recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Oliver James "O. J." Seraphin** (Roseau, 2. august 1943. -), također poznat kao **Oliver James Seraphine**) je bivši dominički političar poznat po tome što je bio premijer Dominike od 25. juna 1979. do 21. jula 1980.

Prije dolaska na vlast bio je ministar komunikacija, javnih radova i građevine, a potom ministar poljoprivrede u vladi Patricka Johna. Kada je u junu 1979. došlo do nereda i demonstracija ispred sjedišta parlamenta, Seraphin je podnio ostavku, a potom je isto učinio i John. Nekoliko dana kasnije je na poziv "Odbora javnog spasa" prihvatio ponudu da formira novu vladu. Nekoliko mjeseci kasnije, u augustu 1979. godine, Dominiku je pogodio uragan David s katastrofalnim posljedicama. Seraphin je nakon toga putovao širom svijeta pokušavajući dobiti financijsku pomoć za obnovu infrastrukture. Godinu dana kasnije su održani izbori na kome je pobijedila Dominička stranka slobode, a Seraphinova Demokratska laburistička partija je nakon toga postepeno nestala s političke scene. Seraphin se nakon toga posvetio biznisu, uglavnom turizmu.

Izvori
------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Patrick John**  |  **Premijer Dominike** 25. jun 1979—21. jul 1980 | Slijedi: **Eugenia Charles**  |

| * p
* r
* u
Šefovi vlade Dominike |
| --- |
| (*Glavni ministri 1960-1967*) Baron • LeBlanc • (*Premijeri 1967-1978*) LeBlanc • John • (*Premijeri 1978–*) John • Seraphin • E. Charles • James • Douglas • P. Charles • Skerrit | Flag of Dominica |
Dijelovi repnih površina
Repne površine Boeinga 747
**Repne površine** su pojam koji u avijaciji označuje repni dio aviona. Uloga repnih površina je da stvore uravnotežavajuće momente oko težišta aviona i da omoguće upravljanje. Repne površine dijele se na horizontalne i vertikalne. 
Poprečni presjek repnih površina uvijek je simetričan aeroprofil. Sila koja se javlja pri pokretanju komandi repnih površina izaziva promjenu položaja aviona u prostoru.

Horizontalne repne površine
---------------------------

Pored uzdužne stabilnosti, horizontalne repne površine imaju i zadatak da u letu stvore potrebni moment oko poprečne osi aviona, a u cilju promjene položaja u prostoru. Prema položaju postavljanja horizontalnih repnih površina u odnosu na trup, one mogu biti: niske, srednje i visoke ugradnje. Horizontalne repne površine, mogu se izrađivati iz dvije polovice ili iz jednog komada. Što će biti primijenjeno zavisi od mjesta ugradnje u trup i međuodnosa s repnim površinama. 
Konstrukcijski su slični konstrukciji krila. Osnovni dijelovi horizontalnih repnih površina su: horizontalni stabilizator, kormilo visine i trimer.

Vertikalne repne površine
-------------------------

Zadatak ovih površina je stvoriti moment oko vertikalne osi aviona, a posljedica tog stvorenog momenta je promjena smjera leta. Upravljanje se vrši preko nožnih pedala koje se nalaze u kabini pilota. Konstrukcijski su slični konstrukciji krila. Osnovni dijelovi vertikalne repne površine su: vertikalni stabilizator, kormilo smjera i trimer.

***Repne površine aviona*** na Wikimedijinoj ostavi
Koordinate: 44°51′37″N, 13°49′41″E

**Mornaričko groblje u Puli** (njem. *K.u.k Marinefriedhof*) je spomen groblje koje se nalazi na Stoji, smješteno nadomak predivne uvale Valkane, omiljenim šetalištem Puljana. Jedno je od najvećih vojnih groblja u Europi.

Ovo austrougarsko groblje otvoreno je 1862. godine, a za njegovo je uređenje Ministarstvo mornarice kupilo četiri tisuće četvornih metara zemlje. Danas se groblje rasprostire na više od 22 tisuće četvornih metara, a na njemu je prema dostupnim podacima pokopano oko 150.000 ljudi. 

Šetnja kroz Mornaričko groblje zasigurno je šetnja kroz predivan park, jer groblje je uređeno i obnovljeno 1990. godine uz pomoć austrijskog Crnog križa i Njemačkog narodnog saveza za brigu o ratnim grobovima. No, šetnja Mornaričkim grobljem šetnja je i kroz puljsku povijest. Naime, na ovom je groblju pokopano i 12 austrougarskih i jedan turski admiral, pokopano je i tristotinjak talijanskih i njemačkih vojnika, pokopane su i žrtve brodske nesreće Baron Gautsch te posade bojnih brodova Szent Istvan i Viribus Unitis. Groblje je uvršteno u popis spomenika pod zaštitom Haaške konvencije.

Spomen-ploča poginulima na talijanskoj krstarici Cesareu Rossarolu.
Zahvaljujući akciji i poduzetnosti austrijskog Crnog križa koji se brine o brojnim vojnim grobljima na prostoru negdašnjega carstva, u obnovu i uređenje Mornaričkog groblja u Puli uloženo je dva milijuna maraka. To je groblje postalo svojevrsni most austrijsko-hrvatskog prijateljstva. U povodu završetka njegove obnove 3. svibnja 1997. u Domu hrvatskih branitelja (bivši *Mornarički kasino* koga su svojim prilozima sufinancirali austro-ugarski časnici), održan je nakon 1914. prvi mornarički bal.

Na vanjskom zidu crkvice sv. Nikole na Mornaričkom groblju nalazila se spomen-ploča Janku Vukoviću-Podkapelskom koji je po vlastitom odabiru potonuo zajedno sa zastavnim brodom SMS Viribus Unitis 1. studenog 1918. godine. Natpis na ploči glasio je: *ZUM ANDENKEN / an / Janko Vuković-Podkapelski / K.u.K. Linienschiffskapitän / Kommandant S.M.S. VIRIBUS UNITIS / der am 1. Nov. 1918. im Hafen von Pola den / Heldentod fand. / Die Witwe* (U SPOMEN / na / Janka Vukovića-Podkapelskog / c. i kr. linijskog kapetana / zapovjednika S.M.S. VIRIBUS UNITIS / 1. studenog 1918. u puljskoj luci / dočekao herojsku smrt. / Udovica). Danas se spomen-ploča nalazi u Vojnom muzeju u Beču, dok je u Puli postavljena replika u mramoru nepotpunog sadržaja s izvorne ploče. Ovdje treba zamijetiti kako je na spomen-ploči naveden čin linijskog kapetana, iako je Podkapelski poginuo s činom kontraadmirala kojeg mu je u ime Narodnog vijeća SHS dodijelio Ante Tresić Pavičić, no Jankova udovica taj čin nikad nije priznala.

