recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nacionalni park Etosha** se nalazi u Namibiji, na jugu Afrike.

Osnovan je 1907. godine, kada je Namibija bila dio Njemačke Jugozapadne Afrike. U to vrijeme park je zauzimao površinu od 100.000 km² te bio najveći rezervat na svijetu. Procjena je da park zauzima oko jedne četvrtine nekadašnje površine, ali je i dalje veoma velik i bitan za očuvanje životne sredine.

Slana pustinja zauzima veći dio parka s oko 130 km dužine i oko 50 km širine. Pustinja je većinom suha, ali za vrijeme ljeta se napuni vodom, što privlači flamengose. Nekoliko izvora privlače puno vrsta ptica u rezervat, kao i neke ugrožene vrste, kao što su crni nosorog i druge. Za vrijeme sušne sezone, vjetar puše preko slanih pustinja i nosi slanu prašinu preko zemlje na južni Atlanski ocean. Ova sol je važna za neke vrste živog svijeta, iako nije pogodna za poljoprivrednike.

Kad su izgrađene prve šljunčane ceste za prihvat posjetitelja, to je gotovo izazvalo katastrofu. Kamenolomi iz kojih se vadio šljunak punili su se vodom u kojoj se otapala sol. To je postala savršena podloga za razmnožavanje bacila koji uzrokuje antraks. Zbog osobite sklonosti mnogih biljojeda ovoj bolesti, populacija jelenske antilope u samo 30 godina smanjila se za 90%, a broj zebri pao je s 15 000 na jedva 5 000. Međutim, lavovi u Etoshi ostali su imuni i njihov se broj naglo povećao.

Izvori
------

1. ↑  Najljepša mjesta na svijetu, LEO COMMERCE, Rijeka-Zagreb 2009. str. 390.-391.

Vanjske veze
------------

***Nacionalni park Etosha*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ministarstvo prirode i turizma Namibije Arhivirano 2007-03-11 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 234568258
* GND: 4015624-2
* NKC: ge449252

 |
**Mediamatic** (puno ime: *Stichting Mediamatic*) je nizozemska zaklada i kulturna institucija sa sjedištem u Amsterdamu. Osnovana je 1983. godine i isprva je djelovala kao kompanija za dizajn, izdavaštvo i konzultantske usluge, a dvije godine kasnije njeni članovi Willem Velthoven i Jans Possel pokrenuli su i časopis *Mediamatic Magazine*. Tokom 1990-ih Mediamatic se preusmjerio na umjetničke projekte, organiziranje seminara i izložbe o novim medijima, tehnologijama, umjetnosti i društvu. Poznati nizozemski i drugi umjetnici koji su surađivali s Mediamaticom su Henk Boverhoff, Young-Hae Chang, Martin Butler, Joff, Maurice Nio i Vittorio Santoro. Mediamaticov projekt je 2007. osvojio drugo mjesto Nizozemskih nagrada za dizajn (DDA), a godinu kasnije i SpinAwards u kategoriji najbolje inovacije.

Vanjske veze
------------

***Mediamatic*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`nl`) Stichting Mediamatic

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* ISNI: 0000 0004 4681 8596

 |
**Murtensko jezero** (njemački: *Murtensee*, francuski: *Lac de Morat*) je trinaesto po veličini jezero u Švicarskoj.

Hidrografija
------------

Murtensko jezero leži na nadmorskoj visini od 429 metara i ima površinu od 23 km². Proteže se zapadno od grada Berna, a istočno od Neuchatelskog jezera, između kantona Vauda i Fribourga. Dugo je 8.2 km, maksimalno široko 2.8 km, a duboko do 45 metra.

Na njegovoj sjeveroistočnoj obali leži grad Murten, a pored južne Avenches. Kako je relativno plitko, vode mu se brzo zagriju pa je popularno među kupačima. 
Ljeti turistički brodovi plove kanalom Broye sve do Neuchatelskog jezera pa čak i do Jezera Bienne.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Swiss Lakes: Facts and Figures*" (engleski). All About Switzerland. Pristupljeno 11. 12. 2018.
2. 1 2  „*Lake Murten*" (engleski). MySwitzerland. Pristupljeno 11. 12. 2018.

Vanjske veze
------------

***Murtensko jezero*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Lake Murten* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 242532734
* LCCN: sh85087214
* GND: 4040779-2
* HDS: 008660
* NKC: ge803936

 |
Medijastinum ili sredogruđe je prostor između lijevog i desnog plućnog krila, koji se prostire sprijeda do prsne kosti (sternum), a straga do kralježnice.

Anatomija
---------

Medijastinum je s lijeve i desne strane ograničen pleuralnom šupljinom, sprijeda prsnom kosti, straga kralježnicom. Prema gore završava torakalnim otvorom u visini prvog rebra, a prema dolje seže do ošita. 

Medijastinum sadrži organe koji se zbirno zovu medijastinalnim organima, a to su: srce s perikardom i velikim krvnim žilama, dušnik, jednjak, krvne žile i živci koji se tu nastavljaju iz vrata li trbušne šupljine, štitnjača, timus, medijastinalni limfni čvorovi te medijastinalni gangliji.

Bolesti
-------

Većinu patoloških promjena medijastinuma čine povećani limfni čvorovi, medijastinalni tumori, te promjene na velikim krvnim žilama. Najčešća promjena su uvećani limfni čvorovi koji su većinom metastaze tumora pluća i drugih vrsta tumora, a rjeđe rezultat granulomatoznih bolesti, akutnih i kroničnih upala, te leukoza. 

Među ostalim značajnijim abnormalnostima medijastinuma jest pneumomedijastinum (pojava slobodnog zraka u medijastinumu).

Upala medijastinuma naziva se mediastinitis.
Zli patuljak Fjalar je sa svojim bratom Galarom ubio mudrog čovjeka Kvasira kako bi stekao Kvasirove magične moći. Izmiješali su njegovu krv sa medom u kotlu. Ta medovina je donosila mudrost onome koji ju ispije. 

Ali medovinu je oteo Suttung, mrazni div koji se svima hvalip da je medovina njegova. To hvalisanje je došlo i do Odina koji je odlučio otići u Jotunheim (zemlju mraznih divova) i oteti medovinu za sebe. Maskirao se u mraznog diva Bolverka i nagovorio Baugija (drugog mraznog diva) da iskopa tunel kroz planinu do mjesta na kojem je Suttung čuvao medovinu pod stražom svoje kćeri Gunnlod. 

Odin je Baugiu dao svrdlo Rati da dubi rupu, međutim Baugi ga je pokušao prevariti pa ga je Odin zgnječio. Zatim je puhnuo u rupu i izbušio je do kraja. Tada se je Odin pretvorio u zmiju i provukao kroz tunel. 

Prije nego je došao do Gunnlod pretvorio se u prelijepog mraznog diva i tri dana i noći bio Gunnlodin strastveni ljubavnik. Dopustila mu je da popije svu medovinu. 
Tada se Odin pretvorio u orla, odletio kući u Asgard i ispljunuo medovinu u prazne posude. 

