recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Savanski ljuskavac** (lat. *Manis temminckii*) jedna je od četiri vrste ljuskavaca, koji žive u Africi i jedini u južnoj i istočnoj Africi. Iako je prisutan na dosta velikom području, vrlo ga je teško uočiti. Stradava u požarima i od ljudi.

Prije je bio uvršten u ugrožene vrste. Pokriven je ljuskama, osim s donje strane. U opasnosti se sklupča u loptu, kako bi zaštitio osjetljivi trbuh. Repom se koristi kao oštricom protiv neprijatelja.

Narastu do oko 1 metar dužine, a rep je dugačak između 30 i 50 cm. Ima nesrazmjerno malu glavu, snažne zadnje i male prednje noge. 

Savanski ljuskavac sklupčan u loptu.
 *Manis temminckii*
Poput drugih ljuskavaca, uglavnom je noćna životinja. Kreće se isključivo po tlu, obično u savanama ili otvorenim šumama. Uglavnom se hrani termitima i mravima. Ima jako dug (do 50 cm) ljepljiv jezik. Iako je sposoban kopati nastambe, obično zautme tuđe nekorištene nastambe.

Izvori
------

1. ↑  Crvena lista ugroženosti - podaci o vrsti, pristupljeno 8. siječnja 2015.
**Džamija Niujie** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Niújiē lǐbàisì*; doslovno "Džamija u Kravljoj ulici") je najstarija džamija u kineskom glavnom gradu Pekingu. Prvi put je sagrađena 996. a obnovljena je i značajno proširena pod vladavinom cara Kangxija (vl. 1661-1722) iz dinastije Qing.

Džamija je smještena u pekinškom distriktu Xuanwu, gdje predstavlja duhovno središte za 10.000 muslimana koji žive u njenoj okolici. Sama oblast Niujie, gdje je smještena džamija, predstavlja područje s najvećom konecntracijom muslimana u Pekingu.

Džamija Niujie ima oko 6000 kvadratnih metara površine. Po stilu predstavlja mješavinu islamske i kineske arhiteture. Izvana je napravljena u kineskom, a iznutra ukrašena u islamskom stilu. Izgrađena je od drva, i u njoj se nalazi niz važnih kulturnih artefakata i spomenika, uključujući ukaz cara Kangxija iz 1694.

Galerija
--------

* Glavna dvoranaGlavna dvorana
* Grobovi u Džamiji NiujieGrobovi u Džamiji Niujie

  

Koordinate: 39°53′04″N 116°21′29″E﻿ / ﻿39.88444°N 116.35806°E﻿ / 39.88444; 116.35806
**Suppo I** (italijanski: ; ? - 5. mart 824) bio je franački plemić i velikodostojnik koji je vršio niz važnih dužnosti u Italijanskom Kraljevstvu (*Regnum Italicum*) početkom 9. vijeka. 

Godine 817. je imenovan grofom gradova Brescia, Parma, Piacenza, Modena i Bergamo. Također je imenovan *missusom dominicusom* za Italiju, zajedno sa brescianskim biskupom Rataldom. Godine 818. se istakao kao jedna od ključnih ličnosti u gušenju ustanka koju je kralj Bernard podigao protiv karolinškog cara Ludviga Pobožnog. Zbog toga je 822. godine, nakon smrti, smjenjivanja ili abdikacije vojvode Winigesa od strane zahvalnog imenovan vojvodom Spoleta. Tada je Suppo preuzeo dužnost, a mjesto grofa Brescie predao svom sinu Mauringu. Prema Einhardu je umro 824. godine, a mjesto vojvode je, prema Einhardu, pripalo vojvodi Adelardu, koji je nakon nekoliko mjeseci također umro, pa je vojvodom postao Mauring.

Vjeruje se da je Suppo bio oženjen za Langobarđanku, s ozirom da mu je sin, koji će kasnije također postati vojvoda, nosio ime Adelchis.

Literatura
----------

* Wickham, Chris. *Early Medieval Italy: Central Power and Local Society 400-1000*. MacMillan Press: 1981.


| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**vojvoda Winiges** | **vojvoda Spoleta**822–824 | Slijedi:**Adelard** |
Dacit
**Dacit** (engl. , fr. *Dacite*, nem. *Dacit*, rus. *Дацит*) je vulkanska stena izgrađena od kvarca, natrijsko-kalijskih plagioklasa i bojenih minerala. Ove stene su izlivni ekvivalenti magmatske stene kvarcdiorita. Njihov naziv potiče od reči Dacia, starog naziva za Rumuniju, gde su dosta zastupljeni.

Minerali koji izgrađuju dacit su: intermedijarni plagioklas (andezin), kvarc i bojeni minerali (biotit, hornblenda, piroksen). Na osnovu bojenih minerala izdvajaju se različiti varijeteti dacita: biotitski dacit, amfibolitski dacit, itd. Boja stene varira u zavisnosti od sadržaja i vrste bojenih minerala i stepena kristaliniteta osnovne mase.

Struktura stene je porfirska, a tekstura fluidalna. Lučenje dacita je pločasto i stubasto.

Smanjenjem količine kvarca, ove stene čine prelaze ka andezitima, kada se nazivaju dacito-andeziti, dok povećanjem količine kalijskog feldspata pokazuju prelaz prema kvarclatitima.

Rasprostranjenje i primena
--------------------------

Javljaju se u većim masivima, često sa andezitima. U Srbiji se javljaju na Rudniku, kod Slavkovice, na zapadnim padinama Kopaonika, u dolini Ibra, kod Surdulice.

Značajan su građevinski materijal. Koriste se za izradu kocke za puteve, ivičnjake, lomljeni kamen, itd. Najveći kamenolomi nalaze se u Slavkovici i Kadinoj Luci.

Povezano
--------

* Spisak stena

Izvori
------

1. ↑  Geološka terminologija i nomenklatura IV petrologija, Beograd, 1975

Literatura
----------

***Dacit*** na Wikimedijinoj ostavi

* Đorđević V. Đorđević P. Milovanović D. 1991. *Osnovi petrologije*. Beograd: Nauka

| * p
* r
* u
Magmatske stijene |
| --- |
| 1. Kisele magmatske stijene | Aplit • Granit • Granitporfir • Granodiorit • Granodioritporfirit • Kvarcdiorit • Kvarcdioritporfirit • Kvarckeratofir • Kvarclatit • Kvarcmonconit • Kvarcmonconitporfirit • Kvarcporfir • Kvarcporfirit • Pegmatit • Riolit |
| 2. Intermedijarne magmatske stijene | Alkalni sijenit • Andezit • Dacit • Diorit • Dioritporfirit • Fonolit • Keratofir • Latit • Monconit • Monconitporfirit • Porfir • Sijenit • Sijenitporfir • Trahit |
| 3. Bazične magmatske stijene | Bazalt • Gabro • Gabropegmatit • Gabroporfirit • Dijabaz • Spilit |
| 4. Ultrabazične magmatske stijene | Kimberlit • Komatit • Peridotit |
|  |
| --- |
|  |

**Bourbonska restauracija** je naziv za period francuske historije od Napoleonova pada 1814. odnosno 1815. godine pa do Julske revolucije 1830. godine. 

