recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Financial Times*** (***FT***) je međunarodni poslovni list koji se štampa na za njega karakterističnom ružičastom papiru. Smatra se jednim od najuglednijih listova na svijetu, odnosno najčitanijim među vodećim poslovnim ljudima širom svijeta.

Kratka historija
----------------

*FT* je prvi put izdan kao *London Financial Guide* 9.1. 1888 od strane Horatia Bottomleya, a 13.2. iste godine je preimenovan u *Financial Times*. Ispočetka je sebe opisivao kao prijatelja of "poštenih financijera i poštovanih mešetara", te sadržavao četiri stranice izdavane u svom londonskom sjedištu. Godine 1893. je uveo ružičasti papir kao svoj zaštitni znak kako bi se razlikovao od svog glavnog suparnika - *Financial Newsa* (osnovanog 1884), što je bio jedan od ključeva njegovog uspjeha. Nakon godina borbe s drugim financijski orijentiranim novinama, godine 1945. je konačno absorbirao *Financial News*, svog posljednjeg suparnika. To se dogodilo kada je Brendan Bracken, vlasnik oba lista, odlučio da ih spoji pod naslovom Financial Times. Financial Times je dugo vremena rangiran kao najbolji svjetski časopis u redovnoj anketi u kojoj sudjeluje 1000 vodećih direktora, političara, univerzitetskih profesora, novinara i marketinških stručnjaka iz 50 zemalja svijeta.

Eksterni linkovi
----------------

* FT.com
**Ljama** (*Lama glama*) je južnoamerička vrsta deve, odomaćena od pretpovijesnih vremena. Narodi Anda koriste ju kao teretnu životinju, izvor mesa i vrlo kvalitetne vune. 

Odrasla životinja visoka je do vrha glave između 1,7 i 1,8 metara, a može težiti od 130 do 200 kg. Kod koćenja, mladunče teži od 9 do 14 kg. Vrlo su društvene i rado žive u krdu s drugim ljamama. Vrlo su inteligentne i nakon samo nekoliko ponavljanja, razumiju jednostavne komande. Kad ih se koristi za prijenos tereta, mogu nositi 25% do 30% vlastite težine na udaljenost od više kilometara.  Rani pisci uspoređivali su ih s ovcama, no brzo je uočena njihova sličnost s devama. Tako ih Linnaeus 1758. u djelu *Systema Natura* zajedno s alpakom svrstava u rod *Camelus*.

Izvorno, ljame, kao i ostale deve, potječu sa središnjih visoravni Sjeverne Amerike od prije oko 40 milijuna godina. Prije oko 3 milijuna godina migrirale su u Južnu Ameriku. Krajem zadnjeg ledenog doba (prije 10.000 do 12.000 godina) deve nestaju u Sjevernoj Americi. Prema podacima iz 2007. u Južnoj Americi živi više od 7 milijuna ljama i alpaka, a u Sjevernu su iz Južne Amerike uvežene krajem 20. stoljeća, tako da danas u SADu i Kanadi živi više od 158.000 ljama i 100.000 alpaka.

Domesticiranje
--------------

Domesticiranje ljame odvijalo se vjerojatno još u trećem tisućljeću pr. Kr. Općenito se pretpostavlja, da je gvanako predak ljama. No postoje i teorije, da je ljama uvijek bila zasebna vrsta, koja je danas u divljini izumrla. Točno porijeklo ljame vjerojatno nikad neće moći biti nedvosmisleno utvrđeno, jer su današnje populacije gotovo sve miješane s gvanakom, alpakom i vikunjom, koje se sve mogu međusobno pariti s plodnim potomcima.
**Hijeron I** (Ἱέρων na grčkom), sin Deinomenov i brat Gelonov, bio je tiranin Sirakuze na Siciliji od 478. do 467. pne. Naslijedio je Gelona zahvaljujući zavjeri protiv trećeg brata Polizela. Za njegove vladavine je naglo narasla moć Sirakue. Natjerao je stanovnike Naksosa i Katane da se presele u Leontini, a Katanu (koju je preimenovao u Etna) je nastanio s Doranima. Sklopio je saevz sa Akragasom (Agrigentum) i Lokrijce protiv Anaksilanta, tiranina Regija.

Njegovo najvažnije dostignuće je pobjeda nad Etrurcima i Kartaginjanima u bitci kod Kume (474. pne.), zahvaljujući čemu su kampanijski Grci spašeni od etrurske dominacije. Brončani etrurski šljem (koji se danas čuva u Britanskom muzeju), s natpisom koji slavu pobjedu, je posvećen u Olimpiji.

Hijeronova vladavina je također upamćena po stvaranju prve tajne policije u grčkoj historiji. Međutim, on je također bio poznat i kao pokrovitelj književnosti i kulture. Pjesnici Simonid, Pindar, Bahilid, Eshil i Epiharmo su bili aktivni na njegovom dvoru, isto kao i filozof Ksenofan. Bio je i aktivni sudionik panhelenskih sportskih igara, osvojivši nekoliko pobjeda u utrkama konja i dvokolica. Osvojio je utrku dvokolica u Delfima godine 470. pne. (što je Pindar opjevao u prvoj Pitijskoj odi) te u Olimpiji 468. pne. (što je Bahilid opjevao u trećoj pobjedničkoj odi). 

Umro je u Katani 467. pne. te je tamo i sahranjen. Grob su mu pri povratku uništili bivši stanovnici grada. Tiranija u Sirakuzi je potrajala tek godinu dana nakon njegove smrti.

Izvori
------

Izvori
------

* Diod. Sic. xi. 38-67; Ksenofont, *Hiero*, 6. 2; E. Lübbert, *Syrakus zur Zeit des Gelon und Hieron* (1875). N. Luraghi, Tirannidi archaiche in Sicilia e Magna Grecia (Florence, 1994)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Prethodnik:****Gelon** | **Tiranin Gele**485. pne.– 478. pne. | **Nasljednik:****Polizel** |
| **Prethodnik:****Gelon** | **Tiranin Sirakuze**478. pne.– 466. pne. | **Nasljednik:****Trazibul** |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 5725505
* LCCN: n93104590
* ISNI: 0000 0000 2219 2024
* GND: 118704664

 |
**Šibolet** je izraz koji u najširem smislu označava svaku gestu, ponašanje ili praksu koja označava nečije porijeklo ili pripadnost određenoj grupi. U užem, lingvističkom smislu, označava korištenje određenih riječi ili pojmova kojima ta osoba identificira pripadnost određenoj etničkoj ili religijskoj grupi, političkoj ideologiji ili stav prema određenom pitanju.

Izraz potiče iz hebrejske riječi šibolet (שִׁבֹּלֶת) koja doslovno znači "klip", ili u određenom kontekstu, "rijeka", "bujica". Suvremeno značenje potiče iz angedote koju spominje Stari zavjet, odnosno Knjiga o Sucima. U njoj je opisano kako su stanovnici Gileada nanijeli poraz plemenu Efraim te preživjele nastojali spriječiti da prijeđu rijeku Jordan. Kako bi prepoznali Efraimite, tjerali su ih da govore riječ "šibolet"; Efraimiti su umjesto toga izgovarali "sibolet", te bi smjesta bili ubijani.