Više informacija
----------------

* Austrougarska ratna mornarica
* Mornarička crkva u Puli
* Pula

***Mornaričko groblje u Puli*** na Wikimedijinoj ostavi
**Okrug Ofali** (engl. , ir. *Contae Uíbh Fhailí*) je jedan od 32 istorijska okruga na ostrvu Irskoj, smešten u njegovom središnjem delu, u pokrajini Lenster.

Danas je okrug Ofali jedan od 26 zvaničnih okruga Republike Irske, kao osnovnih upravnih jedinica u državi. Sedište okruga je grad Talamor.

Položaj i granice okruga
------------------------

Okrug Ofali se nalazi u središnjem delu irskog ostrva i Republike Irske i graniči se sa:

* sever: okrug Vestmid,
* severoistok: okrug Mid,
* istok: okrug Kilder,
* jug: okrug Liš,
* jugozapad: okrug Tiperari,
* zapad: okrug Golvej,
* severozapad: okrug Roskomon.

Prirodni uslovi
---------------

Ofali je po prostranstvu jedan od srednjih irskih okruga - zauzima 18. mesto među 32 okruga.

**Reljef:** Veći deo okruga Ofali je ravničarsko-brežuljkasti, 60-100 metara nadmorske visine, posebno u sredini i na severu. Na krajnje jugu je okrug planinski. Tu se nalazi planina je Sliv Blum, visine do 527 metara.

**Klima** Klima u okrugu Ofaliju je umereno kontinentalna sa izrazitim uticajem Atlantika i Golfske struje. Stoga grad odlikuje blaga i veoma promenljiva klima.

**Vode**: Najvažnija reka u okrugu Ofaliju je reka Šenon, najduža na irskom ostrvu. Od nje ka istoku je prokopan tzv. Veliki kanal, koji značajnom dužnom prolazi kroz okrug Ofali. U okrugu postoji niz močvara, od kojih je veoma poznata Alenova močvara. U okrugu nema jezera, što retkost za Irsku.

Stanovništvo
------------

Grad Talamor, sedište okruga
Po podacima sa Popisa 2011. godine na području okruga Ofali živelo je preko 75 hiljada stanovnika, većinom etničkih Iraca. Ovo je gotovo dvostruko manje nego na Popisu 1841. godine, pre Irske gladi i velikog iseljavanja Iraca u Ameriku. Međutim, poslednje tri decenije broj stanovnika okruga raste po stopi od blizu 1% godišnje.

**Gustina naseljenosti** - Okrug Ofali ima gustinu naseljenosti od oko 38 st./km², što je značajno manje od državnog proseka (oko 60 st./km²). Ceo okrug je približno jednako naseljen.

**Jezik**: U celom okrugu se ravnopravno koriste engleski i irski jezik.

Povezano
--------

* Irski okruzi
* Talamor

Eksterni linkovi
----------------

***Offaly (grofovija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.offaly.ie Zvanična stranica Okruga Ofali

| * p
* r
* u
Grofovije Irske |
| --- |
| Grofovije poredane prema pokrajinama |
| Connacht | 

Galway (Galway City) **•** 
Leitrim **•** 
Mayo **•** 
Roscommon **•** 
Sligo
 |  |
| Munster | 
Clare **•** 
Cork (Cork City) **•** 
Kerry •
Limerick (Limerick City) **•** 
*Tipperary* (North Tipperary **·**  South Tipperary) **•** 
Waterford (Waterford City)
 |
| Leinster | 

Carlow **•** 
*Dublin* (Dublin City **·**  Dun Laoghaire-Rathdown **·**  Fingal **·**  South Dublin) **•** 
Kildare **•** 
Kilkenny **•** 
Laois **•** 
Longford **•** 
Louth **•** 
Meath **•** 
Offaly **•** 
Westmeath **•** 
Wexford **•** 
Wicklow
 |
| Ulster | 

*Antrim*† **•** 
*Armagh*† **•** 
Cavan **•** 
*Fermanagh*† **•** 
*Londonderry*† **•** 
Donegal **•** 
*Down*† **•** 
Monaghan **•** 
*Tyrone*†
 |
| *kurziv* označava ne-administrativne grofovije. Zagrade označavaju istoimene gradove i netradicionalne grofovije. † označava grofovije Sjeverne Irske |
**Repetitor** je beogradska rokenrol grupa nastala 2005. godine. Smatraju se predstavnicima Nove srpske scene.

Biografija
----------

Grupa je nastala u zimu 2005. godine pridruživanjem Ana-Marije Cupin(bas, glas), Mileni Milutinović (bubnjevi) i Borisu Vlastelici (gitara, glas) koji su već neko vreme svirali zajedno. Repetitor od početka 2006. godine nastupa po Beogradu a kasnije i po ostalim većim gradovima u Srbiji i sa grupama Partibrejkers, Kanda, Kodža i Nebojša, Jarboli, Dža ili bu, Obojeni program.

Prvi studijski snimak grupe, singl „Ja", koji je objavljen na kompilaciji Jutro će promeniti sve?, proveo je pet nedelja na prvom mestu liste domaćih singlova Radija B92. Repetitor učestvuju sa tri pesme i na kompilaciji Zdravo, zdravo, zdravo (Kultur Akt, 2008), na kojoj je predstavljeno pet tada novih bendova iz Beograda.

Njihov debi album „Sve što vidim je prvi put" snimljen je 2008. godine u studiju producentske kuće  u Beogradu i početkom maja u Puli (studio Partyzan). Album sadrži 13 pesama, producent je Boris Mladenović (član grupa: Jarboli, Neočekivana sila koja se iznenada pojavljuje i rešava stvar, Veliki prezir, Dvojac bez kormilara).

Nagrade
-------

Bend je 2007. godine na festivalu Art&Music u Puli osvojio prvo mesto glasovima žirija i publike.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2009-04-21. Pristupljeno 2011-04-26.

Vidi još
--------

* Zgrada BIGZ-a
* Nova srpska scena

Spoljašnje veze
---------------

* Repetitor na sajtu *Odličnog hrčka* Arhivirano 2009-04-06 na Wayback Machine-u (`sh`)
* Repetitor na sajtu  (`en`)
* Repetitor na sajut  (`en`)
* Repetitor na sajtu  (`en`)
* Intervju na sajtu *Popboks* Arhivirano 2008-09-13 na Wayback Machine-u (`sh`)
* Recenzija albuma „Sve što vidim je prvi put" na *Popboksu* Arhivirano 2011-03-05 na Wayback Machine-u (`sh`)
Koordinate: 44°51′44.5″N, 13°50′7.5″E

Začelje i pročelje crkve danas.
Mornarička crkva Gospe od Mora izgrađena za mornare austro-ugarske ratne mornarice u Puli. Fotografija Aloisa Beera iz 1910. godine.
**Mornarička crkva u Puli** (njem. *Marinekirche*, tal. *Chiesa della Marina*; danas **crkva Gospe od Mora**) izgrađena je na brežuljku Sveti Polikarp u Puli krajem 19. stoljeća. Točnije, gradnja je počela 1891. a crkva je dovršena 1898. godine. Stil gradnje je mješavina neobizantizma i neoromantike, a svoj su biljeg na crkvi ostavili trojica arhitekta: Friedrich von Schmidt, Victor Lunz i Natale Tommasi. Potonji je bio iz okolice Trenta a 1890. projektirao je i zgradu Državne njemačke gimnazije u Puli (danas Arheološki muzej Istre) te župnu crkvu Sv. Agneze u Medulinu.

