recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  |

**Elektorat Braunschweig-Lüneburg** (njemački: *Kurfürstentum Braunschweig-Lüneburg*), puno poznatiji po svom neslužbenom 
imenu - **Elektorat Hannover** (njemački: *Kurfürstentum Hannover*), je ime nekadašnje države na sjeverozapadu Njemačke, koja je isprva bila elektorat (1692. - 1806.) Svetog Rimskog Carstva, a zatim kraljevina od 1814. do 1866. i na kraju pruska pokrajina od 1866. do 1945.)

Nakon Drugog svjetskog rata država je administrativno ukinuta, njen nekadašnji teritorij formira oko 80 % teritorija današnje savezne države Donja Saska.

Historija
---------

Grad Hannover se počeo teritorijalno širiti tokom 17. vijeka za vladavine Dinastije Welf iz Braunschweig-Lüneburga, 
tako da je 1638 postao kneževina pod imenom Braunschweig-Calenberg-Göttingen, poznatija po imenu svoje prijestolnice - Hannoveru. Njen vladar Ernest August I. (1630. - 1698.), knez od 1680. proširio je kneževinu, ženidbom svog sina Georga Ludwiga sa Sophiom Dorotheom od Cellea, kćerkom jedinicom Georga Wilhelma, kneza Braunschweig-Lüneburga, tako da
su nakon njegove smrti - 1705. dvije kneževine i službeno udružene. Nakon tog je 1692. car Svetog rimskog carstva Leopold I. uzdigao kneževinu Ernesta Augusta, kao devetu po redu u rang elektorata pod službenim imenom Elektorat Braunschweig-Lüneburg, ali kolokvijalno zvane samo Elektorat Hannover.

Ernest August oženio se Sophiom Palatinskom, unukom britanskog kralja Jamesa I. Zakon o naslijeđivanju (Act of Settlement ) 
kojeg je donio Parlament Ujedinjenog Kraljevstva 1701. odredio je nju i njenu djecu kao nasljednike britanske krune, nakon kraljice Anne, ali kao je Sophia umrla nešto prije Anne 1714, ta čast dopala je njezinog sina Georg Ludwig koji je tako postao prvi u nizu od pet vladara iz Dinastije Hanover koja je paralelno vladala Hannoverom i Velikom Britanijom.

Dvor izborne kneginje Sophie bio je poznat kao centar kulture onoga vremena, na kom su djelovali i Georg Friedrich Händel i Gottfried Leibniz.

George I (umro 1727.) i George II (umro 1760.) često i rado su posjećivali svoju
domovinu, ali George III (umro 1820.) to više nije radio, a George IV (umro 1830.) 
i William IV (umro 1837.) napravili su tu samo jedanput. I pored toga Elektorat Hannover bio je dobro vođen od strane ministarstva u Hannoveru, povezanog sa njemačkom kancelarijom u Londonu.

Hannover se teritorijalno proširio sve do Sjevernog mora aneksijom Bremena i Verdena 1715. i biskupije
Osnabrück 1803. 
Elektorat Hannover često su zvali britanska Ahilova peta u kontinentalnoj Evropi, zbog čega je bio meta brojnih invazija, naročito za 
Sedmogodišnjeg rata (1756. -1763) i francuskih revolucionarnih i napoleonskih ratova od 1793. 
Prusi su ga zauzeli u dva navrata 1801. i 1805. a i Francuzi 1803 i 1806. nakon tog je podjeljen, jedan dio ukloplen je u 
Prvo Francusko Carstvo, a ostatak u Kraljevina Vestfalija koju je kreirao Napoleon Bonaparte za svoga brata Jérômea.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7   „*Hanover*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 12. 10. 2014.

Vanjske veze
------------

***Elektorat Braunschweig-Lüneburg*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Hanover* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Gänserndorf** je grad na sjeveru Austrije od 10,828 stanovnika.

Gänserndorf je administrativni centar istoimenog Okruga Gänserndorf i ekonomski centar sjevernog Marchfelda .

Geografske karakteristike
-------------------------

Gänserndorf leži udaljen dvadesetak km sjeveroistočno od Beča, kako je izvrsno prometno povezan, danas je stambeno predgrađe Beča.

Historija
---------

Gänserndorf je pvi put dokumentian 1115. ali je još za Marije Terezije zvao Großgänserndorf, odnosno bio je selo, tek od 1904. se zove Gänserndorf

Znamenitosti
------------

Znamenitost Gänserndorfa su izvorno romanička parohijska crkva, sa gotičkim korom, rekonstrirana 1695 u baroknom stilu (dograđena i proširena 1960. -61. i gradska vijećnica iz 16. vijeka.

Jedna od najvećih atrakcija Gänserndorfa je Safari i pustolovni park otvoren 1972.

Privreda
--------

Gänserndorf je 1991. imao 4,071 zaposlenih, od kojih je najveći broj radio u naftnoj industriji (OMV) i uslužnom sektoru.

Industrija Gänserndorfa proizvodi prozore, konzervanse i beton.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Slovačka, Malacki

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Niederösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 01. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Gänserndorf*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 28. 01. 2016.

Vanjske veze
------------

***Gänserndorf*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Gänserndorfa* (`de`)
**Hantingtonova horea** ili *hantingtonova bolest* je neurološka bolest koja se nasleđuje autozomno-dominantno. Javlja se vrlo retko, sa učestalošću od 1:25 000. Opisana je 1872. godine.

Manifestacije ovog oboljenja su:

* na samom početku blago popuštanje intelektualnih sposobnosti,
* gubitak ravnoteže,
* nekontrolisana kretanja;
* paranoidna stanja;
* demencija

Hantingtonova bolest je autozomno dominantna nasledna bolest koja se klinički manifestuje progresivnim poremećajima kretanja i demencijom u srednjem odraslom dobu, odnosno, posle 30-te godine života, a tokom narednih 15-20 godina dolazi do potpunog gubitka motorne kontrole i mentalnih funkcija.

Etiologija i patogeneza
-----------------------

Hantingtonova bolest nasleđuje se autozomno dominantno. Gen za HB je smešten je 4p16.3 hromozomu, a sastoji se od polimorfnog CAG trinukleotida koji ponavljano kodira poliglutaminsku regiju belančevine nazvane *huntingtin*. Normalni Hb gen sadrzi 11-34 kopija ovog tripleta, a kod bolesnika s HB-i broj tripleta se mnogostruko poveća. Što je veći broj ponovljenih triolet mutacija i veća količina poliglutamina, to će se pre stvoriti abnormalni proteinski agregati, a potom intranuklearne inkluzije i bolest.

Patologija
----------

*Makroskopski* se na preseku mozga vidi izrazito atrofičan kaudatni nukleus (*nucleus caudatus*), a sekundarno je atrofican i putamen. Lateralne i traca komora zbog toga su proširene. *Mikroskopski*, broj strijatnih nervnih ćelija je smanjen, a najveći je gubitak izražen periventrikularno u kaudatnom nukleusu (*nucleus caudatus*) i u putamenu. Najizrazitije je smanjen broj srednje velikih nervnih ćelija koje komuniciraju sa drugim neuronima putem transmitora kao što su gama-aminobuterna kiselina (GABA), supstanca P i enkefalini. Uz gubitak nervnih ćelija izražena je jaka reaktivna troglioza.

