recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fothad Cairpthech** ("borac-dvokoličar") i **Fothad Airgthech** ("domišljati" ili "pljačkajući"), sinovi Lugaid mac Cona, su, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, bili zajednički veliki kraljevi Irske. Na prijestolje su došli nakon smrti Cairbre Lifechaira. Vladali su godinu dana, prije nego što je Fothadh Airgthech ubio svog brata; neposredno nakon toga ga je u bitci kod Ollarbe ubio Caílte mac Rónáin iz *fianne*, odnosno sljedbenici Caibreovog sina Fiache Sraibhtinea. Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* mu vladavinu datira u period 272-273, a *Annals of the Four Masters* u 284-285.

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn*: The Book of the Taking of Ireland Part V, Irish Texts Society, 1956, p. 341-343
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.47
3. ↑  *Annals of the Four Masters* M284-285

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Cairbre Lifechair**  |  **veliki kralj Irske** AFM 284-285FFE 272-273 | Slijedi: **Fiacha Sraibhtine**  |
**Car Wen od Hana** (202. pne.–157. pne.) bio je kineski car iz dinastije Han. Osobno ime mu je bilo Heng.

Liu Heng je bio sin osnivača dinastije, cara Gaoa od Hana i carice Bo, kasnije carice-majke. Kada mu je otac suzbio pobunu Daija, svom sinu Liu Hengu je dao titulu princ od Daija.

Nakon smrti carice majke Lü, dvorski službenici su eliminirali moćni klan Lü te namjerno odlučili da princ od Daija mora biti sljedeći car, s obzirom da njegova majka, carica Bo, nije imala moćnu rodbinu, a bila je poznata po promišljenosti i skromnosti. Njegova je vladavina donijela političku stabilnost i stvorila osnov za prosperitet koji je obilježio vladavinu njegovog unuka cara Wua. Prema drevnim historičarima, car Wen je u državnim poslovima slušao svoje savjete; pod uticajem taoističke supruge carice Dou nastojao je i izbjegavati nepotrebne troškove.

Najvažniji događaj njegove vladavine se zbio godine 165. pne. uveo sistem ispita za javnu službu, koji će postati jedan od najvažnijih instituta kineske države.

Izvori
------

* *Zapisi Velikog historičara*, vol. 10.
* *Knjiga Hana*, vol. 4.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 12, 13, 14, 15.


| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Car Houshao od Hana**  |  **Car dinastije Han** 180. pne.–157. pne. | Slijedi: **Car Jing od Haan**  |
**Car Taizu od Liaoa** (kineski: ; pinyin: *Liáo Tàizŭ*) bio je prvi car, odnosno osnivač kitanske dinastije Liao, koji je vladao od 907. do 926. Ime po rođenju mu je bilo **Abaoji** (阿保機), ali je kasnije preuzeo kinesko ime **Yi** (億).

Abaoji je pripadao klanu Yila, koji je od početka 10. vijeka počeo dominirati kitanskim plemenima, koja su kao nomadi živjeli na rubovima sjeverne Kine. Abaoji se oko 901. ili 903. proglasio kaganom, uz pristanak dotada vladajućeg klana Yaolian; tome su doprinijeli njegovi uspjesi protiv carske Kine gdje je upravo propadala dinastija Tang. Abaoji je iskoristio kaos kako bi osvojio veliko područje sjeveroistočne Kine, preuzevši teritorije kako od Kine, tako i od korejske države Balhae. Istovremeno je nastojao održati dobre odnose sa nekim od kineskim gospodarima rata - Li Keyongom i njegovim sinom Li Cunxuom, koji će osnovati dinastiju Kasniji Tang. 

Na područjima koje je osvojio Abaoji je uveo dvostruki sistem uprave; nomadskim podanicima je upravljao na nomadski način, dok su sjedilački stanovnici bili podvrgnuti birokratskoj vlasti po kineskom modelu. Godine 916. se pak formalno proglasio carem, a godine 918. podigao prvo stalno naselje, odnosno utvrđeni grad. Nastojeći dodatno civilizirati svoje podanike, godine 920. je dao izraditi kidansko veliko pismo, a potom i kidansko malo pismo. Iako je za svog nasljednika odredio princa Beija, predomislio se i pod uticajem supruge odredio drugog sina Deguanga, koji je poslije njegove smrti postao poznat kao car Taizong.

Literatura
----------

* Mote, F.W. (1999). *Imperial China: 900-1800*. Harvard University Press. str. 31–71. ISBN 0-674-01212-7.

|  |
| --- |
| Car Taizu od Liaoa **Kuća Yelü (916–1125)****Rođen/a:** 872  **Umro/la:** 926 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**dinastija stvorena** | **car dinastije Liao**916–926 | Slijedi:**Car Taizong od Liaoa** |
| Prethodi:**Car Ai od Tanga** | **car Kine (istočna Unutrašnja Mongolija)**916-926 |

| * p
* r
* u
Popis careva dinastije Liao |
| --- |
| Taizu 太祖 • Taizong 太宗  • Shizong 世宗  • Muzong 穆宗  • Jingzong 景宗  • Shengzong 聖宗  • Xingzong 興宗  • Daozong 道宗  • Tianzuodi 天祚帝 |
*Za ostala značenja, v. Farma (razvrstavanje).*
**Farma**, **poljoprivredno imanje**, **gospodarstvo** ili **gazdinstvo**, ponekad **seljačko imanje**, je naziv za imanje, odnosno zemljište koje sa pripadajućim objektima - kućama i drugim građevinama (ambari, staje, skladišta), poljoprivrednim mašinama, stokom, peradi te drugim resursima čini zaokruženu ekonomsku cjelinu namijenjenu poljoprivrednoj proizvodnji. U posljednje vrijeme, pod uticajem moderne kulture, odnosno nastojanjem da se izbjegnu negativne konotacije izraza selo i seljak, za poljoprivredna imanja se sve više koristi riječ *farma* koja potiče iz engleskog jezika (*farm*).

Postoje različite vrste poljoprivrednih imanja, odnosno farmi, bilo po njihovoj veličini, bilo po njihovoj svrsi, bilo po različitim modalitetima vlasništva.

Povezano
--------

* Zatvorska farma

Eksterni linkovi
----------------

***Farma*** na Wikimedijinoj ostavi

* „Tiny Farm Wiki". Arhivirano iz originala na datum 2012-05-26. Pristupljeno 2010-11-25.
* „Farming styles and extension in broadacre cropping". *The Australian Society of Agronomy*. Pristupljeno 18. 04. 2007.
* „What is Sustainable Agriculture?". *University of California*. December 1997. Pristupljeno 18. 04. 2007.
* Diver, Steve (August 2002). „Introduction to Permaculture: Concepts and Resources". *The ATTRA Project*. Arhivirano iz originala na datum 2007-03-16. Pristupljeno 18. 04. 2007.
* „Tiny Extremadura Farm". Arhivirano iz originala na datum 2018-09-12. Pristupljeno 2010-11-25.
**Euklidski vektorski prostor** ili skraćeno **euklidski prostor** prvenstveno možemo smatrati onim matematičkim prostorom kojeg intuitivno svakodnevno zamišljamo. Naziv je dobio po starogrčkom matematičaru Euklidu.