Crkva je cijela građena od naizmjeničnih redova bijelog istarskog kamena s Brijuna i rumenog mramora izvađenog u kamenolomima Oprtlja i Brtonigle. Bogatu vanjsku dekoraciju prati ništa manje bogata dekoracija crkvene unutrašnjosti. Uz crkvu je zvonik visok 28 metara rađen po projektu Tommasija. Vrh zvonika je ravan, a na njemu je brončani kip anđela raširenih krila, djelo prof. Raffaette iz Trenta. Krase ga i gornji red kvadrifora (4 otvora koja završavaju polulukovima) i donji red trifora. Zvonik skriva 5 zvona.

Na svečanoj je inauguraciji bio nazočan i car Franjo Josip iz čije je blagajne crkva financirana. Anegdota kazuje da je tijekom tog posjeta crkvi zagrebao o mramorni stup, na što su ga naravno prisutni (kako to već biva) zabrinuto pitali zar mu se ne sviđa crkva. Odgovor Franje Josipa bio je: "Provjeravam samo je li ispod zlato, s obzirom na to koliko je gradnja crkve koštala".

Više informacija
----------------

* Maximilian Daublebsky von Sterneck
* Mornaričko groblje u Puli
* Pula

Vanjske veze
------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Mornaričke crkve u Puli** |
**Tirmizi** (perz. ترمذی; rođen 824. - umro 892. godine u Termezu, Perzija) bio je perzijski muhadis i sakupljač hadisa.

Biografija
----------

Napisao je Tirmizijin Sunen (arap. جامع الترمذي) jednu od 6 najpriznatijih hadiskih zbirki. Smatra se petom po "jačini" u nizu od šest najpriznatijh.

Rođen je i umro u Bagi (na perz. "vrt"), predgrađu Termeza (današnji Uzbekistan) u plemenu Banu Sulajm. Već u dobi od dvadeset godina putovao je do Kufe, Basre i Hidžaza, tražeći znanje od Buharije, Muslima i Ebu Davuda.

Posljednje dvije godine svog života Tirmizi je bio slijep, rekao je da je njegovo sljepilo posljedica njegovog plača nad Buharijnom smrti. Tirmizi je pokopan u Sherobodu, 60 kilometara sjeverno od Termeza.

Djela
-----

Termizi je napisao 9 knjiga, od kojih su samo četiri sačuvane, najpoznatije su "Jāmi al-Ilal al-Kabir" i "Shamā’il" .

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 76600419
* LCCN: n81062199
* ISNI: 0000 0000 7846 6522
* GND: 118997599
* SELIBR: 33868
* SUDOC: 201070987
* BNF: cb15045493t (podaci)
* BNE: XX5453903
* CiNii: DA08224974

 |
**Rutilije Klaudije Namacijan** (druga polovica 4. vijeka - prva polovica 5. vijeka) bio je rimski velikodostojnik i pjesnik iz doba kasnog Carstva. Bio je rodom iz južne Galije, gdje je, prema mišljenju većine historičara, njegova porodica imala brojne posjede. Oko godine 412. je služio kao *magister officiorum* na dvoru zapadnorimskog cara Honorija, a 414. kao gradski prefekt Rima. Oko godine 416/417. se zaputio iz Rima u svoj rodni kraj kako bi pokušao spasiti svoja imanja od pustošenja Vizigota koji su u to vrijeme putovali na zapad prema Hispaniji. Svoje je putovanje opisao u pjesmi *De reditu suo*.

Pjesma se sastojala od dvije knjige, od koje je dio izgubljen. Ipak, sačuvani dijelovi pružaju ne samo vrijedan primjer kasne rimske književnosti, nego i dragocjen izvor podataka o tome kako su na dramatične događaje poput masovne provale barbara preko granica Carstva i vizigotske pljačke Rima reagirali pripadnici rimske aristokracije. Namacijan u svojem djelu odaje vlastita paganska uvjerenja, odnosno sugerira kako su nevolje u kojima se našlo Carstvo i njegovi podanici rezultat političke i kulturne dominacije kršćanstva koje smatra jednako tako "barbarskim" fenomenom poput hordi koje su tada pustošile Carstvo.

Eksterni linkovi
----------------

* Namatianus, Rutilius; J.Wight Duff; Arnold M. Duff (translators) (1935). „Loeb Classical Library: Volume II: Minor Latin Poets: de Reditu suo". LacusCurtius. str. ages 753–829. Pristupljeno 26. 07. 2008.  (`la`). Text with apparatus, English translation, introduction to Rutilius and the manuscripts, from the 1935 Loeb Classical Library edition.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Annius Eucharius Epiphanius** | ***Praefectus urbi* Rima**414 | Slijedi:**Caecina Decius Aginatius Albinus** |
**Pojatno** je naselje u Zaprešiću s približno 1160 stanovnika, koje je većinom smješteno uz glavnu ulicu Matije Gupca. Naselje je udaljeno 25 km od Zagreba, glavnog grada Hrvatske, i proteže se uz rijeku Krapinu.

Poštanski broj pripada uredu Zaprešić, broja 10290.

Zahvaljujući dobrim vezama sa Zagrebom, Zaprešićem, Krapinom te ostalim okolnim mjestima i vrlo bogatim sadržajima u okolici, stanovništvo se iz godine u godinu bilježi brojčani porast.

Uz osnovnu školu Pojatno, nalazi se i vrtić te stomatološka ambulanta.

Svake godine slavi se dan Pojatna na blagdan srca Isusova.

Do Pojatna je moguće doći javnim prijevozom iz Zagreba i Zaprešića, ZET-ovim autobusom iz Zaprešića ili vlakom HŽ-a iz Zagreba, te automobilom po Zagorskoj magistrali.