Prema drugoj legendi Odin je spavao 9 noći sa Gunnlod i pio medovinu, a onda je pobjegao i u bijegu pred Suttungom sipao medovinu po cijelom svijetu. Dio izgubljene tj. prolivene medovine dobili su ljudi.
**Mursili III** također poznat kao **Urhi-Teshub**, bio je hetitski kralj i najstariji sin kralj Muwatalija II. Vlast nad Hetitskim Carstvom (Novo kraljestvo) je preuzeo u Tarhunatassi kao "Mursili" oko godine 1272. pne. Poznati hetitolog Trevor Bryce navodi kako je kralj vladao samo 5 godina, i to u periodu 1272. pne.–1267. pne.[1] Međutim, drugi hetitolozi tvrde da je Hetitskim Carstvom vladao 7 godina-- što njegov nasljednik Hattusili spominje u natpisu kojim opravdava svoje nasilno preuzimanje prijestolja. Mursilis III je po toj kronologiji trebao vladati od 1272. pne. do 1265. pne.. 

Za vrijeme svoje vladavine Mursili III je glavni grad iz Tarhuntasse (gdje ga je doveo Muwatalli) vratio u Hattusu. (KBo 21.15 i 11-12) Međutim, u doba njegove vladavine su Asirci osvojili Hanigalbat, što je ozbiljno oslabilo njegov prestiž i legitimitet u Hetitskom Carstvu. U sedmoj godini vladavine Urhi-Teshub, kako se Mursili III tada zvao, napao je teritorije pod kontrolom svog strica Hattusilija - regionalna uporišta Hapkissu i Nerik - nastojeći ukloniti Hattusilijevu prijetnju po svoje prijestolje. 

Iako je, kako sam Hattusili tvrdi u svojim zapisima, Mursili svog strica ispočetka uspio svesti na "kralja jedne tvrđave", oko njega su se okupili lokalni saveznici iz oblasti Nerika i Hakpisse, kao i nesvrstani Hetiti impresionirani Hattusilijevim vojnim podvizima, uključujući pobjedu nad Ramzesom II u bitci kod Kadesha 1274. pne. Mursili je, pak, u usporedbi s njim bio "nevažan i uglavnom nepotvrđen vlasnik prijestolja Hattuse"--Urhi-Teshub/Mursilis II--koji je izgubio Hanigalbat u korist Asirije.[2] Hattusili je na svoju stranu uspio dovesti čak i neka kaskijska plemena, smrtne neprijatelje Hetita.[3] Hatusilli je brzo porazio Mursilija III i preuzeo njegovo prijestolje; potom je postao kralj Hattusili III. Nakon svoje pobjede, Hattusili je Mursilijevog brata ili šurjaka Kuruntu kao vazalnog kralja Tarhuntasse.

Mursili je pobjegao u Egipat, zemlju koja je bila smrtni neprijatelj Hetita. Hattusili III je na to reagirao tražeći da Ramzes II izruči njegovog nećaka u Hatti. 

Pismo je izazvalo krizu u egipatsko-hetitskim odnosima kada je Ramzes odbio priznati da se Mursili nalazi u Egiptu, te su obje zemlje došle na rub rata. Međutim, oba kralja su na kraju sklopila ugovor u 21. godini Ramzesove vladavine. U njemu se nalazila i klauzula o izručenju. Mursili III je nakon toga nestao iz historijskih zapisa.

Bilješke
--------

1. ↑  Trevor Bryce, The Kingdom of the Hittites, Oxford University Press, (1999), p.xiii
2. ↑  Bryce, op. cit. p.287
3. ↑  Bryce, op. cit. pp.287-288


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Muwatalli II** | **Hetitski kralj** | Nasljednik:**Hattusili III** |

Eksterni linkovi
----------------

* Reign of Mursili III
***Rascal the Raccoon*** (あらいぐまラスカル, *Araiguma Rasukaru*?) je japanska anime dječja dramska serija koju je producirao Nippon Animation 1977. a režirali Hiroshi Haitô, Seiji Endô i Shigeo Koshi. Temelji se na autobiografskom romanu iz 1963. *Rascal, memoari boljih vremena* kojeg je napisao Sterling North. 2005. **TV Asahi** je objavio dvije liste "100 najboljih animiranih ostvarenja". *Rascal the Raccoon* se našao i na jednoj i na drugoj: na listi koja je sastavljena prema anketi provedenoj diljem nacije, našao se na 76. mjestu a na listi sastavljenoj po online anketi Japanaca, završio je na 82. mjestu.

Radnja
------

Wisconsin. U proljeće 1918. 11-godišnji Sterling North pronalazi sa svojim prijateljom Oscarom i psom Wowserom mladunče rakuna u šumi, čija je majka ustrijeljena. Sterling odluči usvojiti mladunče i tako ga spasiti od gladi, a u svojoj kući je već udomio nekoliko životinja od prije, među njima i tvora, mačke i pse. Ipak, Rascal, kako je nazvao rakuna, ubrzo zauzme posbeno mjesto u njegovom srcu. Nakon devet mjeseci pustolovina i prijateljstva, Sterling zaključi da ne može zauvijek zadržati Rascala, te ga pušta na slobodu, da živi sa svojom vrstom te da ima bezbrižan život.

Glasovne uloge
--------------

* Masako Nozawa - Rascal
* Toshihiko Utsumi - Sterling North
* Akiko Tsuboi - Pripovjedač
* Akio Nojima - Carl
* Eken Mine - Federiko
* Hisako Kyouda - Clarissa
* Ichiro Nagai - Thurman

Zanimljivosti
-------------

U Japanu, preko 1.500 rakuna je uvezeno u državu kao kućni ljubimci nakon uspjeha ove anime serije 1977. 2004. potomci tih pobjeglih rakuna je živjelo u 42 do 47 prefectura Japana.

Vanjske poveznice
-----------------

* *Rascal the Raccoon* na IMDb-u (`en`)
* *Rascal the Raccoon* na Anime News Network
**Nekropola Mramorje**, općina Bajina Bašta, nalazi se na listi 28 srednjovjekovnih nekropola stećaka koje su 2016. godine proglašene UNESCO-vom Svjetskom baštinom. Na listi su 20 nekropole u Bosni i Hercegovini, po 3 u Srbiji i Crnoj Gori, a 2 u Hrvatskoj. 

Ovi monolitni kameni nadgrobni spomenici (stećci) nastali su u periodu od druge polovine 12. do 16. vijeka, iako su se najintenzivnije izrađivali tokom 14. i 15. stoljeća. Stećci su izuzetno svjedočanstvo o duhovnim, umjetničkim i istorijskim aspektima srednjovjekovnih kultura jugoistočne Evrope, područja u kojem su se tradicije i uticaji evropskog zapada, istoka i juga ispreplitali sa ranijim tradicijama. Ističu se po svojoj međukonfesionalnosti, a sahranjivali su ih sve tri srednjovjekovne kršćanske zajednice, uključujući pravoslavnu crkvu, katoličku crkvu i bosansku (koja je trajala oko tri stoljeća do druge polovine 15. stoljeća). Sačuvano je preko 70.000 stećaka na preko 3.300 lokaliteta), različutih oblika i motiva, bogatstvo reljefa, epigrafije i bogatstvo nematerijalnog kulturnog naslijeđa.