Jedan od primjera šiboleta u modernoj upotrebi jest korištenje izraza Malvini za Falklandsko otočje od strane Argentinaca, odnosno svih ili većine osoba koje drže da Argentina ima legitimno pravo na tu teritoriju.

V. također
----------

* Novogovor

Eksterni linkovi
----------------

* Etymology of "shibboleth"
* The Story of the Shibboleth
* Word of the Day: Shibboleth
* Australia's use of language tests (Tim McNamara, Professor of Applied Linguistics at Melbourne University).
**Epping** je grad od 10.859 stanovnika na istoku Engleske.

On je administrativni centar distrikta Epping Forest.

Geografske karakteristike
-------------------------

Epping se nalazi u jugozapadnom dijelu Grofovije Essex, udaljen oko 27 km sjeveroistočno od Londona. Od rubnih predgrađa Londona dijeli ga istoimena šuma.

Historija
---------

U vrijeme Domesday Booka 1086. bio je malo naselje od par kuća i jednom kapelom na rubu šume Epping. Kralj Henry III izdao je 1253. povelju Opatiji Waltham (čiji je Epping bio feud) da može svaki tjedan održavati sajam u Eppingu, uz jedan veći godišnji u maju. Sajam je vremenom izrastao u važno trgovište za stoku. Zatvoren je 1961. nasljedio ga je svaštarski sajam općeg tipa koji se održava svakog ponedjeljka.

Epping duguje svoj prosperitet time što se nalazi na glavnom putu za London. Poboljšanja koja su provedena između 1769. i 1870. znatno su povećala promet. Tako da je početkom 19. vijeka nekih 25 kočija dnevno prolazilo kroz grad, i radilo čak 26 gostionica. Kad je 1865. željeznica došla do Eppinga, pao promet kočijama i gostionicama, ali se doselilo puno novih stanovnika koji su svakodnevno putovali u London na posao. Britanski ratni premijer Winston Churchill bio je zastupnik Eppinga u Parlamentu od 1924. do 1945.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka Eppingen, Njemačka

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: East of England" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 03. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Epping*" (engleski). Exploring Essex's Past. Pristupljeno 28. 3. 2017.

Vanjske veze
------------

***Epping, Essex*** na Wikimedijinoj ostavi

* Epping Town Council (`en`)
**Erinije** ili **Eumenide** (grč. **Ἐρινύες**, **Erinúe**; **Εὐμενίδες**, *Eumenídes*) su grčke božice osvete i prokletstva. Na hrvatskom jeziku se zovu **Srde**. Rimski su im pandani Furije, a imena Erinija su Alekta, Megara i Tizifona. Erinije imaju krila i zmije na glavi, umjesto kose. Nose crnu odjeću. 

William-Adolphe Bouguereau: Orestovo grizodušje, Oresta progone Erinije

Erinije i Eumenide
------------------

Erinije su: prema Eshilu, Niktine kćeri, prema Sofoklu Skotove i Gejine, prema Heziodu Uranove i Gejine. Erinije su rođene blizu gore Kron. Odande su otišle u podzemlje, gdje ih je prihvatio Had, te otada tamo žive i muče duše u Tartaru. Ponekad izlaze van na Zemlju i progone ubojice i kradljivce. Osvećuju im se, nanose duševnu bol, od njih se ne može pobjeći. Kažnjavaju i bogove, tako bi primjerice kaznile Heliosa ako promijeni putanju Sunca po nebu, jer bi to značilo kraj života. Ali Erinije su i pravedne. Prati ih Nemezida, a prije je to činila Nika. Erinije su najpoznatije po proganjanju Oresta zbog ubojstva svoje majke Klitemnestre koja je ubila njegova oca Agamemnona. Apolon mu je rekao da ubije ubojicu svoga oca, a on ga je poslušao. Poslije mu se molio da ga spasi od Erinija. Atena se umiješala te pretvorila Erinije u pomirljive Eumenide (Dobrohotnice), koje su odjenule bijele haljine. 

### Epiteti

Erinije su znane i kao: 

* *Semnai* ("poštovane"),
* *Potniae* ("grozne"),
* *Maniae* ("ludila"),
* *Praxidikae* ("osvetoljubive"),
* *Eumenídes* ("dobrohotne").

To su njihovi epiteti.

Vanjske veze
------------

***Erinije*** na Wikimedijinoj ostavi

* Erinije u klasičnoj literaturi i umjetnosti
**Erika Spirić** (rođena 1955.) umirovljena je hrvatska babica. Za svoj rad u primaljstvu primila nagradu od UNICEF -a i grada Varaždina. Jedna je od osnivačica Hrvatske komore primalja . Zalaže se za kvalitetno primaljstvo i pravo žena na izbor u porođaju.

Biografija
----------

Završila je primaljsku školu u Zagrebu (1974.) i Višu školu za ginekologiju i porodništvo na Zdravstvenom veleučilištu u Zagrebu (1983.). Radni vijek provela je radeći na Odjelu za ginekologiju i porodništvo Opće bolnice Varaždin  kao babica.

Aktivna je na području obrazovanja primalja, kao voditeljica prakse i mentor. Koautorica je nastavnog programa prvostupničkog programa primaljstva u Zagrebu i Splitu, a članica je radne grupe Hrvatskog saveza za promicanje primaljstva , koja želi pokrenuti sveučilišne programe primalja u Zagrebu, Rijeci i Splitu. Radila je na nacrtu Zakona o primaljstvu  i jedna je od osnivačica Hrvatske komore primalja  .

Uspostavila je i vodila program predporođajnog obrazovanja u Općoj bolnici Varaždin. Aktivna je na području primaljstva i zalaže se za visokokvalitetnu primaljsku skrb i pravo žena na izbor tijekom poroda.

Nagrade i priznanja
-------------------

2016 UNICEF -ova nagrada "Prijatelj generacijama djece"

2016 Nagrada Grada Varaždina

Izvori
------

1. 1 2  „Hrvatska Komora Primalja" (hr). Pristupljeno 2021-09-25.
2. ↑  „Opća bolnica Varaždin" (hr). Pristupljeno 2021-09-25.
3. ↑  „Hrvatska Udruga za Promicanje Primaljstva". Pristupljeno 2021-09-25.
4. ↑  „Zakon o primaljstvu - Zakon.hr". Pristupljeno 2021-09-25.
Eristihton prodaje svoju ćerku Mestru. Jedna od gravura Johanna Wilhelma Baura koje je izradio kao ilustracije za Ovidijeve *Metamorfoze* (VIII, 823–878). Posejdon se nalazi u pozadini, u donjem desnom uglu.
**Erisihton** (starogrčki: ) bio je, u grčkoj mitologiji, sin Triopov i kralj Tesalije.

Jednom prilikom Erisihton je naredio da se poseče sve drveće u svetom gaju boginje Demetre. Jedan ogroman hrast bio je prekriven zavetnim vencima, koje su Demetri ostavljali ljudi koji su joj se tu došli pomoliti, pa su radnici odbili da poseku to drvo. Erisihton je sam dograbio sekiru i posekao hrast, i tom je prilikom usmrtio jednu nimfu drijadu, koja ga je na samrti proklela.

