recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Saint-Laurent-du-Maroni** je lučki grad od 47,621 stanovnika na sjeverozapadu Francuske Gvajane.
On je i administrativni centar Istoimenog arondismana koji ima 96,757 stan.

Geografske karakteristike
-------------------------

Saint Laurent se prostire duž desne (istočne) obale rijeke Rijeke Maroni, pored granice sa Surinamom, preko puta surinamskog grada Albine, udaljen 253 km sjeverozapadno od Cayenna.

I njega zovu *Mali Pariz* zbog pravilnog ortogonalnog rasporeda ulica.

Stanovništvo je konglomerat različitih etničkih grupa, od Kreola, Hindusa, Idijanaca do Haićana, Brazilaca i Surinamaca, koji su izbjegli za Građanskog rata Hindusa 1990-ih.

Historija
---------

Saint-Laurent je osnovan na početku Francuskog kolonijalizma - 1792, kao kažnjenička kolonija. 
Ona je ubrzo napuštena zbog napoleonskih ratova.
Obnovljena je 1858. zajedno sa manjim garnizonom. Uz nju je niklo naselje sa lukom i lokalnom administracijom, koje je do 1914. izraslo u grad od 5,000 stanovnika 1914.

Gaston Monnerville koji je izabran za poslanika Gvajane 1932. poveo je borbu za zatvaranje kažnjeničke kolonije. Ona je ukinuta dekretom iz juna 1938. i definitivno zatvorena 1946. Umjesto nje nastavio je raditi zatvor do augusta 1953. kad ga je napustila posljednja grupa od 132 zatvorenika.

Današnji Saint-Laurent je grad sa manjim aerodromom (IATA: LDX, ICAO: SOOM) bolnicom, dvije srednje škole i pet fakulteta.
I nadalje je garnizon, u njemu je stacioniran dio 9. puka mornaričke pješadije.

Na mjestu nekadašnje kažnjeničke kolonije je zoološki vrt i park, a zatvor je proglašen zaštićenim spomenikom 

Zahvaljući ponešto i tom postao je turistička destinacija, koju godišnje posjeti 30,000 turista.

Privreda
--------

Pored luke, jedine dvije firme su pilana i destilerija ruma Saint-Maurice, koja ima i vlastitu plantažu šećerne trske površine146 hektara.

Tivija
------

U Saint Laurentu boravio je kao osuđenik Henri Charrière, koji je napisao knjigu o tom iskustvu, ona je poslužila kao scenarij za Film Papillon.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Saint-Laurent-du-Maroni in Saint-Laurent-du-Maroni*" (engleski). City population. Pristupljeno 15.11.2022.
2. ↑  „*Saint-Laurent-du-Maroni Arrondissement*" (engleski). City population. Pristupljeno 15.11.2022.
3. 1 2 3 4  „*Saint-Laurent du Maroni, Histoire d’une commune*" (francuski). Fier d'être Guyanais. Arhivirano iz originala na datum 2023-06-08. Pristupljeno 14.11.2022.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Saint-Laurent-du-Maroni*" (francuski). France, le trésor des régions. Pristupljeno 14.11.2022.

Vanjske veze
------------

***Saint-Laurent-du-Maroni*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Ville Saint-Laurent du Maroni* ()
**Antonio I** (Lisabon, 1531.- Pariz, 26. august 1595.) bio je prelat i svega mjesec dana osporavani i nikad okrunjeni Portugalski kralj, usprkos tog što su ga vojno pomagali Kraljevina Francuska i Kraljevina Engleska.

Biografija
----------

António je bio vanbračni sin brata portugalskog kralja Joãja III - *Luísa od Beje*. 
Još kao mlad postao je Veliki majstor portugalskog Malteškog reda i vlasnik (od 1555.) bogatog feuda Crato.

Pratio je kralja Sebastiaja (vladao 1557.-78.), unuka Joãa III. u kampanji na Sjevernu Afriku. 
U toj kampanji je u Bitci kod Ksar el-Kebira (1578.) kralj Sebastião poginuo, a António pao u zarobljeništvo.

Nakon povratka u Portugal zatražio je da postane portugalski kralj, ali je taj njegov zahtjev Sebastiãov nasljednik kralj Henrique I (posljednji živući brat Joãa III), odbacio kao neosnovan. 
Kad je Henrique I umro u januaru 1580. i regentski savjet koji je vladao umjesto njega odbacio je njegov zahtjev.

Ne obazirući se na to njegovi pristalice su ga u junu iste godine u Santarému proglasili kraljem sa vladarskim naslovom **Antonio I**
To je osporio Španjolski kralj Felipe II|, koji je isto tako bio pretendent na portugalski tron. 
On je postao vojsku na čelu sa Vojvodom od Albe koja je u augustu porazila Antonia i zauzela Lisabon. 
Španjolski kralj se nakon tog okrunio kao **Felipe I**, a António je pobjegao u Pariz.

António je uz francusku pomoć poslao dvije pomorske ekspedicije (1582. i 1583.) na Azore, gdje je još uvijek bio priznat kao kralj. Ali su mu obje porazile španjolske eskadre. 
Zatim je otišao u Englesku, gdje je zatražio pomoć Elizabete I. Elizabeta je 1589. poslala flotu kojom su zapovjedali Francis Drake i John Norreys ali je i njihova ekspedicija neslavno propala.

Osiromašen i lošeg zdravlja, António se vratio u Pariz, gdje je sve do smrti i nadalje planirao nove ekspedicije i povratak na tron.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*António, prior of Crato Portuguese prior*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 7.03.2024.

Vanjske veze
------------

***António od Portugala*** na Wikimedijinoj ostavi

* *António, prior of Crato Portuguese prior* ()
Olovka, osnovni „alat" pisaca
**Književni pseudonim** je pseudonim koji usvaja pisac. Pravo ime pisca koji knjige izdaje pod pseudonimimom može biti poznato samo izdavaču, ali može biti poznato i široj javnosti. Usvaja se iz više razloga, prvenstveno jednostavnosti, dok su u prošlosti to bili drugi razlozi. Kao pojava, prisutan je u velikom broju literatura sveta.

Razlozi
-------

Obično se usvaja usled složenog ili imena stranog jeziku zemlje u kojoj se knjiga izdaje, iako razlozi mogu biti drugi; ime i prezime sa „lošim prizvukom", sličnost imena sa imenom već poznatog autora, kao i zbog nedostatka želje za velikom slavom.

Istorija
--------

U zapadnjačkoj literaturi koristile su ga prvenstveno žene da bi njihove knjige bile prihvaćenije. Sem pseudonima, koristile su, a čak i danas se koriste, inicijali (npr, Dž. K. Rouling), jer se po prezimenu pol ne može zaključiti.

U istočnjačkoj literaturi, situacije su različite. U Japanu, pisci haikua obično koriste haigo (俳号, haigō), japanski naziv za pseudonim, dok su u Persiji skoro pa svi pisci koristili nekakav pseudonim.

Izvori
------

1. ↑  Hall, Jamie. „How to Choose a Pen Name". Arhivirano iz originala na datum 2006-04-23. Pristupljeno 2. 8. 2013.
2. ↑  Marshall, Alice (1985). *Pen Names of Women Writers*. ISBN 978-09-61-63870-2.
3. ↑   *Rečnik književnih izraza*. BIGZ. 1972. ASIN B009E8ZL12.
4. ↑  Browne, E.G. (1998). *Literary History of Persia*. ISBN 978-11-71-60401-3.

