recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Za ostala značenja, vidi Animal Farm (razvrstavanje).*

***Životinjska farma*** (eng. *Animal Farm*,1945.) je satirična novela ili bajka (alegorija) Georgea Orwella koja govori o grupi životinja koji su osvojili farmu za sebe i uživali do jednog perioda otkad je počeo teror i patnja. Pisana je za vrijeme II. svjetskog rata, a izdana je 1945. no slavu je doživjela tek za vrijeme 1950-ih.

Knjiga ismijava sovjetski totalitaristički komunizam i Staljina. Orwell je bio ljevičar, koji je nakon događaja u Španjolskom građanskom ratu spoznao istinsko lice staljinizma. Međutim, u predgovoru Životinjskoj farmi kritizirao je stanje u Velikoj Britaniji, što je cenzurirano.

Radnja
------

Na početku Stari Major svojim prijateljima s farme govori o velikoj pobuni i o tome kako će postojati svijet bez ljudi. Životinje ga poslušaju i jedne noći napadnu Jonesa i preotmu farmu. Na vlast su došli Napoleon i Snowball. Uvode reforme za bolji život i donose sedam zapovijedi. Život je životinjama bio lijep i ugodan. No ljudi su došli i počeli se boriti protiv životinja i izgubili. Nakon nekoliko dana Snowball je potjeran s farme i Napoleon je preuzeo vlast. Život je od tada bio teži, a sedam zapovijedi je modificirano kako je svinjama odgovaralo, npr. "Svi su jednaki, ali neki su jednakiji od drugih." Sve životinje osim svinja i Napoleonovih pasa morale su više raditi, dobivati manje hrane i neuživati u povlasticama. Jedne noći farma je pretvorena iz *Životinjske* u *Vlastelinsku*. Te noći također je došlo do svađe između svinja i ljudi i to je dokazalo da je Napoleon izdao životinje i samo htio veću vlast. "Nije se više znalo tko je svinja, a tko čovjek."

Likovi
------

Likovi koji su životinje u stvarnosti su vrhovni vladari komunizma i socijalizma.

### Svinje

* Napoleon - Josif Staljin
* Snowball - Lav Trocki
* Squeeler - Vjačeslav Molotov
* Minimus - najvjerojatnije Maksim Gorki
* Stari Major - Lenjin
* Pinkeye - Napoleonov kušač
* praščići - Napoleonova djeca

### Ljudi

* gospodin Jones - najvjerojatnije Nikola II. ruski car
* gospodin Frederick - najvjerojatnije Adolf Hitler
* gospodin Pilkington - nejvjerojatnije Winston Churchill
* gospodin Whymper - George Bernard Shaw

### Ostale životinje

* Boxer - proletrijat ili Boxerski ustanak
* Clover - srednja klasa
* Mollie - viša klasa
* Benjamin - najvjerojatnije sam George Orwell
* Moses - pravoslavna crkva
* Muriel - inteligencija
* Jessie i Bluebell - psi
* kokoši - Kulaks
* ovce - proletarijat
* psi - Napoleonova specijalna postrojba

Filmske adaptacije
------------------

Životinjska farma je dva puta adaptirana za film. Prvi put kao istoimeni hvaljeni britanski animirani film 1954. godine, drugi put kao istoimeni animatronički TV-film sa stvarnim životinjama 1999. godine.

***Animal Farm*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 184247291
* LCCN: no2014144000
* GND: 4279895-4
* SUDOC: 02791934X
* BNF: cb11985856j (podaci)
* NLA: 35867878
* BNE: XX2115710
* NSK: 000352248

 |
Za open source online igru avanture, vidite članak Stendhal (kompjuterska igra).

**Henri-Marie Beyle**, poznatiji kao **Stendhal** (Grenoble, 23. siječnja 1783. - Pariz, 23. ožujka 1842.), francuski romanopisac i pripovjedač, jedan od književnih velikana prve polovice 19. stoljeća. Poznat po temeljitoj analizi psihologije svojih likova, smatra se osnivačem književnoga realizma u svojim romanima *Le Rouge et le Noir* (*Crveno i crno*, 1830) and *La Chartreuse de Parme* (*Parmski kartuzijanski samostan*, 1839).

Imao je teško djetinjstvo. Kasnije je uspio da proputuje Njemačku, ali je bio više vezan za Italiju gdje je postao konzul.

Većinu svojih djela napisao je u Italiji i objavljivao pod pseudonimom Stendal. Njegov najpoznatiji roman *Crveno i crno* zasnovan je na istinitom događaju objavljenom u novinskoj hronici.

S obzirom da je živio u periodu romantizma, njegova realističarska djela nisu bila cjenjena u to vrijeme. Svoj rad je posvetio *"nekolicini srećnika"*, misleći pri tom na one koji su, nakon njegove smrti, početkom XX vijeka "otkrili" njegov talenat.

Djela
-----

* *Crveno i crno* (1830),
* *Parmski kartuzijanski manastir* (1839)

Nedovršena autobiografska djela
-------------------------------

* *Memoari jednog egoiste* (1892),
* *Život Anrija Brilara* (1890).

V. također
----------

* Stendhalov sindrom

Vanjski linkovio
----------------

***Stendhal*** na Wikimedijinoj ostavi

WikiizvorWikiizvor
Francuski Wikiizvor ima originalni tekst vezan uz ovaj članak:
***Stendhal***

* Audio Book (mp3) of  Arhivirano 2006-01-05 na Wayback Machine-u the red and the black incipit
* French site on Stendhal
* English site on Stendhal
* Djela čiji je autor Stendhal na Projektu Gutenberg
* *The Red and the Black* English translation
* Stendhal's works: text, concordances and frequency list

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 17823
* LCCN: n78095494
* ISNI: 0000 0001 2098 1326
* GND: 118617648
* SELIBR: 199253
* SUDOC: 027148351
* BNF: cb119255047 (podaci)
* BIBSYS: 90065449
* ULAN: 500256080
* HDS: 041439
* MusicBrainz: 417c25a7-3ec4-4ccc-9cda-6258240a8b9e
* NLA: 36553879
* NDL: 00457608
* NKC: jn19990008232
* BNE: XX899941
* CiNii: DA00813188
* RKD: 439822
* CONOR.SI: 7503971
* NSK: 000046448

 |
**Heiligenkreuz** je općina na istoku Austrije od 1,553 stanovnika, koja administrativno podpada pod Okrug Baden u Saveznoj zemlji Donja Austrija.

Geografske karakteristike
-------------------------

Heiligenkreuz leži u Wienerwaldu jugoistočno od Mödlinga u lokalnom Rezervatu prirode.

Općina Heiligenkreuz se sastoji od sljedećih naselja; Füllenberg, Heiligenkreuz, Preinsfeld, Sattelbach i Siegenfeld.

Historija
---------

Heiligenkreuz (što znači Sveti križ) osnovao je kao opatiju 1133. austrijski markgrof Leopold III.

Znamenitosti
------------

*Glavni članak: Heiligenkreuz (opatija)*
Najveća znamenitost Heiligenkreuza je cistercitska Opatija Heiligenkreuz. Ona je drugi najstariji cistercitski samostan u Austriji, nukleus iz kog su izniknuli i brojni drugi samostani.