Definicija
----------

Neka je {\displaystyle V} realni vektorski prostor i neka je {\displaystyle \psi :V\times V\to \mathbb {R} } preslikavanje sa sljedećim svojstvima (napišimo {\displaystyle v\cdot w} umjesto {\displaystyle \psi (v,w)}) za svaki {\displaystyle u,v,w,\in V} i {\displaystyle \alpha \in \mathbb {R} } :

1. {\displaystyle v\cdot w=w\cdot v;}
2. {\displaystyle (u+v)\cdot w=u\cdot w+v\cdot w;}
3. {\displaystyle \alpha (v\cdot w)=(\alpha v)\cdot w=v\cdot (\alpha w);}
4. {\displaystyle w\cdot w>0{\mbox{ ako i samo ako je }}v\neq 0.}

Tada se {\displaystyle \psi } zove **skalarni produkt** na {\displaystyle V}. 

Ako na {\displaystyle V} postoji skalarni produkt, onda se {\displaystyle V} zove **euklidski vektorski prostor**.

Euklidska norma
---------------

Euklidska norma ili duljina vektora {\displaystyle w} je broj

{\displaystyle \|w\|={\sqrt {w\cdot w}}.}
Iz elementarne analize slijedi da je skalarni produkt između dva vektora koja su pod kutem {\displaystyle \varphi }:

{\displaystyle v\cdot w=\|v\|\cdot \|w\|\cdot \cos \varphi ,}
tj. kut {\displaystyle \varphi } između vektora {\displaystyle v,w\in V} definiran je s 

{\displaystyle \varphi =\arccos \left({\frac {v\cdot w}{\|v\|\cdot \|w\|}}\right).}
Ako je {\displaystyle v\cdot w=0}, očito je {\displaystyle \varphi ={\frac {\pi }{2}}}, pa kažemo da su {\displaystyle v} i {\displaystyle w} **okomiti** ili **ortogonalni** vektori.

Vezani pojmovi
--------------

* skalarni produkt
* vektorsko polje
* vektorski prostor
|  |
| --- |
| Ovaj vremenski period je dioholocenske epohe. |
| holocen
Neolit
Mezolit ili**Epipaleolit**
8000-e pne. (do oko 8350)
9000-e pne. |
| Pleistocen
Paleolit |

**Epipaleolit** ili **epipaleolitik** je bio period u razvoju ljudske tehnologije koji prethodi neolitskom periodu kamenog doba. On se preferrira kao alternativa mezolitu u oblastima s ograničenim efektima glacijacije. Taj je period započeo krajem pleistocenske epohe od oko prije 10.000 godina i završio s pojavom poljoprivrede prije oko 8.000 godina. 

Epipalaeolit je posebno izražen na Bliskom Istoku, u Anatoliji i na Cipru, odnosno u oblastima gdje se neolitska revolucija (neolitizacija) dogodila rano a post-glacijalne klimatske promjene nisu bile posebno izražene. 

Epipaleolitski lovci-sakupljači su pravili relativno napredne oruđa napravljeni od malih kremenih ili opsidijanskih oštrica, poznatih kao mikroliti koji su bili usađeni u drvene drške.

Uglavnom su živjeli kao nomadi, iako je Natufijanska kultura na Levantu ustanovila trajna naselja.
**Ernest Roland Ball** (22. jul 1878 – 3. maj 1927) bio je američki pjevač i tekstopisac, najpoznatiji kao autor muzike za popularnu pjesmu "When Irish Eyes Are Smiling". Imao je formalno muzičko obrazovanje, ali su mu specijalnost bile sentimentalne balade s irskom tematikom. Karijeri mu je doprinijelo prijateljstvo s političarom Jimmyjem Walkerom koji je 1920-ih postao gradonačelnik New Yorka. Umro je na turneji svog benda. 

Godine 1944. je o njegovom životu snimljen holivudski mjuzikl Irish Eyes Are Smiling, u kome su nastupali Dick Haymes i June Haver.

Njegov unuk je bio Ernie Ball, poznati muzički poduzetnik.

Eksterni linkovi
----------------

***Ernest Ball*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ernest Ball na stranici Songwriters Hall of Fame
* 

* Free scores by Ernest Ball na Choral Public Domain Library (ChoralWiki)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 88802942
* LCCN: no96051481
* ISNI: 0000 0001 0539 1985
* GND: 1062690184
* BNF: cb13940958r (podaci)
* MusicBrainz: 1fa2f756-833c-4367-b2b2-70f214da29b3
* NKC: pna2013741305
* BNE: XX900814
* CiNii: DA13787499

 |
**Euklidovi Elementi** (grč. *Στοιχεῖα*, Stiheia) su antičko delo o elementarnoj matematici helenskog naučnika Euklida iz 3. veka stare ere. Euklidovi Elementi sadrže 13 knjiga i predstavljaju sistematsko izlaganje grčke matematike tog vremena po odeljcima: elementarna geometrija, teorija brojeva, algebra, teorija merenja geometrijskih veličina, elementi teorije graničnih vrednosti.

Euklidovi Elementi predstavljaju izvanredan obrazac izgradnje geometrije deduktivnom metodom. Elementarna geometrija, koja se izučava u srednjim školama mnogih zemalja sveta, se u malo čemu razlikuje od geometrije izložene u Euklidovim Elementima. Međutim, mnoge definicije (tačka, prava i dr.) u Euklidovoj geometriji su danas zastarele. Mnoge aksiome iz Euklidove geometrije ne predstavljaju danas aksiome. Na primer: Euklid je smatrao sledeći stav kao aksiomu: "Svi pravi uglovi su podudarni". Danas se ovaj stav, u strožijem deduktivnom izlaganju geometrije, dokazuje.

Postoje mišljenja da niz knjiga koje ulaze u Euklidove Elemente nije napisao Euklid, već drugi matematičari; na primer knjige 10. i 13. po mišljenju holandskog matematičara Van der Verdena (*Van der Verden*) je napisao starogrčki matematičar Teotet. Niz teorema i geometrijskih činjenica izloženih u Euklidovim Elementima bili su poznati mnogo pre Euklida.

Obično se uz ovaj skup knjiga izdaju i dve dodatne knjige tzv. XIV i XV za koje se sa sigurnošću može tvrditi da su dodate kasnije i da ne predstavljaju autentičan Euklidov rad.

Eksterni linkovi
----------------

***Euklidovi Elementi*** na Wikimedijinoj ostavi

* dvojezična redakcija Arhivirano 2014-04-19 na Wayback Machine-u (pripremljeno u PDF, sa uporednim grčko/engleskim stranicama; PDF oblik je slobodan, a ima i oblik spreman za štampu)
* Najpoznatiji engleski sajt (HTML, sa slikama u obliku Java apleta)
* Hitov prevod (HTML, bez slika, javno vlasništvo)
* na starogrčkom (složeno u PDF datoteku, javno vlasništvo)
* izdanje Oliver Birna iz 1847. godine - neobična slikovnica, slike i sličice umesto teksta i slovnih oznaka (skenirane stranice, javno vlasništvo)
* Kako čitati Euklida - uputstvo kako čitati Euklida na originalnom starogrčkom, sa engleskim prevodima i komentarima (HTML sa slikama)

**Potpuni ili delimični prevodi rukopisa Euklidovih *Elemenata* :**

* Rukopis Tomasa Mura Arhivirano 2004-08-07 na Wayback Machine-u
* Latinski prevod redakcije Etelarda iz Bata Arhivirano 2004-08-07 na Wayback Machine-u
* Euklidovi elementi u prevodu Antona Bilimovića Arhivirano 2008-06-19 na Wayback Machine-u
**Campidano** (sardinski: *Campidanu*) je najveća ravnica na Sardiniji.