Demetra se odazvala nimfinoj kletvi i kaznila Erisihton tako što je pozvala Limos, boginju nepopostiljive i nezasite gladi da se smesti u njegov stomah. Tako je uzimanje hrane na Erisihtona delovalo kao dodavanje ulja na vatru: što je više jeo, to je bio sve gladniji. Erisihton je prodao sav svoj imetak kako bi mogao kupovati hranu, ali i dalje je ostajao gladan. Na kraju je stao prodavati i svoju kćer, Mestru, za ženu onome ko plati ugovorenu cenu. Međutim, zahvaljujući svojoj sposobnosti da menja oblik, koju joj je bio podario njen ljubavnik Posejdon, Mestra bi se uvek, kad bi bila prodata nekome, vratila kući u nekom drugom obličju. Najznamenitija žrtva ove podvale bio je Sizif, koji, usprkos svoj svojoj lukavosti, nikako nije mogao zadržati svoju nesuđenu snahu (hteo je Mestru udati za svoga sina Glauka).

Erisihton je naposletku pojeo samog sebe, mučen neutaživom gladi.

Vanjski linkovi
---------------

* Prikazi Eristihtona: Warburg Institute Iconographic Database Arhivirano 2016-03-03 na Wayback Machine-u
**Unutrašnji oružani sukob u Kolumbiji** (španski: ) je naziv za dugotrajni oružani sukob koji se od sredine 1960-ih vodi u Kolumbiji između vlade na jednoj te nekoliko radikalno lijevih paravojnih formacija koji u zemlji nastoje uvesti komunistički, odnosno socijalistički poredak. Sukob je svoje korijene imao u dugogodišnjim sporovima oko podjele poljoprivrednog zemljišta, a koje su krajem 1940-ih eskalirali u krvave sukobe između pristaša tradicionalno suparničkih kolumbijskih političkih stranaka - konzervativaca i liberala - poznatih kao *La Violencia*. Iako je glavna gerilska formacija FARC nastala kao oružano krilo Kolumbijske komunističke partije, veliki dio poraženih liberala im je pružio podršku. Sukob je od samih početaka dobio šire dimenzije, prije svega u kontekstu Hladnog rata, s obzirom da su vladu podržavale SAD, a gerilce SSSR i Kuba; sa druge strane je postao jedan od tzv. sukoba niskog intenziteta s obzirom da gerilci nisu bili u stanju svrgnuti režim, ali ni režim nije bio u stanju iskorijeniti gerilu. To se najčešće tumači time da su ljevičarski gerilci od samog početka preuzeli nadzor nad zabačenim područjima u kojima se uzgajala koka, odnosno prepoznali proizvodnju i distribuciju kokaina kao glavno sredstvo za financiranje svoje borbe. Sukob je dodatno zakomplicirale i aktivnosti radikalno desnih paravojnih formacija koje su također svoju borbu protiv ljevičara financirale na isti način. Sukob, u kome su sve strane, u većoj ili manjoj mjeri, izvodile ubistva, otmice i druge zločine nad civilima, se povremeno smirivao uz pokušaje pronalaženja političkog rješenja. Oni su kulminaciju postigli u ljeto 2016. kada su kolumbijska vlada i FARC postigli sporazum o prekidu vatre.

Vanjske veze
------------

***Kolumbijski građanski rat*** na Wikimedijinoj ostavi

* Overview of Colombian–FARC Peace Process
**Grčka pravoslavna crkva** (grč. *Ορθόδοξη Εκκλησία της Ελλάδος*) je pomjesna autokefalna crkva. Nalazi se na 11. mjestu u diptihu pravoslavnih crkava. Ima rang arhiepiskopije.

Ustrojstvo
----------

Najviša vlast u Grčkoj crkvi pripada Sinodu episkopa, koji se sastoji iz svih eparhijskih arhijereja. Svi oni imaju titulu mitropolita. Na čelu Sinoda stoji arhiepiskop atinski i sve Grčke, koga bira Sinod iz reda mitropolita. Nakon izbora, u roku od pet dana, predsjednik Republike Grčke izdaje ukaz o njegovom priznanju, nakon čega se vrši ustoličenje.

Stalni sinod, koji se bavi svakodnevnim pitanjima crkvene uprave, sastoji se iz arhiepiskopa i 12 mitropolita. Arhiepiskop je stalni predsjednik, dok se ostali mitropoliti rotiraju.

Savremeno stanje
----------------

Grčka pravoslavna crkva se sastoji iz 81 eparhije. Njih 30, koje se nalaze u Sjevernoj Grčkoj i na velikim ostrvima Sjevera (tzv. Nove teritorije) su nominalno pod jurisdikcijom Carigradske patrijaršije.Od 12 mitropolita u Stalnom sinodu, njih 6 predstavljaju Nove teritorije.
Eparhije Krita i Dodekaneza, a takođe i svi svetogorski manastiri, pod neposrednom su jurisdikcijom Carigradske patrijaršije i ne smatraju se za deo Grčke pravoslavne crkve.
Crkva ima oko 200 manastira, i obuhvata oko 8 miliona vjernika (od 10,6 miliona stanovnika Grčke.)
Neki od mitropolita su Serafim Mencelopulos, Antim Rusas i Amvrosije Lenis.

Vidi još
--------

* Carigradska patrijaršija
* Sveta Gora

Eksterni linkovi
----------------

***Grčka pravoslavna crkva*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanična stranica Grčke pravoslavne crkve

| * p
* r
* u
Autokefalne i autonomne crkve u pravoslavlju |
| --- |
| Autokefalne crkve | **Četiri drevne patrijaršije:** Carigrad • Aleksandrija • Antiohija • Jeruzalem  Rusija • Srbija • Rumunska • Bugarska • Gruzija • Kipar • Grčka • Poljska • Albanija • Češka i Slovačka • Amerika\* • Ukrajina\* |
| Autonomne crkve | Sinaj • Crna Gora\* • Finska • Estonija\* • Hrvatska\* • Japan\* • Kina\* • Zapadna Europa\* • Besarabija\* • Moldavija\* • Ohrid\* • (RPCIR) |
| \* *Autokefalnost ili autonomija nije opće priznata.*\*\* *Poluautonomnni dio Ruske pravoslavne crkve čija autonomija nije opće priznata.* |
U Grčkoj je 5. jula 2015. održan referendum koji je 25. juna raspisala vlada ljevičarskog premijera Aleksisa Ciprasa kako bi se od građana dobio stav o zahtjevu Evropske komisije, Međunarodnog monetarnog fonda i Evropske centralne banke da Grčka provede još radikalnije mjere štednje u zamjenu za nastavak financijske pomoći kojom bi se pomoglo da financira njen dug prema stranim zajmodavcima. Ciprasova vlada je taj zahtjev odbila, smatrajući da mjere štednje, koje su ranije vlade provodile prethodnih pet godina, nisu postigle svoj cilj, odnosno da su izazvale ne samo potpuni kolaps životnog standarda i ekonomije, nego nisu čak ni omogućile Grčkoj da izvršava svoje obaveze. Građanima su ponuđene dvije opcije - "za" kojim se prihvaćaju, i "ne" kojima se odbijaju evropski zahtjevi. To je bio drugi referendum u grčkoj historiji, odnosno prvi nakon referenduma 1974. kojim je odbačen povratak monarhije poslije sloma pukovničkog režima. Tokom kampanje su opciju "za" podržavali vodeći poslovni krugovi, Grčka pravoslavna crkva i privatni mediji, a vodeći evorpski i njemački političari sugerirali da bi glas "protiv" automatski sa proizveo grčki izlazak iz eurozone, a možda čak i iz Evropske unije. Usprkos toga, opcija "protiv" je osvojila uvjerljivu većinu sa 61,3 % glasova.