Privreda
--------

Ekonomija općine bazira se na vjerskom turizmu i poljoprivredi. Kod Preinsfelda se iskapa gips.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Niederösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 14. 03. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Heiligenkreuz*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 12. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Heiligenkreuz, Donja Austrija*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Općine Heiligenkreuz* ()
Bista u Sarajevu
**Skender Kulenović** rođen 2. 9. 1910. godine u Bosanskom Petrovcu, je bio jugoslovenski književnik i akademik. Pisao je pjesme i poeme, komedije, eseje, kritike, putopise, crtice, priče te romane.

Biografija
----------

U rodnom Bosanskom Petrovcu završio je osnovnu školu, a potom, nakon naglog osiromašenja porodice (agrarna reforma), prelazi u majčino rodno mjesto Travnik. Tu je kao vanjski učenik završio Jezuitsku gimnaziju. Već u trećem razredu gimnazije javio se sa prvim književnim radom, zbirkom soneta "Ocvale primule". Zatim je studirao pravo na Zagrebačkom univerzitetu.

Sarađuje u brojnim listovima i časopisima, a 1937. sa Hasanom Kikićem i Safetom Krupićem pokreće u Zagrebu muslimanski časopis Putokaz. Godine 1941. stupa u prvi partizanski odred Bosanske Krajine. Kulenović u ratu piše poeme, uređuje listove (Bosanski udarnik, Glas, Oslobođenje). Odmah poslije rata je direktor drame Narodnog pozorišta u Sarajevu. Uređuje Pregled, Književne Novine i Novu misao. Od 1. 5. 1957. pa sve do 31. 5. 1970. bio je dramaturg Narodnog pozorišta u Mostaru, a kasnije urednik u beogradskoj Prosveti.

Umro je 25. 1. 1978. godine u Beogradu.

Kulenovićev jezik
-----------------

Glasoviti Kulenovićev jezik koji su kao prvorazrednu vrijednost prepoznali mnogi, među ostalim, i Radomir Konstantinović te Danilo Kiš. U eseju Apsolutni Krajišnik Skender Kulenović autor Filozofije palanke s neskrivenim divljenjem govori o "izuzetnom jezičkom čulu" Skendera Kulenovića te dodaje: "Njegovo znanje jezika jeste znanje na granici bića i ne-bića, na kojoj kao da se, pod prijetnjom uništenja, između 'stvari', egzistencije i riječi gubi razlika, tako da, na mahove, tu biti znači govoriti (…)."

Danilo Kiš pak svoj esej počinje dijagnozom: "Skender Kulenović je bio rudar jezika (…) zalazio je on u najdublje slojeve našeg bogatog jezika (…). Jednako u svojim pjesmama kao i u svojim prozama, Skender je birao uvijek najtvrđu riječ, uvijek iz najdubljih jezičkih slojeva, uvijek iz najtamnijih svojih leksičkih zona, jer je za njega najtačnija bila ona riječ koja je najduže mirovala u rudi predanja, ona koja je najmanje istrošena, ona koja je najljuće zveknula na njegovom jezičnom nakovnju."

U Kulenoviću se prepoznaje teški istočnjački prigušeni senzualizam, kao i osjećanje da jedino što poput stećka može nadživjeti sve iluzije jest teška reč maternjeg jezika.

Bibliografija
-------------

* Stojanka majka Knežopoljka, poema, 1945.
* komedije (Djelidba, Večera, A šta sad?), 1947.
* "Ševa", poema, 1952.
* Soneti, 1968.
* Divanhana, pripovijetke, 1972.
* Gromovo đule, priče za djecu, 1975.
* Ponornica, roman, 1977.

Vanjske veze
------------

***Skender Kulenović*** na Wikimedijinoj ostavi


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 102389485
* LCCN: n82028367
* ISNI: 0000 0001 2145 945X
* GND: 118987488
* SUDOC: 068933487
* BNF: cb12746041h (podaci)
* NKC: xx0027508
* CONOR.SI: 6117219

 |
**Stephane Hessel** (20.10.1917. godine - 27.02.2013. godine) je bio pripadnik francuskog pokreta otpora, francuske obavještajne službe, potom francuski diplomat i jedan od autora Univerzalne deklaracije o ljudskim pravima. Trenutačno je najpoznatiji kao autor eseja Indignez-vous iz 2010. godine kojega se naziva komunističkim manifestom za 21 vek.

Život
-----

Stephane Hessel se rodio u Berlinu 1917. godine u obitelji nemačkog pisca jevrejskog porekla Franza Hessela. Deprimiranu posleratnu Nemačku njegova obitelj napušta u dvadesetim godina i seli se u Francusku čiji državljanin Stephane postaje 1937. godine. Po izbijanju Drugog Svetskog rata Hessel je mobiliziran i tijekom francuskog poraza ostaje s de Gaullom pa odlazi u London, ali će na kraju tijekom gerilske akcije u okupiranoj Francuskoj biti zarobljen i smješten u koncetracioni logor iz uspješno kojeg bježi 1944. godine. Nakon rata Stephane Hessel radi prije svega kao francuski diplomat na radnim mjestima u Kini, UNu, Saigonu i Alžiru,a 1948. godine sudjeluje u stvaranju Univerzalne deklaracije o ljudskim pravima. Francuski predsednik François Mitterand mu je 1981. godine za zasluge Francuskoj uručio počasnu doživotnu titulu ambasadora Francuske. Nakon odlaska u penziju kada je dobio potpuno slobodu govorenja vlastitog mišljenja Hessel je počeo kritizirati Francuski političko-ekonomski model. Tijekom 2003 on je bio jedan od potpisnika zahtjeva "Za sporazum o socijalnoj Evropi", a 2008 godine je kritizirao Francusku jer po njemu krši članak 25 Univerzalne deklaracije o ljudskim pravima po pitanju vlastitih beskućnika.

Indignez-vous!
--------------

Tijekom oktobra 2010. godine malena francuska izdavačka kuća je za vlastito državno područje izdala Hesselov politički pamflet Indignez-vous! (prevod:pobunite se) na samo 30 stranica. Početni broj od 6 hiljada štampanih primeraka je odmah rasprodan, a do 31.12. 2010. je prodano samo u Francuskoj 600.000 primeraka ovog djela. Osnovna ideja Indignez-vous! je da se narod mora pobuniti protiv moderne neravnopravnosti u društvu, a ne mirno čekati i trpjeti. Najpoznatije izjave, razmišljanja Hessela iz ovog dijela koja su digla prašinu su:

* Ja mislim da je terorizam neprihvatljiv, ali je potrebno priznati kada je narod okupiran od daleko moćnije vojne sile narodna reakcija ne može biti beskrvna. (iz odeljka o Palestini)
* Problem je moć novca i velikih sebičnih ljudi s svojim slugama u najvišim državnim sferama.
* Potrebno je držati uho otvoreno prema komunizmu za kompenzirati američki kapitalizam.
* Pošten čovek veruje da bogatstvo stvoreno u kraljevstvu novca mora dominirati nad moći novca.
* Pozivamo na mirnu pobunu protiv sredstava masovne komunikacije koja našim mladima daruje samo triviju, masovnu amneziju i nemilosrdnu utakmicu svih protiv svih.