Geografija
----------

Campidano se prostire na površini od oko 1850 km², preko provincija Cagliarija, Južne Sardinije i Oristana. Campidano ima formu izduljene pačetvorine, široke 35 km, koja se proteže od zapada prema istoku, u dužinu od 110 km od Oristanskog zaljeva prema unutrašnjosti. Ravnica razdvaja malu jugozapadnu visoravan Iglesiente od većeg istočnog planinskog masiva koji pokriva cijelu istočnu polovicu otoka. Žitarice, masline, bademi, povrće, voće, grožđe i vino su glavni poljoprivredni proizvodi te doline.

Historija
---------

Sve do 1946. Campidano je bio malarična močvara, ali se izgradnjom odvodnih kanala i melioracijom rijeke Flumini Mannu kraj pretvorio u plodno i zdravo područje za život. Najveća naselja te doline su provincijski centar Oristano i Terralba.

Izvori
------

1. 1 2 3 4   „*Campidano*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 28. 6. 2013.

Vanjske veze
------------

* *Campidano* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 233704470
* NKC: ge353221

 |
| **(Liu) Song Shaodi** ((劉)宋少帝) or**Yingyang Wang** (營陽王) |
| --- |
| Porodično ime: | Liu (劉; liú) |
| Osobno ime: | Yifu (義符, yì fú) |
| Posthumno ime: | Nema |
|

**Car Shao od (Liu) Songa** ((劉)宋少帝) (406–424), koji je posthumno dobio titulu **Princ od Yingyanga** (營陽王), osobno ime **Liu Yifu** (劉義符), nadimak **Chebing** (車兵), bio je kineski car iz dinastije Liu Song. Bio je najstariji sin Liu Yua, carskog regenta koji je 420. osnovao dinastiju Liu Song. Prije toga je mladi Liu Yifu 417. bio oženjen za princezu Sima Maoying, kćer Gonga, posljednjeg cara prethodne dinastije Jin. Na prijestolje je stupio poslije očeve smrti 422. Vrlo brzo su vodeći dvorski službenici došli do zaključka kako mladi car, koga su više zanimali životni užici od državničkih poslova, nije dostojan carske titule. Godine 424. su organizirali puč u kome je Shao svrgnut. Mjesec dana kasnije su ga ubili. Za novog cara je proglašen njegov mlađi brat Liu Yilong, koji je, pak, vrlo brzo osvetio brata pogubivši zavjerenike.

| Kraljevske titule |
| --- |
|
| Prethodi:**Car Wu od Liu Songa** | **car Liu Songa**422–424 | Slijedi:**Car Wen od Liu Songa** |
| **car Kine (Južna)**422–424 |
| **car Kine (Henan)**422–423 | Slijedi:**car Mingyuan od Sjevernog Weija** |
*Za ostale ličnosti, mjesta i stvari koje nose ime Fabius, v. Fabius (razvrstavanje).*
**Fabije**, odnosno "**Fabius**" je predstavljalo ime koje su koristili pripadnici drevnog rimskog roda **Fabijevaca** (*gens Fabia*). Ime potječe od *faba*, što je bila latinska riječ za bob. Fabijevci ili *Fabii* su bili jedna od vodećih patricijskih porodica (*gentes maiores*) grada. Smatra se kako su Fabijevci od svih porodica uživali najveći ugled i dominirali politikom u ranoj historiji Rimske Republike.

Kovanica s likom Fabija Maksima, izdana pod carem Augustom.
Dodatna prezimena (cognomina) koja su se koristili Fabijevci bili su Ambustus, Maximus, Pictor i Vibulanus. Jedan od najpoznatijih članova porodice bio je Fabije Maksim Rulijan, pet puta izabran za konzula i proslavljen kao junak samnitskih ratova; njegovu slavu je zasjenio Fabije Maksim koji se borio protiv Hanibala u drugom punskom ratu. Posljednji potomak porodice je bio Nikifor III, car Istočnog Rimskog Carstva između 1078. i 1081. godine. 

Oblici imena:
*Fabius*, muška jednina (nominativ)
*Fabia*, ženska jednina (nominativ)
*Fabii*, muška množina (nominativ).

Izvori
------

1. ↑  Anna Comnena:The Alexiad: Book II

***Fabius*** na Wikimedijinoj ostavi
**Car Shengzong od Liaoa** (kineski: ; pinyin: *Liáo Shèngzōng*) (16. januar 972–25. jun 1031), rođen kao **Yelü Longxu** (kineski: ), bio je car dinastije Liao koji je vladao od 14. oktobra 982. do smrti. Naslijedio je cara Jingzonga, ali je prvihg godina kao regent vladala njegova majka carica majka Xiao.

Prve godine vladavine su mu obilježili sukobi sa južnim susjedom - dinastijom Song - čiji je vladar car Taizong pokušao vratiti kontrolu nad tzv. Šesnaest prefektura, ali je pri tome 986. odlučno poražen. Godine 1004. je Shenzong vodio veliki pohod na teritoriju Songa i prisilio Kineze da potpišu Shanyuanski sporazum kojim su priznali nezavisnost Kitanskog Carstva te se obavezali plaćati ponižavajući danak. Shenzong je, međutim, imao manje uspjeha u Kitansko-Goryeo ratovima nakon kojih je korejska država Goryeo uspjela očuvati nezavisnost.

Shengzong je velike napore posvetio unutrašnjim reformama, pri čemu je izuzetno poticao širenje budizma (pa su, prema nekim izvorima, čak 10 posto sveg stanovništva činili budistički redovnici i redovnice), kao i sistema carskih ispita nalik na kineski. Također je nastojao promicati sjedilački način života među svojim tradicionalno nomadskim sunarodnjancima.

Izvori
------

Literatura
----------

* Mote, F.W. (1999). *Imperial China: 900-1800*. Harvard University Press. str. 68–71, 76–86, 115–116.

|  |
| --- |
| Car Shengzong od Liaoa **Kuća Yelü (916–1125)****Rođen/a:** 972  **Umro/la:** 1031 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Car Jingzong** | **car dinastije Liao**982–1031 | Slijedi:**car Xingzong** |

| * p
* r
* u
Popis careva dinastije Liao |
| --- |
| Taizu 太祖 • Taizong 太宗  • Shizong 世宗  • Muzong 穆宗  • Jingzong 景宗  • Shengzong 聖宗  • Xingzong 興宗  • Daozong 道宗  • Tianzuodi 天祚帝 |
Za afroameričkog studenta iz grupe Little Rock Nine, v. Ernest Green.
**Grin Ernest** (Slavonska Požega, 1899. – Sarajevo, 1976), jugoslavenski ljekar i profesor.