Vanjske veze
------------

***Greek bailout referendum, 2015*** na Wikimedijinoj ostavi

* Official referendum website
* "No" Campaign site Arhivirano 2016-10-09 na Wayback Machine-u
* "Yes" Campaign site Arhivirano 2015-07-02 na Wayback Machine-u
* The two documents, from the institutions, referred to in the referendum question:
	+ *Reforms for the Completion of the Current Program and Beyond* (PDF) Arhivirano 2015-07-01 na Wayback Machine-u at referendum2015gov.gr
	+ *Preliminary Debt Sustainability Analysis for Greece* (PDF) Arhivirano 2015-07-01 na Wayback Machine-u at referendum2015gov.gr
* Δημοψήφισμα για τη συμφωνία στις 5 Ιουλίου Arhivirano 2015-07-01 na Wayback Machine-u (`el`)
* More recent proposal by Greek government to creditors - leaked (26 June 2015) - Greece: Prior Actions
* European Commission - Τhe latest draft proposals in the context of negotiations with Greece (26 June 2015)- List of prior actions - version of 26 June 20 00.pdf Arhivirano 2015-06-28 na Wayback Machine-u
* Leaked referendum ballot paper Arhivirano 2016-04-19 na Wayback Machine-u, from
**Hiparhija** (rođena oko 340. god. st. e.), poznata i kao **Hiparhija Kiničarka**, bila je antička grčka filozofkinja.

O Hiparhiji se ne zna mnogo, prvo zato što je pripadala nepopularnoj kiničkoj školi, a drugo zato što je bila žena te kao takva nije trebalo da bude uključena u bavljenje filozofijom, dakle u nešto što se po grčkim društvenim konvencijama smatralo preokupacijom muškaraca. Ova dva faktora su verovatno doprinela tome da Hiparhijini spisi nisu sačuvani. Stoga jedino znanje koje danas imamo o njom potiče iz sačuvanih dela drugih antičkih filozofa i doksografa.

Hiparhija je bila udata za Kratesa iz Tebe, koji je takođe bio kinički filozof, te su se njjih dvoje u potpunosti predali kiničkom načinu života. To znači da su odabrali život oslobođen materijalne imovine i stega društvenih konvencija. Prema Aureliju Avgustinu, njihovo odbacivanje svih konvencija išlo je tako daleko da su navodno imali običaj voditi ljubav i po javnim tremovima.

Eksterni linkovi
----------------

***Hiparhija*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Internet Encyclopedia of Philosophy, s.v. *Hipparchia*

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **filozofiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

  


|  |
| --- |
| Presokratska filozofija > **Sokratska filozofija** > Helenističko-rimska filozofija |
| **Sokrat**
**Kinička škola** :
Antisten - Diogen iz Sinope - Monim - Onesikrit - Krates iz Tebe - Hiparhija - Metrokle - Menip - Bion - Kerkid
**Kirenska škola** :
Aristip iz Kirene - Ptolemej iz Etiopije - Antipatar iz Kirene - Toodor Ateista - Hegesija
**Megarska škola** :
Euklid iz Megare - Diodor Kron - Ihtija - Pasikle - Trazimah - Klinomak - Eubulid - Stilpon - Apolonije Kron - Eufant - Brison - Aleksin
**Elidska škola** :
Fedon iz Elide - Menedem iz Eretrije
Platon |
**Gro Harlem Bruntland**, rođena 20.4. 1939, je norveška političarka i lekarka, i internacionalna liderka politike održivog razvoja i javnog zdravlja.

Rođena u Berumu i obrazovana za lekarku na univerzitetu u Oslu (1963), magistrirala je u oblasti javnog zdravlja na Harvard univerzitetu 1965. Bila je norveška ministarka za ekologiju 1976-79, i postala je prva norveška premijerka (februar-oktobar 1981). Njen kabinet bio je međunarodno poznat po tome što je imao 8 ministarki, od ukupno 18 ministara.

Bruntlandova je bila na čelu Svetskog komiteta za ekologiju i razvoj (WCED - World Commission on Environment and Development), koji se često navodi kao Bruntland-komisija, razvijajući široki politički koncept održivog razvoja u smeru širokih javnih rasprava koje su se isticale svojom sveobuhvatnošću, a koje su objavljene u raportu "Naša zajednička budućnost" aprila 1987. Bruntland komisija je pokrenula Svetski samit komisije za ekologiju i razvoj (UNCED), pod vođstvom Morisa Stronga koji je bio značajan član Bruntland-komisije.

Bruntland je postala norveška premijerka u dva uzastopna navrata: 9.5. 1986 - 16.10. 1989, i 3.11. 1990 - 25.10 1996, kada ju je nasledio Torbjorn Jagland. Dala je ostavku na mesto liderke Laburističke partije 1992.

Dr. Gro Harlem Bruntland je izabrana za generalnu direktorku Svetske zdravstvene organizacije maja 1998. Na ovoj poziciji, Bruntland je ustanovila dalekosežni pristup javnom zdravlju, ustanovljavajući Komisiju za Makroekonomiju i Zdravlje - na čelu sa Ѕefrijem Zahsom - prozivajući nasilje glavnim problemom javnog zdravlja. Bruntlandovoj je, 2003. godine, časopis Sajentifik Ameriken (Scientific American) odao priznanje njihovog Razboritog lidera godine, za koordinaciju brzog svetskog odgovora na naglu pojavu SARS sindroma (Severe acute respiratory syndrome|SARS). Nasledio je 21. jula 2003 Jong Vuk Li.

1994. je nagrađena Karlovom nagradom grada Ahena.

***Gro Harlem Brundtland*** na Wikimedijinoj ostavi
Živci očne duplje
**Živac pokretač oka** ili **okulomotorni živac** (lat. *nervus oculomotorius*) je motorni kranijalni nerv, koji inerviše poprečno-prugastu muskulaturu očne duplje (sa izuzetkom gornjeg kosog i spoljašnjeg pravog mišića), a sadrži i parasimpatička nervna vlakna koja inervišu dva glatka mišića unutar očne jabučice.

Živac polazi od dva jedra smeštena u srednjem mozgu: jedra okulomotornog živca (lat. *nucleus nervi oculomotorii*) i pomoćnog okulomotornog jedra (lat. *nucleus oculomotorius accessorius*). On izlazi na prednjoj strani srednjeg mozga i prostire se koso unapred i upolje kroz zadnju i srednju lobanjsku jamu i nakon toga ulazi u očnu duplju kroz gornju orbitalnu pukotinu.

