recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Janko Mišić** (1900-1929) je bio jugoslovenski komunist i jedan od sedmorice sekretara SKOJ-a.

Biografija
----------

Rođen je 1900. godine u selu Slanom Dolu, kod Samobora. Politički se istako još kao učenik Trgovačke akademije u Zagrebu.

Jedan je od osnivača Saveza komunističke omladine Jugoslavije, oktobra 1919. godine.

Godine 1921. godine uhapšen je, kao član terorističke organizacije "Crvena pravda", zbog učestvovanja u atentatu na ministra unutrašnjih poslova Milorada Draškovića.

Od 1922. godine bio je član Mesnog komiteta SKOJ-a za Zagreb i član Pokrajinskog komiteta SKOJ-a za Hrvatsku i Slavoniju. Zajedno sa Mijom Oreškim i Francom Klopčičem pokrenuo je i uređivao centralni organ SKOJ-a list "Mladi boljševik". A sa Zlatkom Šnajderom je uređivao list "Omladinsku borbu" i sarađivao u "Borbi".

U junu 1924. godine bio je delegat SKOJ-a na Četvrtom kongresu Komunističke omladinske internacionale u Moskvi. U proleće i leto 1925. godine obavljao je dužnost sekretara Centralnog komiteta SKOJ-a. Od avgusta 1926. do septembra 1928. godine bio je u Moskvi na studijama na Sverdlovskom univerzitetu.

Od jeseni 1928. godine bio je organizacioni sekretar CK SKOJ-a. Posle uvođenja Šestojanuarske diktature i hapšenja Paje Marganovića, 1929. godine, zajedno sa Mijom Oreškim rukovodi radom SKOJ-a, najpre iz Zagreba, a potom iz Samobora.

Policija je, 27. jula 1929. godine, otkrila njihovo sklonište u Samoboru i blokirala ga. Janko Mišić, je zajedno sa braćom Mijom i Slavkom Oreškim, pružio otpor i u sukobu s policijom poginuo.

Sahranjen je u Grobnici narodnih heroja na Zagrebačkom groblju Mirogoj.

U popularnoj kulturi
--------------------

U TV-seriji *Sedam sekretara SKOJ-a* je njegov lik tumačio Žarko Radić.

Literatura
----------

* **Mala enciklopedija Prosveta**, Beograd 1959. godina

  



|  |  |
| --- | --- |
|  | Sedam sekretara SKOJ-a |
|  Josip Debeljak | Josip Kolumbo | Pavle Marganović | Janko Mišić | Mijo Oreški | Pero Popović Aga | Zlatko Šnajder  |
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Ze*.*
**Ze Rong** (? -195) bio je kineski gospodar rata iz doba kraja dinastije Han, poznat po svojoj vjerolomnosti, ali i budističkoj vjeri. Bio je rodom iz Danyanga te zbog toga ušao u službu svog zemljaka Tao Qiana. Tada je pronevjerio žito kako bi sagradio veliki budistički hram.Tao Qian mu je oprostio, ali je Ze Rong konačno izdao svog gospodara kada je njegovo područje napao Cao Cao. Sa 10.000 vojnika i 3.000 konja je Ze Rong došao u Guangling, gdje je mučki ubio tamošnjeg guvernera Zhao Yua. Potom se stavio u službu gospodara rata Liu Yaoa, koji je u to vrijeme vodio rat sa Sun Ceom. Ze Rong je sa Sun Ceom vodio borbe promjenljivog ishoda, ali se na kraju zajedno sa Liu Yaom povukao pokušavši pronaći utočište u Yuzhangu. Na putu je ubio saveznika Xue Lija, a onda se okrenuo protiv Liu Yaoa. U tom je sukobu poražen, a prilikom povlačenja su ga ubili seljaci.

V. također
----------

* Popis ličnosti Tri kraljevstva

Eksterni linkovi
----------------

* Rafe de Crespigny's Generals of the South Arhivirano 2007-06-07 na Wayback Machine-u
**Joseph Emley Borden** (9.5. 1854 - 14.10. 1929), također poznat pod aliasom **Joseph Josephs**, je bio američki bejzbol pitcher iz 19. vijeka. Rođen je u gradu Jacobstown u državi New Jersey.

Borden je u Major League Baseballu bacao samo jednu sezonu - godine 1876. za Boston Red Caps. Prije toga je bacao godine 1875. za Philadelphia White Stockings u National Associationu, which is not currently considered a Major League. Tada jhe ostao upamćen pod dva shutouta, od kojih je jedan bio no-hitter protiv Chicago White Stockingsa 28.7. Ta je utakmica upamćena i po tome što je, iz još neutvrđenih razloga, nastupio pod pseudonimom Joe Josephs. To se smatra prvom profesionalnom no-hitter utakmicom.

Borden, još uvijek pod pseudonimom Josephs, je imaočast biti pobjednikom prve utakmice u novoj ligi National League (NL), kada su Red Capsi potukli *Philadelphia Athleticse* s 6-5 dana 22.4. 1876. na Jefferson Street Groundsu.

Borden je umro u gradu Yeadon (Pennsylvanija) u Pennsylvaniji u dobi od 75 odina. Sahranjen je na groblju Oakland Cemetery u gradu Westchester.

Izvori
------

1. 1 2 3  „Joe Borden Stats". *Baseball-Almanac.com*. Pristupljeno 16.11. 2006.
2. ↑  „1875". *BaseballLibrary.com*. Arhivirano iz originala na datum 2007-04-27. Pristupljeno 16.11. 2006.
3. ↑  „1876". *BaseballLibrary.com*. Arhivirano iz originala na datum 2007-04-23. Pristupljeno 16.11. 2006.

Eksterni linkovi
----------------

* Baseball-Reference.com - statistike i analiza karijere
Anatole Calmels: Kalipso, 1853.
**Kalipso** (grč. **Καλυψώ**, *Kalupsố*) u grčkoj mitologiji nimfa je i Odisejeva ljubavnica. Ona je Najada, Okeanida (Okeanova i Tetijina kći) ili Nereida (Nerejeva kći).

Etimologija
-----------

Kalipsino ime dolazi od grčke riječi καλυπτω, *kalypto* = "prikriti". Dakle, Kalipso je "ona koja prikriva".

Mitologija
----------

Jan Brueghel: Odisej i Kalipso u fanatastičnoj pećini, 1616.
Odiseja je, nakon brodoloma, more izbacilo na otok Ogigiju gdje je živjela nimfa Kalipso, Atlantova kći. Bili su ljubavnici sedam godina i nije ga pustila da ode, obećavši mu besmrtnost ako ostane. Odiseja je jako privlačila po noći, ali je po danu plakao za svojim domom i obitelji.

Nakon sedam godina, bogovi su odlučili da je vrijeme da ga Kalipso pusti. Zeus je, na Ateninu intervenciju, poslao Hermesa da to kaže nimfi. Odisej je potom otišao na splavi opskrbljenoj hranom, vodom i vinom.

Poslijehomerski izvori govore da mu je rodila sina Nauzinoja.

Neki izvori kažu i da je umrla od tuge pošto je Odisej napustio otok.