Biografija
----------

Ernest Grin je rođen 1899. u Slavonskoj Požegi, gdje je stekao osnovno i srednje obrazovanje. Bio je jedan od najistaknutijih svjetskih stručnjaka za problematiku endemijskih *treponematoza,* pa je njegovu metodu iskorjenjivanja endemijskoga sifilisa preuzela i Svjetska zdravstvena organizacija. Medicinski fakultet i specijalizaciju iz dermatovenerologije završio je 1926. u Beču. Radio je potom u Zagrebu, a 1934, nakon specijalizacije u SAD-u, došao je u Sarajevo, u kojem je proveo najveći dio svog života naučnika i kliničkog radnika, organizatora i pedagoga. Od 1934. djelovao u Higijenskom zavodu u Sarajevu, gdje je 1946. preuzeo vodstvo Središnjega kožno-veneričnog dispanzera i organizirao borbu protiv endemijskoga sifilisa, što je dovelo do iskorjenjivanja te bolesti u BiH. Bio je professor emeritus Medicinskog fakulteta u Sarajevu i direktor Zavoda za kožne i venerične bolesti "Dr. Simo Milošević" u Sarajevu.

Još prije završetka Drugog svjetskog rata dr. Grin je objavio više od dvadeset naučnih radova i saopštenja. Nakon oslobođenja zemlje zasnovao je i vodio dvije široko organizovane akcije: borbu protiv endemskog sifilisa i akciju na suzbijanju mikotičnih oboljenja u Bosni i Hercegovini. Obje ove akcije dale su izvanredne rezultate, stekle velika priznanja i poslužile kao model organizovane borbe protiv tih oboljenja u programu Svjetske zdravstvene organizacije Ujedinjenih Naroda (WHO).

Od 1949. prof. Grin je bio član Komiteta eksperata Svjetske zdravstvene organizacije Ujedinjenih Naroda. U posebnim misijama te organizacije boravio je u Tajlandu, Indoneziji, Iranu, Iraku, Siriji, Egiptu, Sudanu i u još nekoliko zemalja Azije i Afrike, u kojima je pružio značajnu pomoć u rješavanju zdravstvenih problema, a posebno u organizovanju akcije na suzbijanju endemskih treponematoza i mikotičnih oboljenja. Istovremeno s ogromnim kliničkim, terenskim i organizacionim poslovima, dr. Grin je uporno radio na organizaciji naučnog rada u Zavodu za kožne i venerične bolesti i na Medicinskom fakultetu u Sarajevu, okupljajući i učestvujući neposredno u naučnim istraživanjima.

U posljednjih tridesetak godina svoga života objavio je preko stotinu naučnih radova i saopštenja, posvećenih najvećim dijelom problemima endemskog sifilisa i mikotičnih oboljenja. Među većim brojem zapaženih i značajnih radova i studija dr. Grina posebno mjesto zauzima njegova monografija *Epidemiology and Control of Endemic Syphilis*, standardno djelo iz problematike endemskih treponematoza u svjetskoj medicinskoj literaturi. Godine 1953. bio je jedan od osnivatelja i redoviti član Naučnoga društva BiH (koje je 1966. preraslo u Akademiju nauka i umjetnosti BiH. Ernest Grin je bio nosilac nagrade AVNOJ-a (1973).
**Car Shenzong od Songa** (kineski: 宋神宗, Pinyin: Sòng Shénzōng) (25. maj 1048 – 1. april 1085) bio je šesti po redu car Kine iz dinastije Song, koji je vladao od 1067. do smrti. Lično ime mu je bilo **Zhao Xu**, a rodio se kao sin cara Yingzonga koga je naslijedio. Za vrijeme njegove vladavine su trajale službene ere Xī Níng (熙寧; "Mirno blagostanje") 1068–1077 i Yuán Fēng (元豐; "Primarno obilje") 1078–1085.

Shenzongovu vladavinu je obilježilo carevo izuzetno zanimanje za državne poslove. Zbog toga je znamenitog učenjaka Wang Anshija imenovao za kancelara i podržavao njegove reforme u svrhu poboljšanja položaja seljaka i nezaposlenih osoba, a što se naknadno tumačilo kao jedan od najranijih primjera, odnosno svojevrsna preteča današnje države blagostanja u carskoj Kini. U vanjskoj politici je nastojao maksimalno oslabiti državu Xi Xia na sjeverozapadu Kine, te je kineska vojska uspjela izbaciti Xi Xia trupe iz današnje provincije Gansu. Pokušaj Shenzongove vojske da dokrajči tu državu je, međutim, doživio neuspjeh u bitci kod Yonglea 1082.- što je toj državi omogućilo da se oporavi i sljedećih nekoliko decenija predstavlja sve veći problem za buduće vladare dinastije Song. 

Na Shenzonogovom dvoru je kao ministar službovao i Sima Guang, koji je pokazao veliki interes za historiju njegovih prethodnika, te je napisao kapitalno djelo "Potpuno ogledalo za pomoć u vladanju" (tradicionalni kineski: 資治通鑒; pojednostavljeni kineski: 资治通鉴; pinyin: Zīzhìtōngjiàn), koje se danas smatra jednim od najvažnijih izvora za historiju Kine od vremena dinastije Zhou do vremena dinastije Song. Za vrijeme Shenzonga je sastavljena i znamentia zbirka Sedam vojnih klasika, uključujući i kontroverzni tekst *Pitanja i odgovori između Tang Taizonga i Li Weigonga.*

Shenzong je umro 1085. u dobi od 36 godina. Naslijedio ga je sin koji je uzeo ime car Zhezong.

Izvori
------

1. ↑  Ime mu je promijenjeno u Xu 1063. kada je njegov otac  
Yingzong stupio na prijestolje.
2. ↑  Ovo je posljednja verzija posthumnog imena koje je dobio 1113
3. ↑  Sawyer, Ralph D. (2007). *The Seven Military Classics of Ancient China*. New York: Basic Books. str. 489. ISBN 0-465-00304-4. [*mrtav link*]

|  |
| --- |
| Car Shenzong od Songa **Kuća Zhao****Rođen/a:** 25. maj 1048  **Umro/la:** 1. april 1085 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi: **car Yingzong**  |  **car dinastije Song** 1067–1085 | Slijedi: **car Zhezong**  |

| * p
* r
* u
Popis careva dinastije Song |
| --- |
| Sjeverni Song | 
* Taizu 太祖
* Taizong 太宗
* Zhenzong 真宗
* Renzong 仁宗
* Yingzong 英宗
* Shenzong 神宗
* Zhezong 哲宗
* Huizong 徽宗
* Qinzong 欽宗

 |
| Južni Song | 
* Gaozong 高宗
* Xiaozong 孝宗
* Guangzong 光宗
* Ningzong 寧宗
* Lizong 理宗
* Duzong 度宗
* Gongzong 恭宗
* Duanzong 端宗
* Emperor Bing 帝昺

 |
**Cartier** je ime francuske kompanije koja proizvodi luksuzne satove, nakit i ostale modne dodatke.

Historija
---------

Kompaniju je osnovao Louis François Cartier, koji je 1847. preuzeo zanatsku radnju *Picard* u pariškoj ulici Montorgueil 31, koja je proizvodila nakit.

Već 1853. otvorio je novi dućan u ulici Neuve-des-Petits-Champs pored Burze i Kraljevske palače (Palais Royal). Upravo u njega je ušla supruga Napoleona III - Eugénia, koja se oduševila njegovim nakitom i postala najveći naručioc.

