recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Egidije Bulešić** (Pula, 24. kolovoza 1905.  - Pula, 25. travnja 1929. ), kandidat za sveca, časni sluga Božji, humanitarni djelatnik, mornar, brodski tehnički crtač, tesar i bravar.

Rođen je u Puli u obitelji devetero djece. Kršten je u katedrali u Puli, započeo je školovanje u pulskoj osnovnoj školi "Tone Peruško", (prije se zvala "Sveti Martin"). Srednju školu pohađao je u Grazu i Puli. Slučajna ga je svibanjska pobožnost vratila vjeri. Postao je vrlo aktivan član franjevačkoga trećeg reda, vođa Katoličke akcije i Kluba sv. Franje. 

Za vrijeme I.svjetskog rata, obitelj je iseljena iz Pule s više od 60 000 drugih ljudi. Morali su otići u iseljeničke logore u Mađarskoj i Austriji. U Grazu je Egidije prosio sa sestrom da bi preživjeli. 

Nakon rata, vratio se u Pulu i postao tesar u brodogradilištu "Uljanik", a kasnije brodski tehnički crtač, nakon što je završio večernju školu. Svako jutro išao je na svetu misu, a nakon toga na posao. Osnovao je u Puli Katoličku akciju, upisao se u treći red sv. Franje. Pohodio je starce i bolesne, pomagao je napuštenoj djeci. Često je hodočastio u svetište Majke Božje od milosti u Šijani. 

Na odsluženju vojnog roka na brodu s 2000 mornara, postao je apostol među mornarima. Na brodu je osnovao brodsku knjižnicu i podigao oltar. Okupljao je mornare i časnike te promicao vjeru i moral. 

Nakon vojske ostao je bez posla, jer nije htio biti fašist. Otišao je u Monfalcone u Italiju, stanovao je kod župnika i djelovao humanitarno. Obolio je od tuberkuloze i vratio se u Pulu. Liječio se bez uspjeha. Umro je u 24. godini života na glasu svetosti kao trećoredac sv. Franje obučen u redovničke haljine. Njegovi posmrtni ostaci čuvaju se u Franjevačkom samostanu Majke Božje na otočiću Barbanu kraj Venecije, gdje ih je njegov brat Eugen, svećenik prenio 4. svibnja 1973.

Papa Ivan Pavao II. proglasio ga je 1988. časnim slugom Božjim- lat. venerabilis.
U Italiji se vodi postupak za njegovo proglašenje blaženim i svetim. Tamo postoji "Odbor franjevačkog reda za promicanje života i djela sluge Božjeg Egidija Bulešića". Poznat je i pod imenom **Egidio Bullesi**. Objavljeno je više njegovih životopisa u preko 150.000 primjeraka na hrvatskom i na više drugih jezika.

  


| * p
* r
* u
Hrvatski sveci i blaženici |
| --- |
| Sveci | Marko Križevčanin • Leopold Mandić • Nikola Tavelić |
| Blaženici | Julijan iz Bala • Augustin Kažotić • Hozana Kotorska • Ivan Merz • Gracija iz Mula • Alojzije Stepinac • Jakov Zadranin |
***Dyoplosaurus*** ("gušter sa dvostrukim štitom") je naziv roda ankilosaurida. Živio je tijekom perioda kasne krede (formacija Dinosaur Park, prije oko 76,5 miliona godina) u blizini današnje rijeke Red Deer u Alberti (Kanada), a naziv mu je 1924. dao William Parks na osnovu holotipnog primjerka ROM 784, nepotpunog skeleta u koji su spadali i dijelovi lubanje i donje čeljusti.

Rekonstrukcija repa i zdjelice
Tipični primjerak roda *Dyoplosaurus* bio je dug oko 4,6 m i širok oko 1,7 m, a lubanja mu je imala promjer od 35 cm. Kao i većina ankilosaurida, imao je oklopljeno tijelo i koštanu toljagu na kraju repa. Toljaga se sastojala od nekoliko međusobno sraslih koštanih ploča.

Walter Coombs je 1971. izjavio da je *Dyoplosaurus* zapravo neispravno nazvan *Euoplocephalus*. Ta dva roda su se od tada obično smatrala istom vrstom, pa su se primjerci *Dyoplosaurusa* identificirali kao *Euoplocephalus tutus*. Međutim, u nedavnom ponovnom opisu tog roda (objavljenom 2009. u *Journal of Vertebrate Paleontology*) tvrdi se da je taj rod validan takson i da je do navodne sinonimnosti dva spomenuta roda došlo zbog fragmentarne prirode holotipnog i ostalih primjeraka *E. tutus*. Nova kladistička analiza koju su 2011. proveli Thompson *et al.* potvrdila je tu odvojenost.

Izvori
------

1. ↑  Parks, W. A. (1924). „*Dyoplosaurus acutosquameus*, a new genus and species of armored dinosaur; and notes on a skeleton of *Prosaurolophus maximus*". *University of Toronto Studies Geological Series* **18**: 1–35.
2. ↑  Arbour, V. M.; Burns, M. E.; and Sissons, R. L. (2009). „A redescription of the ankylosaurid dinosaur *Dyoplosaurus acutosquameus* Parks, 1924 (Ornithischia: Ankylosauria) and a revision of the genus". *Journal of Vertebrate Paleontology* **29** (4): 1117–1135. DOI:10.1671/039.029.0405.
3. ↑  Richard S. Thompson, Jolyon C. Parish, Susannah C. R. Maidment and Paul M. Barrett (2011). „Phylogeny of the ankylosaurian dinosaurs (Ornithischia: Thyreophora)". *Journal of Systematic Palaeontology* **in press**. DOI:10.1080/14772019.2011.569091.

Vanjske poveznice
-----------------

* *Dyoplosaurus* na Dinosaur Encyclopedia Arhivirano 2009-09-22 na Wayback Machine-u
* Ankylosauridae na Thescelosaurus.com
Za post-rimsko i srednjovjekovno malo kraljevstvo, v. Kraljevina Dyfed.

**Dyfed** (velški izgovor: []) je očuvana grofovija Walesa. Stvorena je 1. aprila 1974. na osnovu Zakona o lokalnoj upravi iz 1972. godine, te je pokrivala otprilike isto područje kao srednjovjekovno kraljevstvo Deheubarth, ne računajući poluotok Gower i područje zapadno od rijeke Tawe. Naziv *Dyfed* je dobila na osnovu historijskog područja koje su naseljavali irski Déisi a koje je danas poznato kao Pembrokeshire (historijski Dyfed nikada nije uključivao Ceredigion te je samo nakratko kontrolirao Carmarthenshire). Osnovana je od administrativnih grofovija Cardiganshire, Carmarthenshire, Pembrokeshire i podijelejna u sljedeće distrikte lokalne uprave:

| Administrativna grofovija1889–1974 | Distrikti lokalne uprave1974–1996 |
| --- | --- |
| Cardiganshire | Ceredigion |
| Carmarthenshire | Carmarthen, Dinefwr, Llanelli |
| Pembrokeshire | Preseli, South Pembroke |

Lord-poručnik Pembrokeshirea je postao Lord-poručnik Dyfeda a lordovi-poručnici Cardiganshirea i Carmarthenshirea su postali poručnici. Policijska služba Dyfed-Powys je stvorena nešto ranije.

Sjedište grofovije Dyfed je bio Carmarthen, dok je najveće naselje bio Llanelli. Ostala važna populacijska središta su bila Haverfordwest, Milford Haven i Aberystwyth.

1. aprila 1996. je na osnovu Zakona o lokalnoj upravi iz 1994. godine Dyfed podijeljen, a drevne grofovije obnovljene u administrativne svrhe: Cardiganshire, čiji se savjet sljedeći dan prozvao Ceredigion; Carmarthenshire; i Pembrokeshire. Ime Dyfed je zadržano iz čisto ceremonijalnih razloga.

Izvori
------

1. ↑  Office for National Statistics – 2007 estimate (using 2003 preserved borders for Camarthenshire, Ceredigion, Pembrokeshire

Koordinate: 51°56′N 4°31′W﻿ / ﻿51.94°N 4.51°W﻿ / 51.94; -4.51
**Egham** je grad od 27,926 stanovnikana jugoistoku Engleske u Grofoviji Surrey.

Administrativno podpada pod Distrikt Runnymede.

Geografske karakteristike
-------------------------

Egham leži na južnoj obali rijeke Temze, udaljen tridesetak km jugozapadno od centra Londona.

Historija
---------

Egham je prvi put dokumentiran u Domesday Booku 1085. kao imanje koje malo vrijedi.

Na livadi Runnymede pored Temze, udaljenoj 1,6 km sjeverozapadno od centra grada - je 15. juna 1215. kralj John bez zemlje odobrio Magnu Cartu.

Između 1800. - 1856. razvio se kao usputna stanica za kočije, gdje se mjenjalo konje i krijepilo po lokalnim gostionicama. Taj posao je zamro kad je do grada stigla željeznica 1856.

Danas je poznat kao mjesto u kom se nalazi *Royal Holloway* kampus Univerziteta u Londonu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „United Kingdom: South East England" (engleski). City population. Pristupljeno 25. 03. 2017.
2. 1 2 3  „*Historical Information*" (engleski). Egham. Arhivirano iz originala na datum 2016-04-10. Pristupljeno 25. 03. 2017.

Vanjske veze
------------

***Egham*** na Wikimedijinoj ostavi

* Egham historic town near Runnymede Arhivirano 2017-05-18 na Wayback Machine-u (`en`)
| Šahovskefigure |
| --- |
|  | Kralj |
|  | Kraljica |
|  | Top |
|  | Lovac |
|  | Skakač |
|  | Pešak |

šahovski simbol kraljice
**Kraljica** ili **dama** je najmoćnija figura u šahu. Svaki igrač počinje partiju sa po jednom kraljicom, postavljenom pored kralja. Početnici često slučajno zamene mesta kralju i kraljici, pa se stoga pamti da "kraljica ide na svoju boju". Bela kraljice polazi sa belog polja, a crna kraljica sa crnog. U algebarskoj notaciji, bela kraljica polazi sa polja d1 a crna sa d8.

Kada je šah služio kao ratna igra za planiranje bitaka, kraljica je predstavljala kraljeve najiskusnije i najsposobnije snage, a ne njegovu suprugu. U mnogim slučajevima je ovo bila njegova lična garda.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |

Kraljica se može pomerati u pravoj liniji vertikalno, horizontalno ili dijagonalno, za bilo koliko slobodnih polja, kao što je prikazano na slici. NJena pokretljivost bi se mogla opisati kao kombinacija pokretljivosti topa i lovca.
Kao i većina drugih figura, kraljica jede druge figure tako što se postavi na polje koje je do tada zauzimala pojedena figura.

Obično se smatra da je kraljica malo moćnija od topa i lovca, a malo slabija od dva topa. Kako je kraljica najvrednija figura, gotovo uvek je loš potez da se menja kraljica za bilo koju figuru osim neprijateljske kraljice, osim ukoliko ovo vodi ka poziciji kada bi neprijateljski kralj mogao biti matiran (damin gambit).

Kraljica je najmoćnija kada je tabla otvorena, kada neprijateljski kralj nije dobro branjen, ili kada postoje nebranjene figure na neprijateljevoj strani.

Početnici često kraljicu stavljaju u akciju što je pre moguće, u nadi da će upasti na neprijateljevu stranu, uzeti mu više figura, a možda ga i matirati. Iako je efikasna protiv početnika, ova strategija je loša protiv iskusnih igrača. Ako ostale figure nisu otvorene, kraljičin napad se može lako odbiti. Štaviše, pošto je kraljica suviše vredna da bi se menjala za bilo koju figuru, branilac često može da dođe u prednost tako što će napadati izloženu kraljicu i terati je na povlačenje.

Izmena kraljica se često označava kao početak završnice. 
Nakon što su izmenjene kraljice i još nekoliko figura, moguće je da se kraljevi aktivnije uključe u igru, a fokus partije se prebacuje na borbu da se napreduje pešacima, do kraja table, kako bi se eventualno pribavila nova kraljica. Međutim, nije neophodno prethodno izgubiti kraljicu da bi se dobila nova. Stoga je teoretski moguće, iako neverovatno, da jedan igrač u jednom trenutku poseduje devet kraljica.

| * p
* r
* u
Šah |
| --- |
|  | Porijeklo • Pravila • Otvaranja • Strategija • Taktika • Završnice • Svjetski šampionat • Problemski šah |  |

***Kraljica (šah)*** na Wikimedijinoj ostavi
Ovo je članak o sjevernoafričkoj etničkoj grupi.  Za etničku grupu na Balkanu, v. Egipćani (Balkan).  
Egipćani tokom revolucije 1952.
**Egipćani** je naziv za stanovništvo Egipta. Iako po svojoj vjeri i kulturi pripadaju arapskom svijetu, porijeklo uglavnom vode od drevnih Egipćana, predaka današnjih Kopta. U užem smislu označava sve stanovnike Egipta, među kojima preovladava arapski i muslimanski element. Nakon arapskih osvajanja u 7. vijeku, domorodačko stanovništvo brzo se asimiliralo s doseljenim Arapima, osobito u sjevernim krajevima. Na krajnjem jugu žive Nubijce (oko 500.000), međutim, većina se asimilirala u Arape. Egipćani su najbrojniji arapski narod broje oko 100,000.000 ljudi. Oko 90% su muslimani, a 10% su Kopti (kršćani).

Literatura
----------

* Barakat, Halim (1993). *The Arab World: Society, Culture, and State*. University of California Press. ISBN 0520084276.
* Hinnebusch, Raymond A. (2002). *The Foreign Policies of Middle East States*. Lynne Rienner Publishers. ISBN 1588260208.


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85041364
* BNF: cb120323471 (podaci)
* NKC: ph117525

 |
*Za ostale upotrebe, v. Glory Hole (razvrstavanje).*
Tipična "glory hole" izbušena u pregradi zahodske kabine.
***Glory hole*** (sh. *Rupa slave*) je izraz kojim se opisuje rupa napravljena u zidu, odnosno pregradi koja dijeli dvije zahodske kabine ili, rjeđe, kabine u salonu video-igara, a čija je glavna svrha omogućiti ili olakšati razne oblike seksualne aktivnosti. Najčešće je koriste gej muškarci u svrhu anonimnog seksa u javnim zahodima (tzv. *cottaging*), a koji može biti oralnog ili analnog oblika, pri čemu se penis jednog od seksualnog partnera stavlja u "glory hole". U nešto rjeđim slučajevima se "glory hole" koristi u voajerske svrhe, odnosno samozadovoljavanja pri promatranju muških genitalija; u još rjeđim slučajevima "glory hole" u iste svrhe mogu koristiti heretoreseksualni muškarci ili lezbijske bušeći rupe na zidovima ženskih zahoda, kabina za svlačenje u buticima i svlačionica u javnim kupalištima i sličnim objektima.

Glory hole se također koristi kao jedan od motiva u pornografskim filmovima, kako homoseksualne, tako i heteroseksualne orijentacije.
*Za antičku rimsku cestu sličnog imena pogledajte Via Egnatia*

**Egnatia Odos** (grčki: *Εγνατία Οδός*) je grčki dio evropskog prometnog pravca E90, taj autoput ide od luke Igumenica na zapadu, do grčko-turske granice na istoku na rijeci Marici. Njegova ukupna dužina je 670 km, počeo se graditi 1990-ih a dovršen je 2009.

Geografske karakteristike
-------------------------

Trasa autoputa Egnatia Odos, bila je težak inženjerski izazov, jer prolazi preko grčkog planinskog pojasa, preko gorja Pind i Vermio, ali najkraćim pravcem povezuje grčke regije Epir i Egejsku Makedoniju. Zbog tog je bilo potrebno probiti 76 tunela (ukupne dužine 99 km) i izgraditi 1,650 mostova i vijadukata. To je zaokruženi sistem sa sofisticiranim elektronskim nadzorom svjetla, ispušnih plinova i ventilacije po tunelima i praćenjem i nadzorom prometa duž cijele trase.

Autoput Egnatia Odos
Karakteristike autoputa Egnatia Odos;

* povezuje grčke prefekure: Tesprotiju - Janjinu - Grevenu - Kozani - Imatiju - Solun - Kavalu - Ksanti - Rodopi i Evros.
* povezuje devet magistralnih cestovnih pravaca koji se vertikalno spuštaju do njega sa susjedinih država; Albanije, Makedonije, Bugarske i Turske).
* povezuje gradove: Igumenicu - Janjinu - Mecovo - Grevenu - Kozani - Veriju - Solun - Kavalu - Ksanti - Komotini i Aleksandropoli
* povezuje luke: Igumenicu - Solun - Kavalu i Aleksandropoli
* povezuje aerodrome u gradovima: Janjini - Kastoriji - Kozaniju - Solun - Kavali i Aleksandropoliju
* To je autoput punog profila sa dvije trake u svakom smjeru i zaustavnom trakom.
* Ukupna dužina autoputa je 670 kilometara
	+ uz autoput živi 36% stanovnika Grčke
	+ taj dio Grčke ostvaruje 33% ukupnog prihoda Grčke
	+ u tom dijelu Grčke se nalazi 54% svih obradivih površina, i 65% svih navodnjavanih površina
	+ u tom dijelu Grčke se nalazi 41% svih industrijskih poduzeća
	+ u tom dijelu Grčke nalazi se 51% svih rudnika

Dio trase autoputa Egnatia Odos, dužine 360 km od rijeke Marice do Soluna, ide istom trasom kao antička Via Egnatia, koja je povezivala luku Drač u današnjoj Albaniji sa Bizantiumom. No stara Via Egnatia nakon te dionice išla je više na sjever, preko Makedonije i bila je duplo dulja 1,120 km.

Ukupni troškovi izgradnje autoputa Egnatia Odos popeli su se na 5.9 milijardi eura, tako da je to ispao najskuplji građevinski projekat ikada rađen u Grčkoj, izgradnju je financijski pomogla i Europska Unija, jer je taj autoput ključni dio buduće evropske transverzale E90 i dio evropske prometne politike.

Most kod Mecova na autoputu Egnatia Odos

Izvori
------

1. ↑  Main Road Furniture Arhivirano 2011-07-20 na Wayback Machine-u, Main Tunnel Equipment Arhivirano 2011-07-20 na Wayback Machine-u

Vanjske veze
------------

***Egnatia Odos*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službene stranice autoputa Arhivirano 2009-02-28 na Wayback Machine-u (`en`)
**Krimski most** (rus. *Крымский мост*), poznat i kao **Kerčki most** (rus. *Kérčenskiй most*) i **most preko Kerčkog prolaza** (rus. *мост че́рез Ке́рченский проли́в*), je bio drumsko-železnički most u Rusiji preko Kerčkog moreuza koji je spajao grad Kerč i Krim s kontinentalnim delom zemlje (Temrjučki rejon Krasnodarske pokrajine). Deo mosta prolazi preko ostrva Tuzle i Tuzlanske kose. 

Odluka o gradnji je donesena 2014. godine nakon ruskog pripajanja Krima, gradnja je započeta u maju 2015. Most je otvoren za drumski saobraćaj 16. maja 2018. godine. Sam most i prilazni putevi ka njemu deo su ruskog autoputa A290 Kerč−Novorosijsk, odnosno R260 „Tavrida" Kerč−Simferopolj−Sevastopolj.

Most ima lučnu konstrukciju sa rasponom svakog pojedinačnog luka od 227 metara. Ukupna dužina mosta je 18,1 km, maksimalna visina konstrukcije je 80 metara, a visina saobraćajnih traka u odnosu na nivo mora je maksimalno 35 metara. Troškovi gradnje mosta procenjeni su na oko 300 milijardi rubalja.

Vidi još
--------

* Tamansko poluostrvo
* Temrjučki rejon
* Kerč
* Kerčki moreuz

Spoljašnje veze
---------------

***Krimski most*** na Wikimedijinoj ostavi

* Nezvanični info portal
Grb Grada Splita
**Grb Grada Splita** je grb pravokutnog oblika, čija je osnova stilizirano sjeverno pročelje Dioklecijanove palače, te zvonik splitske katedrale prijašnje visine. U lijevom gornjem kutu je povijesni hrvatski grb u obliku štita, a u desnom gornjem kutu je štit iste veličine i oblika u kojem je smješten lik Sv. Dujma, zaštitnika Splita u cijeloj visini. Grb je uokviren gotičkim kvadratima.

Povijest
--------

Stari Grb Grada Splita, 1969.-1991.
Prema pisanim svjedočanstvima, grad Split služio se svojim grbom još u ranom 14. stoljeću. Jedan od najstarijih reljefa gradskog grba nalazi se u istočnom dijelu stare splitske vijećnice. Mali reljef četvornog oblika širok 51 cm, a visok 59 cm uzidan je uz prizemne arkade. Uokviren je izmjeničnim zupcima, motivom uobičajenim u romaničkom i gotičkom stilu. Dva mala grba smještena između okvira i zvonika s jedne i druge strane su otučena, ali primjetan je njihov oblik šiljastog štita koji su redovito imali grbovi u 13. i 14. stoljeću.

Gradski grb je bio u službenoj uporabi do završetka Drugog svjetskog rata 1945. godine, nakon čega je ukinuto njegovo javno korištenje. Godine 1969. počinje se koristiti modificirani prikaz gradskog grba s crvenom zvjezdom. Lik sv. Dujma zamijenio je zvijezdu 1991. godine.

Galerija
--------

* Uklesani grb na zgradi Etnografskog muzejaUklesani grb na zgradi Etnografskog muzeja

Bilješke
--------

1. ↑  Zastava, grb i himna, www.split.hr
2. ↑  Kekez, Hrvoje, Grbovi gradova u Republici Hrvatskoj, str. 16.
3. ↑  „Najstariji kameni grbovi grada Splita". Arhivirano iz originala na datum 2014-12-15. Pristupljeno 2014-07-26.
4. ↑  Splitski gradski grb

Literatura
----------

* *Kekez, Hrvoje, Grbovi gradova u Republici Hrvatskoj, Mozaik knjiga, Zagreb, 2009.* ISBN 978-953-14-0621-5

Vanjske veze
------------

* FAME (`sh`)
* Najstariji kameni grbovi grada Splita Arhivirano 2014-12-15 na Wayback Machine-u (`sh`)
* Splitski gradski grb (`en`)
Antarktički kril
**Kril** je norveška riječ koja doslovno prevedena znači "hrana kitova". U užem smislu kril označava male rakolike životinjice, plankton odnosno pobliže zooplankton iz reda *Euphausiacea*.

Opis vrste
----------

Najpoznatija je vrsta antarktički kril (*Euphausia superba*). Pojavljuje se u divovskim jatima. Njegova se biomasa procjenjuje na 100-800 milijuna tona, pa je prema tome vjerojatno najuspješnija životinjska vrsta na Zemlji (za usporedbu, ukupna količina izlova ribe na svijetu iznosi oko 100 milijuna tona). 

On predstavlja osnovu cijelog ekosistema antarktika i glavni izvor hrane kitova, tuljana,  pingvina, lignji, albatrosa i drugih ptica. Kril naraste do 6 cm, teži 20 grama i vjerojatno može doživjeti oko 1-2 godine. Koža im je prozirna pa se nazire zeleni "želudac", znak kako se hrani pretežno fitoplanktonom i to dominantno algama kremenjašicama koje filtrira iz vode fascinirajućim korpicama za lov. Ženka leže 6000-10000 jaja odjednom. Glavna sezona mrešćenja je od januara do marta. Ovi beskičmenjaci podsećaju na škampe u gusto pakovanim rojevima 10000-30000 pojedinačnih životinja u kubnom metru. Jaja račića se spuštaju od 2000-3000 metara da se ponovo uzdignu tokom prve larvne faze na dubinu od 60 metara. Euphausia superba je ograničena na području Južnog okeana (32 miliona kvadratnih kilometara). Druge vrste su dominatne u Pacifiku. Da bi izbegli predatore račići plivaju veoma brzo oko 60cm u sekundi. 

Antartički račići takođe se hrane na zelenom travnjaku od ledenih algi ispod naslaga leda. Otpad bogat ugljedioksidom tone na dno mora nekih 2000-4000 metara duboko. Ugljenik tako uzet iz biosfere sekvestira se ya oko 1000 godina; što pomaže ograničeni obim zagrevanja. Oni su najveća biomasa u svetu koja se procenjuje 125-750 miliona metričkih tona u Južnom okeanu oko Antartika. 

Kril pretvara direktno primarni proizvod u relativno veliku životinjicu. Kril također može žeti fitoplankton direktno s donje strane ledenih santi. Na očima ima organe koji svjetlucaju žutozeleno svjetlo (bioluminiscencija) pa ih zato zovu još i **svjetlucavi račići**.

Od njih se pravi ulje. Ulje račića se sastoji od: omega 3 masnih kiselina, omega 3 masne kiseline konjugovane sa fosfolipidima, fosfatidilholina i astaksantin (antioksidans) koji je u stanju da pređe krvno moždanu barijeru. Sadrže vitamine A, D, E, natrijum, kalijum i cink i velike količine B kompleksa. Pomažu u snižavanju holesterola u krvi. Može značajno da smanji dismenoreju, ginekološko stanje karakterisano teškim bolovima u materici tokom mesečnog ciklusa.

Eksterni linkovi
----------------

***Kril*** na Wikimedijinoj ostavi
Kuhanje tjestenine
**Kuhanje** ili **kuvanje** je termička obrada sirove hrane. 

Kuha se u vodi ili na pari na 100 °C. Osim kuhanja hrana se termički može još pripremati i pečenjem ili pirjanjem. Oba načina hranu termički obrađuju na temperaturi od preko 100 °C, s tim što se pirjanje odvija na nešto nižoj temperaturi, bliže 100 °C.

Kuhanjem se pripravljaju juhe, gulaši, razna jela koja se jedu žlicom ili pak jela poput kuhanog povrća, mesa ili tjestenine.

Vrela tekućina, najčešće voda omekšava namirnice, koje se kuhaju i tako postanu lakše probavljive. Neka jela dugo se kuhaju, a neka u kratkom vremenu. Kuhanjem se može smanjiti udio vitamina i minerala u povrću, voću i mesu.

Vrste jela
----------

Način pripreme hrane podelili smo na: supa čorba slano jelo roštilj poslastica salata

Toplotne metode obrade hrane
----------------------------

* Pečenje
* Dinstanje
* Kuvanje
* Prženje
* Roštilj
* Izlaganje mikrotalasima
* Dimljenje

Hladne metode obrade hrane
--------------------------

* Kiseljenje
* Sušenje
* Salamurenje
* Mlevenje

Vanjske veze
------------

***Kuhanje*** na Wikimedijinoj ostavi
**Kriks** (latinski: , ? - 72. pne.) bio je galski gladijator, najpoznatiji kao jedan od vođa Trećeg robovskog ustanka protiv Rimske Republike.

Ime mu je na galskom jeziku značilo "Kovrčavi". Prije nego što je postao rob, borio se za račun galskog plemena Alobroga protiv Rimljana te u tom sukobu bio zarobljen. Poslan je u gladijatorsku školu u Kapui. Tamo je zajedno sa Spartakom organizirao bijeg gladijatora, koji je naknadno prerastao u sveopći ustanak robova i rimske sirotinje.

Kriks je postao jedan od komandanata Spartakove robovske vojske te se istakao u nekoliko bitaka u kojima su poražene rimske snage. Međutim, pred kraj godine 73. pne. Kriks se odlučio razdvojiti od Spartaka, koji se s vojskom nastojao probiti iz Italije; umjesto toga je više volio ostati u Italiji i uzdržavati se pljačkom. Njegova vojska, koja je brojala oko 30.000 ljudi, krenula je na jug. Tamo ju je sustigao konzul Lucije Gelije Publikola. Kriksov pokušaj napada nije uspio, te je poražen i ubijen u borbi.

Spartak je, čuvši za pogibiju suborca i prijatelja, organizirao pogrebne igre njemu u počast u kojima je 300 rimskih zarobljenika natjerao da se kao gladijatori bore do smrti.

U fikciji
---------

Kriks se pojavljuje kao lik u romanu *Spartacus* Howarda Fasta, a koji je ekraniziran dva puta:

* kao igrani film *Spartak* iz 1960. godine gdje je njegov lik tumačio John Ireland;
* kao mini-serija iz 2004. godine gdje je njegov lik tumačio Paul Kynman.

Kriks je također jedan od likova u konceptualnom albumu *Jeff Wayne's Musical Version of Spartacus* gdje njegove dionice pjeva Fish.

U TV-seriji *Spartacus* je lik Kriksa tumači novozelandski glumac Manu Bennett.

Izvori
------

* Appian, *Civil Wars* 1.116
* Livy, *Perochiae* 96 Arhivirano 2017-07-19 na Wayback Machine-u
* Florus, *Epitome* 2.8.20  Arhivirano 2011-06-28 na Wayback Machine-u
* Sallust, *Fragmenta Historiarum* 3
* Smith, William (1870), *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology* Vol 1 p. 896 Arhivirano 2009-08-25 na Wayback Machine-u
* Bradley, Keith. *Slavery and Rebellion in the Roman World.* Bloomington: Indiana University Press, 1989. ISBN 0-253-21169-7
**Kurši** (latvijski: *Kurši*, litvanski: *Kuršiai*, njemački: *Kuren*) ponekad prevođeni kao **Kuronci** je ime jednog od baltskih plemena, koje je živjelo na uskom pojasu baltičke obale od 1. do 14. vijeka na području današnje Litvanije i Latvije.

Kurlandija je dobila ime po Kuršima, koje Rimbert prvi spominje 867. pod imenom - *Chori*.

Historija i karakteristike
--------------------------

Kurši su smatrani "najbrutalnijim plemenom" među Baltima. Taj epitet su dobili od njemačkog kroničara Adama iz Bremena. Ali se pretpostavlja da je to zbog tog jer je Kurlandija od 8. do 9. vijeka bila meta napada skandinavskih zemalja.

Danci su 853. napali Kurlandiju, o toj kampanji pisao je Hamburgško-bremenski nadbiskup Rimbert u svojoj hagiografiji sv. Ansgara - „Danci su skupili mnoštvo brodova i otputovali u Kurlandiju, koju su htjeli poharati i porobiti. Ta zemlja imala je pet država. Kad su ljudi saznali za njihov dolazak, skupili su se na jedno mjesto i zauzeli muževnu obranu. 
U bitci su uništili Dance, opljačkali njihove brodove i oduzeli im zlato, srebro i drugo blago." 

Švedski kralj Olof Skötkonung napao je 854. Kurlandiju sa velikom flotom i 7000 ratnika. Šveđani su uništili kuršku utvrdu Seeburg (gradina kod današnje Grobiņe) i nakon tog napali prijestolnicu Apuolė. 
Kurši su osam dana branili svoju prijestolnicu, ali su devetog dana opsade započeli pregovore sa Šveđanima, svoju slobodu
otkupili su srebrom i predajom 30 talaca kao garancijom buduće lojalnosti.

Kako Kurši nisu uspjeli izgraditi svoju državu, bili su prisiljeni priznati vlast Livonskog bratstva mača i Livonskog reda u 13. vijeku. 
Pobunili su se nakon pobjeda u Bitci kod Saule (1236.) i Bitke kod Durbe (1260.), ali ih je Livonski red uz pomoć Teutonskog viteškog reda konačno pokorio.

Dio Kurša iselio se u Litvaniju južni Kurši su se asimilirali sa Žemajtima, dok su sjeverni Kurši postali Latvijci asimiliravši sa Zemgalima i Livoncima.

Posljednji govornici kurškog jezika izumrli su u Litvaniji u 16. vijeku, tako da se o njemu gotovo ništa nezna.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6   „Curonians, the fearsome pirates of the Baltic" (engleski). Delfi. Pristupljeno 20.12. 2021.
2. ↑   „Kurland" (njemački). Baltikum Reisen. Pristupljeno 20.12. 2021.
3. ↑   „Kurisch" (njemački). Harald Haarmann. Pristupljeno 20.12. 2021.

Vanjske veze
------------

* *Curonians, the fearsome pirates of the Baltic* (`en`)
**Kyiv post** su ukrajinske tjedne novine na engleskom jeziku koje se izdaju samo na području najvećih ukrajinskih gradova .

Istorija i sadašnjost
---------------------

Kyiv post tjedne novine su osnovane 1995. godine od strane amerikanca Jeda Sundena. Na vrhuncu popularnosti ove novine su se prodavale u 25.000 primjeraka  , ali nakon izbijanja recesije 2008. godine broj prodanih primjeraka je pao na samo 11.000 nakon čega su novine prešle u vlasništvo pakistansko-britansko-ukrajinskog bogataša Muhameda Zahoora. S 32 stranice tekstova 2010. godine Kyiv post je spao na samo 16 stranica 2014. godine. Službeno ove novine su neutralne prema događajima u Ukrajini, ali u stvarnosti one se zalažu za ulazak Ukrajine u Europsku uniju i NATO tako da su tokom izbora 2010. godine javno podržale Juliju Timošenko protiv Viktora Janukovića, 2013 su podržale evromajdan, a 2014 kandidaturu Porošenka za predsjednika. U razdoblju 2009-2014 godina glavni direktor Kyiv Posta je uvijek bio amerikanac, a 1.8.2014. po prvi put glavni urednik je postala osoba iz Ukrajine kada je na to mjesto postavljena Natalija Bugajova.

Utjecaj i nagrade
-----------------

Tokom evromajdana i u prvoj fazi ukrajinskog građanskog rata Kyiv Post su navodno bile druge najcitiranije novine o događajima u Ukrajini na području Europske unije i SAD-a. , a 2014. godine Missouri Journalism School će dodijeliti Medal of Honor for Lifetime Achievement Kyiv postu.

Izvori
------

1. ↑  Letter from the publisher, *Kyiv Post* (November 19, 2009)
2. ↑   Kyiv Post founder reflects on 14 years as newspaper’s owner, reasons for sale, *Kyiv Post* (November 19, 2009)
3. ↑   Kyiv Post founder reflects on 14 years as newspaper’s owner, reasons for sale, *Kyiv Post* (November 19, 2009)
4. ↑  Kyiv Post one of most cited news sources in Ukraine, Russia by Western news media (June 17, 2014)

Vanjska poveznica
-----------------

* KyivPost.com
**Radio Sljeme** je hrvatska nekomercijalna radio postaja koja je dio Hrvatskog radija i emitira svoj program na području Zagreba i šire okolice od 17. travnja 1953. prvo pod nazivom Radio na valu 202,1, a od 15. 5. 1953. kao **Radio Sljeme**. Prve emisije bile su *Kroz Zagreb*, *Muzika-želje slušalaca*, *Mali oglasnik*. Četverosatni program proširio se 1986. godine na 12 sati. Posebice popularne bile su emisije *Abeceda grada* i *Dnevni događaji* te emisije emitirane tijekom i uoči Univerzijade 1987. godine. Tokom rata u Hrvatskoj posebice slušane bile su emisije *S domovinskih bojišta* Marine Mučalo (najčešće emitirane s prve crte obrane) i svakodnevno promišljanje o ratu i njegovim posljedicama u emisiji *Glas misli* Voje Šiljka. Uvođenjem noćnog programa u siječnju 1997. **Radio Sljeme** je prešlo na 24-satno emitiranje.

Najzagrebačkiji radio, što je poznati sinonim radija, ionako se radio čuje u cijeloj središnjoj Hrvatskoj i pokriva 7 županija popularan je zbog programskog usmjerenja, u kojem središnje mjesto zauzima grad Zagreb. Radijska postaja je također vrlo karakteristična i po glazbi koju emitira, jer politika kuće stoji na načelu da se ne emitira agresivna glazba. Puštaju se dosta često vječni evergreeni, no ne emitiraju se samo stari već i suvremeni glazbeni brojevi.

**Radio Sljeme** je isprva svoj program emitirao putem srednjevalih odašiljača koji se u to vrijeme koristio kada je radio počeo sa emitranjem. 3. 10. 1971. g. krenulo je UKV (FM) emitiranje na 88,1 MHz sa Sljemena, isprva sa starog odašiljača, a od 15. svibnja 1976. s novog RTV tornja koji je tog dana počeo sa radom.

Vidi još
--------

* Hrvatske radijske postaje

Eksterni linkovi
----------------

* Službene stranice Radio Sljemena[*mrtav link*]

| * p
* r
* u
Hrvatska radiotelevizija |
| --- |
| Televizija | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nacionalni | HRT 1 • HRT 2 • HRT 3 • HRT 4 |
| Međunarodni | HRT International |

 |
| Radio | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nacionalni | HR 1 • HR 2 • HR 3 |
| Regionalni | Radio Sljeme • Radio Osijek • Radio Pula • Radio Rijeka • Radio Zadar • Radio Knin • Radio Split • Radio Dubrovnik |
| Međunarodni | Glas Hrvatske |
| Glazbeni | Klapska glazba • Tamburaška glazba • Rock glazba • Jazz glazba • Pop glazba • Klasična glazba |

 |
Egika na slici iz 10. vijeka
**Egika** ili **Ergika** (610—702) je bio vizigotski kralj u Hispaniji od 687. godine pa do svoje smrti.

Oženio se Siksilom, kćerkom svog prethodnika Erviga, koji je pre svoje smrti proglasio Egiku svojim naslednikom i poslao ga na dvor u Toledo da bude krunisan. Nakon što se Egika oženio Ervigovom kćerkom, Ervig ga je naterao da se zakune da će štititi Ervigovu decu. Pre nego što je umro, Ervig je tražio od Egike da položi još jednu zakletvu — da će uvek biti pravedan prema svojim podanicima.

Ubrzo nakon krunisanja, Egika je sazvao XV sabor u Toledu, 11. maja 688. godine, na kom je tvrdio da su dve zakletve kontradiktorne, jer da bi „bio pravedan prema ljudima" morao je „da nanese zlo Ervigovoj deci", pa je zato zatražio od biskupa da ga oslobode ili jedne ili druge zakletve, čemu se usprotivio Julijan Toledski. Kada je sabor dozvolio Egiki da napusti svoju ženu, oslobodio se zakletve da će štititi Ervigovu decu, ali samo delimično. Egika je sačekao smrt Julijana Toledskog (690) da sazove drugi provincijski sabor u Taragoni, na kom je Ervigova udovica, Leovigota, bila poslata u manastir.

Godine 691. Egika je počeo gradnju crkve San Pedro de la Nave u Zamori.

Godine 693. Sisibert, mitropolit Toleda, poveo je ustanak protiv Egike u ime Sunifreda koji je pretendovao na presto. Pobunjenici su jedno vreme imali pod kontrolom Toledo. Takođe su kovali novac sa imenom uzurpatora. Plan da se ubije Egika, udovica Leovigota i još nekoliko drugih uglednih zvaničnika je propao, Sisebert je bio uhvaćen i ekskomuniciran. Takođe su njegovi potomci bili lišeni svake mogućnosti da dobiju bilo kakvo mesto zvaničnika, a svi pobunjenici ili potomci pobunjenika koji bi mogli da se pobune protiv Egike bili su prodati u roblje, a njihova imovina konfiskovana. Ovi postupci su legitimizovani na XVI saboru u Toledu koji je Egika sazvao 693. godine.

Takođe je uneo izmene u Gotski zakonik. Godine 694. XVII saboru u Toledu, Egika je doneo nove antijevrejske zakone, kao što je bila zabrana baveljenja trgovinom ili povećanje poreza. Takođe je doneo zakon po kom sve jevrejske porodice su morale da predaju decu kad napune sedam godina da se odgajaju i vaspitaju u hrišćanskim domovima u hrišćanskom duhu. Međutim, postoje ozbiljne sumnje da su se ovi zakoni zaista i primenjivali u praksi. Takođe je doneo i niz pooštrenja u zakonima o odbeglim robovima.

Pre nego što je umro, proglasio je svojim naslednikom svog sina, Viticu koji je u to doba bio maloletan. Umro je 702. godine, prirodnom smrću.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodnik:**Ervig** | **Vizigotski kralj (687—702)** | Nasljednik:**Vitica** |

Literatura
----------

* Collins, Roger. *The Arab Conquest of Spain, 710–97*. Oxford University Press, 1989.
* Collins, Roger. *Visigothic Spain, 409–711*. Blackwell Publishing, 2004.
* Thompson, E. A. *The Goths in Spain*. Oxford: Clarendon Press, 1969.

Vidi još
--------

* Vizigotska Hispanija
* Vizigoti
* Vizigotski kraljevi

***Egika*** na Wikimedijinoj ostavi
**Gainsborough melodrama** je zajednički naziv za niz britanskih igranih filmova snimljenih u produkciji studija Gainsborough Pictures 1940-ih, koji se zbog zajedničkih žanrovskih odrednica i stila ponekad u literaturi navode kao specifični (pod)žanr. Kao prvi takav film se navodi *The Man in Grey* iz 1943. godine, koji je uspostavio formulu koja se temeljila na žanrovskoj kombinaciji kostimirane drame i ljubavnog filma, knjigama ženskih autora kao predlošku, za tadašnje standarde moralno ambivalentnim protagonistima, kao i raskošnom produkcijom koja je publici trebala dočarati relativno davnu prošlost. Gainsborough melodrame su postigle izuzetan uspjeh, koji se najčešće tumačio specifičnim okolnostima Drugog svjetskog rata, odnosno time da su publici, izmučenoj oskudicom i ratnim stradanjima, pružale eskapistički bijeg od stvarnosti. Gainsborough melodrame su se, s druge strane, prestale snimati po završetku rata, dijelom i zbog promjene ukusa publike, ali i time što su se sve teže mogle natjecati sa hollywoodskim produkcijama.

Literatura
----------

* Aldgate, Anthony & Richards, Jeffrey. *Britain Can Take It: British Cinema in the Second World War*. I.B. Tauris, 2007.
* Cook, Pam (ed.). *Gainsborough Pictures*. Cassell, 1997.
* Murphy, Robert. *Realism and Tinsel: Cinema and Society in Britain 1939-48*. Routledge, 1992.
Koordinate: 41° 58′ 47" SGŠ, 21° 18′ 16" IGD

**Glumovo** (mak. *Glumovo*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Glumovo pripada gradskoj opštini Saraj, koja obuhvata zapadna predgrađa Grada Skoplja.

Prirodni uslovi
---------------

Glumovo je smešteno u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 12 km zapadno.

Naselje Glumovo je na jugozapadu istorijske oblasti Skopsko polje, koja se poklapa sa prostranom Skopskom kotlinom. Pored naselja protiče reka Treska. Istočno od naselja izdiže se planina Vodno, dok se jugozapadno izdiže Suva gora. Nadmorska visina naselja je približno 300 metara.

Mesna klima je izmenjena kontinentalna sa manjim uticajem Egeja (žarka leta).

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Glumovo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 1.683 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Albanci (98%), a ostalo su mahom Bošnjaci.

Većinska veroispovest je islam.

Vidi još
--------

* Grad Skoplje
* Opština Saraj

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.saraj.gov.mk Zvanična stranica opštine Saraj

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Saraj |
| --- |
| **Četvrti Skoplja** (**Saraj**  • Kondovo), **Prigradska naselja** (Arnakija  • Bojane  • Buković  • Glumovo  • Gornje Svilare  • Grčec  • Dvorce  • Donje Svilare  • Kopanica  • Krušopek  • Laskarci  • Ljubin  • Matka  • Paničari  • Raduša  • Raović  • Rašče  • Rudnik Raduša  • Semenište  • Čajlane  • Šiševo) |  |
**Egimije** (starogrčki: ) bio je, u grčkoj mitologiji, predak Dorana i njihov mitski kralj i zakonodavac, za koga se smatralo da je delovao u doba kad su oni još uvek živeli u severnoj Tesaliji, oko planine Ete ili u dolini Peneja. Prema mitu, Egimije je od Herakla zatražio pomoć u ratu protiv Lapita i njihovog kralja Korona i, u znak zahvalnosti, ponudio mu trećinu svoga kraljevstva. Kad su Lapiti pobeđeni, Herakle nije preuzeo oblasti koje mu je Egimije darovao, nego ih je ostavio Egimiju na čuvanje, pri čemu ih je ovaj imao predati Heraklovim sinovima, Heraklidima, kad za to dođe vreme.

Egimije je imao dva sina, Dimanta i Pamfila, koji su se preselili na Peloponez i bili smatrani precima dve grane dorskog plemena, Dimanaca i Pamfiljana iz Anatolije, dok su Hilanci, kao treća grana, smatrali da potiču od Hile, Heraklova sina koga je Egimije usvojio. 

Sačuvano je nekoliko fragmenata starogrčke epske pesme *Egimije*, koja se u antici pripisivala čas Hesiodu, čas Kerkopu iz Mileta.  Ova pesma, iz koje je sačuvano desetak citata, objavljuje se među fragmentima hesiodskih pesama, i čini se da je delom obrađivala mit o Iji i svevidećem Argu.
**Gainsborough** je grad od 22,117 stanovnika na istoku Engleske u Grofoviji Lincolnshire.

On je administrativni centar Distrikta West Lindsey.

Geografske karakteristike
-------------------------

Gainsborough leži na rijeci Rijeka Trent nedaleko od granice sa Grofovijom Nottinghamshire, udaljen 29 km sjeverozapadno od administrativnog centra grofovije Lincolna. 

Iako je udaljen čak 90 km od Sjevernog mora svojevremeno je bio važna luka.

Historija
---------

Gainsborough je saksonsko naselje, kom je značaj porastao tokom 9. i 10. vijeka kad je postao vojnički centar danskih Vikinga. Njegov položaj na plovnoj rijeci i glavnom putu iz Londona prema Sjevernoj Engleskoj, pridonio je njegovom prosperitetu, pa je izrastao u respektabilno trgovište poljoprivredne okolice. 

Do njegove male riječne luke danas iz Sjevernog mora doplovljavaju uglavnom šlepovi.

Privreda
--------

Privreda grada se većinom bazira na lakoj (čarape) i prehrambenoj industriji uz građevinarstvo.

Centar grada je nakon bombardiranja u Drugom svjetskom ratu potpuno obnovljen. Tako da su mu od historijskih građevina ostale vijećnica iz 15. vijeka.i parohijska crkva iz 18. vijeka.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Gainsborough (Lincolnshire in East Midlands)" (engleski). City population. Pristupljeno 10. 05. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Gainsborough*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Gainsborough, Lincolnshire*** na Wikimedijinoj ostavi

* Gainsborough Arhivirano 2018-06-23 na Wayback Machine-u (`en`)
**Gottschalk** (Godescalc, Gotteschalchus) (o. 805. – Hautvillers kraj Épernaya, 30. X. 868. ili 869.), njemački teolog, gramatičar i pjesnik.

Roditelji su ga dali monasima od najranijeg djetinjstva (oblatus). Otac mu je bio a Saksonac, grof Bern.

Obrazovao se i živio Fuldskom samostanu, kojim je u to vrijeme upravljao opat Raban Mauro, te je prijateljevao s Walafridom Strabom i Loup de Ferrièresom. Nakon 840. Gottschalk je bio gost furlanskog markgrofa Eberharda, zeta cara Ludviga. Markgrof mu je otkazao gostoprimstvo kad je dobio vijesti da Gottschalk širi krivi nauk o predestinaciji. Gottschalk se zatim sklonio knezu Trpimiru kod kojeg je proboravio dvije godine. Zatim putuje u zemlju Bugara te se preko Panonije i Norika vraća u Mainz.

Nakon povratka optužen je za herezu. Na crkvenom saboru u Mainzu u listopadu 848. godine branio je svoj nauk. Pritom je optužio Maura za polupelagijanstvo. Gottschalk nije uspio dokazati svoju nevinost te je izručen Hinkmaru, nadbiskupu Reimsa. On saziva pokrajinski sabor 849. u Quierzyju. Na njemu se iz formalnih razloga poništava Gottschalkovo zaređenje za svećenika i osuđuje ga na bičevanje sve dok se ne odrekne svojega nauka. Gottschalk je bio prisiljen spaliti svoje rukopise. Potom je zatočen u samostanu Hautvillers.

Izvori
------

1. ↑  Hrvatski biografski leksikon

Vanjske poveznice
-----------------

* The Gottschalk Homepage
Oblaci nastalih od ispušnih plinova prekooceanskih brodova.
**Geoinženjering** ili **geoinženjerstvo** ili **klimatski inženjering** je niz namjernih i velikih zahvata u Zemljin klimatski sustav s ciljem smanjenja globalnog zatopljenja i promjene klimatskih prilika. Obuhvaća namjernu promjenu klime pomoću tehnologije.

Uglavnom se radi o traženju metoda za smanjenje ugljikovog dioksida i kontrole sunčevog zračenja. Ugljikov dioksid smatra se uzrokom klimatskih promjena te je jedan od stakleničkih plinova iz atmosfere. Neke od ideja bile su: hvatanje ugljkovog dioksida direktno iz zraka, zasipanje Arktika česticama prašine, raspršivanje sulfatnih čestica u atmosferu (kako bi one djelovale kao svojevrstan štit, minijaturni reflektori koji bi odbijali dio sunčevog zračenja i time snizili temperaturu) te unošenje velike količine željeza u oceane (kako bi se ubrzao rast algi sposobnih za veliku apsorpciju plinova).

Međuvladin panel o klimatskim promjenama (IPCC) zaključilo je 2007. da je uglavnom teško dokazati pozitivne učinke geoinženjerstva.

Geoinženjerstvo je predloženo kao potencijalna treća opcija za rješavanje problema globalnog zatopljenja, pored ublažavanja i prilagodbe. Znanstvenici obično ne smatraju geoinženjering kao alternativu za kontrolu emisija, nego kao prateću strategiju.

Gotovo sva se istraživanja sastoje od računalnog modeliranja ili laboratorijskih testova, a pokušaji u stvarnom svijetu pokazali su se kontroverznim. Neki projekti su u tijeku poput sadnje stabala i ugradnje hladnog krova. Započela su i ruska terenska istraživanja sa sumpornim aerosolom.

Postoje kritičari geoinženjeringa, koji smatraju, da je to moralno upitno i da eksperimenti mogu dugoročno upropastiti klimu.

Skupine poput ENC grupe i pojedinci poput Raymonda Pierrehumberta pozvali su na zabranu geoinženjeringa. Puni učinci različitih geoinženjerskih metoda nisu još poznati ni posve znanstveno istraženi. Godine 2010. UN-ova konvencija o biološkoj raznolikosti proglasila je moratorij na sve pokuse u moru i svemiru, osim manjih istraživačkih studija.

Izvori
------

1. ↑  royalsociety.org/uploadedFiles/Royal\_Society\_Content/policy/publications/2009/8693.pdf Preuzeto 10. svibnja 2013.
2. ↑   Preuzeto 10. svibnja 2013.
3. ↑   Preuzeto 10. svibnja 2013.
4. ↑   Arhivirano 2010-05-02 na Wayback Machine-u Preuzeto 10. svibnja 2013.
5. ↑  Wigley, T. M. L. (Oct 2006). "A combined mitigation/geoengineering approach to climate stabilization". Science 314 (5798): 452–454. Bibcode:2006Sci...314..452W. doi:10.1126/science.1131728. ISSN 0036-8075. PMID 16973840.
6. ↑   Arhivirano 2013-06-16 na Wayback Machine-u Preuzeto 10. svibnja 2013.
7. ↑  Izrael, Y. A.; Zakharov, V. M.; Petrov, N. N.; Ryaboshapko, A. G.; Ivanov, V. N.; Savchenko, A. V.; Andreev, Y. V.; Puzov, Y. A. et al. (2009). "Field experiment on studying solar radiation passing through aerosol layers". Russian Meteorology and Hydrology 34 (5): 265. doi:10.3103/S106837390905001X
8. ↑   Preuzeto 10. svibnja 2013.
Cis-2-buten
Trans-2-buten
U organskoj hemiji **geometrijska izomerija** (*cis/trans izomerija*, *konfiguraciona izomerija*, *E/Z izomerija*) je forma stereoizomerizma koja opisuje orijentaciju funkcionalnih grupa unutar molekula. Takvi izomeri najčešće sadrže dvostruke veze, koje ne mogu da rotiraju, mada mogu da se jave i u prstenastim strukturama. *Cis* i *trans* izomeri se javljaju u organskim i neorganskim koordinacionim kompleksima.

Termini *cis* i *trans* potiču iz latinskog jezika, u kome *cis* znači "na istoj strani" i *trans* znači "na drugoj strani" ili "preko". Termin "geometrijski izomerizam" se smatra zastarelim sinonimom "*cis*/*trans* isomerizma" po IUPAC-u. On se ponekad koristi kao sinonim za opšti stereoizomerizam.

Organska hemija
---------------

Kad su supstituenti orijentisani u istom pravcu, dijastereomer se naziva *cis*, dok kad su supstituenti usmereni u suprotnim pravcima, dijastereomer je *trans*. Primer malog ugljovodonika koji manifestuje *cis*/*trans* izomerizam je 2-buten.

Aliciklična jedinjenja mogu da manifestuju *cis*/*trans* izomerizam. Primer geometrijskog izomera koji je posledica prstenaste strukture je 1,2-dihlorocikloheksan:

|  |  |
| --- | --- |
|   |   |
| *trans*-1,2-dihlorocikloheksan | *cis*-1,2-dihlorocikloheksan |

Spoljašnje veze
---------------

* IUPAC definicija "stereoizomerizma" Arhivirano 2009-12-29 na Wayback Machine-u
* IUPAC definicija "geometrijske izomerije" Arhivirano 2009-09-07 na Wayback Machine-u
* IUPAC definicija "cis-trans izomera" Arhivirano 2010-08-21 na Wayback Machine-u
**Gestacija** je razdoblje nošenja embrija ili fetusa unutar ženki viviparnih sisavaca. Sisavci tijekom trudnoće mogu imati jednu ili više gestacija istovremeno (višestruke trudnoće). Prema izvješću o porodima u zdravstvenim ustanovama Hrvatske tijekom 2006. godine Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo zabilježeno je 478 višestrukih trudnoća. Vremenski razmak gestacije naziva se *gestacijskim periodom*, a vremenska duljina koju je plod proveo u maternici razvijajući se naziva se *gestacijskom dobi*.

Ljudi
-----

*Glavni članak: Trudnoća*
Trudnoća se obično dijeli u tri razdoblja, koja su označena pojmom trimestar, svaki u trajanju od tri mjeseca. Treći trimestar počinje nakon 28 tjedana. 23. tjedan prvi je tjedan u kojem se nedonošće smatra održivim. Prije ove dobi značajni razvoji koji bi omogućili fetusu opstanak izvan maternice još se nisu zbili. Ova je raspodjela djelomično neosnovana je jer su djeca rođena prije tog razdoblja preživjela, no samo uz značajnu medicinsku pomoć.

Kod ljudi, rođenje se obično odvija u gestacijskoj dobi od 37 do 42 tjedna. Rođenje prije 37. tjedna gestacije smatra se prijevremenim, dok se rođenje nakon 25 tjedna obično smatra "održivim". Procjenjuje se kako godišnje dva milijuna novorođene djece diljem svijeta umire tijekom prva 24 sata nakon rođenja.

Sisavci
-------

*Glavni članak: Trudnoća* (za ljude)  

*Glavni članak: Skotnost* (za ostale sisavce)
U sisavaca, trudnoća započinje kada se oplođena zigota usadi u ženkinu maternicu i završava nakon njenog izlaska iz maternice.

U tablici ispod nalazi se prosječne vrijednosti trajanja gestacijskog perioda.

| Životinja | Prosječan gestacijski period (dani) |
| --- | --- |
| zečevi | 33 |
| mačke | 62 |
| psi | 65 |
| lavovi | 108 |
| svinje | 115 |
| ovce | 150 |
| ljudi | 259-294 |
| goveda | 283 |
| konji | 336 |
| slonovi | 600-660 |

Izvori
------

1. ↑  Izvješće o porodima u zdravstvenim ustanovama Hrvatske u 2006. godini[*mrtav link*]