Vanjski linkovi
---------------

* Dio eseja Indignez-vous! na engleskom jeziku

  


***Stephane Hessel*** na Wikimedijinoj ostavi
***Milim*** (hebrejski ***מילים***; sh. ***Riječi***) je pjesma Harela Skaata iz 2010. godine koja je predstavljala Izrael na Eurosongu 2010. u Oslu. Tekst pjesme napisao je Noam Horev, a glazbu Tomer Hadadi.

Dana 25. 12. 2009. godine objavljeno je kako će, nakon internog izbora izraelske televizije, mladi pjevač Harel Skaat predstavljati svoju zemlju na Eurosongu. No, izbor pjesme ipak nije bio interni. Na godišnjem izraelskom natjecanju *Kdam Eurovision*, Skaat je dobio 4 pjesme koje je izveo u finalu. To su pjesme *Le'an? (Daleko)*, *Ela'yih (Prema tebi)*, *Le'hitkarev (Bliže)* i *Milim (Riječi)*. Ustrojen je žiri i podijeljen u 5 skupina. Žiri je, nakon poslušane sve četiri pjesme, davao bodove 0, 8, 10 i 12 osivno o njihovoj procjeni kvalitete pjesme. Finale je održano 15. 3. 2010.

Nakon glasovanja žirija, pjesma *Milim* je uvjerljivo odnijela pobjedu dobivši 12 bodova od svih 5 žirija, ostavivši iza sebe pjesmu *Le'an?* sa 88 bodova. U izboru je sudjelovala i publika koja je preko telefonskog glasovanja birala svog favorita. Pjesma *Milim* je i preko glasova pobjede odnijela uvjerljivo pobjedu, te sa ukupnih 240 bodova postala pjesma koju će Skaat izvoditi na Eurosongu u Oslu. Izrael će nastupiti 3. u drugom polufinalu, nakon Armenije i prije Danske.

Dana 27. 4. 2010. izdana je konačna verzija pjesme snimana u suradnji sa filharmonijskim orkestrom, a nedugo nakon toga najavljena je i francuska verzija pjesme.

Nakon polufinalnog nastupa, Izrael je izborio nastup u finalu gdje nastupa kao 24. odnosno pretposljednja, pjesma večeri. Prije Izraela nastupa Portugal, a nakon njega Danska. U polufinalu je sa 71 bodom izborio 8. mjesto, dok je nakon finalnog nastupa, s istim brojem bodova, završio na 14. mjestu.

No, Harel je sa ovom pjesmom uspio osvojiti Nagradu Marcel Bezençon i to u sve tri kategorije (umjetnička nagrada, nagrada za skladatelja, nagrada novinara), što je prvi puta u povijesti otkada se ta nagrada dodjeljuje.
**Spital am Semmering** je općina i naselje na istoku Austrije od 1,770 stanovnika, koje administrativno podpada pod Okrug Bruck-Mürzzuschlag u 
Saveznoj zemlji Štajerska.

Geografske karakteristike
-------------------------

Spital am Semmering leži u kotlini potoka Fröschnitzbach, na štajerskoj strani Prijevoja Semmering.

Historija
---------

Spital (što znači bolnica) osnovao je kao hospicij štajerski markgrof Ottokar III - 1160. kako bi olakšao prelaz putnicima preko Prijevoja Semmering.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost Spitala je gotička parohijska sa neonogotičkom fasadom.

Prirodna atrakcija je spilja Räuberhöhle.

Privreda
--------

Ekonomija Spitala bazira se na turizmu, godišnje ga posjeti 106,764 turista.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Steiermark" (engleski). City population. Pristupljeno 08. 03. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Spital am Semmering*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 08. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Spital am Semmering*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Spital am Semmeringa* ()
**Erquelinnes** (valonski; *Erkelene*) je općina od 10,013 stanovnika na jugozapadu Belgije u valonskoj Provinciji Hainaut

Geografske karakteristike
-------------------------

Erquelinnes se nalazi na samoj belgijsko-francuskoj granici (sa druge strane nalazi se Maubeuge) udaljen 15 km jugozapadno od Charleroia.
Općina se sastoji od naselja; Erquelinnes, Bersillies-l’Abbaye, Montignies-Saint-Christophe, Hantes-Wihéries, Solre-sur-Sambre i Grand-Reng.
Centar općine - Erquelinnes, leži na lijevoj obali rijeke Sambre, a u naselju Grand-Reng izvire rijeka Trouille.

Historija
---------

Historija te općine je povezana sa opatijom iz Maubeugea čiji je feud u 7. vijeku bio. Nakon tog je mjenjao brojne gospodare ali je ostao ruralni kraj malih sela sve do 19. vijeka. Tad se broj stanovnika naglo povećao nakon otvaranja željezare u Maubeugeu.

Najveća znamenitost se nalazi u centru Erquelinnesa to je crkva sv. Georgija, sa romaničkim korom iz 12. vijeka, koja je nekad bila kapela dvorca koji je razoren.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Jeumont, Francuska (od 2001.)

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Belgium: Hainaut*" (engleski). City population. Pristupljeno 12.05.2022.
2. 1 2  „*Erquelinnes, Histoire*" (francuski). Erquelinnes. Pristupljeno 12.05.2022.
3. ↑  „*Jumelage*" (francuski). Erquelinnes. Pristupljeno 12.05.2022.

Vanjske veze
------------

***Erquelinnes*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Erquelinnes* (službene stranice) ()
**Slobodan Novaković** (Beograd, 14. april 1939 — Beograd, 3. maj 2007) bio je srpski dramaturg. Završio je Akademiju za pozorište, film, radio i televiziju u klasi Josipa Kulundžića. Svestran, energičan, duhovit, harizmatičan, intelektualno beskrajno radoznao, prve važne profesionalne korake načinio je još 1967. godine u TV Beograd u kojoj je istrajao pune tri decenije. Bio je i reditelj, scenarista, dramaturg i voditelj, urednik i direktor.

Profesionalni rad
-----------------

Novinarstvom se bavi od 1958, u "Mladosti". Jugoslovensko dramsko pozorište mu je 1965. izvelo komediju "Alisa u zemlji progresivnih čuda", koja je privukla pažnju i u inostranstvu.

Bio je dramaturg popularnih humorističkih serija: "Muzikanti", "Građani sela Luga", "Kamiondžije", "Diplomci", "Ljubav na seoski način", "Mladići i devojke", kasnije i serije "Sivi dom". Počeo je potom i da režira, uglavnom po sopstvenim scenarijima. Debitovao je 1971. godine režijom dokumentarnog TV filma "Derbi u Velikom selu", a godinu dana kasnije režirao je i svoj prvi igrani TV film "Vreme konja". Oba filma osvojila su nagrade na međunarodnim festivalima – za "Derbi u Velikom selu" Novaković je 1971. godine bio nagrađen za režiju na Prvom festivalu sportskog filma Bled, a za "Vreme konja" 1972. osvojio je Gran pri televizijskog festivala u Minhenu. Usledila je zatim i režija popularne igrane TV serije "Filip na konju" (1974), nagrada "Zlatna harfa" na festivalu u Dablinu za muzički TV film "Rodoslov" i još mnogo priznanja i odličja.

Bibliografija
-------------

U vreme pojave "srpskog novog filma" Novaković počinje da piše i dragocene knjige: 

* Vreme otvaranja,
* Film kao metafora,
* Ludosti,
* Kraljevi i podanici",
* Kako braća Marks čitaju braću Grim,
* Alisa u Vavilonu,
* Među javom i parodijom.