Lokalitet se nalazi pod zaštitom Republike Srbije, као spomenik kulture od izuzetnog značaja

Lokacija
--------

Arheološko nalazište Mramorije ograničeno je sa visokom desnom obalom reke Drine na sjevere strane i saobraćajnim pravcem Bajina Bašta – Tara na jugu, dok je zapadna granica je desna obala rijeke Vrelo koja se uliva u rijeku Drinu. Teritorija Bajine Bašte, koja obuhvata današnji Perućac, nalazila se na periferiji srednjovekovne srpske države Raške na granici sa banovinom i kraljevinom Bosnom u periodu od 13. do 16. vijeka. U 14. vijeku ovim krajem je vladao Nikola Altomanović, a ubrzo su njegovu teritoriju međusobno podijelili teritoriju knez Lazar Hrebeljanović i bosanski vladar Tvrtko I.

Arheološko istraživanje 2010. godine pokazalo je da su grobovi zatrpani u netaknuti sloj rastresite krečnjačke stijene. U jednoj od grobnica otkriven je srebrni novac bosanskog kralja Stjepana Tomaša (1443-1461) na ploči koja je prekrivala pokojnika.

Opis
----

Nekropola je iz XIV vijeka i imala je oko 200 stećaka, napravljenih od tvrdog krečnjaka. Prema posljednjim podacima sada ih je 93, od toga:

* 46 ploča
* 18 sljemenjaka sa postoljem
* 10 sljemenjaka bez postolja
* 7 sanduka sa postoljem
* 10 sanduka bez postolja
* 2 amorfna.

Dio stećaka je vremenom premješten, dio je utonuo, dva su prebačena u muzeje ( Etnografski muzej Beograd i Narodni muzej Užice). 
Poređani su u pravilne redove. Na stećcima nema natpisa, i vrlo mali broj je ukrašen motivima kruga, polumjeseca, mača i štita.

U ljeto 2011 obavljeno je kompleto čišćenje i konzervacija. Korištena je specijalizirana mehanizacija za vraćanje položaja dvanaest spomenika što je moguće više na originalni položaj, a rekonstruirani su nedostajući dijelovi nekih spomenika.

Literatura
----------

***Mramorije (Perućac)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Šefik Bešlagić (1982): *Stećci: kultura i umjetnost*, Sarajevo: Veselin Masleša
* Šefik Bešlagić (1971): *Stećci, kataloško-topografski pregled*, Sarajevo: Veselin Masleša


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Srbija***  |
**Reuven Dafni** (rođen: ***Ruben Kandt***) (Zagreb, 11. 11. 1913 - Jeruzalem, Izrael, 15. 6. 2005), jugoslavenski partizan, izraelski vojnik i diplomat.

Biografija
----------

Reuven Dafni je rođen kao Ruben Kandt 11. 11. 1913, u zagrebačkoj židovskoj obitelji Maksimilijana i Regine Kandt. Sa 14 godina, 1927 godine, Ruben je napustio Kraljevinu Jugoslaviju i Zagreb, te sa obitelji preselio u Austriju. Antisemitizam je po prvi put na svojoj koži osjetio u Austriji. Studirao je u Beču gdje mu je otac radio kao diplomat. Ruben je bio aktivan sportaš, član studenskog saveza i aktivist "Cionističkog pokreta mladih". 1936 emigrirao je u Palestinu gdje je sudjelovao u osnivanju kibuca Ein Gev. Po dolasku u Palestinu promijenio je ime i prezime u hebrejsko. 1940 godine pridružio se Židovskoj brigadi britanske vojske sa kojom se borio protiv Wehrmachta u Sjevernoafričkoj kampanji i Invaziji na Kretu. Sredinom ožujka 1944, Ruben je sa nekolicinom suboraca-padobranaca spušten na teritorij Jugoslavije. Odande se pridružio narodnooslobodilačkom pokretu uz pomoć kojega je održavao radio veze sa saveznicima. Dafni je u Jugoslaviji (teritorij Hrvatske) proveo šest mjeseci, nakon čega se je vratio u kibuc. Rubenova majka Regina Schwartz-Kandt je ubijena u Beogradu u studenome 1942 tijekom Holokausta. Ujak, Rikard Schwartz, mu je ubijen u Jasenovcu. 1946 godine, kao član paravojne formacije Haganahe u Izraelu, Dafni je u Sjedinjenim Američkim Državama skupljao novac za kupnju oružja za predstojeći Izraelski rat za neovisnost. Jedan od donatora je bio američki mafijaš Bugsy Siegel. Ruben se ponovno vratio u Ameriku 1948, ovaj put da bi skupio novac za novoosnovanu državu Izrael. Iste godine imenovan je prvim konzulom Izraela u Los Angelesu. Od 1953 do 1956 Dafni je bio generalni konzul Izraela u New Yorku. Kasnije je služio kao generalni konzul u Mumbaiju, Indiji i kao veleposlanik u Keniji i Tajlandu. Punih trinaest godina, od 1983 do 1996, Dafni je bio pomoćnik direktora memorijalnog centra Yad Vashem u Jeruzalemu.

Ruben je bio oženjen za Rinu Grossman-Dafni sa kojom je imao dvoje djece, sina Yorama i kćer Avital. Nakon suprugine smrti ženio se još dva puta. Ruben Dafni je umro u Jeruzalemu 15. 6. 2005 godine.
Rascjepka osigurava osovinu, zajedno s podloškom
Rascjepke: A: Nova B: Ugrađena C: Žičani opružni utikač D: Presjek tradicionalne konstrukcije
**Rascjepka** je jednostavni i jeftini strojni dio, koji se upotrebljava prvenstveno kao osigurač od ispadanja svornjaka i osigurači od odvijanja matice u vijčanim spojevima (obično s krunastom maticom). Standardizirane su prema DIN 94 (ISO 1234). Rascjepke se izrađuju prvenstveno od mekih konstrukcijskih čelika, a rjeđe od bakra, bronci i legura aluminija. Rascjepka ima manji promjer od promjera rupe u svornjaku ili vijku, što osigurava jednostavnu ugradnju. S obzirom da materijal rascjepke ima nisku granicu tečenja, oba njezina kraka mogu se nakon namještanja u svornjak ili vijak lako plastično deformirati i time spriječiti ispad rascjepke. Prilikom slidanja krakovi rascjepke ponovno se izravnaju i rascjepka se izvuče. U pravilu se pojedina rascjepka upotrebljava samo jednom.

Veličine rascjepke
------------------

Metarske rascjepke | Nominalni promjer [mm] | Veličina provrta [mm] | Za veličinu vijka [mm] |
| --- | --- | --- |
| 1,5 | 1,9 | 6 |
| 2 | 2,4 | 8 |
| 2,5 | 2,8 | 10 |
| 3 | 3,4 | 12, 14 |
| 4 | 4,5 | 20 |
| 5 | 5,6 | 24, 28 |
| 6 | 6,3 | 30, 36, 42 |
| 8 | 8,5 | 48 |
|

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2012-01-31 na Wayback Machine-u "Elementi strojeva", Fakultet elektrotehnike, strojarstva i brodogradnje Split, Prof. dr. sc. Damir Jelaska, 2011.
2. ↑   Arhivirano 2017-02-28 na Wayback Machine-u "Konstrukcijski elementi I", Tehnički fakultet Rijeka, Božidar Križan i Saša Zelenika, 2011.
3. ↑   "Strojarski priručnik", Bojan Kraut, Tehnička knjiga Zagreb 2009.
|  |
| --- |
|  *Ovo je glavno značenje pojma **Mramor**. Za druga značenja, v. Mramor (razvrstavanje).* |

Mramor.
Taj Mahal, ovaj svjetski poznati spomenik načinjen je od mramora.
**Mramor** (latinski iz grčkog) je stijena nastala metamorfozom karbonatnih prolita (sedimentnih stijena vapnenaca i dolomita) pri uvjetima povišene temperature i litostatskog tlaka.