Posle ulaska u očnu duplju, živac se deli u dve grane: gornju (lat. *ramus superior*) i donju (lat. *ramus inferior*). Gornja grana oživčava gornji pravi mišić i mišić podizač gornjeg očnog kapka. Donja grana inerviše unutrašnji, donji pravi i donji kosi mišić, a sadrži i parasimpatička vlakna koja prelaze u tzv. okulomotorni koren. Iz njega vlakna dolaze do cilijarnog gangliona, koji je pridodat oftalmičkom živcu, a odatle polaze postganglijska vlakna koja ulaze u sastav kratkih cilijarnih živaca (lat. *nn. ciliares breves*) i oživčavaju cilijarni mišić i mišić sfinkter zenice.

Literatura
----------

* Dr Slavoljub V. Jovanović, dr Nadežda A. Jeličić: "Anatomija čoveka – glava i vrat" ("Savremena administracija" Beograd 2000.) ISBN 86-387-0604-9

| Moždani živci |
| --- |
| **0** krajnji živac | **I** mirisni živci | **II** vidni živac | **III** živac pokretač oka | **IV** trohlearni živac | **V** trograni živac (*oftalmični, gornjovilični, donjovilični živac*) | **VI** živac odvodilac | **VII** živac lica | **VIII** tremno-pužni živac | **IX** jezično-ždrelni živac | **X** živac lutalac | **XI** pomoćni živac | **XII** podjezični živac |
"Portret Franza Marca" iz 1910. Autor:August Macke
Franz Marc,"Konj u krajoliku", 1912.
**Franz Marc** (München, 8. veljače 1880. - Verdun, 4. ožujka 1916.) jedan je od najvažnijih predstavnika njemačkog ekspresionističkog slikarstva.

Karijera
--------

Studirao na minhenskoj Akademiji likovnih umjetnosti. Godine 1903. i 1907. proveo je određeno vrijeme u Parizu, gdje je otkrio veliku bliskost s radom Vincenta van Gogha.
Marc je razvio važno prijateljstvo s umjetnikom Augustom Mackeom tijekom 1910.godine.
1911.godine je zajedno s Mackeom, Vasilijem Kandinskim i drugima, osnovao umjetničku grupu «Plavi jahač»("Der Blaue Reiter").
F.Marc je neke od svojih radova prikazao na prvoj izložbi Plavog jahača na izložbi u Minhenu tijekom prosinca 1911./siječnja 1912.godine.
Izložba je predstavljala vrhunac njemačkog ekspresionizma a također je prikazana i u Berlinu, Kelnu, Hagenu i Frankfurtu.

*Krava crvena, zelena, žuta* (1912.)
Godine 1912. Franz Marc je susreo R. Delaunaya, čiji su kolorizam i futurizam bili vrlo bitni za rad F. Marca. Uslijed ovih utjecaja, njegovo je slikarstvo postalo pročišćenije i apstraktnije.

Franz Marc bio je na popisu važnih umjetnika koji su trebali biti povučeni iz borbe u I. svjetskom ratu. No prije negoli je naređenje stiglo, umjetnik je poginuo od granate dok je patrolirao na konju, tijekom bitke kod Verduna 1916.godine.

Stil i ostavština
-----------------

Velik dio sačuvanih radova F.Marca tematski je vezan uz životinje, najčešće su to portreti životinja u prirodnom okruženju.
Njegov rad općenito karakteriziraju jarke čiste boje i skoro kubistički oblici, uz vrhunsku jednostavnost i pročišćenost prikaza. Pritom njegovi radovi odaju duboku emotivnost, zapaženu već u njegovo vrijeme.

Možda najpopularnija slika F.Marka jest "Sudbina životinja" (Tierschicksale), nastala 1913.godine a koja se danas nalazi u Muzeju Umjetnosti u Bazelu.

1998. godine, neke od slika F.Marca prodale su se pri aukcijskoj kući Christie's u Londonu, pri čemu je njegov «Crveni jelen» postigao sumu od 3,30 milijuna funti. Uskoro zatim njegov je «Vodopad» prodan u Sotheby'su za čak 5,06 milijuna, što je dosad najveća cijena postignuta za njegov rad kao i uopće za djelo nekog njemačkog ekspresionista.

Eksterni linkovi
----------------

***Franz Marc*** na Wikimedijinoj ostavi

* Slike Franza Marca Arhivirano 2007-04-05 na Wayback Machine-u
* Galerija radova F.Marca  Arhivirano 2003-04-19 na Wayback Machine-u
* Retrospektiva Franza Marca u Minhenu 2005. Lenbachhaus/Kunstbau Arhivirano 2007-02-07 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Umjetnička grupa Plavi jahač (*Der Blaue Reiter*) |
| --- |
| Vasilij Kandinski • Franz Marc • Marianne von Werefkin • Gabriele Münter • Paul Klee • Alexej von Jawlensky • August Macke • Alfred Kubin |
**Erikso** (grčki: **η Ἐρυξώ**; 6. vijek pne.) bila je starogrčka princeza, a kasnije i kraljica Kirene iz dinastije *Batijada*.

Majka joj je bila princeza Kritola. Bila je udana za princa Arkesilaja, svog bliskog rođaka te mu rodila sina Bata.

Nakon što je Arkesilaj došao na vlast, s vremenom se posvadio sa svojim doglavnikom Learhom, koji je protiv njega kovao zavjeru. Learh je prognan, ali je osnovao novi grad zvan Barka. Arkesilaj je u pokušaju da osvoji taj grad poražen, a potom otrovan, zarobljen i zadavljen.

Learh je potom došao u Kirenu kako bi se proglasio za kralja. Nastojeći legitimirati svoju vlast, nastojao se oženiti za Erikso. Ona je pristala da ga primi u svoj krevet, ali se zajedno s bratom Poliarhom dogovorila da ubije Learha, što je i učinjeno. Novi je kralj postao njen sin Bat.

Learhovo ubistvo je uzrujalo egipatskog faraona Amazisa II, te je Erikso zajedno s Kritolom i Poliarhom otišlo u Egipat kako bi spriječili rat, a u čemu su uspjeli.

Izvori
------

* Herodotus, The Histories, Book 4.
* 
* Arhivirano 2008-12-31 na Wayback Machine-u
* 
* 
*
Barun Franz Ludwig von Welden (litografija Josefa Kriehubera)
**Barun Franz Ludwig von Welden** (Laupheim, 16. lipnja 1780. – Graz, 7. kolovoza 1853.), austrijski vojskovođa i pasionirani botaničar.

U vojnu službu stupio je s 18 godina (1798.) i sudjelovao u bitkama protiv Francuza (1799.-1800.). Od 1802. godine u službi je austrijske vojske, 1809. godine dospijeva u francusko zarobljeništvo, ali se razmjenom zarobljenika uskoro oslobađa i potom s činom majora sudjeluje u bitci kod Asperna. 1812. godine u službi je kneza Schwarzenberga, a 1814. već sa činom potpukovnika višekratno se dokazuje na talijanskim ratištima, te mu je poslije zauzimanja Mantove i predaje Francuza dodijeljen zadatak vraćanja poražene vojske u južnu Francusku. 1821. predvodi austrijsku vojsku u ratu s Piemontom; od 1832.-1838. služi u Frankfurtu; 1838. je zapovijednik divizije u Grazu, a 1843. u Tirolu. Tijekom ustanka u Lombardiji 1848. osigurao je povlačenje austrijskim trupama pod vodstvom feldmaršala Radetzky-ja i vodio opsadu Venecije. U rujnu 1848. imenovan je civilnim i vojnim zapovjednikom Dalmacije, a u travnju 1849. predvodi austrijsku vojsku u Mađarskoj. Potom ponovno zauzima pozicije u Beču. Umirovljen je 1851. godine zbog narušenog zdravlja, te je umro 7. kolovoza 1853. u Grazu. 