Ženski sat Panther
Tako je počela saga koju su nastavio njegov sin Alfred i unuci; Pierr, Louis i Jacques.
Cartier danas ima trgovine u svim svjetskim metropolama i mondenim ljetovalištima.

Kompanija je 1984. osnovala fondaciju za Suvremenu umjetnost koja se 1994. preselila u novoizgrađeni muzej u pariškom kvartu Montparnasse.

Izvori
------

1. 1 2 3   „*Naissance d'une dynastie*" (francuski). WorldTempus. Pristupljeno 5. 12. 2018.
2. ↑   „*Cartier Foundation*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 5. 12. 2018.

Vanjske veze
------------

***Cartier*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 126335468
* LCCN: n83132476
* ISNI: 0000 0001 2248 6310
* GND: 7616671-5
* SUDOC: 028728602
* BNF: cb12050467v (podaci)
* ULAN: 500286265
* NLA: 35026331
* NKC: kn20100909004

 |
**Filipstad** je grad od 6,022 stanovnika u sredini Švedske, on je i 
administrativni centar istoimene općine od 10,562 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Filipstad leži u Grofoviji Värmland, na obalama rijeke Skillerälven koja odvodi vode iz jezera, 
Lersjön u jezero Daglösen, udaljen oko 62 km sjeveroistočno od Karlstada.

Historija
---------

Filipstad je bio tipičan rudarski grad, čiji su se stanovnici bavili i livenjem sirovog željeza, ali kako 
nikad nije dobio privilegiju da postane luka za direktni izvoz željeza, iako je preko jezera imao pristup do 
Jezera Vänern, nije se previše razvio.

Ipak je krajem 17. vijeka dosegao brojku od 1000 stanovnika, ali kako je nakon velikog požara 1694. toliko propao i opustio - 1695. oduzet mu je status grada, a preostalim stanovnicima je naređeno da se presele u Kristinehamn.

  

Nakon tog se vrlo sporo oporavljao, tako da je 1720. kad je ponovno dobio status trgovišta bio naselje od svega 60 domaćinstava.

Oporavio se tek nakon izgradnje kanala kojim je bolje povezan sa Jezerom Vänern, pa je 1835. ponovno dobio status grada, a nakon dolaska željeznice njegov razvoj se ubrzao.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Sweden: Värmland" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 06. 2015.
2. 1 2 3 4  „*Filipstads historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 12. 06. 2015.

Vanjske veze
------------

***Filipstad*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Filipstad* (`sv`)
**Eumen** (362. pne. - 316. pne. ) je bio makedonski general i sekretar Aleksandra Makedonskog. Učestvovao je u ratu dijadoha.
Od 323. pne. bio je satrap Kapadokije i Paflagonije. Vlastiti vojnici ga izdaju da bi dobili basnoslovno opljačkano blago.

Sekretar i satrap
-----------------

Rođen je u Kardiji na Galipolju. Rano se zaposlio kao sekretar kod Filipa II, a nakon njegove smrti kod Aleksandra Makedonskog, koga prati i u Aziju. Posle Aleksandrove smrti 323. pne. komanduje velikim brojem vojnika, koji se bore za Aleksandrova sina Aleksandra IV. Tokom podele carstva dobija Kapadokiju i Paflagoniju, koje nisu bile potpuno potčinjene. Regent carstva Perdika daje zadatak Antigonu i Leonatu da mu pomognu i potčine ta dva regiona. Antigon je to odbio pa ga Perdika poziva na sud zbog neposlušnosti.

Na strani legitimnog regenta i prestolonaslednika
-------------------------------------------------

Antigon se udružuje sa Antipaterom, Kraterom, Ptolemejem i Lizimahom protiv Perdike. Eumen je na strani Perdike. Kad su Krater i Antipater završili Lamijski rat i potčinili Grčku, krenuli su u Aziju da sruše Perdikin poredak. Prvo su udarili na Kapadokiju. Krater i satrap Jermenije Neoptolem su poraženi blizu Helesponta 321. pne. od strane Eumena. Neoptolem je poginuo, a Krater je umro od posledica ranjavanja.

Svi dijadosi protiv Eumena
--------------------------

Nakon što su ubili Perdiku u Egiptu , makedonski generali osuđuje Eumena na smrt i šanju Antipatera i Antigona da to izvrše.
Eumena izdaju njegovi oficiri i on beži u vrlo jaku tvrđavu Noru, koja se nalazila između Kapadokije i Likaonije. Tu se Eumen držao preko godinu dana, dok nije umro Antipater. Antipaterovom smrću počinje podela među njegovim neprijateljima. Antipater ostavlja regentstvo prijatelju Poliperhonu umesto svom sinu Kasanderu. Kasander se udružuje sa Antigonom i Ptolemejem, a Eugen se udružuje sa Poliperhonom.

Izdaju ga vlastiti vojnici
--------------------------

Eumen uspeva da pobegne iz Nore, a uskoro ugrožava Fenikiju i Siriju. Antigon kreće 318. pne. protiv njega. a Eumen se povlači istočno da se pridruži istočnim satrapima. Bile su dve neodlučne bitke, bitka kod Paretakene 317. pne. i bitka kod Gabijene 316. pne.. Posle tih bitaka izdaju ga vlastiti vojnici i predaju Antigonu.

Makedonski veterani su nakupili ogromno blago tokom 30 godina uspešnog ratovanja. Sadržavalo je dijamante, drago kamenje, zlato, ali i žene i decu. Antigon obećava veteranima deo tog nakupljenog blaga samo ako mu predaju Eumena. Tako su predali Eumena Antigonu, koji ga ubija.

Vidi još
--------

* dijadosi
**Filips van Montmorency** Grof od Horna (Nevele, 1524. - Bruxelles, 5. jun 1568.) bio je admiral, stadtholder i član Državnog savjeta Habsburške Nizozemske, koji je nastojao očuvati tradicionalna nizozemska prava i privilegije i ukinuti 
španjolsku inkviziciju.

Biografija
----------

Kao visoki funkcioner na dvoru Svetorimskog cara Karla V, Filips je vodio carske trupe u ISchmalkaldski rat (1546.-47.), a od 1550. zapovijedao je gardom budućeg španjolskog kralja Felipea II.
U septembru 1555. imenovan je stadtholderom Gelderlanda i Zutphena, a 1556. je primljen kao vitez u Red Zlatnog runa, a od 1559. je admiral španjolske flote.

Kao član Regentskog državnog savjeta Habsburške Nizozemske (1561.-65.), Filips se pridružio Willemu Oranskom i Lamoraalu grofu od Egmonda, u suprotstavljanju vjerskoj i političkoj represiji predsjednika savjeta kardinala Antoine de Granvella, i prisilio kralja Felipea II da ga ukloni 1564.
Kraljev kontinuirani progon protestanata rezultirao je formiranjem *Kompromisa* ili Plemićke Lige, sastavljene od 400 članova nižeg plemstva 
koja je zahtjevala ukidanje inkvizicije, suda koji je osnovan da otkrije i kazni herezu.
Ta liga bila je poprilično odgovorna za progone katolika 1566.-67. i daljnju represiju vlasti, nakon što je kralj odbio i regentov zahtjev za vjerskom tolerancijom.