Kralj Louis XVI svrgnut je i pogubljen tokom Francuske revolucije, a monarhiju su redom zamijenile Prva Republika i Napoleonovo Prvo Carstvo. Godine 1814. Šesta koalicija je porazila Napoleona i protjerala ga na Elbu, no njegov konačni krah uslijedio je tek nakon poraza kod Waterlooa 1815. godine. Već 1814. godine, europske sile Šeste koalicije vratile su na francuski tron nasljednike Louisa XVI - dinastiju Bourbon. 

Restauracija je trajala otprilike od 6. travnja 1814. godine pa do Julske revolucije 1830. godine, uz izuzetak Napoleonovih Sto dana, kada se prognani car vratio u Pariz i iskoristio masovnu nepopularnost Louisa XVIII. Naime, Louis XVIII je isprva dočekan kao spasitelj, no njegovi potezi usmjereni ka dokidanju posljedica Revolucije doveli su do drastičnog pada njegove popularnosti. Po Napoleonovom povratku, kraljevska obitelj je ponovo morala pobjeći iz Francuske u Gent.

Za razliku od monarhije *Ancien Régimea*, restaurirana monarhija je bila ustavna. Louis XVIII je 1814. godine donio povelju koja je služila kao ustav, a nova država je imala bicefalnu egzekutivu s Kraljem i Premijerom te dvodomni parlament. U praksi je, istina, najveće ovlasti imao Kralj. Bourbonska restauracija bila je izrazito reakcionarna te je postepeno vraćala Francusku u period *Ancien Régimea*, uključujući i povratak katoličke crkve na poziciju moći. Posljedica toga bili su stalni omanji nemiri koji su kulminirali u srpnju 1830. kada je reakcionarni Charles X suspenrirao donji dom i ukinuo temeljne građanske slobode. Događaji koji su uslijedili doveli su do kraha Bourbonaca i formiranja Julske Monarhije na čijem se čelu našao Louis-Philippe I iz bočne loze Bourbonaca.

***Burbonska restauracija*** na Wikimedijinoj ostavi
**Dubočac** ili **Slavonski Dubočac** je naselje u općini Bebrina, u Brodsko-posavskoj županiji, 25 km od Slavonskog Broda te, preko Save, 5 km od Dervente. Jedno je od najstarijih sela Brodskoga Posavlja. Dubočac leži na rijeci Savi, na mjestu gdje rijeka pravi veliki luk.

Nasuprot Slavonskoga Dubočca nalazi se Bosanski Dubočac. Oba su sela svoje najteže dane pretrpjela početkom 1990-ih, u Domovinskom ratu. Bosanski Dubočac je okupiran, razrušen i spaljen, a svi stanovnici su napustili selo. U Slavonskom je Dubočcu srušen toranj crkve, na koju je palo osamdesetak granata. U Dubočcu su ostali odrasli muškarci, dok su žene i djeca bili u zbjegu, jer je agresor razarao s područja odmah preko Save. Danas su kuće obnovljene, a obnovljena je i crkva.

Župa Dubočac, koja je posvećena sv. Mihaelu arkanđelu, spominje se još davne 1694. godine.

U Dubočcu djeluje ribolovna udruga *Kečiga*.

Stanovništvo Dubočca od 1857. do 2011.
--------------------------------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Izvori
------

1. ↑  Domovinskirat.hr - Slavonski Brod Arhivirano 2009-08-25 na Wayback Machine-u - Omiljene mete neprijatelja su bile crkve u Svilaju, Dubočcu, Sikirevcima, Slavonskom Kobašu, Kaniži, Bebrini.
2. ↑  Glas-koncila.hr - Reportaža iz Bebrine i Dubočca[*mrtav link*] - U Dubočcu je srušen toranj jer tamo je na crkvu palo osamdeset granata. Vlado Čutura, 11. svibnja 2008.g.
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr
4. ↑  Popis stanovništva Republike Hrvatske 2011. www.dzs.hr

| * p
* r
* u
Naselja u općini Bebrina |
| --- |
| Banovci • Bebrina • Dubočac • Kaniža • Stupnički Kuti • Šumeće • Zbjeg |
**Dubovac** je naseljeno mjesto u Republici Hrvatskoj u općini Gornji Bogićevci u Brodsko-posavskoj županiji.

Zemljopis
---------

Dubovac se nalaze zapadno od Nove Gradiške južno od željezničke pruge Zagreb - Vinkovci i sjeverno od autoceste Bregana - Lipovac, oko 3 km jugozapadno od Gornjih Bogićevaca, susjedna naselja su Okučani na zapadu, Kosovac na sjeveru, te Nova Varoš na jugu.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine Dubovac je imao 440 stanovnika, od čega 326 Hrvata i 101 Srbina. 

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

* **Napomena**: Dubovac se od 1910. do 1981. iskaziva pod imenom **Dubovac Okučanski**.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Dubovac (Gornji Bogićevci)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Gornji Bogićevci |
| --- |
| Dubovac • Gornji Bogićevci • Kosovac • Ratkovac • Smrtić • Trnava |
***The Last Detail*** (sh. *Posljednji zadatak*) je američki igrani film snimljen 1973. godine u režiji Hala Ashbyja. Po žanru je mješavina drame, komedije i filma ceste, a predstavlja adaptaciju istoimenog romana Darryla Ponicsana. Protagonisti, koje tumače Jack Nicholson i Otis Young, su dva pripadnika američke ratne mornarice kojima je dodijeljen vojno-policijski zadatak prilikom koga mladog mornara (koga tumači Randy Quaid) trebaju sprovesti u vojni zatvor na izdržavanje dugogodišnje kazne zbog sitne krađe. Radnja prikazuje kako se sažale na njega, te mu prilikom putovanja nastoje pružiti alkohol, žene i druge oblike provoda koje godinama neće moći vidjeti.

Snimanje filma su pratile brojne poteškoće, velikim dijelom vezane uz scenarij Roberta Townea koga je studio Columbia Pictures smatrao neprihvatljivim zbog ogromne količine eksplicitnih i krajnje vulgarnih psovki koje se koriste u dijalogu; sam je projekt pokrenut tek nakon što se za njega zainteresirao Nicholson, tada jedna od najpopularnijih hollywoodskih zvijezda, inače Towneov dobar prijatelj. Glumac Rupert Crosse je, pak, morao napustiti projekt nakon što mu je dijagnosticiran rak pluća, te je ulogu preuzeo Otis Young. Američka mornarica je odbila surađivati sa ekipom, ali se daleko susretljivijim pokazala kanadska, pa su scene filma koje se odvijaju u mornaričkim bazama snimljene u Torontu.

Iako je na premijeri u Los Angelesu dočekan vrlo dobro, Columbia ga je odbila distribuirati nekoliko mjeseci, sve dok nije bio prikazan na Kanskom festivalu gdje je Nicholson, koji često tvrdi da mu je to najbolja uloga u životu, osvojio nagradu za najboljeg glumca. *The Last Detail* se danas često navodi kao jedno od najuspješnijih ostvarenja u karijeri Hala Ashbyja, odnosno Novog Hollywooda.

