**Ieoh Ming Pei** (rođen 26. travnja 1917. u Guangzhouu, Kina), poznatiji kao **I. M. Pei**, je američki arhitekt kineskog podrijetla, dobitnik Pritzkerove nagrade za arhitekturu, poznat i kao jedan od posljednjih majstora arhitekture visokog modernizma. Uglavnom radi sa apstraktnim formama, koristeći kamen, beton, staklo i čelik. Pei se smatra jednim od najuspješnijih arhitekata 20. stoljeća premda je njegov rad imao malo utjecaja na arhitektonsku teoriju.

Predsjednička knjižnica i muzej Johna F. Kennedyja, Boston (1977.-79.)

Životopis
---------

Novo istočno krilo Nacionalne galerije umjetnosti u Washingtonu (1978.)
Rođen 1917. u Guangzhouu (Kina), I. M. Pei je odrastao u Hong Kongu i Šangaju, te su ga već u ranoj dobi inspirirlali Klasični vrtovi Suzhoua. God. 1935. preselio se u SAD gdje se upisao na fakultet arhitekture pri Penssylvanijskom Sveučilištu, ali se ubrzo prebacuje na *Massachusetts Institute of Technology*. Nije bio zadovoljan programom oba fakulteta koji je temeljen na historicističkoj arhitekturi i proveo je svoje studije istražujući moderne arhitekte, osobito Le Corbusiera. Kad je diplomirao pristupio je Postdiplomskom studiju dizajna na Sveučilištu Harvard (*Harvard Graduate School of Design,* GSD) gdje se sprijeteljio sa arhitektima s Bauhausa, Walterom Gropiusom i Marcelom Breuerom. God. 1939. oženio je Eileen Loo, koja ga je upoznala s društvom na GSD-u. Njihov brak je trajao više od 70 godina i zajedno su imali četvero djece, uključujući arhitekte C.C. "Didi" Pei i L.C. "Sandi" Pei.

Piramida u Louvreu, Pariz (1989.)
Pei je radio deset godina za njujorškog mogula nekretnina, Williama Zeckendorfa, a zatim je osnovao vlastitu tvrtku za dizajn, sada poznatu kao *Pei Cobb Freed & Partners*. *L'Enfant Plaza Hotel* u Washingtonu i *Green Building* u kampusu MIT-a su bili među ranijim projektima pod njegovim vodstvom. Priznanje postiže projektiranjem Mesa laboratorija Nacionalnog centra za atmosferska istraživanja u Coloradu, zbog koje je izabran za glavnog arhitekta Predsjedničke knjižnice John F. Kennedy u Massachusettsu. Nakon toga dizajnira gradsku vijećnicu u Dallasu i Novo istočno krilo Nacionalne galerije umjetnosti u Washingtonu.

U Kinu se po prvi put vraća 1974. godine kako bi u tradicionalnom stilu dizajnirao Hotel u parku Xiangshan na sjeverozapadu Pekinga i toranj Banke Kine u Hong Kongu petnaest godina kasnije. U to vrijeme je privukao veliku medijsku pozornost svojom kontroverznom staklenom piramidom na ulazu u muzej Louvre u Parizu (Piramida u Louvreu, dovršena 1989.). Iste godine je dovršen i njegov Simfonijski centar Morton H. Meyerson u Dallasu, a Pei je nastavio graditi umjetničke zgrade kao što su Miho muzej u Kyotu (Japan, 1997.) i Muzej islamske umjetnosti u Dohi (Katar, 2008.).

Pei je osvojio brojne nagrade i priznanja na polju arhitekture uključujući zlatnu medalju Udruge američkih arhitekata (AIA) 1979. prvu nagradu *Praemium Imperiale* 1989. nagradu za životno djelo Nacionalnog muzeja dizajna Cooper-Hewit 2003. ali je najsnajnija Pritzkerova nagrada1983. god. koja se često naziva i „Nobelovom nagradom za arhitekturu".

Djela
-----

Piev stil se često opisivao kao modernistički s kubističkim linijama, a poznat je i po kombiniranju tradicionalnih arhitektonskih elemenata s naprednim dizajnom, temeljenim na jednostavnim geometrijskim uzorcima. Zbog čega ga nazivaju „najistaknutijim predstavnikom kasnog modernizma u arhitekturi". Sam Pei je odbacio stilsku važnost svoje arhitekture:

> Rasprava o modernoj protiv post-moderne je nevažna. To je sporedna stvar. Stil u kojemu će neka individualna zgrada biti dizajnirana i izgrađena nije toliko bitan. Bitna je samo zajednica. Kako će ona utjecati na život?
> 
> – Barbaralee Diamonstein, *American Architecture Now*Rizzoli, New York, 1980. str. 145. ISBN 0-8478-0329-5

Zbog toga pristupa ne postoji tzv. „Peijeva škola" i on svoju arhitekturu pojašnjava „analitičkim pristupom" svakom pojedinačnom projektu, u kojemu želi ostvariti idealnu ravnotežu između vremena, mjesta i funkcije.