Iako se Filips pridružio kalvinistima u Tournaiju 1566. ipak je u oktobru 1566. poslušao regentovu naredbu da se vrati u Bruxelles.
Na sastanku održanom u januaru 1566.) sa Willemom Oranskim i grofom Lamoraalom od Egmonta, Filips je zajedno sa Lamoraalom, odbio podržati plan 
Willemev plan za pobunu protiv kralja.
Nakon tog se povukao u svoju rezidenciju u Weertu u Nizozemskoj, gdje je živio u izolaciji.

Namamljen himbenim pozivom Vojvode od Albe da preuzme kontrolu nad Državnim savjetom, zaputio se u Bruxelles u koji je 
stigao u augustu 1567. Tamo je zajedno s Lamoralalom uhapšen i osuđen 9. septembra 1567. na smrt zbog veleizdaje i 
hereze od strane albinog Savjeta za nevolje (posprdno nazvanog Savjet krvi).

Glava mu je odrubljena u Bruxellesu 5. juna 1568.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Filips van Montmorency, count van Horne Dutch statesman*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 16.09.2022.
2. ↑  „*Erfgoed*" (nizozemski). Gemeente Weert. Pristupljeno 15.09.2022.

Vanjske veze
------------

***Filips van Montmorency*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Filips van Montmorency, count van Horne Dutch statesman* (na portalu Encyclopaedia Britannica) (`en`)
**Canela** (Kanela, Canella. U ranijim kronikama nazivani su Capiekran), skupina od tri indijanska plemena porodice gé naseljenih u brazilskim državama Maranhão i jugoistočna Pará. U Kanele pripadaju Ramkókamekra (950), 470 Apanjekra i nestali Kenkateye.

Svoj prvi kontakt s Europljanima imaju negdje u 18. stoljeću. Kako u ovom kraju nema zlata, nafte, kaučukovca, a ni brazilskog oraha, Canele su ostali pošteđeni u svojoj izolaciji sve do današnjih dana. Najbliže 
urbano središte je Barra do Corda, udaljena 3 sata jeepom od sela Canela.

Canele je opisao Curt Nimuendajú koji je živio sa njima 1920.-tih i 1930.-tih godina. Lov, sakupljanje i posijeci-i-spali agrikultura glavne su privredne aktivnosti plemena. Jedan od njihovih simbola kulture je trka stabala poznata među Ge-plemenima i bušenje ušiju (ear-piercing) i umetanje diskova-*kui*, tijekom serije rituala u festivalima khêêtúwayê i pepyê. 

Selo Canela bilo je kružno (300 metara u promjeru) i sa oko 1,000 do 1,500 stanovnika, čiji broj nakon pacifikacije 1814. opada 300 (1930), 412 (1960), 514 (1975), 791 (1986) i 903 (1989); (1,337, 9/01/2001.) 

Govore jezikom šire skupine timbira, porodica ge, koji ima dva dijalekta imenovanim po plemenskim nazivima.

Izvori
------

1. ↑  „Canela EAR PIERCING". Arhivirano iz originala na datum 2008-08-21. Pristupljeno 2014-08-06.
2. ↑  H. Crocker, Canela

Vanjske poveznice
-----------------

* The Canela Indians
* Crocker, William H. The Canela (Eastern Timbira)
* Canella Indians - Brazil 2001 (slike) Arhivirano 2009-10-23 na Wayback Machine-u
***film A moment*** je prvi solo uradak što ga je izdao japanski muzičar TK from Ling tosite sigure, a objavljen je 27. travnja 2011. godine od strane Sonyja. *film A moment* je zapravo posebno DVD-video izdanje s tri pjesme i knjigom fotografija u ukupnom trajanju od nešto manje od 20 minuta. Uradak je zauzeo 20. mjesto na Oriconovoj ljestvici tokom 2011. godine. 

DVD zapravo sadrži video snimke iz Škotske i Irske, što ih je u video8 formatu snimio sam TK. Daisuke Shimada je režirao sam video, a koji je bio, kao jedinstveni video spot, popraćen trima pjesmama - "introduction", "white silence" i "film A moment". Dvije potonje pjesme bit će uvrštene na TK-jev prvi solo album, *flowering*, ali u obliku posebnih, albumskih verzija. Knjiga s fotografijama zapravo je fotografski dnevnik s putovanja na preko 100 stranica, a nastao je tokom TK-jevog posjeta ranije spomenutim zemljama. 

Iako je TK bio principijelni vokal, instrumentalist i autor pjesama, pjesmu "white silence" izveo je u duetu sa Shion Yukawa, dok su na pjesmi "film A moment" surađivali 345 (kao pomoćni vokal) i Pierre (kao gitarist), TK-jeve kolege iz benda Ling tosite sigure.

Fotografski materijal s ovog izdanja bio je kratko dostupan javnosti tokom izložbe u Tokiju, koja je bila otvorena od 24. lipnja do 10. srpnja 2011. godine.

Popis pjesama
-------------

Svu glazbu napisao TK from Ling tosite sigure.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Br. | Naslov | Izvođači | Trajanje |  |
| 1. | "introduction"   | TK from 凛として時雨 | 3:53 |
| 2. | "white silence"   | TK from 凛として時雨, Shion Yukawa | 7:37 |
| 3. | "film A moment"   | TK from 凛として時雨 | 8:03 |
| **Ukupno trajanje:** | **19:33** |  |

Vanjske poveznice
-----------------

* Diskografija

| * p
* r
* u
TK from 凛として時雨 |
| --- |
| **Diskografija • Ling tosite sigure** |
| Studijski albumi | *flowering • Fantastic Magic • white noise* • 彩脳 |
| *Live* albumi | *feedback from* |
| Kompilacije | *egomaniac feedback* |
| EP | *contrast • Secret Sensation • yesworld* |
| Video materijal | *film A moment* |
| Singlovi | "unravel" • "Signal" • "katharsis" • "P.S. RED I" • "m*e*lt" • "蝶の飛ぶ水槽" • "Dramatic Slow Motion (Reconstructed 2020)" • "will ill" • "Scratch" • "As Long As I Love / Scratch" • "first death" |
**Etil format** je estar koji se formira kad etanol (alkohol) reaguje sa mravljom kiselinom (karboksilna kiselina). On je poznat kao **etil metanoat** zato što je mravlja kiselina isto poznata kao metanska kiselina. Etil format ima karakteristični miris ruma i on delom odgovoran za ukus malina.

Bezbednost
----------

Etil format je generalno prepoznat kao bezbedan od strane FDA.

Poznato je da etil format može da izazove iritaciju očiju, kože, mukozne membrane, i respiratornog sistema ljudi i životinja; on i takođe depresant centralnog nervnog sistema. U industriji, on se koristi kao rastvarač za celuloznog nitrata, celuloznog acetata, ulja, i masnoća. On se može koristiti kao zamena za aceton. Radnici mogu isto tako izloženi ovom materijalu pod sledećim okolnostima:

* u toku primene laka putem spreja, četke, ili zagnjurivanja;
* u toku proizvodnje sigurnosnog stakla;
* u toku fumigacije duvan, žitarica, i sušenog voća (kao alternativa metil bromida kod karantinskih sistema)

Smatra se da je vremensko-težinski prosek od 100 delova na milion (300 miligrama po kubnom metru) u toku osmo-ćasovnog perioda dozvoljeni limit ekspozicije.