Objavio je i pet video-kaseta "Slike i zvuci Slobodana Novakovića", izbor iz svojih TV režija, u izdanju PGP-a (1997).

Novakovićevo ime i stvaralaštvo vezuje se i za beogradski Fest i Festival autorskog filma, za dugogodišnju saradnju sa "Ježom" u kojem je objavljivao satire, za suđenje na fudbalskim utakmicama, a on je posebnu ljubav gajio i prema Fudbalskom klubu "Partizan", u čijoj je upravi bio niz godina.

Spoljašnje veze
---------------

* Slobodan Novaković na sajtu IMDb
* Politika/kultura

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 10254968
* LCCN: nr88007435
* ISNI: 0000 0000 4540 7526
* SUDOC: 185104576
* NKC: js20191026825

 |
***Mimic 2*** (eng. *Mimic 2*) je američki znanstvenofantastični horor iz 2001. godine, kojeg je režirao Jean de Segonzac. Scenarij filma je inspiriran istoimenom kratkom pričom Donalda A. Wollheima. Ovaj film predstavlja izravni nastavak filma *Mimic*, nakon kojeg je uslijedio još jedan nastavak pod imenom Mimic: Sentinel. Također, potrebno je napomenuti kako je ovaj film režiran direktno za DVD.

Radnja
------

Nakon što su pronađena tri užasno osakaćena tijela, okačena među njujorškim visokonaponskim žicama, detektiv Klaski (Bruno Campos) slučajno pronalazi vezu među svima njima, tj. nešto što im je svima zajedničko. Naime, sve žrtve su poznavale entomologinju Remy (Alix Koromzay), koja radi kao nastavnica u srednjoj školi koja se nalazi u unutrašnjosti grada. Klaski entomologinju Remy smatra glavnom osumnjičenicom, ali ne i vjerojatnim krivcem, za ubojstva, tj. sve dok sam ne ugleda stvorenje sposobno da mijenja oblike svoga tijela koje je uhodilo Remy. Naime, stvorenje koje je on vidio je bio dvometarski žohar koji je imao lice kao ono od njegove posljednje žrtve. Ubrzo potom u filmu se otkriva kako se to stvorenje zapravo želi pariti s Remy. Nadalje, radnja filma dovodi do situacije u kojoj su Klaski, Remy i par Remynih studenata zarobljeni u školi u kojoj ih prethodno spomenuto stvorenje lovi. Naposljetku, potrebno je još spomenuti kako vojna postrojba zadužena za uništavanje kukaca, želi riješiti prethodno spomenutu situaciju na način da školu napuni otrovnim plinom.

Glavne uloge
------------

* **Alix Koromzay** kao Remy Panos
* **Bruno Campos** kao detektiv Klaski
* **Will Estes** kao Nicky
* **Gaven E. Lucas** kao Sal Aguirre
* **Jon Polito** kao Morrie Deaver
* **Jody Wood** kao detektiv Clecknal
* **Edward Albert** kao Darksuit

Nagrade i nominacije
--------------------

Film je ukupno osvojio jednu nagradu (**Video Premiere Award**: najbolji vizualni efekti - Jamison Scott Goei) uz što je još ostvario i dvije nominacije (**Video Premiere Award**: najbolja kinematografija - Nathan Hope; najbolja montaža - Kirk M. Morri).

Eksterni linkovi
----------------

* *Mimic 2* na sajtu IMDb
* *Mimic 2*[*mrtav link*] na All Movie Guideu

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 3155224444184371716
* BNE: XX4070437

 |
**Koksijde** (francuski; *Coxyde*) je grad i općina od 21,851 stanovnika. na zapadu Belgije u Provinciji Zapadna Flandrija.

U njegovom sastavu su i naselja; Oostduinkerke, St-Idesbald i Wulpen.

Geografske karakteristike
-------------------------

Hoteli uz plažu
Plaža
Koksijde se prostire duž obale Sjevernog mora, udaljen dvadesetak km sjeveroistočno od francuskog Dunkerquea, sa kojim dijeli dugu plažu.

Koksijde je poznat po najvišoj dini u Belgiji - Hoge Blekker (33 metra) i po ruševinama opatije Duinenabdij iz 1138. Ona je za srednjeg vijeka bila jedna od najvažnijih vjerskih institucaija u Flandriji.

Historija
---------

Koksijdeje sve do 19. vijeka bio ribarsko selo, tad se počeo razvijati kao morsko ljetovalište, tako da već prije Prvog svjetskog rata postao popularna turistička destinacija.

Nakon Drugog svjetskog rata usljedio je bum masovnog turizma i gradnje.

Pobratimski gradovi
-------------------

Koksijde ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima;

* Surinam Albina, Surinam
* Surinam Galibi, Surinam

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Belgium: West-Vlaanderen*" (engleski). City population. Pristupljeno 04.08.2022.
2. ↑  „Koksijde" (engleski). Koksijde. Pristupljeno 04.08.2022.
3. 1 2  „History of Koksijde" (engleski). Koksijde. Pristupljeno 04.08.2022.
4. ↑  „Stedenband Koksijde-Marowijne (Suriname)" (nizozemski). Gemeente Koksijde. Arhivirano iz originala na datum 2020-11-13. Pristupljeno 04.08.2022.

Vanjske veze
------------

***Koksijde*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gemeente Koksijde* (Službene stranice općine) ()
*Ukoliko ste tražili drugu osobu, vidite članak Slobodan Ćurčić (višeznačna odrednica).*

**Slobodan Ćurčić** (Obrenovac, 24. decembar 1951) je srpski pisac naučne fantastike.

Jedan od najznačajnijih jugoslovenskih NF autora je na žanrovskoj sceni debitovao 1977, kada mu biva otkupljena prva priča („Traka"), na konkursu almanaha *Andromeda*. Od 1983. profesionalno se posvetio pisanju. Poslednjih godina živi u Moskvi.

Objavio je preko četrdeset priča i novela, u svim bitnijim izdanjima jugoslovenske NF periodike. Šest od osam Ćurčićevih romana publikovano je u ediciji roto-izdanja novosadskog Dnevnika pod pseudonimom S. Tyrkley.

Dr Zoran Živković ocenjuje ovako njegove priče: „Lišene stilskih ekstravagancija, njegove storije odlikuju se jasnim prosedeom i efektno vođenim sižeima, predstavljajući klasičnu žanrovsku naraciju u svom najboljem izdanju".

Napisao je i dve zapažene radio-drame: *Armana* (1986) i *Beta Hidre* (1988), a nekoliko priča adaptirano mu je za radiofonsko izvođenje.

Knjige
------

* *Ujed kobre*, roman, 1985.
* *Zvezdani konkvistadori*, roman, 1985.
* *Čovek van vremena*, roman, 1986.
* *Divlji lovac zvezda*, roman, 1986.
* *Gospodari kruga*, roman, 1987.
* *Vrisak zvezda*, roman, 1987.
* *Zmija razuma*, roman, 1987.
* *Algol transmisija*, roman, 1988.
* *Šume, kiše, grad i zvezde*, priče, 1988.
* Orgulje uma, roman, 2000,

Nagrade i priznanja
-------------------

* Nagrada „Sfera" (1984).
* Nagrada SDNF(Srpsko društvo za naučnu fantastiku), 2001.god. za najbolji objavljeni roman ˝Orgulje uma˝, Narodna knjiga, Bgd.
**Stjepan Najman** (Valpovo, 19. VIII. 1954), hrvatski enigmat i proučavatelj zavičajne prošlosti (Valpovština).