Udruge
------

U Pojatnu djeluje nekoliko udruga:

* Pojatno wireless (www.pojatnowireless.hr)
* Dobrovoljno vatrogasno društvo Pojatno
* Pjevački zbor Pojatno

Sport
-----

* Nogometni klub "Croatia"

Vanjske poveznice
-----------------

* Pojatno Arhivirano 2012-04-25 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Zaprešića |
| --- |
| Hruševec Kupljenski • Ivanec Bistranski • Jablanovec • Kupljenovo • Lužnica • Merenje • Pojatno • Šibice • Zaprešić |

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Pojatno** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Santa María la Antigua del Darién** bio je prvi španjolski grad na američkom kopnu kog su osnovali Núñez de Balboa i Martín Fernández de Enciso 1510. Iako je egzistirao samo nekih petnaestak godina bio je značajan kao baza iz kog su polazili u daljnja osvajanja najznačajniji konkvistadori tog vremena; Francisco Pizarro, Sebastián de Belalcázar, Diego de Almagro, Gonzalo Fernández de Oviedo i Pedro Arias De Ávila.

Santa María je bio laboratorij za daljnja osvajanja i pokoravanja domorodačkih indijanaca i osnivanje novih kolonija.

Karakteristike i historija
--------------------------

Arheološko nalazište nalazi se na sjeveru Kolumbijskog departmana Chocó, pored zapadne obale Zaljeva Urabá, na terenu Općine Unguía.

Santa María je bila izgubljena gotovo 500 godina, nakon više od 40 godina terenskih istraživanja, domaćih i inozemnih stručnjaka, talijanski antropolog Alberto Sarcina je uz pomoć kolega iz *Kolumbijskog instituta za antropologiju i historiju*, u periodu 2006.-2013. pronašao dovoljno artefakata za dokaz da se Santa Maria nalazila kod današnjeg sela Santuario u Općini Unguía.

Na svom vrhuncu to je bio grad od nekih 5,000 stanovnika, mješanog sastava - većinom Cueva indijanaca i nešto Španjolaca, mjesto sa crkvom, bolnicom, tržnicom, franjevačkim samostanom i zatvorom.

Nakon pet godina od osnivanja - 1515. kralj Fernando II od Aragona, smatrajući da bi Santa María mogla postati stabilan grad i odskočna daska za daljnju invaziju izdao je kapitulacije (dekret) kojima je uređena jurisdikcija tog grada-kolonije. Pored tog postavio je Pedra Ariasa De Ávilu, (zvanog Pedrarias) za novog guvernera kolonije *Castilla del Oro* i otpremio na put sa 2,000 novih kolonista.

Nakon dolaska sve je pošlo po zlu, jer je u nekoliko mjeseci pomrlo više od 600 Španjolaca. Toj nesreći pridružila se i netrpeljivost između novog i starog guvernera. 
Pedru Ariasu se izgleda Santa María, nije baš dopadala jer je Balboa u njoj imao puno simpatizera, zbog tog je odlučio osnovati novi grad Aclu, a Balbou poslati da istražuje pacifičku obalu Panamske prevlake.

Svađa je završila osudom Balboe na smrt, i odrubljivanjem glave 1519.
Na kraju je Pedro Arias 1519. odlučio da Santa Maríju preseli u današnji grad Ciudad Panamu.

Sudbina Santa Maríe je zapečaćena 1524. - pobunom indijanaca koji su spalili grad i pobili preostale Španjolce.

Povezano
--------

* Vasco Núñez de Balboa
* Acla

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*La primera ciudad de América redescubierta y convertida en Parque Arqueológico*" (španjolski). Semana. Pristupljeno 19. 01. 2023.
2. 1 2  „*Calles y casas de Santa María de la Antigua del Darién*" (španjolski). Instituto Colombiano de Antropología e Historia. Pristupljeno 16.1.2023.

Vanjske veze
------------

* *Parque Arqueológico Santa María la Antigua del Darién* (`es`)
* *Calles y casas de Santa María de la Antigua del Darién* (`es`)
Bista Pitaka, rimska kopija grčkog originala iz kasnoantičkog perioda, Louvre
**Pitak** (cca. 640-568. pne.) bio je starogrčki vojskovođa i državnik s otoka Lezbosa, poznat kao jedan od Sedam mudraca Grčke.

Pitak je bio na čelu vojske koja branila Mitilenu od atenske vojske na čelu s Frinontom. Pred samu bitku je Frinontu ponudio da se njih dvojica okušaju u dvoboju koji će odlučiti rat, te tako izbjegne nepotrebno krvoproliće. Frinont je pristao i Pitak ga je ubio mačem, nakon čega se atenska vojska povukla.

Zahvalni Mitilenjani su nakon toga Pitaka proglasili kraljem. Pitak je vladao sljedećih deset godina, a za koje vrijeme je imao običaj donositi zakone u stihovima. Geslo mu je bilo "Ne učini svom susjedu što ne bi htio da susjed učini tebi". 

Neki pisci spominju kako je imao sina Tireja koji je ubijen. Kada je ubica uhvaćen i doveden pred njega, Pitak ga je pustio rekavši da je "pomilovanje bolje od kazne". 

Pitak je nakon deset godina dobrovoljno napustio položaj. 

Antička tradicija mu pripisuje cijeli niz mudrih izreka kao što su "Znaj svoje mogučnosti" i "Oprostiti je bolje nego patiti".

V. također
----------

***Pitak*** na Wikimedijinoj ostavi
Trodimenzionalni prikaz Rocheove šupljine za dvojne zvijezde koje imaju odnos masa 1 : 2. L1, L2 i L3 su Lagrangeove točke. Tvar jedne zvijezde može strujati preko točke L1 na drugu zvijezdu.  .
**Rocheova šupljina** (prema francuskom matematičaru i astronomu Édouardu Rocheu) je prostor je oko zvijezde u sustavu dvojnih zvijezda u kojem je zvjezdana tvar gravitacijski vezana za pojedinu zvijezdu. U obliku je kapi koja je vrhom spojena na Rocheovu šupljinu druge zvijezde. Točka u kojoj se spajaju dvije Rocheove šupljine je unutarnja Lagrangeova točka i u njoj se poništavaju gravitacijske i plimne sile. Obujam Rocheove šupljine ovisi o masi zvijezda. Kada se tvar jedne zvijezde nađe izvan Rocheove šupljine (na primjer prilikom širenja crvenoga diva), ona struji prema drugoj zvijezdi (akrecijski disk). 

Oblik Rocheove šupljine ovisi o odnosu masa zvijezda i treba ga dobiti računski. Pa ipak približno se može pretpostaviti da je ona sfera ili kugla jednakog obujma. Približna jednakost za polumjer te kugle je:

{\displaystyle {\frac {r\_{1}}{A}}=0.38+0.2\log {\frac {M\_{1}}{M\_{2}}}}
za 
{\displaystyle 0.3<{\frac {M\_{1}}{M\_{2}}}<20}

i

{\displaystyle {\frac {r\_{1}}{A}}=0.46224\left({\frac {M\_{1}}{M\_{1}+M\_{2}}}\right)^{1/3}}
za 
{\displaystyle {\frac {M\_{1}}{M\_{2}}}<0.8}

gdje je: *A* - udaljenost između zvijezda, *r1* - polumjer zvijezde mase *m1*, *m1*- masa zvijezde za koju se računa polumjer *r1* i *M2* - masa druge zvijezde. Ova jednakost je točna unutar 2%. 