In svemiru
----------

Astronomi su identifikovali etil format u prašini u magline u oblasti galaksije Mlečnog Puta zvane Sagitarius B2. Astronomi, iz Max Plankovog Institut za Radio Astronomiju iz Bona, Nemačka, su koristili 30 metarski IRAM radioteleskop u Španiji da analiziraju radijacione spektre emitovane iz vrućeg regiona blizu nove zvezde. On je jedan od 50 molekula koje su astronomi identifikovali.

Literatura
----------

1. 1 2  Sample, Ian (21. 4. 2009.). „Galaxy's centre tastes of raspberries and smells of rum, say astronomers". *The Guardian*. Pristupljeno 21. 04. 2009.
2. 1 2  „Alternative fumigants: Ethyl Formate". University of California. Arhivirano iz originala na datum 2009-05-30. Pristupljeno 25. 04. 2009.
3. 1 2  „Occupational Safety and Health Guideline for Ethyl Formate". OSHA. Arhivirano iz originala na datum 2009-04-14. Pristupljeno 25. 04. 2009.

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hemija***  |
*Vidi takođe: Sveti Elmo (razvrstavanje), San Telmo (razvrstavanje), Elmo (razvrstavanje), i Erasmus (razvrstavanje)*

Freska iz 15. vijeka koja prikazuje mučenje Erazma, u Marijinoj crkvi u Båstadu u Švedskoj
**Sveti Erazmo iz Formija** (? - cca. 303) je kršćanski svetac i mučenik, također poznat i kao **Sveti Elmo**. Slavi ga se kao sveca zaštitnika pomoraca. Sv. Erazmo ili sv. Elmo je također jedan od Četrnaest svetih pomagača, ličnosti iz kršćanskih legendi koje se posebno štuju u Centralnoj Evropi. 

Erazmov život je predmet legendi koje daju često proturječne podatke o njegovom porijeklu, pa se tako navodi da je bio biskup Formija u Kampaniji i pustinjak u Siriji. Ono u čemu se legende slažu jest da je bio žrtva Dioklecijanovih progona, odnosno da su mu 303. po nalogu rimskog cara Maksimijana rasporili trbuh i crijeva izvukli vitlom. 

Prema jednoj legendi je Erazma prilikom putovanja brodom zadesila grmljavinska oluja. Erazmo se molio Bogu i spasio brod od potapljanja, a od čega potiče naziv za fenomen poznat kao vatra svetog Elma.

Izvori
------

1. ↑  "Martyrologium Romanum" (Libreria Editrice Vaticana, 2001, ISBN 88-209-7210-7
2. ↑  sainte05.htm

Vanjske veze
------------

***Erazmo iz Formija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *The Golden Legend (Saint Erasmus)* – e-text adapted from Wynken de Worde's edition of 1527.
* Saint Patrick's Cathedral profile on Saint Erasmus Arhivirano 2006-04-05 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Četrnaest svetih pomagača |
| --- |
| 
Akacije •
Barbara •
Blaž (Vlasije) •
Denis •
Egidije •
Elmo •
Eustahije •
Georgije •
Katarina Aleksandrijska •
Kirijak
Kristofor •
Margareta Antiohijska •
Pantaleon •
Vid
 |


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 74651168
* GND: 118879294

 |
Koordinate: 37°17′16″N 27°05′07″E﻿ / ﻿37.28778°N 27.08528°E﻿ / 37.28778; 27.08528

**Farmakonisi** (grčki: ) je mali grčki otok u prefekturi Dodekanez. Također je poznat po nazivima *Farmakos*, *Farmako* ili *Farmakusa* ( Arhivirano 2007-12-17 na Wayback Machine-u). Nalazi se na sredini između glavnog lanca otoka na zapadu te maloazijske (turske) obale na istoku. Na sjeveru se nalazi otok Agatonisi, na zapadu Lipsi, Patmos i Leros, a na jugu otoci Kalimnos i Pserimos. Administrativno pripada općini Leros, prema popisu iz 2001. godine je imao 74 stanovnika.

Farmakonisi ima površinu od 5,2 kvadratna kilometra. Poznat je po bogatoj flori.

U historiji je najpoznatije kao mjesto gdje su kilikijski pirati godine 75. pne. držali Julija Cezara u zarobljeništvu, zarobivši ga na putu po Egejskom moru. Cezar je u zarobljeništvu ostao 38 dana, žaleći se svojim otimačima da su za njega tražili nedostojno nisku otkupninu te im obećavši da će ih, ako ga puste, sve pronaći, uhvatiti i pogubiti. Nakon što je pušten, organizirao je flotu u Miletu i ispunio svoje obećanje.

Izvori
------

Eksterni linkovi
----------------

* Official website of Municipality of Leros (`en`) (`el`) (`it`)
**Cangrejal** (španjolski: *Río Cangrejal*) je rijeka na sjeveru Honduras, duga svega 25 km, ali jedna od najslikovitijih rijeka koja uvire u Honduraški zaljev.

Karakteristike
--------------

Cangrejal se formira sutokom tri riječice Viejo, Blanco i Yaruca u radijusu od nekih devedesetak metara, na terenu Općine La Ceibe. Sve tri pritoke izviru na padinama planine Pico Bonito visoke 2,584 metara.
Od tamo odmah uranja u duboki kanjon, u kom se sa nadmorske visine od 265 m u svega 25 km spušta do razine mora i ušća kod La Ceibe.

Zbog tog je jedna od najbržih rijeka Centralne Amerike, puna brzaka i slapova. Duž kanjona proteže se velike stijene i gusta džungla, u kojoj je moguće vidjeti puno egzotičnih ptica.

Ime je dobio po rakovima, kojih je nekad bilo puno naročito kod ušća.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7   „*The Cangrejal River in La Ceiba, Honduras*" (engleski). Cangrejal River. Pristupljeno 19. 3. 2019.

Vanjske veze
------------

* *The Cangrejal River in La Ceiba, Honduras* (`en`)
***Call to Power*** je kompjuterska igra na poteze koju je 2000. godine objavila izdvačka kuća Activision. Predstavlja nastavak igre *Civilization: Call to Power*, koja je, pak, bila inspirirana znamenitom igrom *Civilization*; naslov *Civilization* je u novoj igri izbačen zbog spora oko autorskih prava. *Call to Power II* je od igrača, kao i sve te igre, postavljala na čelo plemena koje je trebao razviti u civilizaciju sposobnu za svemirsku kolonizaciju; *Call to Power II* je u odnosu na prethodnu igru unio izmjene koje se tiču malo boljeg grafičkog sučelja, ali i izbacivanje svemirske razine terena i scenarija vezanih uz svemirsku kolonizaciju.

Activision je igru prestao podržavati, te je njegovo pordržavanje preuzeo Apolyton Civilization Site.

