recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| ***Zakletva Horacijeva*** |
|  |
| **Jacques-Louis David**, 1785. |
| ulje na platnu , 335 × 427 cm |
| Louvre, Pariz |

**Zakletva Horacijeva** je slika Jacquesa-Louisa Davida koja se smatra prvom slikom neoklasicizma koja je svojim intenzivnim iluzionizmom snažno utjecala na generacije slikara poslije; također je jedna od prvih propagandnih slika u povijesti.

Izvor
-----

Slika je prvi put izložena 1785. god. i prikazuje scenu iz klasične antike u kojoj je prikazana rimska tradicija časti i samožrtvovanja. Priča o Horacijevima nije opisana u klasičnim izvorima, ali je bila poznata iz tragedije Pierrea Corneillea, francuskog dramatičara iz 17. vijeka. U njoj se opisuje kako su se Rimljani i stanovnici Alba Longe dogovorili kako će svoje razmirice radije riješiti trostrukim dvobojem nego otvorenim ratom. I to trostruki blizanci - Horacijevi, protiv tri kuratora iz Albe Longe, isto tako trostrukih blizanaca.

Odlike
------

David je muške likove postavio u strogim pravolinijskim položajima, suprotstavivši im organski nepravilno oblikovane poze žena.
Scena je smještena u interijeru klasične rimske građevine gdje su figure u rimskim nošnjama i strogim i odlučnim pozama koje su namjerno teatralne. U kontrastu s strogim i krutim držanjem ovih likova su žene i djeca koji su manji i skupljeni su u kutu u seriji tečnih i ritmičnih krivulja koje aludiraju njihovu osjećajnost. Jedna od njih je sestra Horacijevih koja je u romantičnoj vezi s jednim od rivala Horacijevih; što se vidi po njenoj pozi u kojoj ju je svladala njena tragična sudbina. U sjeni pozadine, jedna žena tješi svoju djecu.

Likovi izražavaju želju poistovjećenja francuskih republikanaca, koji će kasnije povesti Francusku revoluciju, s njihovim uzorima iz povijesti - Rimskom Republikom. Ironija je u tome što je sliku naručio kralj Luj XVI kao dio svog programa za moralnim poboljšanjem Francuske, a kraljevskom ministru za umjetnost, koji je odobrio sliku, je promakla očita propagandna politička uloga slike.

David je ovu sliku naslikao u Rimu i u njoj je izrazio ideje prosvjetiteljstva koje je utvrdio Jean-Jacques Rousseau u svom "Društvenom ugovoru". Republikanski ideali generala sa svojim sinovima kao vojnicima postaju okosnica slike. Njihova zakletva se može protumačiti kao čin osnivanja države Ta podjela uloga po spolu je isto tako jedna od postavki Rousseauovih doktrina.

Vidi još
--------

* Rimski pozdrav
* Venera i tri gracije razoružavaju Marsa

Izvori
------

***Zakletva Horacijeva*** na Wikimedijinoj ostavi

1. ↑  Albert Boime, *Umjetnost u vrijeme revolucija (1750.-1800.)*, Chicago, The University of Chicago Press, 1987. str. 394.

Vanjske veze
------------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4113280-4
* BNF: cb12074622t (podaci)

 |
*Za ostale upotrebe, v. Rebecca of Sunnybrook Farm (razvrstavanje).*

***Rebecca of Sunnybrook Farm*** je američki crno-bijeli nijemi igrani film snimljen 1917. u režiji Marshalla Neilana. Predstavlja adaptaciju istoimenog romana za djecu Kate Douglas Wiginn, a naslovna protagonistica - čiji lik tumači Mary Pickford - je djevojčica koju je njena siromašna porodica poslala da živi sa strogim tetama na farmi u Novoj Engleskoj. Iako je Pickford tada imala 23 godine, tumačila je deset godina mlađi lik; s druge strane je to omogućilo da se u filmu, nakon što taj lik odraste, može koristiti i ljubavni podzaplet. Kombinacija humora, ali i Pickford na vrhu popularnosti, je *Rebeccu* učinilo drugim najgledanijim filmom SAD 1917. godine. U jednoj od malih uloga se kao dijete-glumac pojavio Milton Berle, koji će kasnije steći slavu kao televizijski komičar.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Rebecca of Sunnybrook Farm* na sajtu IMDb
* allrovi/synopsis[*mrtav link*]
* *Rebecca of Sunnybrook Farm* available for free download from Archive.org