Literatura
----------

* Browne, E.G. (1998). *Literary History of Persia*. ISBN 978-11-71-60401-3.
* Marshall, Alice (1985). *Pen Names of Women Writers*. ISBN 978-09-61-63870-2.
* *Rečnik književnih izraza*. BIGZ. 1972. ASIN B009E8ZL12.
Gujavice su dobar primjer zemnih detritivora.
**Detritivori** (također poznati kao **detritofagi** ili **saprofagi**) jesu heterotrofi koji hranjive tvari priskrbljuju konzumacijom detritusa (raspadne organske tvari). Time pridonose dekompoziciji i ciklusu hranjivih tvari.

Detritivori čine važan aspekt mnogih ekosustava. Mogu živjeti na svakom tlu s organskom komponentom pa se mogu pronaći u morskim ekosustavima gdje se još nazivaju pridnenim hraniteljima.

U tipične detritivorne životinje ubrajamo stonoge, drvne uši, izmetne muhe, mnoge terestričke crve, morske zvijezde, rakove gudače i neke sedentarne mnogočetinaše kao što su amfitriti (*Amphitritinae*, crvi porodice terebellidae) i ostali terebelidi.yess

Mnoge vrste bakterija, gljiva i protista, koji ne mogu progutati sićušne ostatke tvari, žive tako što apsorbiraju i metaboliziraju na molekularnoj razini. Strvinari se obično ne smatraju detritivorima jer općenito konzumiraju veće količine organske tvari. Koprovori se također obično zasebno označavaju jer pokazuju nešto drugačije hranidbeno ponašanje. Jedenje drva, živog ili mrtvog, naziva se ksilofagija.

Ekologija
---------

Drvne uši mogu se obično pronaći kako jedu vlažno istrunulo drvo
U hranidbenim mrežama detritivori općenito imaju ulogu dekompozitora. Detritivore obično jedu potrošači pa stoga obično imaju važne uloge kao reciklatori u ekosustavnom protoku energije i biogeokemijskim ciklusima.

Mnogi detritivori žive u zrelim šumama iako se termin može primijeniti na određene pridnene hranitelje u vlažnom okolišu. Ovi organizmi igraju ključnu ulogu u bentičkim ekosustavima formirajući esencijalne hranidbene lance i sudjelujući u ciklusu dušika.

Gljive koje djeluju kao dekompozitori važne su u današnjem terestričkom okolišu. Tijekom karbonifernog perioda gljive i bakterije tek su trebale evoluirati sposobnost probavljanja lignina pa su se veliki depoziti uginulih biljnih tkiva akumulirali tijekom ovog perioda, poslije postavši fosilna goriva.

Hraneći se na sedimentima izravno radi ekstrakcije organskih sastojaka, neki su detritivori slučajno koncentrirali toksične polutante.

Saprofiti
---------

'Saprofit' (*-fit* znači 'biljka') botanički je termin koji se danas smatra zastarjelim. Ne postoje pravi saprotrofni organizmi koji su embriofiti, a gljive i bakterije ne nalaze se više u carstvu biljaka. Biljke koje su nekoć smatrane saprofitima kao što su nefotosintetske orhideje i monotropi poznate su danas kao paraziti na gljivama. Ove se vrste danas nazivaju mikoheterotrofima.

Više informacija
----------------

* Koprofilne gljive
* Dekompozitor
* Saprotrofna prehrana
***Crni film*** je jugoslovenski kratki dokumentarni film snimljen 1971. godine u režiji Želimra Žilnika. Zbog političke i društvene angažovanosti, ali i kritičkog prikaza tadašnjeg poretka, smatra se ostvarenjem Crnog talasa.

Radnja
------

Film se bavi socijalnim problemima beskućnika koji su prepušteni sami sebi. Radnja se dešava 29. januara 1971. u Novom Sadu. Žilnik pronalazi 6 beskućnika koje na nekoliko dana poziva u svoj stan od 48 kvadrata u kome stanuje sa ženom i ćerkom. Beskućnici ulaze u domaćinstvo, na zaprepašćenje Žilnikove žene. Dok beskućnici pričaju o svojim problemima, Žilnik pokušava da im nađe smeštaj. Razgovara sa običnim građanima, socijalnim radnicima i policajcima, ali nigde ne nalazi rešenje.

Tematika
--------

Dokumentarac se bavi problemima beskućnika u Jugoslaviji. Uprkos socijalističkom statusu države, beskućnici često nisu dobijali nikakvu socijalnu pomoć. Žilnik kritikuje odbijanje države da se suoči sa problemima beskućništva i nezaposlenosti. Film je takođe predstavljen kao kritika jugoslovenskog intelektualnog sloja i filmskih stvaralaca koji odbijaju da se socijalno angažuju uprkos svesti o društvenim problemima.

Izvori
------

1. ↑  „Crni film | Želimir Žilnik". www.zilnikzelimir.net. Pristupljeno 2024-04-04.
2. ↑   *Black Film - IMDb*
3. ↑  *Забрањени без забране*, Милан Никодијевић и Динко Туцаковић, Art & Popcorn (2007)
4. ↑  „Black Film — Crni Film" (en-US). dokufest.com. Pristupljeno 2024-04-04.
5. ↑  „Black Film". www.nga.gov. Pristupljeno 2024-04-04.
6. ↑  Klunker, Heinz (1999). „Bilder aus dem damaligen Jugoslawien: Ein Gespräch mit Želimir Žilnik". u: Schlegel, Hans-Joachim. *Die Subversive Kamera*. Konstanz: UVK Medien. str. 223. ISBN 978-3896691347.

Spoljašnje veze
---------------

* *Crni film* na sajtu IMDb
***Zemlja*** (ukrajinski: Земля) je sovjetski crno-bijeli nijemi film snimljen 1930. u režiji Aleksandra Dovženka. Radnja se događa na ukrajinskom selu za vrijeme procesa kolektivizacije te prikazuje kako njegovi žitelji, na poticaj lokalnih komsomolaca, odlučuju osnovati kolhoz, a što izaziva otpor bogatih kulaka koji ne prezaju ni od ubistva. *Zemlja* se često navodi kao treći dio tzv. ukrajinske trilogije u opusu Dovženka, a napravljena je u vrijeme kada je kolektivizacija bila u punom jeku. Iako je Dovženko u filmu službenoj politici dao punu podršku, *Zemlja* je izazvala podijeljene reakcije partijskih čelnika - dio je otvoreno iskazao oduševljenje, a dio je bio kritičan. Najveće zamjerke su se odnosile na autorov naturalistički prikaz seoskog života; službena cenzura je kasnije isjekla scene u kojima seljaci uriniranjem hlade pregrijani motor traktora i u kojoj protagonistica gola oplakuje ubijenog zaručnika. U inozemstvu je *Zemlja* doživjela mnogo bolji uspjeh - izvan konkurencije je prikazan na 1. festivalu u Veneciji 1932. godine, a vjerojatno najveće priznanje je dobio na briselskoj izložbi 1958. kada ga je posebno oformljeni žiri najeminentnijih kritičara i historičara smjestio među 10 najboljih filmova svih vremena. *Zemlja* se smatra posljednjim velikim nijemim sovjetskim filmom.

