***Pjesni pokorne kralja Davida*** zbirka je pjesama hrvatskog pisca Ivana Gundulića. Tiskana je 1621. godine u Rimu. Pjesme su nastale kao prepjevi sedam pokorničkih psalama kralja Davida.

Posveta
-------

Posveta *Pjesnima pokornim kralja Davida* jedan je od najutjecajnijih tekstova hrvatske književnosti. Ona zbog nekih efektnih formulacija i intrigantnih tvrdnji obilježava shvaćanje čitavoga Gundulićeva opusa. U posveti Gundulić svoja ranija djela koja poimence nabraja (*Galatea*, *Dijana*, *Posvetilište ljuveno*, *Prozerpina ugrabljena od Plutona*, *Čerera*, *Kleopatra*, *Arijadna*, *Adon(Gundulić)*, *Koraljka od Šira* – sačuvale se samo *Dijana*, *Armida*, *Prozerpina ugrabljena od Plutona* i *Arijadna*) naziva „*porodom od tmine*", a intrigantno je da je Gundulić u jednom trenutku, u dobi od oko 30 godina, doživio preobraćenje te se odrekao svojih mladenačkih djela.

Iz posvete se doznaje i razlog zbog kojeg su *Pjesni pokorne* objavljene tiskom; on je moralne i praktične naravi. Gundulić je taj rad već ranije obećao Maru Mara Bunića pa tiskanjem ispunjava svoju moralnu obavezu, a praktični je razlog što je tekst prepjeva do trenutka kada je datirana posveta (1. listopada 1620.) kružio u rukopisu i bivao prepisivan čime je došlo do njegova kvarenja pa pisac želi ponuditi vlastitu, izvornu verziju djela. Gundulić u posveti kaže i to da izdaje prijevod psalama kako bi objavio da sve drugo što je napisao manje cijeni pa te stare spise "*kao porod od tmine*" ostavlja u tami, a samo *Pjesni pokorne* iznosi na svjetlo, tj. u javnost. Isto tako, saznaje se da prijevod u vrijeme tiskanja nije potpuno nov, nego je nastajao kroz nekoliko godina (s prevođenjem je počeo oko 1616.). Gundulić također najavljuje da će prevesti *Oslobođeni Jeruzalem* Torquata Tassa i posvetiti ga poljskom kralju, ali spletom povijesnih okolnosti napisat će *Osmana*.

Forma
-----

Pjesni pokorne pisane su osmeračkim katrenima s rimom *abba*. U svih se sedam pjesama lirski subjekt obraća Bogu moleći ga ili za tjelesno i duhovno ozdravljenje ili za oprost grijeha, kojih je on svjestan. Moli Boga da ga uvijek štiti i ne odjeljuje se od njega, a on će zauzvrat preobraćati nevjernike i grješnike.

Na kraju pjesme slavi se Boga i to istim stihovima u svim pjesmama:  

*Slava Ocu, Sinu dika,*  

*čâs svetomu Duhu budi,*  

*kô je odprije bio svudi,*  

*sad i vazda i uvik vika!*  

I sam Gundulić ističe da se vrijednost *Pjesni pokornih* sastoji u tome da skrušena grješnika, koji je spoznao svoje mane i grijehe, iz kaosa svijeta i grijeha dovedu u Obećanu Zemlju, zemlju slave vječne gdje na pravedne duše pada slatka mȁna milosti božanstvene.

Ostale pjesme
-------------

### *Od veličanstva Božjijeh*

Gundulićeva religiozna pjesma od 124 osmeračka stiha u katrenima s rimom *abab*, dodana knjižici prepjeva sedam pokorničkih psalama iz 1621. godine. Prema Zoranu Kravaru, u pjesmi misao o Bogu izdaleka slijedi teološko učenje koje se u srednjem vijeku nazivalo "negativnom teologijom", a počivalo je na shvaćanju da božansko biće svojim ontološkim atributima, svojom beskonačnošću i sveobuhvatnošću, nadilazi dosege ljudske spoznaje, pa se svaki iskaz o njemu mora zavrišti u posvemašnjoj negaciji ili u proturječju.

U svakoj se kitici opjevava jedan atribut Božje veličine. Određenje božanskog bića, kršćanski ispravno, proizvodi u tekstu niz retoričkih figura koje ističu neobičnost i izuzetnost božje prirode:

*Bez uzroka uzrok jedan,*  

*nerazdiono jedinstvo je,*  

*i početak, komu nijedan*  

*jur početak vik bio je.* (stihovi 17. – 20.)

U pjesmi se javljaju antiteze i oksimoroni: tako je Bog i "*svjetlos*" i "*tmina*", on je istodobno "*sred istoka, sred zapada*", on "*plamenuje ne svijetleći*"; radi, a ipak miruje ("*on u vječnom djelovanju / ima pokoj vjekoviti*"); pretvara "*smrt u život*".

### *Ljubovnik sramežljiv*

*Ljubovnik sramežljiv* kraća je pjesma koja se sastoji od 73 osmeračka katrena s rimom *abab*. Prijevod je talijanske pjesme *Amante timido* Girolama Pretija s dodacima iz još dviju pjesama istog autora, *Amante occulto* i *Amante costante*.

Tema je pjesme nesretna ljubav. Na samom se početku lirski subjekt obraća personificiranom listu da prenese poruku njegovoj ljubavi riječima "*pođi, vjerni, pođi mili...mučeći moj glasniče*". Kroz cijelu se pjesmu proteže ljubovnikova čežnja za neostvarenom ljubavi.