Još jednu približnu jednakost je dao astronom Peter Eggleton (1982.):

{\displaystyle {\frac {r\_{1}}{A}}={\frac {0.49q^{2/3}}{0.6q^{2/3}+\ln(1+q^{1/3})}}}
gdje je: *q = M1 / M2*. Ova jednakost slaže se s rezultatima opažanja unutar odstupanja od 1% za cijeli raspon *q*.

Izvori
------

1. ↑    www.hemel.waarnemen.com, 2014.
2. ↑   **Rocheova šupljina**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
3. ↑  Paczynski B. : "Evolutionary Processes in Close Binary Systems", journal=*Annual Review of Astronomy and Astrophysics 9*: 183–208. 1971.
4. ↑  Eggleton P. P.: "Approximations to the radii of Roche lobes", *The Astrophysical Journal", 1983.*
Pladanj sa salatom

|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Salata**. Za druga značenja, v. Zelena salata.* |

**Salata** je vrsta hrane, koja se obično jede kao prilog uz glavno jelo ili se rjeđe jede samostalno (npr. voćna salata). Salata se najčešće radi od sirovog povrća. Može se dodati tjestenina, kuhano meso, sir, majoneza, razni preljevi i slično. U pojedine salate dodaje se i voće, npr. jabuke narezane na kockice. Voćna salata je vrsta salate u kojoj su glavni sastojci razne vrste voća. 

Salata se najčešće začini s uljem i octom uz dodatak soli i papra te limunovog soka. Sezonske salate rade se od povrća koje je tipično za to doba godine. Salate imaju hranjivu vrijednost, sadrže vitamine i minerale. Većina se salata smatra dijetalnom hranom, jer sadrže malo kalorija, a veće količine vode i biljnih vlakana.

Vrste salata
------------

Glavna je podjela salata na ljetne i zimske.  Ljetne su salate: salata od svježih krastavaca, zelena salata, salata od rajčice, paprike i luka i sl. Zimske salate su: salata od kiselog zelja, salata od cikle, turšija, kiseli krastavci i sl.

Poznate salate su: zelena salata, voćna salata, francuska salata (kiseli krastavci, krumpir, mrkva, grašak, majoneza), šopska salata (paprika, feferoni, rajčica, krastavac, luk, svježi sir), ruska salata (mrkva, korijen peršina, korijen pastrnjaka, cvjetača, krumpir, grašak i majoneza), turšija, grah salata, salata od krumpira, salata od tune i dr.

Galerija
--------

* Voćna salataVoćna salata
* Grah salataGrah salata
* Ruska salataRuska salata
* Grčka salataGrčka salata
* Kineska salata s piletinomKineska salata s piletinom
* Šopska salataŠopska salata
* Salata od tune s rajčicamaSalata od tune s rajčicama
* Salata od krumpiraSalata od krumpira

Izvori
------

1. ↑  Veliki narodni kuvar, Narodna knjiga Beograd 1979.
**Pita Indijanci** (pl. Pitas), Pleme Coahuiltecan ili Tamaulipecan Indijanaca koje je u 18. stoljeću živjelo sjeverno i južno od Rio Grande u sjeveroistočnom Meksiku i SAD-u, Teksas. Podaci o njima su dosta oskudni. Kao lokacija spominje se 1727. Nuevo León blizu današnjeg Lampazosa na misiji Nuestra Señora de los Dolores de la Punta. Također ih je bilo i na misiji San Antonio de Valero kod San Antonia u Teksasu, koja je utemeljena 1718. i na misiji San Juan Bautista blizu Guerrera u sjeveroistočnoj Coahuili, gdje ih je nešto preostalo do 1783. Thomas N. Campbell drži da bi mogli biti identični plemenu Pitalac čiji je dom bio duž Rio Grande blizu modernog Lareda u Teksasu.

Literatura
----------

* Frederick Webb Hodge, ed. Handbook of American Indians North of Mexico (2 vols. Washington: GPO, 1907, 1910; rpt. New York: Pageant, 1959).
* J. R. Swanton, Linguistic Material from the Tribes of Southern Texas and Northeastern Mexico (Washington: Smithsonian Institution, 1940).
* Robert S. Weddle, San Juan Bautista: Gateway to Spanish Texas (Austin: University of Texas Press, 1968).
**Musa ibn Šakir** (perz. موسی بن شاکر), iranski naučnik i inženjer. Imao je tri sina, Muhameda, Ahmeda i Hasana, koji su bili izuzetno poznati te zbog toga u tradicionalnoj istorijskoj i naučnoj islamskoj literaturi spominju ih zajedno pod imenom *Benu Musa* (Musini sinovi). Oni su rođeni u Horezmu.

Musa ibn Šakir je bio blizak prijatelj abasidskog kalifa Mamuna. Koristeći svoj državni ugled u naučne svrhe, Musa je svoja astronomska istraživanja obavljao u Mamunovoj palati, nekada i na njegov zahtev. Zbog njihovog bliskog prijateljstva abasidski kalif je, nakon Musine smrti, odlučio da se lično stara o njegovoj maloletnoj deci i tako im je omogućio da se obrazuju u čuvenoj *Kući mudrosti*.

Musini sinovi su vrlo brzo napredovali, te su kasnije realizovali neke projekte od krucijalnog značaja za određena matematička istraživanja. U okviru jednog od takvih uspešnih projekata, otkrili su metodu validnog razmatranja trisekcije ugla. Shodno tome, oni su prezentovali način konstruisanja trećine datog, proizvoljnog ugla. Ta teorija je obrazložena u čuvenom delu *Marifatu masaha al-aškal al-basita va al-kurija* [Razmatranja o kvadraturi površinskih i sfernih figura], a obrazloženje između ostalog pokazuje da su se u svojim analizama sasvim argumentovano osvrtali na Arhimedove principe iz njegovih matematičkih traktata. Sa metodom Musinih sinova u trisekciji ugla na Zapadu su se upoznali tek pošto je njihovo delo prevedeno na latinski jezik. Jordan Nemorari, u XIII stoleću, svoje čuvene argumente o trisekciji ugla pruzeo je u velikoj meri iz rezultata njihovih istraživanja. Takođe, dela Leonarda Fibonačija (umro 1240) iz geometrije pisana su pod dominantnim uticajem prevedenih dela Musinih sinova.