Mramor je zrnate (granoblastične) strukture i homogene teksture, sadrži kalcit i/ili dolomit, a od primarnih nečistoća u sedimentu nastaju metamorfni minerali (fosferit, pirokseni, tinjci).
Škriljavi varijaritet mramora bogat filosilikatima naziva se cipolin.

Mramor se rabi u kiparstvu i graditeljstvu, lako se reže, obrađuje i polira. U likovnoj umjetnosti je cijenjen zbog svoje mliječne boje, poluprozirnosti i toploti koja podsjeća na ljudski dodir.

U antici najznačajnije građevine i skulpture nastale su od čuvenog mramora s otoka Para (grčki: *Parosa*) i brda Pentelikona.

U Italiji je cijenjen mramor iz Carrare od kojeg je izrađen i Michelangelov David.

Povezano
--------

* Prokoneški marmor
* Metamorfne stijene

***Mramor*** na Wikimedijinoj ostavi
***Simulacron-3*** je science fiction roman američkog književnika Daniela F. Galouyea objavljen početkom 1964. godine, poznat kao jedno od prvih književnih ostvarenja koje je kao glavni motiv koristilo koncept simulirane stvarnosti.

Radnja je smještena u virtualni grad koji je jedna korporacija razvila u svrhu marketinškog istraživanja, odnosno uklonila potrebu za skupim i nepouzdanim anketama, te koji je toliko dobro i uvjerljivo napravljen da njegovi stanovnici vjeruju da su stvarni ljudi, a ne nakupina elektrona u kompjuteru. Protagonist, Douglas Hall, biva svjedokom neobjašnjivog nestanka jednog svog sugrađanina te započinje mukotrpnu potragu za istinom.

Godine 1973. je roman ekraniziran u Zapadnoj Njemačkoj kao televizijska miniserija *Welt am Dracht* u režiji Rainera Wernera Fassbindera. Godine 1999. je poslužio kao predložak za hollywoodski film *The Thirteenth Floor*.

Izvori
------

1. ↑  Staff. „Simulacron-3 by Daniel F. Galouye". Goodreads. Pristupljeno 2. XII 2012.

| * p
* r
* u
Djela čiji je autor Daniel F. Galouye |
| --- |
| Romani | 
* *Dark Universe* (1961)
* *Lords of the Psychon* (1963)
* *Simulacron-3* (1964)
* *A Scourge of Screamers* (1968)
* *The Infinite Man* (1973)

 |
| Adaptacije | 
* *World on a Wire* (1973)
* *The Thirteenth Floor* (1999)

 |
Pogled na GE zgradu, glavnu u kompleksu.
**Rockefeller Center** (sh. *Rockefellerov centar*) je naziv za kompleks od 19 komercijalnih zgrada smještenih između 48. i 51. ulice u New Yorku, odnosno centralnom Manhattanu. Ime je dobila po porodici Rockefeller, čiji je član, financijer i filantrop John D. Rockefeller, Jr. originalno 1928. godine iznajmio zemljište tadašnjeg Univerziteta Columbia kako bi na njemu sagradio opernu kuću. Burzovni krah 1929. godine ga je natjerao da umjesto toga zemljište razvije u komercijalne svrhe, a što je u to vrijeme predstavljalo najveći graditeljski pothvat privatne osobe. Kompleks je dovršen 1939. godine, a sadrži znamenite građevine kao što su dvorana Radio City Music Hall i neboder GE Building, poznat, između ostalog, i kao sjedište mreže NBC; smatra se jednim od najpoznatijih građevina Art Decoa u svijetu.

Vanjske veze
------------

***Rockefeller Center*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službeni veb-sajt
* Guide to Rockefeller Center Arhivirano 2007-11-04 na Wayback Machine-u
* The Rockefeller Group
* Rockefeller Center Webcam Arhivirano 2008-09-27 na Wayback Machine-u
* in-Arch.net: Rockefeller Center introduction Arhivirano 2021-03-17 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 151238684
* LCCN: n50053842
* ISNI: 0000 0001 2228 5797
* GND: 4661318-3
* SUDOC: 093403682
* BNF: cb155991946 (podaci)
* ULAN: 500303627
* NLA: 54356812

 |
**Ras** (amharski: *glava*) je bio jedan od najviših plemićkih naslova na etiopskom carskom dvoru, vjerojatno potječe iz 16. vijeka. Taj naslov mogli su nositi samo glavari najvećih etiopskih pokrajina, to je ujedno bio i najviši vojni čin, koji je mogao dati samo car. Čak su i neki visoki dostojanstvenici Etiopske pravoslavne tevahedo Crkve imali pravo nositi naslov *ras*. 

Tek od 19. vijeka, titula ras se počela češće dodijeljivati i koristiti. Rasovi su imali velike ovlasti u području na kojem bi vladali, njihova moć dala bi se usporediti s evropskim vojvodama. Najbliža etiopska plemićka titula do rasa bio je dejazmač. 

Za vrijeme vladavine cara Menelika II samo su glavari značajnih pokrajina (i posebnih gradova); Harar, Selale, Arsi, Bale, Bedžemder Tigraj, Ilubabor, Kaffa, Velega, Volo, Jegu Vadla, Delanta, Davunt, Sedho, Varo, Meket, Zobil, Lasta i Godžam mogli nositi titulu ras. 

Ras je načelno mogao postati netko iz kruga etiopskih feudalnih obitelji, kao i članovi carske obitelji.

* I Rastafarijanstvo je izvedeno iz titule *ras* koju je car Haile Selasije nosio od rođenja, on se zvao *Ras Tafari Mekonen*.
Kantorova teorija skupova sa kraja 19. veka nije bila zasnovana aksiomatski pa se zato nazivala naivna teorija skupova. Međutim ona je implicitno u sebi sadržala nekoliko aksioma od kojih je jedna bila da za svako svojstvo možemo formirati skup svih elemenata koji imaju to svojstvo.

Polazeći od ove aksiome Bertran Rasel je 1903. konstruisao paradoks, po njemu nazvan **Raselov paradoks** koji je oborio naivnu teoriju skupova. Taj paradoks se može iskazati na više načina i u više formi a suština je sledeća:

Ako za svako svojstvo postoji skup svih objekata koji zadovoljavaju to svojstvo onda to isto važi i za svojstvo „skup ne pripada sam sebi". Ovo svojstvo je vrlo prirodno jer je vrlo teško naći skup koji pripada sam sebi. Označimo sa X skup objekata za koje važi ovo svojstvo. Da li X pripada sam sebi? Ako pripada onda znači da zadovoljava svojstvo „skup ne pripada sam sebi" što je kontradikcija. Ako pak ne pripada sam sebi onda će da zadovolji traženo svojstvo pa će baš da pripada sebi, što je opet kontradikcija.

{\displaystyle V=\{X\mid X\not \in X\}}
Do pojave ovog paradoksa verovalo se u nepobitnost matematičke istine i neprotivurečnost Kantorove teorije skupova. Posle Raselovog paradoksa usledila je i serija drugih paradoksa od kojih posebno izdvajamo Rišarov paradoks. Njihovom pojavom matematička građevina je bila ozbiljno uzdrmana do samih temelja i pretila je opasnost da se sruši. Kriza matematike je rešavana pojavom novih pravaca (Rasel - logicizam, Brauer - intuicionalizam, Hilbert - formalizam).

Jedna varijanta iskazivanja Raselovog paradoksa je: Postoje katalozi knjiga iz biblioteke. Ti katalozi se takođe smatraju za knjige. Neki katalozi sadrže sebe, a neki ne (u katalogu). Možemo posmatrati jedan novi katalog u koji su popisani svi katalozi koji ne sadrže sebe. Da li ovaj katalog sadrži sam sebe? Ponovo će oba slučaja analiziranja dovesti do kontradikcije.

Jedno od mogućih prevazilaženja Raselovog paradoksa je da se skup svih skupova ne smatra za skup, nego za klasu (klasa je ovde uopštenje pojma skupa).
„Bar Kohba" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Bar Kohba (razvrstavanje).
**Šimon bar Kohba** (hebrejski: , translitetirano kao **Bar Kokhba** ili **Bar Kochba**, ? - 135?) je naziv za jevrejskog vođu koji je godine 132. pokrenuo veliki ustanak protiv Rimskog Carstva koji je po njemu dobio ime. Bar Kohba je nakratko uspio istjerati Rimljane iz Judeje odnosno uspostaviti nezavisnu jevrejsku državu Izrael kojom je vladao uzevši titulu Nasi ("Vladar"). Njegovu državu su godine 135. uništili Rimljani i ponovno uspostavili vlast nad Judejom. Bar Kohba je umro za vrijeme opsade grada Betar, posljednjeg ustaničkog uporišta, krajem 135.

Nedavno otkriveni dokumenti sugeriraju da mu je pravo ime bilo **Simon ben Kosiba**, (hebrejski: ) a da mu je prezime Bar Kohba, (aramejski za "Sin zvijezde", što je referenca na Proročanstvo zvijezde u Knjizi brojeva 24:17) dao tadašnji jevrejski vođa rabin Akiva. 

Nakon što je ustanak propao, u rabinski pisci su bar Kohbu koristili ime "Simon bar Kozeba" (hebrejski: , "Sin laži" ili "Sin prevare").

Eksterni linkovi
----------------

***Simon bar Kohba*** na Wikimedijinoj ostavi

* Cave of Letters u TV-seriji *Nova* (`en`)
* The Bar-Kokhba Revolt (132-135 C.E.) by Shira Schoenberg (`en`)
* Bar Kochba Arhivirano 2007-06-30 na Wayback Machine-u with links to all sources (livius.org) (`en`)
**Simon I** (1076 – 13. april 1138) bio je vojvoda Lotaringije od 1115. do smrti. Rodio se kao sin vojvode Thierryja (Diettricha) II i Hedwige od Formbacha. Vojvodstvo je dobio nakon očeve smrti; nastavio je njegovu politiku podrške rimsko-njemačkim carevima u borbi za investituru, postavši blizak saveznik Heinricha V, koga je 1122. otpratio u Worms gdje je sklopljen konkordat kojim je višedecenijski spor okončan. Simon je, pak, imao loše odnose sa crkvenim velikodostojnicima kao što su biskup Metza Etienne od Bara i nadbiskup Triera Adalberon; potonji ga je dao ekskomunicirati, ali je papa Inocent II to poništio. Simon je bio blizak prijatelj Bernarda od Clairvauxa i podigao brojne samostane, kao što je Sturzelbronn, gdje je na kraju i sahranjen.

Bio je oženjen za Adelaide, kćer Henrija III od Leuvena. Sa njom je imao četiri kćeri i četiri sina, od kojih ga je najstariji Matthias naslijedio.

Vanjske veze
------------

* (`de`) genealogie-mittelalter.de Arhivirano 2007-03-12 na Wayback Machine-u

|  |
| --- |
| Simon I od Lotaringije **Kuća Metz****Rođen/a:** 1076  **Umro/la:** 13 April 1138 |
| Prethodi: **Thierry II**  |  **vojvoda Lotaringije** 1115–1138 | Slijedi: **Matthias I**  |
**Simon & Garfunkel** je američki kantautorski duo, u sastavu Paul Simon i Art Garfunkel. 1957, osnovali su grupu Tom & Jerry, i postigli prvi uspjeh manjim hitom "Hey, Schoolgirl". Kao Simon & Garfunkel, sastav je postigao slavu 1965, hit singlom "The Sounds of Silence". Njihova glazba korištena je u čuvenom filmu *Diplomac* (1967), što je dodatno učvrstilo njihov status značajnih glazbenika.

Poznati su po svojim suzdržanim vokalnim harmonijama i ponekad nestabilnom profesionalnom odnosu. Njihov posljednji album *Bridge over Troubled Water,* više je puta odgađan radi umjetničkih razilaženja. Bili su među najpopularnijim glazbenicima 1960-ih; Osim "The Sounds of Silence", među velikim hitovima ističu se "I Am a Rock", "Homeward Bound", "A Hazy Shade of Winter", "Mrs. Robinson", "Bridge over Troubled Water", "The Boxer", "Cecilia", i "Scarborough Fair/Canticle".
Osvojili su nekoliko nagrada Grammy te su uvedeni u *Rock and Roll Hall of Fame* i *Long Island Music Hall of Fame* (2007.). Nakon razlaza 1970. okupili su se nekoliko puta, kao 1981. radi koncerta u Central Parku u New Yorku koji je okupio oko 500 000 ljudi.

Izabrana diskografija
---------------------

* 1964. *Wednesday Morning, 3 A.M.*
* 1966. *Sounds of Silence*
* 1966. *Parsley, Sage, Rosemary and Thyme*
* 1968. *Bookends*
* 1970. *Bridge over Troubled Water*
* 1982. *The Concert in Central Park*

Vanjske veze
------------

***Simon & Garfunkel*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica - simonandgarfunkel.com
* Paul Simon Službena stranica - paulsimon.com
* Art Garfunkel Službena stranica - artgarfunkel.com
* allmusic.com  Arhivirano 2005-01-26 na Wayback Machine-u
* *Simon & Garfunkel An Illustrated Discography* - peterclericuzio.com
**Međunarodni pravni subjektivitet** podrazumjeva da je neki subjekt, kao lice nosilac međunarodnih prava i obaveza (prema međunarodnom pravu) i da je neposredno podvrgnut međunarodno-pravnom poretku. Generalno, međunarodni pravni subjektivitet je svojstvo vezano za međunarodna lica koja mogu da se pojavljuju pred međunarodnim sudovima. Konkretnije to su pravne osobe sa pravnim kapacitetom da posjeduju (od drugih pravnih lica priznata) međunarodna prava i međunarodne obveze i odgovornosti, a posebno to su sposobnost lica da tuži (i da bude tužena), vrši ugovaranje i zaključuje međunarodne ugovore i učlanjuje se u međunarodne organizacije, da stiče i raspolaže imovinom, ima međunarodne imunitete i privilegije, predstavlja se diplomatski, i vrši sve druge međunarodne pravne akte (jednostrane, dvostrane ili višestrane), kao i pravne procese i poslove svojstvene ovakvim pravnim licima. Međunarodni pravni subjekti su države i međunarodne organizacije. Pod ovim organizacijama označava se udruženje država osnovano međunarodnim ugovorom sa posebnim međunarodnim pravnim subjektivitetom odvojenim od subjektiviteta država-članica, koje poseduje zajedničke organe i poseban status za vršenje svojih međunarodno-pravnih sposobnosti i funkcija.