U enigmatici je, kao odgonetač, od osnovne škole. Sastavljanjem zagonetaka bavi se od 1978. godine, kada mu je objavljan prvi rad (premetaljka) i to u bjelovarskom listu Čvor-razbibriga. Od tada je objavio oko 900 radova; najviše križaljki i osmosmjerki. Surađivao je i surađuje u pedesetak zagonetačkih i nezagonetačkih listova.

Proučava povijest zavičaja - Valpova i Valpovštine. Pokrenuo je časopis Valpovački godišnjak 1996. godine, koji uređuje i u kojem je objavio 80 članaka. Članke s tematikom povijesti Valpovštine objavljuje i u sličnim izdanjima kao npr. Hrvatska revija, Revija Đakovačkih vezova, Petrijevački ljetopis, Godišnjak njemačke narodnosne zajednice i drugima.

Autor je knjiga: 

* *Matica hrvatska Valpovo 1971. - 2001.*, Valpovo, 2001.
* *Nogometni klub Valpovka Valpovo 1926. - 2006.*, Valpovo, 2006.
* *Dobrovoljno vatrogasno društvo Valpovo od 19. do 21. stoljeća*, Valpovo, 2007.
* *Stoljeće valpovačke gimnastike*, Valpovo, 2007
* *Povijest Puhačkog orkestra DVD-a Valpovo, Valpovo, 2010.*

Povodom Dana grada Valpova (8. XII.) nagrađen je nagradom Grada Valpova "Plaketa Matija Petar Katančić" za 2003. godinu za doprinos u kulturi.
***Mirta uči statistiku*** hrvatska je kratkometražna filmska komedija iz 1991. koju je napisao i režirao Goran Dukić. Glavne uloge tumače Nataša Dorčić, Ljubica Jović, Sven Medvešek, Boris Miholjević i Barbara Nola. Film je pobrao pohvale kritičara te ostao dovoljno zapažen da se Dukić 1993. preseli iz Zagreba u SAD, gdje je 2006. režirao svoj prvi američki film, *Pizzerija Kamikaze*.

Radnja
------

Mlada Mirta, studentica prava, živi u kući sa majkom i ocem koji je fasciniran statističkim podacima te stoga često na glas nabraja zanimljive podatke o svemu i svačemu. Mirta baci ključ u zrak i pobjegne od kuće zajedno sa svojim dečkom u autu. Dok napuštaju Zagreb, mašu ljudima i nazivaju ih pogrdnim imenima. Kada njen dečko zaustavi auto, i sam počne citirati statističke podatke o tome kako je danas mladima gotovo nemoguće naći posao, te uzme pištolj i počini samoubojstvo. Ipak, ključ tada ponovno padne u Mirtine ruke jer je sve samo bilo njeno maštanje u stilu "što bi bilo kada bi...?" Natrag doma, u vrtu je dočeka otac sa upitom: "*Mirta, znaš li koliko prosječna obitelj proizvede smeća na godinu? Ne bi vjerovala, 250 tona. Kada se to pomnoži sa brojem obitelji dobije se čak 247 sa 26 nula tona smeća u svijetu.*."

Nagrade
-------

Na Danima hrvatskog filma, *Mirta uči statistiku* osvojila je nagradu Oktavijan za najbolji kratkometražni film.

Izvori
------

1. ↑  Dean Šoša (12.8. 2008). „Dukićev američki uspjeh". Nacional. Arhivirano iz originala na datum 2012-08-19. Pristupljeno 2014-04-07.

Vanjske poveznice
-----------------

* *Mirta uči statistiku* na Internet Movie Databaseu
**Retie** je općina od 11,582 stanovnika na sjeveru Belgije u flamanskoj Provinciji Antwerpen.

Geografske karakteristike
-------------------------

Retie se nalazi pored nizozemske granice, na trasi autoputa E34 Antwerpen-Eindhoven, udaljen 10 km
jugoistočno od Turnhouta. 
Na terenu općine se nalazi izvor rijeke Kleine Nete.

Ruralnom karakteru Retia svakako je pridonijela i činjenica da je velik dio terena općine od 1850. do 1950 bio u vlasništvu kraljevske porodice.
Tako su nastala i dva velika javna parka - *Prinsenpark* na jugu, i *Reties Goor* na sjeveroistoku koji su ostaci tog velikog imanja.

Historija
---------

Ime *Rethie* (*Rethy*) prvi put je dokumentirano krajem 13. vijeka, kao feud brabantske dinastije Grimbergen (kasnije Berthout).

Kad je izrađena željeznička pruga (1895.-1896.) Turnhout-Westerlo i Retie se počeo industrijalizirati, - tvornica stakla i tvornica cinka.

I pored tog je Retie do danas ostalo agrarno mjesto.

Nakon reforme državne uprave 1977. Općina Retie povećana je za naselja; *Schoonbroek*, *Kinschot* i *Kortijnen*.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Belgium: Antwerpen*" (engleski). City population. Pristupljeno 18.05. 2022.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Retie*" (nizozemski). Inventaris. Pristupljeno 18.05. 2022.

Vanjske veze
------------

***Retie*** na Wikimedijinoj ostavi

* Retie ()
**Portel** je naselje od 30,410 i općina od 63,831 stanovnika. na sjeveru Brazila u Saveznoj državi Pará.

Geografske karakteristike
-------------------------

Portel se nalazi u Arhipelagu Marajó u Delti Amazone, na južnoj obali rijeke Pará.
Od svog administrativnog centra Beléma je udaljen 260 km zračne linije.

Historija
---------

Do indijanskog sela *Aracurá*, prvi je došao redovnik *Antônio Vieira*. Nakon njega brigu o evangelizaciji preuzeli su jezuitski misionari sve dok nisu ukinuti 1755. 

Ipak zahvaljujući njima Aracurá je toliko narasla da je 1758. dobila status vile (gradića) pod imenom Portel. To stanje potrajalo je do 1843. kad mu je ukinut status gradića, a teritorij predan općini Melgaço na upravljanje.

Portelu je provincijskim zakonom br. 110, iz 1843. vraćen status gradića, istovremeno je odvojen od Melgaça kao samostalna općina,.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Portel Municipality in Pará" (engleski). City Population. Pristupljeno 05.01.2024.
2. 1 2  „Portel" (engleski). City Population. Pristupljeno 05.01.2024.
3. 1 2 3  „*Historia*" (portugalski). Prefeitura Municipal Portel'. Pristupljeno 05.01.2024.

Vanjske veze
------------

***Portel, Pará*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Prefeitura Municipal Portel* (službene stranice) ()
### Biografija

Stelvio Meštrović, rođen 20 juna 1948 u Zadru, bivša Jugoslavija, danas Republika Hrvatska, od roditelja Italijana.
Svestrani intelektualac: pisac, muzikolog, pesnik i literarni kritičar.