Uloge
-----

* Jack Nicholson ... Vezist prve klase Billy L. "Badass" Buddusky
* Otis Young ... Pomoćnik artiljerca prve klase Richard "Mule" Mulhall
* Randy Quaid ... Mornar Laurence M. "Larry" Meadows
* Clifton James ... M.A.A.
* Carol Kane ... Mlada kurva
* Michael Moriarty ... Marinski poručnik
* Nancy Allen ... Nancy
* Gilda Radner ... Članica Nichiren Shoshua
* Jim Hohn ... Član Nichiren Shoshua
* Luana Anders ... Donna

Izvori
------

1. ↑  "The Films of Hal Ashby". Beach, Christopher (2009). Detroit, Michigan: Wayne State University Press, p. 176, ISBN 978-0-8143-3415-7.
2. ↑  „The Last Detail, Box Office Information". The Numbers. Pristupljeno 17. I 2012.

Vanjske veze
------------

* *The Last Detail* na IMDb-u (`en`)
* *The Last Detail* na filmskoj bazi podataka TCM
* *The Last Detail* na AllMovie-u (`en`)
* *The Last Detail* na Rotten Tomatoes-u (`en`)

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Hal Ashby |
| --- |
| 1970-e | 
* *The Landlord* (1970)
* *Harold and Maude* (1971)
* *The Last Detail* (1973)
* *Shampoo* (1975)
* *Bound for Glory* (1976)
* *Coming Home* (1978)
* *Being There* (1979)

 |
| 1980-e | 
* *Second-Hand Hearts* (1981)
* *Lookin' to Get Out* (1982)
* *Let's Spend the Night Together* (1983)
* *Solo Trans* (1984)
* *The Slugger's Wife* (1985)
* *8 Million Ways to Die* (1986)

 |
Kralj Akwa 1875.
**Duala** (ili **Douala**) je zajednički naziv za srodne Bantu etničke grupe koje govore jednim od duala jezika. Oni nastanjuju obalu Kameruna te čine većinu Sawa ili kamerunskih obalnih naroda. Duale čine oko 1,3% ukupnog stanovništva Kameruna. Kroz historiju su igrali vrlo važnu ulogu u razvoju Kameruna zbog svojih dugogodišnjih kontakata s Evropljanima, visokog stepena obrazovanja i bogatstva koje su s vremenom stekli kao trgovci i zemljopovlasnici.

Duale se dijele na osam pojedinačnih etničkih grupa ili plemena: **Bakole**, **Bakweri** (ili Kwe), **Bamboko**, **Duala**, **Isubu** (Isuwu ili Bimbijci), **Mungo** i **Wovea**. Kamerunski kraljevi održani zajedno. Kralj Bell i njegov srodni kralj Ekandjoum Joseph odupirali su se njemačkoj kolonizaciji.

Duale se kao skupina naroda ponekad miješaju s plemenom Duala, koje uglavnom živi oko grada Douale.

Vanjske veze
------------

***Duala*** na Wikimedijinoj ostavi

* Bakwerirama Arhivirano 2009-07-22 na Wayback Machine-u
* Ya Jokwa duala Arhivirano 2008-11-10 na Wayback Machine-u
* Duala sun
* Mboko ma Ekwali Arhivirano 2007-06-26 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85039844
* SUDOC: 027661563
* BNF: cb119655925 (podaci)
* NKC: ph166557

 |
**Donja Krušica** je povremeno naselje u Hrvatskoj, nalazi se na otoku Šolti Komiža u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Prema popisu stanovništva iz 2011. naselje nije imalo stanovnika. Naselje se nalazi na sjevernoj stani otoka Šolte.

Povijest
--------

Donju Krušicu su osnovali stanovnici Donjeg Sela da im služi kao ribarska luka s kojim je povezana asfaltnom cestom dužine 1km.

Urbanističkim planom otoka Šolte naselje Donja Krušica definirano je na slijedeći način: naselje Donja Krušica koje čine izgrašeni dijelovi područja i neizgrađeni dijelovi područja. U akvatoriju ovog obalnog naselja planirana su privezišta u okviru daljnjeg turističkog razvoja i odvijanja pomorskog prometa.

Gospodarstvo
------------

Ribarstvo i turizam. U naselju nema trgovine ni ugostiteljskih objekata. Ni na plažama nema kafića, ni dodatnih sadržaja. U Donjoj Krušici je mala lučica ispunjena ribarskim brodovima. Plaže su kamenite s betoniranim dijelovima za kupače.

Vidi još
--------

* Popis napuštenih naselja u Hrvatskoj
* Abecedni popis naselja u Republici Hrvatskoj

Izvori
------

* Krušica Arhivirano 2014-02-22 na Wayback Machine-u
* Službeni glasnik Općine Šolta 5/2011
* RD u suradnji s TZ općine Šolta predstavlja Šoltu!  Arhivirano 2014-02-21 na Wayback Machine-u
* Uvala Donja Krušica (Šolta) Arhivirano 2014-04-01 na Wayback Machine-u

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Donja Krušica (Šolta)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*
**Duba** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Slivno, Dubrovačko-neretvanska županija.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 9 stanovnika te 4 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:** U 2001. nastalo dijeljenjem naselja Otok-Duba. U 1981. iskazivano je naselje pod imenom Otok nastalo izdvajanjem dijela naselja Mihalj i dijela naselja Trn, a u 1991. iskazivano je pod imenom Otok-Duba. Za to bivše naselje sadrži podatke za 1981. i dio podataka za 1991. U 1857. 1869. 1921. i 1931. podaci su sadržani u naselju Slivno Ravno. U 1971. bez stanovnika.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

***Duba*** na Wikimedijinoj ostavi

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Duba** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Slivno |
| --- |
| Blace • Duba • Duboka • Klek • Komarna • Kremena • Lovorje • Lučina • Mihalj • Otok • Pižinovac • Podgradina • Raba • Slivno Ravno • Trn • Tuštevac • Vlaka • Zavala |
**Du Yan** (杜淹) (? - 628), kurtoazno ime **Zhili** (執禮), formalno **Vojvoda Xiang od Anjija** (安吉襄公), bio je kineski velikodostojnik u službi rane dinastije Tang, poznat kao jedan od prvih kancelara cara cara Taizonga. Bio je potomak službenika dinastije Sjeverni Zhou, a karijeru započeo za vrijeme dinastije Sui. Nakon kraćeg perioda nemilosti cara Wena, napredovao je za vrijeme njegovog sina cara Yanga te postao zamjenik carskog cenzora. Godine 618. ga je u Luoyangu zatekla vijest o smrti cara Yanga; nakon toga je stupio u službu gospodara rata Wang Shichonga. Kada su 621. trupe dinastije Tang zauzele Louyang, princ Li Shimin (budući car Taizong) je krenuo u likvidaciju Wangovih suradnika; Du Yan se našao na popisu za pogubljenje, ali ga je odatle, nakon dosta nećkanja, izbrisao Du Ruhui, nećak i bliski Li Shiminov savjetnik. Du Yan je potom ušao u upravu nove dinastije, a nešto kasnije i samog Li Shimina. Godine 624. je prognan od strane cara Gaozua pod optužbom za podstrekavanje suparništva Li Shimina i njegovog brata Li Jianchenga. Kada je Li Shimin 626. preuzeo prijestolje, Du Yan je vraćen iz progonstva. Ostatak života je proveo u Li Shiminovoj službi, a glavni suparnik mu je bio Zhangsun Wuji.

