa Chiara (palača Pitti). Do1496. naslikao je *Raspelo* za crkvu Marije Magdalene od Mira u Firenci. Brojna djela mu se pripisuju, a jedno od boljih je poliptih *Uznesenje Kristovo* iz 1496/98. za crkvu Sv. Petra u Perugi (Gradski muzej Lyon); dok su ostaci tog istog oltara nestali.

U kapeli Disciplinati u gradu Pieve nalazi se *Poklonstvo mudraca* s tridesetak figura prirodnih veličina koje je Perugino naslikao od 1. do 25. ožujka 1505. god. i vjerojatno je velikim djelom djelo njegovih učenika.

U godinama kada se sumnjalo u njegovu vještinu, on je naslikao jedno od najboljih svojih djela – „Bogorodica između sv. Jeronima i sv. Franje" (1507.), danas u palači Penna u Firenci.

### Popis najvažnijih djela

***Pietro Perugino*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Sveti Sebastijan* (oko 1490.–1500.) — drvo, 176 × 116 cm, Louvre, Pariz
* *Sveti Sebastijan* (poslije 1490.) — ulje na drvu, 110 × 62 cm, Galerija Borghese, Rim
* *Prikazanje Gospe svetom Bernardu* (oko 1490.-1494.) — ulje na drvu, 173 × 170 cm, Alte Pinakothek, München
* *Sveti Sebastijan* (1493.–1494.) — ulje i tempera na drvu, 53.8 × 39.5 cm, Ermitaž, Sankt Peterburg
* *Vjenčanje Bogorodice* (1500.–1504.) — ulje na drvu, 234 × 185, Muzej umjetnosti, Caen
* *Sveti Sebastijan vezan za stup* (oko 1500.–1510.) — ulje na drvu, 181 × 115 cm, Muzej umjetnosti, São Paulo, Brazil
* *Predaja ključeva* (1481.–1482.) — freska, 335 × 600 cm, Sikstinska kapela, Vatikan
* *Raspelo* (1480tih) — naslikano za San Gimignano, danas u Državnoj galeriji u Washingtonu
* *Kristovo Rođenje sa svetim Josipom i poklonstvom pastira*  (oko 1522.) — freska prebačena na platno, 254 x 594 cm, Viktorijin i Albertov muzej, London

Bilješke
--------

1. ↑  Jednom prigodom ga je Michelangelo nazvao „brljavcem" u slikarstvu (*goffo nell arte*), na što je Perugino pokrenuo pravni spor zbog „okaljanog karaktera", no neuspješno.