recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gordan Ciprić** (Zagreb, 30. ožujka 1965.) bivši je hrvatski nogometaš, a sada nogometni trener. Trenutno je asistent Roberta Prosinečkog u turskom Kayserisporu.

Životopis
---------

Rođen je 30. ožujka 1965. godine u Zagrebu. Završio je Kineziološki fakultet u Zagrebu. Jedan je od četvorice profesora nogometa u Hrvata (uz Vatroslava Mihačića, Branka Ivankovića i Milivoja Bračuna). 

### Igračka karijera

Tijekom svoje karijere igrao je u Hrvatskoj, Njemačkoj i Belgiji. Igrao je u HNK Šibeniku, NK Inter-Zaprešiću, NK Zagrebu, Metalcu, Sondershausenu, Augsburgu, Borussiji, te belgijskom Namuru. Bio je također velika nada omladinskog pogona Dinama,ali je bio i član  Hajduka iz kojeg je poslan kao mladić na posudbu u  Šibenik,a ozljeda ga je spriječila da se vrati u seniorsku momčad  Hajduka. Igrao je na poziciji veznog igrača. Nastupao je za juniorsku reprezentaciju Hrvatske unutar bivše Jugoslavije. Aktivno je igrao nogomet od 1983. do 1998. .

### Trenerska karijera

Nakon igračke karijere odlazi u trenerske vode, vodi omladinski pogon Dinama od 1998. do 2000. zatim odlazi kao individualni trener Roberta Prosinečkog u FC Portsmouth i Standard Liège te tamo ostaje do 2002. godine. Godine 2003. postaje pomoćnik Nikoli Jurčeviću u GNK Dinamo Zagrebu. 2005. postaje pomoćnik Nikoli Jurčeviću u Slaven Belupu. Nakon toga samostalno vodi HAŠK i NK Hrvatski dragovoljac. Zatim odlazi kao pomoćnik Ivi Šušku u armensku FC MIKU. 2010. godine sjeda na klupu NK Zagreba kao pomoćnik, da bi 2011. postao trener NK Zagreba. Također je obavljao funkciju pomoćnika mlade hrvatske reprezentacije (U21), te ima funkciju glavnog skauta A reprezentacije na EURU 2008. te EURU 2012. 27. ožujka 2012. nakon dvije godine u NK Zagrebu (2010.-2012.) napušta funkciju glavnog trenera, te odlazi iz kluba. U sezoni 2011./2012. uveo je klub u polufinale Kupa pobjedom protiv Hajduka, koji je tada vodio Krasimir Balakov. 15.listopada 2012. imenovan je pomoćnim trenerom Roberta Prosinečkog u turskom Kayserisporu. Od 2014. do 2017. obnašao je funkciju pomoćnog trenera Robertu Prosinečkom u Azerbajdžanskoj nogometnoj reprezentaciji.

Početkom 2018. imenovan je pomoćnim trenerom u reprezentaciji Bosne i Hercegovine, kao član stožera Roberta Prosinečkog.

U prosincu 2019. postaje pomoćni trener Robertu Prosinečkom u turskom Kayserisporu.

Kao skaut Hrvatske i suradnik Slavena Bilića pratio je reprezentaciju Irske,Engleske,Grčke,Poljske i Turske.

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2015-07-12. Pristupljeno 2014-07-26.
2. ↑  
	*
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2012-10-16. Pristupljeno 2014-07-26.
4. ↑
5. ↑
6. ↑  
	* Arhivirano 2014-10-31 na Wayback Machine-u

Vanjske veze
------------

* Gordan Ciprić na transfermarkt.co.uk
* Arhivirano 2012-06-01 na Wayback Machine-u
* 
* 
* Arhivirano 2011-09-28 na Wayback Machine-u
* Arhivirano 2014-10-31 na Wayback Machine-u
* Arhivirano 2012-10-16 na Wayback Machine-u
* Arhivirano 2012-10-14 na Wayback Machine-u
Pripadnici njemačke desničarske milicije Freikorps 1920-ih
**Paravojna formacija**, ili **paravojska**, je izraz koji u najširem smislu označava svaku organizaciju grupu čiji su pripadnici naoružani, opremljeni ili obučeni za oružanu borbu, odnosno vojne zadatke, ali se iz različitih razloga ne smatra vojskom. U užem smislu se razlikuju dvije kategorije paravojnih formacija.

U prvu spadaju oružane formacije neke države koje organizacijski ne spadaju u njenu stajaću, odnosno redovnu vojsku. Kao primjeri mogu služiti:

* pomoćne službe redovnih oružanih formacija, najčešće za obavljanje ne-borbenih zadataka, npr. *Women Airforce Service Pilots* (WASP) koje su činili civilni piloti-žene pri američkom ratnom zrakpolovstvu;
* oružane formacije namijenjene borbenim zadacima, ali čija glavna svrha nije borba protiv vanjskog neprijatelja i/li konvencionalno ratovanje; pod tim zadacima se obično podrazumijevaju zadaci očuvanja unutrašnje sigurnosti ili sukobi niskog intenziteta; zbog toga u tu kategoriju spadaju Obalna straža u SAD, snage OMON-a u Rusiji, Kraljevska konjička policija u Kanadi, žandarmerija u Srbiji i mnogim drugim državama, odnosno Teritorijalna obrana u bivšoj Jugoslaviji;
* privatne vojne kompanije

Rjeđe se u tu kategoriju ubrajaju redovne policijske formacije neke države, i to u pravilu tek u izvanrednim situacijama kao što su rat i elementarne nepogode. Tako je npr. kalifornijskim zakonima policija Los Angelesa definirana kao paravojna formacija.

Druga kategorija paravojnih formacija se odnosi na oružane formacije koje su organizirane ili obavljaju aktivnosti ekvivalentne redovnoj vojsci, ali iza njih ne stoji eksplicitna sankcija neke države. To se prije svega odnosi na razne ustaničke grupe i ilegalne političke pokrete. Kao primjeri takvih paravojnih formacija mogu poslužiti FARC u Kolumbiji, Tamilski tigrovi na Šri Lanki ili OVK na Kosovu. Osim njih postoje paravojne formacije kao oružana krila pojedinih političkih stranaka. Često se u takvim slučajevima koristi izraz milicija.

Postoje slučajevi gdje se sticajem vojnih, političkih i drugih okolnosti paravojna formacija transformira u redovnu vojsku. Kao primjer može poslužiti Jugoslavija u drugom svjetskom ratu gdje su na početku Narodnooslobodilački partizanski odredi Jugoslavije bili tek jedna od brojnih paravojnih formacija, odnosno oružano krilo KPJ, da bi na kraju pod nazivom Jugoslavenska armija bili priznati kao redovne oružane snage Demokratske Federativne Jugoslavije.

Izraz *paravojne formacije* je posljednjih decenija često dobio pežorativne značajke, a za što su zaslužni brojni primjeri gdje su paravojne formacije vršile terorističke aktivnosti i ratne zločine, a s njima vezane države i politički pokreti nastojale njihovom "paravojnom" prirodom, odnosno formalnom nevezanošću za ratno pravo ili vlastiti pravni poredak, umanjiti vlastitu odgovornost.

Eksterni linkovi
----------------

* Human Rights Watch, Colombia and Military-Paramilitary Links
* Paramilitary News Arhivirano 2009-03-01 na Wayback Machine-u
* Global Security
* List of Terrorist Groups
*Za ostale upotrebe, v. Smiley (razvrstavanje).*
Smajli je tokom godina prošao kroz mnogo inkarnacija, ali je zadržao iste odlike.
**Smajli** ili **smiley** [ˈsmaɪli] (engl.: smeško), stilizovana slika nasmejanog ljudskog lica, uobičajeno predstavljena kao žuto dugme sa dve crne tačke koje predstavljaju oči i polukrugom koji predstavlja usta. Smajli se često koristi i kao izraz za bilo koji emotikon.

Nastanak
--------

Prvi poznati primeri ovog crteža pripisuju se dizajneru po imenu Harvi Bol (*Harvey Ball*), koji je izmislio lik 1963. godine za američku osiguravajuću firmu *State Mutual Life Assurance* iz Vorčestera, Masačusets. Bol nikada nije pokušao da koristi, promoviše ili zaštiti prava na sliku. Ona je dospela u javno vlasništvo u Sjedinjenim Državama pre nego što je to moglo biti urađeno. Kao rezultat toga, Bol nikada nije stekao ikakvu zaradu za svoj ikonični crtež osim prvobitne isplate od 45 $.

Dejvid Stern (*David Stern*) iz *David Stern Inc.*, marketinške agencije iz Sijetla, tvrdio je da je on izmislio smajlija. Stern je napravio svoju verziju 1967. godine kao deo kampanje za firmu *Washington Mutual*, ali je izjavio kako nije nameravao da je zaštiti.
**Dvorana Mirza Delibašić**, u Skenderiji, je višenamjenska sportska dvorana s pratećim sadržajima, predviđenu za održavanje sportskih, kulturnih, poslovnih i zabavnih manifestacija. Dvorana je dobila ime po Mirzi Delibašiću, prema mnogima najvećem bosanskohercegovačkom košarkašu koji je igrao za KK Bosnu. Dvorana se nalazi u centru Sarajeva, na lijevoj obali rijeke Miljacke, a izgrađena je 29. septembra 1969. godine. Površina ukupnog centra je 70.000 m2, a sama dvorana ima kapacitet blizu 5,616 sjedećih mjesta. Dom je košarkaškog i rukometnog kluba Bosna.

Od značajnijih sportskih događaja u ovoj dvorani je odigrana preliminarna faza Svjetskog prvenstva u košarci 1970. kao i finale Kupa evropskih šampiona u košarci 1970.

Povezano
--------

* KK Bosna
* RK Bosna
* Mirza Delibašić

Izvori
------

1. ↑  Dvorana – Košarkaški klub Bosna Royal Jelly
2. ↑  Istorijat
3. ↑  „Dvorana". Pristupljeno 2016-09-25.

Vanjski linkovi
---------------

* historijat
* plan dvorana
* Arhivirano 2012-02-04 na Wayback Machine-u
* 
* 

Šablon:Sarajevo
*Ukoliko ste tražili drugu osobu, vidite članak Milorad Mitrović (razvrstavanje).*

**Milorad J. Mitrović** (Beograd, 20. februar 1867 — Beograd, 15. maj 1907) je bio srpski pesnik.

Biografija
----------

Rođen je 20. februara 1867. u Beogradu, gde je završio osnovnu školu, gimnaziju i Pravni fakultet. Godine 1891. je postao pisar suda u Užicu. Kao sudski i policijski činovnik radio je u Čačku, Mionici, Smederevu i Knjaževcu. Postao je sudija 1897. godine. Zbog političkih razloga otpušten je iz državne službe 1898. godine. Vraćen je u službu 1900. godine, tada je bio sudija u Šapcu i sekretar Apelacionog suda u Beogradu. Marta 1903. ponovo je otpušten, a iste godine ponovo vraćen u sudsku službu. Kao sekretar Apelacionog suda umro je 15. maja 1907. godine.

Počeo je da piše pesme pod uticajem Vojislava Ilića. Od 1890. godine je sarađivao sa skoro svim srpskim književnim listovima, kao i sa mnogim političkim i satiričkim. Objavio je dve zbirke pesama: „Knjiga o ljubavi" (Beograd, 1899) i „Prigodne pesme" (Beograd, 1903). U njih je uneo veći deo svojih stihova. U prvoj knjizi su balade i romanse, a u drugoj političko-satirička poezija. Objavio je 1893. odlomak njegove istorijske tragedije „Despot Lazar Branković". Duže vreme radio je na jednom epu o oslobođenju Beograda 1806. godine. Zbog rane smrti, mnogi započeti poslovi su ostali nedovršeni, među njima je ostao nedovršen i klasički ep „Penelopa".

Među najpoznatije pesme spadaju „Bila jednom ruža jedna", koja je i komponovana, „Svinja reformator", „Don Ramiro", „Papučica", „Sigurna pesma".

Zanimljivosti
-------------

Lik Milorada Mitrovića se pojavljuje i u TV-filmu „Šešir profesora Koste Vujića".

Literatura
----------

* Jovan Skerlić: „Istorija novije srpske književnosti"

Spoljašnje veze
---------------

* Jovan Deretić: Istorija srpske književnosti - realizam
* RTV - vremeplov za 20. februar
* Milorad Mitrović: Bila jednom ruža jedna
* Milorad Mitrović: Svinja reformator (i druge pesme)[*mrtav link*]
**Rijeka Chucunaque** je rijeka na istoku Paname duga 231 km i po tom najduža rijeka u zemlji, najveća pritoke rijeke Tuire koja i sama ima 230 km.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire na padinama planine Cerro Grande u Masivu Serranía del Darién, na granici domororodačkih regija Guna Yala i Wargandí.

Od tamo teče prema jugoistoku do mjesta Uala, prijestolnice Regije Wargandí. Od tamo i nadalje teče prema jugoistoku, i prima brojne pritoke; Artigartí, Mortí, Chiatí, Membrillo, Metetí, Ucurgantí, Marragantí, Turquesa i Chico. 
Kada stigne do grada Yaviza, mijenja smjer prema jugozapadu i teče do grada El Real de Santa María, gdje ima ušće u rijeku Tuiru.

Chucunaque i Tuira sa svojim rukavcima i močvarama su glavni razlog što još i danas nije dovršen Panamerički autoput.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Río Tuira y Chucunaqu*" (španjolski). EnlacesPanama. Pristupljeno 2.2.2023.
2. ↑  „*Panamerican Highway from Yaviza to Pinogana and bridges over the Chucunaque River and Tuira River* "(engleski). BN Americas. Pristupljeno 1.2.2023.

Vanjske veze
------------

* *Chucunaque River* (Na portalu Mapcarta) ()
Zastava Melille
**Zastava Melille**, španske enklave u Sjevernoj Africi je plave boje sa grbom Melille u sredini.

Povezano
--------

* Grb Melille

Zastave država u Africi

Položaj AfrikePoložaj Afrike
Alžir • 
Angola • 
Benin • 
Bocvana • 
Burkina Faso • 
Burundi • 
Čad • 
Džibuti • 
Egipat1) • 
Ekvatorijalna Gvineja • 
Eritreja • 
Esvatini • 
Etiopija • 
Gabon • 
Gambija • 
Gana • 
Gvineja • 
Gvineja Bisau • 
Jemen1) • 
Južnoafrička Republika • 
Kamerun • 
Kenija • 
Komori • 
Demokratska Republika Kongo • 
Republika Kongo • 
Lesoto • 
Liberija • 
Libija • 
Madagaskar • 
Malavi • 
Mali • 
Mauricijus • 
Mauritanija • 
Maroko • 
Mozambik • 
Namibija • 
Niger • 
Nigerija • 
Obala Slonovače • 
Ruanda • 
Sejšeli • 
Senegal • 
Sijera Leone • 
Somalija • 
Centralna Afrička Republika • 
Sudan • 
Sao Tome i Principe • 
Tanzanija • 
Togo • 
Tunis • 
Uganda • 
Zambija • 
Zelenortska Ostrva • 
Zimbabve

**Teritorije i nepriznate države**: 

Ceuta (Španija) • 
Južni Sudan • 
Kanarska ostrva (Španija) • 
Madeira ostrva (Portugal) • 
Mayotte (Francuska) • 
Melilla (Španija) • 
Reunion (Francuska) • 
Somaliland • 
Sveta Helena (Velika Britanija) • 
Zapadna Sahara • 
Zanzibar (Tanzanija)

1)Smatrani i dijelom Azije.

**Ostale zastave**: 

Zastave Afrike • 
Zastave Azije • 
Zastave Evrope • 
Zastave Južne Amerike • 
Zastave Okeanije • 
Zastave Sjeverne Amerike

 

***Zastava Melille*** na Wikimedijinoj ostavi
**Genetics & Applications** (G&A) je službeni časopis Instituta za genetičko inženjerstvo i biotehnologiju, Univerziteta u Sarajevu. Predviđen je kao međunarodni časopis otvorenog pristupa, koji izlazi dva puta godišnje u štampanom i elektronskom (on-line) formatu, a objavljuje nove recenzirane članke i značajna otkrića u područjima osnovne i primijenjene genetike. Po dogovoru s Uredništvom, povremeno se mogu prirediti i posebna izdanja ili dodaci.

Teme obuhvaćene u okviru Genetics & Applications (G&A) uključuju oblasti: 

* molekularna genetika,
* citogenetika,
* genetika biljaka,
* genetika životinja,
* genetika čovjeka,
* medicinska genetika,
* forenzička genetika,
* populacijska i evolucijska genetika,
* konzervacijska genetika,
* genomika i funkcionalna genomika,
* genetičko inženjerstvo i biotehnologija i
* bioinformatika.

Mole se autori da predaju kompletne, neobjavljene, originalne radove koji nisu u recenziji ni u jednom drugom časopisu. Prihvatljivi su oni koji okupljaju i šire temeljna znanja iz svih područja genetike.

Ovaj časopis je indeksirani ili sažet u bazama podataka: EBSCO, DOAJ, CAB Abstracts, Google Scholar, Global Health database, Crossref i Index Copernicus.

G&A koristi sisteme LOCKSS i CLOCKSS, kako bi osigurali sigurnu i trajnu arhivu časopisa.
Genetics & Applications objavljuje pet vrsta rukopisa: kritike (*Reviews*), istraživačke članke (*Research Articles*), kratke komunikacije (*Short Communications*), bilješke (*Notes*) i pisma (*Letters*).

Ovaj časopis izlazi samo na engleskom i ne naplaćuje stranice.

Povezano
--------

* INGEB
* Univerzitet u Sarajevu
Warrau.
**Warrau** (Warao, Guarau, Guarauno, Guarao), snažan indijanski narod na delti rijeke Orinoco u Venezueli i susjednim dijelovima Gvajane i Surinama. Ovaj narod živi na vodi i od vode. Njihove kuće bez zidova podignute su na platformama koje počivaju na drvenim nosačima (pilonima) zabijenim u dno delte Orinoca. Kanu je glavno transportno sredstvo a postoje dva tipa, veći bongo i manji za svakodnevnu upotrebu.

Privreda
--------

Guarau su ribari a riba je uz srž palme mauritia (moriche-palm) osnovna hrana. Mauritia flexuosa raste divlje u prirodi a njezina eksploatacija Warrauima je veoma važna. Od njezinog soka priređuje se fermentirano piće, od njezine meke srži (srčike) proizvodi se kruh a voće je jestivo. S obzirom na velik značaj koji ima razni autori govore da ona zauzima mjesto prave zemljoradnje (Brett), ili o arborikulturi (Lévi-Strauss).

Društvo
-------

Warrau su matrilokalni. Zet se nastanjuje kod tasta i tašte, te je dužan da u zamijenu za ženu koju je dobio, da radi za njih i da ih hrani. Prema W. E. Rothu jalovim ženama koju su željele djecu, šamani su propisivali čajeve od gljiva vrste Nidularia.

Jezik i lokalne skupine
-----------------------

Guarau jezik član je porodice (guarauan) kojoj je dao svoje ime, a ima nekoliko narječja: guasay ili wasay (s pod-plemenima Ibaruma, Arature, Amakuro); hoanarao ili  *'narod sa crnih voda'* (gente de las aguas negras ; s Mariusa, Winikina, Arawabisi); cocuina; araguao ili arawao (s Merejina, Sakupana), .

Populacija
----------

Warrau populacija iznosi oko 27.000 na području Venezuele i Gvajane. U Venezueli ih ima 18,000 (1993. UBS) i 5,000 u Gvajani (2000. J. Forte).

Izvori
------

1. ↑  Dale Alan Olsen
2. ↑  Lengua Warao

**Warao** ili *Guarau*, *Guarauno*, *Guarao*) je indijanski domorodački narod koji živi u Delti Orinoca u Venecueli. 

Zemlja Guajira je velika močvarna delta - Orinoca, tu u 250 sela živi većina pripadnika tog rijetkog naroda.  Oni su se tokom vjekova potpuno prilagodili životu na vodi, žive u drvenim sojenicama a po neprohodnim močvarama kreću se kanuima, koji su sastavni dio svakog domaćinstva.

Ime
---

Nihovo ime *warao* znači vlasnici **kanua**, jer **wa** na njihovom jeziku znači kanu, a **arao** - vlasnik. 

Selo Waraa u Delti Orinoca

Karakteristike
--------------

*Warao* jezično pripadaju porodici Warao, njihova populacija iznosi oko 19 500, pripadnika u Venecueli, te oko 2 000 u Gvajani.

Vanjske veze
------------

* An Introduction to the Music and Culture of the Warao Indians of Venezuela Arhivirano 2012-09-21 na Wayback Machine-u
* The Orinoco River delta & the Warao Indians Arhivirano 2011-01-06 na Wayback Machine-u

()

***Warrau*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Warrau** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |



1. 1 2 3 4  Dale A. Olsen. [ „*An Introduction to the Music and Culture of the*
Warao Indians of Venezuela*"] (engleski). Dale A. Olsen. Arhivirano iz originala na datum 2012-09-21. Pristupljeno 29. 09. 2012.*
**Dječji disintegrativni poremećaj** poznat još kao **Hellerov sindrom**. Još neka imena su infantilna demencija, disentegrativna psihoza, regresija socijalnog razvoja.

Dječji disintegrativni poremećaj je rijetko stanje karakterizirano zastojima u razvoju jezika, socijalnih funkcija i motornih sposobnosti. Zasad nije pronađen uzrok ovog poremećaja. 

DDP ima neke sličnosti s autizmom. Oštećenja nisu uvijek očigledan kod mlađe djece. Razlikuje se od autizma po tome što se javlja kod djece koja su do tada imaala normalan razvoj, dok je autizam prisutan od rođenja.  Stanje se javlja u 3. i 4. godini života. Prema nekim dokazima, smatra se da je uzrok ovog poremećaja leži u patologiji središnjeg živčanog sustava DDP povezan je i s mentalnom retardacijom ali to ne mora biti slučaj.

Epidemiologija
--------------

DDP je vrlo rijedak, tek dvoje na 100.000 djece. Raširenost pervazivnih razvojnih poremećaja je otprilike 30 na 10.000, i samo 1 na 175 s PRP ima DDP.
Češće se javlja kod muškog spola.

Historija
---------

Theodore Heller je 1908. godine prepoznao ovaj poremećaj i nazvao ga infantilna demencija. Poremećaj je tek odnedavno službeno formaliziran.

Izvori
------

1. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2010-11-04. Pristupljeno 2013-03-10.
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2007-10-13. Pristupljeno 2013-03-10.
3. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2010-11-04. Pristupljeno 2013-03-10.
4. ↑
Ovo je članak o obavještajnoj službi JNA.  Za opći pojam, vidi Kontraobavještajna služba.  
 *Za ostale upotrebe, v. Kos (razvrstavanje).*
**Kontraobavještajna služba** (slov. **Kontraobveščevalna služba**, mak. **Контраразузнавачка служба**; akr. **KOS**), vojna obavještajna služba Druge Jugoslavije, odnosno obavještajna služba JNA, koja je službeno djelovala od 1946. do 1992.( pojmovi potpuno izmješani) jedno je kontraobavještajna, a drugo je obajveštajna služba.

Historija
---------

Nakon donošenja Ustava Federativne Narodne Republike Jugoslavije (FNRJ), 31.1. 1946. godine, reorganizirane su sigurnosno-obavještajne službe. U martu 1946. od Prvog i Drugog odsjeka Ozne formirane su pri Ministarstvu unutarnjih poslova Uprava državne bezbjednosti, dok se od Trećeg odsjeka Ozne pri Ministarstvu narodne obrane formira Kontraobavještajna služba Jugoslavenske armije (KOS). Prema zapovijedi Vrhovnog komandanta od 14. septembra 1955. godine KOS se preformirao u Službu bezbjednosti Jugoslavenske narodne armije (JNA). Istovremeno su formirane i jedinice vojne policije, a KOS je preimenovan u OB – Organ bezbednosti.

Načelnici
---------

1. Jefto Šašić (1945–63)
2. Ivan Mišković (1963–71)
3. Stjepan Domankušić (1971–74)
4. Dane Čuić (1974–79)
5. Branislav Joksović (1979–80)
6. Jere Grubišić (1980–86)
7. Ilija Ćeranić (1986–89)
8. Marko Negovanović (1989–91)
9. Aleksandar Vasiljević (1991–92)

Vidi još
--------

* Ozna
* Udba

Eksterni linkovi
----------------

* International Criminal Tribunal for the former Yugoslavia, 'questioning' transcripts on Operations "Labrador" and "Opera". ()
* KOS @ GlobalSecurity.org ()
Golanska visoravan - plave tačke su naselja izraelskih doseljenika. Crne tačke su sela Druza i Čerkeza. Visoravan je okružena sa 4 države: Libanon - Sirija - Jordan - Izrael.
**Golanska visoravan** (arap.  [*Hadhbat al-Jaulan*], heb. רמת הגול; ranije poznata kao *Sirijska visoravan*), ili jednostavno **Golan**, je plato na granici između Izraela, Libanona, Jordana i Sirije. U posjedu je Izraela nakon Šestodnevnog rata sa Sirijom, 1967. godine, te ponovno 1973. godine nakon Yom Kippur rata.

Geografija
----------

Golanska visoravan je omeđena sa zapadne strane stjenovitim gorjem koje se spušta prema Galilejskom jezeru i rijeci Jordan, s južne strane rijekom Yarmouk, sa sjevera granicom s Libanonom, te s južne strane Hauranom. Golanska visoravan je podjeljena na tri regije: sjevernu, centralnu i južnu.

Geologija
---------

Golanska visoravan je plato i dio vulkanskog polja iz holocena koji se prostire na sjever gotovo do Damaska. Cijelo područje je prepuno ugaslim vulkanskim stošcima, kao što je Majdal Shams. Hermon je na sjeveru Golanske visoravni, ali je geološki odijeljen od vulkanskog polja. U blizini Hermona je kratersko jezero Birkat Ram koga napajaju podzemna vrela.

Vode Golanske visoravni
-----------------------

* Yarmouk
* Jilabun
* Dlaiot
* Jehudia
* Mitzar
* Samekh

Zajednice
---------

Najveća zajednica i administrativni centar Golanske visoravni je židovski grad Katzrin, sagrađen 1970. godine. Grad okružuju brojni kibuci i mosavi. Na sjevernoj strani Golanske visoravni su sela Druza i Čerkeza, uključujući Majdal Shams i selo Alawite blizu libanonske granice.

***Golanska visoravan*** na Wikimedijinoj ostavi
**Jules Henri Poincaré** (Nancy, 29. travnja 1854. – Pariz, 17. srpnja 1912.) je bio francuski matematičar, fizičar i filozof znanosti. Poincaré se često naziva polihistorom, a u matematici i *Posljednjim univerzalistom*, s obzirom da je bio posljednji matematičar koji je doprinio na svim poljima te znanosti. 

Kao matematičar i fizičar, Poincaré je dao niz originalnih i fundamentalnih doprinosa čistoj i primijenjenoj matematici, matematičkoj fizici i nebeskoj matematici. Isto tako, formulirao je i Poincaréovu konjekturu, koja je sve do 2002. - 2003. godine bila jedan od najpoznatijih neriješenih problema u matematici. Prilikom svog proučavanja problema triju tijela, Poincaré je postao prva osoba koja je otkrila deterministički kaos, čime je postavio temelje modernoj teoriji kaosa. Također se smatra jednim od osnivača topologije.

Poincaré je naglasio važnost činjenice da se zakoni fizike ne mijenjaju u sklopu različitih transformacija te je postao prvi čovjek koji je Lorentzove transformacije predstavio u njihovom modernom, simetričnom obliku. Poincaré je otkrio preostale relativističke transformacije brzine te ih je zabilježio u pismo, što ga je 1905. godine poslao nizozemskom fizičaru Hendriku Lorentzu. Time je stekao savršenu nepromjenjivost svih Maxwellovih jednadžbi, što je bio ključni korak u formuliranju teorije specijalne relativnosti. 

Tokom svog života, Poincaré je bio dobitnik nekoliko relevantnih nagrada svoga vremena, s tim da mu Nobelova nagrada za fiziku nikada nije uručena, unatoč ukupno 49 prijedloga u periodu od 1900. do 1912. godine. Poincaré je tako ostao najpredlaganiji znanstvenik koji nikada nije dobio nagradu. Dva su razloga takvog ishoda. Prvi je, svakako, Poincaréova smrt 1912. godine, a drugi je činjenica da je Akademija, u tom razdoblju, preferirala eksperimentalne fizičare. 

Njemu u čast nazvana je Poincaréova grupa, koja se danas koristi u fizici i matematici.

***Henri Poincaré*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 51694558
* LCCN: n50020168
* ISNI: 0000 0001 2132 6577
* GND: 118595407
* SELIBR: 238220
* SUDOC: 027943585
* BNF: cb119201089 (podaci)
* BIBSYS: 90229501
* MGP: 34227
* NLA: 35426628
* NDL: 00453011
* NKC: jn19990006614
* ID Léonore id LH//2185/72 nije validan.
* BNE: XX1120946
* CiNii: DA00112718
* CONOR.SI: 11176291
* NSK: 000075342

 |
**Desaguadero** (španjolski: *Río Desaguadero*) je rijeka na zapadu Argentine, duga preko 1,000 km, velika lijeva pritoka Rijeke Colorado.

Hidrologija
-----------

Rijeka izvire na južnoj padini planine Nacimiento del Bonete, na sjeverozapadu Provincije La Rioja gotovo na granici Provincije Catamarca, na oko 5,500 metara nadmorske visine.

U svom gornjem toku u La Rioji, često mijenja ime; Oro, Bonete i Jagué, Vinchina, Bermejo, i slijedi smjer jug-jugoistok. 
Protiče istočnim dijelom Provincije San Juan gdje prima vode rijeka Jáchal i San Juan. Nakon što doteče do tromeđe provincija San Juan-Mendoza-San Luis utiče u depresiju gje su njene vode formirale Močvare Guanacache, koje su isušene na prelazu 19.-20. vijek.

Nakon tog dobija ime Desaguadero, i formira granicu između provincija Mendoze i San Luis, i utiče u Provinciju La Pampa, gdje prema pritoku Atuel sa zapada. Ponovno mjenja ime u Salado i uvire u rijeku Rijeku Colorado kod kordinata 38°50′07″S, 64°58′47″W.

Najveće pritoke rijeke su; Guandacol, Jáchal, San Juan, Mendoza,Tunuyán, Diamante i rijeka Atuel, koje sve nastaju nakon otapanja snijega u Andama. Zbog tog veći dio godine imaju malo vode. I to malo vode potroše uzvodne provincije tako da danas na ušću Desaguadero ima vrlo malo voda.

Porječje rijeke površine od preko 360,000 km² najveće je u Argentini, prostire se po provincijama; Catamarca, La Rioja, San Juan, Mendoza, San Luis i La Pampa.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  „*Usos del rio Desaguadero - Salado*" (španjolski). Recursos Hídricos Gobierno de La Pampa. Pristupljeno 24.10.2023.

Vanjske veze
------------

***Desaguadero (rijeka u Argentini)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Usos del rio Desaguadero* ()
|  |
| --- |
|  **Manastir Jazak** |
| ' |
| *Koordinate* | 45° 07′ 09" SGŠ, 19° 45′ 55" IGD |
| *Država* |  Srbija |
| *Godina osnivanja* | 15. vek |
| *Ktitor* | Jovan Branković |
| *Lokacija* | Fruška gora, Jazak |
| *Jurisdikcija* | SPC upravnica igumanija Paraskeva Drapšin |

  
Koordinate: 45° 07′ 09" SGŠ, 19° 45′ 55" IGD
**Manastir Jazak** je jedan od 14 fruškogorskih manastira. Nalazi se u istočnom delu Fruške gore, severozapadno od istoimenog naselja i nekadašnjeg Jazak Manastir Jazak, u čijem se ataru danas nalazi. Manastir prostorno i administrativno pripada opštini Irig.Manastir je posvećen Vavedenju, a u njegovom sastavu se nalazi i crkva posvećena ovom svecu.

Položaj
-------

Manastir Jazak nalazi se na južnoj strani Fruške gore, duboko u planini i na visini od 270. Udaljen je svega 5-6  od puta Beograd-Irig, pa je lako dostupan vernicima i drugim posetiocima.

Istorija
--------

Izgrađen je 1736. godine na ravnom završetku male kotline, između dva proplanka, na južnoj padini Fruške gore, na potezu poznatom pod imenom Gradac. Manastirski kompleks se sastoji od crkve sa zvonikom, okruženoj sa tri strane konacima, dok je sa četvrte strane zid i zasvođeni ulaz u manastirsku portu. U sredini porte je manastirska crkva sa trospratne zvonikom.

Neposredno uz manastir, na putu prema selu Jazak, nalazi se manastirski prnjavor, a na udaljenosti oko dva kilometra, severno od manastira, nalaze se ostaci manastira Stari Jazak, koji je prema predanju, osnovao je sv. Despot Jovan Branković, mlađi sin sv. Stefana Slepog i sv. Majke Angeline. Bio je posvećen Vavedenju Presvete Bogorodice (21. novembar/ 4. decembar). Prvi pisani podatak potiče iz 1522. godine. Pominje se u rukopisnom Triodu koji je prepisivao jazački monah Lavrentije.

Sa obzirom da iz 17. veka nisu sačuvana svedočanstva o manastiru, pretpostavlja da je zapusteo sve do Velike seobe Srba 1690. godine. Tako su 1705. prenete mošti cara Uroša iz Nerodimlja, zbog čega je manastir uživao veliki ugled. U vreme mitropolita Vićentija Jovanovića 1736. godine, doneta je odluka o izgradnji nove Crkve Sv. Trojice u baroknom stilu, koju je juna 1758. osveštao mitropolit Pavle Nenadović i u nju je prenet inventar starog manastira. Stari Jazik je zatim pretvoren u ženski manastir, koji je uredbom Marije Terezije 1773 o redukciji manastira raseljen i brzo zatim pretvoren u ruševine, koje i danas stoje na istom mestu. U novoj crkvi od 1759 do 1769 rađen je ikonostas sa 58 ikona, delo Dimitrija Bačevića i njegovih pomoćnika Teodora Kračuna i Dimitrija Popovića. Pošto je unutrašnjost crkve dugo stajala samo okrečena, 1899. godine slikar Pavle Čortanović (1830-1903) je uradio uljane zidne slike s pojedinim likovima iz nacionalnog i opšte hrišćanskog svetiteljskog panteona.

Današnje stanje
---------------

Danas manastirsko sestrinstvo broji 11 monahinja ja čijem je čelu igumanija Paraskeva Drapšin od 1990. godine.

* 
*
Ovo je članak o biljci. Za druga značenja vidi Kopar.

**Kopar** (*Anethum graveolens*), jednogodišnja biljka iz porodice štitarki (Apiaceae). Poznata je i kao *anita*, *koper*, *koprić*, *mirođija*. Kao začinska biljka uzgaja se u vrtovima. Koristi se za farmaceutsku industriju i industriju mirisa.

Rasprostranjenost
-----------------

Biljka je porijeklom iz centralne Azije. Još u 1. vijeku širi se po srednjoj i sjevernoj Evropi. U vrijeme Karla Velikog već je dio svakog carskog vrta. Najveći proizvođač ulja kopera danas je Mađarska.

Karakteristike
--------------

Kopar je jednogodišnja biljka. Naraste od 30 do 120 cm visine. Cijela biljka je glatka i mirisna. Listovi su končasti. Cvjetovi su žuti i narastu na 6 do 10mm dugim drškama, radijalno simetrični i petodijelni. Cvjeta od maja do augusta. Plodovi su jajoliki, smeđi, 3 do 5mm dugi i 2 do 2,5mm široki. Plod zrije od jula do septembra. Sije se sa prvim mrazevima u humusom bogato, osunčano tlo. Aroma biljke je najsnažnija prije cvjetanja. Sjeme biljke je zrelo kad počne da tamni i tada se može brati.

Upotreba
--------

Sa anisom i kimom upotrebljava se u evropskoj kuhinji kao dodatak salatama, umacima, jelima od ribe i kiselim marinadama. Koristi se i kao ljekovita biljka čija ulja pospješuju apetit, olakšavaju probavu i umiruju nerve. Jača imuni sistem i djeluje protiv infekcija. Čaj kopera umiruje i pomaže kod nesanice.

Hemijski sastav
---------------

Biljka sadrži prvenstveno eterična ulja.

Narodno vjerovanje
------------------

Kopar je poznat još u starom Egiptu kao ljekovita biljka. Rimski gladijatori mazali su tijelo koprovim uljem i jeli hranu začinjenu koprom, jer se vjerovalo da daje snagu. Grci su ga cijenili zbog umirujućeg svojstva. U Bibliji se pominje sa metvicom i kimom. Buketić kopra na vratima štiti ukućane od „zlih" gostiju. Ako mladenka u cipelama na vjenčanju ima zrna kopra i senfa, njena riječ će biti posljednja u kući. Novorođenu djecu se štiti od „zla" time što ih se pospe koprom i solju, a zrna kopra u džepu štite od „crne magije".

Povezano
--------

* Lista začina

Šablon:Začini

***Kopar (začin)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Jáchal** (španjolski: *Río Jáchal*) je rijeka na zapadu Argentine, duga 330 km, desna pritoka
Rijeke Desaguadero.

Hidrologija
-----------

Jáchal izvire iz akumulacionog jezera *Cuesta del Viento* (1,100 km²), sjeverozapadno od grada San Juana. 
Jezero je nastalo nakon izgradnje brane 1997. a vodom ga pune rijeke Blanco i Iglesia. 
Od tamo teče četrdesetak km kroz strmu klisuru prema jugoistoku do grada San José de Jáchal. 
Na tom potezu podignuta je brana *Pachimoco*, koja razvodi rijeku u tri kanala za navodnjavanje doline Jáchal. Na krajnjem južnom podignuta je i hidroelektrana *Salto de la Loma*, 4 km sjeverozapadno od Jáchala, koja koristi pad od 40 metara i ima instaliranu snagu od 1200 kW.

Brana i akumulaciono jezero Cuesta del Viento
Od Jáchala skreće prema jugu, zatim prema istoku, ponovno prema jugu i konačno prema jugoistoku do ušća u Rijeku Desaguadero, koja se u gornjem dijelu toka zove **Bermejo**.

Jáchal gotovo da i nema stalnih pritoka, većina ih nastaje u Andama nakon otapanja snijega, a nakon tog presuše. U njegovom porječju praktički nema vegetacije, osim u malim dolinama uz rijeku.

Porječje rijeke Jáchal ima površinu 23,000 km², ukoliko se računa i dio uzvodno od akumulacije Cuesta del Viento tad je 34,600 km², prostire se uglavnom po Provinciji San Juan i vrlo malo po provincijama La Rioja i Catamarca.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Provincia de San Juan - Recursos Hidricos*" (španjolski). Secretaria de Mineria. Pristupljeno 22.10.2023.
2. 1 2 3 4  „*Río Jachal: mapa, contaminación, y todo lo que necesita saber*" (španjolski). Rios del Planeta. Pristupljeno 22.10.2023.

Vanjske veze
------------

***Jáchal*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Río Jachal: mapa, contaminación, y todo lo que necesita saber* ()
* *Jáchal River* (na potalu Mapcarta) ()
**Provincija Santa Cruz** (španjolski: *Provincia de Santa Cruz*) je jedna od 23 provincija Argentine.

Karakteristike
--------------

Provincija se nalazi na jugu zemlje u rijetko naseljenoj Patagoniji. Sa sjevera graniči sa Provincijom Chubut, na istoku sa Atlanskim oceanom, a sa zapada i juga sa Čileanskim regijama Aysén i Magallanes i Antártica.

Prostire se na površini od 243,943 km², na kojoj živi 333,473 stanovnika.

Veći istočni dio provincije je vjetrovit kraj poznat po pješčanim olujama koje pušu preko suhe visoravni i strme obale. 
I pored toga što je blizu Antarktičkog kruga, zbog blizine oceana ima umjerenu klimu.

Manji zapadni dio je šumovit kraj posljednjih padina Anda i brojnih glacijalnih jezera, danas poznata turistička destinacija.
Na njegovom se jugu nalazi Nacionalni park Los Glaciares (površine 4,459 km² zajedno sa Jezerom Argentino), koji je 1981. uvršten na UNESCO-vu Listu mjesta svjetske baštine u Americi.

Na Istu listu je 1999. uvrštena Cueva de las Manos (Pećina ruku), na sjeverozapadu pored Rijeke Pinturas, zbog Paleolitskih slikarija datiranih između 13i 9. vijeka pne..

Provincija je poznata po rijetkim ali ogromnim farmama ovaca, koje se transportiraju prema gradovima na sjeveru iz atlanskih luka.

Historija
---------

Santa Cruz je od 1878. bio dio Teritorija Patagonije sve do 1884. kad je postao zasebna Teritorija Santa Cruz. Status provincije dobio je 1955.

Administrativna podjela
-----------------------

Administrativni centar provincije je grad Río Gallegos koji ima 95,796 stanovnika.

Provincija je administrativno podjeljena na 18 departmana i općina.

Izvori
------

1. 1 2  „*Santa Cruz Province in Argentina*" (engleski). City population. Pristupljeno 24.10.2023.
2. 1 2 3 4 5  „*Santa Cruz province, Argentina*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 24.10.2023.
3. ↑  „*Río Gallegos in Güer Aike (Santa Cruz)*" (engleski). City Population. Pristupljeno 24.10.2023.

Vanjske veze
------------

***Santa Cruz (provincija, Argentina)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobierno de la Provincia de Santa Cruz* ()

| * p
* r
* u
Argentinske provincije |
| --- |
| Provincije | 
* Buenos Aires
* Catamarca
* Chaco
* Chubut
* Córdoba
* Corrientes
* Entre Ríos
* Formosa
* Jujuy
* La Pampa
* La Rioja
* Mendoza
* Misiones
* Neuquén
* Río Negro
* Salta
* San Juan
* San Luis
* Santa Cruz
* Santa Fe
* Santiago del Estero
* Tierra del Fuego
* Tucumán

 |  |
| Autonomni grad | 
* Buenos Aires (Ciudad Autónoma de Buenos Aires)

 |
**Provincija Santiago del Estero** (španjolski: *Provincia de Santiago del Estero*) je jedna od 23 provincija argentine.

Karakteristike
--------------

Provincija se nalazi na sjeveru zemlje, na prosječnoj nadmorskoj visini od 135 metara.
Prostire se na površini od 136,351 km², na kojoj živi 1,054,028 stanovnika.

Sa sjevera graniči sa provincijama Salta i Chaco sa istoka sa Chacom i Santa Feom. Na jugu graniči sa Provincijom Córdoba i sa zapada sa provincijama Catamarca i Tucumán.

Prostire se najvećim dijelom po jugozapadnim rubovima ravnica Gran Chaca, i manjim na zapadu po obroncima Anda.

Santiago del Estero ima suhu suptropsku klimu sa sezonskim (ljetnim) kišama. Najveći dio Gran Chaca obrastao je trnovitom makijom i šumarcima niskih kebrača. Dok jugom i jugozapadom dominiraju slane močvare i jezera. 
Rijeke Dulce (stalna) i Salado (sezonska) koje izviru na obroncima Anda spuštaju se do ravnica provincije i dijagonalno protiču preko nje od sjeverozapada prema jugoistoku.

Historija
---------

Prvo španjolsko naselje u Argentini Santiago del Estero osnovao je konkvistador Francisco de Aguirre - 1553. koji je Argentinu došao iz iz Čilea.
Provincija je osnovana 1820. nakon razdvajanja od Provincije Tucumán. 
Sufiks imena Estero dobila po nekad brojnim velikim sezonskim barama (esteros) duž rijeke Dulce, pored grada Santiago del Estero.

Administrativna podjela
-----------------------

Administrativni centar provincije je grad Santiago del Estero koji ima 252,192 stanovnika.

Provincija je administrativno podjeljena na 27 departmana i 117 općina.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Santiago del Estero Province in Argentina*" (engleski). City population. Pristupljeno 18.10.2023.
2. 1 2 3  „*Santiago del Estero province, Argentina*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 18.10.2023.
3. ↑  „*Santiago del Estero in Capital (Santiago del Estero)*" (engleski). City Population. Pristupljeno 18.10.2023.

Vanjske veze
------------

***Santiago del Estero (provincija, Argentina)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gobierno de la Provincia de Santiago del Estero* (službene stranice) ()
**Zebra** (*Hippotigris*) je naziv za nekoliko vrsta životinja koje pripadaju porodici *Equidae* (porodici konja) i koje žive u centralnoj i južnoj Africi.

Obuhvaća dva podroda s ukupno tri žive vrste, a to su:

* *Hippotigris* Smith, 1841 (dvije vrste)
* Dolichohippus Heller, 1912 (jedna vrsta)

Njihovi najbliži srodnici su podrod pravih konja (*Equus*) i podrod magarci (*Asinus*).

Opis
----

Odrasle zebre teže do 300 kg i uglavnom se nalaze u stepama i retkim šumama. Jedna porodica se obično sastoji od pastuva, nekoliko kobila i njihovih ždrebadi. Grupe porodica formiraju krdo. Ženke imaju trudnoću od otprilike 12 meseci i daju obično samo jedno ždrebe, obično u toku kišne sezone. Mladunče je svetlije nego odrasle životinje i pruge su mu tamnosmeđe i bele.
Zebru love lavovi i pegava hijena. Zebre ponekad uspeju da se odbrane pošto imaju odlična čula vida, mirisa i sluha, a i uspešno se služe kopitama i zubima kada su napadnute.niti jedna zebra nema indentične pruge.

Vrste
-----

Obična ili Burčelova zebra (*Equus burchelli*) je jedini predstavnik Equidae na teritoriji Zimbabvea. U Zimbabveu se nalazi u priličnom broju u skoro svim nacionalni i safari parkovima a potisnuta je sa centralnog platoa. U skorije vreme se gaji na privatnim rančevima i zaštićenim područjima zbog svoje turističke vrednosti.

Zebre u Nacionalnom parku Etoša u Namibiji
U Africi žive još dve vrste zebri: planinska zebra (*Equus zebra*) i Grevijeva zebra (*Equus grevyi*). Vrste zebri se međusobno razlikuju po prugama. Pruge planinske zebre su široke i naizmenično crne i bijele, pruge Grevijeve zebre su takođe naizmenično crne i bijele ali veoma uske, dok se kod obične zebre između širokih crnih i belih pruga nalaze i svetlije smeđe pruge.

Izvori
------

1. ↑  BioLib, pristupljeno 5. 1. 2015.

***Zebra*** na Wikimedijinoj ostavi
Stolica je stvar na kojoj se sedi. Postoje razni tipovi stolica. A to su: hoklica,stolica.. i tako dalje...

Istorijat
---------

Kroz istoriju se funkcija stolice nije promenila, ali jeste njen dizajn koji se razvijao paralelno sa razvojem tehnologije i arhitekture. Do XVII veka u domaćinstvima običnih ljudi stolica nije imala neku veću ulogu, niti se vodilo računa o njenoj udobnosti. Isticale su se samo katedre crkvenih velikodostojnika ili aristokratije. Ljudi u srednjem veku su uglavnom radili van kuće i eventualno bi koristili za tadašnje uslove praktičnije stolice na sklapanje. Doba renesanse je između ostalog, uticalo i na uređenje doma i donelo nove dizajne stolica, uglavnom po ugledu na antiku. Razvijen je novi tip stolice na sklapanje, tzv. faldisterijuma ili savonarola stolice, posebno popularne u Firenci i Veneciji. Pravljena je od orahovog drveta, imala je ukrštene nogare i bila ukrašena rezbarijom i pozlatom. Radi udobnosti, sedište je bilo presvučeno plišem ili kožom, a koristili su se i jastučići. Međutim i tada i sve do XIX veka, više pažnje se posvećivalo dizajnu nego udobnosti. Stolice su izrađivane isključivo od drveta. U XX veku se javila potreba modernog čoveka za udobnošću, kako u kancelariji, tako i u neformalnim situacijama, što je dovelo do razvoja industrijskog dizajna. To je donelo pojednostavljivanje njihove forme i strukture i započela je masovna proizvodnja. U XIX veku izdvajaju se stolice proizvedene u fabrici Tonet (Thonet), a u XX veku stolica od šperploče Čarlsa i Rej Imsa (Charles & Ray Eames), Alvar Altova (Alvar Aalto) stolica broj 41, Ero Sarinenova (Eero Saarinen) stolice od plastike i aluminijuma i Ero Arnianov (Eero Arnio) dizajn stolica u obliku šupljih sfera od fiberglasa i poliestera.

Stolica u umetnosti
-------------------

*Glavni članak: Konceptualna umetnost*
Stolica je predstavljala i inspiraciju umetnika, kako nekada, tako i modernih. U Novom Sadu je 5. decembra 2008. bila predstavljena multimedijalna izložba akademskog vajara Vukašina Gikića gde je predstavljeno deset skulptura stolica, gde su posetioci mogli ne samo da vide ova neobična dela, već i da ih isprobaju. Erik Ku, dizajner sa Tajvana, osmislio je stolicu iz delova koji su u obliku slova koja čine reč „chair" (engl.  znači „stolica").

Povezano
--------

* Kancelarijska stolica
**João Manuel Gonçalves Lourenço** (Lobito, 5. ožujka 1954.) je angolski političar, bivši ministar obrane u kabinetu predsjednika dos Santosa te aktualni predsjednik te zemlje, od 26. rujna 2017. godine. Od 2016. godine obnaša i dužnost potpredsjednika vladajuće stranke MPLA. 

Karijeru je započeo u vojsci, boreći se i u ratu za nezavisnost i u građanskom ratu. Godine 1978. otišao je na obuku i studij u Sovjetski Savez, odakle se vratio 1982. godine; u Angoli je stekao čin artiljeriskog generala. Aktivnom politikom počeo se baviti 1984. godine, kada je imenovan guvernerom provincije Moxico. Na parlamentarnim izborima 2017. godine bio je predložen kao predsjednički kandidat od strane MPLA-a te je, nakon uvjerljive pobjede svoje stranke, postao izabrani predsjednik. Prisegnuo je 25. rujna, naslijedivši tako dos Santosa, koji je zemljom vladao od 1979. godine. 

Oženjen je Anom Afonso Dias Lourenço, parlamentarnom zastupnicom i bivšom ministricom iz redova MPLA-a. Imaju šestero djece.

| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi:**José Eduardo dos Santos** | **Predsjednik Angole**2017–*danas* | **Trenutno na položaju** |

***João Lourenço*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Angola Predsjednici Angole |
| --- |
| NR Angola(1975–1992) | 
* Agostinho Neto (1975–1979)
* José Eduardo dos Santos (1979–1992)

 |  |
| Republika Angola(1992–*danas*) | 
* José Eduardo dos Santos (1992–2017)
* João Lourenço (2017–*danas*)

 |
| a José Eduardo dos Santos je od 10. do 21. rujna 1979. bio vršitelj dužnosti predsjednika. |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 4154135785415082348
* LCCN: no2018146090
* GND: 1192338103

 |
Koordinate: 51° 16' 25" SG Š, 30° 13' 35" IGD

Okolina Černobilja. Snimljeno sa Ruske orbitalne stanice MIR 1997. godine
*Za nuklearnu nesreću videti Černobiljska katastrofa*
**Černobilj** (ukr. *Čornobilь* (Чорнобиль ); rus. *Černobыlь* (Чернобыль)) je grad na severu Ukrajine, u Kijevskoj oblasti, udaljen 15 km od granice sa Belorusijom. Černobilj je bio centar Černobiljskog rejona. Leži na reci Pripjat, jednoj od pritoka Dnjepra.

U noći 25. - 26. aprila 1986. dogodila se u susednom gradu Pripjatu nuklearna katastrofa, poznata kao Černobiljska katastrofa. Iz oblasti je evakuisano preko 100.000 stanovnika.
Grad je danas napušten i nalazi se u centru zabranjene zone. Ipak, u gradu i okolini, od nekadašnjih 3.500, i danas živi oko 400 ljudi koji nisu želeli da napuste oblast.

Istorija
--------

Prvi zapisi o Černobilju potiču iz 1193. godine. Godine 1362. mesto su zauzeli Litvanci. Po stvaranju Lublinske unije 1569. između Litvanije i Poljske Černobilj dospijeva u posed poljskog kralja, da bi nakon podjele Poljske 1793. zajedno sa istočnom Ukrajinom pripao Rusiji. 

Od 1918. do 1991. Laze
Černobilj je u sastavu SSSR; od raspada SSSR-a 1991. Černobilj je u sastavu Ukrajine.
**Corrientes** je grad i općina od 346,334 i aglomeracija od 393,200 stanovnikana sjeveroistoku zemlje u Provinciji Corrientes u kojoj je administrativni centar.

Karakteristike
--------------

Corrientes se nalazi u Gran Chacu, prostire se duž desne južne obale Rijeke Paraná, točno prekoputa Resistencije administrativnog centra Provincije Chaco.

Historija
---------

Nastao je 1588. kad je tadašnji guverner Vicekraljevstva Río de la Plata Juan Torres de Vera y Aragón, na tom mjestu podigao utvrdu koju je nazvao *San Juan de Vera de las Siete Corrientes*. *San Juan de Vera* se odnosi na kardinala Juana de Veru, a *Siete Corrientes* na sedam brzaka uzvodno od grada.
Corrientes je 1865. bio poprište presudne bitke Paragvajskog rata u kojoj su Argentinci porazili paragvajske invazijske snage.

Trg Cabral

Znamenitosti i obrazovanje
--------------------------

Corrientes ima puno građevina iz svoje kolonijalne historije, od kojih je najznačajnija crkva La Cruz, sa relikvijom - križem iz 16. vijeka, kog hodočaste brojni vjernici. Crkva je 1945. godine proglašena nacionalnim spomenikom.
Od 1957. je univerzitetski grad, tad je osnovan *Nacionalni univerzitet sjeveroistoka*.

Corrientes je odabrao za mjesto radnje svog romana Počasni konzul iz 1973. britanski književnik Graham Greene.

Privreda i transport
--------------------

Corrientes je grad prehrambene, tekstilne i duhanske industrije.
On je i velika riječna luka za brodove na ruti Buenos Airesa -gornji tok Rijeke Paragvaj.

Autoputevima N° 12 i N° 5 povezan je sa gradovima u Argentini, Paragvaju i Brazilu a ima i *Internacionalni aerodrom Fernando Piragine Niveyro* (IATA: **CNQ**, ICAO: **SARC**) desetak km sjeveroistočno od centra grada.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Corrientes in Capital (Corrientes)*" (engleski). City Population. Pristupljeno 05.11.2023.
2. 1 2  „*Argentina: Urban Agglomerations*" (engleski). City Population. Pristupljeno 05.11.2023.
3. 1 2 3 4 5 6  „*Corrientes Argentina*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 05.11.2023.
4. ↑  „*Doctor Fernando Piragine Niveyro International Airport*" (engleski). Skybrary. Pristupljeno 05.11.2023.

Vanjske veze
------------

***Corrientes*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Corrientes* ()