Izvori
------

* *Knjiga Tanga*, vol. 66. Arhivirano 2008-02-10 na Wayback Machine-u
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 96. Arhivirano 2008-02-10 na Wayback Machine-u
* *Zizhi Tongjian*, vols. 187, 191, 192, 193.
Hemijska struktura vinka alkaloida vinkristina
**Vinka alkaloidi** su grupa antimitotičkih i antimikrotubularnih alkaloidnih agenasa, koji su originalno izvedeni iz zimzelene biljke *catharanthus roseus*.

Vinka alkaloidi se koriste u hemoterapiji kancera. Oni su klasa citotoksičnih lekova specifičnih za ćelijski ciklus koji deluju putem inhibiranja deobene sposobnosti ćelija raka. Oni deluju na tubulin, i sprečavaju ga da formira mikrotubule, komponente koje su neophodne za ćelijsku deobu.

Vinka alkaloidi se u današnje vreme sintetički proizvode i koriste kao lekovi u terapiji kancera i kao imunosupresivnih lekovi. Ova jedinjenja obuhvataju vinblastin, vinkristin, vindesin, i vinorelbin. Sledeći vinka alkaloidi su takođe izučavani: dezoksivinkaminol, vinkaminol, vinburnin, vinkamajin, vineridin, i vinburnin.

Vinpocetin je semisintetički derivat vinka alkaloida vinkamina (ponekad se opisuje kao "sintetički etil estar apovinkamina").

Vanjske veze
------------

* Chemotherapeutic vinca alkaloids
**Vinko Puljić** (Priječani, 8. rujna 1945.), bosanskohercegovački biskup, vrhbosanski nadbiskup u miru. i kardinal hrvatske nacionalnosti. 

Za svećenika je zaređen 29. lipnja 1970. godine u Đakovu. Papa Ivan Pavao II. imenovao ga je 7. prosinca 1990. vrhbosanskim nadbiskupom. Za biskupa ga je, na svoju osobnu želju, zaredio sveti otac Ivan Pavao II. u Rimu, 6. siječnja 1991. Ustoličen je u sarajevskoj katedrali, 19. siječnja 1991. Nakon što je to u nedjelju 30. listopada 1994. istovremeno najavljeno u Vatikanu i Sarajevu, papa Ivan Pavao II. uvrstio je nadbiskupa Vinka Puljića u Zbor kardinala svete Rimske crkve na konzistoriju, 26. studenoga iste godine u Vatikanu. 

Od 1995. do ožujka 2002. bio je predsjednik Biskupske konferencije Bosne i Hercegovine. Kao jedan od kardinala izbornika sudjelovao je na konklavi 2005. godine, kada je za nasljednika Ivana Pavla II. izabran Benedikt XVI.

Dana 29. siječnja 2022. godine papa Franjo prihvatio je odreknuće pastoralnog upravljanja Vrhbosanskom nadbiskupijom kardinala Vinka Puljića, te ga je tom prilikom umirovio. Njega je na čelu Vrhbosanske nadbiskupije naslijedio dosadašnji nadbiskup koadjutor mons. Tomo Vukšić.

Vanjske poveznice
-----------------

* Biografija na stranicama Biskupske konferencije BiH
* Razni podatci na engleskom jeziku
|  |
| --- |
|  |

**Druga Brazilska Republika** je naziv za period u historiji Brazila od svrgavanja *Estada Nova* 1946. godine do vojnog puča 1964. godine kojim je uvedena vojna diktatura. Druga Republika znana je još i kao ***República Nova*** (kao kontrast Prvoj Republici, koja je bila znan kao *República Velha*), ***República de 46*** (po godini osnivanja) i ***Período/República Populista***. 

Težnja za redemokratizacijom nakon Drugog svjetskog rata dovela je do kraha Vargasove diktatorske *Estado Novo* u vojnom udaru. Vlast je nakratko preuzeo José Linhares, koji je odmah sazvao izbore na kojima je pobijedio maršal Eurico Gaspar Dutra. Njegovom inauguracijom 31. siječnja 1946. godine službeno je formirana Druga Republika. Dutrina proamerička politika djelovala je loše po tada dobrostojeće brazilsko gospodarstvo pa je na izborima 1951. godine na vlast ponovo došao Vargas. Vargas je nastavio s politikom industrijalizacije i nacionalizacije, međutim naišao je na snažan otpor među opozicijom. Suočen s potencijalnim državnim udarom, Vargas je 1954. godine počinio suicid, a naslijedio ga je njegov potpredsjednik Café Filho. 

Vargasovim suicidom došlo je do postepenog pada brazilskog populizma, koji je bio temeljna odlika Druge Republike. Iako je izdržao još desetak godina, postepeno je postajao sve slabiji, a njegov konačni krah doveo je do uspostave vojne diktature. 

Juscelino Kubitschek donio je Brazilu period stabilnosti i optimizma, oživljavajući populizam svojim geslom "Pedeset godina napretka u pet". Iako je Kubitschek doista uspio ostvariti visok gospodarski rast, suočio se s povećanom inflacijom i rastom vanjskog duga, zbog čega je često bio izlagan kritikama. Uspio je očuvati demokratske temelje, a njegov najznačajniji projekt je izgradnja Brasílije, ultra modernog glavnog grada za čije je projektiranje bio zadužen Oscar Niemeyer. Od 1960. godine, Brasília je postala novi glavni grad Brazila. Nakon kratkotrajnih mandata Jânija Quadrosa (koji je podnio ostavku) i Ranierija Mazzillija (koji je kratko mijenjao Goularta dok je ovaj bio na službenom posjetu u Kini), vlast je preuzeo ljevičar João Goulart. Goulartova politika bila je temeljena na radničkoj klasi, a njegovo koketiranje s komunistima podsjećalo je na Vargasovo ranije koketiranje s integralistima. 

Približavanje komunistima značilo je Goulartov kraj. Godine 1964. reakcionarske snage provele su vojni udar i svrgnuli ga s vlasti, uspostavivši vojnu diktaturu koja će vladati više od dvadeset godina.
**Dub Calgaid mac Laidcnén** (? -769) je bio kralj irskog klana Uí Cheinnselaig u Južnom Leinsteru. Pripadao je ogranku Sil Chormaic Laigina, odnosno ogranku koji je prezeo vodstvo nad područjem Uí Dróna - baronijama Idrone u suvremenoj Grofoviji Carlow. Posljednji predak po ocu koji je držao prijestolje bio je njegov pra-pradjed Crundmáel Erbuilc (u. 655) Bio je brat Donngal mac Laidcnéna (u. 761). Vladao je od 761. do 769.

