recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Za kršćanskog teologa i filozofa, v. Origen.
**Origen** (starogrčki: , fl. početak 3. stoljeća n.e.) bio je platonistički filozof koji je živio u Aleksandriji. Bio je učenik Amonija Sake i Plotinov suvremenik u Amonijevoj filozofskoj školi u Aleksandriji. Neki su smatrali da su ovaj neoplatonst i čuveni kršćanski filozof i teolog Origen iz Aleksandrije, koji je takođe bio učenik Amonija Sake, iste osobe.

Origen se spominje tri puta u Porfirijevom *Plotinovom životu*, gdje se o njemu govori s mnogo više mnogo ljubaznosti nego o kršćaninu Origenu, kojega Porfirije nije volio. Nekoliko puta ga spominje i Proklo, a jasno je da su se Origenovi kolege Plotin i Kasije Longin prema njemu odnosili s poštovanjem.

Jedini aspekt njegovih filozofskih stavova koji je poznat jest to da on nije prvi princip stvarnosti smatrao "Jednim" izvan intelekta i bića, kao što je to činio Plotin, već mu je prvi princip bio vrhovni intelekt i primarno biće, što sugerira da su njegova stajališta bila stajališta tradicionalnog srednjeg platonizma, a ne Plotinovog neoplatonizma.

Literatura
----------

* A. H. Armstrong, (1967), *The Cambridge History of Later Greek and Early Medieval Philosophy*, Pages 198-199. Cambridge University Press.
* Ilaria L. E. Ramelli, "Origen and the Platonic Tradition," Religions 8, no. 21 (2017), doi:10.3390/rel802002
|  |  |
| --- | --- |
|  | **Ovaj članak sadrži kineski tekst.**Bez pravilne podrške za renderiranje, možete vidjeti upitnike, kvadrate i druge simbole umjesto kineskih znakova. |

**Shi Chaoyi** (史朝義) (? -763) bio je posljednji car kratkotrajne države Yan, nastale u Kini za vrijeme velikog An Shi ustanka protiv dinastije Tang. Bio je najstariji sin cara Shi Siminga, generala koji je na čelo ustanika i države došao 759. godine. Dvije godine kasnije je prilikom pohoda na carsku prijestolnicu Chang'an došao u sukob sa ocem; plašeći se pogubljenja, organizirao je puč u kome je Shi Siming ubijen, a on sam preuzeo prijestolje. Iako se opisuje kao blag i skroman vladar, nedostajale su mu vojničke i političke sposobnosti njegovih prethodnika; stanovništvo iscrpljeno dugim krvavim ratom, a s vremenom i njegovi potčinjeni su počeli prelaziti na stranu carskih lojalista. Shi Chaoyi je, usprkos tome, nastavio pružati otpor sve do zime 762. godine, kada su protiv njega zajedno udarili i lojalisti i narod Huige. Shi Chaoyi je pokušao pobjeći na teritoriju Kitana, ali ga je sustigla potjera. Ne želeći pasti u ruke neprijatelja, izvršio je samoubistvo. Sa njime je formalno završio ustanak i nestala ustanička država Yan.

Literatura
----------

* *Knjiga Tanga*, vol. 200, part 1 Arhivirano 2008-04-19 na Wayback Machine-u.
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 225, part 1 Arhivirano 2008-05-28 na Wayback Machine-u.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 220, 221, 222.

| Kineska carska porodica |
| --- |
| Prethodi:**Shi Siming** | **car Yana (Anshi)**761–763 | **Dinastija nestala** |
| **car Kine (Sjeverna/Centralna)**761–763 | Slijedi:**car Daizong od Tanga** |
**Tiszacsege** čita se *Tisazege* je grad na istoku
Mađarske od 4,71 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Hajdú-Bihar.

Tiszacsege je treći po veličini grad u Županiji Hajdú-Bihar, kojoj administrativno pripada.

Geografske karakteristike
-------------------------

Tiszacsege leži leži nedaleko ukrajinske granice, na lijevoj obali rijeke Tise, 30 km sjeveroistočno od ulaza u nacionalni park Hortobágy.

Historija
---------

Naselje je prvi put dokumentirano 1248. pod imenom *villa Chege*. Kako se tu nalazio odličan gaz preko Tise - Csege je bio uobičajena točka goniča stoke prema klaonicama na zapadu.

Csege je u 15. vijeku dobio status trgovišta.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hajdú-Bihar" (engleski). City population. Pristupljeno 17. 05. 2016.

Vanjske veze
------------

***Tiszacsege*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Tiszacsege* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
*Za ostala značenja, v. Orijent (razvrstavanje).*
**Orijent** je izraz koji dolazi od latinske riječi *oriens* koja znači "istok", a koristi se za opisivanje istočnog svijeta, odnosno kultura i zemalja azijskog kontinenta. Pod time se može podrazumijevati Bliski Istok ili Daleki Istok, odnosno Azija u cjelini. To je tradicionalni naziv za sve što pripada istočnom svijetu ili je na Dalekom Istoku, u odnosu na Evropu. U engleskom jeziku je *metonym* što znači da se odnosi na različite dijelove Azije. Izraz se također koristi za označavanje istočnog smjera u historijskoj astronomiji kao pridjev *orijent*.

Orijent obuhvaća prostor jugozapadne i centralne Azije te sjeverne Afrike, koji pripada islamskome kulturnom krugu. To je područje u kojemu je u 7. vijeku nastala nova religija islam, odnosno nova kultura koja se širila i ujedinjavala velika prostranstva od Indije na istoku do Pirinejskog poluotoka na zapadu, te od stepskih područja centralne Azije na sjeveru do afričkog Sahela na jugu. Širenjem islama razvijali su se i gradovi. Orijent je prostor starih civilizacija s dugom tradicijom urbanizacije, pa je islam nastavio baštiniti razvoj starih, ali i podizati nove gradove. Gradovi u ovom prostoru imaju svoje funkcionalne, socijalne i morfološke specifičnosti te čine poseban kulturno-genetski tip grada koji se naziva *orijentalni* ili *islamski grad*.

Za osobe koje su porijeklom iz Azije se ponekad koristi izraz orijentalac, ali manje nego u prošlosti, jer se često smatra uvredljivim i "politički nekorektnim".

Povezano
--------

* Orijentalistika
* Orijentalizam
* Orient Express

Vanjske veze
------------

* „Orijent". *Hrvatski obiteljski leksikon*. Leksikografski zavod Miroslav Krleža. 2008.. Pristupljeno 17. 12. 2013.
**Sitatunga** (lat. *Tragelaphus spekii*) je močvarna antilopa, koja živi u cijeloj Srednjoj Africi, u državama kao što su: Demokratska Republika Kongo, Kamerun, Južni Sudan, Gana, Bocvana, Zambija, Gabon, Tanzanija, Uganda i Kenija.

Opis
----

Sitatunga je visine oko 1,5 metara u ramenima. Ima vodootporno krzno tamnosmeđe boje kod mužjaka i crvenkastosmeđe kod ženki. Oba spola imaju bijele pruge i mrlje po tijelu. Njihova kopita su duga i tanka, prilagođena za močvarno stanište. Mužjaci imaju grivu, kao i rogove, koji su blago savijeni i mogu biti dugi do jedan metar dužine.

Ponašanje
---------

Sitatunge žive u močvarama i vrlo su dobri plivači. Mogu se sakriti u vodi, tako da im vire samo nosnice, kako bi izbjegli predatore poput leoparda ili divljih pasa.

Uglavnom su aktivni u večer te rjeđe noću i po danu. Ženke radije žive u stadima, dok su mužjaci uglavnom samotnjaci nakon parenja.

Vanjske poveznice
-----------------

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Sitatunga** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **Sitatunga** |
**Pjer Kara**, ime pod kojim je kasniji srpski kralj Petar Oslobodilac ("Čika Pera", Petar Mrkonjić, Petar I. Karađorđević), nakon što je 1871. godine završio francusku vojnu akademiju u Mecu, javio u dobrovoljce kad je buknuo francusko-pruski rat, stupivši u legiju stranaca, u kojoj je postao poručnik. Pošao je "da se bori za Francusku, koju je smatrao nositeljicom demokratske misli, protiv pruskog imperijalizma.

Hrabro je sudelovao u tom ratu sve do njegovog kraja. U uzmaku francuske vojske, u jednom sukobu, braneći francusku zastavu, dospeo je u nemačko ropstvo i bio zatočen u nemačkoj tvrđavi. Tamo je zatekao nemačkog pešadijskog poručnika Šturma, koji je nadzirao zarobljenike. Za razliku od drugih Nemaca, Šturm je sa zarobljenicima postupao ljudski. Kad je saznao da je među zarobljenim Francuzima i jedan zarobljeni Srbin i još knežević, Šturm ga je upoznao i poverio mu se kako je i on Srbin lužički. Knez Petar ga je pitao da li zna srpski, a kad je Šturm progovorio, ništa ga nije razumeo. Jednog dana, da izmakne iz ropstva, knez Petar je po ciči zimi, skočio s tvrđave u reku Loaru i kroz kišu kuršuma preplivao na drugu obalu. Tada je dobio reumatizam koji će ga na ovu hrabrost podsećati čitavog života, bolje nego legija časti kojom je za to odlikovan.

Kada je 1903. godine stupio na srpski presto kralj Petar je u Beogradu kao visokog oficira zatekao negdašnjeg pešadijskog poručnika Šturma koji se ovde prozvao Jurišićem, čiji je srpski ovde dobro razumeo, i odmah ga imenovao za ađutanta. Tako je nastavljeno jedno davno prijateljstvo i tako se nastavila velika vojnička karijera Pavla Jurišića Šturma."

---

**Izvor**:

* Milovan Vitezović: *"Čarape kralja Petra"*, Beograd, 1995, str. 62/63
Koordinate: 42° 09′ 23" SGŠ, 21° 09′ 25" IGD

**Rogačevo** (mak. *Rogačevo*) je naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Rogačevo pripada opštini Jegunovce.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Rogačevo je smešteno u severnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Srbijom (3 km severoistočno od naselja).. Od najbližeg većeg grada, Tetova, naselje je udaljeno 25 km severoistočno.

Rogačevo se nalazi u donjem delu istorijske oblasti Polog. Naselje je položeno na severnom obodu Pološkog polja. Južno naselja se pruža polje, a severno i zapadno se izdiže Šar-planina. Nadmorska visina naselja je približno 860 metara.

**Klima** u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Početkom 20. veka svi žitelji su bili pripadnici Srpske pravoslavne crkve.

Stanovništvo
------------

Rogačevo je prema poslednjem popisu iz 2002. godine imalo 347 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su etnički Makedonci (97%), a ostalo su mahom Srbi.

Većinska veroispovest je pravoslavlje.

Vidi još
--------

* Opština Jegunovce

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

***Rogačevo*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.opstinajegunovce.gov.mk Zvanična stranica opštine Jegunovce

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Jegunovce |
| --- |
| **Jegunovce** • 
Belovište •
Vratnica •
Žilče •
Jažince •
Jančište •
Kopance •
Orašje •
Podbređe •
Preljubište •
Raotince •
Rataje •
Rogačevo •
Siričino •
Staro Selo •
Tudence •
Šemševo |  |
Palma na Mauiju. Piʻikea je rođena na Mauiju te je prema legendi tamo izjavila svoju ljubav prema ʻUmiju, svom budućem mužu.
**Piʻikea** je bila velika havajska plemkinja, princeza otoka Mauija i kraljica otoka Havaji (Veliki otok).

Njeni su roditelji bili kraljica La’ieloheloheikawai i kralj Piʻilani, koji je dao sagraditi hram.

Bila je sestra kraljeva Lona-a-Piilanija i Kihe-a-Piilanija.

Prema mitu, bila je potomak boga Kūa.

Kiha je otišao k svojoj sestri nakon očeve smrti. Piʻikea je bila žena kralja Havaja ʻUmija, koji je pomogao Kihi da dođe na tron Mauija.

Piʻikea i ʻUmi bili su roditelji sina Kumalaea i kćeri Aihākōkō.

Izvori
------

1. ↑  „*Piʻilani's family*". Arhivirano iz originala na datum 2015-03-04. Pristupljeno 2018-05-27.
2. ↑  Glenda Bendure; Ned Friary (2008). *Lonely Planet Maui*. Lonely Planet. str. 242–. ISBN 978-1-74104-714-1.
3. ↑  David Malo, *Hawaiian Antiquities*, Honolulu: Bishop Museum Press, 1951
4. ↑  Kamakau, Samuel Manaiakalani, *Ka Nupepa Kuokoa* (Newspaper). SEPTEMBER 23, 1865. "Ka Moolelo O Hawaii Nei".
5. ↑  Kumalae
6. ↑  „Family trees of the Chiefs of Hawaii". Arhivirano iz originala na datum 2016-05-06. Pristupljeno 2018-05-27.
Otočje Spratly
**Otočje Spratly** je grupa od nešto više od 750 grebena, otočića, atola, pješčanih otočića i otoka u Južnom kineskom moru između Filipina i Malezije s jedne strane i Vijetnama s druge. Po zemljopisnoj udaljenosti oni se nalaze na trećini puta između prve dvije navedene države i Vijetnama. Iako imaju svega 4 četvorna kilometra kopnene površine ovi otoci se nalaze na ukupno 425,000 četvornih kilometara morske površine za koju se pretpostavlja da je bogata naftom i plinom.

Granične svađe
--------------

Zbog prirodnih bogatstava ovi do pred kratko vreme nenaseljeni otoci su postali predmet najveće azijske političke svađe oko granica koja traje već više od 50 godina su stalnom malenom opasnošću izbijanja rata zbog redovnih incidenata. Države uključene u ovu kontroverzu i njihovi službeni razlozi za proglašenje ovih otoka svojim su:

* Narodna Republika Kina kaži da su ovi nekoliko hiljada kilometara udaljeni otoci njeni pozivajući se pre svega na "historijsko pravo" pošto su te otoke po njenim podacima otkrili mornari iz dinastije Han pre oko 2 hiljade godina
* Republika Kina to jest Tajvan kaže da su ovi otoci njegovi po istom principu
* Brunej kaže da je dio otoka njegov po Konvenciji Ujedinjenih naroda o pravu mora
* Malezija se također poziva na Konvenciju Ujedinjenih naroda o pravu mora (Brunej je okružen Malezijom)
* Filipini kažu da su neki otoci njegovi po zastarjelom principu Res nullius, ali i po Konvenciji Ujedinjenih naroda o pravu mora pozivajući se na ekonomsku zonu od 200 milja u koju spada dio otočja
* Vijetnam kaže da su otoci njegovi pošto je kinesko "historijsko pravo" izmišljeno, pa se on poziva na svoje pošto je kontrolirao otoke od 17 veka, a kontrolirala ih je i Francuska u ime svoje Vijetnamske kolonije. Također se poziva i na internacionalnu ekonomsku zonu od 200 milja

Trenutačna situacija
--------------------

Poslednji već rat za otočje se dogodio 1988. godina kada je Narodna Republika Kina u pomorskoj bitki porazila Vijetnam koji je izgubio nekoliko manjih brodova, otoka i živote svojih 70 mornara. Nakon ove bitke više nije bilo otvorenih borbi pa su se države organičile na osvajanje slobodnih otoka i gradnje mini tvrđava na onima koje kontroliraju. Trenutačno vojska Republike Kine to jest Tajvana kontrolira najveći otok i jedan rt, ona Narodne Republike Kine drži 9 rtova, Filipini drže 3 od 5 najvećih otoka s još 4 manja i 3 rta, Vijetnam drži 5 od 10 najvećih otoka (plus još jedan) i 22 rta, dok Malezija drži 1 otok i 5 rtova.

***Spratly*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 236802542
* SUDOC: 028015584
* NDL: 00643944
* NKC: ge820055

 |
*Za ostale upotrebe, v. [[ZSM (razvrstavanje)]].*
**Zagrebačka škola za menadžment - VERN'** ili (eng. **Zagreb School of Management**) skraćeno ZSM, bila je privatna visokoškolska ustanova s pravom javnosti. Nakon 2009. godine djeluje kao dio obrazovne grupacije VERN' te je 2011. godine u potpunosti integrirana u isto veleučilište i kao pravna osoba prestala postojati.

O ustanovi
----------

Zagrebačka škola za menadžment je 2001. godine osnovaoInstituta za turizam iz Zagreba, u suradnji s "The Institute of Commercial Management" iz Londona, Velika Britanija prema Zakonu o visokom školstvu Republike Hrvatske. U veljači 2009. Zagrebačka škola za menadžment pridružila se obrazovnoj grupaciji VERN' u čijem je sastavu istoimeno Veleučilište VERN'. Tom je akvizicijom grupacija VERN' ušla u vlasničku strukturu ZSM-a s udjelom od 80 posto.

Studij
------

ZSM provodi stručni prijediplomski (u trajanju od tri godine i 6 mjeseci, odnosno 7 semestra) i specijalistički diplomski stručni studij (u trajanju od dvije godine, odnosno 4 semestra). Studij se nakon završene druge godine prijediplomskog studija dijeli u dva smjera: turistički menadžment i hotelski menadžment. Završetak stručnog prijediplomskog studija donosi 210 ECTS bodova, a studenti koji ga završe stječu naziv stručni/a prvostupnik/prvostupnica (baccalaureus/baccalaurea) ekonomije turističkog ili hotelskog menadžmenta (bacc.oec.). Završetkom specijalističkog diplomskog stručnog studija stječe se dodatnih 120 ECTS bodova i zvanje stručni/a specijalist/specijalistica turističkog menadžmenta (struč.spec.oec.) - razina stručnog magisterija.

Nastava na ZSM-u
----------------

Program na Zagrebačkoj školi za menadžment je strukturiran tako da se u prve dvije godine studiraju osnovni ekonomski kolegiji, te kolegiji potrebni za usvajanje osnovnih menadžerskih znanja i vještina. Nastavu provode stručnjaci Instituta za turizam, predavači s Fakulteta za menadžment u turizmu i ugostiteljstvu iz Opatije, Prirodoslovno-matematičkog fakulteta, Ekonomskog fakulteta, i dr. Terenska nastava koja se izvodi po Hrvatskoj i inozemstvu također je sastavni dio studija turizma.

Integracija u Veleučilište VERN'
--------------------------------

U travnju 2011. godine dovršena je potpuna integracija Zagrebačke Škole za Menadžment (ZSM) Veleučilištu VERN', koja je započela 2009. godine. Oba studija koja je nekada izvodila Zagrebačka škola za menadžment, od tada se izvode kao VERN'ovi studiji, a svi alumniji ZSM-a, te aktivni i budući studenti postali su dio VERN'ovog Alumni kluba koji broji više od 3.000 bivših studenata.

Vanjski linkovi
---------------

* Zagrebačka škola za menadžment Arhivirano 2016-03-12 na Wayback Machine-u
* Veleučilište VERN'
* Institut za turizam
* Institute for Commercial Management Arhivirano 2008-12-19 na Wayback Machine-u
* Poslovni.hr[*mrtav link*] o prvoj akviziciji u obrazovnom sustavu RH
* Javno.hr o preuzimanju ZSM-a Arhivirano 2021-03-12 na Wayback Machine-u
**Piaseczno** je grad od 48,450 stanovnika u sredini Poljske u Mazovjeckom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Piaseczno je danas južno predgrađe Varšave, udaljen dvadesetak km od njena centra.

Historija
---------

Piaseczno je jedan od najstarijih gradova u Mazoviji koji je dobio gradska prava 1429. kao važno trgovište na putu od Varšave do Czerska.
Najveći procvat imao je u 16. vijeku kad je podignuta barokna crkva sv. Anne.

Na prijelazu iz 19. u 20. vijek, kad je imao 2.760 stanovnika, Piaseczno je 1870. izgubio gradska prava. Povratio ih je kad su izgrađene dvije uskotračne željezničke pruge do Varšave.

Od 1946- Piaseczno je administrativni centar vlastitog povjata. Pedesetih godina prošlog vijeka grad se počeo industrijalizirati izgradnjom raznih tvornica.

Pobratimski gradovi
-------------------

Piaseczno ima ugovore o partnerstvu sa slijedećim gradovima;

* Švedska Upplands Väsby, Švedska
* Estonija Harku Estonija

Izvori
------

1. 1 2 3 4   „Dzieje miasta" (poljski). Piaseczno. Pristupljeno 9.04. 2021.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Poland: Mazowieckie*" (engleski). City population. Pristupljeno 9.04. 2021.
3. ↑   „Partners" (engleski). Piaseczno. Pristupljeno 9.04. 2021.

Vanjske veze
------------

***Piaseczno*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Piaseczno* (službene stranice) (`pl`)
**Timiskaming** (francuski: *Lac Témiscamingue*) je veliko jezero na granici kanadskih provincija Quebec i Ontario.

Hidrografija
------------

Jezero Timiskaming dugo je 108 km, a široko od nekoliko stotina metara do 8 km, površine 304 km², podjeljeno između Quebeca i Ontaria.

Njegov fizički lik dobro je sažet u jegovom imenu, koje na jeziku indijanaca Algonquin znači **Mjesto duboke vode** jer je prosječna dubina jezera 122 m, osim kod muljevitih pličina u sjeveroistočnom kutu, koje znaju i presušiti za velikih suša.

Duž istočnih i jugoistočnih obala jezera, nižu se strme litice, koje su dio Planina Laurentian, one su sve do kraja 19. vijeka bile pod gustom borovom šumom. I duž obala na jugozapadnoj strani jezera prevladava ista topografija, ali je bitno različita sjeverno od rijeke Montreal, gdje je jezero šire, tu strma brda ustupaju mjesta blagim padinama. 

Geološki Jezero Timiskaming je ostatak glacijalnog jezera Barlow, koje je na tom mjestu bilo prije 1000 godina.

Prije dolaska evropskih doseljenika, na sjeveroistočnim obalama jezera živjeli su indijanci Algonquin, na južnim oblama Ojibwe a duž sjeverozapadnih obala Kri. Od 1670. pa do početka 19. vijeka jezero Timiskaming bilo je mjesto intezivne trgovine krznima.

Povezano
--------

* Ottawa

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Timiskaming Lake*" (engleski). Water Security Agency. Arhivirano iz originala na datum 2013-04-09. Pristupljeno 20. 11. 2012.

Vanjske veze
------------

***Timiskaming (jezero)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Lake Timiskaming* Arhivirano 2013-04-09 na Wayback Machine-u (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh95002663

 |
**Palikur** (Aukwayene, Awkwayene, Aukuyene, Palicur, Paliku’ene, Palikurá, Pariukur, Parikuru, Parikur) je indijansko pleme iz grupe Arawaka nastanjeno u brazilskoj državi Amapá duž rijeke Urukaua I susjednim pordručjem Francuske Gijane. Na području Francuske Gijane Palikuri žive u blizini gradova Cayenne i Saint George duž rijeke Oiapoque. 

Palikuri se u povijesti spominju još od 1513. Unazad 300 godina poput drugih susjednih plemena oni polagano trguju sa Francuzima, što su Portugalci shvatili kao da su njihovi saveznici, počevši ih kao takve proganjati. Danas su Palikuri i ostali prijatelji Francuzima i na području Gijane ima ih oko 400 (1988.), no znatno je veći broj u Brazili (800). Između 1930. i 1940. došle su iz Francuske Gijane crnačke obitelji u selo Palikura a njihovi potomci preuzeli su njihov plemenski identitet. 

Danas su mnogi Palikuri po vjeri protestanti. Plemenski festival "Turé" koji su susjedni im Karipuna očuvali, oni nisu odavno održali. Uzdržavaju se lovom, ribolovom i proizvodnjom maniokinog brašna u komercijalne svrhe za gradove Oiapoque, Cayenne i Saint George.

Vanjske poveznice
-----------------

* Palikur
* Palikur Arhivirano 2008-09-07 na Wayback Machine-u
* Lengua Palikur
* Mitos: Palikur
* Joshua Project: Palikur
* Vocabulário palicur Arhivirano 2006-06-14 na Wayback Machine-u
**Timoleon** (grčki: Τιμολέων), sin Timodemov, iz Korinta (cca. 411–337. pne.) bio je starogrčki vojskovođa i državnik.

Postao je poznat kada se 360-ih godina pne. okrenuo protiv vlastitog brata Timofema, koji je zauzeo korintsku citadelu u nastojanju da se proglasi tiraninom. Zbog toga je Timofem ubijen, a iako su Korinćani slavili njegov čin kao patriotski, majka ga je proklela pa se zbog toga dvadeset godina povukao iz javnog života.

Godine 344. pne. u Korint je došla delegacija iz Sirakuze, sicilijanskog grada i nekadašnje korintske kolonije kako bi od bivše matice zatražila pomoć u suzbijanju sukoba između tiranina Hikete, koga je podržavala Kartaga, te Dionizija koji je držao pod vlašću sirakuški otočić Ortigiju. Timoleon je na čelu male ekspedicije porazio Hiketu 343. pne. te postao gospodar Sirakuze. Potom je Timoleon poduzeo cijeli niz reformi sirakuške uprave. Kartažani su godine 339. pne. pokušali vratiti na vlast Hiketu, ali ih je Timoleon porazio u bitci kod Krimisa. Sljedeće je godine Hiketa pogubljen, a Kartažani potpisali mirovni ugovor s kojim im je ostao samo jugozapadni dio Sicilije. Nakon toga se Timoleon povukao iz javnog života.
**Sonja Marinković** (1916 - 1941) bila inžinjerka agronomije i narodna heroina Jugoslavije.

Rođena je 3. aprila 1916. godine u selu Straževici, kod Pakraca. Gimnaziju je završila u Somboru i Novom Sadu, a Poljoprivredni fakultet u Zemunu 1939. godine. Još za vreme studija prišla je naprednom omladinskom pokretu i postala član KPJ.

Sonja Marinković je u Novom Sadu 1939. godine radila na obnovi SKOJ-evske organizacije i bila prvi sekretar obnovljenog Mjesnog komiteta. Učestvovala je u pripremama V pokrajinske konferencije SKOJ-a i bila član PK SKOJ-a za Vojvodinu. Zbog svoje revolucionarne djelatnosti bila je često proganjana i više puta zatvarana. Na VI pokrajinskoj konferenciji KPJ za Vojvodinu, septembra 1940. godine, izabrana je za člana PK KPJ za Vojvodinu.

Sonja Marinković je zajedno sa Žarkom Zrenjaninom, aktivno učestvovala u pripremama oružanog ustanka naroda Vojvodine. Jula 1941. godine uhapšena je i poslije strašnog mučenja, strijeljana 31. jula 1941. godine. Na strjeljanje je izašla uzdignute glave, a pred uperenim cevima nije htjela okrenuti leđa. Stajala je ponosito, isprsila se i uzviknula: *"Pucajte, ovo su komunističke grudi!"*.

Za Narodnog heroja proglašena je, među prvim borcima NOB-a, 25. oktobra 1943. godine. I danas nekoliko osnovnih školi u Vojvodini nosi ime ove proslavljene revolucionarke.

Literatura
----------

***Narodni heroji Jugoslavije***, Mladost Beograd 1975. godina
Cibonin toranj
Zagrepčanka
Eurotower
HOTO business tower
Sky Office Tower
Zagreb ima najstariju povijest gradnje poslovnih nebodera u Hrvatskoj. Prvi poslovni neboder izgrađen je 1958. na Trgu bana Josipa Jelačića (tadašnjem Trgu republike) i neslužbeno se zove Ilički neboder. Trenutno najviši od nebodera je Eurotower.

Grupiranje
----------

Zagrebački poslovni neboderi mogu se podijeliti u tri skupine, ovisno o smještaju:

* neboderi grupirani oko križanja Savske ceste i Vukovarske ulice,
* neboderi grupirani u industrijskoj zoni oko Radničke ceste i Heinzelove ulice,
* nasumično smješteni neboderi.

U zagrebačke poslovne nebodere ubrajaju se:

#### Vukovarska ulica

* Eurotower
* Zagrepčanka
* Chromosov neboder
* FER-ov neboder
* TEŽ-ov neboder

#### Savska cesta

* Cibonin toranj
* HOTO business tower
* Vjesnikov neboder
* Industrogradnjin neboder

#### Radnička cesta

* Zagrebtower
* Almeria tower
* Neboder Plinare

#### Metalčeva ulica

* Four Points Panorama

#### Zagrebačka Avenija

* Sky Office Tower

#### Ilica

* Ilički neboder

#### Ljubljanska avenija

* xCimos

### Predloženi

* East Side Tower
* Tower 123
* Imperium Tower
* Mimarin Neboder

Povezano
--------

* Neboder
* Poslovni neboder
Freska koja prikazuje papu Inocenta III kako nosi 
palij.
**Palij** (latinski: ) je liturgijski znak što ga nose katolički nadbiskupi metropoliti, a označava poseban vid zajedništva metropolita i Pape.

Simbolika
---------

Simbolika palija iznimno je bogata i biblijski utemeljena. Označava biskupa koji svojom službom nasljeđuje Krista, Dobroga Pastira koji na svojim ramenima podiže i nosi izgubljenu ovcu. Palij ujedno označava i Jaganjca, raspetoga i probodena za spasenje svih ljudi.

Povijest
--------

U prvim stoljećima pape su na ramenima nosili komad prave janjeće kože. Potom se počela rabiti bijela vrpca, poput svojevrsne štole, istkana od čiste janjeće vune. Na vrpci se nalazi šest križeva, koji su u početku bili crni ili ponekad i crveni. Već u IV. st. sveti je palij bio liturgijska oznaka vlastita papi. Dodjela palija nadbiskupima započela je od VI. st.. Njihova, i danas važeća, obaveza da traže palij nakon imenovanja sa sigurnošću je potvrđena od IX. st..

Uobičajeno, palije novim nadbiskupima podjeljuje papa o svetkovini apostolskih prvaka, Sv. Petra i Pavla. Zadnji Hrvat koji je primio palij je novoimenovani nadbiskup i metropolit đakovačko-osječki mons. dr. Marin Srakić. Dodjelio mu ga je papa Benedikt XVI. u Rimu 29. lipnja 2008. godine.

***Palij*** na Wikimedijinoj ostavi
**Sicga** (? - 22. februar 793) (također poznat i po imenima **Siga** i **Sigha**) bio je plemić u anglosaksonskom kraljevstvu Northumbrija.

U historijskim zapisima se prvi put spominje kao laički svjedok na crkvenom sinodu koji je držao papski legat Juraj, biskup Ostije 786, kada se za njega koristi izraz *patricij* (*Sigha patricius*), što otprilike odgovara staroengleskom izrazu ealdorman.

*Anglosaksonska kronika* navodi kako je upravo Sicga ubio kralja Ælfwalda u *Scythlecester* (moguće današnji Chesters) 23. septembra 788:

> Ove godine Elwald, kralj Northumbrijaca, je ubijen od Sige, na jedanaesti dan prije kalenda oktobra; i nebesko svjetlo se često vidjelo na mjestu gdje je ubijen. Sahranjen je u crkvi u Hexhamu.
> 
> 

Isti izvor navodi i Sicginu smrt 22. februara 793. Symeon od Durhama dodaje da je izvršio samoubistvo. Usprkos toga, kao i reputacije kraljoubice, Sicga je sahranjen u samostanu Lindisfarne.

Fusnote
-------

1. ↑  Kirby, p. 153; MGH, *Epistolae Karolini aevi (II)*, p. 28.
2. ↑  Kirby, pp. 153–154; Anglo-Saxon Chronicle, Ms. D, s.a. 789.
3. ↑  Yorke, p. 242; Williams, p. 14.

Literatura
----------

* Dümmler, Ernst, et al. *Monumenta Germaniae Historica: Epistolae Karolini aevi (II)*. Reprinted 1995. ISBN 3-921575-70-2 (etext online at Digital MGH)
* Kirby, D.P. *The Earliest English Kings.* London: Unwin Hyman, 1991. ISBN 0-04-445691-3
* Williams, Ann, Smyth, Alfred P. & Kirby, D.P. *A Biographical Dictionary of Dark-Age Britain: England, Scotland and Wales c. 500-c. 1050.* London: Seaby, 1991. ISBN 1-85264-047-2
* Yorke, Barbara, *The Conversion of Britain: Religion, Politics and Society in Britain c. 600–800.* London: Longman, 2006. ISBN 0-582-77292-3
**Sestrunj** (talijanski: *Sestrugno* ili *Sestrugn*) je otok u Jadranskom moru u Hrvatskoj, koji administrativno podpada pod Zadarsku županiju.

Geografske karakteristike
-------------------------

Sestrunj je otok Zadarskog arhipelaga, na kom je 2011. živjelo samo 45 stanovnika. Leži između Molata na sjeverozapadu, Dugog otoka na jugozapadu i jugu, Iža na jugoistoku, Ugljana na istoku i Rivnja na sjeveroistoku.

Dug je 11 i širok do 2 km u smjeru sjeverozapad-jugoistok
Sestrunj ima površinu od 15,12 km², a dužina njegove obale iznosi 29,345 km. Najviše brdo Obručar ima 185 metara.
Jugoistočna obala je razvedenija od sjeverozapadne, duž nje leže uvale Kablin, Hrvatin (Hrvatinj), Dumboćica, Marovica i Sušica.

Građen je od gornjokrednog vapnenca i dolomita, a preko 80% njegove površine danas je obrastlo makijom.Uokolo leže otočići; Sestrica Vela (0,2 km²), Sestrica Sridnja (0,1 km²), Sestrica Mala (0,03 km²), Veli Paranak (0,03 km²) i Mali Paranak (0,03 km²).
Jedino naselje nalazi se u unutrašnjosti, njegovi stanovnici bave se maslinarstvom, vinogradarstvom, ovčarstvom, ribarstvom i turizmom.

Historija
---------

Otok je bio naseljen još od prahistorije, o čemu svjedoče ostatci ilirske gradine i nekropole na brdašcu Gračinici iznad sela. Za antike je korišten kao kamenolom. Prvi put je dokumentiran u 10. vijeku, kao *Estiun* u kronici Konstantina Porfirogeneta.

Tokom srednjeg vijeka bio je pod vlašću Zadarske komune, a od 1409. je u sastavu Mletačke Republike, koja ga je 1640. prodala zadarskoj porodici Soppe. U to vrijeme na otoku se proizvodila cigla i crijepovi.

Transport
---------

Sestrunj je povezan dnevnim brodskim linijama sa Zadrom.
.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Coastline length and aeras of island...*" (engleski). Geoadria. Pristupljeno 27. 05. 2017.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  „*Sestrunj*" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija. Pristupljeno 27. 05. 2017.

Vanjske veze
------------

***Sestrunj*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Otok Sestrunj* Arhivirano 2020-08-12 na Wayback Machine-u (`sh`)
* *Sestrunj na karti Jadrana* (`sh`)

| * p
* r
* u
Naseljeni otoci u Hrvatskoj |
| --- |
| 
Biševo • 
Brač • 
Cres • 
Čiovo • 
Drvenik Mali • 
Drvenik Veli • 
Dugi otok • 
Hvar • 
Ilovik • 
Ist • 
Iž • 
Kaprije • 
Koločep • 
Kornat • 
Korčula • 
Krapanj • 
Krk • 
Lastovo • 
Lopud • 
Lošinj • 
Male Srakane • 
Mljet • 
Molat • 
Murter • 
Olib • 
Ošljak • 
Pag • 
Pašman • 
Premuda • 
Prvić • 
Rab • 
Rava • 
Rivanj • 
Sestrunj • 
Silba • 
Susak • 
Šipan • 
Šolta • 
Ugljan • 
Unije • 
Vele Srakane • 
Vir • 
Vis • 
Vrgada • 
Zlarin • 
Zverinac • 
Žirje
 |
**Palindromni kvadrat 9x9**, kvadrat 9x9 u kome su svi pojmovi palindromi. U hrvatskoj enigmatici takav se sastav naziva i **obrtajna četvorina 9x9**.

Vjerojatno prvi i jedini takav sastav u hrvatskoj i jugoslovenskoj enigmatici sastavio je Boris Antonić i objavio ga u Osmosmjerci (broj 423 od 3. VII. 2007. godine).

```
Antonić, Boris: "Obrtajna četvorina 9x9".
"Osmosmjerka", XIX, 423, 15 - Bjelovar, 3. VII. 2007.
-----------------------------------------------------------------
 
K A N A K A N A K
A C A N I N A C A
N A V I R I V A N
A N I T E T I N A
K I R E T E R I K
A N I T E T I N A
N A V I R I V A N
A C A N I N A C A
K A N A K A N A K

------------------------------------------------------------------
Kanakanak - lučko mjesto na Aljasci u zaljevu Nushagak
**Acaninaca** - ime naslovnoga lika jedne od računalnih ratnih igara (čovjek-ratnik)
**navirivan** - pomalo nadgledan, krišom nadziran
**Anitetina** - Uvećanica od Anita
**Kireterik** - naslovni pojam predstave zagrebačkog Studentskog satiričnog 
glumišta iz 1972. ("Kireterik po drugi put među Hrvatima")

**Napomena**: Glagolski pridjev **navirivan** izveden je od glagola **navirivati**. Dugo se 
spominje u enigmatskoj literaturi kao devetoslovni palindrom. Za njega nema lingvističke
potvrde.

Za uvećanicu **Anitetina** također nema potvrde. Izvedena je od imena Anita po istom 
obrascu kao i potvrđena uvećanica **Zoretina**.
```
Grupa jedanaest država
**Sljedećih jedanaest** (eng. **Next Eleven**, kr. **N-11**) je niz od jedanaest država, koje imaju potencijal, da postanu ponajveća svjetska gospodarstva u 21. vijeku. To su: Bangladeš, Egipat, Filipini, Indonezija, Iran, Južna Koreja, Meksiko, Nigerija, Pakistan, Turska i Vijetnam. 

Pojam je 2005. prvi uveo Jim O'Neill, ekonomist investicijske banke Goldman Sachs u znanstvenom radu. Ove države imaju obećavajuće mogućnosti za ulaganja i dalji razvoj. Na kraju 2011. četiri glavne države iz ove grupe (Meksiko, Indonezija, Južna Koreja i Turska) također poznate kao MIKT, činile su 73 posto BDP-a svih država Grupe jedanaest država. BDP BRIC država (Brazil, Rusija, Indija i Kina) bio je 13,5 bilijuna dolara, dok je BDP MIKT bio gotovo 30 posto toga: 3,9 bilijuna USD.

Obilježja Grupe jedanaest država su: makroekonomska stabilnost, politička zrelost, otvorenost trgovini, investicijska politika i kvaliteta obrazovanja. 

Slična pojam je CIVETS: (Kolumbija, Indonezija, Vijetnam, Egipat, Turska, Južna Afrika), koji je skovao ekonomist Robert Ward 2009. godine.

***Sljedećih jedanaest*** na Wikimedijinoj ostavi
**Otakar Jeremiáš** (Písek, 17. listopada 1892. - Prag, 5. ožujka 1962.) bio je češki skladatelj, dirigent i učitelj. Sin je oca skladatelja Bohuslava Jeremiáša, a i njegov brat Jaroslav također je, kao i otac, bio skladatelj.

Biografija
----------

Otakar Jeremiáš rođen je 17. listopada 1892. u gradu Píseku, u pokrajini Južna Češka. Uz dirigiranje, na Praškom konzervatoriju je studirao i violončelo i glasovir. Živio je u Českim Budějovicama, gdje je bio ravnatelj lokalne glazbene škole do veljače 1929. kada postaje dirigent Simfonijskog orkestra Praškog radija.

Kada je počeo ravnati orkestrom 1929. imao je svega 27 članova. 1931. orkestar je brojao 45, a 1936. 70 stalnih članova. Bio je najomiljeniji voditelj orkestra, zbog duhovitosti i uvijek dobrog raspoloženja.

Prilikom dirigiranja orkestrom 1943. postavio je i svoj pogled na orkestar:

 Wikiquote
*„Moj ideal je kreativni orkestar, čiji članovi, u skladu s nastojanjima dirigenta, kreativno surađuju tijekom izvedbe."*
1945. napušta orkestar i postaje ravnatelj opere u Narodnom kazalištu u Pragu, a od 1949. bio je i predsjednik *Društva skladatelja Čehoslovačke* (češ. *Svaz československých skadatelů*). Umro je u Pragu, 5. ožujka 1962. u 71. godini života.

Njegova žena, Marie Budíková, bila je operna pjevačica (sopran), koja je u poznatoj operi *Prodana nevjesta* tumačila ulogu Mařenke uz potporu Simfonijskog orkestra Praškog radija kojim je Otakar ravnao.

### Skladatelj

Na njegov skladateljski rad uvelike su utjecali Bedřich Smetana, Zdeněk Fibich i Leoš Janáček.

Izabrani radovi:

* *Ljubav* (1921.)
* *Zborov* (1927.)
* *Braća Karamazov* (1929.)
* *Enšpígl* - opera (dovršena 1949.)
* *Proljetna uvertira*

Izvori
------

1. 1 2 3  (`en`) Lambert, P. *International Classical Record Collector*, Summer, 1996. Vol 2, 5, str. 12-13.

Literatura
----------

* (`cz`) Jiří Vysloužil, *Hudební slovník pro každého II. Vizovice*, Lípa, 2001. ISBN 80-86093-23-9

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 71493000
* LCCN: n88647819
* ISNI: 0000 0001 2138 8508
* GND: 103907130
* SUDOC: 193819643
* BNF: cb12480033r (podaci)
* NKC: jk01051481
* BNE: XX4874981
* CONOR.SI: 177846883

 |
*Za ostala značenja, v. Otac (razvrstavanje).*
 „Tata" preusmjerava ovdje. Za ostala značenja, v. Tata (razvrstavanje).
Slikar Carl Larsson igra se sa svojom kćeri Britom.
Otac (kolokvijalno **tata**), osoba muškog pola i jedan je od roditelja detetu tj. potomku.

Kod životinja pa čak i kod sisara uloga oca se vrlo često svodi samo na oplođavanje ženke koja rođenjem potomka postaje majka. Posle seksualnog odnosa on najčešće napušta ženku.

Ali kod ljudi, posle rođenja deteta, dete je vrlo dugo bespomoćno i upućeno pre svega na majku koja ga doji ali kasnije da bi prohodalo treba oko godinu dana. Biologija se pobrinula da mladunče čoveka dugo ostane mladunče da bi period učenja trajao što duže.

Čovek zrelost postiže oko dve decenije po rođenju (neko ranije, neko kasnije) i prisutnost i uloga oca u odgajanju i vaspitanju deteta je veoma bitna i poželjna.

Otac je osoba koja obično ekonomski izdržava porodicu (ovo se sve više menja u pravcu ravnopravnosti polova) a takođe je osoba, koja je zadužena za fizičku zaštitu porodice. 

***Otac*** na Wikimedijinoj ostavi
Gravura H. Hondiusa
**Plesna epidemija** ili **Plesna kuga** iz 1518. godine je bio slučaj plesne manije koji se desio u Strasbourgu (tada dijelu Svetog Rimskog Carstva) u srpnju 1518. godine. Tokom perioda od mjesec dana, nekoliko ljudi je počelo plesati po ulicama danima bez prestanka. Neki od njih su umrli od umora, srčanog ili moždanog udara. 

Epidemija je započela u srpnju 1518. godine kada je žena, Frau Troffea, iznenada počela plesati na ulicama Strasbourga. Taj ples trajao je između četiri i šest dana. Tokom sljedećih sedam dana, 34 osobe su joj se pridružile, a tokom mjesec dana ih je bilo oko 400. Neki od njih su na koncu umrli od umora, srčanog ili moždanog udara. 

Historijski dokumenti, uključujući liječničke bilješke, mise u katedralama, lokalne i regionalne kronike kao i dokumente strazburškog gradskog vijeća, suglasni su oko toga da su žrtve plesale. Do danas nije poznato zašto su ti ljudi plesali, neki čak i do smrti. 

Kako se plesna epidemija širila, lokalni plemići su tražili savjete liječnika, koji su isključili astrološke ili nadnaravne uzroke, zaljučivši kako je bolest "prirodnog porijekla", uzrokovana "uzavrelom krvlju". No, umjesto da prepišu puštanje krvi, gradske vlasti su poticale ples tako što su otvarale cehovske dvorane i sajmišta, izgradivši čak drvenu štalu za ples. Kako bi povećali efikasnost tretmana, vlasti su čak unajmile glazbenike da potpomognu plesačima glazbom. 

Historičar John Waller ustvrdio je kako današnji maratonci ne bi mogli podnijeti količinu fizičkog napora uloženog u ovaj ples.

Izvori
------

* Backman, Eugene Louis (1977) [1952]. *Religious Dances in the Christian Church and in Popular Medicine*. Westport, CT: Greenwood Press. ISBN 978-0-8371-9678-7.
* Waller, John (2008). *A Time to Dance, A Time to Die: The Extraordinary Story of the Dancing Plague of 1518*. Thriplow: Icon Books. ISBN 978-1-84831-021-6.
* Waller, John (2009). *The Dancing Plague: The Strange, True Story of an Extraordinary Illness*. Naperville, IL: Sourcebooks, Inc.. ISBN 978-1-4022-1943-6.

Vanjske veze
------------

* "Dancing death" by John Waller. BBC News. 12. 9. 2008.
* "The Dancing Plague of 1518" Arhivirano 2019-05-12 na Wayback Machine-u by Doug MacGowan. Historic Mysteries. 28. 6. 2011.
***R. (po prijavi Williamsona) protiv državnog tajnika za obrazovanje i zapošljavanje*** (engl. *R. (on the application of Williamson) v Secretary of State for Education and Employment*), UKHL 15 [2005] 2 A.C. 246, bilo je neuspješno osporavanje zakona protiv batinanja djece koje su provodili ravnatelji privatnih kršćanskih škola.

Činjenice
---------

Ravnatelji brojnih kršćanskih privatnih škola - Philip Williamson, Michael Bates, Pauline Bolton, Grahame Davies, David Greenwood, Marianne Hosey, Paul Hubbard, Philip Moon, Roy Sammons, Anthony Seaton, Matthew Walker i Colin Wilcock - željeli su rabiti tjelesno kažnjavanje kao disciplinsku mjeru u svojim školama. Škole su bile Kršćanska družinska škola u Edge Hillu u Liverpoolu, Bradfordska kršćanska škola u Idleu u Bradfordu, Cornerstonska škola u Epsomu u Surreyju i Kraljeva škola u Eastleighu u Hampshireu. Tvrdili su da je zabrana tjelesnog kažnjavanja prema Zakonu o obrazovanju iz 1996. s. 548, kršenje njihove religijske slobode pod člankom 9. Europske konvencije o ljudskim pravima. Nisu uspjeli u svojim tvrdnjama na Administrativnom sudu (Elias J), na Prizivnom sudu. Ponovo su pokušali uložiti priziv u Domu lordova. Zastupali su ih Paul Diamond i James Dingemans QC.

Presuda
-------

Dom lordova jednoglasno je utvrdio da postoji velika razlika između slobode religijskog uvjerenja i slobode izražavanja tog uvjerenja. Svako uplitanje označeno je opravdanim, "nužnim u demokratskom društvu... radi zaštite prava i sloboda drugih".

Više informacija
----------------

* Zakon o ljudskim pravima iz 1998.

Bilješke
--------

1. ↑  Kratica *R.* u britanskim pravosudnim spisima označava Kralja (lat. *Rex*, engl. *the King*) odnosno Kraljicu (lat. *Regina*, engl. *the Queen*). U ovom slučaju riječ je o *Regini*, tj. Kraljici.
2. ↑  „Judgments - Regina v. Secretary of State for Education and Employment and others (Respondents) ex parte Williamson (Appellant) and others". Dom lordova. 24. veljače 2005.. Arhivirano iz originala na datum 2006-09-23. Pristupljeno 2013-03-24.
3. ↑  „Smacking a 'Biblical right', court told". The Guardian. 14. svibnja 2002..

Vanjske poveznice
-----------------

* 
*
**José Plácido Domingo Embil** (Madrid, 21. 1. 1941.) je španjolski operni tenor.

Jedan je od najpoznatijih tenora i najmarljivijih glazbenika svog vremena. Poznat je po svom jedinstvenom, dramatičnom glasu s rasponom od više od četiri pune oktave. Sa 130 opernih uloga u svom repertoaru, Domingo je pjevao u više uloga nego ijedan drugi tenor u povijesti. Također je slavan zbog svog prirodnog talenta za glumu, te svoje široko glazbeno znanje. 

Pored pjevanja, još je i dirigent, te služi kao glavni urednik Washingtonske narodne opere i Los Angeleske opere.

Od 2007. promenio je repertoar i počeo da peva uloge pisane za baritone. 

***Plácido Domingo*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 97777704
* LCCN: n81014470
* ISNI: 0000 0001 2144 7141
* GND: 118680242
* SELIBR: 280359
* SUDOC: 027771202
* BNF: cb12404462r (podaci)
* BIBSYS: 1022336
* MusicBrainz: 521df2bd-01f6-456e-9d5f-f081068819c2
* NLA: 36062549
* NDL: 00438076
* NKC: jn19990210180
* BNE: XX904915
* CiNii: DA02092950
* CONOR.SI: 11403875
* NSK: 000045127

 |
**Oudenaarde** (francuski: *Audenarde*) je grad i općina od 31,650 stanovnika na zapadu Belgije u Regiji Flandrija u Provinciji Istočna Flandrija.
On je i administrativni centar Arondismana Oudenaarde.

Geografske karakteristike
-------------------------

Oudenaarde leži na rijeci Scheldt, udaljen 25 km južno od Genta i 49 km od Bruggea.

Pored samog grada Oudenaardea, u općini su i gradovi; Bevere, Edelare, Eine, Ename, Leupegem, Nederename i Volkegem.

Historija
---------

Za srednjeg vijeka Oudenaarde je prosperirao kao tkalački centar tapiserija, kad je potražnja za njima opala tokom 15. vijeka, postao je čuven po 
tkalcima goblena, od kojih su mnogi otišli u Pariz u kom su se proslavili.

U vrijeme Rata za španjolsko naslijeđe kod Oudenaardea se 1708. odvila bitka u kojoj su koalicione austrijsko-engleske 
snage Eugena Savojskog i Vojvode od Marlborougha pobjedile francusku vojsku.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost grada je Gradska vijećnica (1526.-36.) sa petorokatnim zvonikom koji su 1999. uvršteni na UNESCO-vu listu Svjetske baštine kao 
kolektivni lokalitet Zvonici u Francuskoj i Belgiji.

Pored tog grad ima i palaču suknarskog ceha iz 13. vijeka, crkvu sv. Walburge sa karijonom, crkvu Gospe od Pamele iz 1325. i palaču nekadašnje 
biskupske rezidencije iz 1600. u kojoj je rođena Margareta od Parme, kćerke Svetorimskog cara
Karla V.

Privreda
--------

Oudenaarde je grad tekstilne industrije i pivovara.

Pobratimski gradovi
-------------------

Oudenaarde ima ugovore o prijateljstvu sa slijedećim gradovima;

* Francuska Arras, Francuska
* Nizozemska Bergen op Zoom, Nizozemska
* Rumunija Buzău, Rumunjska
* Italija Castel Madama, Italija
* Njemačka Coburg, Njemačka
* Ujedinjeno Kraljevstvo Hastings, Ujedinjeno Kraljevstvo

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Belgium: Major Cities and Municipalities*" (engleski). City population. Pristupljeno 21.04. 2021.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Oudenaarde*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 21.04. 2021.
3. ↑  „*Oudenaarde*" (nizozemski). Commune Gemeente. Pristupljeno 21.04. 2021.
4. ↑  „*Belfries of Belgium and France*" (engleski). Unesco. Pristupljeno 21.04. 2021.
5. ↑  „*Zustersteden*" (nizozemski). Stad Oudenaarde. Arhivirano iz originala na datum 2022-05-25. Pristupljeno 21.04. 2021.

Vanjske veze
------------

***Oudenaarde*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Oudenaarde* (službene stranice) (`nl`)
**Traisen** je rijeka u Donjoj Austriji duga 80 km, desna pritoka Dunava.

Karakteristike
--------------

Rijeka Traisen formira se zapadno od Sankt Aegyda am Neuwalda (Okug Lilienfeld) gdje izviru dva rukavca Rechte i Unrechte Traisen, koja se spajaju kod lokaliteta Freiland kod Türnitza.

Od tamo rijeka teče prema sjeveru i protječe kroz gradove; Lilienfeld (383 m), Traisen (356 m), Sankt Pölten (271 m) i Traismauer (197 m) do ušća u Dunav.

Kad je izgrađena hidroelektrana Altenwörth na Dunavu, ušće rijeke preseljeno je nešto istočnije.

Od sela Spratzern do Traismauera prokopana su sa obje strane rijeke dva kanala, koju održavaju *Traisen-Wasserverband* (Vodnoudruženje Traisen) i *Zadruga Werksbach*. 
Između 1965. - 1992. od Lilienfelda do Traismauera prokopan je kanalizacijski kanal dug 46 km sa centralnim pročišćivačem, koji je bitno pridonio čistoći vode.

Najvažnija pritoka Traisena je rijeka Goelsen.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Traisen*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 25. 01. 2016.

Vanjske veze
------------

***Traisen (rijeka)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Traisen* na portalu Austria-Forum (`en`)
**Traiskirchen** je grad na istoku Austrije od 18,336 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Baden.

Geografske karakteristike
-------------------------

Traiskirchen leži na jugu Donje Austrije u Bečkoj kotlini.
On je prije svega industrijsko predgrađe Beča, od kog je udaljen svega dvadesetak km južno.

U novije vrijeme se u njega seli i savezna administracija, u nekadašnji centar za azilante se uselio Centar za socijalnu brigu Federalnog ministarstva unutrašnjih poslova, pored tog i austrijska vojska ima Ured za obrambenu tehnologiju. Uz to tu djeluje i istraživački centar za primjenu kemijskih sredstava u poljoprivredi.

Nekadašnji centar za azilante ponovno je otvoren 2015. zbog Izbjegličke krize.

Historija
---------

Naselje je prvi put spomenuto u dokumentima 1113. Sve donedavno Traiskirchen je bio selo, poznato po brojnim vinogradima, pa je tek 1927. dobio status grada,

Znamenitosti
------------

Traiskirchen se sastoji od dva naselja, starijeg naselja koje je izraslo uokolo utvrđene parohijske crkve, i novijeg izraslog pored gradskog trga sa početka 14. vijeka.

Najveća znamenitost Traiskirchena je kužni stup posvećen sv. Trojstvu iz 1722. i barokna crkva sv. Nikole, koja je podignuta kao romanička.

Privreda
--------

Od 8,490 zaposlenih u 1991. 72 % je radilo u industriji i trgovini.

Najveći poslodavac je tvornica guma Semperit, pored tog ima i manjih poduzeća koja proizvode asfalt, namještaj i bombone. U naselju Mollersdorf radi tvornica papira i ljevaonica željeza, a u okolici još uvijek ima puno vinograda.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Njemačka, Frechen

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Niederösterreich" (engleski). City population. Pristupljeno 22. 02. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Traiskirchen*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 22. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Traiskirchen*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Traiskirchena* (`de`)