Države inherentno posjeduju pravnu sposobnost da budu lice nosioc međunarodnih prava i obaveza. Ova sposobnost potiče iz svojstava suvereniteta. 

U slučaju međunarodnih organizacija, u njihovom najvišem aktu (Povelji, Ustavu ili Statutu) po pravilu se određuje da ta organizacija ima takvu potrebnu pravnu sposobnost (lica) za vršenje svojih pravnih funkcija i pravnih poslova. U slučaju UN to je predviđeno na najopćiji način u Povelji UN. Po članku 104. Povelje UN: "Organizacija uživa na teritoriji svakog svog člana onu pravnu sposobnost koja joj je potrebna da vrši svoje funkcije i postiže svoje ciljeve" odnosno po članku 105.: "Organizacija uživa na teritoriji svakog svog člana one povlastice i imunitete koji su potrebni za postizanje njenih ciljeva.". Potom, u Općoj konvenciji o privilegijama i imunitetima UN, u članku I, je konkretnije utvrđeno da su UN pravno lice i da imaju sposobnost a) sklapati ugovore, b) stjecati i otuđivati pokretnu i nepokretnu imovinu, c)izlaziti pred sudove.

Pored međunarodnog pravnog subjektiviteta, međunarodno-pravna lica posjeduju po pravilu i Unutrašnje-pravni subjektivitet. Ovo svojstvo omogućava da se ovakva međunarodna lica pojavljuju pri nekim slučajevima kao lica i pred (unutrašnjim) sudovima pojedinih država (a ne samo kao međunarodna pravna lica u procesima pred međunarodnim sudskim tjelima).

Literatura
----------

* General Convention on the Privileges and Immunities of the United Nations, 1946.
* Charter of the United Nations (1945)
* Reparation for injuries suffered in the service of the United Nations, Advisory Opinion, 1949, International Court of Justice.
* UN Document A/CN, 4/161 and Add. 1, UN Yearbook of the International Law Commission, 1963.
**Međunarodni nezaštićeni naziv leka** (engl. ) je uobičajeno ime leka (lekovite supstance ili njihove kombinacije) koje preporučuje Svetska zdravstvena organizacija. Raniji naziv za INN je bio **generičko ime**. Svetska zdravstvena organizacija predlaže INN latinsku, englesku, francusku, špansku i rusku verziju imena. Međunarodno nezaštićeno ime leka isto je u celom svetu (do na transliteraciju), i u farmaciji ima ulogu sličnu onoj koju IUPAC nomenklatura ima u hemiji, ali su IUPAC nazivi zbog svoje dužine nepraktični za lekovite supstance.

Primeri nastavaka
-----------------

Pri građenju mećunarodnih nezaštićenih naziva lekova teži se da nastavci označavaju pripadnost farmakološkoj grupi, a često se na osnovu nastavaka daje naziv odgovarajućoj grupi lekova. Primeri nastavaka su:

* **-pril** za ACE inhibitore
* **-koksib** za selektivne *COX2* inhibitore – koksibe
* **-statin** za inhibitore *HMG-CoA* reduktaze – statine
* **-olol** za adrenergičke beta blokatore
* **-cilin** za penicilinske derivate

Ostali nazivi lekova
--------------------

Proizvođači lekova mogu dati bilo koje ime leku, i mogu ga registrovati kao trgovačku marku ako je to ime različito od međunarodnog nezaštićenog imena. Takvo ime postaje **zaštićeni naziv** leka i kao robna marka može se obnavljati neograničeno dugo.

Ukoliko za neki lek ne postoji međunarodni nezaštićeni naziv, može se koristiti farmakopejsko ime. Farmakopejsko ime se koristi za neke vakcine, kiseline, soli natrijuma, kalijuma i sl. Farmakopejski naziv leka je po pravilu dat na latinskom jeziku, i najčešće je identičan latinskoj veziji INN-a (ako postoji).

**Hemijski naziv** može biti IUPAC ili CAS ime, ali se u svakodnevnoj upotrebi ***ne*** koristi.

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Medicina***  |

* Strana Svetske zdravstvene organizacije posvećena Međunarodnim nezaštićenim imenima
Miholjska prevlaka
**Miholjska prevlaka**, **ostrvo Sveti Mihailo**, ili u skorije vreme **Ostrvo cvijeća**, je prvo od tri ostrva u jedinstvenom nizu ostrva u Tivatskom zalivu Boka kotorske, poznatijih kao Krtoljski arhipelag. Ovo ostrvo se posle pet metara širokog i plitkog moreuza nadovezuje na poluostrvo Brda. Stotinak metara dalje je školj Stradioti ili ostrvo Svetog Marka, a još toliko je udaljeno Bogorodičino ostrvo, Otok ili Gospa od Milosti.

Na ovaj deo zaliva prostirala se metohija manastira Svetog arhangela Mihaila. Ove oblasti podno Lovćena, okupljene oko manastira, prastaro su srpsko uporište. Istočna strana Boke kotorske (od rta Oštra do Perasta) bila je deo Travunije, odnosno Hercegovine, a grad Kotor sa Bokom kotorskom i Grbljem, u srednjem veku poznat kao „kraljevski grad", bio je posebna oblast sa dvorcima srpskih vladara. Miholjska prevlaka je imenovana po manastiru Svetog arhangela Mihaila, danas u ruševinama, koji je Sveti Sava Nemanjić 1219. ustanovio kao sedište Zetske episkopije. Dugo vremena jezgro Miholjskog zbora je bila Miholjska prevlaka.

Sredinom 15. veka manastir je srušen, a lokalno predanje, pomenuto i u prozi Stefana Mitrova Ljubiše, svedoči da su monasi, njih 70, u političkoj zaveri potrovani i da je mletačka mornarica topovima i miniranjem uništila manastir kao kolevku pravoslavlja u Primorju, što je potvrđeno brojnim arheološkim istraživanjima. Mošti ovih 70 miholjskih mučenika su sačuvane i mirotočive.

Na Miholjskoj prevlaci se nalazi crkva Svete Trojice. To je jednobrodna građevina sa polukružnom apsidom i trodelnim zvonikom na preslicu. Na zapadnoj fasadi, iznad portala nalazi se rozeta, a ispod nje fragmenti plastike. Sagradila je 1833. godine Katarina Vlastelinović.

Galerija
--------

* Crkva Svete TrojiceCrkva Svete Trojice
* Ruševine manastira Svetog arhangela MihailaRuševine manastira Svetog arhangela Mihaila
* Ruševine manastira Svetog arhangela MihailaRuševine manastira Svetog arhangela Mihaila

Literatura
----------

* Mitropolija crnogorsko-primorska: Manastir Miholjska Prevlaka
* Politika: Ranohrišćanske grobnice na Miholjskoj prevlaci (1. oktobar 2009)

Literatura
----------

* *Mala enciklopedija Prosveta*, Treće izdanje (1985); Beograd: „Prosveta"; ISBN 86-07-00001-2
* Jovan Đ. Marković (1990): *Enciklopedijski geografski leksikon Jugoslavije* Sarajevo: „Svjetlost"; ISBN 86-01-02651-6
**Orden kraljice Natalije** uspostavljen je 22. februara 1886. godine u čast kraljice Natalije Obrenović kao ženski orden. Osnivač ordena bio je kralj Milan Obrenović. Dodeljivan je ženama za dobrovoljno ukazanu negu i pomoć žrtvama rata. Orden je bio naslednik Ordena kneginje Natalije uspostavljenog još 1878. godine.