Literatura
----------

1. ↑  Danas se često smatra da je to otok Gozo, u malteškom arhipelagu.
2. ↑  Homer: *Odiseja*; 1. pjevanje

Eksterni linkovi
----------------

***Kalipso*** na Wikimedijinoj ostavi

* Kalipso u klasičnoj literaturi i umjetnosti (`en`)
* Kalipso u grčkoj mitologiji (`en`)
Danza del venado ili ples jelena, San Carlos, Sonora, Meksiko. Indijanci Yaqui
**Yaqui** (Yoeme), pleme Taracahitian Indijanaca, uža grupa Cahita, iz meksičke države Sonora, nastanjeno duž rijeke Rio Yaqui, a u novije vrijeme i znatan dio u američkoj državi Arizona. Yaqui su najpoznatiji po svome neprijateljstvu prema Meksiku protiv kojega su vodili duge i ogorčene borbe. U kasnom 19. stoljeću pod vodstvom Porfiria Díasa nemilosrdno su progonjeni i mnogi su tada prodani na rad na plantažama Yucatána i Quintane Roo, udaljenih preko 2,000 milja od Sonore. Neki od Yaquija su uspjeli pobjeći i pješice se vratiti kući u Sonoru. Meksički government tada je raselio Yaquije širom Meksika, a mnogi su emigrirali u Arizonu. Indijanci Yaqui ni dan danas nisu priznati kao suvereni meksički narod. 

Yaqui su po svome zanimanju ratari i poznati tkalci. Nastambe Yaquija iz domorodačkog doba bile su konstruirane od ćerpiča (adoba) i trske, sa ravnim krovom od trave i gline. Postojao je i običaj zamijene žena dok nisu prešli na kršćanstvo (A.A. Macerlean). Od svoje kulture sačuvali su tradicionalni Danza del venado (*Deer Dance*, ili ples jelena). Rana populacija iznosila im je oko 40,000; danas ih u SAD ima oko 6,000. Prema UN-u 2006. u Meksiku ih ima 17,000.

<gallery>
Datoteka:Cajemé.jpg|Cajemé
Datoteka:Cajeme2.jpg|Cajemé
Datoteka:Bandera Yaqui.jpg|Yaqui zastava
</gallery>

Vanjske poveznice
-----------------

* The Great Yaqui Nation Arhivirano 2011-09-29 na Wayback Machine-u
* Yaqui Indians
* Yaqui: A Short History
**Zastražišće** je malo brdsko mjesto na otoku Hvaru, u sastavu općine Jelsa.

Zemljopisni položaj
-------------------

Nalazi se na 43° 8' 43" sjeverne zemljopisne širine i 16° 50' 8" istočne zemljopisne dužine, 8 km zapadno od Gdinja, 5 km od Selaca Bogomoljskih i 8 km od Bogomolja te 4 km istočno od Poljica.

Od općinskog središta Jelse je udaljeno 14km, a nalazi se na nadmorskoj visini od 193 m.

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

U podacima popisa iz 1869. sadrži podatke za naselje Poljica.

Ime
---

Ime dolazi od stražarnice na brdu Vela Glava (305 m). Na kojem su bile postavljene zadnje straže grada Hvara, Vela Glava dominira ovim krajem i na njoj je postavljena stražarnica za dojavu požara. Sa brda Vela Glava pruža se prekrasan pogled na Makarsko primorje sa sjeverne strane i na Pelješac i Korčulu sa južne strane.

Zaseoci
-------

Zastražišće se sastoji od nekoliko zaselaka: Mola Bonda, Podstrana, Donje Polje i Grudac. Zajednička su im škola, groblje, župna crkva Sv. Nikole koja se nalazi na malenom brežuljku i potjeće s kraja 19. st. U selu postoji i crkva Sv. Barbare. Selo je okruženo vinogradima, maslinama i poljima lavande. Iz zastražišća se dolazi i do nekoliko uvala na sjevernoj obali Hvara.
Zastražiške uvale na sjevernoj strani gledajući od zapada prema istoku su: Vela Stiniva, Stanji Mir, Sinjava, Dubac, Kjušna, Kruševa i Pokrvenik. Osim Vele Stinive Pokrvenika i Dubca ostale uvale nisu nastenjene u zimskim mjesecima. U zimskim mjesecima u uvali Dubac jedini žitelj je poznati Hvarski ribar Ignacije Zaninović sa svojim brodom Fantazija.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Zastražiške uvale na sjevernoj strani gledajući od zapada prema istoku su: Vela Stiniva, Stanji Mir, Sinjava, Dubac, Kjušna, Kruševa i Pokrvenik. Osim Vele Stinive Pokrvenika i Dubca ostale uvale nisu nastenjene u zimskim mjesecima. U zimskim mjesecima u uvali Dubac mjesto ima samo jednog stanovnika.

Vanjske poveznice
-----------------

* Zastražišće na fallingrain.com
* Zastražišće Arhivirano 2009-06-11 na Wayback Machine-u na jelsa.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Zastražišće** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Hvara |
| --- |
| Brusje • Hvar • Jagodna • Malo Grablje • Milna • Pakleni otoci • Sveta Nedjelja • Velo Grablje • Zaraće |
**jezikolomka**, fraza oblikovana tako da bude teška za pravilan izgovor, obično u upotrebi kao tip govorne (ili pjevane) igre riječi. Neke jezikolomke proizvode humorističan (ili vulgarno humorističan) rezultat pri pogrešnu izgovoru, dok druge jednostavno počivaju na konfuziji i pogreškama govornika kao svojoj zabavnoj vrijednosti. Primjeri jezikolomaka su »Igla igra igru igle«, »Na vrh brda vrba mrda«, »Petar Petru plete petlju«, »Ture bure gura, bula bure valja, bolje ture bure gura nego bula bure valja«, »Škaf-škaf škafiškafnjak«, »Na štriku se suši šareni šosić, »Sjedi baba kraj potoka, mjeri vodu jel duboka, dva duboka, tri široka, veća voda od potoka«, »Miš niz pušku, miš uz pušku«, »Pop kopa prokop-prokop kopa pop«, »Vuk magare na plot nagonio, jadni mago noge polomio«, »Riba ribi grize rep«, »Šuplje klupko-šupljoklupko«, »Otorinolaringologija«, »Trči trči trčuljak, visi visi visuljak, Boga moli trčuljak da opadne visuljak«, Up

  

  

  

če.

Čič, a čvorak čuva četu čavki.

,

Moiš u, pušku miš niz pušku, nasred puške vodu pije.

Kralj Karlo i kraljica Klara su krali klarinet.

Svraka svraku preskakala, svaka svraka skaka na dva kraka.

Uz kruščić niz kruščić.

Usiriše li ti se sir?

Pitala metla metlu, gdje je metla metlu. Metla metla metlu iza vrata.

Medo medi ne da meda, ne da medo medi meda.

Tri tigra, tri tigrice, tri tigrića.

Šaš se suši, suši se šaš.

Škaf i škafnjak.

Jare lajalo i prolajalo.

Na kantaru katran, kantar mjeri katran.

Brsti bršljan brdska koza, jarac jare jarkom voza.

Pekar peče pite u peći.

Grk sa grma mrko gledi. Mrk je Grk, i brk mu mrk.

Kad misliše na te, razveseliše li te?

Odosmo u kotlokrpa, kad kotlokrp kotle krpi sa svojih devet kotlokrpica, a stara im kotlokrpovka kotlokrpavim kotlovima vodu nosi.

