Sarajevo krajem XIX vijeka, sa već izgrađenom zgradom Zemaljske vlade, današnja zgrada Predsjedništva Bosne i Hercegovine
**Zemaljska vlada** je bila institucija austrougarske vlasti u Bosni i Hercegovini, od 1878. do 1918. godine. Ustrojena je carskom naredbom od 29. oktobra 1878. godine, a službeni rad započela je u Sarajevu, 1. januara 1879. godine. Sjedište Zemaljske vlade nalazilo se u današnjem Predsjedništvu Bosne i Hercegovine, objektu izgrađenom od 1886. do 1888. godine po projektu arhitekte Josipa Vancaša.

Na Berlinskom kongresu koji je održan od 13. juna do 13. jula 1878. nakon rusko-turskog rata. Na Kongresu je odlučeno da se jedan dio provincija odvoji od Turske i da na upravljanje drugim državama. Bosna i Hercegovina dodijeljena je Austro-Ugarskoj, a formalno je i dalje pripadala Osmanskom Carstvu sve do aneksije 1908.

U ime Austrougarske vlade, administrativnim poslovima u Bosni i Hercegovini upravljalo je *Zajedničko ministarstvo finansija*. Pri ovom ministarstvu u Beču postojao je *Bosanski biro* koji je preko Zemaljske vlade u Sarajevu upravljao Bosnom i Hercegovinom.

Organizacija Zemaljske vlade
----------------------------

Na čelu Zemaljske vlade nalazio se Zemaljski poglavar čija je uloga bila titularna. Stvarni šef Zemaljske vlade bio je *civilni adlatus*. Sve odluke Zemaljske vlade, morale su odobriti institucije Austrougarske. Zemaljska vlada je imala izvršnu, sudsku vlast i nadležnost nad administracijom. Reorganizacijom zemaljske uprave 1912. godine ukinut je položaj civilnog adlatusa. Rukovođenje Zemaljskom vladom predato je Zemaljskom poglavaru koji je istovremeno bio i komandant okupacione vojske što je bio jedinstven slučaj u Austrougarskoj monarhiji. Funkciju Zemaljskog poglavara vršili su istaknuti carski oficiri (Oskar Poćorek, Stjepan Sarkotić...).

Vlada se u početku sastojala od tri odjeljenja: za unutrašnju upravu, za financije i za pravosuđe. Kasnije je dobila građevinsko, privredno, tehničko i odjeljenje za nastavu i bogoslovlje.

Organizacija uprave
-------------------

Nakon okupacije u Bosni i Hercegovini zadržana je osmanska upravna struktura gdje god se smatralo da dobro funkcionira, samo što su izmijenjena imena i osoblje. Tako je Bosanski vilajet postao *Reichsland Austro-Ugarske Monarhije* sa sljedećom teritorijalnom podjelom: sandžaci su postali okruzi, kadiluci su preimenovani u kotare, a nahije u kotarske ispostave. Zemaljski poglavar došao je na mjesto valije, okružni predstojnik na mjesto mutesarifa (upravitelja sandžaka), a kotarski predstojnik na mjesto kajmakama/mudira (upravitelja kotara).

Uprava u Bosni i Hercegovini je bila apsolutistička i narod nije imao nikakav utjecaj na vlast i rad njezinih aparata. Zakon o upravi Bosne i Hercegovine iz 1880. godine definirao je osnovne crte financijske politike. Prema tom zakonu, bosansko-hercegovačka uprava je svoj rad financirala iz prihoda države, dok je Austro-Ugarska odobravala dodatne prihode samo u slučaju nužnosti. U Bosni i Hercegovini do 1883. godine nije bilo financijskih institucija. Te godine Benjamin Kallay je isposlovao osnivanje prve novčane ustanove u Bosni i Hercegovini 
preko Union banke iz Beča, a Austro-Ugarska vlada je, 1895. godine osnovala Privilegiranu zemaljsku banku za Bosnu i Hercegovinu kako bi poboljšala ekonomske prilike u zemlji.

Bosansko-hercegovačka vojska osnovana je Vojnim zakonom kojeg je proklamirao car Franjo Josip 4. novembra 1881. godine. Žandarmerija je postupno uređivana, tako da je 1902. godine u žandarmeriji bilo 2.300 ljudi (od toga 52 vojna oficira.).