Postoje dve verzije ordena- sa ćiriličnim slovom „N", i sa latiničnim slovom „N". Verzija sa latiničnim slovom je bila namenjena ženama iz zapadne Evrope.

Nakon smene Obrenovića na prestolu 1903. godine, kralj Petar I Karađorđević nije obnovio ovaj orden.

Stepeni ordena
--------------

Orden kraljice Natalije je bio organizovan u dva stepena

* I stepen u zlatu
* II stepen u srebru

Opis ordena
-----------

Medaille van Koningin Nathalie naar GritznerMedaille van Koningin Nathalie naar Gritzner
Orden ima oblik broša za oba stepena ordena. Na sredini elipse, u crvenom emajlu je postavljen monogram kraljice- N ( Natalija). Plavo emajlirana traka okružuje elipsu, čiji se krajevi završavaju u mašni. Na toj traci je na srpskom jeziku ispisan natpis- *Za pomaganje ranjenih i bolnih vojnika u ratu 1876-77-78.g* Na mašni je prikazan srpski grb, dok se na spoljašnjim krajevima trake se nalaze ukrštene lovorove grančice koje obavijaju orden. Iznad trake se nalazi kruna ( kruna kneževine do 1886).

Opis trake i način nošenja
--------------------------

U zavisnosti od stepena, orden se nosio o zlatnoj ili srebrnoj traci sa resama. Nosio se uvek na levoj strani.

Izvori
------

* L. J. Trost: Die Ritter- und Verdienstorden, Ehrenzeichen und Medaillen aller Souveräne und Staaten seit Beginn des XIX. Jahrhunderts. Braumüller, Wien u. a. 1910 (Nachdruck: PHV – Phaleristischer Verlag Autengruber, Offenbach am Main 1998, ISBN 3-932543-30-0 (Klassiker der Phaleristik 9)).

Vidi još
--------

  



|  |  |
| --- | --- |
|  | Odlikovanja Kneževine i Kraljevine Srbije |
|  Orden Takovskog krsta • Orden Svetog kneza Lazara • Orden Miloša Velikog • Karađorđeva zvezda • Orden Svetog Save • Orden belog orla • Orden kraljice Natalije • Orden kneginje Natalije • Orden Crvenog krsta • Medalja za zasluge Crvenog krsta • Medalja za vojničke vrline (Kraljevina Srbija) • Medalja za uspomenu na izbor Petra I za kralja Srbije i povratak dinastije Karađorđevića • Medalja za građanske zasluge • Medalja za hrabrost (1913) • Medalja za revnosnu službu (1913) • Medalja za hrabrost (1912) • Krst milosrđa (Kraljevina Srbija) • Spomenica na rat 1912. godine • Spomenica na rat 1913. godine  |
Pod **melanizmom** (od grčke riječi za "obojen crno") se u svijetu životinja podrazumijeva pretjerana pigmentiranost odnosno, masivno odlaganje melanina. Melanitska životinja je, za razliku od uobičajene boje njene vrste obojena potpuno crno. Među najpoznatijim slučajevima melanizma su crne pantere i srebrne lisice.

Pri tome postoje razlike:

* **Abundizam**, ovdje se pojavljuju novi tamni elementi u uobičajenoj šari životinje.
* **Negrizam** je pojava, kad se postojeće tamne šare povećaju.
* **Skotazam** se naziva potpuno zatamnjenje životinje.

Crno pigmentiranje se nasljeđuje recesivno.

U životinjskom svijetu se melanizam ne pojavljuje samo kod mačaka. Može ga se sresti i kod zmija, pasa i ptica. Kod ptica se čini da je melanizam posljedica stresa, jednostrane prehrane ili nedostatka svjetla, koji se kod slijedećeg mitarenja može izgubiti. To znači, da nije nasljedan. Kod kornjača je poznat tzv. starački melanizam, tamna se boja pojačava i tako obojena područja se povećavaju. 

Suprotnost melanizmu je albinizam kod kojeg pigment boje u koži potpuno nedostaje, zbog čega se albino čini sasvim bijel.

***Melanizam*** na Wikimedijinoj ostavi
**Mihrimah** (21. ožujka 1522.Carigrad - 25. siječnja 1578. Carigrad) je kćer Sulejmana I. poznatijeg kao Sulejman Veličanstveni i Oleksandre Anastasije Lisovske poznatije kao sultanije Hürrem.

Biografija
----------

Mihrimah se rodila u Carigradu, 21. ožujka 1522. kao drugo dijete od njih šestero i kao prva i jedina kći osmanskog sultanaSulejmana Veličanstvenog i njegove supruge Sultanije Hürrem. 26. novembra 1539. godine u Istanbulu, kad je imala sedamnaest godina, Mihrimah se udala za Rüstema, devshirmea iz Hrvatske koji se popeo na mjesto guvernera Diyarbakıra, a kasnije i Velikog vezira Sulejmana. Njezin svadbeni obred i proslava obrezivanja mlađeg brata Bayezida dogodila se istog dana. Pet godina kasnije, njenog supruga Sulejman je izabrao za velikog vezira. Iako je sindikat bio nesretan, Mihrimah je cvjetala kao zaštitnica umjetnosti i nastavila putovati s ocem sve do smrti svoga supruga. Mihrimah Sultan i Rüstem-paša imali su dvoje djece: Osmana i Hümaşah.

Ime
---

Mihrimah ime na perzijskom znači "svjetlost mjeseca". Zapadnjacima je bila poznata kao Kamerija, što je varijanta "Qamariah", arapske verzije njenog imena što znači "mjesec". Njezin portret Cristofano dell'Altissimo naslovljen kao Cameria Solimani.

Ostale osmanske carske princeze koje su također nazivale "Mihrimah" i također bliski rođak Mihrimah Sultana bile su:

Mihrimahova nećakinja, kćerka Şehzade Bayezida (sin Sulejmana Veličanstvenog; Mihrimahov mlađi punokrvni brat)

Mihrimahina unuka, kći Murada III (sin Selima II; Mihrimahov nećak)

Smrt
----

Mihrimah je umrla 25. siječnja 1578. g. u palači Topkapi u Carigradu. Umire 20 godina nakon smrti svoje majke, a 12 godina nakon smrti svoga oca Sulejmana. 

To je bilo za vrijeme vladavine Murata III. Mihrimahinog nećaka.

Njoj u čast, napravljena je velika džamija u Istanbulu.
**Melanie Anne Safka-Schekeryk** (3. februar 1947 - ) je američka pjevačica i kantautorica, poznata pod umjetničkim imenom **Melanie**, poznata kao jedna od najuspješnijih folk i pop izvođača kraja 1960-ih i 1970-ih. Slavu ju je donio nastup na znamenitom Woodstock festivalu, a koji ju je inspirirao za pjesmu *Lay Down (Candles in the Rain)*. Osim te pjesme je izdala hitove kao što su *Brand New Key* i *Ruby Tuesday*, a 1971. i *What Have They Done to My Song Ma*, svojevrsnu protestnu pjesmu protiv načina na koji američka diskografska industrija tretira izvođače. 