Osim po vojnim postignućima, barun Franz Ludwig von Welden posebice je poznat i po podizanju većeg broja perivoja u gradovima u kojima je službovao. Tijekom službovanja u Zadru u kojem je bio vojni upravitelj grada, barun Franz Ludwig von Welden po vlastitim je zamislima podigao i 1829. godine otvorio prvi javni zadarski perivoj (današnji Perivoj kraljice Jelene Madijevke). Kao pasionirani botaničar, već prve godine svog boravka u Zadru obišao je i botanički istražio skoro cijelu Dalmaciju i Crnogorsko primorje, a kao pionir u tom istraživanju otkrio je i neke nove biljne vrste. Surađivao je s drugim botaničarima, te pisao za njemačke časopise o svojim botaničkim istraživanjima, ali i o parkovnoj umjetnosti, posebno o engleskim pejzažnim perivojima. U pismu regensburškoj "Flori" napisao je kako je u Zadru uspio ostvariti davni san o izgradnji perivoja za javnost, a još k tome posvećenog flori Dalmacije u koju je bio zaljubljen. Perivoj je podigao na najvećem bastionu zadarske tvrđave, kojem je sačuvao brežuljak u sredini s kojeg se pruža pogled na grad i okolicu. Unutar zadarskog perivoja podigao je i veliki kamenjar mediteranskog bilja koji je nažalost uništen krajem 19. stoljeća.

Barun von Welden je i nakon premještaja u druge gradove ostao aktivan u oblikovanju pejzaža. U Innsbrucku je u javnom perivoju uz pomoć stijena i mahovine rekonstruirao stanište svakog cvijeta iz tirolskih Alpa, a u Grazu je uredio perivoj na Schlossbergu, gdje mu je upravo zbog tih zasluga postavljena i bista.

***Franz Ludwig von Welden*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 59892674
* LCCN: no2019039624
* ISNI: 0000 0000 8139 7417
* GND: 119370549
* Botanist: Welden
* CONOR.SI: 83199843

 |
**Ftiotida** (starogrčki: ) bila je jedna od oblasti (tetrada) pokrajine Tesalije u staroj Grčkoj. Tim su se terminom u antici označavala tri geografski i politički različita entiteta: homerska **Ftija** (Φθία ili Φθίη), gde je Ahilej vladao Mirmidoncima, zatim jugoistočna tetrada Tesalije i, naposletku, periferni deo Tesalije koji se zvao Aheja Ftiotida *(Achaea Phthiotis)* i koga je nestalo kao političke jedinice u rimskom razdoblju, nakon što je inkorporiran u Tesalski savez. Tetrada Ftiotida nalazila se u dolini reke Enipeja, na severu je bila omeđena Revenskim brdima, na jugu podnožjem planine Otrisa, na istoku brdima koji se izdižu iznad Halmirske doline u istočnoj Ahaji, a na zapadu se Karditskom dolinom graničila s Histijeotidom. U 6. veku pne. kad su Aleuadi uveli podelu na tetrade, u Ftiotidi su se nalazila četiri grada: Farsal, Euhidrij, Fil i Pirasija. Od 4. veka pne. Ftiotida je obuhvatala i grad Eretriju.

Prema Herodotu, mitski Deukalion, otac Eolov, Ksutov i Dorov, živeo je u Ftiji, prvoj postojbini Dorana.

Pausanija navodi Ftijane (Φθιώτες) među grčkim plemenima koja su bila članovi delfske amfiktionije.

Danas jedna od grčkih administrativnih oblasti nosi nazi Prefektura Ftiotida.

Literatura
----------

* Hornblower, Simon; Spawforth, Antony (2003). *The Oxford Classical Dictionary*. New York: Oxford University Press.
* Smith, William (1854), „Thessalia", *Dictionary of Greek and Roman Geography*, London
**Maria Eva Duarte de Peron**, poznata i po svom nadimku **Evita** (7.5. 1919. - 26.7. 1952.) je argentinska glumica i političarka, poznata kao supruga argentinskog predsjednika Juana Perona.

Rođena je u mjestu Los Toldos kao nezakonito dijete kuharice i zemljoposjednika, te je s 15 godina otišla u Buenos Aires da se okuša kao glumica i zabavljačica. S vremenom je stekla popularnost i postala suvlasnicom radio-stanice te na jednom dobrotvornom balu srela generala Perona za koga se godine 1945. udala. Za vrijeme predsjedničke kampanje je koristila svoju popularnost i skromno porijeklo kako bi mužu donijela glasove među argentinskom sirotinjom. Nakon što je Peron dobio izbore i preuzeo vlast, Eva Peron je postala jedna od najuticajnijih ličnosti njegovog režima, što je koristila kako bi popravila položaj argentinskih radnika i žena. Zbog toga, kao i zbog kulta ličnosti, koje se od nje stvorio, postala je jedna od najvećih ikona i najpopularnijih ličnosti u argentinskoj historiji. Umrla je od raka godine 1952. 

Njen život bio je predmet brojnih umjetničkih djela, uključujući mjuzikle i filmove. 

***Eva Perón*** na Wikimedijinoj ostavi
Za hongkonškog glumca i majstora borilačkih vještina, v. Alexander Fu Sheng.

| **Yue Liwang** (越厲王) |
| --- |
| Porodično ime: | Fu (苻; fú) |
| Osobno ime: | Sheng (生, shēng) |
| Posthumno ime: | Li (厲, lì),doslovno: "nasilnim" |
|

**Fu Sheng** (苻生) (335–357), osobno ime**Pu Sheng** (蒲生), kurtoazno ime **Changsheng** (長生), formalno **Princ Li od Yuea** (越厲王), bio je car kineske/Di države Raniji Qin. Bio je sin Fu Jiàna, prvog cara i osnivača države. Kineski historijski izvori ga opisuju kao hirovitog i izuzetnog vladara. Nakon samo dvije godine ga je sa prijestolja svrgnuo rođak Fu Jiān (različito ime od oca) te pogubio, a nakon čega je sam postao novim carem.

Izvori
------



|  |
| --- |
| Kralj Li od (Ranijeg) Qina**Kuća Fu****Rođen/a:** 335  **Umro/la:** 357 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Fu Jiàn** | **Car Ranijeg Qina**355–357 | Slijedi:**Fu Jiān** |
| Pretendirane titule |
| Prethodi:**Fu Jiàn** | **— TITULARNI —*****car Kine***355–357Razlog za neuspjeh sukcesije:Šesnaest kraljevstava | Slijedi:**Fu Jiān** |
**Little Whinging**, u Surreyju u Engleskoj je fiktivni grad južno od Londona, opisan u seriji romana o Harry Potteru. To je bio Harryjev jedini dom prvih 10 godina njegovog života gdje je živio s okrutnom tetom, tetkom i bratićem u Kalininom prilazu broj 4.

Autorica, J. K. Rowling, je zamislila Little Whinging kao stereotip gradova u blizini Londona kako bi ga iskoristila kao kontrast jedinstvenoj i osobitoj školi vještičarenja i čarobnjaštva Hogwarts. Harry prezire Little Whinging zbog uspomena na način na koji su s njim tamo postupali, ali u Harry Potteru i Redu feniksa, Dumbledore mu otkriva da postoji razlog zašto se Harry tamo mora vratititi barem jednom godišnje.

Dom porodice Dursley je u cijenjenom i dosadnom susjedstvu gdje susjedi izbjegavaju i čudno gledaju Harryja zato što im je Vernon Dursley rekao da je dečko lud i da pohađa Popravni dom svetog Bruta za nepopravljive dječake (kako bi prikrio da Harry pohađa školu magije). Kuća na adresi Kalinin prilaz br. 4 je srednje veličine, udobna i predivno održavana (vrt je posebno dobro održavan), a Dursleyjevi su obitelj iz srednje klase koji svim sredstvima pomažu svom sinu, a potpuno zanemaruju Harryja.

Vanjske veze
------------

* Little Whinging na vanjskoj Harry Potter Wiki
**Fran Flego** (Štrped, 17. ožujka 1852. - Počekaji, 25. prosinca 1930.), prvi hrvatski načelnik u Istri, utemeljitelj Narodne stranke u Buzetu.

Životopis
---------

Flego je bio pokretač nacionalne i političke borbe Hrvata u sjevernoj Istri krajem 19. i početkom 20. stoljeća. Slijedio je ideje narodnog preporoda i biskupa Jurja Dobrile.

Kako je u Buzetu postojala samo talijanska osnovna škola, polazio ju je dvije godine, a daljnju je naobrazbu stjecao kao samouk. Hrvatski književni jezik naučio je čitajući Našu slogu. Za načelnika Buzeta izabran je na izborima 1887. godine kao predstavnik Hrvatsko-slovenske narodne stranke te je odmah u općinski ured uveo hrvatski jezik. Već 1890. godine u Buzetu je otvorena prva škola na hrvatskom jeziku. Za zastupnika u sabor u Poreču izabran je 1889. te se zauzimao za rješavanje problema seljaka i izgradnju cesta.

Flego je bio načelnik do 1894. i ponovo od 1906. godine. U Buzetu je, većim dijelom njegovom zaslugom, 1907. sagrađen Narodni dom te je Flego u njega preselio općinsku upravu, što je značilo približavanje hrvatskom stanovništvu, a što se nije svidjelo njegovim političkim protivnicima, pod čijim je pritiskom morao odstupiti s mjesta načelnika.

Na izborima 1921. istarski su fašisti pokušali atentat na Flega i opljačkali mu kuću.

Izvori
------

1. ↑  u dokumentima također Franc ili Francesco, vidi Povijest Narodnog doma Buzet Arhivirano 2013-05-15 na Wayback Machine-u
2. 1 2  Fran Flego - obljetnica[*mrtav link*]
3. 1 2 3 4  Istrapedia
4. ↑  Forši niste znali...
**Kovertirani potez** je termin vezan za šah.

Ako je to turnirskim pravilnikom propisano, prilikom prekida partije, igrač je dužan da svoj sledeći, još neodigrani potez na šahovskoj tabli zapiše i stavi u koverat, a ta radnja naziva se **kovertivanje poteza**. Postupak je propisan u Pravilima igre FIDE, u dodatku A. Posle znaka za prekid, igrač na potezu mora kovertirati potez, a ako ga odigra, to će se smatrati „javnim kovertiranjem" istog poteza. Pošto jasnom i punom notacijom upiše potez u svoj formular, igrač stavlja u koverat svoj i protivnikov formular, i tek tada zaustavlja časovnik. Igrač ima pravo da kovertira pre isteka seanse, ali u tom slučaju „preuzima vreme".

Na koverti se upisuju imena igrača, pozicija pre kovertiranog poteza, vreme koje su igrači utrošili (npr. 20:05 a ne 2:05), ime igrača koji je kovertirao, eventualna ponuda remija i datume, sa vremenom nastavka partije. Potom sudija proverava ispravnost informacija na koverti i odgovoran je za njeno čuvanje. Koverat se otvara jedino kada je prisutan igrač koji treba da odgovori na kovertirani potez.

Ako se kod otvaranja koverte utvrde nepravilnosti (npr. dvosmislen ili nemoguć potez, sudija može kontumacirati igrača koji je nepravilno kovertirao. Kada se koverat otvori, povlači se kovertirani potez na tabli i pokreće sat bez obzira da li je igrač koji je kovertirao potez prisutan ili ne. Ako igrač koji treba da odgovori na kovertirani potez nije prisutan, pokreće se njegov sat. Kada igrač dođe, tada se sat zaustavlja dok se ne otvori koverat, a zatim se ponovo stavlja u pokret.

Postoji i mogućnost tzv. „polukovertiranja", u slučaju da je odsutan igrač koji je kovertirao potez. 

Ukoliko se izgubi koverat, igrač koji je kovertirao povlači potez za koji izjavi da ga je kovertirao. A ako se ne može ustanoviti pozicija u prekidu, tada se partija poništava, i igra se nova.

U poslednje vreme partije se ređe igraju s prekidima.

Izvori
------

1. ↑  Pravila igre FIDE - dodaci

Vidi još
--------

* Šah
* Pravila šaha
* Potez (šah)

Eksterni linkovi
----------------

* Pravila igre FIDE, Dodaci
* Pravila igre FIDE, Dodaci

| * p
* r
* u
Šah |
| --- |
|  | Porijeklo • Pravila • Otvaranja • Strategija • Taktika • Završnice • Svjetski šampionat • Problemski šah |  |
Ovo je članak o geografskoj regiji. Za kancelara države Qi v. Guan Zhong.
Kina za vrijeme perioda Zaraćenih država. Guanzhong ('Qin') je jugoistočni kut kvadrata koga čine Žuta rijeka i rijeka Wei.
**Guanzhong** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *guānzhōng*, doslovno 'prolazt, središnji'), ili **Guanzhongska ravnica**, je historijska regija Kine koja odgovara donjem toku rijeke Wei. Zove se Guanzhong ili 'u prolazima' kako bi ju razlikovali od 'Guandonga' ili 'istično od prolaza', tj. Sjeverne kineske ravnice. Sjevernu kinesku ravnicu na zapadu obrubljuju planine. Žuta rijeka se probija na planine kroz Hangu prolaz koji odvaja Guanzhong od Guandonga. Za vrijeme perioda Zaraćenih država Guanzhong je bio na zapadnom rubu kineske civilizacije i kontrolirala ga je država Qin. Kako je Qin postao sve militarističkiji, njegovi neprijatelji su tvrdili da je prihvatio babarske običaje i prestao biti kineski. Govorilo se da 'Guanzhong proizvodi generale a Guandong proizvodi ministre'. Država Qin je na kraju ujedinila Kinu, a Guanzhong je bio središte Qina i nekoliko kasnijih dinastija.

Povezano
--------

* Guanzhong Hua
* Maps : 1 Arhivirano 2016-03-07 na Wayback Machine-u, 2 Arhivirano 2011-07-26 na Wayback Machine-u
**Fortrose** (škotsko-gelski: *A' Chananaich*, škotski: *Chainry*) je kraljevski grad na 
sjeveroistoku Škotske od 1,367 stanovnika.

Fortrose administrativno podpada pod Područno vijeće - 
Highland

Geografske karakteristike
-------------------------

Fortrose leži na sjevernoj obali poluotoka Black Isle, na samom ulazu u zaljev Cromarty Firth, točno nasuprot 
utvrde Fort George , udaljen 9.7 km od Invernessa.

Historija
---------

Historija grada počela je - 1455. udruživanjem dotadašnjih gradova Chanonry i Rosemarkie u jednu crkvenu općinu, pod vodstvom biskupa iz Rossa. Novo naselje ubrzo je 1592. dobilo status kraljevskog grada.

Fortrose je osnovao gimnaziju (Fortrose Academy) 1791.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost grada su ostatci njegove srednjovjekovne katedrale iz crvenog pješčenjaka 
koju je po legendi osnovao 1124. kralj David I kao sjedište biskupije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Fortrose (Highland)" (engleski). City population. Pristupljeno 24. 01. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Fortrose*" (engleski). The Gazetteer for Scotland. Pristupljeno 24. 1. 2015.

Vanjske veze
------------

***Fortrose*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Fortrose* na portalu The Gazetteer for Scotland (`en`)
**Lucije Emilije Pap** (*Lucius Aemilius Papus*, 3. vijek pne.) bio je rimski političar i vojskovođa, poznat po velikoj pobjedi nad Galima u bitci kod Telamona. 

Pripadao je rodu Emilijevaca, odnosno njegovoj grani koja je poticala od plebejskih usvojenika, poznatoj po nadimku *Papus*. Bio je sin bivšeg konzula Kvinta Emilija Papa. Godine 225. pne. je izabran za konzula zajedno s Gajem Atilijem Regulom. Iste su godine plemena Cisalpinske Galije - Insubri, Boji i Taurini - potpomognuti gesatskim najamnicima - pokrenuli veliki pohod na Rim. Pap je u to vrijeme sa svojom vojskom bio stacioniran kraj Ariminuma. Njega su Gali uspjeli izmanevrirati i neometani preko Apenina prijeći u današnju Toskanu koju su pustošili sve do taktički neodlučne bitke kod Fesule, nakon koje su se odlučili povući na sjever. Pap ih je, međutim, odlučio uhvatiti u klopku, prešavši na zapad i prepriječivši im put na sjever. To je dovelo do bitke kod Telamona u kojoj je galska vojska, pritisnuta s juga Regulovim pojačanjima, uništena. Pap je nakon toga pokrenuo kaznene ekspedicije na teritorije Boja na sjeveru, za što je nagrađen trijumfom.

Godine 220. pne. je izabran za cenzora, a godine 216. pne. je bio jedan od tri trijumvira zadužen za poboljšanje rimskih financija iscrpljenih drugim punskim ratom.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Marcus Valerius Messalla i Lucius Apustius Fullo**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Gajem Atilijem Regulom* 225. pne. | Slijedi: **Titus Manlius Torquatus i Quintus Fulvius Flaccus**  |
**Guanta** je lučki grad od 32,700 stanovnika u saveznoj državi Anzoátegui, na sjeveroistoku Venecuele. 

Ona je administrativni centar istoimene Općine Guanta, koja ima 22,338 stanovnika.

Guanta je dio konurbacije Gran Barcelona, koju uz nju formiraju gradovi Barcelona - Puerto La Cruz i Lechería, u njoj po popisu stanovnika iz 2015. živjelo 1.016.000 stanovnika.

= Geografske karakteristike
===========================

Guanta leži udaljena 8 km zapadno od Puerto La Cruza u zaljevu Santa Fe Karipskog mora.

= Historija
===========

Prije dolaska prvih španjolskih kolonista u taj kraj između 1492. - 1520. već je najmanje nekih 800 godina postojalo naselje Karibi indijanaca **Maracapana**.
Kolonisti su svoje novo naselje nazvali Guanta, po indijanskoj riječi - *guatiaos*, koja je značila skakati u vodu i roniti. Oni su naime u početku trgovali sa indijancima, tako što bi im svoju robu davali u zamjenu za bisere koje bi ovi izranjali iz zaljeva Santa Fe.

Guanta je od 19. vijeka postala je luka za izvoz goveda uzgojenih na istočnim ravnicama Llanosa. Krajem 1902. i početkom 1903. brodovi ratnih mornarica Velike Britanije, Njemačkog carstva i Kraljevine Italije Blokada|blokirali]] su obale i luke Venezuele, tražeći trenutnu isplatu svih dugova. 

Guanta je ponovno počela prosperirati kao izvozna luka za naftu i plin nakon otkrića velikih rezervi u njenom zaleđu 1930.

Velika rafinerija nafte izgrađena je 1950. a godinu dana prije i cementara. Od 1980. po Guanti se gradi puno novih stambenih kvartova.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Venezuela*" (engleski). Citypopulationde. Pristupljeno 19. 11. 2017.
2. ↑  „*Gran Barcelona - Sumario*" (španjolski). Declaracion. Pristupljeno 19. 11. 2017. [*mrtav link*]
3. 1 2  „*Municipio Guanta*" (španjolski). TuComuna. Arhivirano iz originala na datum 2018-01-18. Pristupljeno 19. 11. 2017.

Vanjske veze
------------

***Guanta*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipio Guanta* Arhivirano 2018-01-18 na Wayback Machine-u (`es`)
**Fortriu** ili **Kraljevina Fortriu** je naziv za ranosrednjovjekovnu piktsku državu na području današnje Škotske. Zbog oskudnih i često proturječnih podataka iz tadašnjih izvora, o njoj se relativno malo zna, odnosno njeno postojanje je teško razlučiti od kasnijih srednjovjekovnih legendi. Tako se ne zna ni koje joj je bilo pravo ime; današnji naziv "Fortriu" je suvremena rekonstrukcija, odnosno staroirski nominativ za oblike riječi *Fortrenn* (genitiv) i *Fortrinn* (dativ) koji se pojavljuju u irskim kronikama. Često se pod njome podrazumijeva cijeli Pictland ("Zemlja Pikta").

Dugo vremena se smatralo da je njeno središte bilo u današnjoj centralnoj, odnosno južnoj Škotskoj, ali suvremena istraživanja sugeriraju da je njeno sjedište bilo sjevernije, odnosno iza gorja Mounth. Sjeverna lokacija bi lakše objasnila njenu veću izloženost vikinškim napadima, odnosno poticaj za osnivanje Kraljevine Alba, a sa njome i srednjovjekovne škotske države pod Kennethom MacAlpinom 843.

Literatura
----------

* Anderson, Alan Orr, *Early Sources of Scottish History: AD 500-1286*, 2 Vols, (Edinburgh, 1922)
* Hudson, Benjamin T. Kings of Celtic Scotland, (Westport, 1994)
* Watson, W. J. *History of the Celtic Place-Names of Scotland*, (Edinburgh, 1926), reprinted, with an Introduction, full Watson bibliography and corrigenda by Simon Taylor (Edinburgh, 2004).
* Woolf, Alex, "Dun Nechtain, Fortriu and the Geography of the Picts", *Scottish Historical Review* 85 (2006), 182-201.