Literatura
----------

* Ali Akbar Velajati (2016). *Istorija kulture i civilizacije islama i Irana* (Preveo s persijskog dr Muamer Halilović). Centar za religijske nauke „Kom". Beograd (str. 214-217.)
**Mpu Sindok**, prijestolno ime: **Sri Isyana Vikramadhammatunggadeva** (? - 947), bio je posljednji vladar drevnog javanskog Kraljevstva Medang iz dinastije Sanjaya, koji je vladao od oko 928. ili 929. pa do smrti. Mpu Sindok je prijestolnicu države premjestio iz Centralne na Istočnu Javu oko 929. što historičari tumače kao posljednicu erupcije vulkana Merapi i/li invazije države Srivijaya.

Nova prijestolnica je bila Watugaluh, na obalama rijeke Brantas, kraj suvremenog Regenstva Jombang. On je promijenio ime države iz Mataram u "Medang", iako se u književnim izvorima nastavio koristiti izraz "Mataram". Mpu je poznat i kao osnivač dinastije Isyana, a zbog čega se i stara/nova država nazivala "Isyana". Natpis (trenutno u indijskoj Kalkuti) opisuje sve Mpu Sindokove potomke do Airlangge u 11. vijeku.

Mpu Sindok je imao dvije kćeri - jedna, po imenu Sri Parameswari Dyah Kbi, najvjerojatnije je bila kćer Dyah Wawe, prethodnog kralja Matarama u Centralnoj Javi.

Umro je 947. godine, a naslijedila ga je kćer Sri Isyana Tunggawijaya.

Povezano
--------

* Kraljevstvo Mataram

Literatura
----------

1. ↑  Spuler, Bertold; F.R.C Bagley. *The Muslim world : a historical survey, Part 4*. Brill Archive. str. 252. ISBN 9004061967, 9789004061965.
2. ↑  Cœdès, George (1968). *The Indianized states of Southeast Asia*. University of Hawaii Press. ISBN 082480368X, 9780824803681.
**Tisovac** je naseljeno mjesto u Republici Hrvatskoj u općini Staro Petrovo Selo u Brodsko-posavskoj županiji.

O naselju
---------

U Tisovacu se nalazi kapela Svetog Blaža, naselje pripada župi sv. Antuna Padovanskoga iz Starog Petrovog Sela, dio je Novokapelačkog dekanata Požeške biskupije.

Zemljopis
---------

Tisovac se nalaze na južnim padinama Požeške gore, istočno od Nove Gradiške, 5 km sjeverno od Starog Petrovog Sela, susjedna naselja su Brđani i Gunjavci na zapadu, Vladisovo na istoku te Oštri Vrh i Godinjak na jugu.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Tisovac je imao 363 stanovnika. 

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Vanjske poveznice
-----------------

* O Tisovcu na službenim stranicama Općine Staro Petrovo Selo Arhivirano 2010-01-29 na Wayback Machine-u

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
2. ↑  Popis stanovništva Republik Hrvatske 2011. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Tisovac (Staro Petrovo Selo)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Staro Petrovo Selo |
| --- |
| Blažević Dol • Donji Crnogovci • Godinjak • Gornji Crnogovci • Komarnica • Laze • Oštri Vrh • Starci • Staro Petrovo Selo • Štivica • Tisovac • Vladisovo • Vrbova |
**Tiszavasvári** čita se *Tisavašvari* je grad na sjeveroistoku Mađarske od 12,840 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Szabolcs-Szatmár-Bereg.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tiszavasvári leži na kanalu Keletti, udaljen 27,8 km sjeverozapadno od županijskog
centra Nyíregyháze.

Historija
---------

Tiszavasvári je formiran 1940-ih spajanjem dva naselja *Tiszabűda* koji se nekad zvao samo Bűd i *Bűdszentmihálya* (koji se nekad zvao *Szentmihály*. Ime mu je službeno promjenjeno tek 1952.

Bűd je razoren za provale Mongola, pa je ponovno naseljen krajem 16. vijeka ukrajinskim Grkokatolicima.
Szentmihály je nastao oko 1440. kao feud porodice Báthory. 

Tiszavasvári je 1986. dobio status grada.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Rumunjska, Baia Mare
* Turska, Osmaniye
* Kina, Yichun
* Iran, Ardabil

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Szabolcs-Szatmár-Bereg" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 06. 2016.

Vanjske veze
------------

***Tiszavasvári*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Tiszavasvária* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Tit Flavije Klemens** (*Titus Flavius Clemens*, ? - 85), bio je rimski plemić i velikodostojnik rodom iz Flavijevske dinastije. Bio je pranećak osnivača dinastije, cara Vespazijana, odnosno rođak njegovih sinova i careva Tita i Domicijana. Djed mu je bio Vespazijanov brat Tit Flavije Sabin, koji je ubijen od Vespazijanovih protivnika u Godini četiri cara, a otac Tit Flavije Sabin koga je Domicijan dao pogubiti godine 82. Slično je završio i njegov brat Tit Flavije Sabin oko godine 85.

Klemens je, međutim, neko vrijeme uspijevao ostati u Domicijanovoj milosti. Bio je oženjen za Vespazijanovu unuku Flaviju Domicilu s kojom je imao dva sina - obojicu po imenu Tit Flavije, rođene 88. i 90. Njih dvojicu je Domicijan javno proglasio svojim nasljednicima.

Klemens je, međutim, godine 95. također postao žrtva Domicijanove paranoje, te je prema Svetoniju, uhapšen i pogubljen "bez ikakva vidljivog razloga" jer je Klemens bio "povučen i ničime se nije isticao". Kasije Dion, pak, navodi da je optužba protiv njega bila ateizam, a što je u tadašnje vrijeme podrazumijevalo "prihvaćanje jevrejskih običaja".

Na temelju tih navoda su se o Klemensu i njegovoj supruzi Flaviji Domicili kasnije stvorile jevrejske i kršćanske legende. Jevreji tvrde da se Klemens, upoznavši rabina Akivu ben Jozefa zajedno sa suprugom preobratio na judaizam, obrezao i uzeo ime Šalom. Kršćani, pak, vjeruju da ga je supruga preobratila na kršćanstvo, a neke tradicije ga čak identificiraju
kao papu Klementa I. U obje verzije su Klemens i Flavija smislili plan kako da spasu Jevreje, odnosno kršćane od masovnog pokolja koji je Domicijan planirao započeti zakonom izglasanim u Senatu; Klemens, koji je tada služio kao konzul, je izvršio samoubistvo kako bi izazvao dugotrajne izbore za novog konzula i tako stvorio vrijeme za "čudo"; ono je došlo u obliku zavjere koja je likvidirala Domicijana.

Klemensa Katolička i pravoslavna crkva slave kao sveca.