Meštrović je uticajan muzički kritičar kasnog baroka, a posebno Antonija Salijerija ( zahvaljujući njegovom zalaganju 2000 godine je postavljena spomen ploča na fasadi zgrade, u ulici Goettweihergasse br.1, u kojoj je kompozitor iz Lenjana živeo preko trideset godina), Andrea Lukezija, Antona Dijabelija, Pjetra Alesandra Guljelma, Baldasara Galupija.

Meštrocvićevom zaslugom danas Mala scena pozorišta *Đuzepe Verdi* iz Trsta nosi ime dirigenta i kompozitora Viktora De Sabate. Dela Stelvija Meštrovića prevedena su na mnoge jezike. Pisac je uvršćen u razne antologije: italijanske, austrijske, nemačke, španske, albanske i bugarske.

Mnoge njegove lirske pesme, prevedene na nemački, godinama su objavljivane u bečkom časopisu LOG, pod pokroviteljstvom UNESKO-a.

Njegov prvi roman *Suor Franziska* osvojio je nagradu Vjaređo-Farabolina 1992.

O njemu su pisala Stampa, Republika, Tireno, Nacione, Viner Cajtung, Arena, Baso Adiđe i mnogi italijanski i strani dnevni listovi.

Meštrović je uvršćen u Dicionoar (Dizionoir -rečnik imena krimi pisaca), koji je izdao Delos Books, a priredio Mauro Smoković i Karlo Lukareli.

### Dela

* *Moja poslednja mesečina* (Poezije, Italija, 1974)
* *Most-die Bruecke (Poezije, Italija, 1979, ISBN 3-88325-378-2)*
* *Suor Franciska* (Roman, Italija, 1992)
* *Dnevnik Lučide Mansi* (Roman, Italija, 1995)
* *Antonio Dijabeli, mirni genije* (Esej, 2001)
* *Beleške iz muzičke arheologije* (esej, Italija 2002,ISBN 88-8251-136-7)
* *Venecija, crvena od krvi*, (Roman kriminalistički, Italija, 2004,ISBN 978-88-7758-555-2 Uneseni ISBN nije važeći.)
* *V.A.Mocart, Kaljostro u muzici* ( Esej, Italija, 2006 ISBN 978-88-89421-36-3 Uneseni ISBN nije važeći.)
* *Zločin u kući Goldoni* (Kriminalistički roman, Italija, 2007 ISBN 978-88-95078-53-3)
* *Jaelov sindrom*(Kriminalistički roman, Italija, 2009 ISBN 978-88-6096-421-2)

Ostala dela online:

* Poezije Arhivirano 2008-10-29 na Wayback Machine-u
* Priče Arhivirano 2011-06-30 na Wayback Machine-u
* Muzika
**Salvaterra** je naselje od 10,190 i općina od 24,392 stanovnika. na sjeveru Brazila u Saveznoj državi Pará.

Geografske karakteristike
-------------------------

Salvaterra se nalazi u Delti Amazone na jugozapadu otoka Marajó, na južnoj obali estuarija Rijeke Paracauari u Zaljev Marajó. 
Prekoputa estuarija nalazi se grad Soure, od svog administrativnog centra Beléma udaljena je oko 64 km zračne linije .

Historija
---------

Prvi evropski kolonisti koji su došli u taj kraj plemena Sacaca (potomaka Arawaka) u 18. vijeku bili su jezuitskih fratri.
Salvaterra je sve do 1961. bila selo u Općini Soure, tad je toliko narasla da je zakonom br. 2460 proglašena općinom.

Danas je poznata kao najveći proizvođač ananasa u Državi Pará, koji se uzgaja na 443 hektara i kao izletište građana Beléma sa kojim je povezana trajektom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Salvaterra Municipality in North Region" (engleski). City Population. Pristupljeno 27.12.2023.
2. 1 2  „Salvaterra in Salvaterra (Pará)" (engleski). City Population. Pristupljeno 27.12.2023.
3. 1 2 3  „*História*" (portugalski). Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística. Pristupljeno 26.12.2023.

Vanjske veze
------------

***Salvaterra, Pará*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Camara Municipal Salvaterra* ()
**Stevan Adamović** (Novi Sad, 25. 12. 1870 – Novi Sad, 10. 8. 1945), jugoslavenski odvjetnik, političar i gradonačelnik Novog Sada u periodu od 1918 do 1920 godine.

Biografija
----------

Dr. Stevan Adamović je rođen 25. 12. 1870 godine u Novom Sadu. Gimnaziju je pohađao u rodnom gradu, a fakultet u Debrecenu i Budimpešti, gde je 1891 stekao akademsko zvanje doktora prava. Do punoletstva, do 24 godine, radio je u sudstvu. 1894 godine, dr. Adamović je u Novom Sadu otvorio advokatsku kancelariju koju je uspešno vodio do smrti sa sinovima Fedorom i Aleksandrom. Najviše se bavio građanskim pravom. Od 1906 do 1910 bio je narodni zastupnik u peštanskom saboru. Od 1911 bio je poslanik u hrvatskom saboru u Zagrebu. Nalazio se u najužem krugu osnivača Advokatske komore u Novom Sadu, čiji je predsednik bio punih dvadeset godina od 1921 do 1941. Kao političar delovao na strani mađarske liberalne građanske opozicije. Posle Prvog svjetskog rata, 1918, bio je biran za poslanika Velike narodne skupštine Vojvodine i postao gradonačelnik Novog Sada s pravima velikog župana. Tu dužnost je obnašao od 1918 do 1920. Više puta je dobijao mandat gradskog odbornika. Također je bio predsjednik i član uprava mnogih različitih poduzeća i ustanova na teritoriju Kraljevine Jugoslavije. 1926 godine, dr. Adamović je uvršten u knjigu "Zbirka portreta i biografija znamenitih ljudi Kraljevstva Srba, Hrvata i Slovenaca".

Literatura
----------

* Miodrag Savkovitch, Emerih Mike (1926). *Zbirka portreta i biografija znamenitih ljudi Kraljevstva Srba, Hrvata i Slovenaca*, Vienna: Union - Stephen A. Schwarzman Building / Slavic and Baltic Division.
Britanija u 5. vijeku u periodu između kraja rimske vlasti na Britaniji i anglosaskog naseljavanja na Britaniji. Crveno su britska područja, zeleno su goidelička područja, a plavim su označena piktska područja.
***Historia Brittonum*** ili ***Historija Brita***, je historijski tekst o domorodačkim Britima sastavljen oko godine 830. koji se do današnjih dana sačuvao u nekoliko redakcija. Napisan je za vrijeme anglosaske vlasti, točnije oko 828. godine ili malo kasnije. Tekst se do danas očuvao u nekoliko redakcija u rukopisima od 11. vijeka i poslije. Djelo nije u potpunosti utemeljeno na stvarnim događajima, nego sadrži i legende. Ipak je i kao takvo poslužilo za izvor o historiji Walesa i Engleske, budući da nije bilo dovoljno drugih izvora.

Autorstvo se obično pripisuje velškom redovniku Neniju, budući da je predgovor napisan u njegovi ime u određenim rukopisima. Novija istraživanja (Dumville, 1985.) odbacuju Nenijev predgovor kao krivotvorinu iz kasnijih razdoblja te navodi argumente u pravcu toga da je ovo djelo kompilacija nepoznatih autora. (Vidi autorstvo i datiranje Historie Brittonum). Konkretno, smatra se da je taj navodni Nenijev predgovor dodatak iz 10. vijeka.