Klinička slika
--------------

U simptome ove bolesti svrstavaju se *progresivni poremećaji kretanja*, kao što su nepravilni nevoljni spazmodični pokreti udova i lica (horeja), trzaji, prekomerni pokreti mišića celog tela (hiperkineza). Gubitak mentalnih sposobnosti redovno dovodi do demencije. Smrtni ishod sledi nakon prosečno 15 godina, pri čemu su neposredni uzrok smrti najčešće interkurentne infekcije.

Literatura
----------

* Tucić, N, Matić, Gordana: O genima i ljudima, Centar za primenjenu psihologiju, Beograd, 2002.
* Marinković, D, Tucić, N, Kekić, V: Genetika, Naučna knjiga, Beograd
* Tatić, S, Kostić, G, Tatić, B: Humani genom, ZUNS, Beograd, 2002.
* Matić, Gordana: Osnovi molekularne biologije, Zavet, Beograd, 1997.
* Ridli, M: Genom - autobiografija vrste u 23 poglavlja, Plato, Beograd, 2001.
* Prentis S: Biotehnologija, Školska knjiga, Zagreb, 1991.
* Dumanović, J, Marinković, D, Denić, M: Genetički rečnik, Beograd, 1985.
* Kosanović, M, Diklić, V: Odabrana poglavlja iz humane genetike, Beograd, 1986.
* Švob, T. i sradnici: Osnovi opće i humane genetike, Školska knjiga, Zagreb, 1990.

Spoljašnje veze
---------------

* Bionet škola
**Grey Gardens** (sh. *Sivi vrtovi*) je kuća, odnosno imanje smješteno u području Georgica Pond u okviru sela East Hapton i istoimenog grada na Long Islandu u američkoj državi New York, poznato kao prebivalište Edith Ewing Bouvier Beale i Edith Bouvier Beale, odnosno po tome što je prikazano u znamenitom istoimenom dokumentarnom filmu.

Kuću su 1897. godine sagradili F. Stanhope Phillips i Margaret Bagg Phillips, kćer novinskog magnata, a dizajnirao ju je arhitekt Joseph Greenleaf Thorpe (1862-1934). Kuća, koja se sastojala od 14 soba, se isticala svojim vrtovima. Godine 1913. je prodana Robertu C. Hillu, vlasniku poduzeća Consolidation Coal Company koji ju je dodatno preuredio. 

Godine 1924. su kuću kupili pravnik Phelan Beale i njegova supruga Edith Ewing Beale, koji će tamo sljedećih nekoliko godina provesti sa kćeri Edith, te sinovima Phelanom Juniorom i Bouvierom Bealeom. Edith je tamo nastavila živjeti nakon što se muž od nje 1931. godine rastavio. Održavanje kuće je tokom godina postalo sve teže, najviše zbog toga što je Edith zbog svog ekscentričnog i skandaloznog ponašanja ostala bez nasljedtsva, te imala tek skromni džeparac kao izvor prihoda. 

Godine 1952. se Edith u kući, nakon neuspješnog pokušaja da se probije u show businessu, priključila njena kćer. Dvije žene su se postepeno počele povlačiti iz društva, a životni uvjeti na neodržavanom i zapuštenom imanju postajali sve gori. 1971. godine je kuću posjetila sanitarna inspekcija Okruga Suffolk te užasnuta prljavštinom, nedostatkom tekuće vode, kao prisutstvom desetaka divljih mačaka i rakuna, objavila kako će obje žene prisilno iseliti zbog opasnosti po njihov život. Kada je priču o tome objavio tabloid *National Enquirer*, Edithine nećake - bivša Prva dama Jacqueline Kennedy i njena sestra Lee Radziwil - su platili 50.000 dolara za čišćenje.

To je koincidiralo sa planovima braće Maysels, uglednih sineasta, da snime dokumentarni film o životu Jacqueline Kennedy. Tokom priprema su, sakupljajući građu za njen rani život u East Hamptonu, posjetili Grey Gardens i zaključili da bi "Velika Edie" i "Mala Edie" bili daleko bolja tema za film. Mayslesovi i njihova ekipa su proveli oko godinu dana na imanju i temeljito zabilježili tamošnji svakodnevni život. 

"Mala Edie" je nakon majčine smrti 1979. godine prodala imanje Benu Bradleeju, izvršnom uredniku *Washington Posta*, koji je obećao da ga neće srušiti. Imanje je temeljito renovirano, a u njemu danas živi njegova udovica, novinarka Sally Quinn. 2017. godine je imanje ponudila na prodaju po cijenu od 19,995.000. $

Izvori
------

1. ↑  Rogers, Katie (March 2, 2017). „Want to Live in Grey Gardens? It Can Be Yours for $20 Million". *The New York Times*: str. D1. Pristupljeno 7. III 2017.
Električna gitara
Moodswinger, 2006, Yuri Landman
**Električna gitara** je glazbalo moderne glazbe kao što je rock, metal, punk, rock and roll itd. ali primjenjuje se i u ostalim žanrovima (blues, jazz...)

Koristi elektromagnetske pickupove koji "prikupljaju" titranje žica i pretvaraju ih u signale koje šalju pojačalu. Mogu biti šupljih ili čvrstih (eng. *solid*) tijela. Najpoznatije marke su Fender, Gibson, Ibanez, Jackson... Neke od njih imaju tremolu ručku kojom se ručno natežu ili otpuštaju lagano sve žice i tako stvaraju vibriranje tona. Taj se efekt puno koristi u bluesu i jazzu. 

Električne gitare razlikuju se ne samo po vanjskom izgledu, već i po performansama (odnosno po pickup konfiguraciji), pa se tako neke više koriste za žestoku rock svirku. 

Postoji nekoliko podjela električnih gitara, a najbitnije su: po broju "rogova" tj. postoje single cutaway i double cutaway gitare, te po broju vratova i žica. Najviše gitara ima jedan vrat sa šest žica, no postoje i gitare sa dva vrata (najpoznatija je *Gibson eds-1275 SG* koju je Page koristio za sviranje balade "Stairway to heaven" uživo), te gitare sa sedam žica (za vrlo tvrdu svirku) koje je malo teže svirati od onih sa šest žica, te gitare sa dvanaest žica. Poseban slučaj jest *Gibson eds-1275 SG* jer na donjem vratu ima šest žica a na gornjem dvanaest.

Neki su modeli električnih gitara dosegli legendarne statuse, poput Fenderovog Stratocastera i Telecastera te Gibsonovih Les Paul i SG. Čak su postale i dio imagea nekih gitarista poput Jimmya Pagea (Les Paul), Hendrixa (Stratocaster) i Angusa Younga (SG), dok je B.B. King svojoj gitari čak dao i ime - Lucille.