Četiri čavčića na čunčiću čučeći cijuču.

Vidi još
--------

* aliteracija
* kalambur
* malapropizam
* spunerizam
*San kralja Henryja I* u rukopisu Kronike.
**John od Worcestera** (engleski: ; ? - o. 1140) bio je engleski katolički redovnik i historičar, poznat kao autor teksta ***Chronicon ex chronicis***.

Podatke o njemu je ostavio suvremenik i kroničar Orderic Vitalis koji navodi da ga je sredo prilikom posjeta samostanu Worcester Abbey početkom 12. vijeka. John je u samostan došao kao dijete i istakao se učenošću i pobožnošću. Izradu kronike i materijala mu je povjerio worcesterski biskup Wulfstan. Sam John se potpisao na kopijama rukopisa, odnosno unosima za 1123. i 1138. S druge strane, dio historičara vjeruje da je jedan od ko-autora ili pomagača bio Florence od Worceestera čiju smrt kronika navodi 1118.

*Chronicon ex chronicis* je bila univerzalna kronika tipična za tadašnju historiografiju - tekst koji je kao kronika nastojao navesti sve događaje od stvaranja svijeta do suvremenog doba. Usprkos toga se smatra vrijednim historijskim izvorom, s obzirom da je u njega uložen očigledan trud prilikom prikupljanja ranije građe, posebno vezane uz ranu historiju Engleske.

Vanjske veze
------------

* Brett, Martin. "John of Worcester and his contemporaries." In *The Writing of History in the Middle Ages: Essays Presented to R.W. Southern*, ed. by R.H.C. Davis and J.M. Wallace Hadrill. Oxford: Oxford University Press, 1981. 101-26.
* Brett, Martin, "John, monk of Worcester." In *The Blackwell Encyclopedia of Anglo-Saxon England*, ed. Michael Lapidge, et al. Oxford: Blackwell, 1999. ISBN 0-631-22492-0
* Gransden, Antonia. *Historical writing in England c. 550 to 1307*. Vol 1. London, 1974. 143–8.
* Orderic Vitalis, *Historia Ecclesiastica*, ed. and tr. Marjorie Chibnall, *The Ecclesiastical History of Orderic Vitalis*. 6 volumes. Oxford Medieval Texts. Oxford, 1968-1980. ISBN 0-19-820220-2.
**Westminsterska katedrala** (punim imenom *Metropolitanska katedrala presvete krvi Isusa Krista*) je katedralna crkva katoličke crkve Engleske i Walesa i sjedište Westminsterskog nadbiskupa u londonskom Westminsteru.

Historija
---------

Arhitekt John Francis Bentley koji je u viktorijansko doba 1890-ih projektirao katedralu, odustao je od tad vrlo popularne neogotike i odabrao neobizantski stil. Tako da njegov polikromatski objekt građen od crveno bijele cigle više izgleda kao neki orijentalni hram nego tipična engleska crkva.

Kupola je sagrađena po uzoru na onu u Aja Sofiji, a 83 metara visoki zvonik podsjeća na Kampanil Bazilike sv. Marka.

Ta jednobrodna bazilika impresivnih dimenzija duga 104 m, široka 47,5 m i gotovo isto toliko visoka (35,6 m) ima sjedala za 1200 vjernika. Enterijer je dekoriran sa 14 reljefa Križnog puta koje je isklesao skulptor Eric Gill 1918.

Kako je nedostajalo novaca za kompletno uređenje, Bentley je morao ostaviti kupolu i dobar dio gornjih ploha u goloj cigli, dok je donji dio presvučen mramorom.

Turisti rado posjećuju vrh zvonika (liftom) sa kojeg se pruža odličan pogled na Buckinghamsku palaču i zgrade Parlamenta, a vjernici zbog relikvije komadića drva koje navodno potječe sa Isusovog raspela.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Westminster Cathedral*" (engleski). London Drum. Pristupljeno 1. 1. 2017.

Vanjske veze
------------

***Westminsterska katedrala*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Welcome to Westminster Cathedral* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 159217517
* LCCN: n82001196
* ISNI: 0000 0001 2195 2332
* GND: 4385860-0
* NKC: ko2013750971

 |
**Ivana Trump** (rođena kao Ivana Marie Zelníčková 20. februara 1949. umrla 14. jula 2022.) bila je američko-češka poslovna žena i bivša manekenka, najpoznatija kao prva supruga američkog poslovnog čovjeka i političara Donalada Trumpa.

Rođena je u Čehoslovačkoj pod komunističkom vlašću. U djetinjstvu se bavila skijanjem, te je neko vrijeme studirala na Praškom univerzitetu. Godine 1971. se udala za agenta za prodaju nekretnina Alfred Winklmayra, a 1973. godine emigrirala u Kanadu. Od prvog muža se razvela 1976. godine, a nakon što je upoznala Trumpa u New Yorku, za njega se vjenčala 1977. godine. Bračni par Trump je brzo postao jedan od najpoznatijih u njujorškom otmjenom društvu, a Donald je Ivani također pružio važnu ulogu u razvoju vlastitog poslovnog imperija, pa je u jednoj anketi 1990. godine proglašena "hotelijerkom godine" u SAD. Ivana Trump je Donaldu rodila troje djece - Donalda Juniora (1977), Ivanku (1981) i Erica (1983). Kada je krajem 1990. otkriveno kako Donald održava vanbračnu vezu sa glumicom Marlom Mapes, pokrenula je spektakularnu brakorazvodnu parnicu koja je okončana sudskom nagodbom 1992. godine. Nakon nje je Ivana Trump sa bivšim mužem ostala u dobrim odnosima, te je, između ostalog, 2016. godine javno podržala njegovu kandidaturu za američkog predsjednika.

Poslije braka sa Trumpom se udala još dva puta udala, ali nijedan brak nije dugo potrajao. Bavila se samostalnom poslovnom karijerom, te je 1990-ih, između ostalih, nakratko surađivala sa kontroverznim hrvatskim poduzetnikom Miroslavom Kutlom. Kao celebrity je imala cameo nastup u hollywoodskoj komediji *The First Wives Club* (tumačeći same sebe), te 2010. godine u britanskoj reality emisiji *Celebrity Big Brother*.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 36024966
* LCCN: n88291993
* ISNI: 0000 0001 1620 1067
* GND: 1173940642
* SUDOC: 150956010
* MusicBrainz: 02b20d1e-3560-488a-98c3-1c3c8d615833
* NDL: 00516649
* NKC: xx0004109
* CiNii: DA11170035

 |
**Vrhovni sud Kostarike** (španjolski: *Corte Suprema de Justicia de Costa Rica*) je hijerarhijski najviši sud u Republici Kostariki. 

Sud je osnovan 25. siječnja 1825. godine, a njegov predsjednik, do svoje smrti 7. veljače 2013. bio je sudac Luis Paulino Mora Mora. Aktualna predsjednica suda je Zarella Villanueva. Svi sudovi u Kostariki podređeni su Vrhovnome sudu, čiji su poslovi razdijeljeni prema tri kriterija - vrsti slučajeva (stvarna nadležnost), mjestu održavanja procesa (mjesna nadležnost) i kvantiteti (količina novca povezana sa procesom). 