Literatura
----------

* Grätz, Die, Jüdischen Proselyten im, Römerreiche, pp. 28 et seq.
* idem, Gesch. 3d ed. iv. 403
* Lebrecht, in Geiger's Jüd. Zeit. xi. 273
* Berliner, Gesch. der Juden in Rom, p. 39
* Kraus, Roma Sotterranea, p. 41, Freiburg-in-Breisgau, 1873
* Reinach, Fontes Rerum, Judaicaram, i. 195
* Prosopographia Imperii Romani, ii. 81.G. S. Kr.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Lucius Nonius Calpurnius Torquatus Asprenas i Titus Sextius Magius Lateranus**  |  **Konzul Rimskog Carstva zajedno sa Domicijanom** 95 | Slijedi: **Gaius Manlius Valens i Gaius Antistius Vetus**  |
**Tit Flavije Petron** (*Titus Flavius Petro*, 1. vijek pne.) bio je rimski vojnik i službenik, poznat kao praotac flavijevske dinastije, odnosno djed budućeg cara Vespazijana. 

Ime oca mu je nije poznato, ali se zna da je bio skromni napoličar iz Cisalpinske Galije koji je svake godine prelazio rijeku Po kako bi kod Sabinjana radio na žetvi. Pretpostavlja se da se na kraju tamo skrasio, jer je Tit Flavije Petron rođen i odrastao u gradu Reate (današnji Rieti) u sabinskoj oblasti.

Kada je godine 49. pne. u tadašnjoj Rimskoj Republici izbio građanski rat Petron se kao dobrovoljac priključio Pompejevoj vojsci i u njoj brzo napredovao do čina centuriona, te sudjelovao u bitci kod Farsala. Nakon nje je zarobljen od strane pobjedničkih cezarovaca, ali je odmah pomilovan te dobio dozvolu da se vrati u rodni grad. Tamo je s vremenom stekao dovoljno bogatstva i ugleda da mu povjere dužnost poreznika.

Oženio se izvjesnu Tertulu (*Tertulla*, cca. 40. pne. - iza 9), s kojom je imao sina Tita Flavija Sabina, Vespazijanovog oca.
**Mirko Galić** (Piramatovci, 23. siječnja 1948.) je hrvatski novinar i diplomat.

Mirko Galić rođen je 23. siječnja 1948. u Piramatovcima nedaleko od Šibenika. Osnovnu je školu završio u Skradinu, a gimnaziju u Krku. Diplomirao je 1969. na Fakultetu političkih znanosti Sveučilišta u Zagrebu.

U razdoblju od 1968. do 1980. radio je u »Vjesniku« kao reporter i komentator, a 1977. bio je i član uredništva »Vjesnika u srijedu«. Od 1980. do 1984. boravi u Parizu kao dopisnik »Vjesnika« i »Večernjeg lista«, a od 1985. do 1988. glavni je urednik tjednika »Danasa«.

Od 1988. do 1997. ponovno je dopisnik »Vjesnika« i »Večernjeg lista« iz Pariza te se u to doba potvrdio kao temeljit analitičar i pažljiv kroničar francuskih događanja. Svojim prilozima i komentarima o problemima vezanim uz postjugoslavensku krizu, položaj Hrvatske, ali i razvoj Europe, redovito se iz Pariza javljao i u programima Hrvatskoga radija i televizije.

Godine 1997. bio je suosnivač Foruma 21, hrvatske Udruge novinara elektroničkih medija. Iste godine postao je članom Uprave HRT-a, ali u veljači 1999. podnio je ostavku na tu dužnost zbog blokade u transformaciji HRT-a u javnu televiziju i neslaganja s programskom i uređivačkom politikom. Od rujna iste godine postaje direktorom izdavačkog sektora Europapress holdinga i glavni urednik tjednika »Globusa«. Na televiziju se vraća 2000. kada ga Sabor imenuje glavnim ravnateljem HRT-a i na toj dužnosti ostaje sve do travnja 2007. kada je imenovan hrvatskim veleposlanikom u Francuskoj, pri UNESCO-u i Monacu. 

Od 1. siječnja 2013. savjetnik je Ivice Todorića u Agrokoru.

Uz tisuće objavljenih novinskih tekstova, komentara i razgovora, objavio je i sljedeće knjige: *Hrvatska - zemlja i ljudi* (na hrv. engl. njem. i tal. jeziku), *Motovun* 1988. *Politika u emigraciji*, NZ Globus, Zagreb 1990. i *Zrcalo nad Hrvatskom* (Pariški razgovori 1992-1993), Nedjeljna Dalmacija, Split 1994.

Nagrade i priznanja
-------------------

Godine 1988. Hrvatsko novinarsko društvo dodijelilo mu je Godišnju nagradu.

1993. je dobio nagradu za životno djelo u novinarstvu nagradu "Otokar Keršovani".

Odlikovan je Redom Danice hrvatske s likom Antuna Radića (1995.).

Izvori
------

* Matica hrvatska - autori. 10#07

 **Napomena:** Ovaj tekst ili jedan njegov dio preuzet je s internetskih stranica Matice hrvatske. Vidi dopusnicu Matice hrvatske.

1. ↑  Bivši ravnatelj HRT-a i donedavni hrvatski veleposlanik u Parizu, zaposlio se u Agrokoru kao savjetnik Ivice Todorića  Arhivirano 2014-07-25 na Wayback Machine-u, Banka, objavljeno 24. siječnja 2013.
2. ↑  HND Arhivirano 2014-03-27 na Wayback Machine-u Popis dobitnika nagrada HND
3. ↑  Odluka kojom se odlikuju redom Danice hrvatske s likom Antuna Radića, Narodne novine br. 46, 28. svibnja 1995.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 44476735
* SUDOC: 06694113X
* NKC: js2013777742

 |
**Pješćana Uvala,** (autohtono *Valsabjòn*, istrovenetski *Valsabbion*) je uglavnom apartmanizirano naselje od 576 stanovnika na jugu Istre, periferija Pule koju je administrativno smješteno u općinu Medulin.

Geografija
----------

Naselje se nalazi na blago brežuljkastom području u uvali Veruda na ulazu koje se nalazi istoimeni otok, U sastavu je Istarske županije.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 576 stanovnika te 222 obiteljska kućanstva.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

Pješćana Uvala - Valsabjon

Napomena: U 2001. nastalo izdvajanjem iz naselja Pula, grad Pula. Do 1991. podaci su sadržani u naselju Pula, grad Pula.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Pješčana Uvala** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Medulin |
| --- |
| Banjole • Medulin • Pješčana Uvala • Pomer • Premantura • Valbonaša • Vinkuran • Vintijan |
**Rimac** (španjolski: *Río Rimac*) je rijeka u sredini Perua, duga 127 km koja protiče kroz grad Limu.

Hidrologija
-----------

Rimac izvire u planinama Anda na nadmoskoj visini od 5,100 metara u Provinciji Lima. Od tamo teče prema jugozapadu, svoju najveću pritoku Santa Eulaliau prima sa lijeve strane kod mjesta Chosica 45 km prije ušća u Pacifik, kod grada Callao.