### *Žalosno cviljenje u smrt gospođe Marije Kalandrice*

Nadgrobnica *U smrt Marije Kalandrice* nastala je krajem 1637. ili čak 1638. godine, godine kada je umro i sâm Gundulić. Pjesma, u kojoj se hvali ljepota i dobrota pokojnice, puna je razmišljanja o prolaznosti svega zemaljskoga, pa i ljudskoga života na zemlji. Pisana je osmeračkim katrenima s rimom *abab*, a obuhvaća 348 stihova.

U opisu Kalandričine ljepote, Gundulić se koristi brojnim epitetima i poredbama kojima je uspijeva prikazati kao božansko biće, kao gospoju čiste duše i milostiva srca, neizmjerne tjelesne i duhovne ljepote.

### *U slavu visine privedre Ferdinanda Drugoga, velikoga kneza od Toskane*

Prigodna je pjesma *U slavu Ferdinanda II. kneza toskanskoga* napisana povodom njegove ženidbe Vittorijom della Rovere, vojvotkinjom od Urbina, no točna se godina nastanka pjesme ne zna (najvjerojatnije 1635. godina).

Pjesma obuhvaća 252 osmerca u katrenama s unakrsnom rimom (*abab*). Započinje opisom slavenskih zemalja, među kojima je najslavnija Toskana, zemlja slavnog Ferdinanda. Osim pohvala knezu, autor ističe slavnu povijest Medicijevih te zasluge Ferdinandova djeda i oca (*"A rodica tva čestita...od česarske Austrije*", "*Slavni je česar dundo tebi, ki više svijeh kruna sjedi...*") te time još više naglašava nadu i vjerovanje u buduću Ferdinandovu slavu i slavno potomstvo.

Autor se koristi mnogim epitetima da bi dočarao Ferdinandovu plemenitost; primjerice "*srce plemenito*", "*blagodarne ruke*", "*srce uzmožno*", "*obraz vedri*", "*srce čisto*", "*pogled mili*". Isto tako, mnogim poredbama autor pokušava što bolje dočarati Ferdinandovu slavu, npr. "*svjetļi od sunca*", "*ko dobri pastir strižeš / a ne dereš ovce tvoje*".

### *Pjesme iz Ohmućevićeva rukopisa*

U najstarijem sačuvanom rukopisu Gundulićeva *Osmana*, Nikola Ohmućević u Pragu, 15. travnja 1654. dopisao je još devet kraćih pjesničkih sastavaka. Iako se nigdje u rukopisu ne kaže eksplicitno da je Gundulić spjevao te pjesme, stil, oblik, birana dikcija i sadržaj te pjesnički duh koji izvire iz tih pjesma, svakako govore u prilog tome da je Gundlić njihov autor

Prva pjesma u pet osmeračkih katrena donosi razgovor dvaju bezimenih lica koja se međusobno pozivaju na ljubavno uživanje. Prvo lice, muško, govori prve tri strofe, a drugo, žensko, preostale dvije. Smatra se da je tih pet strofa predstavljalo zaglavak neke dramatske pjesme poput *Dijane* ili *Armide*.

Narednih je osam pjesama ispjevano u osmeračkim katrenama, karakterističnim za Gundulića. Čak ih šest ima i njegov omiljeni srok (*abab*), jedna ima obgrljenu rimu (*abba*), dok su u jednoj prvi i treći osmerac svake strofe podijeljeni na dva četverca koja su povezana srokom (*aabccb*).

Kroz sve se pjesme provlači tuženje na nestalnost ljudske sreće, motiv koji se javlja i u Gundulićevu najpoznatijem djelu, *Osmanu*, te tuženje na zlu i opaku narav ljudi (u sedmoj se pjesmi ljudske mane uspoređuju sa životinjskima, pa se sklonost prevari uspoređuje s kunom, ogovaranje sa psima koji laju, strašljivost sa zecom...). U devetoj se pjesmi javlja motiv kola sreće ("*Zašto od moje kolo sreće / s dna na vrh se ne obrati?*") koje također upućuje na Gundulićevo autorstvo tih pjesama. Isto tako, jedna je cijela pjesma posvećena moći zlata za kojim svi žude i žele ga dobiti čak i pod cijenu gubitka vlastitog morala. Došlo je vrijeme u kojem se čak i ljubav može kupiti novcem, no upitno je može li ono donijeti i spasenje u času smrti. Nadahnutost Bogom uočava se i u drugoj pjesmi koja poziva na uzdanje u Boga kada dođe trenutak u kojem ne možemo sami donijeti dobru odluku. Dio pjesama iz rukopisa Nikole Ohmućevića nalazi se i u rukopisu br. 28 franjevačke biblioteke u Dubrovniku (pjesme br. 3, 5. – 9).

Literatura
----------

WikitekaWikitekaWikiteka ima originalan tekst povezan sa ovim člankom: ***Pjesni pokorne kralja Davida*** 

1. ↑  usp. *Djela Giva [Dživa] Frana Gundulića*, priredio Đuro Körbler, SPH/9, Jugoslavenska akademija znanosti i umjetnosti, Zagreb, 1938.; str. 18. – 19. (predgovor M. Rešetara)

* Kravar, Zoran: *Jedan dijeljeno s tri: Acutezza u Bunića, Gundulića i Đurđevića*, Hrvatska književna baština, 2./2003. str. 417. – 449.