Klan Uí Cheinnselaig su pogodiuli unutrašnji sukobi te je 769. Dub Calgaid poginuo u bitci kod Fernsa kada ga je porazio njegov nasljednik Cennselach mac Brain (u. 770) of the Sil Máeluidir sept.

Fusnote
-------

1. ↑  Mac Niocaill, pg.128, fig.22
2. ↑  *Annals of Ulster*, AU 769.2, Mac Niocaill pg.130

Izvori
------

**Stranica Šablon:Refbegin/styles.css nema sadržaj.**

* *Annals of Ulster* at  at University College Cork
* Gearoid Mac Niocaill (1972), *Ireland before the Vikings*, Dublin: Gill and Macmillan
* *Book of Leinster*,*Rig Hua Cendselaig* at  at University College Cork

Eksterni linkovi
----------------

* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork
**Vinko Mihanović** (Split, 23. kolovoz 1967.) je hrvatski glumac i maratonac.

Profesionalna karijera
----------------------

Prvu kazališnu predstavu je odigrao 11. kolovoza 1988. godine i to Euripidovu *Elektru* u produkciji HNK Split u režiji Paola Magellija. Od tada pa do danas odigrao više od 100 raznih uloga u gotovo 100 predstava.

1993. godine završio je Akademiju dramske umjetnosti u Zagrebu – smjer gluma. Iste godine napušta HNK Split gdje je radio tijekom studija te je otišao u HNK Rijeka. Od travnja 2001. član je profesionalnog glumačkog ansambla GKM Split. Surađivao je s brojnim redateljima i kazališnim kućama (GKL Split, HNK Zagreb, GK "Gavella", JAK iz Malog Lošinja...).
 
Osim kao glumac, u GKM Split angažiran je kao višegodišnji voditelj glumačkih radionica za mladež. Sudionik nekoliko kazališnih radionica eksperimentalnog kazališta "Les theatrales des jeunes en Europe" u Strassbourgu organiziranih od strane Vijeća Europe. Sudionik je također i nekoliko radionica na temu "Theatre against the violence (Kazalištem protiv nasilja)" kao i glazbenih radionica "Groove mix". Pokretač je i realizator nekoliko projekta "Kazalištem protiv nasilja" i "STOP nasilju – Možemo i drugačije" .

Igrao je u nekoliko TV reklama, serija i TV drama ("Elektra", "Muka", "Passio", "Zabranjena ljubav", *Najbolje godine*, "Larin izbor", "Ruža vjetrova"...).

Radio kao radijski voditelj te kao DJ. Veliki ljubitelj, filma, glazbe i trčanja. Prvi hrvatski glumac koji je istrčao je maraton (42km) i to onaj u Parizu 2015. godine. Uz to, istrčao je još i 11 polumaratona (21km)i brojne trke na 5000m, 6000m i 10000m.

Izvor
-----

* Web stranice glumca Vinka Mihanovića

Vanjske veze
------------

* Vinko Mihanović na IMDb-u (`en`)
**Duan Sui** (段隨) (? -386) bio je kratkotrajni vladar kineske/Xianbei države Zapadni Yan. Bio je general u vojsci princa Murong Chonga, koji nakon osvajanja Chang'ana, prijestolnice države Raniji Qin, nije htio otići na istok u postojbinu Xianbeija, iako su to htjele njegove pristaše. Zato se stvorila zavjera tokom koje je u proljeće 386. general Han Yan (韓延) ubio Murong Chonga. Za novog je princa postavljen Duan Sui. Međutim, odmah se protiv njega stvorila zavjera iza koje su stajali članovi klana Murong, nezadovoljni time što državom ne vlada član dotadašnje dinastije. Samo mjesec dana kasnije Duan Sui je ubijen, a za novog cara postavljen Murong Yi, sin Murong Huana, nekadašnjeg princa države Raniji Yan.

Izvori
------

* *Zizhi Tongjian*, vol. 106.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi:**Murong Chong** | **Princ od Yana**386 | Slijedi:**Murong Yi** |
| Pretendirane titule |
| Prethodi:**Murong Chong** | **— TITULARNI —*****car Kine***386Razlog za neuspjeh sukcesije:Šesnaest kraljevstava | Slijedi:**Murong Yi** |
| Slijedi:**Yao Chang** |
**Dubrava Zabočka** je mjesto, administrativno u sastavu grada Zaboka, smješteno na obroncima brežuljaka i nizinskom dijelu uz regionalnu cestu Zagreb-Varaždin, u dolini rijeke Krapine, odmah iza županijske bolnice i naselja Bračak. 

Dubrava je poznata u povijesti po površinskom kopu kvalietne gline koja se je koristila za izradu keramičkog posuđa u nekadašnjoj tvornici "Jugokeramika" Zaprešić te za neke proizvode u tvornici "Zagorka" Bedekovčina. 

U mjestu postoji nogometni klub "Rudar" koji okuplja sve naraštaje igrača. Postoji i ribolovno društvo "Linjak koje je osnovano velikim zalaganjem nekolicine ribolovnih entuzijasta. U mjestu također postoji i tradicionalna *zagorska kuća* s pratećim gospodarskim objektima koja je podignuta zahvaljujići gospođi Gordani Gregurić te entuzijastima i zaljubljenicima u ekologiju i tradiciju Zagorja. 

Mjesto je opremljeno svim infrastrukturnim i komunalnim objektima (vodovod, kanalizacija, plinska mreža).

Dubrava Zabočka
  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Dubrava Zabočka** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Zaboka |
| --- |
| Bračak • Bregi Zabočki • Dubrava Zabočka • Grabrovec • Grdenci • Gubaševo • Hum Zabočki • Jakuševec Zabočki • Lug Zabočki • Martinišće • Pavlovec Zabočki • Prosenik Gubaševski • Prosenik Začretski • Repovec • Špičkovina • Tisanić Jarek • Zabok |
**Vinkovec** je naseljeno mjesto u Republici Hrvatskoj u Zagrebačkoj županiji.

Zemljopis
---------

Administrativno je u sastavu općine Preseka. Naselje se proteže na površini od 4,74 km².

Stanovništvo
------------

Prema zadnjem popisu stanovništva iz 2001. godine u naselju Vinkovec živi 187 stanovnika i to u 74 kućanstva. Gustoća naseljenosti iznosi 39,45 st./km².