Izvori
------

1. ↑  J. A. Giles (prevoditelj), *Nennius: The History of the Britons*, in *Six Old English Chronicles* (1847) Arhivirano 2009-07-27 na Wayback Machine-u
2. ↑  Koch, John Thomas (2006) (preview), Celtic culture: a historical encyclopedia, ABC-CLIO, pp. 925-, ISBN 978-1-85109-440-0, str.927. "Dumville has argued that the Nennian Prologue is a later forgery.. the work should therefore be treated as anonymous"
3. ↑  Mackillop, Dict. Celt. Myth.str.267. "Formerly ascribed to one Nennius, *Historia* is now, seen, thanks to the work of David Dumville, to be a compilation.."
4. ↑  Primjerice David Dumville, citiran na  Arhivirano 2008-09-07 na Wayback Machine-u (poveznica nije više aktivna)

Eksterni linkovi
----------------

* Keith Fitzpatrick-Matthews’s reconstructed original text
* *Historia Brittonum* in English Arhivirano 2009-07-27 na Wayback Machine-u
* *Historia Brittonum* in Latin
* Vortigern Studies, Robert Vermaat
* *The Wonders of Britain*: The *de mirabilibus britanniae* section, with details Arhivirano 2020-11-04 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 186334807
* LCCN: n85345574
* GND: 7524210-2
* SUDOC: 030631319
* BNF: cb137415456 (podaci)

 |
**Stijepo Đurđević** (Dubrovnik, 1579. – Dubrovnik, 1632.), hrvatski barokni pjesnik.

Rodom je iz ugledne dubrovačke vlastelinske obitelji. Često je bio osuđivan zbog raznih prijestupa, uglavnom fizičkih sukoba. Već s 15 godina doveden je pred sud. 1606. godine osumnjičen je za ubojstvo. Pet godina poslije osuđen je na progonstvo u trajanju od 4 godine, zbog pomaganja dvojici zatvorenika koji su pokušali podići ustanak protiv Turaka.

Progonstvo je proveo u Napulju, a vjeruje se da je bio i u Španjolskoj. Vlastelinski položaj omogućio mu je brz napredak na društvenoj ljestvici čim se vratio u Dubrovnik 1619. godine. Ušao je u Veliko vijeće.

Oženio se 1631. godine. Dobio je sina koji mu je brzo umro, a za njim uskoro i sami Stijepo Đurđević.

Njegovo komični spjev *Derviš* parodija je na petrarkističko pjesništvo. Smatra se jednim od najboljih djela starije hrvatske književnosti.

Izvori
------

* Marko Dragić: Književnost katoličke obnove i prvoga prosvjetiteljstva (hrvatska barokna književnost) Arhivirano 2011-12-18 na Wayback Machine-u, fakultetski priručnik, Split, 2006. ISBN 978-953-7395-02-5



|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 9401167807400718130008
* GND: 1052025242

 |
***Mission: Impossible*** je američka televizijska serija koja prati rad ekipe američkih vladinih agenata poznatijih kao *Jedinica za nemoguće misije* (JNM). Serija je rimejk serije iz 1966. godine i nosi isti naziv. Jedini glumac iz originalne serije koji se vratio kao član stalne posteve je Peter Graves, koji je igrao Džejmsa Felpsa, iako su se još dva člana iz originalne serije (Greg Morris i Lynda Day George) vratili kao epizodni. Jedini član stalne postave (koji se nije video) se vratio u svakoj epizodi kao "Glas na traci" (u seriji, "Glas na disku") je Bob Johnson.

Pregled
-------

Serija, koju je osmislio producent Bruce Geller, pratila je rad Impossible Mission Force (doslovno Odred za nemoguće misije) - tima tajnih agenata vlade SAD koji je obavljao najdelikatnije i najopasnije misije. Karakteristika serije je bila u tome da članovi tima nisu bili stalni, odnosno postojao je tek vođa koji je za svaku misiju okupljao članove čiji bi talent, odnosno specijalnost odgovarao njenoj prirodi. Misije su se obično ticale nastojanja da se spriječe planovi hladnoratovskih protivnika SAD i svakojakih korumpiranih diktatora u Trećem svijetu, ali su u kasnijim sezonama mete IMF-a postali pripadnici organiziranog kriminala.

Originalna lumačka postava
--------------------------

*Po redoslijedu pojavljivanja u seriji:*

| Glumac | Lik | Sezone |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| Steven Hill | Danijel Brigs | **Glavni** |  |
| Barbara Bain | Sinamon Karter | **Glavni** |  |
| Greg Morris | Barnard "Barni" Kolije | **Glavni** |
| Peter Lupus | Vilijam "Vili" Armitejdž | **Glavni** |
| Peter Graves | DŽejms Felps |  | **Glavni** |
| Martin Landau | Rolin Hend | Epizodni | **Glavni** |  |
| Leonard Nimoy | Paris |  | **Glavni** |  |
| Lesley Ann Warren | Dejna Lambert |  | **Glavni** |  |
| Sam Elliott | Dr. Daglas Robert |  | **Glavni** | Epizodni |  |
| Lynda Day George | Lisa Kejsi |  | **Glavni** |

* Bob Johnson kao Glas na traci (van špice, samo glas; sve sezone)

*Napomena:* Glumačka postava se značajno mijenjala kroz sedam godina snimanja, pa se svi gore navedeni likovi nisu pojavljivali istovremeno, a čak ni redovni članovi glumačke postave nisu nastupali u svakoj epizodi, a što je ovisilo o misiji. Najpostojaniji članovi postave su bili Morris i Lupus koji su nastupali u svim sezonama, a Graves je nastupao u svakoj sezoni osim prve. U Sezoni 4 nije bilo redovne ženske uloge, nego su se koristile različite glumice (najčešće Lee Meriwether koja je u šest epizoda glumila "Tracey"). Lik agentice Casey, pak, nije dobio ime sve dok se nije pojavila u drugoj seriji, kada je nazvana Lisa.

Nova glumačka postava
---------------------

| GLumac | Lik | Sezone |
| --- | --- | --- |
| 1 | 2 |
| Peter Graves | DŽejms Felps | **Glavni** |
| Thaao Penghlis | Nikolas Blek | **Glavni** |
| Tony Hamilton | Maks Hart | **Glavni** |
| Phil Morris | Grant Kolije | **Glavni** |
| Terry Markwell | Kejsi Rendal | **Glavni** |  |
| Jane Badler | Šenon Rid | **Glavni** |
**Stevan Pešić** (Donji Kovilj, 1939 - Beograd, 1994) je bio srpski i jugoslovenski pisac i pesnik. Posebno je poznat po svojim putopisima sa Nepala, Tibeta i Šri Lanke.

Život
-----

Stevan Pešić je rođen 1936. godine u Kovilju, gde je završio osnovnu školu, a u Sremskim Karlovcima gimnaziju. Živeo je i stvarao u Beogradu, kao slobodan umetnik. 1965. godine mu je objavljenja prva zbirka poezije pod naslovom Mesečeva enciklopedija.

Proputovao je mnoge zemlje, a najviše vremena je proveo na Tibetu, u Indiji, Nepalu, Sri Lanki. Posebno je poznat po svojim poetičnim putopisima sa Nepala i Šri Lanke (Katmandu 1982, Svetlo ostrvo 1984.), u kojima iznosi i izbiljne filozofske misli.