Godine 1970. se udala za muzičkog producenta Petera Schekeryka, s kojim je imala troje djece. Od 1973. se postepeno počela povlačiti sa pozornice kako se posvetila porodici, iako povremeno nastupa do današnjih dana. U političkom smislu se izjašnjava kao libertarijanka.

Literatura
----------

*Melanie: The First Lady of Woodstock* (2011); a biography by John Lambo

Vanjske veze
------------

***Melanie Safka*** na Wikimedijinoj ostavi

* Melanie's official website
* A Guide To The Recordings of Melanie Arhivirano 2016-03-17 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 85862218
* LCCN: n83046562
* ISNI: 0000 0001 0775 9050
* GND: 134459962
* SUDOC: 163845387
* BNF: cb147755526 (podaci)
* MusicBrainz: c8c3beb5-d213-40e6-9ef6-d4e1cad59e12
* NKC: xx0084887
* BNE: XX895713

 |
**Miho Demović** (Dubravica, Konavle, 1934.) - hrvatski svećenik Dubrovačke biskupije, glazbeni povjesničar, muzikolog i dugogodišnji glavni dirigent crkvenog zbora (regens chori) zagrebačke katedrale. Pronašao je izgubljeni Dubrovački misal.

Rođen je 1934. godine u Dubravici u Konavlima.

Svojim znanstvenim radovima afirmirao je Dubrovnik i hrvatsku kulturu. Pronašao je Dubrovački misal prije četrdesetak godina u oxforskoj knjižnici. Uz dozvolu iz Oxforda, objavljeno je izdanje pretiska Dubrovačkog misala 2011. godine u izdanju Dubrovačkih knjižnica. Predanim znanstvenim istraživačkim radom utvrdio je i dokazao da Misal potječe iz dubrovačke katedrale sv. Marije. Misal je pisan beneventanskim pismom i notacijom te najbolje predstavlja beneventansko pjevanje u južnoj Dalmaciji i spomenik je nulte kategorije.

Dobitnik je nagrade Grada Dubrovnika za životno djelo 2007. godine.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u Preuzeto 26. kolovoza 2011.
2. ↑   Arhivirano 2011-07-22 na Wayback Machine-u Preuzeto 26. kolovoza 2011.
3. ↑   Preuzeto 26. kolovoza 2011.
**Mirko Cvenić** (Valpovo, 28. VI. 1925. – Valpovo, 20. X. 2005), enigmat. Radni vijek proveo je kao učitelj.

Enigmatika
----------

Enigmatikom se počeo baviti u mladosti. Prvu zagonetku objavio je u osječkoj "Zagonetki" 1954. godine. Ukupno je objavio stotinjak križaljki, premetaljki i čarobnih likova. Sarađivao je u osječkim enigmatskim listovima Zagonetki i Rebusu, izdanjima bjelovarskog EU "Čvora" i zagrebačkom Vikendu. Prisustvovao je susretima zagonetača u Vinkovcima 1969. i 1970. godine, a neke je sastavke potpisivao pseudonimom *Karašica*.

Odgonetaštvo
------------

U enigmatskim krugovima biće upamćen ne samo kao autor zagonetaka, nego i kao vrstan i uporan odgonetač i kao osvjedočeni ljubitelj zagonetaštva. Spadao je među one odgonetače koji kupuju sve moguće listove i časopise koji objavljuju bilo kakve nagradne konkurse, slušaju i gledaju radijske i TV-emisije s nagradnim igrama za slušaoce i gledaoce (čak i one stranih radio-stanica) i neumorno šalju kupone na svoje i na imena svojih rođaka i prijatelja. Zato nije ni čudno da je dobio mnoštvo najraznovrsnijih nagrada, od kojih je najvrednija 14-odnevni boravak u splitskom hotelu "Lav".

Primjer zagonetaka
------------------

```
ZAGONETNI NATPIS
*Od Imre Cvenića, Valpovo*
----------------------------------
**MILA BANISTER**

Gdje je naša Mila
ovih dana bila?
----------------------------------
Objavljeno u: "Zagonetka" (Osijek), broj 11, 13. III. 1954.

Rješenje: Beli Manastir
```

Izvori
------

* Boris Nazansky. *"Urednička riječ"*, *Kvizorama*, XV, 710, 3 - Zagreb, 12. XI. 2005.
* Jovan Nedić: *"Valpovački odgonetač"*, *Miničvor*, XVII, 464, 7 - Bjelovar, 24. I. 1985.
* Stjepan Horvat: *Leksikon zagonetača Jugoslavije*, Bjelovar, 1979.
**Mirko Fodor** (Zagreb, 22. listopada 1962.), hrvatski je televizijski i radijski voditelj i glumac. Djelatnik je Hrvatske radiotelevizije.

Biografija
----------

U rodnom gradu završio je osnovnu i srednju školu te diplomirao na Prirodoslovno-matematičkom fakultetu, smjer geografija. U struci je radio kratko jer je kao vrlo mlad već angažiran na Hrvatskoj radioteleviziji. Oženjen je, ima dvoje djece i živi u Zagrebu.

Televizijska karijera
---------------------

Široj publici ostao je upamćen kao jedan od prvih voditelja emisije "Dobro jutro, Hrvatska" tijekom 1990-ih. Istovremeno je vrlo često vodio razne emisije zabavnog karaktera. Uređivao je i vodio razne mozaične i edukativne emisije na HRT-u, a privremeno je bio i voditelj vrlo popularnog kviza "Najslabija karika".

Također je vodio različite manifestacije, dobrotvorne koncerte, priredbe i događanja diljem Hrvatske. 
Na Hrvatskom radiju vodi emisiju "Globotomija".

### Voditeljske uloge

* "Globotomija" kao voditelj (2015. do danas)
* "Volim Hrvatsku" kao voditelj (2014. ; 2016.- danas)
* "Zvijezde pjevaju" kao natjecatelj (2014.)
* "Najslabija karika" kao voditelj (2010.)
* "U istom loncu" kao voditelj (2008.)
* "Ples sa zvijezdama" kao natjecatelj (2007.)
* "Uzmi ili ostavi" kao voditelj (2005.)
* "Dora" kao voditelj
* "Bravo" kao voditelj (1997.)
* "Sedma noć" kao voditelj (1995.)
* "Dobro jutro, Hrvatska" kao voditelj (1993. - 2013. ; 2016. - danas)

Izvori
------

1. ↑  Port.hr – Mirko Fodor, pristupljeno 4. srpnja 2015.
2. ↑  Moj TV.hr – Katarina Hrgović: »Mirko Fodor u "Najslabijoj karici" umjesto Trbovićke«, pristupljeno 4. srpnja 2015.
3. ↑  HRT / HR2 – Globotomija, pristupljeno 4. srpnja 2015.

Vanjske veze
------------

* Slobodna Dalmacija.hr – Ojdana Koharević: »Mirko Fodor: Volio bih podučavati mlade« (intervju)
* Discogs.com: Mirko Fodor
* IMDb: Mirko Fodor