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* LCCN: no2019179321

 |
***Čarobna sjena*** (kineski: , transliteracija Ching nu yu hun; engleski: ) je hongkonški igrani film snimljen 1960. godine u režiji Li Han-hsianga. Predstavlja adaptaciju jedne od novela zbirke *Čudne priče iz Liaovog kabineta* Pu Songlinga. Protagonist, čiji lik tumači Lei Zhao je mladi kineski carski službenik koji, putujući u prijestolnicu na carski ispit, prenoći u taoističkom hramu. Radnja prikazuje kako upoznaje lijepu ženu (čiji lik tumači Betty Loh Ti) u koju se zaljubi, ne shvaćajući da je riječ o duhu. Čarobna sjena je bila prikazana na Kanskom festivalu.

Godine 1987. je snimljen mnogo poznatiji remake pod naslovom *A Chinese Ghost Story*.

Uloge
-----

* Betty Loh Ti ... Nie Xiaoqian (navedena kao Di Le)
* Ngai Fung
* Li Jen Ho
* Kun Li ... Učenjakopv sluga
* Kuo Hua Li
* Chi Lu
* Hsiang Su
* Rhoqing Tang ... Lao Lao
* Yueting Wang
* Chih-Ching Yang ...Yan Chixia (naveden kao Zhiqing Yang)
* Lei Zhao ... Ning Caichen

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *The Enchanting Shadow* na sajtu IMDb
***Reportaje*** (sh. *Reportaža*) je meksički crno-bijeli film snimljen 1953. godine u režiji Emilija Fernandeza. Po žanru predstavlja kombinaciju drame i komedije, a po strukturi je omnibus koji se sastoji od šest priča. Narativni okvir pruža lik vlasnika novina koji nastoji objaviti najvažnije priče o novogodišnjoj noći i zbog toga šalje svoje najbolje reportere na različite lokacije u Ciudad Mexicu. *Reportaje* je poznat po tome što je njegova glumačka postava uspjela okupiti gotovo sve najveće zvijezde tadašnje meksičke kinematografije, uključujući Jorgea Negretea koji će umrijeti nedugo nakon premijere. Producentima je to uspjelo tako što su zvijezde nagovorile da odustanu od honorara, odnosno da ga uplate glumačkom sindikatu A.N.D.A.; najveća zvijezda Cantinflas je, međutim, odbio nastupiti besplatno, a i Pedro Armendariz, iako najavljen, se također nije pojavio. Usprkos toga, Reportaje se smatra jednim od značajnijih ostvarenja tzv. zlatnog doba meksičke kinematografije.

Vanjske veze
------------

* *Reportaje* na sajtu IMDb
* *Reportaje* at the Cinema of Mexico site of ITESM. ()

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Emilio Fernández |
| --- |
| 
* *Flor silvestre* (1943)
* *Maria Candelaria* (1943)
* *Las Abandonadas* (1944)
* *Bugambilia* (1944)
* *Pepita Jiménez* (1945)
* *The Pearl* (1945)
* *Enamorada* (1946))
* *The Fugitive* (1947)
* *Río Escondido* (1947)
* *Maclovia* (1948)
* *Pueblerina* (1949)
* *La Malquerida* (1949)
* *The Torch* (1950)
* *Vìctimas del Pecado* (1951)
* *Islas Marías* (1951)
* *Siempre tuya* (1952)
* *Acapulco* (1952)
* *Rosanna* (1952)
* *Reportaje* (1952)
* *Una cita de amor* (1958)
* *Pueblito* (1962)
* *A Faithful Soldier of Pancho Villa* (1967)
* *La Choca* (1974)
* *Zona Roja* (1976)

 |
***Independența României*** (sh. *Nezavisnost Rumunjske*) je rumunjski crno-bijeli nijemi historijski film snimljen 1912. u režiji Aristidea Demetriadea, poznat kao prvo cjelovečernje ostvarenje u historiji rumunjske kinematografije. Radnja prikazuje ključne događaje tokom rusko-turskog rata 1877-1878. tokom koga je Rumunjska uspjela izboriti nezavisnost od Osmanskog Carstva. Nedugo prije snimanja ovog filma je francuski sineast Raymond Pellerin, šef ureda tvrtke Gaumont u Bukureštu, iste događaje obradio u filmu *Războiul din 1877-1878* (Rat 1877-78), ali je to ostvarenje nakon zatvorene projekcije za vodeće vladine funkcionere zabranjeno, zaplijenjeno i uništeno zbog "nesklada sa historijskim činjenicama". Demetriadeov film je, pak, uživao snažnu podršku vlasti koja je filmašima "posudila" trupe kao statiste u nizu masovnih scena. Kasniji kritičari i suvremeni historičari su, međutim, loše ocijenili film, prije svega ukazujući na neuvjerljivost pojedinih scena i lošu montažu, a što se ponekad tumači velikim neiskustvom i nepoznavanjem narativnih i procesa novog medija.

Vanjske veze
------------

***Independența României*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Independența României* na sajtu IMDb
***Pentagram*** (eng. *The First Power*) je američki znanstvenofantastični horor-triler iz 1990. godine, kojeg je režirao Robert Resnikoff. Glavne uloge u filmu tumače: Lou Diamond Phillips, Tracy Griffith, Jeff Kober i Mykelti Williamson.

Radnja
------

Sadistički serijski ubojica Patrick Channing (kojeg glumi Jeff Kober), poznatiji kao **Pentagram ubojica**, se nalazi na slobodi u Los Angeles, u kojem ubija nevine ljude. Naime, Patrick ubija jer želi prinositi žrtve Sotoni. Ono po čemu se njegova ubojstva mogu razlikovati od drugih, jeste po pentagramu urezanom u tijelu žrtava (urezivanje se odvija dok su žrtve žive).

Detektiv Russell Logan (kojeg tumači Lou Diamond Phillips) je odlučan u dovođenju **Pentagram ubojice** pred lice pravde. Nadalje, sam detektiv Logan prima anonimni telefonski poziv od vidovnjakinje Tess Seaton (koju tumači Tracy Griffith), koja "osjeća" gdje će, prethodno spomenuti, ubojica ponovno napasti. Povjerovavši joj, Logan odlazi u zasjedu, koja rezultira otkrivanjem Channingovog skloništa a što naposljetku dovodi do njegovog uhićenja, tijekom kojeg sam Logan zadobiva ubodnu ranu u prsa.

Nadalje, detektiv Logan se uspjeva oporaviti od zadobivene ubodne rane, dok Channinga sud osuđuje na smrtnu kaznu, što naposljetku dovodi do njegovog pogubljenja u plinskoj komori. Ipak, budući da je Channing štovatelj Sotone, sam Sotona Channingu daruje Prvu Moć, tj. moć uskrsnuća. Nakon povratka iz mrtvih, Channingove sposobnosti su uvelike uvećane. Naime, Pentagram ubojica se može manifestirati i nestati gdje god i kad god on to poželi, uz što još posjeduje i sposobnost opsjedanja drugih. Naposljetku, na njegovoj listi prioriteta, na najvišoj poziciji se nalazi osveta prema Russellu Loganu.

Glavne uloge
------------

* **Lou Diamond Phillips** kao Russell Logan
* **Tracy Griffith** kao Tess Seaton
* **Mykelti Williamson** kao detektiv Oliver Franklin
* **Jeff Kober** kao Patrick Channing
* **Elizabeth Arlen** kao sestra Marguerite
* **Carmen Argenziano** kao poručnik Grimes

Vanjske poveznice
-----------------

* *The First Power* na sajtu IMDb
* Pentagram na All Movie Guide-u
Ovo je članak o filmu.  Za istoimenu općinu u Meksiku, vidi Animas Trujano (Oaxaca).  

***Ánimas Trujano***, poznat i po alternativnom naslovu ***El hombre importante*** (sh. *Važan ćovjek*) je meksički crno-bijeli igrani film snimljen 1962. godine u režiji Ismaela Rodrigueza. Po žanru je drama, a predstavlja adaptaciju romana *Mayordomia* Rogelija Barrige Rivasa. Radnja je smještena u gradić u državi Oaxca čije stanovništvo tokom procesije na spomendan sveca zaštitnika ima običaj jednog od građana proglasiti "majordomom" ili "kraljem na jedan dan", a što predstavlja izuzetnu čast. Protagonist, koga tumači Toshiro Mifune je lokalni lijeni Indijanac koji vrijeme provodi u opijanju i zanemaruje ženu, ali se, kada mu se pruži prilika postati "majrodom" ne preza od ničega kako bi prikupio potreban novac.

*Ánimas Trujano* je predstavljao jedan od prvih filmova koje je Mifune, dotada već slavan zahvaljujući hvaljenim jidageki filmovima, snimio izvan Japana. Iako nije znao ni riječ španskog, dijaloge je izgovarao fonetski uz pomoć kartica sa tekstom fonetski ispisanim japanskim pismom, a nakon toga mu je glas sinkronizirao Narciso Busquets

Uloge
-----

* Toshiro Mifune ... Ánimas Trujano (sinkronizacija: Narciso Busquets)
* Columba Domínguez ... Juana
* Flor Silvestre ... Catalina
* Pepe Romay ... Pedrito (as Pepito Romay)
* Titina Romay ... Dorotea
* Amado Zumaya ... Compadre
* José Chávez ... Brujo
* Luis Aragón ... Tendero
* Juan Carlos Pulido ... Belarmino
* Magda Monzón
* Jaime J. Pons ... Carrizo
* David Reynoso ... Criton
* Eduardo Fajardo ... El Español
* Antonio Aguilar ... Tadeo

Izvori
------

1. ↑  Perez, Daniel (2014). *Antonio Aguilar*. Success Facts. Emereo Publishing. str. 11. ISBN 978-1-4885-8094-9.

Vanjske veze
------------

* *Ánimas Trujano* na sajtu IMDb
* *Ánimas Trujano* na AllMovie-u ()
* Ficha de la película en la base de datos del Sistema de Información Cultural de la CONACULTA
* Película completa en YouTube
**Bastašica** je rijeka u sjeverozapadnom dijelu Bosne i Hercegovine, desna pritoka Unca.

Izvor Bastašice

Izvor Bastašice
---------------

Izvire u Bastasima, oko pet kilometara sjeverozapadno od Drvara. Izvor je okružen visokim, vertikalnim stijenama. Vrelo Bastašice drenira jednu prostranu izdan, koja se proteže sve do Resanovaca, pa i dalje. Sam izvor jeste prirodno udubljenje koje seže duboko u zemljinu unutrašnjost, u koje je s obzirom na veličinu moguće zaroniti.

Nakon izvora nalazi se nekoliko slapova, pogotovo poslije obilnih kiša. Zelenkaste je boje i izuzetno je bistra i čista, a smjenjivanjem brzih i sporih djelova vodotoka daje joj posebnu draž. Ulijeva se u Unac nakon kratkog toka od 1 km. Bastašica je bogata sa rječnom pastrmkom, ali je ribolov zabranjen.

Izvor rijeke Bastašice nalazi se na području kojim gospodari Šumarija Drvar, G.J."Kamenica-Vučjak", odjeli: 19b i 19c i ubraja se u šume visoke zaštitne vrijednosti HCVF 4a, 4b (4a- šume važne za vodene tokove i 4b – šume važne za kontrolu erozije). Danas je ovo područje uređeno, staza obilježena, te su duž staze postavljene klupe, a pored staze zaštitne ograde. Preko rječice je izgrađen drveni mostić, tako da uže područje oko Batašice čini malu eko zonu.

Izvori
------

1. 1 2  „Bastašica u okviru HCVF-a". *www.hbsume.ba, 2011*. Pristupljeno 23.02. 2024.
2. ↑  „Rijeka Bastašica". *bistrobih.ba, 2011*. Pristupljeno 23.02. 2024.

***Bastašica*** na Wikimedijinoj ostavi
Približna područja iranske geografske regije **Azarbajdžan**
**Azarbajdžan** (perz. آذربايجان) kao regija Irana odnosi se na sjeverozapadna područja zemlje u kojima je većinom naseljeno azersko stanovništvo. Regija se okvirno sastoji od tri iranske administrativne pokrajine:

* Zapadni Azarbajdžan
* Istočni Azarbajdžan
* Ardabilska pokrajina

Azarbajdžan je povijesno značajan s obzirom da se u njemu dodiruju iranska, armenska, turkijska i arapska kultura. Regija obuhvaća područje od približno 105.000 četvornih kilometara, a broji oko sedam milijuna ljudi od čega su većina Azeri. Osim u iranskom Azarbajdžanu, azersko stanovištvo naseljava i ostale krajeve Irana te broji između 12 i 18 milijuna ljudi. Među poznatim iranskim Azerima je i Ali Hamenei, trenutni vrhovni vođa Irana. Azarbajdžan je jedna od najbogatijih iranskih regija s razvijenom industrijom i velikim brojem profesionalnih tkalaca.

Veze
----

* Atropatena
* Azeri

Literatura
----------

* () „Azerbaijan". *Encyclopædia Iranica*. New York. 15. 12. 1987.. Arhivirano iz originala na datum 2010-12-08. Pristupljeno 18. 1. 2011.
{{Infokutija biografija
|ime = Čedomil Bachrach
|slika = 
|širina\_slike = 125px
|alt = 
|opis = 
|ime\_po\_rođenju = 
|datum\_rođenja = (1924-06-23)23. 6. 1924.
|mjesto\_rođenja = Velika Gorica, Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca
|datum\_smrti = 2. 8. 1985. (dob: 61)
|mjesto\_smrti = Zagreb, SFR Jugoslavija
|tijelo\_otkriveno = 
|uzrok\_smrti = 
|počivalište = 
|počivalište\_koordinate = 
|rezidencija = 
|nacionalnost = Jugoslaven
|etnicitet = Židov
|državljanstvo = 
|ostala\_imena = 
|poznat\_po = 
|obrazovanje = 
|alma\_mater = 
|poslodavac = 
|zanimanje = grafički dizajner
|godine\_aktivnosti = 
|mjesto\_porijekla = 
|plata = 
|neto\_vrijednost = 
|visina = 
|težina = 
|titula = 
|mandat = 
|prethodnik = 
|nasljednik = 
|partija = 
|suparnici = 
|odbori = 
|religija = 
|supružnik = 
|partner = 
|djeca = [[Sanja Bachrach Krištofić. 
Kako to da i sin nije naveden - imenovan???
|roditelji = Slavko i Irena Bachrach
|rodbina = Rene Bachrach Krištofić  
(unuk)  
Tessa Bachrach Krištofić  
(unuka)
|pozivni\_znak = 
|nagrade = 
|potpis = 
|website = 
|fusnote = 
|širina\_kutije = 
}}

**Čedomil Bachrach** (Velika Gorica, 23. 6. 1924 - Zagreb, 2. 8. 1982), jugoslavenski ilustrator, strip crtač, animator, propagandist, grafički dizajner i član ugledne zagrebačke obitelji Bachrach.