Kako bi se regulirao tok rijeke koja ljeti gotovo presuši, pritoka Santa Eulalia je u svom gornjem toku pregrađena sa 15 brana, tako je formirano isto toliko akumulacionih jezera sa 4 hidroelektrane; Huinco, Callahuanca, Moyopamapa i Huampani, a na rijeci Rimac je podignuta hidroelektrana Matucana.

Rijeka ima porječje od 3,503 km² koje se prostire po ponajviše po Provinciji Lima i manjim dijelom po Departmanu Junín. Prosječni protok je 15.37 m³/s. U slivu rijeke živi 6,488,221 stanovnika.

Ukupna potreba za vodom u slivu rijeke je 635,000,000 m³/godišnje, od tog za potrebe stanovništva treba 501,000,000 m³, za poljoprivredu 105,000,000 m³, za rudarstvo 27,000,000 m³ i za industriju 950,000 m³.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Evaluación de los Recursos Hídricos en la Cuenca del Río Rímac*" (španjolski). ANA, Autoridad Nacional del Agua. Pristupljeno 4.06.2023.

Vanjske veze
------------

***Rímac (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Río Rimac* (na portalu Mapcarta) (`es`)
**Pjesnik** (ijek.) ili **pesnik** (ek.), osoba koja piše, odnosno sklada poeziju odnosno pjesme. Pod utjecajem latinskog se ponekad koristi naziv *poeta* ili (za pjesnikinju) *poetesa*, a pod utjecajem engleskog jezika se nešto rjeđe upotrebljava i naziv *bard*.

Pjesnici se općenito smatraju najstarijim književnicima, s obzirom da su najstarije kulture i civilizacije svoje ideje - vjerske, filozofske, pravne, moralne i političke - zapisivale u obliku pjesama, koje su se često usmenim putem prenosile s koljena na koljeno. Primjer za to predstavljaju svete knjige Indijaca- Vede i Upanišade kao i hebrejsko Sveto pismo koje sadrži mnoge dijelove u stihovima. Prvi pjesnici su često bili svećenici, a nešto kasnije, u antičkom periodu su se i najsloženije filozofske ideje, pa i naučni radovi izlagali u obliku pjesama. 

Danas se pod pjesnikom često podrazumijeva i književnik posjeduje poseban talent da određene apstraktne ideje, odnosno ideale izloži na simboličan, ali svojoj okolini lako razumljiv i estetski vrijedan način. 

Pojedine države su imale, a neke imaju i danas, instituciju službenog državnog pjesnika.

Veze
----

* Književnost
* Popis pjesnika

***Pjesnik*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostale upotrebe, v. Robovo (Berovo).*

  
Koordinate: 41° 26′ 07" SGŠ, 22° 42′ 26" IGD

**Robovo** (mak. *Robovo*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Robovo je u sastavu opštine Bosiljovo.

Prirodni uslovi
---------------

Robovo je smešteno u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 8 kilometara istočno.

Naselje Robovo se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno u središnjem delu plodnog Strumičkog polja. Severno od naselja protiče reka Strumica. Nadmorska visina naselja je približno 220 metara. 

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Robovo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 576 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su Makedonci (99%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je rimokatoličanstvo (jedno od dva naselja u celoj državi sa rimokatoličkom većinom).

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinabosilovo.gov.mk Zvanična stranica opštine Bosiljovo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Bosiljovo |
| --- |
| **Bosiljovo** • 
Borijevo • 
Gečerlija • 
Drvoš • 
Ednokućevo • 
Ilovica • 
Monospitovo • 
Petralinci • 
Radovo • 
Robovo • 
Saraj • 
Sekirnik • 
Stari Baldovci • 
Turnovo • 
Hamzalija • 
Štuka |  |
**Répcelak** je grad na sjeverozapadu Mađarske od 2,625 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Vas.

Geografske karakteristike
-------------------------

Répcelak leži između rijeka Rábce i Rabe,
udaljen 40 km sjeveroistočno od administrativnog centra Szombathelya.

Historija
---------

Po najnovijim arheološkim istraživanja na periferiji današnjeg grada postojala je već u 11. vijeku mala utvrda. 
Ipak je Répcelak prvi put dokumentiran tek 1390. pod imenom *Lak*.

Sve do 19. vijeka bio je selo, a tad je pred kraj toga vijeka počela njegova transformacija u grad. 

Répcelak je 1971. dobio status velikog sela, a 2001. i status grada.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Slovačka, Ljehnjice

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Vas" (engleski). City population. Pristupljeno 03. 06. 2016.

Vanjske veze
------------

***Répcelak*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Répcelaka* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
„Stereo" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Stereo (razvrstavanje).
Izraz **stereofonski zvuk**, **stereo** ili **stereofonija** se koristi za svaki oblik reprodukcije zvuka prilikom koje se nastoji stvoriti iluzija direkcionalnosti (usmjerenosti) i zvučne perspektive. To se obično postiže kroz korištenje dva ili više audio kanala kroz konfiguraciju dva ili više zvučnika na način da se stvori dojam zvuka koji se čuje iz više smjerova, kao kod prirodnog zvuka. Tako se izraz stereofonija u širem smislu može koristi za kvadrofonske ili "surround sound" sisteme kao i za uobičajene 2-kanalne sisteme sa 2 zvučnika. Kao suprotnost stereu se navodi monofonija ili "mono" zvuk, gdje se koristi samo jedan kanal sa jednim zvučnim poljem. Stereo danas predstavlja standard za reprodukciju zvuka na radiju, televiziji, diskografskim izdanjima i u kino-dvoranama.

Riječ potiče od grčkih riječi "στερεός" (*stereos*), "čvrst" i "φωνή" (*phōnē*), "zvuk, glas".

Eksterni linkovi
----------------

* Visualization of All Stereo Microphone Systems with Two Microphones
* "Two Ears- Two Loudspeakers?" The limitations of traditional audio
*Za ostale upotrebe, v. Robovo (Bosiljovo).*

  
Koordinate: 41° 45′ 55" SGŠ, 22° 49′ 18" IGD

**Robovo** (mak. *Робово*) je naselje u Republici Makedoniji, u istočnom delu države. Robovo je u sastavu opštine Pehčevo.

Prirodni uslovi
---------------

Robovo je smešteno u istočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Berova, naselje je udaljeno 10 kilometara severno.

Naselje Robovo se nalazi u istorijskoj oblasti Maleševo. U oblasti Maleševskih planina, na severnom obodu Berovskog polja. Jugoistočno od naselja teče reka Bregalnica gornjim delom svog toka. Nadmorska visina naselja je približno 870 metara. 

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Robovo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 219 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%).

Većinska veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.pehcevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Pehčevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Pehčevo |
| --- |
| **Pehčevo** • 
Negrevo •
Pančarevo •
Robovo •
Umljena •
Crnik •
Čiflik |