Vanjske veze
------------

* *Call to Power II* na MobyGames

| * p
* r
* u
Serija *Civilization* |
| --- |
| Video igre | 
* *Civilization*
* *II*
	+ *Conflicts in Civilization*
	+ *Test of Time*
* *III*
	+ *Play the World*
	+ *Conquests*
* *IV*
	+ *Warlords*
	+ *Beyond the Sword*
	+ *Colonization*
* *Revolution*
* *V*
	+ *Gods & Kings*
	+ *Brave New World*
* *World*
* *Revolution 2*
* *Beyond Earth*
	+ *Rising Tide*
* *VI*
	+ *Rise and Fall*

 |
| Društvene i kartaške iogre | 
* *Civilization* (igra na ploči, 2002)
* *The Card Game*
* *Civilization* (igra na ploči, 2010)

 |
| Preteče | 
* *Civilization* (igra na ploči, 1980)
* *Advanced Civilization*
* *Incunabula*
* *Avalon Hill's Advanced Civilization*

 |
| Srodne igre | 
* *Sid Meier's Colonization*
* *Sid Meier's Alpha Centauri*
* *Call to Power*
	+ *II*
* *CivCity: Rome*
* *Sid Meier's Starships*

 |
| Besplatne igre i modovi | 
* *Freeciv*
* *C-evo*
* *FreeCol*
* *Rhye's and Fall of Civilization*

 |
| Razno | 
* Muzika
	+ "Baba Yetu"

 |
**Caradog ap Gruffydd** (? - 1081) bio je princ Gwenta u jugoistočnom Walesu, koji je vladao od oko 1066. do smrti, poznat po nekoliko pokušaja da osvoji cijeli Wales preko zauzimanja Kraljevstva Deheubarth.

Bio je unuk ranijeg deheubarthskog vladara Rhydderch ab Iestyna, kao i sin Gruffydd ap Rhyddercha, koji je nakratko vladao Deheubarthom prije nego što ga je ubio Gruffydd ap Llywelyn. Prvi put se spominje oko 1065. godine, kada je spalio lovačke kuće sagrađene od strane engleskog earla i budućeg kralja Harolda Godwinsona. Godine 1072. je kod rijeke Rhymney porazio i ubio deheubarthskog vladara Mareddud ab Owaina; godine 1078. je isto učinio sa Mareddudovim nasljednikom Rhys ab Owainom. Konačno je 1081. napao još jednog princa Rhys ap Tewdwra, koji je bio prisiljen potražiti utočište u katedrali u St Davidsu.

Rhys ap Tewdr je kasnije potražio pomoć od strane Gruffydd ap Cynana, prognanog velmože koji se sa sljedbenicima vratio iz Irske kako bi osvojio Gwynedd od strane Trahaearn ap Caradoga. Njihov savez je pak stvorio savez između Caradog i Trahaerna. U bitci kod Mynydd Carn su i on i Trahaern poginuli.

Caradogov sin Owain ap Caradog se zadovoljio time da vlada samo Gwynllwgom te je osnovao lozu lordova Caerleona.

  


| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi: **Gruffydd ap Llywelyn**  |  **Princ Glywysinga (kao dio Kraljevine Morgannwg)** 1063–1074 | Slijedi: **spojen u Kraljevinu Morgannwg**  |
| Prethodi: **Maredudd ab Owain**  |  **kralj-pretendent Deheubartha** 1072–1081 | Slijedi: **Rhys ap Tewdwr**  |
| Prethodi: **Cadwgan ap Meurig**  |  **kralj Morgannwga** 1075–1081 | Slijedi: **Iestyn ap Gwrgant**  |

Literatura
----------

* John Edward Lloyd (1911) *A history of Wales from the earliest times to the Edwardian conquest* (Longmans, Green & Co.)
**Evropski institut za inovacije i tehnologiju** (engl. , mađ. *Európai Innovációs és Technológiai Intézet*, fr. *Institut européen d'innovation et de technologie*, nem. *Europäisches Institut für Innovation und Technologie*) je neovisno telo i agencija Evropske unije i sedištem u mađarskom glavnom gradu Budimpešti. Institut je službeno osnovan 11. marta 2008. godine i integralni je deo programa Horizon 2020, evropskog okvirnog programa za istraživanja i inovacije. Institut pomaže u formiranju i razvoju dinamičnih i dugoročnih pan-evropskih oblika saradnje među vodećim kompanijama, istraživačkim laboratorijumima i univerzitetima sa ciljem pronalaženja rešenja za najozbiljnije globalne izazove. Kroz razvoj saradnje institut je fokusiran i na ekonomski aspekt kojemu je cilj stvaranje novih radnih mesta i održivi ekonomski razvoj Evrope.

Vidi još
--------

* Institucije Evropske unije

Vanjske veze
------------

* Službena stranica

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 159309407
* LCCN: no2008170780
* ISNI: 0000 0001 2195 4661
* GND: 10204026-6
* NKC: xx0099544
* BNE: XX4822241

 |
**Ernesto Júlio de Nazareth** (Rio de Janeiro, 20. ožujka 1863. – Jacarepaguá, 5. veljače 1934.) je bio brazilski kompozitor i pijanist, najpoznatiji po svojim *maxixe* i *choro* kompozicijama. Pod utjecajem afričkih i latinoameričkih ritmova, Nazareth je odbijao davati popularna imena svojim kompozicijama, koje je nazivao "brazilskim tango" kompozicijama, s obzirom da su argentinski tango i polka bili popularni u tom periodu. Njegove klavirske kompozicije su danas dio i klasičnog i popularnog repertoara, što je važno jer je Nazareth svojedobno služio kao spoj tih dvaju svjetova. 

U svojim je kompozicijama kombinirao brojne utjecaje, od onih narodnih preko tada popularnog ragtimea. Iza sebe je ostavio ukupno 211 dovršenih kompozicija. 

Godine 1933. nakon perioda mentalne nestabilnosti uzrokovanog smrću supruge i kćeri, Nazareth, kojemu je dijagnosticiran sifilis i čiji je sluh sve više slabio, odveden ja na liječenje u Azilij Juliano Moreira. Dana 5. veljače 1934. bježi iz azilija, a pronađen je tri dana kasnije u obližnjoj šumi, mrtav od utapanja.
Lokacija plemena Cotoname.
**Cotoname** (Catanamepaque, Cotomane, Cotonan), pleme porodice Comecrudan, ogranak Carrizos, koje je obitavalo u hispansko vrijeme na obje obale Rio Grande nedaleko Camarga, i blizu budućeg Rio Grande Cityja. Prema Tonkawa Indijancima ovo pleme nije bilo kanibalsko, a na nogama su nosili sandale, a ne mokasine. 

Godine 1886. očuvalo ih se nešto na La Noria Ranchu na jugu okruga Hidalgo (Teksas) i u Las Prietasu u sjevernom Tamaulipasu. Prema etnologu A. S. Gatschetu pripadaju porodici Coahuiltecan. Swanton na svojoj listi Coahuiltecan plemena navodi oba imena.

Literatura
----------

* *Frederick Webb Hodge*, ed. Handbook of American Indians North of Mexico (2 vols. Washington: GPO, 1907, 1910; rpt. New York: Pageant, 1959).
* *Gabriel Saldivar*, Los Indios de Tamaulipas (Mexico City: Pan American Institute of Geography and History, 1943).
* *J. R. Swanton*, Linguistic Material from the Tribes of Southern Texas and Northeastern Mexico (Washington: Smithsonian Institution, 1940).
* *Cyrus Thomas and John R. Swanton*, Indian Languages of Mexico and Central America and Their Geographical Distribution (Washington: GPO, 1911).

Izvori
------

1. ↑  The Handbook of Texas Online

Vanjske poveznice
-----------------

* Cotonam Indian Tribe History