Vrhovni sud Kostarike ima ukupno 22 glavna suca, 25 pomoćnih sudaca te 12 ustavnih sudaca. Suce nominira Zakonodavna skupština svakih osam godina.

Bibliografija
-------------

|  |
| --- |
| 

* *Educación Cívica XII*. Ediciones Magisterio, Costa Rica. 2005.
* *Instituciones de Derecho Público Costarricense*. EUNED, Costa Rica. 2005. VI Edición.
* *Costa Rica: su historia, tierra y gentes*. Tomos I y II. Grupo Océano, España. 1987.
* *Constitución Política de Costa Rica*. Editec Editores, Costa Rica. 2008.
* *Cartilla Histórica de Costa Rica*. EUNED, Costa Rica. 2005.
* *Historia del Derecho Costarricense*. EUNED, Costa Rica. 2007. III Edición.
 |
**Ivana Plechinger** (Zagreb, 3. VII. 1973.), hrvatska pjevačica i voditeljica

Životopis
---------

Školu je završila u Našicama, a muzičku školu pohađala je u Osijeku. Vratila se u Zagreb i započela pjevačku karijeru u grupi "Funny Hill". Odatle se otisnula u samostalnu karijeru, koja je urodila s dva albuma na kojima pjeva pjesme svoga supruga Brune Kovačića i nekoliko vlastitih. U međuvremenu je diplomirala na Muzičkoj akademiji, a usporedo s pjevanjem i skladanjem teče njezina osmogodišnja suradnja sa HRT-om, gdje je vodila dječju emisiju "Hugo". Nakon gašenja te emisije prelazi na RTL, na radiju vodi emisiju KvaziKviz na zagrebačkom Plavom radiju te se još jednom osamostaljuje, ovaj put objedinivši muziku, pedagogiju i zabavu i otvara dječju **Tulumulu rođendaonicu**. Zapažen je njezin nastup na Dori 1997. s pjesmom "Zora", a njezine pjesme nalaze se na albumima Vanne, Danijele, Jacquesa Houdeka i grupe Divas.

Majka je dvojice sinova.

Diskografija
------------

### Albumi

* *Ivana Plechinger* (1996.)
* *Pitali momci* (1998.)

### Suradnja

* Vanna (*"Ivana"*, *"Kao rijeka"*, s Brunom Kovačićem)
* Oliver Dragojević (*"To nismo mi"*, s Brunom Kovačićem, Oliver izvodi s grupom "Divas")
* Jacques Houdek (*"Kao zrak"*)

Vanjske veze
------------

* Diskografija
* Tulumulu rođendaonica Arhivirano 2014-12-18 na Wayback Machine-u
Ovčja vuna kao izolator.
Suvremeno striženje ovaca.
**Izolacija od ovčje vune** ima toplinska izolacijska svojstva koja su slična mineralnoj vuni. Niski toplinska koeficijent toplinske vodljivosti *k* zamotuljka ovčje vune je 0,039 W/m K na 10 °C, što je slično ostalim vlaknastim izolatorima. Prikupljena prirodna vuna isprana je nekoliko puta da bi uklonio lanolin, te se zatim miješa sa poliesterom koji pomaže da zadrži svoj oblik. Zamotuljak vune općenito sadrži 85% vune pomiješane sa 15% poliestera. Ovčja vuna je prirodno vlakno dobiveno od potpuno obnovljivog izvora. Čišćenje, izlaganje zraku i toplinska obrada vezivanja tijekom proizvodnje troši minimalnu energiju. Ona koristi samo 14% energije koja se inače koristila za proizvodnju izolacije od mineralne vune.

Ovčja vuna je higroskopna i stoga će apsorbirati i osloboditi vodenu paru, ne narušavajući njezinu toplinsku učinkovitost. Kod hladnog vremena, ovčja vuna apsorbira toplinu iz vlage u zraku, što joj omogućuje da se smanji gubitak topline iz zgrade. U toplo vrijeme, oslobađanje vlage ima učinak hlađenja na vlakna koja smanjuje protok topline u zgradi. Vuna ima višu vatrootpornost od celuloze i celularno plastičnih izolatora. Topi se kada dođe u dodir sa izvorom plamena, ali bi se trebala sama i ugasiti. Tretirana je sa neopasnim vatrootpornim sredstvom kako bi poboljšala svoju vatrootpornost, zapaljivost i površinu širenja plamena. 

Ovčja je vuna uobičajeno dostupna u zamotuljcima u širini od 400 mm ili 600 mm ,te u tri debljine: 50 mm, 75 mm i 100 mm. Ovčja je vuna pogodna za toplinsku izolaciju tavana, potkrovlja, drvenih zidova i drvenih podova.

Svojstva ovčje vune
-------------------

Ovčja vuna može se rezati veoma lako sa oštrim nožem ili škarama i ne zahtijeva nikakvu zaštitnu opremu za ugradnju. Ovčja se vuna prilagođava obliku potkrovlja, greda i čavala, te osigurava trajnu prilagođenost. Kada se ispravno ugradi zadržava svoju nisku gustoću i toplinsku izvedbu, te će imati životni vijek više od 50 godina. Ovčja vuna je moguće osjetljiva na glodavce, te im može služiti kao materijal za gniježđenje, ali zamotuljci vune se tretiraju sa insekticidom od moljaca ili kukaca.

Vuna ima višu vatrootpornost od celuloze i celularno plastičnih izolatora. Topi se kada dođe u dodir sa izvorom plamena, ali bi se trebala sama i ugasiti. Tretirana je s neopasnim vatrootpornim sredstvom, kako bi poboljšala svoju vatrootpornost, zapaljivost i površinu širenja plamena.

Ovčja vuna ima izolacijska svojstva koja su jednakovrijedna izolaciji od mineralne vune. Ukupna debljina izolacijskog materijala od 250 mm, kada je postavljen na mjeru u podu potkrovlja, imati će koeficijent prolaska topline *U* od 0,16 W/m2K. Niski koeficijent toplinske vodljivosti *k* zamotuljka ovčje vune je 0,039 W/m K na 10°C, što je slično ostalim vlaknastim izolatorima.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2011-02-18 na Wayback Machine-u "Ovčja vuna kao izolacija", www.fasade.hr, 2011.
**Pobuna u zatvoru Attica** (engl. ; doslovno: "Neredi u zatvoru Attica") bila je zatvorska pobuna koja se u septembru 1971. godine dogodila u Popravnom zavodu Attica, kaznionici američke države New York. Otpočela je 9. septembra 1971. kada je oko 1000 od 2200 tadašnjih osuđenika otkazalo poslušnost zatvorskim vlastima, zauzelo dio zatvora i uzelo oko 42 čuvara za taoce. Pobunjenici, su tražili poboljšanje životnih uvjeta, kao i politička prava. Vlasti na čelu sa njujorškim guvernerom Nelsonom Rockefellerom su tokom višednevnih pregovora pristale pristale na sve osim amnestije za kaznena djela počinjena prilikom same pobune. Odbijanje tog zahtjeva je, pak, radikaliziralo dio zatvorenika, koji je zaprijetio kako će likvidirati taoce. Zbog toga je Rockefeller odobrio akciju nasilnog gušenja pobune, u kojoj su sudjelovale Državna policija i Nacionalna garda. Ona je izvedena 13. septembra 1971. godine, pri čemu su vlasti ponovno zauzele nadzor nad kaznionicom, i pri čemu je ubijeno 33 zatvorenika i 10 talaca. Pobuna u Attici je zbog razmjera krvoprolića izazvala brojne kontroverze u američkoj javnosti i postala poznata kao najkrvavija od svih zatvorskih pobuna u historiji. O njoj su napisane brojne knjige i napravljene brojne reference u popularnoj kulturi, od kojih je možda najpoznatija scena u filmu *Pasje popodne*.