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena**:Iskazuje se od 1890. kao dio naselja, a od 1900. kao naselje. Do 1981. pod imenom Vinkovac. Poslije popisa 1961. iz dijela područja naselja formirano je novo naselje pod imenom Vinkovec, za koje sadrži podatke do 1961. te naselje Gornji Vinkovec, grad Sveti Ivan Zelina, za koje također sadrži podatke do 1961.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Vinkovec** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Preseka |
| --- |
| Donja Velika • Gornja Velika • Gornjaki • Kamenica • Kraljev Vrh • Krušljevec • Ledina • Pogančec • Preseka • Slatina • Srednja Velika • Strmec • Šelovec • Vinkovec • Žabnjak |
*Za ostale upotrebe, v. Bitka kod Montaigua.*

**Druga bitka kod Montaigua** se odigrala 21. septembra 1793. godine na zapadu Francuske za vrijeme Rata u Vendéeu između snaga republikanske vlade pod generalom Jean-Michelom Beysserom na jednoj, i vandejskih kontrarevolucionarnih pobunjenika na drugoj strani. Do nje je došlo nedugo nakon bitke kod Torfou-Tiffaguesa u kojoj su pobunjenici zaustavili veliku republikansku ofenzivu na zapadne dijelove Vandeje. Kod Montaigua, poprišta bitke koju su pobunjenici bili izgubili nekoliko dana prije, njihove su snage uspjele iznenaditi Beysserovu republikansku diviziju. Beysser nije bio u stanju organizirati adekvatni otpor te su se njegove snage bile prisiljene povući; uništenje divizije je spriječio politički komesar Jean-Baptiste de Cavaignac koji je uspio organizirati 79. i 109. linijsku pukovniju da republikancima drže odstupnicu. Pobunjenici su republikancima nanijeli znatne gubitke, od najmanje 400 mrtvih, te zarobili 14 topova i veliki broj republikanskih vojnika; oni su, u znak odmazde za pljačku okolnih područja, pogubljeni i republikanci su naknadno pronašli njihove leševe pobacane po okolnim bunarima. Bitka je imala kobne posljedice za Beyssera, koji je zbog žirondinskih simpatija bio u nemilosti jakobinske vlade u Parizu; ubrzo je smijenjen, uhapšen, optužen za izdaju i sljedeće godine giljotiniran.

Literatura
----------

* Yves Gras, *La Guerre de Vendée*, éditions Economica, 1994, p.75.
* Charles-Louis Chassin et Léon Hennet (1902). *Les volontaires nationaux pendant la Révolution*. L. Cerf (Paris). Volontaires. , p. 167. tekst na portalu gallica
Torzija tanke osovine, koja je na jednom kraju pročvršćena za nepokretni oslonac
U mehanici čvrstih tijela, **torzija** predstavlja uvijanje tijela zbog djelovanja momenta. U kružnim presjecima, rezultanta napona smicanja je okomita na radijus.

Napon smicanja na nekom mjestu na osovini je:

{\displaystyle \tau \_{\phi \_{z}}={Tr \over J}}
Važno je napomenuti da je najveći napon smicanja na mjestu gdje je radijus maksimalan, tj. na površini osovine. Visoki naponi na površini mogu se izračunati pomoću koncentracija napona. Zbog toga, osovine koje su jako napregnute na torziju se poliraju do visoke finoće kako bi se smanjio maksimalni napon u osovini i time povećao vijek trajanja osovine.

Kut uvijanja se nalazi pomoću:

{\displaystyle \phi \_{}={TL \over JG}}
gdje je:

* *r* udaljenost od centra rotacija
* *Φ* ugao uvijanja u radijanima
* *T* moment(N·m)
* *L* dužina predmeta na kojeg djeluje moment
* *G* modul klizanja, koji je obično dat u gigapaskalima (GPa)
* *J* torziona konstanta za presjek. Jednaka je polarnom momentu inercije za oblu osovinu ili za koncentričnu cijev. Za ostale oblike J se mora odrediti na drugi način.

### Polarni moment inercije

*Glavni članak: Polarni moment inercije*
Polarni moment inercije za čvrstu osovinu je:

{\displaystyle J={\pi \over 2}r^{4}}
gdje je *r* radijus predmeta.

Polarni moment inercije za cijev je:

{\displaystyle J={\pi \over 2}(r\_{v}^{4}-r\_{u}^{4})}
gdje su *u* i *v* (u indeksu) **v**anjski i **u**nutrašnji radijus cijevi.

Za tanki cilindar:

*J* = 2*π* *R*3 *t*
gdje su *R* srednja vrijednost vanjskog i unutrašnjeg radijusa, a *t* debljina stijeke (zida) tankog cilindra.

### Načini otkazivanja

Smicajni napon u osovini može se prikazati kao principalni napon preko Mohrovog kruga. Ako je osovina opterećena samo torzijom tada će jedan od napona biti istezanje, a drugi pritisak. Ovi naponi se orijentirani pod kutom od 45° po obimu osovine. Ako je osovina napravljena od krhkog materijala, tada će osovina otkazati zbog pukotine koja se pojavljuje na površini, a širi prema centru osovine pucajući pod kutom od 45°. Ovo se lako može pokazati uvijanjem školske krede prstima u dva suprotna smjera.

Vanjske poveznice
-----------------

***Torzija*** na Wikimedijinoj ostavi
***Buba u uhu*** (fr. *La Puce à l'oreille*) je komedija francuskog pisca Georgesa Feydeaua premijerno izvedena 1907. godine. Radnja prikazuje kako Raymonde Chandebise postaje uvjerena kako njen suprug Victor Emanuel ne može vršiti bračne dužnosti zbog nevjere, te to nastoji provjeriti tako što mu podmetne lažno ljubavno pismo od nepoznate žene, a što izaziva niz kaotičnih nesporazuma. *Buba u uhu*, koja se smatra jednom od najpopularnijih djela Feydeauvog opusa, bila je predmetom nekoliko ekranizacija. Na prostoru nekadašnje Jugoslavije je, pak, poznata po tome što je 1971. godine postavljena na pozornicu beogradskog Jugoslovenskog dramskog pozorišta u režiji Ljubiše Ristića, te što se neprekinuto izvodi do današnjeg dana, postavivši rekord sa kojim se mogu mjeriti jedino *Stilske vježbe* u zagrebačkom Teatru ITD.

Vanjske veze
------------

* *Buba u uhu* na IMDb-u (`en`) – BBC-jeva TV-adaptacija iz 1967. godine
* *Buba u uhu* na Internet Broadway Database – verzija na Broadwayu 1969. godine
***The Name of the Game*** bila je američka TV serija koja se originalno emitirala od 1968. do 1971. godine na programu NBC-a. Snimljeno je ukupno 76 epizoda koje su trajale 90 minuta — što je bila neuobičajena dužina za epizode tadašnjih TV serija. Serija je bila karakteristična i po tome što su se rotirali glavni junaci, koje je povezivala tek pripadnost istom uglednom časopisu "People Magazine" (fiktivnom entitetu koji se pojavio prije *People Magazine* u stvarnom životu. To su bili reporter-križar (Tony Franciosa), istančani izdavač (Gene Barry) i novinar crne kronike (Robert Stack).

Podloga za seriju je TV film *Fame Is the Name of the Game* iz 1966. godine u režiji Stuarta Rosenberga. Serija je bila poznata i po tome što je za tadašnje američke TV-standarde imala neuobičajeno visok budžet. Arhivirano 2007-11-27 na Wayback Machine-u Franciosa, poznat po sukobima s kolegama na snimanju, je otpušten tokom trajanja serije, a njegov lik su zamijenili likove koje su glumili Peter Falk, Robert Culp, Robert Wagner, i Darren McGavin. Zajednički lik u svim epizodama je bila pomoćnica urednika Peggy Maxwell, koju je tumačila Susan Saint James i koja je dobila Emmy za tu ulogu.