Povezano
--------

* Bas gitara

***Električna gitara*** na Wikimedijinoj ostavi
Koordinate: 24°05′N 32°53′E﻿ / ﻿24.083°N 32.883°E﻿ / 24.083; 32.883

Elefantina na karti EgiptaElefantinaElefantinaElefantina na karti Egipta
Pogled na otok iz hotela Mövenpick
*Nilometar* i muzej Aswan na otoku Elafantina
**Elefantina** (arap. الفنتين, grč. Ἐλεφαντίνη) je egipatski otok u rijeci Nil, ispod prvog katarakta. Otok se proteže oko 1200 metara u dužinu, odnosno 400 m u širinu. Danas je sastavni dio grada Asuana. Pretpostavlja se kako je otok dobio ime zbog trgovanja slonovačom u antičko doba.

Na Elefantini postoje velike količine crvenog granita koji je u Starom Egiptu bio vrlo cijenjen, a faraoni su ga koristili za svoje građevinske projekte. U to doba Elefantina je bila strateško mjesto na granici između Egipta i Nubiji. Drevno ime Elefantini bilo je „Abu". Prema egipatskoj mitologiji u pećinama ispod otoka bio je dom boga Hnum koji je kontrolirao vodopade i vode Nila. Božanstva Hnum, Satis i Anuket su bili poštovani u hramovima na otoku kao „Elefantinska trijada bogova".

Povezano
--------

* Asuan
* Luksor

Izvori
------

1. ↑  Otok Elefantina (egyptsites.wordpress.com)
2. ↑  Elefantina (enciklopedija Britannica)

Vanjske veze
------------

***Elefantina*** na Wikimedijinoj ostavi

* Elefantina (enciklopedija Britannica)
* Otok Elefantina (egyptsites.wordpress.com)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315127893
* GND: 4014421-5
* BNF: cb119341670 (podaci)

 |
Za ostala značenja, v. Fahrenheit (razvrstavanje).
  Države koje koriste °F
  Countries that use both °F and °C
  Države koje koriste °C
**Fahrenheitova temperaturna skala** je skala za mjerenje temperature, koju je 1724. osmislio njemački fizičar Gabriel Fahrenheit. Stupnjevi izmjereni na Fahrenheitovoj temperaturnoj skali obilježeni su znakom **°F**. Fahrenheitovu skalu su uporabljali isključivo Englezi cijelog svijeta, sve do 70-ih godina 20. stoljeća, a sada su mnoge engleske zemlje prihvatile (osim Sjedinjenih Država i Jamajke) korištenje Celzijeve temperaturne skale. Normalna temperatura čovjekova tijela je 98,6 °F, ali prije se smatrala normalna temperatura čovjeka 96 °F. Ovu termometarsku skalu usavršio je Gabriel Fahrenheit, napunivši je živom, koja je postala zamjena za alkohol. Led se topi na 32 °F, a voda vrije na 212 °F. 

Iz Fahrenheitove temperaturne skale lako se **stupnjevi Fahrenheita** preračunavaju u Celzijeve stupnjeve:

*T(°C) = (T(°F) - 32 °F)/1,8*

Obratna formula je

*T(°F) = 1,8 T(°C) + 32*

Konverzija temperatura
----------------------

Povezano
--------

* Kelvin
* Celzijus
**La Maddalena** (sardinski i galurski: *Madalena*) je najveći otok u istoimenom talijanskom arhipelagu, smještenom u tjesnacu Bonifacio između Sardinije i Korzike, u Tirenskom moru.

Geografija
----------

La Maddalena ima površinu od 20 km². Na otoku se nalazi administrativni centar cijelog arhipelaga koji predstavlja jednu upravnu jedinicu, komunu La Maddalenu. Između La Maddalene i otoka Caprere izgrađen je nasip s mostom koji olakšava promet između dva otoka.

Historija
---------

Luka La Maddalene imala je veliku stratešku važnost u historiji. Napoleonova vojska bezuspješno je 1793. bombardirala luku, a kasnije, između 1803. i 1805. godine, u La Maddaleni je svoj štab imao britanski admiral Horatio Nelson. Za Drugog svjetskog rata La Maddalena je bila velika baza Talijanske kraljevske ratne mornarice, sve dok je saveznici nisu bombardiranjem učinili neupotrebljivom. Luka i danas ima veliku važnost jer 6. flota Američke ratne mornarice koristi La Maddalenu kao bazu za opskrbu nuklearnih podmornica.

Privreda
--------

Ribarstvo je glavna privredna aktivnost stanovnika otoka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Maddalena Island*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 28. 5. 2013.

Vanjske veze
------------

* *Maddalena Island* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh91001521

 |
**Havířov** (češki izgovor:  ( poslušajte)) je grad na istoku Češke, u sklopu Moravsko-šleskog kraja. Broji oko 77.000 stanovnika, čime je 12. najveći grad Češke, te drugi najveći grad regije. To je ujedno najveći češki grad bez sveučilišta.

Havířov je osnovan nakon drugog svjetskog rata (čime je najmlađi grad moderne Češke, i najbrži koji je narastao po broju stanovnika) kao grad radi esploatacije ugljena. Havířov je zvanično postao grad 1955. Sagrađen je od sela sa značajnim poljskim stanovništvom. Većina starih kuća je srušeno, a mještanima su zauzvrat dani stanovi u novoizgrađenim zgradama grada. Većina stanovništva se doselilo u grad iz drugih dijelova Čehoslovačke, većinom radi posla, te je time stanovništvo značajno poraslo. 

* Panorama gradaPanorama grada
* Kafić u graduKafić u gradu
* TrgovinaTrgovina
* Sportska dvoranaSportska dvorana
* Dvorac Zámek na ŠumbarkuDvorac Zámek na Šumbarku

Eksterni linkovi
----------------

***Havířov*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanična stranica grada (`en`)(`cs`)
**Lajoš Zilahi** (mađ. *Zilahy Lajos*; Nađsalonta, Transilvanija , 27. mart 1891 — Novi Sad, 1. decembar 1974) bio je mađarski pisac i dramaturg. Jedan je od vodećih, ako ne i najčitaniji prozni mađarski autor dvadesetog veka.

Život
-----

Rođen je u Salonti, Transilvanija, tada deo Kraljevine Mađarske. Studirao je pravo na Univerzitetu u Budimpešti pre nego što je poslat na Istočni front tokom Prvog svetskog rata, gde je bio ranjen. O svojim iskustvima sa ratišta potresno svedoči u romanu *„Zarobljenici"* (mađ. *Két fogoly*). Njegovo najpoznatije delo je *„Ararat"*, deo trilogije, a najpotresnije *„Samrtno proleće"*. 
Njegovim delima provejava duh aristokratske Mađarske, odnosno Austrougarske, a izuzetno živim opisima uspeva da gane čitaoca.

On je takođe bio aktivan i na filmu. Njegov roman iz 1928. *Nešto pluta na vodi* ekranizovan je dva puta. Njegova predstava *General* snimljena je kao film pod nazivom *Vrli sin* 1930. i kao *Pobunjenik* 1931.

Nekoliko njegovih romana je prevedeno na bugarski, hrvatski, danski, holandski, češki, engleski, estonski, finski, francuski, nemački, italijanski, japanski, poljski, rumunski, srpski, slovački, španski, švedski i turski. Edicija njegovih kratkih priča dostupna je na španskom, neke od njegovih pripovedaka prevedene su na bugarski, hrvatski, engleski, estonski, francuski, nemački, italijanski, poljski, portugalski, slovački, španski i švedski, a neki od njegovih pesama na nemački.

Lajoš Zilahi je sahranjen na budimpeštanskom groblju Kerpeši.

Izabrani romani
---------------

* *Kad duša zamire* (1900)
* *Zarobljenici* (1926)
* *Voda nešto nosi* (1928)
* *Dva zatvorenika* (1931)
* *Dezerter* (1932)
* *Osveta oružja* (1936)
* *Ararat* (1947)
* *Besan anđeo* (1953)
* *Purpurni vek* (1965)

Spoljašnje veze
---------------

***Lajos Zilahy*** na Wikimedijinoj ostavi

* Works by or about Lajos Zilahy at Internet Archive
* Lajos Zilahy na IMDb-u (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 17261637
* LCCN: n83147255
* ISNI: 0000 0001 1021 8124
* GND: 101207433
* SUDOC: 030100178
* BNF: cb121583890 (podaci)
* BIBSYS: 90764833
* NLA: 35765808
* NDL: 00527535
* NKC: xx0005225
* BNE: XX966429
* CiNii: DA07691249
* NSK: 000004625

 |
**Tvrđava Gungnae**, također poznata kao **Grad Guonei**, bila je druga po redu prijestolnica drevnog korejskog kraljevtsva Goguryeo. Za prijestolnicu je odabao kralj Yuri, drugi vladar kraljevstva, u oktobru 3. n.e. Grad je nekoliko puta bio zauziman i pljačkan sve do 19. vladara po imenu kralj Gwanggaeto Veliki, koji je značajno povećao teritoriju kraljevstva i učinio ga regionalnom silom Sjeveroistočne Azije. Nakon što je kralj Gwanggaeto umro godine 413, njegov sin kralj Jangsu je naslijedio prijestolje i prijestolnicu godine 427. premjestio u Pyongyang.

Prije nego što je kraljevstvo Goguryeo, sam Gungnae-seong je pao pod snage saveza Silla-Tang nakon kapitulacije koju je 666. godine potpisao general Yeon Namsaeng, sin Yeon Gaesomuna. Samo kraljevstvo Goguryeo je palo 668. kada je kineska vojska dinastije Tang zauzela Pyongyang te zarobila kralja Bojanga i Yeon Namgeona.

Nekadašnji grad se nalazio na mjestu današnjeg Ji'ana (集安) u NR Kini.

V. također
----------

* Tri kraljevstva Koreje
**Hamhŭng** (korejski: 함흥시) je drugi po veličini grad u Sjevernoj Koreji i središte provincije Južni Hamgyong. Grad se nalazi na lijevoj obali rijeke Sŏngch'ŏn te na istočnom dijelu Hamhŭnške visoravni, nedaleko od Istočnokorejskog zaljeva. Prema podacima iz 2008. godine, imao je 768,551 stanovnika na površini od 330 km2. Za vrijeme japanske okupacije (1910. - 1945.) bio je znan kao **Kankō**, a Crvena armija ga je oslobodila 22. kolovoza 1945. godine. Tokom Korejskog rata, grad je pretrpio enormne štete te je od 1955. do 1962. godine bio objekt masovne rekonstrukcije kojoj je potpomogla Istočna Njemačka. 

Danas je Hamhŭng važno industrijsko središte Sjeverne Koreje te važna luka u sjevernokorejskoj vanjskoj trgovini. U gradu postoje postrojenja za proizvodnju tekstila, metala, strojeva, rafiniranog ulja te hrane, a razvijena je i kemijska industrija. U gradu se nalazi nacionalni muzej, nekoliko univerziteta te Veliki teatar, najveće kazalište u državi. Izuzev ovoga, u blizini grada nalaze se i dva reedukacijska kampa.
Gunnar Myrdal 1937 godine
**Gunnar Myrdal** (Gustafs, 6. prosinca 1898. - Danderyd, 17. svibnja 1987.) švedski ekonomist, sociolog i političar. Godine 1974. dobio je Nobelovu nagradu za ekonomiju.

Diplomirao je na Pravnom fakultetu Sveučilišta u Stockholmu 1923. godine, doktorat iz ekonomije obranio je 1927. godine. Svoju suprugu Alvu Reimer upoznao je 1919. godine, a oženili su se 1924. godine. Iz braka s Alvom ima dvije kćeri i sina. Alva Myrdal je dobila Nobelovu nagradu za mir 1982. zajedno s Meksikancem Alfonsom Roblesom zbog zajedničkog zalaganja za međunarodno razoružanje u UN-u.

Godine 1974. dobio je Nobelovu nagradu zajedno s Friedrichom Hayekom za "svoj pionirski rad u teoriji novca i ekonomskim kolebanjima i za njegovu prodornu analizu međuovisnosti gospodarskih, društvenih i institucionalnih pojava." Dva nobelovca Hayek i Myrdal često su imali suprotstavljene stavove o planiranju. Myrdal u svojim radovima spominje tri vrste planiranja. Prvo je indikativno, okvirno, orijentaciono planiranje koje se primjenjivalo u zapadnim kapitalističkim zemljama. Drugo je sovjetsko planiranje koje Myrdal oštro kritizira, te treće najraširenije planiranje 
koje se primjenjuju u gotovo svim zemljama u razvoju.
Myrdal je u Sjedinjenim Američkim Državama najpoznatiji po svome proučavanju rasnih odnosa, koja je objavio u svojoj knjizi. U dvjeme knjigama „The Trend Toward Economic Planning"(1951.) i „Beyond Welfare State: Economic Planning and Its International Implications" (1967.) obrazlaže geneze i opravdanosti državnoga intervencionizma i planiranja u zapadnim ekonomijama u drugoj polovici 20. stoljeća.

Hospitaliziran je dva mjeseca prije nego što je umro u bolnici u Danderydu, nedaleko Stockholmu, 17. svibnja 1987. godine. Njegova kći Kaj Folster i njegov unuk, Janken Myrdal, bili su uz njega.

Vanjske poveznice
-----------------

* Nagrada Švedske banke za Ekonomske znanosti u sjećanje na Alfreda Nobela 1974. Arhivirano 2008-07-23 na Wayback Machine-u
* Gunnar Myrdal, rast procesa i ravnoteža teorije Arhivirano 2013-10-19 na Wayback Machine-u
* IDEAS/RePEc

Izvori
------

1. ↑  „Nobelova nagrada za ekonomiju". NobelPrize.org. Pristupljeno 27. studenog 2009. [*mrtav link*]
Prikaz Heronove kugle ili eolipile
**Heronova kugla** ili **eolipile** se smatra prvim parnim strojem u povijesti, koju je konstruirao Heron iz Aleksandrije, u 1. stoljeću. Heron je grijao šuplju kuglu s vodom, dok voda nije proključala. Para je izlazila kroz dvije cijevi, savinute u suprotnim smjerovima i tako je uzrokovala okretanje kugle. 

Ime dolazi od starogrčkog boga i gospodara vjetrova – *Eola*, te riječi *pila* – što znači kugla. Iako sličnu napravu je opisao i Vitruvije, stotinjak godina prije, Heron je prvi koji je ostvario tu ideju.

Opis rada
---------

Heronova kugla ili eolipil se sastoji od spremnika, kugle ili valjka, koja se može okretati, i na sebi ima mlaznice, koje su savijene u suprotnim smjerovima. Spremnik se grije dok se ne stvori para, koja izlazi kroz mlaznice. Tako se stvara potisak, prema trećem Newtonovom zakonu gibanja (zakon akcije i reakcije), koji okreće spremnik u ležajevima. Nije poznato da li se Heronova kugla koristila kao stroj za pokretanje.  

Sličan način rada ima naprava za izbacivanje vode, koja umjesto pritiska pare koristi pritisak vode, koji okreće napravu i izbacuje vodu.

Galerija
--------

* Moderna kopija Heronove kugleModerna kopija Heronove kugle
* Školski model  Heronove kugleŠkolski model Heronove kugle
* Naprava za izbacivanje vodeNaprava za izbacivanje vode

Izvori
------

1. ↑   "Jet engine"
2. ↑   "Turbine." Encyclopedia Britannica. 2007. <>.
3. ↑   "Aeolipile"
4. ↑  "Pneumatica – The Steam Engine", Hero, publisher = Taylor Walton and Maberly  Arhivirano 2009-12-26 na Wayback Machine-u 2009. University College London
Prosvjed Greenpeacea u Toulouseu 2007. godine
**Greenpeace** je ekološka organizacija koja se bori protiv zagađivanja Zemlje i zemljine atmosfere. Greenpeace surađuje u 40 zemalja svijeta u Americi, Aziji i Europi. Da bi zadržali neovisnost, Greenpeace ne prihvaća donacije vlada ili korporacija, ali se oslanja na donacije neovisnih tvrtki i ljudi koji podržavaju njihovo djelovanje. Greenpeace se bori za "dobrobit Zemlje" još od 1971. godine kada je mali brod volontera uplovio u Amchitku, područje sjeverno od Aljaske, gdje je vlada SAD-a obavljala nuklearne pokuse. Dobili su ime po *Duginom Ratniku*, legendi Američkih domorodaca. Legenda govori o bolesti Zemlje i Dugin Ratnik ustaje da ju obrani od bolesti.

Vanjske poveznice
-----------------

### Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi nalazi se članak na temu: **Greenpeace** |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Greenpeace** |

### Službene stranice

* Greenpeace International homepage ((engleski))
* Greenpeace Europe homepage ((engleski))
**Hrvatska diskografska udruga** - **HDU**, utemeljena je 14. lipnja 1995. godine. Sjedište HDU-e je u Zagrebu. Radom HDU-e upravlja Upravni odbor kojeg u ovom sazivu čine: Želimir Babogredac (*Croatia Records*) predsjednik, Boris Horvat (*Aquarius Records*) dopredsjednik, Danko Stefanović (*Dallas Records*), Silvije Varga (*Dancing Bear*), Branko Komljenović (*Menart*), i po funkciji Hrvoje Markulj, glavni tajnik.

Ciljevi poradi kojih se utemeljuje HDU jesu
-------------------------------------------

* Zastupanje i promicanje interesa diskografa - proizvođača fonograma, odnosno interesa glazbene industrije Republike Hrvatske uopće.
* Aktivnosti u funkciji unapređivanja diskografije, a koje su s njom u uskoj vezi
* Unapređenje i reguliranje međusobnih odnosa članova HDU
* Unapređenje diskografske djelatnosti i njeno povezivanje s društvima i udrugama iz srodnih/susjednih djelatnosti
* Utvrđivanje zajedničkih elemenata ugovora s autorima, izvođačima, licencnim partnerima, distributerima
* Poticanje unapređivanja zakona iz domene autorskih i srodnih/susjednih prava kao i svih zakona koji izravno ili neizravno utječu i reguliraju diskografsku djelatnost
* Utvrđivanje zajedničkih kriterija za dodjelu diskografskih nagrada i priznanja
* Utvrđivanje zajedničkih elemenata i stavova u odnosu diskografije i članova HDU prema radiju, televiziji i ostalim sredstvima javnog priopćavanja
* Borba protiv piratizacije diskografskih proizvoda

HDU je osnovana prvotno kao udruga fizičkih osoba koje se bave diskografijom i s njom povezanim djelatnostima, budući da je taj oblik udruživanja bio tada jedino moguć. U prvom Upravnom odboru HDU bili su: Hrvoje Markulj, predsjednik, Veljko Despot, dopredsjednik, Zdravko Josipović, tajnik, Šimo Jovanovac i Branko Paić. Slijedom izmjene Zakona o udrugama Skupština HDU, održana 8. siječnja 1998. usvaja novi Statut kojim se HDU transformira u udrugu pravnih osoba, dok na Skupštini 28. ožujka 2000. usvaja novi Statut usklađen sa diskografskom slikom današnjice. U svojem članstvu HDU ima 32 diskografa koji predstavljaju sve relevantne domaće nakladnike. Osnivanje HDU bilo je i nužno i očekivano posebice iz aspekta reguliranja prava proizvođača fonograma. U tom smislu HDU se vrlo brzo i značajno uključio u rad na izradi prijedloga novih odredbi kojima se u Kaznenom zakonu štite diskografi, a naročito je značajan doprinos HDU na izradi prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o autorskom pravu u kojem se po prvi puta nalaze i prava vlasnika snimaka - proizvođača fonograma, a koji je usvojio Hrvatski Sabor u lipnju 1999. godine. Od svojeg osnutka HDU postaje jednim od ključnih utemeljitelja Diskografske nagrade "Porin". Naročito važna funkcija HDU je i borba protiv pirata, odnosno organizacija i provođenje vještačenja proizvoda za koje se sumnja da su piratski. U svrhu toga osnovan je Antipiratski odjel pod vodstvom Igora Palića, koji ima za zadaću istraživanje i prikupljanje informacija, te educiranje državnih tijela i javnosti glede zlouporabe intelektualnog vlasništva, autorskog i srodnih prava na području audiovizualnih djela, posebice glazbe.

Eksterni linkovi
----------------

*Hrvatska diskografska udruga*
**Hrvatska demokratska stranka** bila je desna nacionalistička politička stranka koja je djelovala u Hrvatskoj od 1989. do 1992. godine.

Osnovana je pod nazivom **Hrvatski demokratski savez** početkom 1989. godine u sumrak jednopartijskog sistema u tadašnjoj Hrvatskoj od strane radikalnih antikomunističkih disidenata i nacionalista na čelu s veteranom MASPOK-a Markom Veselicom. Nešto kasnije se od nje odvojila grupa koja će na čelu s Franjom Tuđmanom krajem proljeća 1989. osnovati Hrvatsku demokratsku zajednicu.

Na prvim demokratskim izborima za Sabor u proljeće 1990. HDS je kao Hrvatska demokratska stranka pristupio umjerenoj nacionalističkoj Koaliciji narodnog sporazuma (KNS). Isto kao i KNS, HDS je dobio relativno malo mjesta u Saboru.

Svoj položaj je nastojao kompenzirati radikalnom kritikom Franje Tuđmana čiju je vladu optuživao za preveliku popustljivost prema Miloševiću, hrvatskim Srbima i JNA tokom raspada SFRJ odnosno početnim fazama rata. Usprkos toga, njeni predstavnici su u ljeto 1991. ušli u Vladu demokratskog jedinstva i u njoj ostali do proljeća sljedeće godine.

U međuvremenu se kao predstavnik radikalnog hrvatskog nacionalizma nametnula Hrvatska stranka prava, oduzevši HDS-u veliki dio biračkog tijela. Marko Veselica je teško poražen na predsjedničkim izborima, a HDS nije ušao u Sabor.

Zbog toga je HDS odlučio da se s još jednom manjom desnom strankom - HKDS - ujedini u Hrvatsku kršćansku demokratsku uniju.
**Guidfo IV** (**Wido**; francuski: ; ? - 897) bio je vojvoda Spoleta i Camerina od 889. te princ Beneventa od 895. do smrti.

Tradicionalno se smatra sinom vojvode Guida II.

Godine 888. je njegov stric/otac Guido III sebe okrunio kraljem, Francuske, a 889. se okrunio za kralja Italije. Guido je tada na upravu dobio Vojvodstvo Spoleto. Kao i njegov (navodni) otac Guido II, vojvodstvo je dobio mlad, ali se iskazao kao sposoban vojnik. Godine 895. je napao Benevento koji je tada bio pod bizantskom vlašću te ga zauzeo te sebe imenovao princom. Mjesto regenta je ponudio Guaimaru I, mužu svoje ssetre Itte. Guaimar je pristao, ali je na putu zarobljen od strane Adlefera, gastalda Avellina. Guido je svog šurjaka uspio osloboditi nakon opsade. 

U Beneventu se zadržao godinu i osam mjeseci. Kada je putovao u Rim kako bi se sreo sa stricom, carom Lambertom, na obali Tibera su ga zaskočili agenti Alberika I i ubili. Alberik je nakon toga sebe postavio za novog vojvodu.

Izvori
------

1. ↑  Dio genealoga to osporava držeći da su mu pravi roditelji bili Guido III od Spoleta i Ageltrude odnosno izvjesni grof Konrad od Leccoa. [Guaimar I od Salerna]] se u nekim dokumentima naziva rođakom i bratom Lamberta II od Spoleta. Tako pravi odnos između Guida, Lamberta i carice Ageltrude nije posve jasan.

Literatura
----------

* di Carpegna Falconieri, Tommaso, *Guido*, in *Dizionario biografico degli italiani*, LXI, Rome, 2003, 362-363.
* *Lexikon des Mittelalters*: Wido IV. Herzog von Spoleto (882/83-897).

  


| Italijansko plemstvo |
| --- |
| Prethodi:**Lambert II** | **vojvoda Spoleta**889–897 | Slijedi:**Alberik I** |
| **markgrof Camerina**889–897 |
| **Upražnjen/a**bizantska vladavinaTitulu posljednji imao/la**Ursus** | **princ Beneventa**895–897 | Slijedi:**Radelchis II** |
**Hamilton** (škotsko-gelski: *Hamaltan*) je grad u sredini
Škotske od 53,188 stanovnika, on je i administrativni centar područnog savjeta
Južni Lanarkshire, ali tradicijski podpada pod namjesništvo - Lanarkshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Hamilton leži u Central Lowlandsu, na mjestu gdje rijeka Avon ima ušće u Clyde. Udaljen je 19 km jugoistočno od 
Glasgowa.

Historija
---------

Kraj oko Hamiltona bio je naseljen još od prahistorije. U 10. vijeku je 3 km jugoistočno od centra današnjeg grada, izgrađen Zamak Cadzow, koji je služio i kao kraljevska rezidencija, uz koji je 
izniknulo istoimeno naselje.

To naselje je 1445. promjenilo ime u Hamilton (po istoimenoj porodici), po odluci Roberta Bruca, nakon njegove pobjede u Bitci kod Bannockburna 1314. 
Hamilton je dobio status kraljevskog grada 1548. ali ga je izgubio 1670. pa je postao beznačajno naselje. 
Sreća mu se osmjehnula u 19. vijeku, kad su u okolici otkrivene velike naslage ugljena. To je izazvalo veliku ekspanziju grada, jer je ubrzo 
podignuta željezara i brojni pogoni metalne industrije.

Sve je to došlo u krizu, jer su do 1947. jer su svi rudnici iscrpili i zaustavili proizvodnju.

Privreda
--------

Današnji Hamilton je danas uglavnom trgovačko - administrativni centar poljoprivrednog kraja, u kom se 
uzgaja puno voća, povrća i mliječnih krava.

Još uvijek ima i nešto tekstilne, metalne i industrije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: Scotland" (engleski). City population. Pristupljeno 4. 12. 2014.
2. 1 2 3 4   „*Hamilton*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 4. 12. 2014.

Vanjske veze
------------

***Hamilton, Škotska*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Hamilton* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Hrvatska katolička udruga**, odnosno **Hrvatska katolička zajednica** je naziv za klerikalnu političku stranku koja je početkom 20. vijeka djelovala u Bosni i Hercegovini, tada u sastavu Austro-Ugarske. Vođa joj je bio rimokatolički nadbiskup vrhbosanski dr. Josip Stadler, a okupljala je pretežno katoličko, odnosno hrvatsko stanovništva. Bila je bliska frankovačkoj Čistoj stranci prava u Hrvatskoj, te se zalagala za očuvanje BiH u sastavu Austro-Ugarske, odnosno čvrste veze sa vladom u Beču.

Zbog toga je Hrvatska katolička udruga došla u oštar sukob kako sa muslimanskom strankom MNO, tako i sa srpskom strankom SNO, koja je, svaka iz svojih razloga, tražila više autonomije za BiH. Međutim, najveći problem stranke je bio taj što nije imala bazu unutar među samim bosanskohercegovačkim Hrvatima, odnosno što su joj najveći broj članova činili katolici doseljeni iz drugih dijelova Monarhije. To se odrazilo na izborima za Bosanski sabor 1910. godine, na kojima je Hrvatska katolička udruga osvojila manje hrvatskih mandata od Hrvatske narodne zajednice koju je osnovao dotadašnji Stadlerov suradnik Ivo Pilar.
**Hattem** je općina od 12,307 stanovnika i grad od 11,070 stan. u sredini Nizozemske u Provinciji Gelderland.

Geografske karakteristike
-------------------------

Hattem se prostire duž lijeve obale Kanala IJssel, točno prekoputa Zwollea.

Historija
---------

Hattem je dobio gradska prava od Gelrenskog grofa Reinouda I 1299. 
Od tada je gradsko vijeće moglo samo dijeliti pravdu i graditi bedeme.

Kako se nalazio nedaleko ušća IJssela u Zuiderzee zarana se okrenuo pomorstvu i trgovini pa se pretpostavlja da je postao i hanzeatski grad, iako za to nema puno dokaza u općinskim arhivima, osim 1306. i 1485.

Vojvoda Willem I od Gelra dozvolio je 1401. građanima koji žive unutar bedema da napasaju stoku i peku ciglu po livadama izvan grada. 
Isti je vojvoda početkom 15. vijeka dao podići svoj zamak, koji je imao tako debele zidove da su ga građani nazvali "Dikke Tinne" (Debeli parapet).
Zamak je srušen 1778. a cigla prodana.

Iako nikad nije postao značajan hanzeatski grad kao Deventeru ili Zwolle i on je prosperirao zahvaljujući trgovini, pa je gradska vijećnica otvorena 1533. podignuta zahvaljući tom. 

Početak Francusko-nizozemski rat 1672. označio je kraj dobrih godina za Hattem, koji je odtad radikalno osiromašio.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Historie van Hattem*" (engleski). Voerman Stadsmuseum Hattem. Pristupljeno 010.11.2022. [*mrtav link*]
2. 1 2 3 4  „*Hattem Urban centar*" (engleski). City population. Pristupljeno 10.11.2022.
3. 1 2 3 4 5 6 7  „*Hattem Municipality in Gelderland (Netherlands)*" (engleski). City population. Pristupljeno 10.11.2022.
4. 1 2 3  „*Hattem, schilderachtige Hanzestad*" (engleski). Gemeente Hattem. Arhivirano iz originala na datum 2022-11-11. Pristupljeno 10.11.2022.

Vanjske veze
------------

***Hattem*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gemeente Hattem* (službene stranice) (`nl`)
**Heroneja** (grčki: , latinski: ) je općina u suvremenoj Grčkoj koja administrativno pripada prefekturi Beotija. Prema popisu iz 2001. godine u njoj živi 2.218 stanovnika. Smještena je na rijeci Kifisós sjeverozapadno od Tebe. Predstavlja posljednji grad Beotije prije granice s Fokidom. 

Heronejski lav, spomenik na snimci iz godine 1914.
Heroneja je prvi put bila naseljena u prahistorijskom periodu, o čemu postoje tragovi na nalazištu Magoula Balomenou. U historiji se pojavljuje kao posjed Orhomena koji je od 600. pne. bio član Beotskog saveza. Krajem 5. vijeka pne. Heroneja je pripadala jednom od 11 beotskih distrikata. Najvažniji događaj u historiji Heroneje se zbio godine 338. pne. kada je u odlučujućoj bitci kod Heroneje kralj Filip II Makedonski porazio koaliciju grčkih polisa te tako nametnuo makedonsku dominaciju nad Grčkom. Godine 86. pne. je kod Heroneje rimski vojskovođa Lucije Kornelije Sula porazio pontsku u drugoj bitci kod Heroneje. Heroneja je također poznata kao rodno mjesto znamenitog grčkog historičara i biografa Plutarha, koji ju je spominjao u svojim djelima.

Najveća znamenitost Heroneje je tzv. *Heronejski lav*, spomenik koga je nakon prve bitke kod Heroneje podigao Filip II, zadivljen hrabrošću tebanske Svete čete, koja je radije izginula do posljednjeg čovjeka nego mu se predala. Ostatke spomenika je godine 1818. pronašla grupa engleskih putnika. Nešto kasnije su ostaci spomenika ponovno sastavljeni i podignuti na pijedesetal.

Koordinate: 38°31′17″N 22°50′36″E﻿ / ﻿38.52139°N 22.84333°E﻿ / 38.52139; 22.84333

***Heroneja*** na Wikimedijinoj ostavi
Za igrani film iz 1994. godine, v. Visoka moda (film).
**Haute couture** je francuski izraz za visoku modu čiji razvoj se prati na modnim pistama i koja uglavnom nije funkcionalna za razliku od Prêt-à-porter mode koja označava gotovu odmah-nosivu modu. Haute couture služi kao plodno tlo za nadahnuće modnoj industriji a njena primarna svrha je promocija modne kuće. Razlika je također i u produkcijskoj količini. Prêt-à-porter se proizvodi u standardnim veličinama i dostupna je u prodavaonicama odjeće, dok se Haute couture proizvodi u limitiranim količinama po mjeri naručioca u ograničenom vremenskom roku. Ova potonja služi i kao inspiracija za proizvodnju i kreaciju nove mode a prezentira se na velikim modnim pistama Pariza, Milana i Londona te biva rijetko prodana. 

Osnivač Haute couture i prve velike modne kuće uopće je Englez Charles Worth 1857. godine. On je voštane figure zamijenio menekenkama kako bi na inventivan i svjež način promovirao svoje ekstremno skupe kreacije. Worthov asistent bio je Paul Pioret koji će početkom 20. vijeka odigrati značajnu ulogu u razvoju modnog shvatanja. 

Haute couture imao je centralnu ulogu u širenju mode po Evropi tokom prve polovine 20. vijeka. U ovom periodu uspostavljeni su i značajni vitalni medijski sistemi koji doprinose širenju mode. To su časopisi kao što je Vogue (1892) ili Gazette du Bon Ton (1912 – 1925). Za značajan utjecaj na razvoj Haute couture tokom 20. vijeka zaslužni su Coco Chanel, Yves Saint Laurent i Christian Dior. Zbog njih, međunarodni centar Haute couturea postaje Pariz.

Postoje veoma strogi uslovi za uspostavljanje Haute couture modne kuće koji otežavaju njegovanje ove vrste odjevne kulture. Naime, centralni studio mora biti smješten Parizu te mora zapošljavati minimalno 20 zaposlenih sa punim radnim vremenom, a kolekcija mora biti prezentirana u Parizu dva puta godišnje. Dizajner mora kreirati 50 različitih modela od kojih svi moraju biti unikati. Uslovi se provjeravaju svake godine a dizajner se mora iznova prijavljivati svake godine.
**Halkedon** ili **Kalcedon** (latinski: , grčki: Χαλκηδών) je bio drevni grad i luka u Bitiniji, na maloazijskoj obali Bospora, nasuprot Bizantiju, smješten južno od današnjeg Üsküdara. Naziv potiče od grčkog naziva Χαλκηδών (*Khalkedon*), koji je nastao od feničanskog 𐤊𐤐𐤓 𐤇𐤃𐤔 *hadiic kapr*; što znači "novi grad". Mineral po imenu kalcedon je ime dobio po ovom gradu.

Područje na kome se nalazio grad danas predstavlja distrikt Istanbula po imenu Kadıköy i u njemu se iznad zemlje ne mogu pronaći nijedna građevina ili njeni ostaci koji pripadaju antičkom periodu.

Znamenite ličnosti
------------------

* Bet (2. vijek pne.), grčki vajar
* Herofil (2. vijek pne.), grčki ljekar
* Trazimah (5. vijek pne.), grčki sofist
* Xenocrates (4. vijek pne.), grčki filozof
* Faleas iz Halkedona (4. vijek pne.), grčki državnik

Izvori
------

1. ↑  "Chalcedony" from the Online Etymology Dictionary (etymonline.com), retrieved on 2010-05-19.

Koordinate: 40°59′N 29°02′E﻿ / ﻿40.983°N 29.033°E﻿ / 40.983; 29.033

***Halkedon*** na Wikimedijinoj ostavi
Grb Dominikanske Republike
**Grb Dominikanske Republike** sastoji se iz štita u čijoj osnovi je beli ravnokraki krst sa naizmenična 2 crvena i 2 plava polja (vidi Zastava Dominikanske Republike), sa čije heraldički leve strane je palmina grana a sa heraldički desne maslinova grančica. Iznad štita nalazi se plava traka na kojoj je ispisan nacionalni moto: *Dios, Patria, Libertad* (*Bog, Otadžbina, Sloboda*). Ispod štita je na crvenoj traci (čiji se krajevi ponekad prikazuju i orijentisani na gore) ispisano *Republica Dominicana*. U centru štita je Biblija, otvorena na Jevanđelje po Jovanu, 8:32, gde piše *Y la verdad os hará libres* (*I istina će vas izbaviti*), sa malim krstom iznad. Sa svake strane Biblije i krsta nalaze se po tri koplja od kojih po dva nose zastavu Dominikanske Republike. 

Grb se pojavljuje i u sredini zastava Dominikanske Republike. 

***Grb Dominikanske Republike*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Grbovi država Sjeverne i Srednje Amerike |
| --- |
| Države | 
Antigva i Barbuda •
Bahami • 
Barbados •
Belize • 
Dominika • 
Dominikanska Republika • 
Grenada • 
Gvatemala •
Haiti • 
Honduras • 
Jamajka • 
Kanada • 
Kostarika • 
Kuba • 
Meksiko • 
Nikaragva • 
Panama1) • 
Salvador • 
Sjedinjene Američke Države •
Sveta Lucija •
Sveti Kristofor i Nevis • 
Sveti Vincent i Grenadini • 
Trinidad i Tobago1)
 | Položaj Sjeverne AmerikePoložaj Sjeverne Amerike |
| Teritoriji | 
Američka Djevičanska ostrva • 
Angvila •
Aruba\* • 
Bermudi •
Britanska Djevičanska ostrva • 
Grenland • 
Gvadalupe • 
Kajmanska ostrva • 
Martinik • 
Monserat • 
Ostrvo Navasa • 
Nizozemski Antili\* •
Porto Riko • 
Sveti Bartolomej •
Sveti Martin •
Sveti Petar i Mikelon • 
Ostrva Turks i Caicos
 |
| 
1) Područja koja su često smatrana dijelom Južne Amerike.

**Ostali grbovi**: 
Grbovi Afrike • 
Grbovi Azije • 
Grbovi Evrope • 
Grbovi Južne Amerike • 
Grbovi Okeanije
 |
**Građanski rat u Laosu** bio je sukob između komunističke gerilske organizacije Patet Lao i kraljevske vlade Laosa, koji je trajao od 1953. do 1975. godine. Rat jer bio samo deo hladnoratovskih nadmetanja u regionu Indokine, te su paralelno s njim trajali i Vijetnamski rat, te građanski rat u Kambodži.

Rat
---

Nakon povlačenja Francuza iz svoje bivše kolonije i potpisivanja Ženevske konvencije 1954, Laos je bio proglašen neutralnom zemljom. Međutim, severnovijetnamski borci su preko Laosa uspostavili tzv. Ho Ši Minov put preko kojeg su pomagali svoje simpatizere i borce protiv Južnog Vijetnama. Pritom su pomagali i domaće komunističke borce, pokret Patet Lao, u borbi za dolazak na vlast u Laosu.

Najistaknutije ličnosti na strani Kraljevine bili su princ Suvana Fuma i princ Bun Um, dok su se na strani Patet Laoa isticali princ Sufanuvong i Kejson Fomvihan.

Kraljevsku vladu pomagale su SAD, čiji su operativci CIA-e, opskrbljivali kraljevsku vojsku oružjem, uvežbavali njihove vojnike, kao i oko 30.000 pripadnika gerilske vojske naroda Hmong.

Ratne operacije uveliko su zavisile od godišnjeg doba: kada bi naprimer počela sušna sezona u novembru ili decembru, severnovijetnamske jedinice bi pokrenule vojne operacije.

Postojanje sukoba u Laosu uglavnom je bilo nepoznato članovima vlade SAD, jer je CIA tajila većinu dokumenata. Zbog toga se taj rat često nazivao *Tajni rat u Laosu*. Ovaj rat je bio najveća tajna operacija SAD do početka angažovanja u Avganistanskom ratu. Laos je godinama bio podvrgnut američkom vazdušnom bombardovanju, što je primer najrazornijeg bombardovanja nekog područja u istoriji.

Nakon što su se SAD povukle iz Južnog Vijetnama od 1973. godine, u regionu je uznapredovala opšta ofanziva komunista u Vijetnamu, Kambodži i Laosu. Krajem aprila 1975, Sajgon je pao u ruke severnovijetnamske vojske, par dana kasnije su Crveni Kmeri ušlu i Pnom Pen. Nakon ovih događaja, kraljevska vlada mirno je prepustila vlast Patet Laou, koji je do novembra uspostavio kontrolu nad celom zemljom.

Procenjuje se da je ukupan broj poginulih na svim stranama bio između 20.000 do 70.000 ljudi.

Povezano
--------

* Patet Lao
* Ho Ši Minov put
* Vijetnamski rat
* Građanski rat u Kambodži
**Hengelo** je grad od 80.992 stanovnika i općina (gemeente) u nizozemskoj provinciji Overijssel.

Geografija
----------

Hengelo leži na istoku Nizozemske, duž kanala Twentea, udaljen 7 km sjeverozapadno od Enschedea.

Historija
---------

Sve do 1800. Hengelo je bio malo selo, koje je nakon otvaranja industrijskih pogona u drugoj polovici 19. vijeka izraslo u grad. Hengelo je teško stradao za Drugog svjetskog rata kad su ga bombardirali saveznički avioni u napadima 6. i 7. oktobra 1944. godine.

Znamenitosti i obrazovanje
--------------------------

Najveća znamenitost Hengeloa je zamak Twickel koji je temeljno rekonstruiran 1347. godine, a leži 5 km zapadno od centra grada. U gradu djeluje državna agronomska škola koja je poznata u čitavoj Holandiji.

Privreda
--------

Roosendaal je značajno željezničko čvorište i centar trgovine stokom. Hengelo je i industrijski grad u kom se proizvodi tekstil, sol, metalni i električni proizvodi.

Gradovi prijatelji
------------------

* Njemačka Emsdetten

Vanjske veze
------------

***Hengelo*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice grada (`nl`)
* *Hengelo* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 139561822
* LCCN: n81033210
* GND: 4326407-4

 |