* Memorijalna kapela Luce, Taichung, Tajvan (1954.-63.)Memorijalna kapela Luce, Taichung, Tajvan (1954.-63.)
* Mesa laboratorij Nacionalnog centra za atmosferska istraživanja u Coloradu (1964.)Mesa laboratorij Nacionalnog centra za atmosferska istraživanja u Coloradu (1964.)
* John Hancock toranj, Boston (1968.-76.)John Hancock toranj, Boston (1968.-76.)
* Gradska vijećnica, Dallas (1978.)Gradska vijećnica, Dallas (1978.)
* Muzej umjetnosti Sveučilišta Indijane (1982.)Muzej umjetnosti Sveučilišta Indijane (1982.)
* Simfonijski centar Morton H. Meyerson u Dallasu (1989.)Simfonijski centar Morton H. Meyerson u Dallasu (1989.)
* Toranj Banke Kine, Hong Kong (1989.)Toranj Banke Kine, Hong Kong (1989.)
* Rock and Roll Hall of Fame, Cleveland, Ohio (1993.)*Rock and Roll Hall of Fame*, Cleveland, Ohio (1993.)
* Proširenje Njemačkog povijesnog muzeja, Berlin (1998.-2003.)Proširenje Njemačkog povijesnog muzeja, Berlin (1998.-2003.)
* Znanstveni centar Makaa, Makao, Kina (2009.)Znanstveni centar Makaa, Makao, Kina (2009.)

Izvori
------

1. ↑  Carter Wiseman, *I.M. Pei: A Profile in American Architecture*, H.N. Abrams, New York, 2001. str. 45.-46. ISBN 0-8109-3477-9.
2. ↑  Gero von Boehm, *Conversations with I.M. Pei: Light is the Key*, Prestel, Munich, 2000. str. 113. ISBN 3-7913-2176-5.

Literatura
----------

* Diamonstein, Barbaralee. *American Architecture Now*. New York: Rizzoli, 1980. ISBN 0-8478-0329-5.
* Heyer, Paul. *Architects on Architecture: New Directions in America*. New York: Van Nostrand Reinhold, 1993. ISBN 0-442-01751-0.
* von Boehm, Gero. *Conversations with I.M. Pei: Light is the Key*. Munich: Prestel, 2000. ISBN 3-7913-2176-5.
* Wiseman, Carter. *I.M. Pei: A Profile in American Architecture*. New York: H.N. Abrams, 2001. ISBN 0-8109-3477-9.
* Ruggero Lenci. *I.M. Pei: teoremi spaziali*. Turin, Testo & Immagine, 2004. ISBN 88-8382-143-2.
* Williams, Paul Kelsey. *Southwest Washington, D.C.* Charleston, S.C.: Arcadia, 2005.
* Moeller, Gerard M. and Weeks, Christopher. *AIA Guide to the Architecture of Washington, D.C.* Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2006.

Vanjske veze
------------

***I. M. Pei*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Pei Cobb Freed & Partners* (en.)

* Službena biografija sa stranice *Pei Cobb Freed & Partners* (en.)
* Službeni popis projekata sa stranice *Pei Cobb Freed & Partners (en.)*

* Intervju sa I.M. Peiom (jun 2004) (en.)
* Slike arhitekture New Yorka - *Pei, Cobb, Freed* (en.)
* Pei Partnership Architects
* Pei Cobb Freed & Partners
* I.M. Pei Arhivirano 2009-04-28 na Wayback Machine-u at the Digital Archive of American Architecture
* Pritzker Prize Arhivirano 2009-08-31 na Wayback Machine-u information and acceptance speech
* Concept sketches for The *Musée d'Art Moderne* Arhivirano 2008-12-17 na Wayback Machine-u
* I. M. Pei Architecture on Google Maps

| * p
* r
* u
Dobitnici Pritzkerove nagrade |
| --- |
| 

1979. Philip Johnson  **•** 
1980. Luis Barragán  **•** 
1981. James Stirling  **•** 
1982. Kevin Roche  **•** 
1983. I. M. Pei  **•** 
1984. Richard Meier  **•** 
1985. Hans Hollein  **•** 
1986. Gottfried Böhm  **•** 
1987. Kenzo Tange  **•** 
1988. Gordon Bunshaft i Oscar Niemeyer  **•** 
1989. Frank Gehry  **•** 
1990. Aldo Rossi  **•** 
1991. Robert Venturi  **•** 
1992. Álvaro Siza Vieira  **•** 
1993. Fumihiko Maki  **•** 
1994. Christian de Portzamparc  **•** 
1995. Tadao Ando  **•** 
1996. Rafael Moneo  **•** 
1997. Sverre Fehn  **•** 
1998. Renzo Piano  **•** 
1999. Norman Foster  **•** 
2000. Rem Koolhaas  **•** 
2001. Herzog & de Meuron  **•** 
2002. Glenn Murcutt  **•** 
2003. Jørn Utzon  **•** 
2004. Zaha Hadid  **•** 
2005. Thom Mayne  **•** 
2006. Paulo Mendes da Rocha  **•** 
2007. Richard Rogers  **•** 
2008. Jean Nouvel  **•** 
2009. Peter Zumthor  **•** 
2010. Kazuyo Sejima i Ryue Nishizawa / SANAA  **•** 
2011. Eduardo Souto de Moura  **•** 
2012. Wang Shu  **•** 
2013. Toyo Ito  **•** 
2014. Shigeru Ban  **•** 
2015. Frei Otto  **•** 
2016. Alejandro Aravena
 |



1. ↑