recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Zabijanje** u ratovanju, odnosno vojnoj terminologiji označavu taktiku, odnosno čin kojim se nekim vozilom ili za to svrhu predviđenim ili improviziranim predmetom udara u neprijateljski objekt kako bi ga se vlastitom kinetičkom energijom oštetilo, onesposobilo ili uništilo. Ta se tehnika primjenjuje ili se primjenjivala na kopnu, na moru i u zraku.

Na kopnu
--------

*Glavni članak: Vojni ovan*
Drevno ratovanje bilježi brojne primjere kada su se tvrđave ili utvrđena naselja pod opsadom nastojala osvojiti tako da se posebnim uređajem - poznatim kao vojni ovan - udaralo u zidove ili kapije, u svrhu njihovog razvaljivanja ili rušenja. Tu tehniku danas koriste specijalne policijske jedinice za razvaljivanje vrata u svrhu hvatanja kriminalaca ili hitnim slučajevima. Također je koriste i kriminalci u svrhu pljačke - i to najčešće zabijanjem automobila u izlog ili vrata prodavaonice koju namjeravaju opljačkati.

Na moru
-------

*Glavni članak: Kljunov udar*

U zraku
-------

*Glavni članak: Taran*
***Pod starim krovovima*** je zbirka novela hrvatskog književnika Ksavera Šandora Gjalskog, objavljena 1886. godine. Sastoji se od trinaest priča, kojima okvir daje prolog u kome je opisan istinit događaj u Zagrebu 1870-ih, kada su se na zasjedanju tadašnjeg Sabora pojavila trojica zastupnika, starih plemića, koji su izazvali sveopću porugu time što su bili odjeveni u tradicionalnu narodnu nošnju umjesto moderne mode. Pripovjedač je jedan od zastupnika koji svojim mlađim kolegama nastoji objasniti njihov postupak, odnosno opisati svijet u kome su ti starci odrasli i živjeli, te kako su se njemu nastojali prilagoditi nakon ukidanja feudalizma i drugih privilegija 1848. godine. *Pod starim krovovima* se smatra najpoznatijim djelom Ksavera Šandora Gjalskog, a često se navodi i kao najvažnije odraz tadašnjeg realističkog pokreta u evropskoj književnosti na hrvatsku.

Novele
------

* *llustrissimus Battorych*
* *Diljem Brezovice*
* *Roman portreta*
* *Na Badnjak*
* *Na groblju*
* *Plemenitaši i plemići*
* *Na Januševo*
* *Mlin kod ceste*
* *Idila Starog ljeta*
* *Starci*
* *Perillustris ac generosus Cintek*
* *Beg sa Sutle*

Vanjske veze
------------

* Profil na sjedi5.com
„Berengar II" preusmjerava ovdje. Za markgrofa Neustrije, v. Berengar II od Neustrije.

**Berengar od Ivreje** (cca. 900 - 4. august 966), ponekad navođen i kao **Berengar II od Italije**, bio je markgrof Ivreje koji je od 950. do 961. uspješno uzurpirao titulu kralja Italije. Poticao je iz franačke plemićke porodice Anskarida.

Bio je sin markgrofa Adalberta I od Ivreje i njegove supruge Gisela od Furlanije, kćeri kralja Berengara I iz dinastije Unruochinga. Po ženskoj liniji je bio potomak franačkoj cara Luja Pobožnog.

Na mjestu markgrofa je svog oca naslijedio 923. poslije njegove smrti. Oženio se za Willu, kćer bosonidskog markgrofa Bosoa od Toskane, odnosno nećaku kralja Huga od Italije. Kroničar Liutprand Kremonski upravo njoj pripisuje brojne zločine na Berengarovom dvoru.

Godine 940. je Berengar uz podršku italijanskih plemića digao ustanak protiv svog ujaka. On ispočetka nije uspio, ali je Berengar, dobivši pravovremeno upozorenje od strane Hugovog sina Lotara II izbjegao odmazdu Hugovih trupa i pobjegao u Njemačku kod kralja Otona I. Oton se ispočetka nije htio petljati u sukob na jugu, te je Berengar iz Njemačke 945. sa najamnicima napao Italiju, svrgnuo Huga i na prijestolje nominalno doveo Lotara.

Lotar je pet godina kasnije umro, a dio historičara tvrdi da ga je otrovao Berengar, koji se proglasio kraljem. Nastojeći legitimirati svoju vlast, nastojao je Lotarovu udovicu Adelaide prisilno udati za svog sina Adalberta. Kada je Adelaide to odbila, Berengar ju je dao zatočiti u zamak Garda, gdje ju je Willa stalno zlostavljala. Adelaide je, međutim, odatle uspjela pobjeći uz pomoć Adalberta Attoa od Canosse te zatražiti pomoć od Otona. Njemački kralj je 951. pokrenuo invaziju na Italiju i prisilio Berengara da se skloni u San Marino. U međuvremenu se Oton oženio za Adelaide, primio zakletve vjernosti italijanskog plemstva i sebe proglasio "kraljem Lombardije".

To je, na kraju priznao i sam Berengar, kome je Oton zauzvrat prihvatio titulu kralja Italije, ali ga prisilio da ga prizna kao sizerena. Godine 952. je Berengar u tom svojstvu došao na carsku skupštinu u Augsburgu kako bi se poklonio Otonu. Tada je pristao da Oton preuzme Furlansku, a Otonov brat, bavarski vojvoda Heinrich I Veronsku marku.

Međutim, već 953. je Berengar digao ustanak i opsjeo Veronu. Otonu je nastavio prkositi, a 960. je čak napao papska područja pod Ivanom XII. Papa je pozvao Otona u pomoć i on je razbio Berengarovu vojsku, te ga u decembru 961. nakon osvajanja Pavije, proglasio svrgnutim. Godine 963. je Ivanov pokušaj da iza Otonovih leđa pregovara s Berengarovim sinom Adalbertom doveo do Otonovog marša na Rim u kome je papa svrgnut i imenovan novi papa Lav VIII. Berengar je zarobljen i odveden u Bamberg gdje je umro. Njegova supruga je ostatak života provela u samostanu.

Izvori
------



| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Lotar II** | **kralj Italije**950–963 | Slijedi:**Oton I** |

Vanjske veze
------------

* Medieval Lands Project on Berengar II, the Margrave of Ivrea
**Remington Model 1858** bio je revolver (ponekad zvan "kapislar") koji je ispaljivao zrna kalibra .36- ili .44 in s naknadano umetnutom kapislom. Uveden je u naouržanje Vojske SAD u američkom građanskom ratu godine 1862. Vojnici i oficiri su ga preferirali u odnosu na standardni Colt Army Model 1860, prije svega zbog bolje pouzdanosti i mogućnosti da se - uz pomoć rezervnog cilindra - brže puni. Godine 1868. je uvedena konverzija za metke s metalnom čahurom.

Modeli ovog revolvera su se pojavili u znamenitim scenama vestern i historijskih filmova kao što su *Pale Rider*, *Gone with the Wind* i*The Good, the Bad and the Ugly*, odnosno ranim epizodama TV-serije *Bonanza*. 

Jedna od poznatih ličnosti koja je koristila ovaj revolver bio je William F. "Buffalo Bill" Cody. Cody nikada nije dao preurediti revolver da koristi metke s metalnom čahurom. Umjesto toga je dao napraviti držač od bjelokosti s izrezbarenim riječima "Nikada me nije iznevjerio".

Eksterni linkovi
----------------

* Yahoo Group "The Percussion Revolver"
|  |
| --- |
|  |
| ***Sarkofag Junija Basa*** |
| **Nepoznat**, 359. |
| mramor, 1,2 x 2,4 m |
| Kapitolski muzeji sv. Petra, Rim |
|  |

Detalj s prikazom *Abrahamove žrtve*.
**Sarkofag Junija Basa** je remek-djelo kasnoantičke rimske tehnike i inventivnosti. U njemu je sahranjen rimski prefekt *Junije Baso* koji je primio kršćanstvo malo prije svoje smrti 359. godine.

Reljefi
-------

Na sarkofagu se miješaju elementi klasične rimske i ranokršćanske umjetnosti. Klasični elementi su okviri kojima je raščlanjena površina – stupovi povezani arhitravom, lučno ili zabatom. Također, iako je kršćanska ikonografija već bila razvijena, prikaz Krista kao golobradog mladića vezuje se za antički prikaz Hermesa. Likovi su prikazani plastično, gotovo kao puni volumeni, ali bez insistiranja na točnosti proporcija i bez detalja. 

Novi kršćanski elementi su skučenost prikaza, te nove teme iz starog i novog zavjeta prikazane reduktivnom metodom (sa samo dva ili tri lika). Reljefi su podijeljeni na dvije razine, od kojih je donja podijeljena na 5 dijelova nadsvođene lukovima, dok su na gornjoj dijelovi zatvoreni arhitravom. *Kristov dolazak u Jeruzalem* je zrcalno postavljen u odnosu na dolazak careva. Tri su središnja prizora u gornjem nizu statična i svečana, što je u suprotnosti s narativnom živahnošću ostalih prizora. U sredini, Kristovu vrhovnu vlast podržava personifikacija Neba, Caelus, u sceni Traditio Legis. *Petrovo uhićenje* (na lijevoj strani) smješteno je u istom odnosu prema cjelini kao i *Isusovo* (na desnoj strani), što je uvjetovano činjenicom da je Bazilika sv. Petra odabrana kao mjesto gdje će ovaj spomenik biti postavljen. U gornjem je lijevom kutu motiv *Abrahamove žrtve* s Božjom rukom koja zadržava Abrahamovu u trenutku kad se sprema žrtvovati vlastitog sina: smjer se ove kretnje nastavlja u dijagonali koja ide preko cijele isklesane površine, a završava se *Pavlovim uhićenjem*, pri čemu je apostolov lik okrenut prema vanjskom rubu, naš kao i Abrahamov. Dva kraja druge dijagonale vode, međutim, do dvaju sjedećih likova, okrenutih prema unutra – Pilata (gore) i Joba (dolje). S jedne strane Kristova ulaska u Jeruzalem prikazan je *Istočni grijeh*, a s druge *Danijel u lavljoj jami*.

Povezano
--------

* Umjetnost starog Rima
* Sarkofag
* Ranokršćanska umjetnost

***Sarkofag Junija Basa*** na Wikimedijinoj ostavi
**William Levada** (Long Beach, 15. 6. 1936), američki kardinal i prefekt Kongregacije za nauk vjere od 2005. do 2012. kada nasljeđuje Josepha Ratzingera.

Biografija
----------

William Joseph Levada rodio se 15. 6. 1936. u Long Beachu u saveznoj državi Kaliforniji. Portugalskog je porijekla. Osnovnu školu je završio u istom gradu, a srednju školu i fakultet završava u nadbiskupiji u Los Angelesu. Za svećenika ga je zaredio biskup Martin John O’Connor 20. 12. 1961. godine.

Godine 1983. papa Ivan Pavao II. ga je imenovao biskupom, a nakon što je Joseph Ratzinger postao papom imenovan je prefektom Kongregacije za nauk vjere, a tu dužnost je obavljao do 2012. godine, kada je tu dužnost preuzeo kardinal Gerhard Ludwig Müller.

Izvori
------

1. ↑  „Distinguished Americans & Canadians of Portuguese Descent". Arhivirano iz originala na datum 2008-04-01. Pristupljeno 30. 10. 2015.

***William Levada*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **prefekt Kongregacije za nauk vjere** | Nasljednik: |
| **Joseph Ratzinger** | **Gerhard Ludwig Müller** |
**Pontinski otoci** (talijanski: *Isole Ponziane* ili *Isole Pontine*) je mali arhipelag u Tirenskom moru 
na zapadu Centralne Italije, koji se sastoji od šest vulkanskih otoka i brojnih hridi.

Geografija
----------

Pontinski otoci leže u Latinskoj provinciji u Laziju, udaljeni od 28 do 45 km od obala Apeninskog poluotoka. U arhipelagu je najveći otok Ponza, po kojem se zove cijeli arhipelag, koji se dijeli u dvije grupe: veću sjeverozapadnu u kojoj su otoci Ponza, Palmarola, Zannone i Gavi, te manju jugoistočnu u kojoj su samo dva otoka, Ventotene i Santo Stefano. Udaljenost između te dvije grupe iznosi oko 39 km, a na sredini leži hrid Scoglio della Botte.

Palmarola je od Ponze udaljena oko 7,3 km i 6 km od Zannonea, dok nenaseljeni Gavi leži u produžetku Ponze. S druge strane, Santo Stefano je udaljen od Ventotenea oko 1,6 km. Ukupna površina svih otoka arhipelaga iznosi 10,8 km², od toga sama Ponza (zajedno sa Gavijem) ima 7,3 km², Ventotene 1,3 km² i Palmarola 1 km². Svi Pontinski otoci (zajedno sa svojim podmorskim bazama) su ostatci davno ugaslih vulkana.

Stanovništvo
------------

U cijelom arhipelagu živi 4052 stanovnika, od toga u sjeverozapadnoj skupini koja administrativno podpada pod 
općinu Ponza živi 3311 stanovnika, a u jugoistočnoj skupini koja administrativno podpada pod općinu Ventotene 741 stanovnika.

Ekonomija i transport
---------------------

Svi otoci osim Zannonea (uglavnom obrastao makijom) su intenzivno obrađeni. Najviše se uzgaja vinova loza i povrće, a ima dosta samoniklih smokava. Pontinski otoci povezani su s kopnom brodske linije iz Napulja i Gaete.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Pontine, Isole*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 12. 4. 2016.
2. 1 2  „Ponza" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 4. 2016.
3. 1 2  „Ventotene" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 4. 2016.

Vanjske veze
------------

***Pontinski otoci*** na Wikimedijinoj ostavi

* PONZIANE, Isole na portalu Treccani (`it`)

| * p
* r
* u
Pontinski otoci |
| --- |
| 
* Ponza
* Palmarola
* Zannone
* Gavi
* Ventotene
* Santo Stefano

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 1685145424711086830473
* NKC: ge679859

 |
Lokacija Rajnlanda, definisanog po Versajskom sporazumu.
**Remilitarizacija Rajnlanda** je pocela 7. marta 1936, kad su nemacke vojne jedinice usle na rajnlandm, suprotstavljajuci se Versajskom sporazumu.

  

Posle Prvog svetskog rata, Rajnland je bio pod okupacijom Trojne Antante. 1919. godine u Versajskom sporazumu, nemačkoj vojsci je zabranjeno da pristupi teritoriji zapadno od rajne i 50 kilometara istočno od nje. 1929. godine nemački ministar Gustav Stresemann je napravio sporazum sa saveznicima da njihove vojne snage napuste Rajnland. Poslednji vojnik napustio je Rajnland juna 1930.

  

Dolaskom Nacističkog rezima 1933. Nemačka je pocela da radi na remilitarizaciji Rajnlanda. 7 marta 1936. nemacki kancelar i diktator Adolf Hitler naredio je nemačkoj vojsci da maršira sa 3000 vojnika na Rajnlandu, sto je bilo proslavljeno po celoj Nemačkoj. Francuska i Britanska vlada, bez želje da vode rat, su odlučile da ne preduzimaju nikakve mere.

Spoljašnje veze
---------------

* Map of Europe Arhivirano 2015-03-16 na Wayback Machine-u showing political situation during Hitler's remilitarization of the Rhineland at omniatlas.com
Koordinate: 42° 18′ 23" SGŠ, 22° 16′ 16" IGD

**Podrži Konj** (mak. *Подржи Коњ*) je naselje u Republici Makedoniji, u krajnje severoistočnom delu države. Podrži Konj je u okviru opštine Kriva Palanka.

Prirodni uslovi
---------------

Podrži Konj je smešten u krajnje severoistočnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Kumanova, selo je udaljeno 80 kilometara istočno.

Selo Podrži Konj se nalazi u istorijskoj oblasti Slavište. Naselje je položeno visoko, na visovima planine Čupina, na preko 1.150 metara nadmorske visine.

Mesna klima je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Stanovništvo
------------

Podrži Konj je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imao 116 stanovnika. Od toga ogromnu većinu čine etnički Makedonci (98%), a ostatak su Srbi.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.krivapalanka.gov..mk Zvanična stranica opštine Kriva Palanka

Istorija
--------

Po legendi lokalnog stanovništva, Podrži Konj je dobio ime po Kraljević Marku, junaku srpskih narodnih pesama. Marko je voleo da pije rujno vino a pola je davao svom konju, Šarcu. Pošto je Marko, podržavao svog konja, ostade i ime.

  

Podrži Konj.  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Kriva Palanka |
| --- |
| **Kriva Palanka** • 
Bis • 
Baštevo • 
Borovo • 
Varovište • 
Gabar • 
Golema Crcorija • 
Gradec • 
Dubočica • 
Dobrovnica • 
Drenje • 
Drenak • 
Duračka Reka • 
Židilovo • 
Kiselica • 
Konopnica • 
Kostur • 
Košari • 
Krklja • 
Krstov Dol • 
Lozanovo • 
Luke • 
Mala Crcorija • 
Martinica • 
Meteževo • 
Moždivnjak • 
Nerav • 
Ogut • 
Osiče • 
Podrži Konj • 
Stanci • 
Tilminci • 
Trnovo • 
Uzem |  |
Lučke dizalice istovaruju teret kontejnerskog broda u Luci Jawaharlal Nehru u Navi Mumbaiju u Indiji
Kontejnerski brod koji pripada kanadskoj brodarskoj kompaniji Asia Pacific Marine Container Lines
**Brodski transport** je naziv za plovila koja prevoze ljude (putnici) ili robu (teret). Pomorski transport je kroz historiju bio najznačajniji način prijevoza tereta. Iako je važnost pomorskog prijevoza putnika smanjena zbog razvoja avijacije, smatra se pogodnim za kratka putovanja i krstarenja. Prijevoz na vodi je u pravilu jeftiniji od prijevoza zrakom.

Brodski transport se može odvijati uz pomoć brodova, čamaca, jedrilica ili teglenica, preko mora i jezera, kroz kanale ili rijeke. Može se odvijati u svrhu trgovine, rekreacije ili vojne svrhe. Skoro sve vrste materijala se mogu prevoziti na vodi, iako u nekim slučajevima zbog prirode materijala to može biti nepraktično ili previše riskantno. "Običan teret" se obično prenosi u kutijama, sanducima ili bačvama. Kontejnerizacija je, pak, donijela revoluciju brodskom trasnportu 1960-ih.

Vanjske veze
------------

***Vodeni saobraćaj*** na Wikimedijinoj ostavi

* Social & Economic Benefits of Marine Transport from "NOAA Socioeconomics" website initiative

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85121579
* GND: 4116383-7
* NDL: 00564662

 |
**Remismund** ili **Rimismund** (španski i portugalski: *Remismundo*; ? - 469) bio je svevski kralj Galicije, koji je vladao od oko 464. do smrti.

Prema Izidoru Seviljskom je bio sin kralja Maldrasa te je u njegovo ime odlazio u niz diplomatskih misija u tadašnju Galiju. Nakon očeve smrti je došlo do interregnuma, odnosno dvovlašća među Svevima, koji su za kraljeve imali suparničke Frumara i Rehimunda. Kada su obojica 464. umrli Remismund, koji se vratio iz jedne od diplomatskih misija, nagovorio je svevske prvake da njega priznaju kao jedinog kralja. Remismund je također osigurao diplomatsku podršku susjednih Vizigota kada je od strane kralja Teodorika II priznat za svevskog vladara. 

Za vrijeme Remismundove vladavine su Svevi nastavili voditi pljačkaške pohode protiv hispano-rimskih gradova, pa je tako današnja Coimbra u Portugalu 465. opljačkana, a 468. razorena. Godine 469. je Remismund, pak, otpočeo pregovore sa zapadnorimskim carem Antemijem o eventualnom savezu ili priznavanju njegove vlasti. 466. je, pak, primio Ajaksa, misionara koji ga njega, kao i svevsko plemstvo, preobratio na arijansko kršćanstvo.

Nakon Remismundove smrti je nastupilo mračno doba, odnosno period u kome o svevskim kraljevima nema gotovo nikakvih pouzdanih podataka. Ono je trajalo sve do 560.

Napomene
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Maldras** | **Kralj Galicije**464–469 | Slijedi:**Theodemund** |
**Vodenica u Budošima** nalazi se na području opštine Trebinje, Bosna i Hercegovina. Ovaj mlin je primjer narodne arhitekture i proglašen je za Nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.

Mlin u Budošima je sagradio Jovo Tadić 1903. godine. Porodica Tadić i danas je u posjedu kupoprodajnih tapija za zemlju, koje su uglavnom na turskom jeziku. U ovom mlinu mljelo se žito iz svih okolnih sela: Jasena, Moska, Cibrijana, iz Dubočana, Donjeg i Gornjeg Vrbna, Necvijeća, a nekada i iz udaljenijih krajeva. Mlin je radio sve do kraja posljednjeg rata u Bosni i Hercegovini. Nakon toga se srušio krov, ali je kamen koji je pod pritiskom vode mljeo žito još uvijek u dobrom stanju. Dotjeran je iz gatačkog sela Izgori na dva para volova. 

Mlin je bio pokriven kamenom koji je ručno klesan. Uslijed velikog sniježnog nevremena stari krov je popustio i urušio se. Nikakva restauracija nije preduzeta. U blizini mlina izgrađena je polukružna ustava (brana), potporni zid za vještačku akumulaciju koji ni danas ne pušta vodu. Brana je izgrađena kako bi osigurala rad mlina u periodu niskog vodostaja. Kako se voda više ne ispušta, jer vodenica nije u upoterebi, ostavlja utisak baruštine.

Za mljevenje žita uzimao se takozvani „ujam", na stotinu kilograma žita – pet kilograma ujma, a za sat vremena se mljelo tih stotinu kilograma.

Vanjski linkovi
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |
**Bitka kod Palleta**, također poznata i kao **bitka kod Clissona** se odigrala 22. septembra 1793. godine na zapadu Francuske za vrijeme Vandejskog rata između snaga republikanske vlade na jednoj, i vandejskih kontrarevolucionarnih pobunjenika. Do nje je došlo tri dana nakon bitke od Torfou-Tiffaguesa u kojoj su pobunjenici zaustavili republikansku ofenzivu na zapadni dio Vandeje. Republikanski general Canclaux je nakon toga odlučio da se sa svojim snagama povuče u Nantes. Prilikom marša su pobunjenici napadali republikanske kolone, te jednom prilikom uništili republikansku pokretnu bolnicu i masakrirali 400 ranjenika i ljekarskog osoblja. Pobunjenici su odlučili dokrajčiti ostatak Canclauxove vojske te organizirali napad; pobunjenički vođa Charles de Bonchamps je očekivao da će mu u pomoć pristići pobunjenički vođe Charette i Lescure, međutim oni su se umjesto toga odlučili napasti usamljenu republikansku diviuiju u Saint-Fulgentu; kurir koji je s tom obavijesti poslan Bonchampsu je stigao kada je napad več počeo. Zbog toga je Bonchamps morao napasti sa snagama koje su imale dva puta manje ljudi od republikanaca, te su tri njegova napada odbijena prije nego što se odlučio povući prema Palletu. Republikanci su se nakon toga bez uznemiravanja povukli u Nantes.

Literatura
----------

* Jean Tabeur, *Paris contre la Province, les guerres de l'Ouest*, éditions Economica, 2008, p.137.
* Yves Gras, *La Guerre de Vendée*, éditions Economica, 1994, p.75.
*Za ostale upotrebe, v. Banjani (razvrstavanje).*

  
Koordinate: 42° 06′ 29" SGŠ, 21° 23′ 17" IGD

**Banjani** (mak. *Бањане*) su naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Banjani su naselje u okviru opštine Čučer-Sandevo, koja obuhvata severna predgrađa Skoplja.

Banjani imaju veliki značaj za srpsku zajednicu u Republici Makedoniji, pošto Srbi čine značajnu manjinu u naselju.

Prirodni uslovi
---------------

Banjani su smešteni u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg grada, Skoplja, selo je udaljeno 16 kilometara severno.

Selo Banjani se nalazi u istorijskoj oblasti Crnogorje, u južnoj podgorini Skopske Crne gore, na približno 520 metara nadmorske visine. Severno od naselja izdiže se planina, a južno se pruža Skopsko polje.

Mesna klima je kontinentalna.

Stanovništvo
------------

Banjani su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 597 stanovnika.

Srbi (48%) i etnički Makedonci (49%) imaju približno podjednak udeo u ukupnom stanovništvu. Početkom 20. veka Srbi su bili isključivo stanovništvo u selu.

Pretežna veroispovest mesnog stanovništva je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Čučer-Sandevo
* Srbi u Makedoniji

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* http//www.cucersandevo.gov.mk/ Zvanična stranica opštine Čučer-Sandevo


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Makedonija***  |


***Banjani (Čučer-Sandevo)*** na Wikimedijinoj ostavi

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Čučer-Sandevo |
| --- |
| **Čučer-Sandevo** • 
Banjani • 
Blace • 
Brazda • 
Brest • 
Brodec • 
Gluvo • 
Gornjani • 
Kučevište • 
Mirkovce • 
Pobožje • 
Tanuševci |  |
**Bitka kod Nördlingena** njemački: ; španski: ; švedski: ), također poznata i kao **Prva bitka kod Nördlingena** ili **Bitka dva Ferdinanda** se odigrala 5/6. septembra 1634. na zapadu Bavarske za vrijeme Tridesetogodišnjeg rata između carskih njemačkih katoličkih i španskih snaga pod krunskim princom Ferdinandom Mađarskim i kardinalom Ferdinandom od Austrije na jednoj, te švedskih snaga i njihovih njemačkih protestantskih saveznika iz Heilbronnske lige na drugoj strani. Do nje je došlo nakon što su dvije heilbronnske armije - pod Gustavom Hornom i Bernhardom od Saxe-Weimara - pokrenule veliku ofenzivu na jug Njemačke, a na što su carske snage reagirale kontraofenzivom koju je vodio princ Ferdinand, te kome je iz Italije u pomoć došao španski kontingent pod kardinalom Ferdinandom, te koji se 2. septembra spojio s Ferdinandovom vojskom kod Nördlingena, protestantskog uporišta koje se našloi pod opsadom. I protestantske snage su se spojile, te u nastojanju da deblokiraju Nördlingen, odlučile ignorirati neprijateljsku nadmoć u ljudstvu i krenule u napad. Došlo je do žestoke borbe u kojoj je najviše do izražaja došao znameniti *tercio* borbeni poredak španske pješadije, o koje su se slomili protestantski napadi, te nakon čijeg je kontranapada protestantska vojska razbijena, natjerana u bijeg i, praktički uništena. Ostaci švedskih snaga su se povukli na krajnji sjever Njemačke gdje su se oporavljali nekoliko sljedećih godina, dok su njemački protestantski knezovi uglavnom odustali od dalje borbe i pristali na pregovore sa carem koji će sljedeće godine dovesti do Praškog mira i završetka tzv. *švedske faze* rata. Bitka, međutim, nije imala odlučujući karakter s obzirom da će na stranu protestanata iste godine stati susjedna Francuska.

Izvori
------

1. ↑  William Guthrie (2002). *Battles of the Thirty Years' War: from White Mountain to Nordlingen, 1618-1635* ISBN 0-313-32028-4
2. ↑   *The Popes: A History*. str. 325.
3. ↑  Wilson 2011: str. 545–549 sfn error: no target: CITEREFWilson2011 (help)
4. 1 2 3 4   *The Encyclopedia of War*.
**Chakchiuma**, /od saktchi 'crawfish,' + huma 'red,' =red crawfish people/ pleme američkih Indijanaca porodice Muskhogean nastanjeno u 18. stoljeću duž rijeke Yalobusha, pritoci Yazooa, na području današnje države Mississippi. Rana populacija (1650) iznosila je oko 1,200. Sami sebe Chakchiume su nazivali Shåktci homma, ili "Red Crawfish [People]," a etnički su najsrodniji sa Houmama od kojih su Houme po svoj prilici separirali u vrijeme prije kontakta sa Europljanima. 

Prema tradiciji oni dolaze sa zapada u isto vrijeme kada i Chickasawi i Choctawi, naselivši među njima, a govorili su dijelakteom srodnim chickasawu i choctawu. Svoj prvi kontakt sa Europljanima bio je 1540. kada je Hernando de Soto bio među među Chickasawima. Ovi Španjolci tada su ih nazivali Sacchuma, a ranih 1700.-tih Francuzi ovaj naziv skračuju na Ouma (odnosno danas Houma (=crven), što je postao naziv za odmetnute Houme.

Početkom 18 stoljeća (1700) Englezi nagovaraju Quapaw Indijance da ih napadnu i domognu se robova koje su naumili brodovima odvest u svoje kolonije, no ovaj naum im nije uspio. Ratoborni Chakchiume isprva će se sredinom prve polovice 18. stoljeća sukobiti sa Chickasawima no do sredine druge polovice istog stoljeća nestat će u populaciji Chickasaw i Choctawa. Potomci njihovih rođaka Houma uspjeli su se održati do danas.

Vanjske veze
------------

* Chakchiuma Indian History
* Chakchiuma Arhivirano 2010-12-04 na Wayback Machine-u
| Planina Batu |
| --- |
| Nadmorska visina: | 4, 307 |
| Mesto: |  ETI, Regija Oromia |
| Venac: | Planine Bale |
| Koordinate: | 6°50′0″N 39°49′0″E﻿ / ﻿6.83333°N 39.81667°E﻿ / 6.83333; 39.81667 |
| Topo. mapa: | Batu na karti EtiopijaBatuBatuPozicija Planine Batu u Etiopiji |
| Prvo uspinjanje: | 1958 Helmer Smeds |

**Batu** je jedna od najviših planina Masiva Bale u Regiji Oromija na jugoistoku Etiopije. 

Planina je dio Nacionalnog parka Planine Bale, njen najviši vrh doseže 4.307 metara. 
Planina Batu ima dva vrha; Tiniš Batu (*Mali Batu*), koja je u stvari viši, i Tilik Batu (*Veliki Batu*) koji je niži, i koji se nalazi na jugu planine. Razlog za ovu zbrku s imenima vrhova, dao je Paul Henze koji kaže da kad gledate planinu sa sjevernog podnožja vrh *Veliki Batu* (Tilik Batu), koji se nalazi iza *Malog Batua* (Tiniš Batu) zapravo izgleda viši.

Prvi Evropljanin koji je uspeo na Batu bio je finski profesor, Helmer Smeds kome je to pošlo za rukom 1958

Pogledajte i ovo
----------------

* Nacionalni park Planine Bale

Izvori
------

1. 1 2  "Local History in Ethiopia" The Nordic Africa Institute website (pristupljeno 5. maja 2009.)
**Varnava Nastić** (Geri, Indijana, SAD, 31. januar 1914 — manastir Beočin, SFRJ, 12. novembar 1964) je bio episkop SPC.

U SAD je živeo do svoje osme godine kada je, po završetku drugog razreda osnovne škole, zajedno sa roditeljima došao u Sarajevo. Ovde je nastavio svoje školovanje i, sa odličnim uspehom, završio osnovnu školu i gimnaziju sa višim tečajnim ispitom, a potom je, zajedno sa ocem, otišao u Ohrid kod Vladike Nikolaja (Velimirovića) da zatraži blagoslov za upis na Bogoslovski fakultet u Beogradu.

Otac Episkopa Varnave, Atanasije je, po svedočenju Vladike Nikolaja VelimirovićA, "*aktivno je učestvovao u srpskom verskom pokretu Bogomoljci i materijalno podržavao putovanja njihovih propovednika.*" Posle kraćeg razgovora i dobijenog blagoslova, Atanasije je upoznao vladiku Nikolaja i sa sinovljevom željom da postane monah. Vladika se ovome obradovao, ali mu je, ipak, rekao "da za sada ide i studira, a da će se on moliti Gospodu da mu ispuni i drugu želju." Tako se Vojislav upisao na Bogoslovski fakultet u Beogradu.

Robijao je u zatvorima u Sarajevu, Stocu, Zenici i Sremskoj Mitrovici, a potom i još dvanaest godina u kućnom pritvoru u manastirima: Vavedenje, Gomionica, Krušedol i Beočin.

Komunisti mu nisu dozvolili da se vrati na svoju eparhijsku katedru. Umro je 12. novembra 1964. godine pod sumnjivim okolnostima u manastiru Beočinu, gde je i sahranjen.

Napomena
--------

*Tekst je preuzet sa internet stranice mitropolije dabro-bosanske SPC Arhivirano 2009-02-03 na Wayback Machine-u, uz dozvolu.*

Spoljašnje veze
---------------

* Savo B. Jović: Boravak u kućnom pritvoru („Pravoslavlje", broj 915) Arhivirano 2009-04-20 na Wayback Machine-u
**Cleethorpes‎** je grad od 39,319 stanovnika na istoku Engleske u Grofovije Lincolnshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Cleethorpes‎ leži na južnoj obali Estuarija Humber na mjestu gdje on uvire u Sjeverno more, odmah do svog administrativnog centra Grimsbya sa kojim je praktički spojen.

Administrativno podpada pod Unitarnu jedinicu North East Lincolnshire.

Historija
---------

Cleethorpes‎ je izrastao tokom 19. vijeka, kao morsko ljetovalište, za izletnike iz Midlandsa i Yorkshira.

Prije tog tu su bila tri ribarska sela Itterby, Oole i Thrunscoe koja su 1831. imala 497 stanovnika.

Erozija uništava obalu i promenadu, pa se ona uz velike troškove stalno obnavlja.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka Königswinter, Njemačka

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Yorkshire and the Humber" (engleski). City population. Pristupljeno 06. 05. 2017.
2. 1 2 3  „*Cleethorpes*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 06. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Cleethorpes*** na Wikimedijinoj ostavi

* Visit Cleethorpes‎ (`en`)
|  |
| --- |
| **BG voz** |
|  |  |
|  | **Tip** | gradska železnica |
|  | **Država** |  Srbija |
|  | **Grad** | Beograd |
|  | **Osnivanje** | 2010. |
|  | **Linija** | 1 |
|  | **Stajališta** | 9 |
|  | **Uprava** | Beograd, GSP, ŽS |
|  | **Mrežno mesto** | Zvanična prezentacija Arhivirano 2011-12-31 na Wayback Machine-u |
|  | **Mapa linija** |
|  |  |

Voz na stanici
**BG voz** je sistem gradske železnice u Beogradu koja funkcioniše u okviru integrisanog tarifnog sistema i deo je integrisanog sistema naplate "Busplus". Ovaj tip javnog prevoza počeo je da funkcioniše na relaciji Novi Beograd - Pančevački most, 1. septembra 2010. godine, a 15. aprila 2011. linija je produžena do Batajnice. U projekat razvoja BG voza uloženo je oko 10 miliona evra. Putovanje od prve do poslednje stanice traje 38 minuta.
U planu je skori produžetak prve linije do Krnjače, nakon što se završi dvokolosečna pruga na relaciji Pančevački most - Krnjača.
Takođe je u planu i uvođenje druge linije, koja će saobraćati na relaciji Beograd Centar (Prokop) - Resnik.

Stajališta
----------

BG VOZ saobraća na jednoj liniji, koja se sastoji od 10 stajališta:

* Batajnica
* Zemun Polje
* Zemun
* Tošin bunar
* Novi Beograd
* Beograd–centar
* Karađorđev park
* Vukov spomenik
* Pančevački most

Vidi još
--------

* GSP
* Beovoz

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
*

Izvori
------

1. ↑  „BG VOZ - produžetak linije". Beograd.rs. Pristupljeno 9. 1. 2012.
2. ↑  „BG VOZ - železnica". Serbianrailways.com. Arhivirano iz originala na datum 2011-12-31. Pristupljeno 9. 1. 2012.
3. ↑  „BG VOZ - interval". Beograd.rs. Pristupljeno 9. 1. 2012.

Vanjske veze
------------

***BG voz*** na Wikimedijinoj ostavi

* BG VOZ Arhivirano 2011-12-31 na Wayback Machine-u
* BG VOZ na sajtu Grada Beograda
* Produžena linija gradskog voza
**Władysław Opolczyk** (njemački: *Wladislaus von Oppeln*, mađarski: *Oppelni László*), rođen negdje između 1326. - 1330. - umro 8 ili 18. maja 1401 u Opolu bio je vojvoda iz Dinastije Pjastovića koji je od 1367. do 1372. bio Ugarski Palatin a Opolski vojvoda od 1356. sve do svoje smrti 1401.

Biografija
----------

Rođen je kao unuk vojvode Bolka I od Opola, pa je nakon smrti oca nasljedio i njegovo vojvodstvo.
Kao bliski suradnik ugarskog kralja Ludovika I. Velikog i njegov vazal vladao je kao njegov guverner u Poljskoj od 1372. do 77. i nad dobrim dijelom Galičko-Volinjskog Kneževstva koje je pripadalo Ugarskoj od 1375.do 90.
Pored tog od 1370. do 91. vladao je i krajem oko moravskog Krnova, Wieluńom do 1392. i Kujavijom i Dobrzyńom.

I nakon Ludovikove smrti, ostao je bliski suradnik ugarskog dvora i Anžuvinaca i jedan od najutjecajnih šleskih vojvoda.
Ugarski dvor mu je povjerio pregovore o budućem braku između Ludovikove kćeri Jadwige i litvanskog Velikog kneza- Jagela.

Sa Jagelom je ušao u sukob zbog svojih bliskih veza sa Teutonskim viteškim redom, kojima je 1392. prodao kraj oko Dobrzyńa, što je Jagelo smatrao suviše opasnim širenjem Teutonske države pa je između 1391. - 96 i zaratio sa njim i prisilio ga na pokornost i oduzeo mu većinu domena.

Ostao je upamćen po tom što je osnovao pavlinski samostan Jasna gora, kom je 1382. iz ukrajinskog Bełza pribavio i ikonu Gospe od Częstochowe.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5   „Władysław Opolczyk" (poljski). Encyklopedia PWN. Pristupljeno 28.07. 2021.

Vanjske veze
------------

***Władysław Opolczyk*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Władysław Opolczyk* (`pl`)
Kina se tradicionalno, kroz svoju istoriju, smatrala jednom od otvorenijih i tolerantnijih azijskih zemalja prema homoseksualnosti, odnosno pripadnicima LGBT zajednice, a što se odrazilo i na današnju situaciju. U Kini su homoseksualni odnosi legalizovani 1997. godine, a transseksualnim osobama je omogućeno da zvančino promene pol nakon operacije. Sa druge strane, kineski zakoni ne dozvoljavaju ni istopolni brak, niti priznaju građanske zajednice, niti je homoseksualnim parovima omogućeno zajedničko usvajanje dece.

Prvi represivni zakoni koji su specifično za cilj imali homoseksualnu aktivnost datiraju iz doba dinastije Song početkom 12. veka kada su uvedene globe i kazne bičevanjem za mušku prostituciju. Zakoni kojima se zabranjuje "sodomija", odnosno seksualni odnosi između dva muškarca, su uvedeni 1740. godine od strane dinastije Ćing, ali su nakon osnivanja Republike 1911. godine. Na teritorijama Makaoa i Hong Konga su se, pak, primenjivali represivni zakoni tadašnjeg Portugala i Ujedinjenog Kraljevstva. U Kini je homoseksualnost ponovo stavljena van zakona dolaskom komunista na vlast, koji su, pogotovo u Maovo vreme, homoseksualnost smatrali izrazom "buržoaske dekadencije". 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Položaj LGBT osoba u Aziji** |
| Suverene države | Afganistan •
Armenija\* •
Azerbejdžan\* •
Bahrein •
Bangladeš •
Brunej •
Butan •
Egipat\*\*\* •
Filipini •
Gruzija\* •
Indija  •
Indonezija\* •
Irak  •
Iran •
Istočni Timor\*\* •
Izrael •
Japan •
Jemen
Jordan •
Južna Koreja •
Kambodža  •
Katar •
Kazahstan\*\*\* •
Kina •
Kipar\* •
Kirgistan •
Kuvajt •
Laos •
Liban •
Mianmar •
Moldavija •
Monglija •
Nepal •
Oman •
Pakistan  •
Rusija\*\*\* •
Saudijska Arabija •
Severna Koreja •
Singapur •
Sirija •
Šri Lanka •
Tadžikistan •
Tajland •
Tajvan •
Turkemnistan •
Turska\*\*\* •
Ujedinjeni Arapski Emirati •
Uzbekistan •
Vijetnam |
| Autonomije, zavisne i druge teritorije | Abhazija\* • Hong Kong • Palestina |
| \*Nekada se računa kao deo Evrope; \*\* Nekada se računa kao deo Okeanije; \*\*\* Transkontinentalna država |
| Položaj LGBT osoba u svetu**Svet** | **Položaj LGBT osoba u AfriciAfrika** | **Položaj LGBT osoba u Južnoj AmericiJužna Amerika** | **Položaj LGBT osoba u Severnoj AmericiSeverna Amerika** | **Položaj LGBT osoba u EvropiEvropa** | Položaj LGBT osoba u Okeaniji**Okeanija** |
| Ova kutijica: pogledaj • razgovor • uredi |
**Pliskavice** (lat. *Phocoenidae*) su porodica malih kitova zubana sa šest vrsta unutar četiri roda. Srodni su s dupinima, no u nizu anatomskih osobina se od njih razlikuju. Posebno je karakterističan oblik glave i zubi. U Europi je najpoznatija perajasta pliskavica (*Phocoena phocoena*), koja živi u Sjevernom i Baltičkom moru.

Anatomija
---------

Dužina tijela do 2,5 m pliskavice svrstava među male kitove, a Kalifornijska pliskavica je svojom maksimalnom dužinom do 1,5 m jedna od najmanjih. Pliskavice imaju zbijeno tijelo s okruglom glavom i tupom njuškom bez kljuna. U čeljustima imaju do 120 lopatastih zubi. Leđna peraja im je trokutasta i smještena je iza sredine tijela, jedino bezperajasta pliskavica ju uopće nema.

Rasprostranjenost
-----------------

Ova porodica nastanjuje sve oceane zadržavajući se ipak pretežno uz obale. Prednost daju morima sjeverne polutke, samo dvije od šest vrsta žive na južnoj polutki. Glatka pliskavica se može sresti i u nekim rijekama, primjerice u Jangceu.

Ponašanje
---------

Pliskavice love najčešće ribe, no hrane se i glavonošcima i rakovima. Žive u grupama do desetak jedinki, ali se mogu okupiti i u grupe od više stotina. Između sebe se sporazumijevaju različitim kliktavim i zviždavim tonovima. Kao i drugi kitovi zubani, i pliskavice se koriste ultrazvukom i eholokacijom. Pliskavice su brzi plivači, tako se Dallijeva pliskavica s brzinom od 55 km/h ubraja u najbrže kitove. No, njihovi su skokovi manje akrobatski nego oni koje izvode oceanski dupini.

Klasifikacija
-------------

* rod *Phocoena*
	+ *Phocoena phocoena*, perajasta pliskavica
	+ *Phocoena sinus*, Kalifornijska pliskavica
	+ *Phocoena spinipinnis*, Burmeisterova pliskavica
* rod *Neophocaena*
	+ *Neophocaena phocaenoides*, bezperajasta pliskavica
* rod *Phocoenoides*
	+ *Phocoenoides dalli*, Dallijeva pliskavica
* rod *Australophocaena*
	+ *Australophocaena dioptrica*, šarena pliskavica

Utjecaj čovjeka
---------------

Pliskavice se često love za jelo ili ih se koristi kao mamac za druge vrste morskih životinja. Dodatno, populacija je desetkovana jalovim ulovom ribarskim mrežama. Jedna od najugroženijih vrsta kitova je kalifornijska pliskavica jer živi na ograničenom području koje je uz to vrlo industrijalizirano. Vrlo slična situacija je i s populacijom pliskavica koje žive u baltičkom moru. Jedna od mogućnosti da se spriječi jalovi izlov pliskavica je korištenje tzv. pingera.

Pliskavice se rijetko drže u delfinarijima, jer su daleko manje popularne od dupina, a i puno je kompliciranije njihovo držanje u zatočeništvu.

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Pliskavice** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Pliskavicama** |

***Pliskavice*** na Wikimedijinoj ostavi
| **(Xi) Qin Houzhu** ((西)秦後主) |
| --- |
| Porodično ime: | Qifu (乞伏; qǐ fú) |
| Osobno ime: | Mumo (暮末, mù mò) |
| Posthumno ime: | Nema |
|


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Ovaj članak sadrži kineski tekst.**Bez pravilne podrške za renderiranje, možete vidjeti upitnike, kvadrate i druge simbole umjesto kineskih znakova. |

**Qifu Mumo** (乞伏暮末) (? -431), kurtoazno ime **Anshiba** (安石跋), bio je posljednji princ, odnosno vladar kineske/Xianbei države Zapadni Qin. Kada je 428. naslijedio svog oca Qifu Chipana (Princ Wenzhao), država Zapadni Qin je bila već značajno oslabljena napadima država Sjeverni Liang, Xia, Tuyuhuna i Chouchija, ali ju je Qifu Mumo još više oslabio svojim nasilnim temperamentom i okrutnošću prema podanicima. Našao se u tako teškoj situaciji da mu nije pomogao ni savez sa moćnom državom Sjeverni Wei, a 431. je odbio njenu ponudu da se sa svitom skloni na njenu teritoriju. To je iskoristila država Xia čiji će car Helian Ding poraziti, zarobiti i pogubiti Qifu Mumoa i okončati državu Zapadni Qin.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi:**Qifu Chipan (Princ Wenzhao)** | **Vladar Kine (Južni Gansu/Istočni Qinghai)**428–430 | Slijedi:**Murong Mugui od Tuyuhuna** |
| **Princ Zapadnog Qina**428–431 | **Dinastija prekinuta** |
**Slovaci u Hrvatskoj** (slovački: Slovenská menšina v Chorvátsku) su jedna od 22 priznate nacionalne manjine u Hrvatskoj.

Povijest
--------

Slovaci su na područje Republike Hrvatske doselili još u 19. stoljeću, manji broj u 20. Pretežno su naseljavali Slavoniju i Baranju, no slovačka naselja nalazimo i u ostalim predjelima Hrvatske, primjerice u Rijeci, a u mnogim naseljima živi samo po nekoliko slovačkih obitelji. Svi ovi Slovaci nastanjeni u Hrvatskoj čine slovačku dijasporu. Ovi Slovaci potječu iz pretežno planinskih predjela sjeverne Slovačke koji su bili prenapučeni i ekonomski zaostali. Siromaštvo, nezaposlenost, glad – sve su to čimbenici koji su ih protjerali na raseljeni jug, naime, plodne ravnice bile su opustošene nakon provala Turaka. Ti su teritoriji bili u vlasništvu feudalaca koji su ih dobili kao nagradu za pobjedu nad Turcima. Bili su obrasli šumom, raseljeno stanovništvo poslužilo je kao idealna radna snaga za njihovo krčenje i konačno iskorištavanje plodnog tla. Tako su Slovaci prvo dospjeli u južnu Ugarsku, zatim u Vojvodinu, a tek onda u Slavoniju.

Naselja
-------

Najveća slovačka naselja u Slavoniji su Josipovac i Jurjevac kraj Đakova; Jelisavac, Markovac i Ledenik kraj Našica; Miljevci kraj Slatine; Antunovac kraj Pakraca i Lipovljani kraj Novske. Osim toga postoji još nekoliko posve malih slovačkih naselja, kao što su: Zokov Gaj kraj Orahovice i Kneževac kraj Požege. Konačno, Slovaci žive i u oko 30 drugih naselja i gradova u Hrvatskoj (Soljani, Ilok, Radoš, Međurić, Rijeka, Zagreb, Osijek). Prema popisu stanovništva iz 2001. Slovaka je u Hrvatskoj tek 4 600, no potomaka Slovaka koji su se izjasnili kao Hrvati ima više, procjenjuje se oko 10 000. Oni se većinom dobro služe slovačkim jezikom ili ga barem razumiju, a njihova svijest o slovačkom podrijetlu nije potpuno nestala. Prema službenoj statistici broj Slovaka u Hrvatskoj opada. Razlozi su uobičajena asimilacija, ali i nestajanjem one nacionalne svijesti koju je donijela prva generacija. Najvećim 'krivcem' za ovo stanje zapravo bismo mogli nazvati nedostatak kulturnih i obrazovnih ustanova koje bi slovačku baštinu sačuvale. Prije su postojale posebne slovačke škole (u Lipovljanima, Jelisavcu, Markovcu…) koje danas više ne djeluju.

Našice: 964 (5.57%)

Kultura
-------

Ipak, možemo reći da se situacija mijenja. Javlja se sve veća tendencija za učenjem mladih generacija Slovaka o njihovom podrijetlu i kulturi njihovih predaka. Danas se slovački jezik uči fakultativno u Jelisavcu, Markovcu, Našicama, Josipovcu, Jurjevcu, Iloku, Radošu i Soljanima. Kulturno-umjetnička društva djeluju upravo u tim mjestima, s programima folklornih, glazbenih i kazališnih skupina. Godine 1992. osnovan je Savez Slovaka i pokrenut časopis Prameň, a 1998. godine javlja se još jedno sredstvo očuvanja korijena nacionalnih manjina – knjižnica.

U Iloku je KUD Ljudevit Štur.
**Yuqui** (Chori, Kurukwa, Mbia, Yuki), jedno od plemena američkih Indijanaca velike porodice Tupian, nekad naseljeno na velikim područjima departmana Santa Cruz i Cochabamba u Boliviji, danas na misiji na rijeci Río Chimore. Sami sebe nazivaju Mbia (=ljudi), a 1990. preostalo ih je oko 130.

Život i običaji
---------------

Yuqui su u prošlosti, prije kontakta, kaže Allyn McLean Stearman, živjeli organizirani po malenim bandama od 30 do 50 ljudi, koje su bile u neprekidnom pokretu, zadržavajući se, ovisno o izvorima hrane, na jednom mjestu najviše tri do pet dana. Lov, ribolov i sakupljanje bilo je glavno zanimanje ovih skupina. Prema Allyn McLean Stearman, Yuqui nemaju nikakvih trgovačkih veza sa ostalim plemenima, osim sa drugim Yuqui skupinama, a svi došljaci, Indijanci ili ostali, smatraju se neprijateljem. 

Temeljna jedinica yuqui-socijalne organizacije je monogamna nuklearna obitelj, a terminologija sistema srodstva je dravidskog tipa. 
Yuqui svijet dijele na zemlju gdje žive živi i nebo gdje 'žive' mrtvi. Mrtve osobe sa onog svijeta mogu se vratiti na zemlju u obliku nekih životinja, kao što je malena crvena ptica *gurai*. U trenu kad netko umre duša se podijeli na dva dijela, to je *biague* i ambivalentni *yirogue*, koji može izliječiti ili izazvati bolest. Uz duhove mrtvih Yuqui imaju i dva malevolentna bića, Iguanda i Chochoi, koja žive u šumi i mogu ukrasti djecu ili izazvati bolest ili smrt.

Žena u vrijeme pregnacije mora se pridržavati tabua hrane, jer bi u suprotnom to imalo negativnih efekata na nerođeno dijete.

Vanjske poveznice
-----------------

* Yuqui
**Pohod cara Taizonga protiv država Zapadnih oblasti** se odnosi na niz vojnih operacija koje je Kina pod dinastijom Tang izvela između 640. i 648. kako bi uspostavila vlast, odnosnu hegemoniju nad istočnim dijelom Centralne Azije. Prije početka tih pohoda je tim područjem dominirao Zapadni Turkijski Kaganat te njemu podložne i klijentske države. Prvi pohod je izveden godine 640. kada je car Taizong poslao generala Hou Junjija da zauzme strateški važan grad-državu Gaochang. Uspjeh tog pohoda je prvi put uspostavio kinesku vlast nad tom području od vremena Fú Jiāna u 4. vijeku Godine 644. se država Yanqi - kineski saveznik u prethodnom pohodu - okrenula protiv Kineza i stupila u savez sa Zapadnim Kaganatom. Zbog toga je Guo Xiaoke (郭孝恪), kineski komandant Gaochenga, napao i zarobio Yanqi kralja Long Tuqizhija (龍突騎支), ali se Yanqi ponovno odmetnuo. Godine 648. je Ashina She'er (阿史那社爾), turkijski general u kineskoj službi, napao Yanqi i Qiuzi (龜茲 (suvremeni Aksu u Xinjiangu), i osvojio pbje države. Tada su se i Shule i Yutian pokorile Tangu, što je omogućilo kinesku hegemoniju nad područjem sve dok ga nije zauzeo Tufan (Tibet) za vrijeme Taizonogovog sina cara Gaozonga.

Napomene i reference
--------------------

1. ↑  Bo Yang, *Outlines of the History of the Chinese*, vol. 2, pp. 513-515.

* *Knjiga Tanga*, vols. 194, part 2, 198. Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u
* *Nova knjiga Tanga*, vols. 215, part 2, Arhivirano 2007-10-11 na Wayback Machine-u, 221. Arhivirano 2008-02-07 na Wayback Machine-u
* *Zizhi Tongjian*, vols. 194, 195, 196, 197, 198, 199.
Slovačka zastava
**Slovaci** su zapadnoslovenski narod, koji pretežno živi u Slovačkoj, gde čini oko 86% stanovništva. Slovaci su većim delom katoličke, a manjim delom protestantske veroispovesti, a govore slovačkim jezikom, koji spada u slovensku grupu indoevropske porodice jezika.

Slovaka ukupno ima oko 6,200.000, od toga u Slovačkoj 4.600.000, u SAD-u 1,000.000, u Češkoj 300.000.

Prema popisu iz 2002. godine, u Vojvodini živi oko 56.000 Slovaka, a slovački jezik je jedan od 6 službenih jezika ove pokrajine. Središte Slovaka u Vojvodini je Bački Petrovac.

Etimologija
-----------

Slovaci i Slovenci su jedini trenutni slavenski narod koji su sačuvali staro ime Slavena (jednina: slavěn) u njihovom imenu - pridjev "Slovak" je i dalje *slovenský*, a ženska imenica "Slovak" je još uvijek *Slovenka* u slovačkom jeziku. Samo se muška imenica "Slovak" promjenila u *Slovenin*, vjerovatno u srednjem vijeku.

Povezano
--------

* Slovaci u Hrvatskoj
* Slovaci u Vojvodini

Spoljašnje veze
---------------

***Slovaci*** na Wikimedijinoj ostavi

* Likovna i naivna umetnost Vojvodjanskih Slovaka ((sk))
* Politika Vojvodjanskih Slovaka Arhivirano 2012-07-17 na Wayback Machine-u ((sr))
**Zagorska demokratska stranka** (ZDS) je hrvatska regionalna politička stranka koja djeluje u Hrvatskom Zagorju i Varaždinskoj županiji.

Osnovana je 5. veljače 1997. godine u gradu Oroslavju, a obično podržava desne političke stranke ili stranke centra. Na parlamentarnim izborima 2003. je nastupala u koaliciji s Hrvatskom strankom prava, te je preko nje mandat osvojio nezavisni zastupnik Slaven Letica, a ZDS je po prvi put stekla status parlamentarne stranke.

Na lokalnim izborima 2005. je sama ili u koaliciji s HSLS osvojila vlast u nekoliko lokalnih skupština.

Na parlamentarnim izborima 2008. je nastupala u koaliciji s HSLS-om i HSS-om, te je u III izbornoj jedinici preko nje mandat osvojio zastupnik prof.dr. Ivan Čehok, a ZDS je po prvi put stekla status parlamentarne stranke. Koalicija HSLS-HSS-ZS-ZDS u prvoj izbornoj jedinici nije prešla izborni prag iako je bila vrlo blizu, a nositelj je liste bila Tatjana Holjevac, kći legendarnog zagrebačkog gradonačelnika Većeslava Holjevca. Na zajedničkoj koalicijskoj listi ZDS je u trećoj jedinici predstavljao dr. Višeslav Ćuk, dopredsjednik stranke, a na listi u prvoj jedinici Ljubomir Puljić, politički tajnik.

Predsjednik stranke je dr. Stanko Belina.

Vanjski linkovi
---------------

* Službena stranica Arhivirano 2008-12-06 na Wayback Machine-u