**Boris Viktorovič Savinkov** (rus. *Бори́с Ви́кторович Са́винков*; 19. januar 1879 – 7. maj 1925) bio je ruski socijalistički političar i revolucionar, poznat kao jedan od najistaknutijih esera, odnosno po terorističkoj aktivnosti pred i za vrijeme Prve ruske revolucije.

Savinkov je rođen u porodici uglednog pravnika, a kao mladić je izbačen sa Sanktperterburškog univerziteta zbog sudjelovanja u studentskim demonstracijama. Nakon toga je sudjelovao u radu nekoliko socijalističkih grupa, prije nego što je 1901. uhapšen i prognan u Volgodu, gdje se neko vrijeme družio sa Nikolajem Berđajevim i Anatolijem Lunačarskim. 1903. godine je pobjegao u inozemstvo, gdje se priključio PSR (eserima) gdje je postao zamjenikom njenog vojnog krila, tzv. Borbene organizacije. Pod njegovim vodstvom su izvedeni uspješni atentati na premijera Vjačeslava Plevea 1904. i carevog brata, velikog kneza Sergeja Aleksandroviča, 1905. godine. Savinkov je uhapšen i osuđen na smrt, ali je 1906. godine uspio pobjeći iz zatvora u Odesi i ponovno otići u inozemstvo, te se trajno naselio u Francuskoj. 

U Rusiju se vratio nakon Februarske revolucije, gdje je u proljeće 1917. imenovan za zamjenika ministra rata u Privremenoj vlade. Tamo se zalagao za nastavak sudjelovanja Rusije u Prvom svjetskom ratu do konačne pobjede, a sa vremenom je postao blizak sa [[generalom Lavrom Kornilovom. Zbog nejasne uloge u Kornilovljevom pokušaju puča u ljeto 1917. je formalno izbačen iz PSR.

Savinkov se nakon Oktobarske revolucije priključio antiboljševičkom Bijelom pokretu, te je u ljeto 1918. organizirao nekoliko ustanaka protiv boljševičke vlasti. Nakon njihovog neuspjeha se vratio u Pariz, gdje je postao jedna od istaknutih ličnosti *bijele* emigracije i služio kao diplomatski predstavnik admirala Kolčaka. Nakon eskalacije sovjetsko-poljskog rata je 1920. godine otišao u Poljsku gdje je, pod pokroviteljstvom maršala Pilsudskog nastojao zarobljene pripadnike Crvene armije pridobiti na poljsku stranu i povesti pohod za konačno rušenje boljševičkog režima. Nakon što je Poljska sa Sovjetima godine 1921. sklopila mir, otkazala mu je gostoprimstvo, te se vratio u Pariz.

Savinkov se osim politikom bavio i spisateljskim radom. Svoju aktivnost za vrijeme Prve ruske revolucije je opisao u knjizi *Uspomene terorista*, koje su izazvale velike kontroverze među njegovim suborcima (a koja će kasnije inspirirati Camusovu dramu *Les Justes*) te iskoristio kao predložak romana *Jahač zvan Smrt* (po kome je 2004. u Rusiji snimljen istoimeni film). 

Savinkov je početkom augusta 1924. ilegalno došao u SSSR u namjeri da organizira još jedan antisovjetski ustanak. 16. augusta 1924. je uhapšen kao dio znamenite GPU-ove operacije Trest. Osuđen je na smrt zbog kontrarevolucionarne aktivnosti, ali je kazna preinačena na 10 godina zatvora. 7. marta 1925. je, prema službenoj verziji sovjetskih vlasti, u zatvorskoj ćeliji izvršio samoubistvo.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* International Institute of Social History (IISH): Boris Viktorovič Savinkov Papers
* Visions of Terror Arhivirano 2019-12-01 na Wayback Machine-u: Boris Viktorovich Savinkov (1879-1925)
* 

* Wikimedia Commons ima još multimedijalnih datoteka vezanih za: ***Boris Savinkov***

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 19686434
* LCCN: n85048936
* ISNI: 0000 0000 8098 2817
* GND: 118804855
* SUDOC: 027621472
* BNF: cb11962255d (podaci)
* BIBSYS: 98036878
* NDL: 00455387
* NKC: jn20010316155
* BNE: XX1110358
* CiNii: DA03294961

 |