recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anđelov vodopad** (španjolski: *Salto Ángel*, *Salto Churún Meru*, pemonski: *Kerepakupai Vená* = vodopad na najdubljem mjestu) je najviši vodopad na svijetu u venecuelanskoj saveznoj državi Bolívar na rijeci Churún, pritoci Caronija.

Danas je Anđelov vodopad dio Nacionalnog parka Canaima, koji je 1994. uvršten na UNESCO-vu listu Svjetske baštine.

Hidrografija
------------

Anđelov vodopad nalazi se na jugoistoku Venecuele, na Gvajanskoj visoravni 160 km jugoistočno od grada Ciudad Bolívar.

Anđelov vodopad pada s visine od 979 metara, a na dnu je širok 150 metara, tako da je 15 puta viši od Slapova Niagare koji imaju svega 52 metra. Vode Churúna se u ambis srovaljuju sa ravnog platoa Đavolske planine (Auyán-Tepuí), jedva dotičući strme litice planine. Zbog guste džungle na dnu vodopada, i velikih količina aerosola u zraku najbolje se vidi iz zraka. Za jakih vjetrova, ili niskog vodostaja vodopad se pretvara u oblak vodenih kapljica, pa do dna ne padne niti kap.

### Otkriće i ime

Pogled na vodopad sa rijeke Churún
Osim lokalnih indijanaca iz plemena Pemon, nitko drugi nije znao za vodopad sve do 1933. kad ih je potpuno slučajno otkrio američki avanturist i akrobatski pilot James Angel, koji je preletio Đavolske planine u potrazi za zlatnom rijekom (tad su bile u modi takve legende), koju nije pronašao ali je vidio veličanstveni vodopad.

James se ponovno vratio sa avionom na Đavolsku planinu 1937. ovaj put sa ženom i njenim prijateljem Gustavom Henry Gardenerom, ali je doživio havariju te se prisilno spustio na plato pored vodopada. (olupina njegova aviona ostala je tamo punih 33 godina sve dok nije helikopterom skinuta sa planine.

Jimmy Angel se sa svojim društvom probijao punih 11 dana kroz džunglu, do prvog naselja u civilizaciji. Njihova avantura toliko je uzbudila ondašnji svijet da je odtada vodopad nosio njegovo ime.

Replika njegova aviona i danas se nalazi na platou Đavolske planine (orginal je smješten u Muzeju avijacije u gradu Maracay).

Krajem 2009. predsjednik Venezuele Hugo Chávez predložio je da se Anđelov vodopad preimenuje u **Kerepakupai Meru**, kako ga zovu lokalni Indijanci od pamtivjeka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „*Angel Falls*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 09. 2012.
2. ↑   „*Canaima National Park*" (engleski). unesco. Pristupljeno 12. 09. 2012.
3. 1 2 3 4 5  „*Angel Falls*" (engleski). salto-angel. Arhivirano iz originala na datum 2014-11-04. Pristupljeno 12. 09. 2012.

Vanjske veze
------------

***Angelov vodopad*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Angel Falls* na portalu Salto Angel Arhivirano 2014-11-04 na Wayback Machine-u (`en`)
* *Angel Falls* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Antaisaka** ili **Antesaka** su jedan od 18 naroda Madagaskara, od 1 261 000 pripadnika (5.3 % stanovnika Madagaskara), koji žive na istočnoj obali oko aluvijalne kotline i ušća rijeke Mananara u Indijski ocean.
Njihovo ime na malagaškom znači *ljudi od Sakalava*, jer je prema njihovoj legendi, njihov historijski vođa Andriamandresi, koji ih je doveo na sadašnje teritorije sa zapadne obale (oko rijeke Mangoki), bio pripadnik plemena Sakalava.

Antaisake kao i većinski Merine govore malgaški makrojezik, njegovu varijantu zvanu Malagaški Južni Betsimisaraka, ali svojim posebnim dijalektom Antasaka.

Historija
---------

Karta rasprostranjenosti malgaških etničkih grupa
Iako njihova plemenska aristokracija tvrdi da oni svoje porijeklo vuku od Sakalava iz Mangokija, činjenice dokazuju da niži pripadnici njihova naroda potječu od Bara, Tanala i drugih malgaških etničkih skupina.

Antaisake su ponosni na svoju vojničku historiju, kad su slovili za uporne i nepopusljive borce u obrani vlastite samostalnosti. Još i danas među njima kruži priča da je merinska kraljica Ranavalona I. trebala 9 000 vojnika da pokori njihovo kraljevsto početkom 19. vijeka.

Geografska rasprostranjenost
----------------------------

Antaisake danas žive većinom u Provinciji Fianarantsoa, njihova neformalna prijestolnica je grad Vangaindrano na ušću rijeke Mananara u Indijski ocean. Oni su danas većinom ratari koji se bave uzgojem kave, banana i riže.

Običaji
-------

Njihove tradicionalne kuće obično su podignute na kamenom postolju i pokrivene palminim lišćem. Uobičajeno imaju po dvoja vrata, jedna im služe kao normalni ulaz, a druga koja se obično nalaze na istoku, koriste isključivo za iznošenje mrtvih ukućana. Antaisake pokapaju svoje mrtve u zajedničke grobne kuće (*kibori*) koje grade na vrhu ili padini brijega. Prije konačnog pogreba, leš pokojnika odnesu na tajno mjesto u šumu, da se dobro isuši.

Muški članovi Antaisaka ne žanju rižu, već samo žene, jer je to za njih tabu. Antaisake puno više od ostalih malgaških naroda održavaju kult mrtvih, koji ih često dovodi u nezavidnu ekonomsku situaciju i do bankrota.

Veze
----

* Malgaši

Izvori
------

1. 1 2  „*Antaisaka of Madagascar*" (engleski). Joshua project. Pristupljeno 16. 10. 2011.
2. 1 2  „*Peoples of the East Coast*" (engleski). Country Studies. Pristupljeno 16. 10. 2011.
3. 1 2 3 4  „*Antasaka*" (španjolski). Ikuska Libros, S.L.. Pristupljeno 16. 10. 2011.
4. ↑  „*Languages of Madagascar*" (engleski). SIL International. Pristupljeno 16. 10. 2011.
5. 1 2 3 4  „*Antaisaka*" (engleski). madacamp. Pristupljeno 16. 10. 2011.

Vanjske veze
------------

* *Antasaka* (`es`)

| * p
* r
* u
**Etničke grupe Madagaskara** |
| --- |
| 
Antaifasi •
Antemoro •
Antaisaka •
Antambahoaka •
Antandroi •
Antankarana •
Antanosi •
Bara •
Betsileo •
Betsimisaraka •
Bezanozano •
Karana (Malgaški Indijci) •
Mahafali •
Makoa •
Merina •
Mikea •
Sakalava •
Sihanaka •
Sinoa (Malgaški Kinezi) •
Tanala •
Tsimiheti •
Vazaha (Malgaški Francuzi) •
Vazimba •
Vezo •
Zafimaniri •
Zafisoro
 | Malgaška zastava |
Admet i Alkestida, reljef, 2. stoljeće
**Admet** (grč. **Ἄδμητος**, *Ádmêtos*) je bio kralj Fere u Tesaliji, prema grčkoj mitologiji.

Admetov život
-------------

Zeus je odlučio da godinu dana kod njega služi Apolon da bi se iskupio za ubojstvo Kiklopa. Apolon je učinio da Admetu sve krave donose blizance. Također, pomogao mu je osvoji ruku princeze Alkestide, Pelijine kćeri. Alkestida je imala previše prosaca te je Pelija tražio gotovo nemoguć zahtjev - prosci su morali staviti u jaram lava i vepra. Apolon je upregnuo te dvije životinje, a Admet se dovezao do Pelije i oženio Alkestidu. Admet nije prinio žrtvu Artemidi, Apolonovoj sestri blizanki. Uvrijeđena je božica ispunila bračnu ložnicu zmijama, a Apolon je savjetovao Admetu da prinese žrtvu, što je on i učinio, te su zmije nestale. S Alkestidom je imao djecu, a najpoznatiji mu je sin Eumel. Apolon je također uvjeravao Mojre da poštede Admeta od smrti. Na posljetku ih je napio te su one izrekle da Admet ne mora umrijeti ako umjesto njega netko drugi dobrovoljno ode. Kad mu je došlo vrijeme za smrt, nitko nije htio umrijeti za njega, čak i njegovi roditelji za koje je vjerovao da hoće, osim njegove žene Alkestide. Baš kad je Alkestida umrla, Admetu je u posjet došao Heraklo. Admet je pred njime skrio svoju bol, ali Heraklo je ipak doznao i odlučio vratiti Alkestidu. Svladao je Tanatosa (Smrt) i prisilio ga da vrati Alkestidinu dušu. Kad je Tanatos drugi put došao po njih, zajedno su otišli u podzemlje.

Djela iste tematike
-------------------

* Euripid: **Alkestida**, tragedija

Alkestidina smrt:

> ... Mrijeti moram - to zlo neće doć  
> 
> Tek sjutra, ani treći u mjesecu dan,  
> 
> Već za čas ću se brojit ja u nestale.  
> 
> Oj, zbogom, veseli mi bili! Mužu moj,  
> 
> Pohvalit ti se smiješ ženom najboljom,  
> 
> Vi, djeco - da ste porod majke najbolje.
> 
> 
>

Vanjske veze
------------

***Admet*** na Wikimedijinoj ostavi

* Euripid: Alkestida, prijevod Arhivirano 2007-03-11 na Wayback Machine-u
* Admet i Alkestida
**Abádszalók** čita se *Abadsalok* je grad u sredini Mađarske od 4,279 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Jász-Nagykun-Szolnok

Geografske karakteristike
-------------------------

Abádszalók leži u Velikoj mađarskoj ravnici na južnoj obali Jezera Tisa, udaljen 50 
km južno od grada Egera.

Historija
---------

Abádszalók je novo naselje osnovan 1895. udruživanjem dotadašnjih sela Tiszaabád i Tiszaszalók.

Najstarije naselje u tom kraju, prvi put je dokumentirano 1271. ali je razoreno 1697. kraj je naseljen ponovno tek od 1717.
Abádszalók je 2005. dobio status grada.

Privreda
--------

Abádszalók je turistički grad, iz kog se kreće u obilazak Jezera Tisa.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Rumunjska, Păsăreni
* Poljska, Rzepiennik Strzyżewski

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary:Jász-Nagykun-Szolnok" (engleski). City population. Pristupljeno 29. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Abádszalók*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Abádszalóka* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Acoraceae** su jedna od filogenetski najprimitivnijih familija monokotiledonih skrivenosemenica. Obuhvata samo jedan rod - šaš (*Acorus*) sa nekoliko vrsta od kojih je najpoznatija *Acorus calamus*.

Familija je ime dobila još 1820. godine, ali je u kasnijim klasifikacionim sistemima rod *Acorus* svrstavan u familiju kozlaca (Araceae). Tek krajem 20. veka, a na osnovu podataka molekularne sistematike, ponovo se za ovaj rod uspostavljaju posebna familija i poseban red.

Karakteristike šaševa
---------------------

Familiju karakterišu cvast klip sa lateralnom listolikom spatom, u kome se nalaze sitni cvetovi, pentaciklični, slabo zigomorfni. Ćelije tapetuma su dvojedarne do četvorojedarne, karpele su ascidijatne-plikatne, sinkarpija je kongentijalna. Placentacija apikalna. Ovule su atropne, postoji nekoliko u svakoj karpeli, obavijene sluzi koju luče intraovarijalne trihome. Endosperm je veoma razvijen, postoji i perisperm (izveden iz nucelarnog epidermisa). Polenov omotač je bez ektegzine, a endegzina je lamelatna. Plod je bobica.

Listovi su dvoredi, izofacijalni, slatkasto mirisni, u lisnoj dršci postoje dva odvojena provodna cilindra. 

Osnovni broj hromozoma u familiji je x=9, 11 i 12.

Areal familije
--------------

Familija šaševa je prisutna u dva biogeografska carstva - holarktičkom i indomalajskom, sa arealom koji se prostire od zapadnih delova Severne Amerike do indonezijskih ostrva.

Galerija predstavnika familije
------------------------------

* Acorus calamus u Francuskoj*Acorus calamus* u Francuskoj
* cvast klip sa sitnim cvetovimacvast klip sa sitnim cvetovima
* semena vrste Acorus calamussemena vrste *Acorus calamus*

Eksterni linkovi
----------------

***Acoraceae*** na Wikimedijinoj ostavi

* Bionet škola
* Acoraceae Arhivirano 2007-01-03 na Wayback Machine-u u L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards) *The families of flowering plants: Arhivirano 2007-01-03 na Wayback Machine-u descriptions, illustrations, identification, information retrieval*. Verzija: 27.4.2006.
* *Monocot families* (USDA)
* familija Acoraceae u *Flora of North America*
* NCBI Taxonomy Browser
* linkovi na serveru CSDL, Teksas Arhivirano 2008-10-12 na Wayback Machine-u
**Calatrava la Vieja** je danas dio Arheološkog parka Alarcos, koji se sastoji od dva arheološka lokaliteta; Alarcosa i Calatrave. 
Alarcos je iberijski oppidum iz brončanog doba a Calatrava la Vieja (Stara Calatrava) je srednjovjekovni zamak koji je bio nukleus u kom je nastao Viteški red Calatrava.

Park se nalazi u Španjolskoj provinciji Ciudad Real u općini Carrión de Calatrava, pored rijeke Guadiane.

Historija
---------

Zamak su sagradili Mauri da štiti puteve prema Toledu i Córdobi, polovicom 12. vijeka pao je u ruke kastilijanskih kraljeva koji su ga isprva dali Templarima a 1158. Vitezovima Calatrave.

Povezano
--------

* Vitezovi Calatrave

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Parque Arqueológico de Alarcos*" (španjolski). Cultura Castillala Mancha. Pristupljeno 25.12. 2020.

Vanjske veze
------------

***Calatrava la Vieja*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Parque Arqueológico de Alarcos* (`es`)



|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Calatrava la Vieja** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Abas Arslanagić**  (Derventa, BiH, 2. listopada 1944.) je umirovljeni bosanskohercegovački rukometni golman, trener, profesor tjelesne kulture i sportski novinar. Donedavno je bio trener banjalučkog Borca. Otac je hrvatske rukometne reprezentativke Maide Arslanagić.

Igračka karijera
----------------

Počeo se baviti rukometom s 14 godina, 1958. godine u svom rodnom gradu, da bi tek četiri godine kasnije u Beogradu počeo profesionalnu karijeru. Nedugo zatim, odlazi u Banja Luku gdje se stvarala jedna nova generacija i momčad, s kojom će osvojiti mnoge naslove, između ostalog i naslov europskog prvaka 1976. godine. Službeno je za Borac odigrao 232 utakmice, gdje je kao vratar postigao 18 golova. S klubom je osvojio 4 nacionalna prvenstva i 5 kupova u bivšoj državi. Za reprezentaciju Jugoslavije je prvi put zaigrao 1969. u Ljubljani protiv Njemačke, za koju će ukupno odigrati 125 utakmica. S reprezentacijom je osim zlatne medalje na olimpijadi u Münchenu 1972. osvojio i dvije bronce na svjetskim prvenstvima 1970. i 1974. godine. Imao je dva nastupa za selekciju Svijeta. 

Arslanagić je poznat po tome što je uveo neke novine u načinu kako se brani rukometni gol. Pri branjenju sedmeraca prvi je počeo izlaziti s crte na tri metra gdje bi digao ruke iznad glave. Isto je primijenio pri branjenju udaraca s krila kako bi smanjio kut pod kojim se može uputiti lopta. Bio je specijalist u branjenju sedmeraca. I ostali vratari su primijenili neke njegove tehnike koje su u upotrebi i dan danas. Roditelji Abasa Arslanagića su rodom iz Trebinja.

Trenerska karijera
------------------

Poslije blistave igračke karijere bio je i trener Borca u nekoliko navrata, pa jedno vrijeme izbornik jugoslavenske seniorske i juniorske reprezentacije. Poslije rata je bio izbornik Hrvatske, Katara i Bosne i Hercegovine, a kratko je radio kao trener u sarajevskoj Bosni gdje je u jednoj godini osvojio i Prvenstvo i Kup. Osim Bosne trenirao je i Badel iz Zagreba, Medveščak, Lokomotivu iz Zagreba, Metaloplastiku iz Šapca, Bosnamontažu iz Prijedora, West Wien iz Austrije, Sport Lisboa e Benfica iz Portugala, te Laško i Krško iz Slovenije. Donedavno je bio trener banjalučkog Borca i živi na relaciji Zagreb - Banja Luka.

Vanjske veze
------------

* Abas.com.hr Arhivirano 2013-12-03 na Wayback Machine-u
* Interviju u BH Danima Arhivirano 2008-02-26 na Wayback Machine-u
* Biografija Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u
**Ann Veneman**| Ann Margaret Veneman |
| **Redoslijed:** | 27. Sekretar SAD za poljoprivredu |
| **Mandat:** | 20.1. 2001. - 20.1. 2005. |
| **Prethodnik:** | Daniel Glickman |
| **Nasljednik:** | Mike Johanns |
|

**Ann Margaret Veneman** (29.6. 1949.) je bila 27. američki sekretar za poljoprivredu, te direktor Calgenea, prve kompanije koja je reklamirala genetski modificiranu hranu. Trenutno se nalazi na položaju izvršne direktorice UNICEF-a. Svoju ostavku na mjesto američkog sekretara za poljoprivredu je najavila 15.11. 2004. a ona je stupila na snagu 20.1. 2005. 14.1. 2005, generalni sekretar UN Kofi Annan je najavio kako je Veneman nomirana za novog izvršnog direktora UNICEF-a.  19.1. je imenovana na tu dužnost, na koju je stupila nakon ostavke izvršne direktorice UNICEF-a Carol Bellamy u maju 2005.

Vanjske veze
------------

* White House biography
* Ann Veneman na NNDB-u
* Šablon:SourceWatch
* Who Is Ann Veneman? Arhivirano 2006-02-14 na Wayback Machine-u
* Meet Ann Veneman — Perhaps Bush’s Most Dangerous Cabinet Pick Arhivirano 2006-03-21 na Wayback Machine-u
* New USDA Head, Ann Veneman, A Cheerleader for Biotech & Globalization Arhivirano 2006-02-18 na Wayback Machine-u
* UNICEF Executive Director Ann M. Veneman Arhivirano 2008-03-12 na Wayback Machine-u
**Calatrava la Nueva** (što na španjolskom znači *Nova Calatrava*) je arheološki lokalitet srednjovjekovnog zamka, koji se nalazi na brdu *Alacranejo*, pored grada Almagra u Provinciji Ciudad Real.

Karakteristike
--------------

Taj zamak bio je i samostan Viteškog reda Calatrava, u kog su se oni preselili 1217. iz svog starog sjedišta Calatrava la Vieja. Koristili su ga do 1804. kad je red raspušten, pa je odtad napušten.

Calatrava la Nueva podignuta je na strateškom mjestu sa kog se moglo kontrolirati putove preko Sierra Morene prema Meseti dolinom rijeke Guadalquivir.

To je kompleks raznoraznih objekata (od kuhinje do groblja) i šetnica podignutih od 13. do 18. vijeka na površini od 46.000 m². 
Ima tri reda bedema, ali samo drugi potpuno okružuje kompleks.

Na sjever se nalazi trobrodna crkva iz 13. vijeka, sa dva portala, a na jugu zgrade samostana sa klaustrom.

Od 1931 Calatrava la Nueva ima status nacionalnog spomenika, danas funkcionira kao muzej na otvorenom.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Calatrava La Nueva*" (španjolski). Castillo de Calatrava. Pristupljeno 26. 12. 2020.

Vanjske veze
------------

***Calatrava la Nueva*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Calatrava La Nueva* (`es`)
**Calbuco** je lučki grad i općina na jugu Čilea u Provinciji Llanquihue, u kom živi 15,996 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Calbuco se nalazi na ulazu u Zaljev Reloncaví, centar grada leži na otočiću, koji je danas sa kopnom povezan nasipom.
On je neformalna prijetolnica vlastitog arhipelaga od 14 otoka od kojih su najveći Maillén, Huar, Puluqui i Queulín.

Historija
---------

Nakon velike pobune indijanaca u (današnjoj) Regiji Los Lagos, po naređenju guvernera svi španjolski kolonisti su povučeni iz naselja na kopnu i prebačeni na Otok Chiloé. Iz strateških razloga - 1603. podignuta je utvrda San Miguel na ulazu u Zaljev Reloncaví. Čak je ona iz sigurnosnih razloga preseljena sa kopna na otočić Caicaén, to je bio nukleus iz kog se razvio današnji Calbuco.

Crkva je izgrađena 1620. pa je do kraja 17. vijeka Calbuco izrastao u gradić sa garnizonom od 70 vojnika. 
Krajem 18. vijeka garnizon je narastao do bataljona.

Od 1834. Calbuco je administrativni centar jednog od 10 departmana tadašnje Provincije Chiloé, a od 1861. Provincije Llanquihue.

Privreda
--------

Pored akvakulture i ribarstva za ekonomiju grada važan je turizam, zbog 14 otoka u u Zaljevu Reloncaví.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Španija Villacastín, Španjolska

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Chile: Los Lagos*" (engleski). City population. Pristupljeno 26. 10 2020.
2. 1 2  „*Ciudad de Calbuco*" (španjolski). Municipalidad de Calbuco. Pristupljeno 28.10.2020.
3. 1 2 3  „*Historia de Calbuco*" (španjolski). Municipalidad de Calbuco. Pristupljeno 26.10.2020.

Vanjske veze
------------

***Calbuco*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Calbuco* (službene stranice) (`es`)
**Calapooya** (Kalapuya, Kalapooia, Calapooia), glavno pleme porodice Kalapooian sa rijeka Willamette u Oregonu. Od Umpqua oni su nazivani Kait-ka, dok su ih Luckiamute nazivali *Tsänh-alokual amím*. Calapooye su se dijelili na nekoliko bandi, to su: *Ampishtna*, istočno od gornje Willamette; *Tsanchifin*, *Tsankupi*, *Tsawokot* i *Tsanklightemifa*, sa područja grada Eugene City; i *Tsankupi* u Brownsvilleu, okrug Lynn. Negdje 1824. Calaspooye pogađaju epidemije koje su ih uveliko oslabile. Ugovorom u Daytonu 22, siječnja 1855, oni odlaze na rezervat Grand Ronde gdje ih je 1910. popisano tek 5; tek 106. u cijeloj obitelji. 

Calapooye i srodnici im, nisu bili ovisni o lososu. Glavno zanimanje bilo im je lov i kopanje korijenja. Od ranih autora opisani su kao najindolentniji domoroci ovoga kraja. Oni su ipak bili konstantno u ratu sa pacifičkim plemenima. Poznavali su neku vrstu modificiranog ropstva i deformaciju lubanje (fronto-oksipitalna spljoštenost; vidi oksipitalna lubanja).

Vanjske veze
------------

* The Kalapuyans
* The Kalapuya & the U.S. Government
**Ann Thompson Gerry** (; 12. august 1763 – 17. mart 1849) bila je supruga američkog potpredsjednika Elbridgea Gerryja, odnosno druga po redu Druga dama SAD.

Rodila se u New Yorku kao dijete bogatog irskog trgovca Jamesa Thompsona, čiji su poslovi bili razgranati na obje strane Atlantika. Školovala se u Dublinu, a braća, školovana u Škotskoj, su se priključili Britanskoj vojsci. Sredinom 1780-ih se vratila u New York gdje je svojom ljepotom privukla pažnju tamošnjeg otmjenog društva. Tamo se početkom 1786. udala za Elbridgea Gerryja, uglednog političara iz Massachusettsa. 

Od 1787. do 1801. je mužu rodila 10-oro djece, od kojih je samo jedno umrlo u djetinjstvu (što je tada bila rijetkost). Posljednje godine braka su obilježili financijski problemi, odnosno dugovi koje je Gerry uspio isplatiti tek kada je 1812. postao potpredsjednik. Gerry se danas smatra drugom po redu Drugom damom (iza Abigal Adams, supruge Johna Adamsa), jer su Gerryjevi prethodnici Jefferson, Burr i Clinton u vrijeme vršenja dužnost bili udovci. 

Iznenadna muževa smrt na dužnosti ju je ostavila sa brojnim novčanim dugovima, ali i bogatim nekretninama. Senator Christopher Gore je predložio da joj se potpredsjednička plaća isplaćuje do kraja života, ali je prijedlog odbijen od Kongresa koji je držao da bi se time ustanovio presedan za sve buduće slučajeve.

Do kraja života su je uzdržavala djeca, a živjela je sa sinom Jamesom T. Gerryjem, budućim zapovjednikom ratnog broda *USS Albany*.

Izvori
------

1. ↑  Powell, E. *Vice Presidents: A Biographical Dictionary*

| Počasne titule |
| --- |
| **Upražnjen/a**Titulu posljednji imao/la**Abigail Adams** | **Druga dama SAD**1813–1814 | **Upražnjen/a**Titulu preuzeo/la**Hannah Tompkins** |

| * p
* r
* u
Druge dame SAD |
| --- |
| 
* Abigail Adams
* Ann Gerry
* Hannah Minthorne Tompkins
* Floride Calhoun
* Letitia Tyler
* Sophia Dallas
* Abigail Fillmore
* Mary Cyrene Burch Breckinridge
* Ellen Vesta Emery Hamlin
* Eliza Johnson
* Ellen Maria Colfax
* Eliza Hendricks
* Anna Morton
* Letitia Stevenson
* Jennie Tuttle Hobart
* Edith Roosevelt
* Cornelia Cole Fairbanks
* Carrie Babcock Sherman
* Lois Irene Marshall
* Grace Coolidge
* Caro Dawes
* Mariette Rheiner Garner
* Ilo Wallace
* Bess Truman
* Jane Hadley Barkley
* Pat Nixon
* Lady Bird Johnson
* Muriel Humphrey
* Judy Agnew
* Betty Ford
* Happy Rockefeller
* Joan Mondale
* Barbara Bush
* Marilyn Quayle
* Tipper Gore
* Lynne Cheney
* Jill Biden
* Karen Pence (dezignirana)

 |  |
{{Tenisač
| ime = Antonio Veić
| slika = Antonio Veic 010311.jpg
| slika\_širina = 250px
| slika\_opis = 
| država = {{|HRV}}
| prebivalište = Zagreb
| datum\_rođenja = Mali Lošinj, 18. veljače 1988.
| mjesto\_rođenja = 
| datum\_smrti = 
| mjesto\_smrti = 
| visina = 180
| težina = 74
| igra = desnom rukom
| karijera = 2006. -
| zarađeni\_novac = 497.483 USD
| pobjede/porazi\_pojedinačno = 11/23
| osvojeni\_turniri\_pojedinačno = 
| najbolji\_plasman\_pojedinačno = 119. (14. svibnja 2012.)
| Australian\_Open = 2. kolo (2010.)
| Roland\_Garros = 3. kolo (2011.)
| Wimbledon = -
| US\_Open = -
| pobjede/porazi\_parovi = 3/5
| osvojeni\_turniri\_parovi = 
| najbolji\_plasman\_parovi = 120. (19. studenog 2012.)
| medalje = 
}}

**Antonio Veić** (Mali Lošinj, 18. veljače 1988.) hrvatski je tenisač. Profesionalno se tenisom bavi od 2006. godine. Član je hrvatske teniske reprezentacije u Davisovu kupu.

Veić je počeo igrati tenis sa 7 godina. Nadimak mu je Veja. Obitelj mu sačinjavaju otac Ante, majka Borka i brat Luka.

Plasman karijere, 119. mjesto na ATP ljestvici, ostvario je u svibnju 2012. godine. Najbolji rezultat na Grand Slam turnirima ubilježio je u Roland Garrosu 2011. kada je prošao tri kola kvalifikacija i dva kola glavnog turnira (izbacivši u 2. kolu Nikolaja Davydenka), da bi ga u 3. kolu porazio kasniji pobjednik Rafael Nadal.

Izvori
------

1. ↑  ATP Tour profil

Vanjske poveznice
-----------------

* Profil na stranici ATP World Toura (`en`)
* Službena stranica Arhivirano 2013-08-08 na Wayback Machine-u (`en`)

***Antonio Veić*** na Wikimedijinoj ostavi
**Aconcagua** je rijeka u centru Čilea u Regiji Valparaíso duga 142 km.

Hidrologija
-----------

Aconcagua se formira u planinama Anda, sutokom dva potoka, to su Juncal sa istoka i Blanco sa jugoistoka. Nakon toka od 15 km prima prvu pritoku Colorado, a nakon tog drugu Putaendo. Na svom putu do ušća u Tihi ocean kod Concóna prima daljnje pritoke; Riecillo, Vilcuya, Pocuro, Quilpué, Catemu, Los Loros, El Cobre, San Isidro i Limache.

Sliv rijeke velik je 7.200 km², proteže se po provincijama; Petorca, San Felipe de Aconcagua i Los Andes.

Njegove vode se intenzivno koriste za navodnjavanje preko 100 000 hektara oranica, u tu svrhu prokopano je više od 200 kanala. 
Pored toga ona snabdjeva pitkom vodom brojne gradove.
U gornjem toku na ušću pritoke Colorado podignuta je hidroelektrana - Los Quilos koja proizvodi 15.000 kW električne energije. Nedaleko od nje nalazi se rudnik bakra Andina, koji koristi njegove vode za ispiranje rude. 
Tokom 1990-ih i početkom 2000-ih rijeka je bila vrlo zagađena, jer je 21 grad sa 400 000 stanovnika ispuštao svoje pritoke. Odtad se stanje popravilo instaliranjem postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10   „Río Aconcagua" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 21.11. 2020.

Vanjske veze
------------

***Aconcagua (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Río Aconcagua* (`es`)
**Afera kod Beogradske arene** desila se marta 2011 godine kada se na internetu pojavio porno snimak dvoje mladih ljudi. Snimak je napravljen pomoću policijske kontrolne kamere za nadgledanje saobraćaja, u okrugu Beogradske arene, koja je postavljena za vreme Univerzijade u Beogradu 2009 godine. Za nekoliko dana snimak je pogledan više miliona puta, pa je tako postao najtraženiji video na srpskom delu globalne mreže. Više web-sajtova izveštavalo je svakodnevno o „Aferi kod Arene". Snimak je postavljen i na globalnoj video stranici youtube ,ali je ubrzo uklonjen. Video je napravljen 24. aprila 2010 godine, a na internet je dospeo 2. marta 2011 godine. Protiv lica A.O pokrenut je disciplinski postupak zbog povrede radnih dužnosti i obaveza. On se tereti da je skinuo i čuvao snimak na hard disku. U istragu je uključena i američka policija, kako bi se utvrdilo ko je snimak postavio na sajt „megaporn".

Pravna strana
-------------

Sa pravne tačke gledišta, ovaj slučaj je nešto drugačiji od slučaja koji je zadesio poznatu hrvatsku pevačicu Severinu, ili voditeljku Suzanu Mančić. Naime, dvoje ljudi je snimila policijska kamera za kontrolu saobraćaja. Policajac je prekoračio svoja ovlašćenja tako što je uvećavao kameru 60 puta i snimak čuvao na prenosnom medijumu. I dalje se ne zna ko je video snimak postavio na internet. Sumnja se da je izvršilac državljanin Sjedinjenih Američkih Država, i u slučaj je uključena američka policija. Osumnjičeni policajac A.O može se krivično goniti na osnovu Krivičnog zakonika Republike Srbije, po članu 144. (Neovlašćeno fotografisanje) stava 2.- službeno lice u obavljanju službenih dužnosti. Za ovo krivično delo se propisuje kazna zatvora do tri godine. Po Krivičnom zakoniku može se krivično goniti i lice koje je objavilo snimak na osnovu člana 145. (Neovlašćeno objavljivanje i prikazivanje tuđeg spisa, portreta I snimka), za šta je predvidjena kazna zatvorom do 2 godine ili novčanom kaznom. Takođe, njih dvoje mogu tužiti lice koje je snimak objavilo, i na osnovu Zakona o obligacionim odnosima, na osnovu člana 200.(Novčana nadoknada) mogu tražiti novčanu nadoknadu za pretrpljeni duševni bol i narušavanje ugleda. Akteri snimka, ne mogu se krivično goniti, već samo na osnovu Zakona o javnom redu i miru.

Izvori
------

* Amerikanci istražuju aferu
* Krivični zakonik Arhivirano 2011-12-01 na Wayback Machine-u
Ababda
**Ababda** (Ababdah, ʿAbābdah, Ababde), kušitsko pleme iz skupine Bedža iz sjeveroistočnog Sudana i jugoistočnog Egipta, u kraju između Nila i Crvenog mora. Preci Bedža u ovim krajevima žive najmanje 4,000 godina, a Ababde su se među njima kao posebna samosvjesna skupina formirali u 16 stoljeću.

Kultura
-------

Ababde su najsjevernija Bedža skupina, tradicionalno nomadski stočari, koji u malenim skupinama od jedne do dvanaest obitelji, lutaju sa svojim stadima ovaca, koza i deva u potrazi za pašnjacima. Tradicionalna nastamba je prenosivi četvrtasti šator od devine dlake. Prehrana se temelji na mlječnim proizvodima, kao što je devino mlijeko, kao i meso zaklane stoke i nešto uzgojenih ratarskih kultura, napose sirak, koji uzgajaju u koritima wadija. 

Po vjeri su muslimani, ali njihova religija ima dosta pred-islamskih elemenata. U suvremeno doba mnogi se akulturiraju u egipatsko arapsko društvo. Srodnija im je skupina Qireijab, arabizirani Bedže koji danas žive kao ribari na Crvenom moru.

Jezik
-----

Govore ababda dijalektom jezika bedawiyet [bej].

Vanjske veze
------------

***Ababda*** na Wikimedijinoj ostavi

* The Ababda Arhivirano 2011-11-21 na Wayback Machine-u
**Abas II od Egipta** znan kao *Abbas Hilmi-paša* (Aleksandrija, 14. jul 1874 - Geneva, 20. decembar 1944.) bio je posljednji Egipatski kediv koji je vladao od 1892. do 1914.

Ostao je upamćen po tom što je ostao lojalan svom nominalnom suverenu Osmanskom sultanu koji je stao na stranu Centralnih sila. Zbog tog su ga Britanci 18. decembra 1914. smjenili i proglasili Egipat i službeno *Britanskim* 
protektoratom*.*

Biografija
----------

Abas je postao kediv nakon iznenadne smrti svog oca Teufik-paše 1892. koja ga je zatekla na studiju u bečkom Theresianumu. 
Još na samom početku svoje vladavine pokušao je vladati što samostalnije, ne obaziravši se previše na instrukcije britanskog agenta i generalnog konzula u Egiptu (1883.-1907.) - lorda Cromera. Potaknut narodnim nezadovoljstvom zbog sve većeg utjecaja Velike Britanije na Egipat, Abas je za premijera postavio čovjeka koji je bio poznat kao otvoreni protivnik Britanaca. Nakon kritika na račun Britanske vojske - 1894. lord Cromer je poduzeo mjere da smanji kedivove prerogative.

Nakon 1894. Abas se malo primirio, ali je i nadalje financijski pomagao panislamističke i anti-britanske novine Al-Muajad (Pristalica). 
Međutim kada su 1906. nacionalisti zatražili da i Egipat dobije ustavnu vladu, Abas je to odbio. Ali je već sljedeće godine podržao osnivanje *Nacionalne partije* lidera Muṣṭafe Kamila, kako bi parirao Partiji Uma, koju su favorizirali Britanci. Na što su oni odgovorili postavljanjem energičnog Lorda Kitchenera za generalnog konzula (1912.-14.).

Ubrzo su lideri Nacionalne partije protjerani ili pozatvarani, a Abasovi prerogativi smanjeni.

Nakon izbijanja Prvog svjetskog rata Abas koji se tad nalazio u Istambulu, uputio je apel Egipćanima i Sudancima da podrže Centralne sile i da se bore protiv Britanaca. To je bila kap koja je prelila čašu - zbog čeg su Britanci 18. decembra 1914. proglasili protektorat i sljedećeg dana svrgli Abasa, a na njegovo mjesto postavili njegovog ujaka Huseina Kamela kao sultana.
.
Kad je 1922. proglašena Kraljevina Egipat, Abas je i službeno izgubio sva prava na tron, ostatak života proveo je u egzilu, uglavnom u Švicarskoj.

Abasov sin Muhammad Abdel Moneim bio je kratkotrajni regent umjesto maloljetnog Fuada II.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*ʿAbbās II, khedive of Egypt*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 7.07.2020.

Vanjske veze
------------

***Abas II od Egipta*** na Wikimedijinoj ostavi

* *ʿAbbās II, khedive of Egypt* (`en`)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik: | **Egipatski kediv (1892. - 1914.)** | Nasljednik: |
| **Teufik-paša** | **Husein Kamel** |
**Agirije** (starogrčki: Ἀγύῤῥιος, kraj 5. i početak 4. veka pne.) bio je atinski političar koji je pripadao demokratskoj struji. Rođen je u atičkoj demi Kolitu, a Andokid ga ironično zove "plemenitim i dobrim" (ὁ καλὸς κἀγαθός) nakon što je Agirije dugo vremena proveo u zatvoru zbog osude za proneveru javnog novca.

Agirije je isposlovao ponovno uvođenje plate od jednog obola za građane koji prisustvuju sednicama narodne skupštine *(misthos ekklēsiastikós)*, koja je zatim povećana na tri obola. Tu je platu uveo Kleofont, ali je ona bila ukinuta kad i demokratski poredak u Atini nakon njenog poraza u peloponeskom ratu. Oko 395. pne. na njegovu je inicijativu ponovo uvedena tzv. "pozorišna naknada" (θεωρικόν / *theōricón*), koja se isplaćivala građanima da bi mogli da prisustvuju pozoršnim predstavama i dramskim nadmetanjima. S druge strane, Agirije je bio zaslužan za smanjenje naknade koja je isplaćivana komičkim pesnicima za prikazivanje predstava. Ove su mu inicijative donele veliku popularnost, zahvaljujući kojoj je 389. pne. nakon Trasibulove smrti, bio izabran za jednog od vojnih zapovednika *(strategos)* te je dobio komandu nad atinskim brodovima u istočnom Egejskom moru tokom korintskog rata.

Aristofan ga u više navrata napada u *Eklesijazusama* i *Plutu*.

Istoričari starog veka kasnije su preispitali i revalorizovali Agirijevu ulogu. Njegovo se ime pojavljuje na jednom važnom natpisu iz 374/373. pne. koji je otkriven na atinskoj agori 1986, a objavljen 1998. Tu se Agirije navodi kao inicijator jednog zakona o oporezivanju žita s ostrva Lemnosa, Imbrosa i Skirosa..
**Agiprand** (742-744fl. 742-744) bio je langbobardski plemić i kratkotrajni vojvoda Spoleta, koji je vladao od 742. do 744. 

Bio je vojvoda Clusiuma i nećak langobardskog kralja Liutpranda, koji je bio u sukobu s vojvodom Thrasimundom. U tom je sukobu Thrasimund imao podršku pape Grgura III. Kada je, međutim, odnio pobjedu nad Liutprandom i vratio se u Spoleto, odbio je papi vratiti gradove koje je Liutprand bio okupirao. Zbog toga je Grgurov nasljednik Zaharija sklopio savez sa Liutprandom; papska i kraljeva vojska su napali i zauzeli Spoleto. Thrasimund je protjeran, a Agiprand je 742. imenovan za vojvodu. 

Agiprand je, u skladu s obećanjem, papi Zahariji vratio gradove. Njegova vladavina je, međutim, bila kratkog vijeka. Već 744. je Liutprand umro, a Thrasimund je to iskoristio kako bi po treći put postao vojvoda.

Literatura
----------

* Paul the Deacon. *Historia Langobardorum* Arhivirano 2007-02-12 na Wayback Machine-u. Translated by William Dudley Foulke. University of Pennsylvania: 1907.
* Hartmann, Ludo Moritz. *Geschichte Italiens im Mittelalter*. Gotha, 1903.
* Hodgkin, Thomas. *Italy and her Invaders*. Clarendon Press: 1895.
* Pabst, H. "Geschichte des langobardischen Herzogthums." *Forschungen zur deutschen Geschichte* Vol. II, p. 405. Gottingen, 1862.


| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Thrasimund II** | **vojvoda Spoleta**742–744 | Slijedi:**Thrasimund II** |
**Apstrakcija** (lat.) je:

1. misaono izdvajanje nekih osobina i svojstava predmeta od samog predmeta;
2. apstraktan pojam izdvojen od nečega konkretnog za koji je vezan.

**Apstrahirati** -hiram, zap. kr. **apstrahovati** -ujem (nem. *abstrahieren*):

1. (iz)vršiti apstrakciju;
2. ne uzeti (uzimati) nešto u obzir, ne obazreti se, ne obazirati se na nešto.

**Apstraktan** -tna (lat.): dobijen apstrakcijom, misaon; suprotno od konkretan.

Matematika
----------

*Apstrakcija*, odnosno *apstrahovanje* u matematici je proces razmatranja izvesnih osobina objekata izostavljanjem drugih koje nisu relevantne. To je osnova klasifikovanja, procedure koja rezultira skupom članova sa posebnim osobinama. Pomenuti skup se označava sa {\displaystyle \{x:F(x)\},} čit. *iks takvo da je ef od iks*, odnosno *h koje ima osobinu F(h)*, gde je F(h) svojstvo koje članovi skupa moraju zadovoljiti. Na primer, {x:x je ptica}, označava skup u kojem su svi elementi ptice.

### Aksioma apstrakcije

Neka je data proizvoljna osobina F(x), tada postoji skup čiji članovi poseduju baš tu osobinu, tj. 

{\displaystyle (\exists y)(\forall x)(x\in y\iff F(x)).}
Navedena *aksioma apstrakcije* je prvi put eksplicitno formulisana od strane Frigea 1893. godine, da bi zatim, od strane Rasela, bila dovedena u kontradikciju:

Neka je data osobina F(x), pomenutog aksioma, osobina ne-pripadanja samom sebi. Tada je

{\displaystyle (\exists y)(\forall x)(x\in \iff x\notin x),}
aksiom izbora, koji jednostavnim koracima vodi u kontradikciju

{\displaystyle y\in y\wedge y\notin y.}
Da bi izbegao ovaj, tzv. Raselov paradoks, Zermelo je 1908. uveo aksiom separacije:

{\displaystyle (\exists y)(\forall x)(x\in y\iff x\in z\wedge F(x)),}
u kojem egzistencija skupa u nije više pretpostavljena bezuslovno.

Vidi još
--------

* Zermelo-Frenkelova teorija skupova
* Filozofija
* Metodologija
Agilulf na portalu katedrale u Monzi
Italija u doba Agilulfa; langobardska područja označena zeleno
**Agilulf** (? – Milano, 616), također poznat i kao *Agilulf Tiringijac*, bio je langobardski vojvoda Torina koji je postao langobardskim kraljem 591. i na prijestolju ostao sve do smrti. 

Kraljem je postao kada je u maju 591. došao u Milano na skup langobardskih poglavara koji je sazvala kraljica Teodelinda nakon smrti svog muža, kralja Autharija. Langobardski poglavari su podigli Agilulfa na štit, učinivši ga tako kraljem; Teodelinda se smjesta udala za njega. Prije toga se Agilulf, da bi joj postao prihvatljiv, pokrstio, iako ispočetka na arijanstvo. Agilulfovu vladavinu je potom obilježilo nastojanje da se ostvari mir sa Francima, čemu je dosta doprinio građanski rat među zavađenim pripadnicima Merovinške dinastije; istovremeno je nastojao ostvariti dobre odnose sa papom Grgurom I te je obustavio pustošenje tzv. *ducatus Romanusa* (rimskog vojvodstva), gdje je vlast imao papa. To je Agilulfu omogućilo da se u potpunosti okrene protiv Bizantinaca i njihovog Ravenskog egzarhata kome je do primirja 598. oduzeo Sutri i Perugiu. Tada je sklopljeno primirje sa bizantskim carem Mavrikijem, koje je potrajalo godinu dana. Tada je ravenski egzarh Kalinik oteo langobardsku princezu, što je dovelo do novog rata. Do 602. Agilulf je zauzeo Padovu i Mantovu. Novi bizantski car Foka ga je 605. priznao za kralja i predao mu Orvieto.

Godine 603. Agilulf se pod uticajem supruge sa arijanstva preobratio na nikejsko "pravovjerno" kršćanstvo (katoličanstvo). On i supruga su potom sagradili katedralu u Monzi. Posljednje godine vladavine Agilulf je proveo u miru, sa izuzetkom napada Avara sa istoka koji su provalili u Furlaniju i ubili vojvodu Gisiulfa.

Agilulf je umro 616. i naslijedio ga je sin Adaoald. Njegova kćer Ginisberga je, pak, postala supruga torinskog vojvode Arioalda koji je i sam postao kralj 626.
**Acolapissa** (Varijante: Aqueloupissa, Cenepisa, Colapissa, Coulapissa, Equinipicha, Kinipissa, Kolapissa, i Mouisa.). -Indijansko pleme iz grupe Muskhogean sa Pearl River na sadašnjoj granici između Louisiane i Mississippija. Već tokom 1702. oni napuštaju svoju domovinu i kreću nešto zapadnije prema Bayou Costine na sjevernoj strani jezera Pontchartrain. Od 1718. nalaze se na istočnoj obali Mississippija blizu novog francuskog naselja New Orleans. Širenjem francuskih naselja tokom sljedećih godina Acolapisse se polagano povlače sa Houma Indijancima u župu ('parish') Ascension, kod sadašnjeg Donaldsonvillea u Louisiani, gubeći svoj identitet. Houme i ostaci Acolapisse ostaju ovdje do 1776 a zatim odlaze u župe Terrebonne i Lafourche jugozapadno od New Orleansa. Njihovi potomci i danas žive u ovom kraju Louisiane.
-Tangipahoa ili Corncob People njihov su ogranak.

Ime
---

U jeziku Choctawa káklo pisa /"those who listen and see"; 'oni što slušaju i gledaju'/ vjerojatno u aluziji na granicu sa značenjem 'graničari' ili 'izviđači'

Jezik
-----

Prema jeziku pripadaju porodici Muskhogean a najsrodniji su grupama Choctaw i Chickasaw.

Život i običaji
---------------

Kultura i jezik Acolapissa najsrodniji su njihovim sjevernim susjedima Choctaw. Naselja (imali su ih 6) su im bila malena (200-300 ljudi). Uzgoj kukuruza, graha, 'squash'-tikava, i drugog, uključujući i duhan, te lov i ribolov glavna su im zanimanja. Bizon je bio glavni izvor mesa, u rana španjolska vremena (1700.-tih) bilo ih je mnogo u južnom Mississippiju. –Francuzi su tada (iz neznanja) pokušali zarobiti i uzgajati ove životinje zbog vune.
Ugodna klima u donjem toku Mississippija nije zahtijevala mnogo odjeće, muškarci su nosili pregače, žene kratke suknjice, a djeca su do puberteta hodala gola. Svoja tijela Acolapisse su ukrašavali tetovažama. U hladnija zimska vremena zaštićivali su se bizonovim ogrtačima. Kolibe su bile kružnog oblika, od drvenog kostura isprepletenog granjem i trskom poput košare, sve su to ojačavali blatom. Svako selo imalo je dvije javne 'zgrade' ,jedna je služila kao svetište sa sakralnim objektima i svetom vatrom koju je održavao svećenik. Drugi javni objekt bila je poglavičina kuća. 
Gore, svetište Acolapissa, dolje, poglavičina kuća sa šiljastim krovom.

Populacija
----------

Acolapisse nisu nikada bili veliko pleme, između 3-4,000 (1600.). Iberville (1699.) procjenjuje da imaju 300 ratnika, odnosno 1,500 duša. Epidemije su 1702. smanjile njihov broj na 1,250, dvadeset godina kasnije, po francuskim informacija imaju svega 200 ratnika (1,000 duša). Od 1739. oni se više ne popisuju zasebno, plemenima Acolapissa, Bayogoula i Houma broj iznosi tek 500. Ova plemena, odnosno njihovi potomci, danas žive (njih 11,000) u Louisiani pod imenom 'United Houma Nation'. 

Vanjske veze
------------

* Acolapissa Indian History
* Acolapissa History
* Acolapissa Arhivirano 2007-09-26 na Wayback Machine-u
**Apsolutna nula** je pojam označava uslovno temperaturu, a u stvari stanje materije u kojoj je termodinamički sistem na najnižem nivou, odnosno ima najnižu energiju.

Istorija
--------

Pojam apsolutna nula je verovatno prvi odredio Gijom Amonton u drugoj polovini sedamnaestog veka. 

On je bio savremenik Bojla i Meriota, koji su postavili Bojl-Mariotov zakon: Ako pritisak nekog gasa raste, proporcionalno se smanjuje njegova zapremina. 

Amonton je proširio njihova istraživanja merenjem temperature komprimovanog gasa. Primetio je da ravnomerna smanjenja temperature izazivaju proporcionalna smanjenja pritiska. Iz ovog zapažanja je izveo zaključak, da bi dalje smanjenje temperature dovelo do toga da pritisak gasa, na nekoj konačnoj temperaturi, bude jednak nuli. Kako pritisak ne može da ima negativnu vrednost, zaključio je da najniža temperatura, mora da ima neku konačnu vrednost.Njegova procena je bila da ta konačna temperatura - apsolutna nula ima vrednost -240 °C. 

Kasnije su Šarl i Gej-Lisak formulisali taj zakon u strožem obliku. Oni su dokazali da pad pritiska, pri opadanju temperature za 1 °C iznosi 273 deo pritiska, koji taj gas ima na 0 °C. Tako je apsolutna nula bila utvrđena na -273 °C

Gde se pominje
--------------

Apsolutna nula kao pojam, najčešće se koristi u prirodnim naukama, ali takođe i u društvenim, napr. filozofiji pa u sprezi sa fizikom itd. O apsolutnoj nuli se među naučnicima vode različite teoretske polemike ovisno o datom gledanju na problem: svemirski, terestijalni ili subatomski odnosi. Sam princip definisanja pojma nije logički ispravan ali je u praksi prihvaćen.. Smatra se da se blisko približavanje definiše logaritamskom ili limesnom funkcijom (Ovo neki naučnici negiraju, a ja ovo navodim kao eventualnu alternativu op. domatrios)

Oznaka
------

Oznaka za to stanje je 0 Kelvina (preciznije je, ali ne i precizno, reći stanje nego temperatura, kad te temperature nema, odnosno energije. 

0 Kelvina odgovara -273,150 C (stepeni Celzijusove skale) i odnosi se na najnižu temperaturu koju neki sistem može da ostvari. Znači, praktično moguće, a ne teoretski ili filozofski gledano kad negira samo sebe. 

Gas pod konstantnim pritiskom sabija se kako se temperatura smanjuje. Savršen gas bi na apsolutnoj nuli dostigao nultu zapreminu. 

Međutim stvarni gas se kondenzuje u tečno ili čvrsto stanje na teperaturi višoj od apsolutne nule. 

Na apsolutnoj nuli molekularna energija sistema je minimalna i ne može se transponovati u druge sisteme.

Kelvinova temperaturna lestvica ima apsolutnu nulu kao svoj nulti podeok, a njena osnovna jedinica je kelvin. (domatrios)

Na en-viki možete pročitati o Bumerag Nebuli i njenoj temperaturi, o negativnoj temperaturi zero itd.

Gde se koristi
--------------

Rezultati Amontona se koriste u rashladnim i klima uređajima. Tu se ne ide, naravno, do apsolutne nule ali pricipi do kojih je došao - veza između temeprature i pritiska gasa rezultirao je pronalaskom toplotne mašine.
**Johann Wilhelm Adolf Kirchhoff** (6. januar 1826 – 26. februar 1908) bio je nemački klasični filolog i stručnjak za epigrafiju.

Život
-----

Kirchhoff je rođen u Berlin kao sin slikara Johanna Jakoba Kirchhoffa, koji se u svom slikarstvu bavio historijskom tematikom. U Berlinu je stekao i svoje obrazovanje. Bio je predavač u različitim školama, a 1865. postavljen je za profesora klasične filologije na Univerzitetu u Berlinu, gde je i ostao do kraja života. Kirchhoffov naučni rad odslikava njegovo široko polje zanimanja u oblasti lingvistike, klasičnih starina i grčke epigrafike.

Dela
----

* *Die Homerische Odyssee* (1859), gde je izneo novu tezu o kompoziciji Homerove *Odiseje*
* izdanje Plotina (1856)
* izdanje Euripida (1855. i 1877–1878), prvo kritičko izdanje temeljeno na pažljivom proučavanju svih postojećih rukopisa
* izdanje Eshila (1880)
* izdanje Hesiodovih *Poslova i dana* (1881)
* izdanje Ksenofontovog *Ustava atinskog* (3. izd. 1889)
* *Über die Entstehungszeit des Herodotischen Geschichtswerkes* (2. izd. 1878)
* *Thukydides und sein Urkundenmaterial* (1895).

Sledeća dela predstavljaju rezultat Kirchhoffovih epigrafskih i paleografskih istraživanja:

* *Die Umbrischen Sprachdenkmäler* (1851)
* *Das Stadtrecht von Bantia* (1853), o Bantinskoj ploči otkrivenoj 1793, na kojoj je zapisan zakon koji uređuje municipalne poslove antičke Bantije
* *Das Gotische Runenalphabet* (1852)
* *Die Fränkischen Runen* (1855)
* *Studien zur Geschichte des Griechischen Alphabets* (4th ed. 1887).

Kirchhoff je priredio drugi deo četvrtog toma *Zbornika grčkih natpisa* (1859, gde su dati hrišćanski natpisi) te prvi tom *Zbornika atičkih natpisa* (1873, gde su dati natpisi iz razdoblja pre 403. pne.) uz kasnije dodatke (četvrti tom, deo 13, 1877–1891). Od 1860. do 1902. bio je zadužen za uređivanje *Grčkih natpisa*. Uređivao je časopis *Hermes* of 1866. do 1881. godine.
**Afera Sandline** je naziv za politički skandal i krizu koja je izbila u Papui Novoj Gvineji početkom 1997. godine.

Njegovo izbijanje je posljedica odluke premijera Sir Juliusa Chana da dugogodišnji sukob sa separatističkim gerilcima na Otoku Bugenvil umjesto pregovorima završi vojnom akcijom. Međutim, vlade Australije i Novog Zelanda su odbile pružiti papuanskoj vladi i vojsci pružiti logističku pomoć.

Premijer Chan i njegovi suradnici su se zbog toga krajem 1996. obratili za pomoć Timu Spiceru, bivšem potpukovniku Britanske vojske i vlasniku Sandline International, privatne tvrtke za pružanje vojnih usluga. Vlada se dogovorila da Sandline u Papuu Novu Gvineju pošalje 40 specijalaca koji će sudjelovati u invaziji Bougainvillea, a da bi cijena cijelog pothvata trebala biti 36 miliona dolara.

Dva dana nakon što su prvi od najamnika stigli u Port Moresby, Chan je australskog ministra vanjskih poslova Alexandera Downera izvijestio o tome da je njegova vlada unajmila Sandlineove ljude radi obuke vlastite vojske. Downer je prema tome izrazio žestoko protivljenje, a dan kasnije - 10.2. - je cijela priča "procurila" u dnevnom listu *The Australian*.

Objavljivanje plana je izazvalo bijes u međunarodnoj javnosti, ali još veći kod generala Jerryja Siginroka, komandanta Obrambenih snaga Papue Nove Gvineje (PNGDF), koji je za cijeli plan saznao tek za vrijeme službene posjete Filipinima. On je stoga zajedno sa svojim potčinjenim majorom Enumom sastavio plan za *Operaciju Rausim Kwik* čiji je cilj bio neutralizacija najamnika.

Plan je izveden noću 16.3. kada su snage PNGDF uhapsile Spicera i njegove ljude. Siginrok je potom zauzeo zgradu radio-stanice i preko nje optužio premijera Chana za korupciju, te vladi dao 48 sati da podnese ostavku. Chan je to odbio te smijenio Siginroka, koji je, prihvatio to naređenje, nastojeći izbjeći oružani sukob s policijom, koja je još uvijek bila vjerna premijeru.

Zahtjevima vojnih pobunjenika za Chanovom smjenom su se, međutim, priključili studenti na Univerzitetu Port Moresbyja, kao i niz uglednih političara. Nakon što je širom Papue Nove Gvineje došlo do štrajkova i blokada cesta, a zgrada Parlamenta bila opkoljena bijesnim demonstrantima, Chan je 26.3. podnio ostavku.

Chana je zamijenio Bill Skate, guverner Port Moresbyja koji se prvi založio za njegovu smjenu. Premijer Skate je iste godine, uz posredovanje novozelandske vlade, s pobunjenim Bugenvilcima potpisao privremeni mirovni sporazum koji je dan-danas na snazi.