Vanjske veze
------------

* Yahoo! Directory: Attica Riot links Arhivirano 2005-01-11 na Wayback Machine-u
* Attica Prison Riot: Memories strong after 40 years
* Democrat and Chronicle: Attica – A History In Photographs
* Talking History: Attica Revisited
* Photographs taken during and after the prison riot
* "I Would Do It Any Day, Again" an Interview with Akil Al-Jundi Arhivirano 2010-08-14 na Wayback Machine-u
* "The Truth about Attica by an Inmate," National Review, March 31, 1972 Arhivirano 2011-10-11 na Wayback Machine-u
* video interviews with Frank Smith
* Short history on American Experience @PBS.org
* Short history from Eyes on the Prize @PBS.org
* The Attica Prison Uprising on libcom.org—with links to related articles on the prisoners' movement, Black Panthers, Vietnam, etc.
* 40 Years After the Attica Uprising: Looking Back, Moving Forward - Conference Website Exploring the Uprising 40 Years Later
Gola djevojka nudi letke na berlinskom Love Paradeu.
Izraz **javna golotinja** podrazumijeva djelomična ili potpuna nagost neke osobe koja se kao takva svjesno i svojevoljno pojavljuje na nekom javnom mjestu, u pravilu u nekoj zajednici gdje se takvo ponašanje smatra nemoralnim, neprimjerenim ili protivnim uvriježenim pravilima odijevanja. Pod time se, pak, ne podrazumijeva golotinja osobe u njenom domu, odnosno javnom prostoru gdje se ona mora očekivati iz praktičnih razloga (npr. presvlačenje u garderobi ili liječnički pregled); ona također ne uključuje nudističke plaže. 

Javna golotinja kao najčešći motiv ima skretanje pažnje na sebe; u nekim slučajevima može predstavljati oblik protesta, a vrlo često posljedica egzibicionizma, odnosno konzumacije alkohola i droge. Razna zakonodavstva različito reagiraju na javnu golotinju; u većini zapadnih zemalja se tretira kao prekršaj koji sa sobom povlači novčane globe ili kratke zatvorske kazne.

Povezano
--------

* Streaking
* Lady Godiva
* Femen

***Javna golotinja*** na Wikimedijinoj ostavi
**Javni prevoz** je zajednički prevoz putnika odnosno usluga koja je dostupna za korišćenje, za razliku od privatnog transporta, kao što su taksi, minibus ili privatni autobusi.

Javni linijski prevoz putnika obavlja se na: 

* stalnim linijama (svakodnevno),
* sezonskim linijama (školska, izletnička) i
* vanrednim linijama (za vreme sajmova, manifestacija...).

Plaćanje
--------

Za korišćenje usluge prevoza putnik je dužan da u vozilu poseduje važeću voznu ispravu. Putnik je dužan da na zahtev ovlašćenog lica prevoznika pokaže važeću voznu ispravu. U slučaju prekida saobraćaja ili kvara vozila prevoznik je dužan da putnicima omogući da istim kartama mogu da nastave započetu vožnju drugim vozilom.

Vozni park
----------

Javni prevoz putnika u Beogradu vrši se:

* na gradskim dnevnim i noćnim linijama (autobusi, trolejbusi, tramvaji)
* na ekspresnim gradskim linijama (minibusevi)
* na prigradskim linijama (autobusi)
* gradskom železnicom

Taksi
-----

Taksi prevoz je vid javnog vanlinijskog prevoza putnika i stvari za koji putnik utvrđuje relaciju i za to plaća iznos koji pokaže taksimetar. Obavlja se motornim vozilima sa najviše 5 sedišta i sa najmanje 4 vrata.

Povezano
--------

* Autobus
* Tramvaj
* Minibus
* Železnica
* Metro
* Trajekt

Spoljašnje veze
---------------

***Javni prijevoz*** na Wikimedijinoj ostavi

* Javni gradski prevoz - Grad Beograd

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85077945
* GND: 4172386-7
* HDS: 007965
* NKC: ph198717

 |
**KUD Uljanik** je kulturno-umjetničko društvo iz Pule osnovano 1967. godine. Jedino je folklorno društvo u Istri, a i među rijetkima u Hrvatskoj koje osim koreografija tradicijskih plesova užeg zavičaja, na repertoaru ima plesove iz gotovo svih krajeva Hrvatske.

Osim plesova iz Istre i ostatka Hrvatske, program KUD-a obogaćen je i plesovima iz susjednih zemalja: Slovenije, Bosne, Srbije i Makedonije. Koreografije potpisuju Stjepan Celić, Salko Salihi i Nerina Štajner iz Pule i Milivoj Miljan iz Repušnice. KUD Uljanik pod vodstvom Drage Draguzeta njeguje i glazbenu baštinu: izvornu istarsku pjesmu i svirku na istarskim glazbalima kao i izvorne pjesme iz drugih krajeva Hrvatske, koje kvalitetno izvodi narodni orkestar pod vodstvom gospodina Josipa Lebara.

KUD broji oko 100 članova koji djelaju u 5 grupa: dvije muzičke (tamburaški orkestar i istarski narodni instrumenti) i tri plesne (juniori, seniori i veterani).

Program KUD Uljanik predstavlja na brojnim nastupima u zemlji i inozemstvu. Samo posljednjih 10 godina društvo je imalo više od 350 nastupa u gotovo svim zemljama Europe. Također je sudjelovalo na županijskim, republičkim i međunarodnim smotrama i festivalima. Dobitnik je brojnih priznanja i nagrada.

Vanjske veze
------------

* Stranice *KUD Uljanika* Arhivirano 2008-09-22 na Wayback Machine-u
**Zakonodavna vlast** ili **legislativna vlast** je jedna od tri osnovne grane vlasti.

Glavni zadatak zakonodavne vlasti jeste donošenje zakona. Zakone donosi parlament. U liberalnim demokratijama građani biraju svoje predstavnike u parlamentu (na izborima) i time im daju autoritet da glasaju za zakone u njihovo ime. Proces izglasavanja zakona zavisi od toga kakvo je parlamentarno uređenje neke države. U liberalnim demokratijama imamo dvodomne (bikameralizam) i jednodomne parlamente. U dvodomne parlamente spadaju Kongres Sjedinjenih Američkih Država i Parlament Ujedinjenog Kraljevstva.

Primeri
-------

Kongres Sjedinjenih Američkih Država se sastoji iz Predstavničkog doma i Senata.

Parlament Ujedinjenog Kraljevstva se sastoji iz Doma komuna (engl. ) i Doma lordova (engl. ). Za razliku od Sjedinjenih Američkih Država, Ujedinjeno Kraljevstvo je u dilemi sa svojom demokratijom. Naime, Ujedinjeno Kraljevstvo se često uzima za primer demokratičnosti, međutim, ako analiziramo politički sistem Ujedinjenog Kraljevstva videćemo da Ujedinjeno Kraljevstvo ima mnogo toga nedemokratskog. Jedna od tih mnogih stvari je i dio zakonodavne vlasti — Dom lordova. Dom lordova, kao što samo ime kaže je aristokratsko udruženje, tu zasedaju lordovi - plemići u Ujedinjenom Kraljevstvu. Problem je bio u tome što su lordovi mogli da ulože veto na bilo koji zakon koji bi doneo Dom komuna. Zakon koji se predlaže u Domu komuna mora proći veliku proceduru pre nego što se prihvati (predlog, prvo čitanje, drugo čitanje, treće čitanje...). Dom lordova ulaganjem veta je mogao za nekoliko sekundi zauvek skinuti taj zakon sa dnevnog reda. Naravno, ovo nije imalo nikakve veze sa demokratijom (predstavnici u Domu komuna su izabrani na izborima, dok mesto u Domu lordova je nasledno), tako da je došlo do izmena u parlamentarnom sistemu Ujedinjenog Kraljevstva. Veto je izuzet. Sada kada zakon dođe u Dom lordova (to je jedna od tačaka u onoj proceduri), lordovi mogu zakon vratiti u Dom komuna sa predlozima za neke ispravke. Zakon mogu vraćati tri puta u Dom komuna (sva tri puta Dom komuna te zahteve može odbiti, iako većinom se predlozi prihvate i zakon se malo izmeni), ali nakon ta tri puta zakon ide direktno monarhu na potpisivanje. Monarh u ovom svemu ima simboličnu ulogu a to je samo potpisivanje donesenog zakona. Monarh ne može taj zakon odbiti. Poslednja kraljica koja je to učinila bila je kraljica Anna početkom 18. vijeka.

Na donošenje zakona mnogi mogu uticati pored samih predstavnika u parlamentu. To su tzv. lobisti. Naime, u političkom životu svake liberalne demokratije imaju veliki uticaj na donošenje zakona.

Vidi još
--------

* Izvršna vlast
* Sudska vlast
Koordinate: 46° 57' 11" SG Š, 7° 26' 26" IGD

Kulturzentrum Reithalle, Bern, Švajcarska.
**Kulturzentrum Reithalle** je autonomni omladinski centar u Bernu, Švajcarska, smešten u nekadašnjoj zgradi konjičke škole, u kome se održavaju koncerti, filmovi, pozorišne predstave, izvedbe, izložbe, književne večeri, itd. 

Konjička škola je izgrađena 1897. a posle nekoliko decenija, kada su automobili, polako ali sigurno, zanemili konje, pretvorena je u skladište. 

Tokom omladinskih nemira u Švajcarskoj 1980. se prostor prvi put pominje kao autonomni omladinski centar. 1981. ju je zauzela pobunjena omladina i koristila za sastanke. 1982. su vlasti silom iselile omladinu. 

U nedostatku mesta za dešavanja i kulturna izražavanja, tokom 1980-ih je omladina u Bernu zauzimala prazne građevine na jedno veče i pravila u njima svirke i žurke. 27. oktobra 1987. je stara konjička škola prvi put ponovo okupirana za jedno veče. 

2005. Kulturni centar "Reithalle" prvi put zvanično potpisuje ugovor o zakupu. 2006. je u njoj održan prvi Antifašistički festival.

Eksterni linkovi
----------------

***Kulturzentrum Reithalle*** na Wikimedijinoj ostavi

* Kulturzentrum Reithalle
* Antifašistički festival Arhivirano 2017-11-24 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Skvotovi |
| --- |
| 
ABC No Rio • 
AKC Akcija • 
ASCII • 
Anatopija • 
Blauwe Aanslag • 
Bussana Vecchia • 
Can Masdeu • 
Can Pasqual • 
Centro Popolare Autogestito • 
Cine Princesa • 
DžKC • 
Ernst-Kirchweger-Haus • 
ELF eksperiment • 
Ex-Steffi • 
Elektromadonna • 
EuroDusnie • 
Grande Hotel Beira • 
Hafenstrasse • 
Köpi • 
KTS (Freiburg) • 
KUDRUC • 
Karlo Rojc • 
Kristijanija • 
Kulturzentrum Reithalle • 
Kunsthaus Tacheles • 
Leonkavalo • 
Londonski socijalni centar • 
Metelkova mesto • 
Molino • 
NDSM • 
Navalkejigo • 
Prestes Maia • 
Rampart socijalni centar • 
Rebel House • 
Rote Fabrik • 
Rote Flora • 
Slaakhuys • 
St. Agnes Place • 
Ungdomshuset • 
Univerzalna ambasada • 
Užupis • 
Villa Amalia • 
Vila Kiseljak • 
Villaggio Globale
 |  |
**Zakonodavno vijeće Novog Zelanda** (engleski: *New Zealand Legislative Council*) je od 1841. godine bilo prvo zakonodavno tijelo na Novom Zelandu, a od 1853. godine gornji dom novozelandskog parlamenta. 

Zakonodavno vijeće je u periodu od 1841. do 1853. imalo ovlasti izdavanja ordonansi, a sastojalo se od guvernera, kolonijalnog tajnika i kolonijalnog blagajnika. Od 1853. godine, kada je redefinirano kao gornji dom, Zakonodavno vijeće je imalo nadzornu funkciju, odnosno ovlasti ocjenjivati i mijenjati zakone koje izglasa Predstavnički dom. Vijećnici su, za razliku od predstavnika, bili imenovani na doživotne mandate, isprva od strane generalnog guvernera, a kasnije od strane premijera. Broj članova nije bio fiksno uređen, ali je bilo uputno da ih bude više od 10, ali ne više od 15.

Polovicom XX. vijeka, Zakonodavno vijeće se smatralo neefikasnim i politički nevažnim, što je 1951. godine dovelo do njegova potpunog ukidanja. Iako su se kasnije javili pokušaji obnove Zakonodavnog vijeća ili nekog drugog oblika gornjeg doma, Novi Zeland danas, još uvijek, ima jednodomni parlament.
**Jean Parisot de la Valette** (Parisot, 1494. ?- Malta, 21. august 1568.), bio je francuski plemić, 49. veliki meštar (Grand maître) Malteških vitezova, slavan zbog uspješne obrane Malte 1565. godine.

Biografija
----------

O mladosti Jean de Valetta ili Parisota (kako su ga zvali) malo se zna, rođen je u dvorcu Parisot na jugozapadu Francuske u plemićkoj porodici, pa se po ondašnjim običajima kao jedan od brojne djece pridružio redovnicima Suverenom Vojnom Redu Malte. Pretpostavlja se da je sudjelovao u neuspješnoj obrani Rodosa protiv vojske Sulejmana Veličanstvenog 1523. Jedno vrijeme bio je guverner Tripolija. Nakon smrti Claude de la Senglea 1557. izabran je za novog Velikog meštra Malteških vitezova.

Jean de Valetta proslavio se za Velike opsade Malte 1565. kad je uspio obraniti Maltu punih četiri mjeseca protiv flote sultana Sulejmana Veličanstvenog od oko 200 brodova s oko 30.000 vojnika.

Nakon toga posvetio se izgradnji Vallette, položivši kamen temeljac 1566. koja je u njegovu čast nazvana *Humilissima Civitas Vallettae*.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „*Valette ‹valèt›, Jean Parisot de la*" (talijanski). Encyclopedia Italiana Treccani. Pristupljeno 14. 11. 2012.

Vanjske veze
------------

* *Valette ‹valèt›, Jean Parisot de la* na portalu Encyclopædia Britannica (`it`)
* *Jean Parisot de La Valette* na portalu Catholic Encyclopedia article (`en`)
„Dama (rod)" preusmjerava ovdje. Za druge upotrebe, v. Dama.

**Jelen lopatar** ili **lanjac** (lat. *Dama dama*) je sisavac iz porodice jelena. 

Porijeklom je iz toplijeg istočnog Mediterana. Obitava u brdima i ubraja se među preživače papkare. Široko je rasporastranjen u Europi, djelovanjem čovjeka.

Opis
----

Glavna značajka ovog tipa jelena su zaobljeni, račvasto prošireni rogovi kod mužjaka, dok ženka nema rogove. Jelen lopatar je znatno manji u odnosu na običnog jelena. Ukupna duljina tijela je 1,7 metara, dok je visina 90 centimetara. Stari mužjaci mogu biti dugi 1,8 metara i 1 metar visoki. Jelen lopatar ima prilično jak torzo, kraći vrat i duži rep. Može imati razne varijacije boje dlake. Često se javljaju i u potpunosti bijeli jeleni lopatari (ne albino), koji se ne mijenjaju boju tijekom cijele godine, a zimi imaju samo malo dužu dlaku. 

Stado jelena lopatara
Način života vrlo je sličan običnom jelenu. Obje vrste imaju dobro razvijena osjetila. Jelen lopatar nije tako plah i oprezan kao obični jelen. U brzini, agilnosti i spretnosti, jedva da zaostaje za običnim jelenom, ali razlikuju se u trčanju, jer se jelen lopatar uzdiže iznad galopirajućih nogu. Njegov hod je vrlo uredan, lako galopira i može preskočiti dva metra visok zid. 

Živi u većim ili manjim stadima. Ne voli biti zatočen kao i druge vrste jelena, ali može se uzgajati u ograđenom prostoru, ako mu se omogući dovoljno prostora. Koža je kvalitetna i cijenjena.
**Zakon o kontroli komunista 1954. godine** (sh. *Communist Control Act of 1954*) je federalni zakon koji je 1954. donio američki Kongres, a kojim je formalno zabranjen rad komunističkim organizacijama, prije svega Komunističkoj partiji SAD.

Zakon je bio donesen na vrhuncu Hladnog rata, ali i makartističke histerije u SAD, kada je najširi dio javnosti američke komuniste smatrao subverzivnim elementom i neprijateljem ustavnog poretka, odnosno sovjetskom petom kolonom. Tekst Zakona je Komunističku partiju proglasio "jasnom, postojećom i stalnom prijetnjom po sigurnost SAD", te odredio da se članstvo u Partiji kažnjava sa pet godina zatvora ili 10.000 dolara globe, a samoj Partiji "oduzima status pravne osobe".

Originalno je bio zamišljen kao amandman na već postojeći McCarranov zakon o unutrašnjoj sigurnosti iz 1950. godine, koji je predviđao cijeli niz represivnih mjera protiv zagovornika totalitarizma, uključujući preventivni pritvor u slučaju izvanrednog stanja te registraciju i nadzor "komunističkih organizacija". Na kraju se, na prijedlog demokratskog senatora i budućeg potpredsjednika Huberta Humphreya, pretvorio u zakon o zabrani Partije. U Senatu je donesen jednoglasno, uz podršku obje strane, uključujući senatore koji su, kao i Humphrey, dotada uživali reputaciju liberala i protivnika makartističke represije. Jedna od rijetkih javnih ličnosti koja se javno usprotivila zakonu bio je J. Edgar Hoover, direktor FBI poznat po svojem gorljivom antikomunizmu, a koji je to obrazlagao praktičnim razlozima, odnosno tvrdnjom da će komunisti "otići u ilegalu" i tako njihov nadzor učiniti daleko težim.

Iako je Zakon nominalno ostao na snazi do današnjeg dana, KP SAD je nastavila javno djelovati. To se prije svega tumači time da ga se federalne jednostavno nisu usudile primijeniti u praksi, pretpostavljajući da bi u slučaju parnice pred Vrhovnim sudom bio stavljen van snage zbog odredbi suprotnih Prvom amandmanu američkog Ustava koji jamči slobodu izražavanja i političkog djelovanja. U nekoliko slučajeva, kada su se odredbe pokušale primijeniti od strane državnih vlasti kako bi se spriječilo sudjelovanje komunista na izborima, niži federalni sudovi su zauzeli takav stav. Zakon je također bio predmetom kritika i od pravnih stručnjaka, koji su mu zamjerali nespretnost i kontradiktornost formulacija koje bi značajno otežale njegovu primjenu u praksi. Historičari danas tvrde da je njegova prava svrha bila dnevnopolitičke prirode, odnosno nastojanje američkih zakonodavaca da pred kongresne izbore na najekstreminiji mogući način iskažu svoje suprotstavljanje komunizmu, a manje briga o sigurnosti države.

Izvori
------

1. ↑  McAuliffe, Mary S. "Liberals and the Communist Control Act of 1954." The Journal of American History. 63.2. (1976): 351-67.

Vanjske veze
------------

* Full text of the Communist Control Act of 1954 Arhivirano 2021-08-17 na Wayback Machine-u
Ovo je članak o periodu Yayoi u japanskoj historiji.  Za ostale upotrebe, v. Yayoi (razvrstavanje).  
**Yayoi period** (弥生時代, *Yayoi jidai*?) je era japanske historije čiji se početak tradicionalno smješta u godinu 300. pne. a kraj u godinu 300. n.e. Ime je dobio po naselju Tokija gdje su arheolozi prvi put pronašli artefakte karakterističjne za tu eru. Karakteristike Yayoi perioda su pojava novih stilova keramike i početak intenzivnog uzgoja riže na rižinim poljima. Yayoi je slijedio Jomonski period (14.000-300. pne.) a kultura Yayoi je postojala u području od južnog Kyūshūa do sjevernog Honshūa.

Eksterni linkovi
----------------

***Yayoi period*** na Wikimedijinoj ostavi

* Yayoi Culture, Department of Asian Art, The Metropolitan Museum of Art
* Yayoi period Arhivirano 2016-03-03 na Wayback Machine-u at Japanese History Online (under construction) Arhivirano 2020-09-23 na Wayback Machine-u
* An article by Richard Hooker on the Yayoi and the Jōmon.
* Article "Japanese Roots Surprisingly Shallow" from Japan Times
**Imatra** (švedski: *Vilmanstrand*) je grad i općina od 28,219 stanovnika, na jugoistoku Finske.

Geografske karakteristike
-------------------------

Imatra leži na jugoistoku Jezera Saimaa, na mjestu gdje ističe Rijeka Vuoksi, desetak 
km od ruske granice.

Historija
---------

Imatra se prvi put spominje 1541. u poreznim izvještajima, prikupljenog poreza od ribolova na losose.

Nekadašnji vodopadi kod Inatre (Imatrankoski) najstarija su finska turistička atrakcija, njihovoj popularnosti doprinjeo je posjet ruske carice Katarine Velike 1772.