Vanjske veze
------------

* *Zemlja* na sajtu IMDb
* *Earth* na AllMovie-u ()
* Ray Uzwyshyn's *Earth* (1930): Philosophy, Iconology, Collectivization
* Senses of Cinema Poetry in Motion: Alexander Dovzhenko’s *Earth*
* Олександр Довженко. «Земля», авторское воспоминание о сценарии ()
* «Земля» на сайте «Энциклопедия отечественного кино» ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Aleksandar Dovženko |
| --- |
| 
* Jagodka ljubvi
* Vasya the Reformer
* The Diplomatic Pouch
* Zvenigora
* Arsenal
* Zemlja
* Ivan
* Aerograd
* Bukovyna: a Ukrainian Land
* Ščors
* Oslobođenje
* Bitka za našu Sovjetsku Ukrajinu
* Soviet Earth
* Victory in the Ukraine and the Expulsion of the Germans from the Boundaries of the Ukrainian Soviet Earth
* Michurin
* Farewell, America
* Poem of the Sea

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 184602324
* LCCN: no2007088112
* GND: 7634959-7

 |
**RTL Televizija** je hrvatska komercijalna televizijska postaja u 65.5 postotnom vlasništvu RTL Grupe.

Program je počela emitirati 30. 4. 2004. kao druga hrvatska komercijalna televizija s nacionalnom koncesijom, nakon Nove TV, i ubrzo je postala vrlo popularna među gledateljima. Najpoznatija je po svom talk showu *Sanja* i reality showovima od kojih je najpopularniji bio *Big Brother*. Program RTL Televizije se prvenstveno sastoji od različitih televizijskih serija i emisija, kao i crtića, filmova i dnevnih vijesti. Prijenosi sportskih događaja su također povremeno dio njezina programa. Njezin signal obuhvaća oko 95% teritorija države.

Djelatnici
----------

### Trenutni djelatnici

  

Od 1. srpnja 2014. predsjednik Uprave RTL Hrvatske je Henning Tewes.
Na RTL-u rade televizijske ličnosti i voditelji Goran Fistanić, Antonija Blaće, Tomislav Jelinčić, Amela Čilić, Nino Štambuk, Filip Brkić, Martina Detelić, Antonija Stupar Jurkin, Edita Misirić Vrkljan, Renata Sopek, Ana Strizić, Igor Karasi, Matija Mlinarić, Ida Balen, Zoran Šprajc, Ana Brdarić Boljat, Marko Vargek, Ivona Hemen, Boris Mišević, Damira Gregoret, Hari Kočić, Jelena Pajić, Mirta Kišak Koch, Leona Šiljeg, Goran Latković, Petar Panjkota, Ines Goda Forjan, Zoltan Kabok, Dunja Mazzocco Drvar, Ana Trcol, Marina Barukčić, Maja Oštro Flis, Antonio Vuksanović, Tena Šnajder, Ivan Vrdoljak, Boris Jovičić, Danka Derifaj, Tin Kovačić, Ivana Franić, Nikola Vikić-Topić, Željka Pogačić, Josip Antolić, Doris Pinčić Rogoznica, Adrian De Vrgna, Kristina Čirjak, Mojmira Pastorčić, Andrej Dimitrijević, Laura Šiprak, Ilija Radić, Aida Šukurica, Dario Todorović, Lada Marinović, Hrvoje Krešić, Donna Diana Prćić, Nikolina Radić, Marina Brcković, Dorian Ribarić, Andrea Žarak, Marija Bjelivuk, Ana Mlinarić, Ines Čović-Pavišić, Dajana Šošić, Marko Šiklić, Ivan Skorin, Maja Brkljača, Sven Vorkapić, Andrijana Čičak Božić, Sanja Čatipović, Romano Janečić, Zorana Čičak Kulić, Ana Radišić, Ida Hamer, Petra Fabian Kapov, Mario Jurič, Dragana Eterović, Nikolina Zavišić, Borko Brunović, Marijana Čikić, Rikardo Stojkovski, Damjana Ćurkov Majaroš, Ivana Brkić Tomljenović, Petra Mlačić Vučemilović - Jurić, Ivan Žada, Marijana Batinić.

### Bivši djelatnici

Na RTL Televiziji su radile televizijske ličnosti i voditelji Jasmina Kos, Robert Knjaz, Tatjana Jurić, Neno Pavinčić, Ivana Plechinger, Daria Knez, Filip Brajković, Sanja Doležal, Korana Gvozdić, Vanja Halilović, Marko Lušić, Ivan Šarić, Lorena Renko, Sanja Tahirović, Iva Bagić, Dorotea Lazanin Jelenc, Ivana Brkić i ostali.

Izvori
------

1. ↑  Novi korporativni identitet RTL Televizije u jarkim bojama — RTL Hrvatska
2. ↑  Novi izgled vaše omiljene televizije — RTL Televizija
3. ↑  Kontakt. RTL. Preuzeto 25. travnja 2011
4. ↑  Johannes Züll appointed CEO of RTL Televizija (engleski). RTL Group (16. srpnja 2009.). Preuzeto 25. travnja 2011
5. ↑  Dražen Bađun: Goran Fistanić voditeljsko pojačanje, Glas Slavonije, 13. travnja 2012.

Vanjske veze
------------

***RTL Televizija*** na Wikimedijinoj ostavi

* RTL Televizija
**Vila Nova de Foz Côa** je grad i općina od 7,312 stanovnika na sjeveroistoku Portugala u Distriktu Guarda.

Geografske karakteristike
-------------------------

Vila Nova de Foz Côa prevedeno sa portugalskog znači *Novo selo na ušću Coe*, jer se doista nalazi na ušću rijeke Coa u Rijeku Douro, koja par kilometra dalje prima i desnu pritoku Sabor.

Od svog administrativnog centra Guarde je udaljena 75 km sjeverno, a od španjolske granice svega tridesetak km.

Danas je poznata po arheološkom nalazištu Foz Côa, sa paleolitskim petroglifima, koje je 2010. uvršteno na UNESCOvu Listu svjetske baštine.

Historija
---------

Vila Nova je naseljena još od paleolita, dokaz za to je Foz Côa.

Prvu povelju dobila je od kralja Dinisa - 1299.

Od 14. vijeka padao je interes za taj planinski kraj pa je i Vila počela gubiti dotadašnje privilegije.
Počela se oporavljati od 19. vijeka, pa je 1872. dobila status općine.

Vila Nova je status grada dobila tek 1997.

Znamenitosti
------------

Pored Foz Côa ostale znamenitosti toga grada su dvorac *Numão* i crkva Foz Coa

Privreda i transport
--------------------

Privreda Vile Nove bazira se u prvom redu na poljoprivredi, prvenstveno na bademima i Portu.
U samom gradu ima pogona koji se bave obradom metala, a u okolici kamenoloma.

Cestom IP2 povezana je sa autoputom A4.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „Vila Nova de Foz Côa Municipality in Guarda District" (engleski). City Population. Pristupljeno 20.02.2024.
2. 1 2 3  „*História da Região*" (portugalski). Município de Vila Nova de Foz Côa. Pristupljeno 21.02.2024.
3. 1 2  „*Freguesia de Vila Nova de Foz Côa*" (portugalski). Município de Vila Nova de Foz Côa. Pristupljeno 21.02.2024.
4. 1 2  „*Vila Nova de Foz Coa*" (engleski). Infopedia. Pristupljeno 21.02.2024.

Vanjske veze
------------

***Vila Nova de Foz Côa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Município de vila Nova de Foz Côa* ()
Grmovac
**Grmovac** je naselje u Ugrinovcima, koje se nalazi u beogradskoj opštini Zemun.

Naselje je formirano 1996/1997. godine, kada je tadašnji predsednik opštine Zemun, Vojislav Šešelj, prodao zemlju za relativno nisku cenu izbeglicama iz Hrvatske posle operacije „Oluja" 1995. godine. Oko 3.000 placeva je prodato iako područje nije bilo namenjeno za urbanu gradnju i nema razvijenu infrastrukturu, zbog čega je građeno samo 600 kuća, od kojih polovina nije do kraja izgrađena.

2006. godine se situacija naselja poboljšala. Uvedena je sturja krajem te godine, izgrađen asfaltni put do naselja i uvedena autobuska linija 606 (Grmovac - Dobanovci).

2010. godine završena je izgradnja crkve Sv. Ilije.

2011. godine, u ovom naselju, izgrađena je distributivna vodovodna mreža.

SRS kritikuje beogradsku vlast kako sprečava razvoj naselja, dok Beograd naselje tretira kao ilegalno, optužujući SRS da su placevi bez prava rasprodati.

Vidi još
--------

* Ugrinovci
* Busije

| * p
* r
* u
Gradske četvrti i prigradska naselja Zemuna |
| --- |
| Gradske četvrti | ***Gornji Grad*** (Gardoš • Železnička Kolonija • Kalvarija • Kolonija Zmaj • Novi Grad • Sava Kovačević • Sutjeska • Ćukovac) 
***Donji Grad*** (Zemunski Kej • Retenzija) |
| Prigradska naselja | 13. Maj • Altina • Vojni Put • Goveđi Brod • Zemun Polje • Kamendin • Mala Pruga • Nova Galenika • Plavi Horizonti |
| Ruralna naselja | Batajnica (Crveni Barjak • Šangaj) • Ugrinovci (Busije • Grmovac) |
|  |
| --- |
| ***Pogled na Delft*** |
|  |
| **Johannes Vermeer**, 1660. - 1661. |
| ulje na platnu , 96,5 × 115,7 cm |
| Mauritshuis, Haag |

**Pogled na Delft** (niz. *Gezicht op Delft*), ulje na platnu nizozemskog slikara Johannesa Vermeera koji je obilježio nizozemsko slikarstvo u 17. vijeku. Riječ je o djelu kojim je Vermeer naslikao svoj rodni grad te je jedno od njegovih najpoznatijih radova. Slika je nastala kada prikazi grada nisu bili uobičajena pojava u slikarstvu dok je slikar koristio poentilistički stil kao i u ranijem djelu Malena ulica.

Djelo se nalazi u haškom muzeju Mauritshuis te se spominje u djelu U potrazi za izgubljenim vremenom francuskog književnika Marcela Prousta.

2011. godine Kraljevska nizozemska kovačnica je prigodno izdala zlatne i srebrne kovanice sa slikom Pogleda na Delft.

Veze
----

* Malena ulica

Izvori
------

1. ↑  Vermeer and his contemporaries
2. ↑  „New Coins Pay Homage to Dutch Artwork and the Old Dutch Masters". Arhivirano iz originala na datum 2017-08-21. Pristupljeno 2015-07-08.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 180478765
* LCCN: no2003025989
* GND: 4440057-3

 |
**Grabovička rijeka** je lijeva pritoka Vrbanje. Izvire u blizini sela Miljevići (na oko 1050 m n/v), ispod ceste za selo Golo Brdo, na južnim padinama Ježice (1276 m) i Zastijenja (lok.: Zāstinje; 1230 m n/v). Na Podvlašićkom platou, nadomak Skender Vakufa, ta komunikacija ujedno obilježava i granicu slivova Vrbanje i Ugra.

Nakon izvorišta, ova rijeka ulazi u duboki kanjon iz kojeg izlazi tek pri ulazu u staro selo Grabovica, a koji je mjestimično i do 350 m dublji od njenog prethodnog toka. Na platou preko ovih uzvisina, iznad izvorišta, prolazi cesta Skender Vakuf – Travnik (preko Ilomske). Pored ceste je odmorište *Srebrenik* (izvor Kobilje).

Ovo područje je izuzetno bogato i razgranato razvođe slivova Vrbanje i Ugra. Ispod izdignute Ježice, sa jugoistoka izvire Ulički potok, a sa zapada – Duboka (također pritoke Vrbanje). Na drugoj, jugoistočnoj, strani Zastinja, u Zlovarićima izvorište je Kobilje i Ugrića, a na jugozapadnoj Zirinog i Kusinog potoka (pritoke Ugra).

Ušće Grabovičke rijeke je u novom dijelu naselja Grabovica (po kojoj je imenovana, iako je neki izvori pogrešno obilježavaju kao "Grabovačku rijeku" (na oko 450 m n/v).
**Prijevoj Šipka** (bugarski: , Shipchenski prohod) (nadmorska visina 1150 m) je planinski prijevoj kojji prolazi kroz Staru planinu u Bugarskoj. Predstavlja granicu između provincije Stara Zagora i provincije Gabrovo. Prijevoj povezuje Gabrovo i Kazanlak.

Prijevoj je 13 km cestom sjeverno od gradića Shipka. Kroz njega prelaze cesta i željeznica od Rusea na Dunavu do Stare Zagore i Edirnea u Turskoj.

Cesta također vodi do planinskog vrha Buzludža, 12 km istočno.

Snježni pejzaž na prijevoju Šipka

Bitka na prijevoju Šipka
------------------------

*Glavni članak: Bitka na prijevoju Šipka*
Za vrijeme rusko-turskog rata 1877. i 1878. godine prijevoj Šipka je bio poprište serije borbi poznatioh kao bitka na prijevoju Šipka, u kome su se ruske i snage bugarskih dobrovoljaca suprotstavile snagama Otomanskog Imperija.

Spomenik Šipka
--------------

Pogled na spomenik Šipki
**Spomenik Šipka** (bugarski: ) je vrhu Stoletov kraj prijevoja, a do njega se može doći stepenicima. Podignut je u čast žrtvama palim za oslobođenje Bugarske za vrijeme bitke na prijevoju Šipka 1877-78. Otvoren je godine 1934. a dizajnirali su ga arhitekt Atanas Donkov i vajar Aleksandar Andrejev.

Još jedan pogled na spomenik
Spomenik je 31,5-metara visok kameni toranj u obliku skraćene piramide. Veliki brončani lav, 8 m dug i 4 m visok, nalazi se pred ulazom u toranj, kao i figura žene koja slavi pobjedu nad otomanskim snagama. Na prvom katu se nalazi mramorni sarkofag s ostacima ruskih i bugarskih žrtava bitke. Na četiri kata se nalaze replike bugarskih vojnih zastava i drugih relikvija, a na samom vrhu se može vidjeti panorama prijevoja Šipka.

Po prijevoju Šipka je nazvana i Dolina Shipka i Shipka Saddle na otoku Livingston u antarktičkom arhipelagu Južni Shetlandi.

Eksterni linkovi
----------------

* Shipka – The Pass, Monument, Village and Monastery Arhivirano 2007-08-25 na Wayback Machine-u

42°46′N 25°19′E﻿ / ﻿42.767°N 25.317°E﻿ / 42.767; 25.317

***Prijevoj Šipka*** na Wikimedijinoj ostavi
**SRBIN info — Srpske brze internet novine** je ćirilićni internet portal iz Srbije. Sa radom je krenuo u julu 2012. godine i za kratko vreme postao jedan od najčitanijih ćiriličnih internet sajtova u Srbiji.

Portal se nalazi u vlasništvu firme „NIBRS" iz Beograda. Sajt je dnevno-informativnog karaktera, sa najnovijim vestima iz zemlje i sveta, intervjuima i stručnim analizama. Za „Srbin info" pišu i politički analitičari, ekonomisti i doktori nauka (Boško Obradović, Branko Pavlović, Dragoslav Bokan, Dragan Petrović, Branko Dragaš, Boris Nad). Srbin info prenosi razne vesti i intervjue, kao sto je intervju Miroljuba Petrovića, Miroslava Lazanjskog, Mire Bobić Mojsilović, Vojislava Šešelja, Sande Rašković i mnogih drugih. Isto prenosi vesti o teoriji zavere, anti globalizmu, protiv NATO-a, sa sajtova kao što su politika.rs, blic.rs, kurir.rs, telegraf.rs, dnevno.hr, index.hr, in4s.net i mnogi drugi.

Veliki broj sindikata, udruženja seljaka i dr. jedino je na ovom sajtu uspelo da dođe do mogućnosti da informiše širu javnost (Banatski paori, Sindikat policije, Prosvetni sindikat).

Uređivačka koncepcija
---------------------

„Srbin info" predstavlja se kao srpski, tradicionalni, rodoljubivi portal koji promoviše patriotizam, bliske odnose Srbije i Rusije. Izuzetno je kritičan prema savezu NATO, Evropskoj uniji, globalizmu, jakom uticaju SAD i generalno evroatalntskim integracijama u Srbiji.

Video produkcija
----------------

Od marta 2017. godine pokreće nezavisni YouTube kanal "Centar". Kao goste dovode razne goste iz Srbije. Od 2019. godine se aktivira i drugi kanal na YouTube "srbin.info". Ovaj kanal se bavi dnevno informativnim izveštavanjem sa terena i iz skupštine Srbije.

Čitanost
--------

Ne računajući portale koji su ujedno i deo novinske ili televizijske redakcije, Srbin.info je jedan od najčitanijih dnevno-informativnih portala u zemlji. Statistika pokazuje da su mladi ljudi najbrojniji deo čitalačke publike (dve trećine između 16 i 44 godine).

Rubrike
-------

Pored političkih, ekonomskih i društvenih tema, portal ima i veoma razvijenu sportsku rubriku, kao i veliki broj tekstova o pravoslavlju. Urednici sajta objavljuju i vesti o turizmu, kulturi, a moguće je pregledati i video materijale, arhivu vesti i slika.

Saradnja sa Rusijom
-------------------

Kroz veliki broj objavljenih tekstova i organizovanja javnih tribina, uredništvo portala od osnivanja radi na kulturnoj saradnji srpskog i ruskog naroda. „Srbin info", a uspešno sarađuje i sa medijskim kućama „Ruska reč", „Komsolomskaja pravda" ali i drugim predstavnicima Ruske Federacije u Srbiji.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična stranica Srbin info
**Lazar "Lazo" Tešanović** je bio četnički vođa i [[Saradnja četnika sa snagama Osovine u Drugom svetskom ratu.

Sporazum sa NDH
---------------

*Glavni članak: Suradnja četnika sa NDH*
Lazar Tešanović, komandant četničkog bataljona »Mrkonjić«, sklopio je sporazum sa NDH 23. maja 1942. U izveštaju Draži Mihailoviću od 11. jula 1942. godine, "Lazo" kao motiv sklapanja sporazuma navodi jačanje partizana u istočnoj Bosni, što je četnike u ostatku Bosne dovelo u težak položaj:

> Istina je da su četnici na Ozrenu i Trebavi napravili sporazum sa Hrvatima na pitanju zajedničke borbe protiv komunista. Razlog, što su se svojim teškim položajem bojali uništenja posle slabe situacije u Istočnoj Bosni. Borci su protiv sporazuma i Botić ide tamo. [...] U srezu Rogatičkom, preko 100 četnika sa Hrvatima održavaju red.
> 
> – Depeša Lazara Tešanovića Draži Mihailoviću od 11. VII. 1942. god.

Saradnja sa nacistima
---------------------

*Glavni članak: Saradnja četnika sa snagama Osovine u Drugom svetskom ratu*
Takođe je sarađivao je sa Nemcima u borbi protiv partizana:

> Tešanović javlja o borbama sa 14. kozaračkom brigadom i drugim partizanskim jedinicama zapadno od Banja Luke. Četnici mole za pomoć, jer bez nje neće moći zadržati položaje. Naročito se traži municija, jer trenutno „nemaju ni metka".
> 
> – Nemački izveštaj od 30. decembra 1943.

Ratni zločini
-------------

*Glavni članak: Zločini četnika u Drugom svetskom ratu*
Na posleratnom suđenju četničkom vođi Mihailoviću u Beogradu, pominju se i ratni zločini Lazara Tešanovića:

> Aprila 1942. godine četnici Lazara Tešanovića i Radе Radića (koji su se tada bili stavili pod komandu Mihailovićevog kapetana Račića) ubili su 70 ranjenih partizana.
> 
> – Presuda Dragoljubu Mihailoviću i ostalima

Ovom prilikom, između ostalih, ubijen je proslavljeni partizanski komandant sa Kozare Mladen Stojanović.

Izvori
------

1. ↑  NARA, T314, Roll 566, frames no. 000359-361: Prijevod sporazuma postignutog na sastanku komandanata četničkih odreda „Obilić" i „Mrkonjić" sa predstavnicima vlasti NDH u Banja Luci na dan 23. maja 1942.
2. ↑  Izvod iz knjige primljenih telegrama Štaba Draže Mihailovića od 29. juna do 18. jula 1942. godine
3. ↑  NARA, T314, Roll 563, frame no. 001130: Poruka četničke grupe Tešanović (30. decembar 1943.).
4. ↑  Miodrag Zečević: DOKUMENTA SA SUĐENjA DRAŽI MIHAILOVIĆU, Beograd 2001: Presuda Dragoljubu Mihailoviću i ostalima
Ujedinjenje Italije
**Rimsko pitanje** (talijanski: *La Questione romana*) naziv je za politički spor između Talijanske vlade i papa između 1861. do 1929. godine. Rimsko pitanje pojavilo se proglašenjem Rima glavnim gradom Italije 27. ožujka 1861. godine, a konačno je riješeno potpisivanjem Lateranskih ugovora. Od zauzimanja Rima 20. rujna 1870. pa do konačnog rješenja, pape su sebe smatrali "zatočenicima Vatikana" (prema riječima pape Pija IX.).

Pozadina
--------

Godine 1861. prvi talijanski nacionalni parlament u Torinu proglasio je Kraljevinu Italiju, za kralja proglasio Viktora Emanuela II. a Rim glavnim gradom. Međutim, papu je štitila francuska vojska, koju je tamo postavio Napoleon III. sa svrhom zaštite pape Pija IX.

Godine 1870. izbio je Francusko-pruski rat, zbog čega su Francuzi povukli svoje snage iz Rima. Pruskom pobjedom nad Francuskom, Italija je dobila mogućnost zauzimanja Papinske države, koja je bila pod francuskom zaštitom. Nakon kraćeg oružanog sukoba 20. rujna papa je predao Rim. Predajom je utvrđeno da se cijeli papinski teritorij mora predati Italiji, ali je neoglašeno da talijanska vojska ne smije okupirati Leonov grad.

Garantni zakon
--------------

Talijanski parlament donio je 13. svibnja 1871. godine Garantni zakon koji se papi priznaje u posjed Vatikan, Lateransku palaču i Castel Gandolfo te odobrava godišnja apanaža od nešto više od 3 milijuna lira. Papa je odbacio sva prava koja su mu tim zakonom dodjeljena, jer bi to značilo priznanje gubitka teritorija te nadzor nad Rimom.

Lateranski sporazumi
--------------------

Rimsko pitanje konačno je rješeno Lateranskim sporazumima, koje ju 11. veljače 1929. u ime kralja Viktora Emanuela III. potpisao predsjednik Vlade Benito Mussolini, a u ime pape Pia XI. državni tajnik kardinal Pietro Gasparri.

Izvori
------

* Carlo Lottieri, "Vatican City as a Free Society", University of Siena and Istituto Bruno Leoni  Arhivirano 2012-09-03 na Wayback Machine-u
* Jacques Mercier, "Povijest Vatikana", Barbat, Zagreb, 2001.
**Mrežna** ili **internetska enciklopedija** jest zbirka javno dostupnog znanja iz raznih područja, dostupna pomoću internet preglednika. 

Među laicima česte su zabune između nejednakih pojmova enciklopedije i leksikona. U štampanim izdanjima iz leksikografije, leksikon čini pregledna zbirka naslova i kraćih izvoda o raznim pojmovima, dok prave enciklopedije uglavnom obuhvataju opširnije tematske izvode pojmova s podnaslovima, zaglavljima i pripadnom literaturom. Osim digitalizovane *Encyclopædia Britannica*, većina ostalih enciklopedija na internetu su započele kao jednostavni internetski leksikoni koji su zatim prerasli u prave razrađene enciklopedije.

Na internetu je postojalo do pedeset raznih opitnih leksikona i enciklopedija, od kojih su mnogi dosad odumrli i nestali. Među njima su najvažnije stručno uređivana englesko-jezična *Encyclopædia Britannica* i najveća višejezična slobodna internetska enciklopedija Wikipedia.

Po koncepciji razrade, te dostupnosti i uticaju korisnika, razlikuju se tri glavna tipa internetskih enciklopedija: otvoreni tipovi (wiki), poluotvoreni elitni tip i zatvoreni komercijalni tip.

Vidi još
--------

* Lista internetskih enciklopedija

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **tehnologiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Uncyclopedia** [ʌnˌsaɪkləˈpiːdiə] (engl. *un-*: ne- + *[en]cyclopedia*: [en]ciklopedija), satirički vebsajt koji parodira Vikipediju. Ovaj sajt prednjači sa duhovitim i satiričnim člancima. Sajt je otvoren 5. januara 2005. godine, a stvorio ga je Džon Hogan, takođe poznat pod nadimkom „Kronario". Logo Ansajklopidije je izdubljen krompir pod nazivom Sofija (mudrost), što je zapravo izmenjen logo Vikipedije. 

Inicijalno pokrenut 2005. kao viki na engleskom jeziku, projekt trenutno obaseže više od 75 jezika. Bosansko, hrvatsko i srpsko izdanje poznata su još pod naslovom *Neciklopedija*.

Istorija
--------

Od svog početka Ansajklopidija je polako porasla u originalnog vebhosta. U maju 2005, Anđela Bizli, podpredsednik Wikia, Inc. obajvila je da će Neciklopedija biti deo projekta Wikia, da sajt ima licencu i da će ostati u nepromenjenom obliku. Hogan je premestio uncyclopedia.org na domen Wikia, Inc. 10. jula, 2005. godine.

Sadržaj Ansajklopidije
----------------------

Na glavnoj stranici Ansajklopidije se pojavilo mnogo ljudi, ili po svojim izjavama ili aluzijama na njih. Neki od ovih ljudi imaju gotovo kultni status i aluzija na njih je skoro na svakoj stranici. Jedan od ljudi na čiji se račun najviše šalilo je Oskar Vajld.

Neki od članaka je u potpunosti izmišljeno ili parodično. Ansajklopidija takođe voli da ismeva Vikipediju pod izgovorom da je Vikipedija za ljude bez smisla za humor ili u nekim slučajevima da je Vikipedija parodija na Ansajklopidiju.

Vanjske veze
------------

***Uncyclopedia*** na Wikimedijinoj ostavi

* Uncyclopedia ((en))
* Uncyclopedia, službeni website ((en))
* Sajt na srpskom jeziku
* Sajt na hrvatskom jeziku
* Sajt na bosanskom jeziku
Udio upotrebe mrežnih preglednika prema StatCounteru
**Mrežni** ili **internetski preglednik**, poznat i kao **veb-pregledač** i **veb-brauzer** (engl. ), jest softverska aplikacija za dohvaćanje, predstavljanje i pregledavanje informacijskih resursa na World Wide Webu. *Informacijski resurs* identificira se s pomoću uniformnog resursnog identifikatora (URI/URL), a može biti web stranica, slika, video ili drugi komad sadržaja. Hiperlinkovi prisutni u resursima omogućavaju korisnicima da preglednicima lako navigiraju do vezanih resursa.

Iako su preglednici primarno namijenjeni za upotrebu World Wide Weba, mogu se također upotrijebiti da se pristupi informacijama koje na privatnim mrežama pružaju web serveri ili datotekama u datotečnim sistemima.

Najpopularniji mrežni preglednici jesu: Google Chrome, Mozilla Firefox, Microsoft Edge, Safari i Opera.

Vidi još
--------

* geobrowsing
* internetski OS
* lista web browsera
* mobilni browser
* kronologija web browsera
* web browser engine
* bezglavi browser

Eksterni linkovi
----------------

***Veb-preglednik*** na Wikimedijinoj ostavi

* Architecture of the World Wide Web, Volume One
* WorldWideWeb: Proposal for a HyperText Project
* How Browsers Work: Behind the scenes of modern web browsers
**Internet Movie Firearms Database** (*Internetska filmska baza podataka vatrenog oružja*), skraćeno **IMFDb**, internetska je baza podataka vatrenog oružja koja su korištena ili prikazana u filmovima, TV serijama, video igrama i animeima. To je wiki koja koristi MediaWiki softver, ima sličnu funkciju kao i (nepovezanim/neučlanjenim) IMDb-om koji se bavi industrijom zabave. IMFDb također sadrži članke o glumcima, pa čak i o nekim popularnim likovima, poput Jamesa Bonda, s popisom pojedinih oružja koje je koristio u filmovima. Integriran u web stranicu, IMFDb je uslužni poslužitelj slika, sličan Zajedničkom poslužitelju (*Wikimedia Commons*), ali samo s urednim kvalitetnim slikama visoke rezolucije oružja, logotipa proizvođača i snimki ekrana.

Povijest
--------

Korisnik "Bunni" je pokrenuo stranicu u svibnju, 2007. IMFDb je izvorno napravljen kako bi se olakšalo prepoznavanje vatrenih oružja u Hollywoodskim filmovima. Prvih nekoliko mjeseci nakon svog osnutka, na popisu je navedeno desetak filmova, uključujući *Matrix*, *Vod smrti* i *Pakleni šund*. Kako je stranica rasla, tako je i njezin sadržaj. U lipnju, 2007. stranica je započela raditi i s televizijskim serijama. Stranica se od tada proširila s člancima o video igrama i japanskim animeima. 

Danas, stranica ima više od 2600 filmova, skoro 500 TV serija, preko 450 video igara i blizu 200 serija animea.

IMFDb je korišten kao referentni izvor vlasnika nekoliko strjeljana u Las Vegasu, Nevadi. Nakon što su mušterije pitale za unajmljivanje određenih vrsta oružja korištenih u filmovima i video igrama, vlasnici strjeljane koristili su IMFDb da bi istražili zahtjevana oružja.

Vanjske veze
------------

* IMFDb official website
**Mrežni protokol** je specifikacija za standardizovane pakete podataka koji omogućavaju deljenje informacija među mrežama. Protokol prestavlja skup pravila i konvencija za slanje informacija preko mreže. Protokoli se mogu selektivno dodavata i uklanjati na svim mrežnim interfejsima na serveru. Paketi informacija kreću se uz stek protokola, niz njega, kao i kroz medijume za prenos.

Definicija mrežnog protokola
----------------------------

Protokol definiše format i redosled poruka koje se razmenjuju između dva ili više komunikacionih entiteta, kao i akcije koje se preduzimaju prilikom predaje ili prijema poruke ili nekog drugog događaja.
Svakom aktivnošću na Internetu koja podrazumeva komunikaciju dva ili više udaljenih entiteta upravlja protokol. Na primer: protokoli u ruterima određuju putanju paketa od njegovog izvora do odredišta, protokol za kontrolu zagušenja saobraćaja u krajnjim sistemima kontroliše brzinu prenosa paketa između pošiljaoca i primaoca itd. Ovladavanje oblašću umrežavanja računara praktično bi se moglo poistovetiti sa razumevanjem svh aspekata mrežnih protokola.
TCP/IP (Transmission Control Protocol/Internet Protocol) je jedan od protokola koje podržava windows operativni sistem, i na koji se oslanja kod prijavljaivanja, kod usluga vezanih za datoteke i štampanje, preslikavanje informacija među kontrolerima domena i kod drugih uobičajnih funkcija.
ATM (Asynchronuous Transer Mode) - asihroni režim prenosa.
IPX/SPX (Internetwork Packet Exchange/Sequenced Packet Exchange) - međumrežna razmjena paketa/sekvencionalna razmjena paketa.
NetBEUI (NetBIOS Enhanced User Interface) - poboljšani NetBios korisnički interfejs.
AppleTalk
DLC (Data Link Control) - kontrola veze za prenos podataka.
IrDA (Infrared Data Association) - udruženje proizvođača opreme za infracrveni prenos podataka.
SNA (Systems Network Architecture) - sistemska mrežna arhitektura.

Internet protokol stek
----------------------

* Aplikativni sloj: podržava mrežne aplikacije

FTP, SMTP, STTP

* Transportni sloj: prenos podataka od hosta do hosta

TCP, UDP

* Mrežni sloj - mreža: rutira datagrame od izvora do odredišta

IP protokol

* Sloj linka: prenos podataka između susednih elemenata mreže

PPP, Ethernet
Fizički sloj: prenos bita preko medija

Vidi još
--------

* Internet
* OSI model
* Spisak mrežnih protokola

Izvori
------

Umrežavanje računara od vrha ka dnu sa Internetom u fokusu, J.F. Kurose, Keith W. Ross, RAF-CET, 2005
**Ivo Senjanin** (? - Karlovac, 20. srpnja 1612.) bio je narodni junak. Kao uskok i hajduk proslavio se brojnim vojnim podvizima protiv Osmanlija. Zbog manjeg broja povijesnih izvora, puno onoga što je poznato o njemu danas se uglavnom pripisuje legendama, a pojedinosti njegova života i određena postignuća i srednjovjekovnom romantizmu.

Životopis
---------

Ivo Senjanin, rođen kao *Ivan Vlatković*, 16. stoljeća zapovjednik skupine hajduka, s kojom se borio protiv Osmanlija između ostalog u Albaniji, Bosni,Hercegovini i Hrvatskoj. Dana 7. travnja 1596. sudjelovao je u oslobađanju Klisa od Osmanlija.
Otac mu je bio imena Novak, pa otuda zapisi Novaković ili Novaković-Vlatković. Majka mu je bila od Domazetovića. Ivan je imao dva brata, također uskoka, starijeg Jurja i mlađeg Mihu.
Spomenuto je i da imao sina (ne spominje mu se ime) i kćer Matiju

Sudjelovao je 1571. u Bitci kod Lepanta, bitkama u Cipru, Egiptu, Peloponezu, u Bitci kod Siska i u bitkama kod Petrinje. Kasnije je postao uskok.

Sudjelovao je u tzv. Dugom ratu (1593. − 1606.) između Habsburgovaca i Osmanlija, iz kojeg je izišao kao nadvojvoda

1602.-1608. Ivo Senjanin-Vlatković neosporni je gospodar jadranskih voda vraćajući Mlečanima milo za drago. 
Latinski ga izvori nazivaju »Uscocchorum dux« (vojvoda uskoka), njemački »Hauptman Khermbatom«

Zbog promjena političkih odnosa između Mlečana i Osmanlija, Venecijanci su tražili Senjaninovu glavu. Nakon što je u studenom 1606. sklopljen mir između Habsburške Monarhije i Osmanskog Carstva postalo je zabranjeno provaljivati na turska područja. Zbog stradanja osmanskih podanika u sukobu s Turcima, protiv Ive Senjanina je kao prilog sređivanju državnih odnosa Habsburške Monarhije, Mletačke Republike i Osmanskog Carstva provedena istraga. Nakon što je istragom utvrđeno da je oduzeo nešto opskrbe (žito) senjskom upravitelju, okrivljeni Ivo Senjanin osuđen je na smrt.

Pogubljen je mačem 20. srpnja 1612. u Karlovcu. Pomilovan je poslije pogubljenja.

Legende
-------

Do danas su sačuvane brojne narodne pjesme u čast Ive Senjanina i njegovog hajdučkog i uskočkog junaštva.

Povezano
--------

* hajduci
* uskoci

Izvori
------

1. ↑  Koljević, Svetozar, *The Epic in the Making*. Clarendon Press, 1980.
2. ↑  Kozličić, Mithad. *Hrvatsko brodovlje*. Književni krug, 1993.
3. ↑  Anđelko Mijatović - *Senjski uskoci u narodnoj pjesmi i povijesti* (str.84)
4. 1 2  Anđelko Mijatović, *Neki poznatiji Senjani uznici* (str.264)
5. ↑  Josip Horvat - *IVO SENJANIN USCOCCHORUM DUX*. (str.128)
6. ↑  Izlaganje Mate Kovačevića, Hakave
7. ↑  „Marko Dragić, *Poetika i povijest hrvatske usmene književnost*". Arhivirano iz originala na datum 2012-05-26. Pristupljeno 2014-07-26.
8. ↑  The Death of Ivo of Senj

Vanjske poveznice
-----------------

* Marko Perojević: Petar Kružić, kapetan i knez grada Klisa
***Lipanjska gibanja*** su jugoslovenski kratki crno-beli dokumentarni film snimljen 1969. godine u režiji Želimira Žilnika. Njegovo snimanje je bilo potaknuto burnim zbivanjima prethodne godine u svetu, ali i Žilnikovim nezadovoljstvom stanjem u tadašnjoj Jugoslaviji, koje se moglo videti i u njegovom ranijem ostvarenju *Nezaposleni ljudi*, te koje je na kraju dovelo i do burnih događaja na Beogradskom univerzitetu kojima se film i bavi. U filmu se, kao tada anominmni studenti, pojavljuju neke od ličnosti koje će kasnije postati istaknute ličnosti srpske politike na kraju 20. i početku 21. veka. Isti su događaji Žilnika potakli da snimi i svoj igrani debi *Rani radovi* koji će postati najuspešnije ostvarenje njegove karijere.

Radnja
------

Film se bavi Studentskim demonstracijama u junu 1968. u Jugoslaviji. Prvi dio filma sadrži svjedočenja učesnika demonstracija, studenata koji govore o tome kako ih je tukla milicija. Ostatak film prikazije same demonstracije na kojima studenti govore o slobodi štampe i cenzuri, dok završnicu čini nastup glumca Steve Žigona, koji pred studentima izvodi dio komada Georga Bihnera „Dantonova smrt", u kome nastupa kao Robespjer sa njegovim govorom na suđenju Dantonu. Žigonov nastup predstavlja kulminiciju prikaza studentskih demonstracija tokom koga svi studenti skandiraju.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Stevo Žigon |  |
| Dragoljub Mićunović |  |
| Dragoljub Vojnov |  |

Vidi još
--------

* *Kako sam sistematski uništen od idiota*
* *Poezija i revolucija - studentski štrajk 1971*

Spoljašnje veze
---------------

* *Lipanjska gibanja* na sajtu IMDb
*Za ostale upotrebe, v. Parada (razvrstavanje).*

**Parada** je jugoslovenski dokumentarni film iz 1962. godine. Režirao ga je Dušan Makavejev, koji je napisao i scenario. Pripada ostvarenjima crnog talasa. Film je bio cenzurisan zbog scene u kojoj je prikazan Josip Broz kome dok izlazi iz svoje limuzine prilazi gatara i nudi da mu za 1 dinar predvidi budućnost. Nakon što su iz filma izbačena dva kadra, odobren je za javno prikazivanje.

Radnja
------

Film prikazuje scene priprema za Prvomajsku paradu ispred Skupštine FNRJ u Beogradu 1962. Za razliku od dotadašnjih radova, ovaj dokumentarac se bavi kadrovima iz pozadine. Umjesto same parade, prikazani su obični ljudi koji leže, seljaci koji nose ovce, vuku svinje, donose rakiju, zatim posmatrači kako se penju na krovove, donose stolice, radnici koji čiste vozila, vojnici koji vježbaju i drugo.

Izvori
------

1. ↑  „The Return of the Red Bourgeoisie − An Interview with Nada Prlja" (en). Mute. 23. 9. 2009.. Pristupljeno 4. 3. 2012.
2. ↑  *Zabranjeni bez zabrane*, Milan Nikodijević i Dinko Tucaković, Art & Popcorn (2007)

Spoljašnje veze
---------------

* FIPRESCI: Dusan Makavejev's Short Films Retrospective by Sasa Radojevic Arhivirano 2004-09-16 na Wayback Machine-u ()
* *Parada* na sajtu IMDb
*Za ostale upotrebe, v. Vrbanja (razvrstavanje).*

Vrbanja u Čelincu zimi
Vrbanja kod "Incelovog mosta" u Banjaluci
**Vrbanja** je rijeka u zapadnom dijelu srednje Bosne; uz Ugar, najveća je desna pritoka Vrbasa. Njen sliv obuhvata površinu od oko 703,5 km² i ima značajan hidropotencijal. Njena dužina se različito interpretira: od 84 km do 94,5 km.

Izvire na planini Vlašić, uzvodno od sela Pilipovina (na visini od 1530 metara), u rejonu Prelivode – razvođu sa rijekama Ugar, Ilomska i Bila. To razvođe je u radijusu (samo) oko 2,5 km; na prijevoju je između Vlašića (vrh 1943 m n/v) i Meokrnja (vrh 1425 m n/v). Tu se razdvajaju slivovi Vrbanje, Ugra i Lašve (tj. Vrbasa, na jugozapadu) i Usore (tj. Bosne, na sjeveroistoku).

Vrbanja protiče kroz Kruševo Brdo, Šiprage, Vrbanjce, Kotor-Varoš, Zabrđe, Čelinac i naselje Vrbanja pri ušću u Banjaluci. Ulijeva se u Vrbas, uz prigradsko naselje Česma kod Banja Luke, na visini koja je za 1356 metara niža od izvora. Prima mnoge pritoke sa planina Vlašić, Čemernica, Borja i Uzlomac.

S desne strane u Vrbanju se ulijevaju Bobovica/ Kruševica, Lopača, Trnovac, Crkvenica, Stopanski, Ulički, Maljavska rijeka, Kruševica, Jezerka, Bosanka, Jelovac, Smrdelj, Uzlomački potok, Svinjara, Crna rijeka i Jošavka, a s lijeve: Čudnić, Kovačevića potok, Crepovski potok, Tuleški potok, Ćorkovac, Demićka, Sadika, Grabovička rijeka, Duboka, Vigošća, Cvrcka, Dubokovac, Jakotina, Marića potok, Bijeli potok i Tovladićki potok.

Austrijske vlasti su svojevremeno u slivu Vrbanje izgradile širu mrežu uskotračnih pruga. Primarna namjena pruga je bila da, uz posredovanje Zemaljske vlade u BiH, intenzivira eksploataciju šumskog blaga i ostalih prirodnih resursa. Pruga je dolazila iz Kotor-Varoša, a na području Šipraga se račvala u nekoliko pravaca. Uzvodno je vodila preko Bovovica do "Čekrka", a zatim – nakon transporta lokomotive, pomoću "čekrka" (u klancu između Šepirica i Jasena) – do Riječica (1300 m n/v).

Dolinom Vrbanje danas vodi regionalna cesta Banja Luka – Kotor-Varoš – Maslovare za Teslić i Doboj, sa priključkom za Šiprage i Kruševo Brdo. Od Banja Luke do Čelinca je i dio željezničke pruge Banja Luka – Doboj – Sarajevo – Mostar – Ploče.

Literatura
----------

1. ↑  Bertić I. Ur. (1987): Veliki geografski atlas Jugoslavije. SNL, Zagreb.
2. ↑  Mučibabić B. Ur. (1998: Geografski atlas Bosne i Hercegovine. Geodetski zavod BiH, Sarajevo.
3. ↑  Bihalji-Merin O. et al. Ur. (1968): Mala enciklopedija Prosveta - Opšta enciklopedija, drugo izdanje (A-LJ), Prosveta, Beograd.
4. ↑  Spahić M. et al. (2000): Bosna i Hercegovina (1:250.000). Izdavačko preduzeće „Sejtarija", Sarajevo.
5. ↑  Vojnogeografski institut, Izd. (1955): Travnik (List karte 1:100.000, Izohipse na 20 m). Vojnogeografski institut, Beograd.