Najpoznatija epizoda serije je *L.A. 2017*, u kojoj jedan od glavnih junaka putuje 46 godina u budućnost i pronalazi distopični Los Angeles pogođen zagađenjem i fašističkom diktaturom psihijatara. Scenarij za epizodu je napisao Philip Wylie, a režiju potpisao tada nepoznati Steven Spielberg.

Uloge
-----

* Tony Franciosa kao Jeff Dillon (prva i druga sezona; 3 epizode u 3. sezoni prije nego što je otpušten.)
* Gene Barry kao Glenn Howard
* Robert Stack kao Dan Farrell
* Robert Culp kao Paul Tyler (treća sezona)
* Peter Falk kao Lewis Corbett (treća sezona)
* Robert Wagner kao David Corey (treća sezona)
* Darren McGavin kao Sam Hardy (druga sezona, samo 1 epizoda)
* Susan Saint James kao Peggy Maxwell
* Ben Murphy kao Joe Sample (sporedna uloga)
* Mark Miller kao Ross Craig (sporedna uloga)
* Cliff Potts kao Sandy Hill (prva sezona; sporedna uloga)

Vanjski link
------------

* *The Name of the Game* na IMDb-u (`en`)
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Bu*.*
**Bu Zhi** (? -247) bio je službenik kineske države IstočniWu, jednog od Tri kraljevstva. Poticao je iz oblasti Wu i za vrijeme kraja dinastije Han je ušao u službu gospodara rata Sun Quana. U nekoliko je navrata dobio vojne dužnosti te se istakao pokoravanjem regionalnih velmoža i barbarskih plemena na jugu države Wu. Kasnije se uključio u dvorske intrige, podržavajući princa Sun Baa, zbog čega je pao u nemilost. Zbog toga je premješten u Xiling, a što je iskoristio da to područje učini uporištem svog klana. Poslije je vraćen u Jianye kako bi postao kancelar, ali je uskoro umro na dužnosti.

Vanjske veze
------------

* Bu Zhi's biography Arhivirano 2010-12-17 na Wayback Machine-u at Kongming.net

| * p
* r
* u
Znamenite ličnosti države Istočni Wu |
| --- |
| Carevi | Sun Quan • Sun Liang • Sun Xiu • Sun Hao |
| Regenti | Zhuge Ke • Sun Jun • Sun Lin |
| Savjetnici | Cen Hun • Gu Yong • Hua He • Lu Kai • Lu Xun • Lü Dai • Teng Yin • Wei Zhao • Zhang Ti • Zhang Zhao • Zhuge Jin |
| Generali | Bu Zhi • Ding Feng • Han Dang • He Qi • Ling Tong • Lu Kang • Lü Fan • Pan Zhang • Sun Shao • Quan Cong • Xu Sheng • Zhang Bu • Zhou Fang • Zhou Tai • Zhu Ran • Zhu Zhi |
| Ostali | Sun He |
**Joseph Edgar Allen John Mannix** alias **Edgar J. "Eddie" Mannix** (25. februar 1891 – 30. august 1963) bio je američki poslovni čovjek, poznat kao jedan od najmoćnijih ljudi u Hollywoodu sredinom 20. vijeka.

Karijeru je započeo kao izbacivač, a potom blagajnik u zabavnom parku, a nakon čega se zaposlio u distribuciji filmova za studio koji će kasnije postati poznat kao Metro-Goldwyn-Mayer. S vremenom je napredovao do mjesta generalnog direktora i potpredsjednika kompanije. 

Mannix se 1930-ih upoznao sa plesačicom Toni Mannix koja mu je postala ljubavnica, a 1951. i supruga. Nedugo potom je započela ljubavnu vezu s nekoliko godina mlađim glumcem George Reeves koji će postati slavan tumačeći lik Supermana u popularnoj TV-seriji. Iako postoje navodi da je Mannix dao blagoslov svojoj supruzi da održava vanbračnu vezu, kasnije je postao predmetom špekulacija i teorija zavjere nakon što je u junu 1959. godine Reeves smrtno stradao u incidentu koji je službeno proglašen samoubistvom. Prema njima je Mannix iskoristio svoje veze u losanđeleskom podzemlju da likvidira Reevesa, odnosno veze sa policijom da cijeli slučaj zataška. U svakom slučaju su Toni i Eddie Mannix ostali zajedno sve do Eddiejeve smrti. Njegov pogreb je bio veliki događaj u Hollywoodu, a tom prilikom su James Stewart i Robert Taylor nosili njegov lijes. 

Pojavljuje se kao lik u filmu *Hollywoodland*, gdje ga je tumačio Bob Hoskins. Fiktivna verzija Mannixa, koju je tumačio Josh Brolin, se pojavljuje u filmu *Hail, Caesar!*.

Vanjske veze
------------

* Eddie Mannix na IMDb-u (`en`)
**San Juan** je rijeka na sjeverozapadu Kolumbije duga 380 km, od tog je 200 km plovna, i zbog tog najznačajnija kolumbijska riijeka pacifičkog sliva.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire na obroncima planine Caramanta u Zapadnim Kolumbijskim Kordiljerima u Departmanu Antioquia.
Od tamo teče prema zapadu i probija se preko planina Kordiljera do doline kod doline Tada.

Najvećim dijelom svog toka protiče preko Departmana Chocó i to od sjeveroistoka prema jugozapadu, u suprotnom smjeru od rijeke Atrato, od koje je razdvaja niz brda - *San Pablo*.

U Pacifik uvire deltom površine od oko 300 km², zvanom - *Siete Bocas*, koja se nalazi oko 60 km sjeverozapadno od luke Buenaventura.
U toj delti nalaze se i brojni otočići obrasli šumama mangrova.

Najveće pritoke rijeke su *Condoto*, čije je porječje bogato platinom i *Calima*, koja protiče preko Departmana Valle del Cauca koja je poznata po istoimenoj hidroelektrani snage 120 MW jednoj od najvažnijih u zemlji.

Calima je pregrađena branom između 1961. - 1964. tako je stvoreno akumulaciono jezero dugo 13 i široko do 1,5 km, površine 1934 hektara-

Porječje rijeke prostire se na površini od 16,465 km² po departmanima; Risaralda, Valle del Cauca i Chocó. 
Iako joj porječje nije naročito veliko prosječni protok je ogroman 2,550 m³/s (to je skoro kao onaj od Rajne), jer izvire u kraju gdje padne i do 2,821 mm kiše godišnje

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Río San Juan de Choco*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 23.2. 2023.
2. 1 2  Juan D. Restrepo i Björn Kjerfve. „*Water Discharge and Sediment Load from the Western Slopes of the Colombian Andes with Focus on Rio San Juan*" (engleski). The University of Chicago. Pristupljeno 23.2.2023.
3. ↑  „*Represa Hidroeléctrica Calima*" (španjolski). Calimadarien. Pristupljeno 23.2. 2023.