Turizam u Imatri imao je vrhunac krajem 
19. početkom 20. vijeka, kad su ga posjećivali bogati građani Sankt Peterburga. U to vrijeme Veliko Vojvodstvo Finska bilo je dio Carske Rusije, broju posjetioca pridonio je i dolazak željeznice 1892. i izgradnja hotela uz jezersku plažu 1903. 

Turizam je propao nakon Prvog svjetskog rata, kad je granica prema SSSR-u postala praktički zatvorena.

Industrijski razvoj mjesta započeo je 1880. kad je koncern Tornator Oy osnovao tvornicu celuloze i papira. Nakon završetka hidroelektrane - Imatrankoski 1929. (na mjestu vodopada) osnovan je niz novih industrijskih postrojenja, od drvnoprerađivačkih do željezare (1936.) i velike pilane koncerna *Enso-Gutzeit Oy* - 1935.

Općina Imatra osnovana je nakon Drugog svjetskog rata - 1948. spajanjem tri industrijska naselja koja su ranije pripadali 
općinama Ruokolahti, Joutseno i Jääskeen. 
Imatra je status grada dobila 1971. odtad je izrastla u moderan grad, iako i danas razbacan u tri dijela.

Privreda
--------

Najveći poslodavac u gradu je drvnoprerađivački koncern Stora Enso.

Gradovi prijatelji
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Švedska, Ludvika
* Njemačka, Salzgitter
* Slovačka, Zvoljen
 | * Rusija, Tikhvin
* Mađarska, Szigetvár
* Estonija, Narva-Jõesuu
 |

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „Finland: South Karelia" (engleski). City population. Pristupljeno 17. 09. 2015.
2. 1 2  „*Реки системы Вуоксы*" (ruski). Туристская водная энциклопедия. Pristupljeno 18. 09. 2015.
3. 1 2 3 4 5 6  „*Imatran kaupungin historiaa*" (finski). Imatra. Pristupljeno 19. 09. 2015.

Vanjske veze
------------

***Imatra*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* (`fi`)
**Kune** (lat. *Mustelidae*) su porodica psolikih zvijeri. To je porodica u koju pripada vrlo veliki broj vrsta. Razvili su se prije oko 40 milijuna godina (oligocen) usporedo s razvojem glodavaca.

U ovu porodicu pripadaju, primjerice, kuna zlatica, lasica, tvor, hermelin, jazavac i vidra. Ali kada se govori o kunama, u Hrvatskoj se najčešće misli na kunu bjelicu ili, eventualno, na kunu zlaticu.

Zbog krvoločnosti i proždrljivosti čine znatne štete, ali isto i znatne koristi uništavanjem štetnih sitnih glodavaca. U blizini analnog otvora nalaze se žlijezde, koje izlučuju tvar neugodna mirisa. Tim mirisom označuju kune granice područja svojeg stalnog boravišta.

Dlaka im je vrlo fina, pa se u toj porodici nalazi nekoliko hrvatskih najvrjednijih krznaša.

Žive do 2000 metara visine.

Fizički izgled
--------------

Pripadnici porodice kune razlikuju se međusobno po građi tijela, po zubalu i obliku nogu, mnogo više nego što je to slučaj kod ostalih porodica reda mesoždera.

Pripadnici porodice kuna su srednje velike do malene životinje. Najmanje su male lasice, dužine do 20 cm, a najveće divovske vidre koje mogu narasti do 1,8 m i biti teške više od 30 kg.

Ove životinje imaju izduženo, vitko i vrlo gipko tijelo te vrlo niske noge, na kojima imaju 4-5 prsta proviđenih noktima, koje se ne može uvući. Zubalo je potpuno, ima 38 zuba, očnjaci su jaki.

Prehrana
--------

Jednako tako, imaju i veliki raspon plijena. Jazavac se hrani uglavnom kišnim glistama i puževima, koji čine samo djelić njegove tjelesne težine. Hermelin lovi i zečeve, koji mogu biti i deset puta teži od njih.
Osim navedenog, hrane se raznim malim i srednje velikim sisavcima, pticama do veličine guske, jajima, kukcima, bobicama, voćem i bukvicama.

Parenje i mladunčad
-------------------

U vrijeme parenja glasa se kao mačka, inače ciči, frkće, reži.

Mladi dolaze na svijet slijepi, mati ih u slučaju opasnosti prenosi na sigurnije mjesto; trebaju nekoliko tjedana da budu sposobni slijediti majku.

Sistematika
-----------

U porodicu kuna spadaju slijedeće potporodice:

1. kune (*Mustelinae*)
2. euroazijski jazavac (*Melinae*)
3. medojedni jazavac (*Mellivorinae*)
4. američki jazavac (*Taxidiinae*)
5. smrdljivci (*Mephitinae*)
6. vidre (*Lutrinae*)

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Kune** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Kunama** |

Izvori
------

* Dragišić, Petar (ur.) *Lovački priručnik*, Lovačka knjiga, Zagreb, 1967.

***Kune (porodica)*** na Wikimedijinoj ostavi
Zastava Argentine
Ukrasna argentinska zastava
**Zastava Argentine** potiče iz 1811. godine. Sastoji se od tri horizontalne trake. U sredini se nalazi bela dok su gornja i donja traka svetloplave boje. Godine 1818. u središnji deo zastave dodato je simbolički prikazano žuto Sunce. Zastava sa Suncem se zove „Zvanična zastava za proslave" (španski *Bandera Oficial de Ceremonia*). Zastava bez Sunca se naziva ornamentalna (ukrasna) zastava (španski *Bandera de Ornato*) i nije zvanična zastava. Iako se obe smatraju zastavama ove zemlje ukrasna verzija uvek dolazi ispod zvanične.

***Zastava Argentine*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Zastave država i teritorija Južne Amerike |
| --- |
| Afrika • Azija • Evropa • Oceanija • Sjeverna Amerika |
| Samostalne države | 
* Argentina
* Bolivija
* Brazil
* Čile
* Ekvador
* Gvajana
* Kolumbija
* Paragvaj
* Peru
* Surinam
* Urugvaj
* Venezuela

 |
| Zavisni teritoriji | 

|  |  |
| --- | --- |
| Francuska | Francuska Gvajana |
| Nizozemska | 
* Bonaire
* Curaçao

 |
| Ujedinjeno Kraljevstvo | 
* Falklandski otoci
* Južna Georgia i arhipelag Južni Sandwich

 |

 |
**Latinična verzija**

---

**Филозофија** се може дефинисати као покушај разумевања мистерија егзистенције и стварности. Такође покушава разумети природу истине и знања али и наћи основне вредности и важности у животу.

Однос између људског друштва и природе је такође битан део филозофије која покушава створити жељу код особа ка чуђењу, занимању и жељи за разумевањем. Дакле, филозофија је процес анализирања, критиковања, интерпретације и спекулација.

Под философијом Платон разумева активну културу, мудрост која улази y конкретан живот и практичан рад; не мисли он ни на каквог учауреног и непрактичног метафизичара.

Периодизација развоја филозофије
--------------------------------

1. Античка филозофија ( од VII века п.н.е. до 529 г.)
2. Средњовековна филозофија (од 529 г. до XV века)
3. Нововековна филозофија ( од XV века до Хегелове смрти 1831 г. )
4. Савремена филозофија (од 1831 г. до данас)