> U kosmosu postoji radost kao sila, energija. Nije stvaralačka, ali daje smisao stvaranju; nije joj uzrok ni postojanje sveta, jer su joj život i smrt jednaki. Kod životinja i bilja je česta, kod ljudi je izuzetna milost.
> 
> – *Svetlo ostrvo*

Stevan Pešić je jedan od legata Gradske biblioteke Novog Sada. Njegova majka Darinka poklonila je 1988. godine novosadskoj biblioteci veliki broj knjiga iz njegove lične biblioteke, od kojih mnoge imaju posvete i potpise autora.

Iako je za života objavio više knjiga, umro je u nemaštini 1994. godine u Beogradu.

Dela
----

Pešić je uglavnom pisao romane, putopise, poeziju, drame i dela za decu.

### Knjige

* Mesečeva enciklopedija, 1965, zbirka poezije :)
* Katmandu, 1982, putopis
* Svetlo ostrvo, 1984, putopis
* Sarat i Vipuli, 1984, roman
* Tibetanci, 1988, roman
* Put u Radžastan
* Velika knjiga ili knjiga o Kovilju
* Dopisivanje s Bogom, njegova poslednja zbirka pripovedaka

### Drame

* Krilate krave
* Lovačka priča
* Čudesni vinograd
* Plava ptica
* Kurir Jovica
* Omer i Merima
* Tesla ili prilagođavanje anđela, koja se smatra "jednim od najlepših dramskih tekstova napisanih na našem jeziku".

### Drame za decu

* Guska na mesecu
* Grad sa zečjim ušima
* Kad je Dunav bio mlad

Nasleđe
-------

Gradska biblioteka Novog Sada i Savet Mesne zajednice Kovilj su 1995. godine ustanovili književnu nagradu "Stevan Pešić", za prozu, poeziju, esej, putopis i dramu. Njegova drama Nikola Tesla ili prilagođavanje anđela je već nekoliko sezona na repertoaru Narodnog pozorišta u Beogradu. Ulica u kojoj je odrastao u Kovilju sada nosi njegovo ime.

Napomene
--------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2008-12-09. Pristupljeno 2010-05-31.
2. ↑  O Svevanu Pešiću ukratko[*mrtav link*]
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2008-09-17. Pristupljeno 2010-05-31.
4. ↑

Vanjske veze
------------

* Stevan Pešić na IMDb-u
* O Svevanu Pešiću ukratko[*mrtav link*]
* Tesla ili prilagođavanje Anđela[*mrtav link*]
* Guska na mesecu[*mrtav link*]
***O Dragão da Maldade contra o Santo Guerreiro*** (sh. *Zmaj zla protiv Svetog ratnika*), poznatiji pod skraćenim naslovom ***Antonio das Mortes*** (sh. *Antonio smrti* ili *Antonio koji donosi smrt*) je brazilski igrani film snimljen 1969. godine u režiji Glaubera Roche. Predstavlja svojevrsni prednastavak Rochinog filma *Deus e o Diabo na Terra do Sol*. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Maurício do Valle, *jagunço*, profesionalni ubica specijaliziran za likvidacije *cangaceirosa*, odmetnika u sertaosima, sušnim oblastima sjeveroistočnog Brazila, a koga moćnici grada Jardim de Piranhas angažiraju da ukloni prijetnju koju predstavlja Coirana (čiji lik tumači Lorival Pariz), karizmatski vođa seoskih mistika koji štuju Svetog Jurja. Radnja prikazuje kako Antonio obavi zadatak, ali istovremeno shvati kako je Coirianin motiv bila društvena pravda, te se priključi njegovim sljedbenicima i od bivših poslodavaca traži da siromašnim seljacima predaju hranu, a što ga dovede u sukob sa donedavnim kolegama i masovnog krvoprolića. Iako je Rocha u filmu često koristio katoličku ikonografiju, mnogi su kritičari u njemu pronašli aktualni politički sadržaj ljevičarske orijentaciju, odnosno u protagonistu prepoznali svojevrsni odraz Che Guevare. Rocha je, velikim dijelom i zbog toga, osvojio nagradu na režiju na Kanskom festivalu, ali je sam film naknadno imao određenih problema sa distribucijom u zemljama gdje su na vlasti bili desničari.

Uloge
-----

* Maurício do Valle.... Antônio das Mortes
* Odete Lara.... Laura
* Othon Bastos.... Profesor
* Hugo Carvana.... Mattos
* Jofre Soares.... Coronel Horácio
* Lorival Pariz.... Coirana
* Rosa Maria Penna.... Santa Bárbara
* Emmanuel Cavalcanti.... Padre
* Vinícius Salvatori.... Mata Vaca
* Santi Scaldaferri....Batista
* Mário Gusmão....Antão
* Conceição Senna....Garçonete

Vanjske veze
------------

* *Antonio das Mortes* na sajtu IMDb
* *Antonio das Mortes* na AllMovie-u ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Glauber Rocha |
| --- |
| 
* *Barravento* (1962)
* *Deus e o Diabo na Terra do Sol* (1964)
* *Entranced Earth* (1967)
* *Antonio das Mortes* (1969)
* *Cabezas cortadas* (1970)
* *The Seven Headed Lion* (1970)
* *Câncer* (1972)
* *Claro* (1975)
* *The Age of the Earth* (1980)

 |
**Stjepan Andrašić** (Vrbovo, 17. kolovoza 1941.) hrvatski je novinar i nakladnik koji radi u Zagrebu.

Životopis
---------

Diplomirao je na Šumarskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. Za studija surađivao u *Studentskom listu*.

U stalni radni odnos u *Večernjem listu* stupio je 1. siječnja 1971. godine. U tim novinama radio je redom na ovim poslovima: novinar suradnik u gradskoj rubrici, pa unutrašnjopolitičkoj rubrici, urednik noćnog izdanja, unutrašnjopolitičke rubrike, pomoćnik, pa zamjenik glavnog urednika. Glavi i odgovorni urednik *Večernjeg lista* bio je 1983.-1990.

Osnovao 1990. nakladničko poduzeće *Masmedia* koje je objavilo blizu 1000 izvornih i reprinta poslovnih i stručnih knjiga, te 80 CD-a stručnog i znanstvenog sadržaja. Osnovao je s njemačkim velikim nakladnikom stručne časopise: *Graditelj*, *CRO-Turizam*, *Instalater*, *Automobil Service*, *Elektro*, *Trgovina* i *Beauty Forum*. Kupio je 2004. od EPH list *Dnevnik*, koji je 2005. preimenovao u Poslovni Dnevnik , a 2006. je pokrenuo istoimeni portal  (prodane zatim poduzeću *24sata* d.o.o.), te mjesečni magazin *Investitor*.

Bibliografija
-------------

* *Zagreb*, vodič (suautor, Zagreb: Masmedia, 1998.)

Nagrade
-------

* Godišnja nagrada DNH, za 1988./1989. godinu

Izvori
------

1. ↑  Petar Požar, *Leksikon povijesti novinarstva i publicistike*, Split: PP, 2001, str. 26
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2012-10-19. Pristupljeno 2014-07-26.
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2014-01-07. Pristupljeno 2014-07-26.
4. ↑

Vanjske poveznice
-----------------



|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Stjepan Andrašić** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |