recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bartemius "Barty" Crouch stariji** fiktivan je lik iz serije romana J. K. Rowling.

U četvrtom filmu glumi ga Roger Lloyd-Pack.

Kad je Lord Voldemort prvi put došao do moći, vodio je Odjel za magični zakon. Bio je nemilosrdan i davao je ovlast aurorima da ubijaju nego da hvataju mračne čarobnjake. Poslao je Siriusa u Azkaban bez suđenja. Crouch je bio najveći favorit za sljedećeg Ministra, kad je njegov sin Barty Crouch ml. uhićen zbog pomaganja Voldemortu i pridruživanja smrtonošama. Sinu je dao suđenje, no po Siriusu to je bilo samo javno priznanje koliko mrzi dječaka.

Crouchova žena molila ga je da poštedi sina pa joj je on dao Višesokovni napitak da se pretvori u njega, a on ga je pio da se pretvori u nju. Barty Crouch ml. pobjegao je iz Azkabana i tako pustio majku da tu umre i da bude pokopana. Crouch St. održao je pogreb za svoju ženu, ali je lijes bio prazan.

Tijekom tajnog boravka u obiteljskoj kući, Crouch ml. ponovno je ozdravio, a u tome mu je pomogla kućna vila Winky. Cijelo je vrijeme bio pod plaštem nevidljivosti i kontroliran kletvom Imperius. Nakon nekog vremena Bertha Jorkins, zaposlenica Ministarstva otkrila je Croucha ml. no Crouch st. bacio je čaroliju brisanja pamćenja na nju.

Kasnije je Voldemort probio tu čaroliju i otkrio da je Crouch ml. još živ te je odlučio vratiti svog vjernog slugu.

Voldemort i Peter Pettigrew napali su kuću Crouch i na Croucha st. bacili kletvu Imperius. Bojeći se da će Crouch zbaciti kletvu, Voldemort ga je zatvorio u njegovu kuću, a jedini način komunikacije s uredom bila je nadgledana sovinska pošta.

Crouch je pobjegao u Hogwarts, upoznao Harryja i Kruma i molio da vidi Dumbledorea. No, njegov sin koji se vratio Voldemortu i prerušio u Moodyja omamio je Kruma i ubio svog oca. Nakon toga preobrazio ga je u kost i pokopao u oklici Hogwartsu.

Vanjske veze
------------

* Barty Crouch Sr. na vanjskoj Harry Potter Wiki
**Victoria and Albert Museum** (često zvan samo po kratici **V&A**) u Londonu je najveći muzej primijenjene umjetnosti i dizajna na svijetu. On posjeduje stalnu zbirku od 4,5 milijuna izložaka. Utemeljen je 1852. i nazvan je po britanskom kraljevskom paru, princu Albertu i kraljici Victoriji. 

Danas se prostire se na površini od 2, 2 km2 i ima u kompleksu svojih zgrada i aneksa 145 galerija. 
Muzejske kolekcije imaju raspon od 5 000 godina, od početka civilizacije do najnovijih dana, iz svih grana umjetnosti, i sa svih kontinenata.
Muzej ima zbirke keramike, stakla, tekstila, odjeće, srebra, metala, nakita, namještaja, srednjevjekovnih predmeta, skulptura, slika starih majstora, grafika starih majstora, crteža i fotografija, i po mnogočemu je najveći i neusporediv sa bilo kojim muzejem na svijetu.

**V&A** ima najveću zbirku neoklasične skulpture na svijetu, kao i najveću kolekciju izložaka talijanske renesanse izvan Italije.
Njegova dalekoistočna kolekcija (Južna Azija, Kina, Japan, Koreja je najbolja u Europi, a zbirka islamske umjetnosti ide u rang onoj iz pariškogLouvra i Metropolitan Museum of Art, iz New Yorka.

Nalazi se u **južnom Kensingtonu**, muzejskom dijelu Londona, popularno zvanim - **Albertopolis**, jer se u njegovoj blizini nalaze i druge značajne kulturne institucije pa i dva velika muzeja; **Prirodoslovni muzej** (Natural History Museum) i **Muzej znanosti** (Science Museum).
Najslavnija djela koja muzej posjeduje, djela su umjetnika: William Blakea, Sandra Botticellia, John Constablea, Raffaella, William Turnera, Diego Velázqueza, mnogih drugih.

*Victoria and Albert Museum*, upravlja sa još pet drugih muzeja a to su:

* Wellington Museum
* Osterley House
* Ham House
* Kazališni Muzej Covent Garden
* Bethnal Green Museum of Childhood

U skladu sa najnovijim trendom u svijetu kulture, od 2001. se ne naplaćuje ulaz u muzej ( kao ni u ostale britanske muzeje).

Vanjske veze
------------

***Victoria and Albert Museum*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice Victoria and Albert muzeja
**Benshi** (弁士, ***Benshi***?) je izraz kojim se Japanu označavaju posebno izvježbani izvođači koji su pružali "živu" naraciju nijemih filmova.*Benshi* su se ponekad nazivali  (活動弁士, *katsudō-benshi*?) ili  (活弁, *katsuben*?). Njihov je zadatak bio da komentiraju film, bilo u obliku kratkog predavanja ili predstavljanja radnje ili pozadine prije samog prikazivanja, bilo za vrijeme samog prikazivanja, kada su ponekad znali prepričavati, objašnjavati scene ili izgovarati replike likova. Benshi su svoje porijeklo vukli od sličnih izvođača koji su djelovali u *kabuki* i *noh* teatru, a njihovom uvođenju na film je pogodovalo i to što su prvi japanski igrani filmovi bile adaptacije popularnih kabuki predstava. S vremenom su benshiji počeli komentirati ne samo japanske, nego i strane filmove. Neki od njih su stekli veliki ugled, a najpoznatiji je Musei Tokugawa, koji je zahvaljujući svom kozerstvu i erudiciji postao jedna od najvećih zvijezda u Japanu 20. vijeka. Benshiji su u Japanu bili toliko popularni, da su zbog njih domaći filmaši nekoliko godina oklijevali s uvođenjem zvučne tehnologije, koja je postala općeprihvaćena tek sredinom 1930-ih. Otada su benshiji počeli nestajati, iako dio japanskih izvođača još uvijek nastoji očuvati njihovu tradiciju.

Osim u Japanu, benshiji su se pojavili i u zemljama pod japanskom vlašću kao što su Tajvan (gdje su bili poznati kao *benzi*) i Koreja (gdje su bili poznati kao *pyônsa* (변사)..

V. također
----------

* Gavrilovljev prijevod
* Audio-komentar

Izvori
------

1. ↑  Svi ti oblici su skraćenice od  (活動写真弁士, *katsudō-shashin-benshi*?), gdje  (活動写真, *katsudō-shashin*?) označava "pokretne slike" (filmovi), a  (弁士, *benshi*?) je javni govornik „ (活弁, *katsuben*?)". *Kōjien (広辞苑, *Kōjien*?)* (5th izd.).  (岩波書店, *Iwanami shoten*?). 2000; 
„ (弁士, *benshi*?)". **Shin-waei-daijiten* (新和英大辞典?, New Japanese-English Dictionary)* (5th izd.).  (研究社, *Kenkyūsha*?). 2004.
2. ↑  Maliangkay, Roald H. "Classifying Performances: The Art of Korean Film Narrators" Arhivirano 2008-05-28 na Wayback Machine-u. *Image and Narrative: Online Magazine of the Visual Narrative*, Issue 10 (March 2005). ISSN 1780-678X. Accessed 12 April 2009.
**Ba** (巴) je bila drevna država u istočnom Sečuanu, današnjoj kineskoj provinciji. Njen prvotni glavni grad je bio Zhi (Fuling), Chongqing. Ba je osvojila Država Qin godine 316. pne.. Suvremena etnička grupa Tujia vuče korijene od naroda Ba.

Ba se često navodi kao labava konfederacija ili skup plemenskih saveza sastavljenih od nekoliko slabo vezanih klanova koji bi priznali zajedničkog kralja. Klanovi Ba su bili prilično raznovrsni i sastavljeni od više etničkih grupa. Arheološki dokazi navode kako su se narodi Ba uglavnom bavili lovom i ribolovom, s niskom razinom poljoprivrede (s nimalo dokaza o navodnjavanju).

Ba su mogli biti među narodima koji su pomogli osnivačima dinastiji Zhou da zbaci dinastiju Shang u bitci kod Muyea; međutim, Ba se prvi put nedvosmisleno pojavljuju u pisanoj historiji godine 703. pne.; Zuo Zhuan navodi kako su Ba uzeli učešća u pohodu države Chu protoiv Denga.

Teritorija Ba se originalno zauzimala teritorije u dolini rijeke Han; uspon Chua je Ba potisnuo na zapad u područje Sečuanskih bazena. Ekspanzija Chua je tjerala Ba da svoj glavni grad premještaju nekoliko puta. Prema Chang Quu, glavni gradovi ili upravna središta Ba su uključivala Jiangzhou (Chongqing), Dianjiang (Hechuan) i Pingdu (Fengdu), a posljednji glavni grad je bio Langzhong (閬中). Za vrijeme perioda Zaraćenih država, Ba se graničila s državama Qin, Chu i Shu, od kojih je svaka bila jača od Ba.

Iako su Chu ponekad upadali na teritoriju Ba, narod i država Ba su sa Chuima imali složen odnos, odnosno snažne trgovačke, pa i bračne veze. Chu je također u svojoj vojsci angažirala mnogo Ba najamnika. Zbog toga je Chu nekada imao problema; jednom prigodom su se Ba najamnici pobunili protiv svojih Chu poslodavaca i opsjeli glavni grad Chua 676. ili 675. pne.

Ba i Zu su se udružili Qinom kada je Qin preduzeo invaziju na Shu. Nakon uspješne invazije, Qin je odmah izvršio invaziju svoja dva saveznika i zarobio posljednjeg Ba kralja. Ba je tada pretvorena u prefekturu Qina. Za razliuku od Shua, Qin je dozvolio plemstvu Ba da sačuva svoju autonomiju i nije proveo masovnu kolonizaciju naroda Qin na teritoriju Ba. Plemstvo Ba je kasnije marginalizirano politikom podijeli pa vladaj.

Ba kultura
----------

Važan dio Ba mitologije je bio tigar, s time da se najviše cijenio bijeli tigar. Artefakti sa arheoloških lokaliteta Ba često koriste motive tigra. Ostale posebitosti Ba kulture čine zakrivljena sječiva, lijesovi u obliku čamaca i brončani bubnejevi (*chunyu* 錞于), s kojima se komuniciralo u bitci.

Ratovanje je igralo važnu ulogu u druzštvu Ba. Narod Ba je bio poznat po ratnim pjesmama i plesovima.

Ba i Shu su razvili vlastita pisma, čiji su znakovi pronađeni na brončanim predmetima. Postoje tri pisma. Kedno piktografsko je bilo specifično za Ba, a dva (moguće fonetska) pisma su pronađena na lokalitetima Ba i Shu. Sva tri do danas nisu dešifrirana.

Izvori
------

* Sage, Steven F. *Ancient Sichuan and the Unification of China*, ISBN 0-7914-1038-2
* Kleeman, Terry F. *Great Perfection: Religion and Ethnicity in a Chinese Millennial Kingdom*, ISBN 0-8248-1800-8
Četveropjego vretence *(Libellula quadrimaculata)*
Presvlačenje
**Vilinski konjici** ili **vretenca** ili **zmijin čoban** (lat. *Odonata*) su red srednje velikih do velikih kukaca duguljasta tijela, s dva para jednakih ili podjednakih, opnastih, prozirnih krila mrežaste nervature, slabih nogu. Izvrsni su letači i u letu love druge kukce.

Izgled
------

Usni organi snažni su i prilagođeni za griženje. Na glavi su kratka ticala i velike oči sastavljene od triju dijelova. Često su izrazite boje, katkad metalnoga sjaja.

Razvoj
------

Žive uz vodu u koju ženka polaže jaja. Razvoj je nepotpun. Ličinke koje žive na dnu stajaćih voda veliki su grabežljivci. Trče jakim nogama, a dišu uzdušničkim škrgama na kraju zatka ili u stražnjem crijevu.

Klasifikacija
-------------

Modri kralj *(Aeshna cyanea)*
Velika mora *(Ischnura elegans)*
Sredozemna zelendjevica *(Lestes Barbarus)*
U podred sličnokrilaca *(Zygoptera)*, svrstana su vretenca s dva para posve jednakih krila koja pri mirovanju usprave. Najpoznatije su porodice i vrste: 

* sjajna vretenca *(Calopterygidae)*
	+ konjska smrt *(Calopteryx virgo)*, u Hrvatskoj najčešća vrsta
	+ prugasto sjajno vretence *(Calopteryx splendens)*
* zelendjevice *(Lestidae)*
* *Platycnemididae*
* *Agrionidae*
	+ plava vodendjevojčica *(Agrion puella)*

U podred nejednakokrilaca *(Anisoptera)* svrstana su vretenca kojima su stražnja krila šira od prednjih, a pri mirovanju ih drže položena. Najpoznatije su porodice i vrste: 

* kraljevska vretenca *(Aeschnidae)*
	+ kraljevsko vretence *(Anax imperator)*
	+ žuti ban *(Aeshna isoscels)*
	+ modri kralj *(Aeshna cyanea)*
* *Gomphidae*
* *Cordulegasteridae*
* *Coenagrionidae*
	+ veliika mora *(Ischnura elegans)*
* *Libellulidae*
	+ četveropjego vretence *(Libellula quadrimaculata)*
* smaragdna vretenca *(Corduliidae)*
	+ obično smaragdno vretence *(Cordulia aeneaturfosa)*

U Hrvatskoj su rizične, ugrožene i kritično ugrožene vrste: sredozemna zelendjevica *(Lestes barbarus)*, mala zelendjevica *(Lestes virens)*, velika zelendjevica *(Lestes macrostigma)*, zeleni kralj *(Aeshna viridis)* i konavoski knez *(Caliaeschna microstigma)*.

Izvori
------

1. ↑  Ivo Matoničkin, Ivan Habdija, Biserka Primc-Habdija, Beskralješnjaci, biologija viših avertebrata, Školska knjiga, Zagreb, 1999. ISBN 953-0-30824-8
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2009-11-30. Pristupljeno 2015-01-06.

Vanjske veze
------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Vilinski konjici** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Vilinski konjici** |
*Za ostale upotrebe, v. Blace (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 42° 09′ 08" SGŠ, 21° 19′ 58" IGD

**Blace** (mak. *Блаце*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Blace je naselje u okviru opštine Čučer-Sandevo, koja obuhvata severna predgrađa Skoplja.

Prirodni uslovi
---------------

Blace je smešteno u krajnje severnom delu Republike Makedonije, na granici sa Srbijom. Od najbližeg grada, Skoplja, selo je udaljeno 25 kilometara severno.

Selo Blace se nalazi u istorijskoj oblasti Crnogorje, na jugozapadnim padinama Skopske Crne gore, na približno 770 metara nadmorske visine. Zapadno od sela se pruža dolina Lepenca.

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Blace je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 972 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su Albanci (99%).

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je islam.

Vidi još
--------

* Opština Čučer-Sandevo

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Makedonija***  |

* http//www.cucersandevo.gov.mk/ Zvanična stranica opštine Čučer-Sandevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Čučer-Sandevo |
| --- |
| **Čučer-Sandevo** • 
Banjani • 
Blace • 
Brazda • 
Brest • 
Brodec • 
Gluvo • 
Gornjani • 
Kučevište • 
Mirkovce • 
Pobožje • 
Tanuševci |  |
Za dramu *Bent*, v. Bent (drama).

***Bent*** je filmska drama u britansko-japanskoj produkciji iz 1997. godine u režiji Seana Mathiasa, snimljena po istoimenoj predstavi Martina Shermana, koji je bio i scenarista na filmu. Film se bavi progonom gejeva u nacistička Nemčka nakon ubistva vođe SA-a, Ernsta Röhma u Noći dugih noževa.

Radnja
------

Max (Clive Owen), promiskuitetni gej muškarac 1930-ih u Berlinu, nije u dobrim odnosima sa svojom porodicom zbog svoje homoseksualnosti. Jedne noći dovodi u svoj stan zgodnog pripadnika SA (Nikolaj Coster-Waldau). Na nesreću, Hitler je odlučio sa da se otarasi SA divizije, koja je bila poznata po homoseksualnosti unutar redova i muškarac koga je doveo biva pronađen i ubijen u stanu koji Max deli sa svojim momkom, Rudyjem (Brian Webber II). Njih dvojica moraju da beže iz Berlina.

Maxov ujak, Freddie (Ian McKellen) je uspeo da nabavi papire za Maxa, ali on odbija da napusti Berlin bez svog dečka. Međutim, Gestapo hapsi i Maxa i Rudyja i stavlja ih u voz za Dachau.

U vozu Rudy je brutalno prebijan od strane stražara i dok ga odvode doziva Maxa. Max, međutim, ne odgovara, želeći da ne bude prepoznat kao gej, jer veruje da ima veće šanse da preživi logor, ako mu ne bude dodeljen ružičasti trougao. Umesto toga, prihvata da nosi žutu zvetdu.

U logoru Max se upoznaje sa Horstom (Lothaire Bluteau), koji pokazuje dostojanstvo priznavanjem onoga u šta veruje. Nakon Horstove smrti (kada mu stražar naredi da krene na električnu ogradu), Maxu je naređeno da ga sahrani. Max oblači Horstovu majicu sa ružičastim trouglom i ubija se, hvatajući se za ogradu.

Uloge
-----

* Clive Owen .... Max
* Lothaire Bluteau .... Horst
* Ian McKellen .... Freddie
* Brian Webber II .... Rudy
* Nikolaj Coster-Waldau .... Wolf
* Mick Jagger .... Greta
* Jude Law .... Stormtrooper
* Paul Bettany .... Kapetan
* Rachel Weisz .... Prostitutka

Nagrade
-------

* 1997: Nagrada mladih na festivalu u Cannesu
* 1998: Najbolji film na Internacionalnom gej i lezbejskom festivalu u Torontu.

Vanjske veze
------------

* *Bent* na IMDb-u (`en`)
* *Bent* na Box Office Mojo-u
* *Bent* trailer
|  |
| --- |
| **Bjorn Ajner Romoren** |
|  |
| **Država** | Norveška Norveška |
| **Puno ime** | Bjorn Ajnar Romoren |
| **Mesto stanovanja** | Beirum, Norveška |
| **Datum rođenja** | 1. april 1981. |
| **Mesto rođenja** | Oslo, Norveška |
| **Klub** | Hosle IL |
| **Oprema** | Fischer skije |
| **Broj pobeda u Svetskom kupu** | **7** |
| **Svetsko prvenstvo** | **Val de Fiem 2003** -  Timski **Oberstdorf 2005** -  Timski |
| **Svetsko prvenstvo u ski-letovima** | **Planica 2004** -  Timski **Kulm 2006** -  Timski**Oberstdorf 2008** -  Timski |
| **Zimske olimpijske igre** | **Torino 2006** -  Timski |

**Bjorn Ajner Romoren** (*Bjørn Einar Romøren*, rođen 1. aprila 1981. u Oslu, Norveška) je norveški ski-skakač, rekorded u dužini skoka (239 m, ostvareno 2005. na Planici).

Skače za klub Hosle I Berum. U svetskom kupu je od 2001.godine a prvu pobedu ostvario je u Bisofshofenu 2003. godine tokom Novogodišnje turneje.

Pobeđivao je vise puta u svetskom kupu dok je na svetskim sampionatima ostvarivao dobre plasmane i osvojio nekoliko medalja, bronzane 2003 i 2005 u timskom takmicenju i bronzu u timskom takmičenju na Olimpijadi u Torinu 2006. Naravno najveći uspeh mu je to što je aktuelni svetski rekorder jos uvek od 2005. godine na Planici kada je uspešno doleteo na 239 metara.

Izvori
------

***Bjørn Einar Romøren*** na Wikimedijinoj ostavi

* FIS-Ski: Bjoern Einar Romoeren - statistike (engleski)
* Personal homepage Arhivirano 2004-12-05 na Wayback Machine-u
* Romoeren falls after losing one ski in the air. 12.1.2008
**Planckova temperatura**, je fizikalna konstanta, s oznakom *TP*, a jedinica je topline, jednaka 1,416785(71) × 1032 K. Ime je dobila po Maxu Plancku, koji ju je prvi predložio.

Planckova temperatura se određuje s:

{\displaystyle T\_{P}={\frac {m\_{P}c^{2}}{k}}={\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{Gk^{2}}}}} = 1,416785 (71)x 1032 K

gdje je *mP* – Planckova masa, *c* – brzina svjetlosti u vakuumu, *G* – gravitacijska konstanta, {\displaystyle \hbar } - reducirana Planckova konstanta, k – Boltzmannova konstanta. Dvije brojke u zagradama predstavljaju standardnu grešku.

Kao i sve Planckove jedinice, Planckova temperatura predstavlja osnovnu granicu u kvantnoj mehanici. Na temperaturama višim od *TP* trenutno važeći fizikalni zakoni više ne vrijede jer ne poznajemo kvantnu teoriju gravitacije.

Izvori
------

1. ↑   Nova: *Absolute Hot*

Vanjske veze
------------

* NIST reference: Planck temperature
* What is the opposite of absolute zero?

| * p
* r
* u
Temperaturne skale |
| --- |
| Kelvin • Farenhajt • Celzijus • Rankin • Delil • Lajden • Njutn • Remer • Reomir |
**Princ Ahmed** (tur. *Şehzade Ahmet*; 1465 — 1513) bilo je sin Bajazita II i gospe Bulbul. Princ Ahmed bi verovatno trebao postati sledeći sultan. Ubijen je u bici izmedju njega i njegovog brata Selima I. Princ Ahmed je sahranjen u Manisi. U čast svog brata Selim I je podigao džamiju i nazvao ju je Ahmed-Džamija.

Istorija
--------

Takođe smatra se da je Ahmed najviše mrzeo Sultana Selima I po istorijskim činjenicama dok su imali 11 godina 
Sultan Selim I ga je slučajno nožem ogrebao po obrazu. Dok su jednom prilikom bili na planini Ahmed je pokušao da gurne Selima, ali mu je Selim zaustavio ruku i oborio ga nasred zemlje.

Biografija
----------

Ahmet je bio omiljeni sin sultana Bajazita II, i zbog toga je imao najviše šanse da dođe na presto. Nije bio baš u najboljim odnosima sa svojim mlađim bratom Selimom. Kada je Bajazit II odlučio sa ga nasledi najmlađi sin Selim, Ahmed je otišao u drugu državu, sultan Bajazid ga je tražio, ali ga nije uspeo naći, kasnije njegov brat Selim I objavljuje rat njihovom ocu Bajazidu II, gde gubi Bajazid, Shavatajući da je Ahmed živ, i da to može ugroziti njegovu vlast, Selim naređuje da se Ahmed pogubi.
**Chile Chico** (što znači *Mali Čile*) je grad od 3,162 stanovnika. i općina na jugu Čilea u (Regija Aysén) u Provinciji General Carrera u kojoj je administrativni centar.

Geografske karakteristike
-------------------------

Chile Chico leži u Patagoniji na jugozapadnoj obali Jezera General Carrera, udaljen 6 km od argentinske granice.

Historija
---------

Chile Chico je jedan od najstarijih grad]]ova u Regiji Aysén, prvi kolonisti stigli su u taj kraj 1905. u potrazi za zemljištem koje će zauzeti.

Krajem marta 1918. u njihovo naselje je stigao u pratnji karabinjera - Carlos von Flack, koji je taj teritorij kupio na aukciji 1917. i zatražio da se kolonisti isele. 
Posle dugih peripetija pravnih i političkih peripetija njima je dozvoljeno da ostanu, pa je naselje počelo rasti.

Prva tri državna administratora stigla su 1928. pa se naselje počelo transformirati u grad, gradnjom škole i drugih institucija.
Chile Chico je službeno osnovan 21. maja 1929. za tim imenom da označi taj je mali komadić Čilea, smješten iza planinskog masiva Anda.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Chile: Aysén*" (engleski). City population. Pristupljeno 16. 11. 2020.
2. 1 2 3   „Chile Chico, Maravilla de la Patagonia" (španjolski). Municipalidad de Chile Chico. Pristupljeno 16.11. 2020.

Vanjske veze
------------

***Chile Chico*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ilustre Municipalidad de Chile Chico* (službene stranice) (`es`)
Vulgata Sixtina
Najpoznatiji prevod Biblije na latinski jezik je Vulgata ("obična"), nastao krajem četvrtoga veka. Rimski papa Damaskus I. je 382. godine zamolio svoga teološkog savetnika Sofronija Euzebija Jeronima (kasnije poznatog kao svetoga Jeronima, rođenog u Stridon (Štrigova) severnoj Dalmaciji) da izvrši reviziju postojećeg teksta Itale i da ga standardizuje u skladu sa "pravim" grčkim tekstom - izvornikom, kao i da prevede Stari zavet koristeći izvorne jevrejske tekstove. Još pod vladavinom pape Damaskusa I. počeo je Sv. Jeronim 383. sa jednom revizijom već postojećeg teksta novog zaveta, i 390. kreće sa prevodom starog zaveta, ali ne kao ostali raniji prevodi sa grčkog već iz hebrejskog starog pra teksta. Jeronim je učio grčki i latinski u Rimu a jevrejski u Palestini. Kasniji pokušaji da se postupkom utvrđivanja unazad dođe do pravog izvornika za ovaj prevod ostali su neuspešni, tako da nikada nisu razjašnjene određene nedoslednosti u prevodu. Danas je poznato više od osam hiljada verzija Vulgate, što samo govori o učestanosti rukopisnog umnožavanja biblijskih tekstova u ranom srednjem veku. Najpoznatija verzija Vulgate je ona iz petoga veka koja se vodi pod imenom Codex Sangallensis (Sengalenski rukopis), odnosno (S) i čiji se deo sa Evanđeljima čuva u manastiru St. Gall (Sent Gal) u Švajcarskoj. Svakako da je najlepša Vulgata ona koja se čuva u njujorškoj biblioteci i koja potiče iz desetoga veka. Pisana je slovima od zlata na ljubičasto obojenoj jagnjećoj koži. Godine 1933. rimski papa je formirao "Red svetoga Jeronima" u Rimu, čiji je zadatak da rade na ispravljanju teksta Vulgate, kako bi se rekonstruisao izgubljeni Jeronimov tekst.

* Samuel Berger, *Histoire de la Vulgate pendant les premiers siècles du Moyen Age* (Paris 1893).

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Vulgata** |

Vanjske veze
------------

***Vulgata*** na Wikimedijinoj ostavi

* Eight examples of the Vulgate, 13th – 15th centuries, Center for Digital Initiatives, University of Vermont Libraries
* Online Latin Vulgate Bible with parallel Douay-Rheims Bible and Haydock Commentary, Clementine edition, but missing 3 and 4 Esdras and the Prayer of Manasses.
* The Latin Vulgate Old Testament Bible with a line for line English translation – very useful for those that are interested in medieval literature, Stuttgart edition, but missing 3 and 4 Esdras, Manasses, Psalm 151, and Laodiceans.
* Latin Vulgate with Parallel English Douay-Rheims and King James Version, Stuttgart edition, but missing 3 and 4 Esdras, Manasses, Psalm 151, and Loadiceans.
* The Clementine Vulgate, searchable – Version 4.1.6 (2009). Michael Tweedale, *et alia*. Other installable modules include Weber's Stuttgart Vulgate. Missing 3 and 4 Esdras, Manasses, Psalm 151, and Loadiceans.
* Nova Vulgata, from the Vatican
* Timeline of Jerome's translations
* Stuttgart Vulgate with Apocrypha, but missing *Psalm 151*, *Laodiceans*, and most of *Daniel*
* Scans of the Clementine Vulgate, including apocrypha
* Vulgate text of Laodiceans including a parallel English translation
* Psalmus 151 Arhivirano 2023-03-02 na Wayback Machine-u Latin text
*Za ostala značenja, v. Po (razvrstavanje).*

Rijeka **Po** ili **Pad** (talijanski: **Po**, latinski: **Padus** ili **Eridanus**, staro ligurski: **Bodincus** ili **Bodencus**, grčki: **Ἠριδανός**) je rijeka na sjeveru Italije. Sa svojih 652 km najdulja je i najveća talijanska rijeka koja cijelim svojim tokom protječe njenim teritorijem.

Geografske karakteristike
-------------------------

Po teče od Alpa sa zapada, prema istoku kroz Padsku nizinu, najveću talijansku ravnicu od 70,000 km² do svog ušća u Jadransko more kod Chioggie, gdje tvori veliku deltu. To najplodniji dio Italije i jedan od najplodnijih dijelova na svijetu. Uz obale rijeke Po živi oko 16 milijuna ljudi, to je najrazvijeni dio Italije, u kome je koncentrirana talijanska industrija i poljoprivredna proizvodnja.

Pritoke
-------

Od izvora prema ušću:

* Pellice (L)
* Varaita (D)
* Maira (D)
* Dora Riparia (L)
* Stura di Lanzo (L)
* Orco (L)
* Dora Baltea (L)
* Sesia (L)
* Tanaro (D)
* Scrivia (D)
* Agogna (L)
* Ticino (L)
* Olona (L)
* Lambro (L)
* Trebbia (D)
* Nure (D)
* Adda (L)
* Arda (D)
* Taro (D)
* Parma (D)
* Enza (D)
* Oglio (L)
* Mincio (L)
* Secchia (D)
* Panaro (D)
* Versa

V. također
----------

* Padanija

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |



***Po*** na Wikimedijinoj ostavi
Gumena lopta dobijena procesom vulkanizacije
Prikaz kemijske reakcije vulkanizacije
Šematski prikaz dva lanca (**plavo** i **zeleno**) kaučuka nakon vulkanizacije elementarnim sumporom.
**Vulkanizacija** je hemijski proces spajanja kaučuka i sumpora pri čemu se lančasti molekuli kaučuka povezuju u trodimenzionalnu prostorno mrežastu strukturu, što ima za posledicu izmenu fizičko-mehaničkih svojstava. Proizvod dobijen vulkanizacijom zovemo guma ili vulkanizat, koji za razliku od smese ima veliku elastičnost, jačinu na kidanje, otpornost prema trošenju, nerastvorljivost u organskim rastvaračima i drugo.

Posle pronalaska mastikacije kaučuka, najznačajniji dalji napredak je otkriće vulkanizacije. U Americi je Čarls Gudjir 1839. godine primenio sumpor kao punilo, a nešto kasnije je ustanovio da zagrevanjem smese kaučuka i sumpora nastaje nova smesa sa izmenjenim svojstvima. Naučnik Hankok patentirao je 1843. godine postupak vulkanizacije kaučuka uranjanjem u rastopljeni sumpor. Ova otkrića nazivamo toplom vulkanizacijom, a omogućila su dalji napredak gumarske tehnike.

Najmanja količina sumpora i kaučuka koja pokazuje izmenu svojstava pri vulkanizaciji iznosi 0,1 do 0,15%. Guma sa malim sadržajem vezanog sumpora ima veliko istezanje i vrlo malu tvrdoću. Najveća količina sumpora sa kojom se kaučuk može spojiti iznosi 32%. U takvom slučaju sve dvostruke veze u kaučuku stupile su u hemijsku reakciju sa sumporom, pa je i mreža najgušća. Pokretljivost molekula u gumi je neznatna, a tvrdoća najveća. Takvu gumu nazivamo ebonit ili tvrda guma.

Što je temperatura vulkanizacije viša to je i brzina spajanja kaučuka sa sumporom veća. Ipak u tom pogledu postoje ograničenja, jer pri vrlo visokim temperaturama dolazi do opadanja fizičko-mehaničkih svojstava, slabljenja tekstila, menjanje boje, nejednake vulkanizacije kroz celi presek proizvoda itd. Stoga vulkanizaciju izvodimo najčešće u granicama između 130 do 150 °C, budući da pri tome postižemo najbolji kvalitet vulkanizata i povoljnu ekonomičnost.

Proces je dobio ime po rimskim bogu požara Vulkanu.

Prirodna vs vulkanizovana guma
------------------------------

Prirodna guma je lepljiva, lako se deformiše kad je topla, a krta je kad je hladna. U takvom stanju, ona je slab materijal kad je visok nivo elastičnosti potreban. Razlog za neelastične deformacije nevulkanizovane gume se može naći u njenoj hemijskoj strukturi. Guma se sastoji od dugih polimernih lanaca. Ti lanci se mogu nezavisno pokretati relativno jedan na drugog, što omogućava materijalu da promeni oblik. Umrežavanje uvedeno vulkanizacijom sprečava polimerne lance da se nezavisno kreću. Kao rezultat toga, kad se sila primeni na vulkanizovanu gumu ona se deformiše, ali se nakon prestanka dejstva sile, vraća u originalni oblik.

Spoljašnje veze
---------------

* Vulkanizacija
**Minijature** su umanjeni, detaljni prikazi ljudi, biljaka, životinja, vozila i građevina u točnom omjeru u odnosu na stvarne predloške. Najčešći oblik minijatura su povijesni vojnici koji se lijevaju od kositra i kasnije, vrlo precizno i točno bojaju ručno akrilnim bojama.

Prototip ili master izrađuje umjetnik minijaturist, najčešće kipar u bikomponentnoj epoksi smoli koja je vrlo podatna za modeliranje i vrlo se brzo na zraku stvrdnjava pomoću ubrzivača.

Tako dobiveni prvi uzorak kopira se u odljevku od tekuće gume od koje dobijemo negativ ili kalup. Taj kalup može biti za vrelo ili hladno lijevanje. Za vrelo lijevanje koristi se vulkanizirana, prepečena guma koja može višekratno izdržati temperature do 500 stupnjeva Celsiusa i u takove kalupe lijevamo kositar, olovo ili aluminij.

Hladno lijevanje vrši se u silikonskim kalupima koji su vrlo precizni i elastični, a u njih lijevamo resin, prirodnu biljnu smolu koja ima odlična svojstva brzog stvrdnjavanja i ravnomjerne gustoće.
Postoje i brizgane figure od plastike, ali one se brizgaju pod visokim temperaturama i tlakom u čelične kalupe. Oni se koriste uglavnom u masovnoj serijskoj proizvodnji igračaka, dok su ručno lijevane figure predmet interesiranja ozbiljnih kolekcionara i hobista.
Vukovarsko-srijemska županija (redovita kulturna događanja)

Antin
-----

Zimsko spremanje

Babina Greda
------------

Konji bijelci
Večeri dr. Matije Bačića

Bogdanovci
----------

Bogdanovačke folklorne večeri

Cerna
-----

Žetvene svečanosti

Čakovci
-------

Smotra folklora CHAK

Drenovci
--------

Pjesnički susreti

Drenovci, Gunja (naselje), Vrbanja
----------------------------------

Raspjevana Cvelferija

Đeletovci
---------

Sijelo pučkih pisaca Slavonije, Baranje i Srijema

Ilača
-----

Susreti na tradicijskim glazbalima Slavonije, Baranje i Srijema

Ilok
----

Iločka berba grožđa
Likovna kolonija

Ivankovo
--------

Sve se čaje okupiše

Lovas
-----

Miholjski dani

Nuštar
------

Likovna kolonija

Otok
----

Otočko proljeće

Petrovci
--------

Petrovačko zvono

Retkovci
--------

Probudi se Slavonijo

Rokovci
-------

Rokovačke zidine

Stari Mikanovci
---------------

Mladost i ljepota Slavonije

Stari Jankovci
--------------

Smotra folklora nacionalnih manjina RH i hrvatske dijaspore

Tovarnik
--------

Matoševi dani

Vinkovci
--------

Bosutske večeri
Dani Josipa i Ivana Kozarca
Izbor najljepše Slavonke
Memorijal Roberta Bajtala
Vinkovačke jeseni

Vinkovci, Vukovar, Ilok, Županja
--------------------------------

Festival glumca

Vođinci
-------

Igre na Bedenku

Vrbanja
-------

Vrbanjica

Vukovar
-------

Gdje Dunav ljubi nebo
Ružičkini dani
Vukovarske adventske svečanosti
Vukovarski festival komorne glazbe
Vukovarsko lutkarsko proljeće

Županja
-------

Šokačko sijelo

---

**Izvor**:

* Divanimo po slavonski (str. 374)
Vulkanski pepeo
**Vulkanski pepeo** je fini prah promjera zrna manjih od 2 mm, koji pada na tlo nakon izbijanja vulkanske erupcije.

Porijeklo i karakteristike
--------------------------

Vulkanski pepeo se javlja samo kod eksplozivnog tipa erupcije. Nastaje uz sve veći pritisak koji se javlja dok se stijene i magma u mijenjaju u plin i fine čestice. Ove čestice eksplozija baca u zrak, koje se potom hlade i onda ih vjetar širi oko područja dok padaju natrag na zemlju u obliku slojeva različitih debljina (nalik na snijeg).

Za razliku od pepela stvorenog sagorijevanjem organskog materijala, vulkanski pepeo je tvrd i abrazivan, te se ne otapa u vodi. Zbog svega toga više podsjeća na pojesak nego na pepeo. Takav pijesak se kasnije transformira u vulkanoklastične stijene poznate kao tuf.

Uticaji na ljude i okolinu
--------------------------

Velike količine vulkanske prašine se u atmosferi mogu zadržati dugo vremena, što može dovesti do naglog spuštanja temperature zraka. Veće količine prašine mogu uništiti velika područja obradive površine, a i prašina sama po sebi je također opasna za ljude. Udisanje prekomjerne količine prašine može imati ozbiljne posljedice, jer se ona lijepi za pluća te može izazvati čak i smrt. Prašina je zbog sitnih čestica opasna za sve vrste motora s unutarnjim izgaranjem. Takvi motori trebaju strujanje zraka kroz filtar, a koji se zbog vulkanskog pepela može blokirati.

S druge strane, vulkanski pepeo osim negativnih može imati i pozitivne efekte. Tlo koje je u prošlosti bilo izloženo pepelu je vrlo plodno i puno korisnih minerala. Zbog svega toga je poljoprivreda obično vrlo razvijena u vulkanski aktivnim dijelovima svijeta.

***Vulkanski pepeo*** na Wikimedijinoj ostavi
**Asocijacija afričkih univerziteta** (arap. ; engl. ; fr. *Association des universités africaines*; port. *Associação das Universidades Africanas*) sa sedištem u glavnom gradu Gane-Accri je organizacija institucija visokog obrazovanja u Africi. Organizacija je osnovana u Rabatu u Maroku 12. novembra 1967. na temelju ranijih preporuka iz septembra 1962. sa konferencije UNESCO-a u Antananarivu na Madagaskaru.

Komitet za osnivanje organizacije sastao se po prvi puta u septembru 1963. u Kartumu gde je usaglašen i predlog statuta organizacije. U početku je asocijacija uključivala 34 institucije visokog obrazovanja da bi do danas ta cifra prešla 340 članica u 46 zemalja. Primarna funkcija asocijacije je da pruži platformu za razmenu znanja i iskustava među afričkim univerzitetima. Asocijacija prema potrebi stvara zajedničke grupe stručnjaka u različitim naučnim domenima.

Povezano
--------

* Panafrikanizam
* Asocijacija univerziteta Evrope

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* Službena stranica
**Flavije Celer** (latinski: , grčki: , fl. 503 - 518) je bio istočnorimski general i *magister officiorum* pod carem Anastazijem. O njegovom ranom životu se malo zna; bio je porijeklom iz Ilirika. Godine 503. je imenovan za komandanta u ratu protiv Perzijanaca. Tamo se istakao vojnim uspjesima, ali i diplomatskim vještinama kojima je rat 506. okončan. Godine 508. je imenovan za konzula. Godine 518. je sudjelovao u pregovorima sa rimskim papom temeljem kojih je okončana Akakijeva šizma. Ne zna se kada je umro, ali historijski izvori navode da je njegova smrt bila "nesretna".

Izvori
------

Literatura
----------

* Bury, John Bagnell (2000). *A History of the Later Roman Empire from Arcadius to Irene (395 A.D. to 800 A.D.), Volume 1*.
* Martindale, John R.; Jones, A.H.M.; Morris, J. (1992). *The Prosopography of the Later Roman Empire*. **II**. Cambridge University Press. str. 275–277. ISBN 9780521201599.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Anastazije I  Venantius Junior** | **Konzul Istočnog Rimskog Carstva**508*Basilius Venantius* | Slijedi:**Fl. Inportunus Iunior** |
**Berngal**, sin Géde Ollgothacha, bio je, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, veliki kralj Irske. Prijestolje je preuzeo ubivši svog prethodnika i rođaka Fíachu Findoilchesa, te tako osvetivši smrt svog oca. Za vrijeme vladavine je toliko ratovao, da je u zemlji ponestalo mlijeka i žita - prema jednoj verziji u cijeloj Irskoj je od žita ostala samo vreća i pol. Vladao je dvadeset jednu ili dvadeset godina, prije nego što ga je ubio rođak Ailill, sin Slánollov. *Lebor Gabála Érenn* navodi da je bio suvremenik medijskog kralja Dejoka (694–665. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* mu vladavinu smješta u period 833–831. pne. dok *Annals of the Four Masters* navodi period 1209–1197. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Fíachu Findoilches**  |  **veliki kralj Irske** LGE rani 7. vijek pne.FFE 833-831. pne.AFM 1209-1197. pne. | Slijedi: **Ailill mac Slánuill**  |

Izvori
------

1. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, pp. 239-240
2. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.26
3. ↑  *Annals of the Four Masters* 3991-4003
**Ratko Zvrko**

(Beograd, 20. travnja 1920. – Dubrovnik, 23. rujna 1998.), hrvatski književnik, novinar i boksač.

Životopis
---------

Rođen je 20. travnja 1920. Ne zna se točno mjesto rođenja, nagađa se o Drveniku kod Konavala, gdje je proveo djetinjstvo ili Beogradu. 
Kao gimnazijalac smislio je slogan „*Bilo kuda, Kiki svuda*" za tvornicu Union (danas Kraš).

### Boksačka karijera

Počeo se baviti boksom u Dubrovniku. Meč karijere imao je u Dubrovniku, 11. travnja 1943. protiv prvaka Italije Lodovica Giobbija. Pobijedio ga je, što se slavilo kao pobjeda nad Talijanima, koji su u to vrijeme za Drugog svjetskog rata okupirali Dalmaciju. Slijedećeg dana, talijanske vlasti su ga zatvorile na neko vrijeme u tvrđavu Lovrijenac.

Bio je prvak Hrvatske u boksu 1945.. Poslije Drugog svjetskog rata, imao je meč s višestrukim olimpijskim pobjednikom, mađarskim boksačem Lászlóm Pappom. Izgubio je, ali je izdržao borbu do kraja.

### Novinarska karijera

Počeo je novinarsku karijeru, javljajući rezultate boks mečeva za Vjesnik. Prekinuo je karijeru u boksu i bavio se novinarstvom. Pisao je za Vjesnik, Vjesnik u srijedu, Večernji list, Globus, Arenu, Modru lastu itd. Pokrenuo je trofej „Plava vrpca Vjesnika" za plemenite pothvate na moru, koji postoji i danas. Organizirao je dječje romobilske utrke oko HNK u Zagrebu pod motom „*Brzina, ali oprez*".

Napisao je zbirku pjesama „*Grga Čvarak*", prvi put je izdana 1967. Postala je jedna od najnakladnijih knjiga hrvatske književnosti za djecu i sastavni dio školske lektire. Pisao je pjesme i za odrasle. Napisao je biografiju slavnog hrvatskog boksača Mate Parlova „*Zlatne rukavice Mate Parlova*" 1978. Bio je prijatelj Dobriše Cesarića, dopisivao se s njim u stihovima.

Nepotpun popis djela
--------------------

* "Grga Čvarak" Zagreb 1- 1967. 2- 1970. 3- 1972. 4- 1974. 5- 1975. 6- 1977. 7- 1978. 8- 1979. 9- 1981. 10- 1985. 11- 1986. 12- 1988. 13- 1990. 14- 1995. 15- 1998. 16- 2000. 17- 2001. 18- 2002. 19- 2003. 20- 2004. 21- 2005. 22- 2006. 23- 2007.
* "Uzbuna u robnoj kući" Zagreb 1976.
* "Zlatne rukavice Mate Parlova" Sisak 1978.
* "Smijeh nije grijeh" Zagreb 1990.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 238790042
* GND: 1016467311
* NKC: js20221158664

 |
**Zazid** - **Sasseto** (tal.) je naselje u sjevernoj Istri u sastavu općine Kopar (Primorska).

Geografija
----------

Selo je smješteno na jugu Ćićarijskog krasa na širokoj visoravni (kraško polja) koju okružuju brežuljci, kilometar iznad Istarske željeznice (Divača-Pula) i nedaleko od Zanigrada. Poznato je planinarsko ishodište za više planinarskih staza na razne bliže i udaljenije vrhunce Ćićarije. Selo je nekad bio okruženo zidinama, po kojima je i dobilo ima (poput Prezida u Gorskom kotaru na istočnoj granici sa Slovenijom).

Cesta do Zazida je kasno asfaltirana tako da se sva komunikacija za Kopar i Trst odvijala kolskim putom. 

U selu je i velik izvor vode, na spoju vapnenca i fliša. Jedan ponatji izvor »Pod strugo« nad željezničkom progom, gdje se voda ulijeva u rezervoar.

Povijest
--------

Selo se već u X. st. spominje pod imenom *Xaxid* ili *Xaxa* (venetski: *zazid* i *zaza*) i kao *Villa dei sassi* ( = kamenito selo), kasnije *Sasseto*. 

Na ovom području su primjetni mnogi rovovi koje su Njemci gradili nakon okupacije Julijske krajine u novembru 1943. kako bi se obranili od partizanskih napada. Na te teške trenutke podsjeća nas partizanski spomenik.

Privreda
--------

Selo je dugo živjelo od proizvodnje i danas visoko cijenjene i skupe rakije i ulja od brinje (smreke). Od juna do septembra su se brale bobice i to posebnom tehnikom zbog oštrih iglica brinje. Polagalo se platno oko stabla i udaralo palicama po grmu kako bi pale bobice. Proces pećenja rakije je bio dugotrajan, a za litru rakije trebalo je 10-15 kg plodova. Alkohol ima 50-60 gradi i snažnu aromu. Danas se to piće proizvodi samo iz hobija.

U prošlosti su seljani prodavali drva u Kopru i Trstu, kao i sijeno u plodnijim dijelovima Istre, a poljoprivredom su se bavili samo za vlastite potrebe.

Stanovništvo
------------

Stanovništvo se je počelo vidno smanjivati nakon 1945. tako da danas ima trostruko manje stanovnika (prema podacima Statističkog ureda RS u 2020. u selu je živjelo 76 stanovnika). U prošlosti su sve kuće bile naseljene, a podatak da je tu bilo čak 7 gostionica dovoljno govori..

Znamenitosti
------------

* Crkva sv. Martina prije obnoveStare kuće u Zazidu su bile građene u karakterističnom istarsko-kraškom arhitektonskom stilu s portonima i baladurima, jedna do druge, formirale su seosku ulicu.
* u selu se nalazi crkva sv. Martina na kojoj je uklesana 1697. g. a nije poznato da li je to godina obnove ili nove izgradnje, ali obzirom da se zna da selo postoji od X. st. vjerojatnija je rekonstrukcija starije crkve. Zadnja obnova crkve bila je 2014.g.
* Seoski praznik događa se u prvoj nedjelji u septembru na dan kada je nekad bio seoski sajam. Danes seljani na taj dan priređuju 'šagru' i nogometni turnir.
Plaža Lapad.
Opuštanje na plaži Lapad.
**Uvala Lapad** je skupni naziv za dio dubrovačkog poluotoka i gradskog kotara Lapad te plaža smještenih u istoimenoj uvali.

Plaže Uvale Lapad
-----------------

U Uvali Lapad se nalaze mnogobrojni hoteli i jedna od najpopularnijih dubrovačkih šetnica, ali je najpoznatija po brojnim plažama.

### Uvala

Najpopularnija plaža je **Uvala** na kojoj se, osim betonskog tobogana, mogu pronaći mnogobrojni ugostiteljski i ostali sadržaji kojima suvremena plaža mora raspolagati. Plaža je pješčano - šljunkovita s poprilično plitkim i u ljetnim mjesecima toplim, za kupanje izrazito ugodnim morem.

### Adriatic

Geografski položaj: **42°39′14.03″N 18°04′06.88″E﻿ / ﻿42.6538972°N 18.0685778°E﻿ / 42.6538972; 18.0685778﻿ (plaža Adriatic)**

Odmah do plaže Uvala se nalazi plaža **Adriatic**. Smještena je podno istoimenog hotela. Betonska je a more je nešto dublje nego na susjednoj Uvali.

### Vis I

Geografski položaj: **42°39′12.29″N 18°04′03.07″E﻿ / ﻿42.6534139°N 18.0675194°E﻿ / 42.6534139; 18.0675194﻿ (plaža Vis I)**

Plaža **Vis I** je slijedeća u nizu od plaža Uvale Lapad. Plaža je šljunkovita, malim dijelom popločena betonskim terasama. More je plitko. Obogaćena je raznim ugostiteljskim sadržajima.

### Splendid

Geografski položaj: **42°39′14.31″N 18°03′54.44″E﻿ / ﻿42.6539750°N 18.0651222°E﻿ / 42.6539750; 18.0651222﻿ (plaža Splendid)**

Plaža **Splendid** je tik do plaže Vis I, podno istoimenog hotela. Pjeskovito - šljunčana je, dijelom popločena betonskim terasama. More je plitko.

### Vis II

Geografski položaj: **42°39′09.86″N 18°03′42.08″E﻿ / ﻿42.6527389°N 18.0616889°E﻿ / 42.6527389; 18.0616889﻿ (plaža Vis II)"E**

**Vis II** se nalazi podno istoimenog, još uvijek neobnovljenog hotela, koji je nastradao za vrijeme Domovinskog rata. Šljunčana je a djelomično je popločena betonskim terasama.

### Titova villa

Geografski položaj: **42°39′13.29″N 18°03′52.41″E﻿ / ﻿42.6536917°N 18.0645583°E﻿ / 42.6536917; 18.0645583﻿ (plaža Titova villa)**

Plaža se nalazi podno nekadašnje Titove vile. Šljunčana je s plitkim morem i pokojom manjom stijenom.

### Elita

Geografski položaj: **42°39′29.51″N 18°03′38.63″E﻿ / ﻿42.6581972°N 18.0607306°E﻿ / 42.6581972; 18.0607306﻿ (plaža Elita)**

Na suprotnoj strani Uvale Lapad nalazi se niz stjenovitih plaža i kupališta od kojih je najpoznatija plaža **Elita**, smještena podno istoimenog hotela. Plaža je manjim dijelom šljunčana a većim stjenovita i popločena betonskim terasama.
**Plat** je naselje u općini Župa dubrovačka u Dubrovačko-neretvanskoj županiji.

Zemljopisni položaj
-------------------

Plat je smješten na sjeveroistočnim obalama Župskog zaljeva, 13 km jugoistočno od Dubrovnika i 6 km zapadno od Cavtata, pored Jadranske turističke ceste.

Gospodarstvo
------------

Glavna grana privrede kojom se bavi stanovništvo Plata je turizam. U samom mjestu postoje dva hotela. Osim turizma stanovnici Plata se u manjoj mjeri još bave poljodjelstvom i ribarstvom.

Plat je također poznat po jedinstvenoj hidroelektrani koja je ukopana duboko u brdo Malaštica. HE Dubrovnik u Platu spada u grupu hidroelektrana sliva rijeke Trebišnjice. HE Dubrovnik koristi vodu rijeke Trebišnjice iz akumulacijskog jezera Bileća, nastalog izgradnjom brane Grančarevo. Zahvat vode za HE Dubrovnik ostvaren je izgradnjom brane Gorica, koja stvara kompenzacijski bazen. Elektrana je planirana u dvije faze. Prva je izgrađena, a gotovi su i neki objekti druge faze. Ukupna instalirana snaga HE Dubrovnik je 216 MW (2x108 MW) a sa nje se električnom energijom napajaju Dubrovačko-neretvanska županija i grad Trebinje.

Stanovništvo
------------

U Platu prema popisu stanovništva iz 2011. godine žive 302 stanovnika, uglavnom Hrvata katoličke vjeroispovjesti.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Šport
-----

* Malonogometni klub Plat

Kultura
-------

* Udruga Mještana "Soline - Plat"

Promet
------

Plat je Jadranskom turističkom cestom povezan sa Dubrovnikom na sjeverozapadu i Cavtatom te zračnom lukom Dubrovnik na istoku. Iz mjesta voze redovne autobusne linije 10 (Dubrovnik-Cavtat) i 16 (Dubrovnik-Plat) prometnog poduzeća Libertas.

Izvori
------

1. ↑  DZS - Popis stanovništva 2021
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
**Bad Vöslau** je kupališni grad na istoku Austrije od 11,468 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Baden.

Geografske karakteristike
-------------------------

Bad Vöslau leži na istoku Donje Austrije na južnim obroncima Masiva Wienerwalda i to na liniji rasjeda poznatoj po brojnim termalnim izvorima.

On je praktički spojen sa Baden bei Wienom od kog je udaljen svega 4 km, a ni do Beča nema više od tridesetak km, koje je lako prevaliti Južnim autoputem, tako da se danas pretvara u južno predgrađe Beča.

Historija
---------

Vöslau je kraj u kom se ljudi bave vinogradarstvom još od 13. vijeka, od polovice 18. vijeka, počela se koristiti njegova termalna voda, pa je 1904. i službeno priznat kao termalno lječilište. Odad ga zovu sa prefiksom **bad**, što je ozakonjeno 1928. pa se tek odtad zove *Bad Vöslau*.

Znamenitosti
------------

Od znamenitosti grad ima utvrdu Merkenstein iz 12. vijeka, koja je napuštena još od 1683. palaču Grossau iz istog vremena i parohijsku crkvu, podignutu između 1860. -1868.

Privreda
--------

Glavni izvor prihoda grada su terme sa vodom od 24 °C, oko kojih se sve vrti, tako da je 1991. 61 % svih zaposlenih radilo u uslužnim djelatnostima.
Od industrije Bad Vöslau ima punionu mineralne vode Heilquellen-Verwertungs-AG i veliku štampariju.

U okolici se još uvijek uzgaja vinova loza, pa je Vöslau poznat po svom crnom vinu. 
Za ekonomiju grada značajan je i Centar za obuku i obrazovanje Ministarstva obrane Austrije.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka, Neu-Isenburg

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Niederösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 03. 03. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Bad Vöslau*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 03. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Bad Vöslau*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Bad Vöslaua* (`de`)