Vanjske veze
------------

* *Río San Juan* (na portalu Mapcarta) (`en`)
**Dukinfield** je grad od 20,937 stanovnika na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Greater Manchester.

Administrativno podpada pod Metropolitanski borough Tameside.

Geografske karakteristike
-------------------------

Dukinfield leži na južnoj obali rijeke Tame, točno nasuprot Ashtona, udaljen oko deset km istočno od centra Manchestera. On je tokom historije bio je dio 
Grofovije Cheshire.

Historija
---------

Njegovo ime je najvjerovatnije derivat od riječi *ducks* što je značilo nešto kao polje, iako se tradicionalno smatra da je ime dobio u čast na pobjede nad danskim Vikinzima.

Dukinfield je za ranog srednjeg vijeka bio jedna od parohija Stockporta pod upravom Macclesfielda.

Nakon Normanskog osvajanja Dukinfield je postao normanski feud, kojim je od druge polovice 12. vijeka vladala porodica *De Dokenfild*.

Tokom 17. vijeka Dukinfield je bio zajedno sa Ashtonom najveći grad istočno od Manchestera i Stockporta. Još 1827. - Dukinfield je i nadalje bio centar poljoprivrednog kraja, poznat po povrću kojim je snabdjevao Manchester i Stockport.

Njegovom prosperitetu doprinjelo je rudarstvo koje je započelo iskapanjem ugljena početkom 17. vijeka. Ono se dramatično povećalo krajem 18. vijeka, kad su proradile prve parne mašine po predionicima pamuka. Tokom 19. vijeka razvila se i metalurgija zahvaljujući potražnji i lokalnim nalazištima željezne rude.

Glavni poticaj porastu trgovačke akrivnosti Dukinfielda, bio je poboljšanje prometnih prilika, nakon izgradnje više mostova preko Rijeke Tame, uz kanale; Peak Forest, Ashton i Huddersfield i željezničke pruge prema Sheffieldu i Manchesteru. Period gradnje željezničkih pruga započeo je 1838. gradnjom linije prema Stalybridgu, koja je prošla kroz Dukinfield.

Loši uvjeti u prvim tvornicama doveli su do nemira, uključujući masovne bune 1812. (Luditi) i 1842. (generalni štrajk), i nakon tog je bilo nemira 1858. 1863. i 1868.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska Champagnole, Francuska

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Dukinfield" (engleski). City population. Pristupljeno 23. 04. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „Township Information - Dukinfield" (engleski). Tameside Metropolitan Borough Council. Pristupljeno 23.04. 2017.

Vanjske veze
------------

***Dukinfield*** na Wikimedijinoj ostavi

* Dukinfield (`en`)
Koordinate: 41° 32′ 37" SGŠ, 22° 32′ 40" IGD

**Dukatino** (mak. *Dukatino*) je naselje u Republici Makedoniji, u jugoistočnom delu države. Dukatino je u sastavu opštine Vasiljevo.

Prirodni uslovi
---------------

Dukatino je smešteno u jugoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Strumice, naselje je udaljeno 18 kilometara severno.

Naselje Dukatino se nalazi u istorijskoj oblasti Strumica. Naselje je položeno na severozapadnom obodu plodnog Strumičkog polja, na mestu gde ono prelazi u Radoviško polje ka severu. Zapadno od naselja izdiže se planina Smrdeš. Nadmorska visina naselja je približno 360 metara. 

Mesna klima je blaži oblik kontinentalne zbog blizine Egeja (žarka leta).

Stanovništvo
------------

Dukatino je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 450 stanovnika.

Većinsko stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (99%). 

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.opstinavasilevo.gov.mk Zvanična stranica opštine Vasiljevo

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Vasiljevo |
| --- |
| **Vasiljevo** • 
Angelci • 
Varvarica • 
Visoka Mahala • 
Vladijevci • 
Gradošorci • 
Dobrošinci • 
Dukatino • 
Edrenikovo • 
Kuškulija • 
Nova Mahala • 
Njivičino • 
Piperevo • 
Radičevo • 
Sedlarci • 
Suševo • 
Trebičino • 
Čanaklija |  |
**Društvo ljubitelja fantastike „Lazar Komarčić"** osnovano je u Beogradu 1981. godine. Društvo je naziv dobilo po Lazaru Komarčiću (1839 – 1909), srpskom novinaru i književniku, tvorcu prvog srpskog naučno-fantastičnog romana "Jedna ugašena zvezda" (1902).

Članstvo i saradnici
--------------------

Među osnivačima, članovima, saradnicima i prijateljima društva nalaze se skoro svi značajniji pisci, urednici, publicisti i istraživači srpske fantastike: Dejan Ajdačić, Radmilo Anđelković, Ilija Bakić, Lidija Beatović, Dušan Belča, Stevan Bošnjak, Ljubomir Damnjanović, Milan Drašković, Rastislav Durman, Zoran Živković, Pavle Zelić, Slobodan Ivkov, Zoran Jakšić, Bojan Jović, Boban Knežević, Vladimir Lazović, Aleksandar Manić Monja, Aleksandar Marković, Miodrag Milovanović, Jasmina Mihajlović, Aleksandar B. Nedeljković, Ivan Nešić, Oto Oltvanji, Milorad Pavić, Zoran Pešić Sigma, Ljiljana Praizović, Dušan-Vladislav Pažđerski, Slaven Radovanović, Daniel Reljić, Goran Skrobonja, Goran Stanković, Zoran Stefanović, Spomenka Stefanović-Pululu, Danijela Tanasković, Slobodan Ćurčić, Dragan R. Filipović, Dragana Stojiljković, Tamara Lujak. O srpskoj fantastici pogledati: Istorija srpske fantastike i Srpski pisci fantastike.

Navedeno važi za stripare i drugi likovne umetnike kao što su: Dragan Bosnić, Vladimir Vesović, Aleksa Gajić, Dobrosav Bob Živković, Zoran Janjetov, Dejan Nenadov, Željko Pahek, Darko Perović, Zoran Tucić i drugi.

Nagrade Društva
---------------

Društvo dodeljuje sledeće nagrade

* Nagrada „Lazar Komarčić" za najbolja fantastička dela objavljena u prethodnoj godini (od 1984)
* Nagrada „Ljubomir Damnjanović" za najbolja dela objavljena u prethodnoj godini u klupskom fanzinu *Emitor* (od 2003)
* Nagrada društva „Lazar Komarčić" za doprinos srpskoj fantastici (od 2007)

Izdavačka delatnost
-------------------

Pored dugovečnog i kultnog fanzina-prozina Emitor, društvo povremeno izdaje i knjige i druga izdanja, poput:

* Komarčić, Lazar. Jedna ugašena zvezda, roman, faksimilni reprint, 2006.
* Ugriz strasti (priče erotske fantastike), 2007

Spoljašnje veze
---------------

* Društvo ljubitelja fantastike „Lazar Komarčić" Arhivirano 2019-10-27 na Wayback Machine-u