Biografija
----------

Čedomil Bachrach je rođen 23. 6. 1924 u uglednoj židovskoj obitelji Bachrach. Mnogi članovi njegove obitelji su stradali za vrijeme Holokausta tj. uspostavom Nezavisne Države Hrvatske (NDH). Jedini preživjeli od mnogobrojne obitelji Bachrach su bili Čedomil, njegov otac Slavko i majka Irena. Čedomil je od 1930-ih radio kao ilustrator, strip crtač, animator, propagandist i dizajner. Objavljivao je svoje radove u Veselom Vandrokašu. 1952 godine objavio je autorski strip Vesele bube, te je iste godine surađivao na crtanom filmu Začarani dvorac u Dudincima. Kao dizajner je radio u više jugoslavenskih tvrtki. I danas se koristi njegov logotip zagrebačkih pekarni Klara i ambalaža čokoladnog kolača Cao Cao. Čedomil Bachrach je umro 2. 8. 1982 u Zagrebu. Sahranjen je na židovskom djelu zagrebačkog groblja Mirogoj.
**Bosna** je rijeka u Bosni i Hercegovini. Izvire iz kraških vrela u selu Vrutci u blizini Ilidže u podnožju planine Igman na 500 m nadmorske visine. Sam lokalitet izvora se naziva Vrelo Bosne i poznato je sarajevsko izletište. 

Rijeka Bosna protiče centralnim dijelom Bosne, a kod Bosanskog Šamca se ulijeva u rijeku Savu te pripada crnomorskom slivu. 

U rimsko vrijeme rijeka se zvala *Basana* ili *Basin* i historičari smatraju da je po njoj i nastala riječ Bosna. U gornjem toku, od izvora do Zenice, protiče kroz Sarajevsko, Visočko, Kakanjsko i Zeničko polje koja razdvajaju sutjeske. U srednjem toku se probija kroz klisure usječene u čvrste stijene, Vranduk-Nemila i Maglaj-Doboj, a u donjem toku od Doboja do ušća, protiče nestabilnim koritom kroz aluvijalnu ravnicu gdje pravi više rukavaca, ada i okuka.

Rijeka Bosna u okolini Visokog
Rijeka Bosna je duga 273 km, duboka je 1-3 m (u virovima dostiže dubinu i do 10m) a široka 35-170m. Najviše je sužena između Maglaja i Doboja. Obale su joj visoke od 1,5 do 6 m, a djelomično su obrasle šumom i žbunjem. Na više mjesta pravi slapove i brzake. Prosječan pad joj iznosi 1,48 m/km, a srednja količina proticanja vode oko 100 m³/s. Najveći vodostaj je u periodu mart-maj i u novembru, a najniži u augustu i septembru. Nizvodno od Maglaja je moguće splavarenje za vrijeme srednjeg i visokog vodostaja.

Rijetko plavi okolno zemljište, osim nizvodno od Modriče gdje se češće izlijeva. U donjem toku nanosi veće količine šljunka, stvarajući plićake. Dno korita Bosne čine pretežno nepropustljive stijene. Gazovi preko Bosne su rijetki. Smrzava se samo za vrijeme jakih zima. Glavne pritoke rijeke Bosne su: Željeznica (26,9 km), Miljacka (35,9 km), Krivaja (101 km), Spreča (137,5 km) i Stavnja (30,4km) sa desne strane, a Fojnička rijeka (46 km), Lašva (49,4 km) i Usora (82 km) s lijeve strane. Sve imaju veći pad od Bosne osim Spreče.

Bosna sa svojim pritokama raspolaže godišnje potencijalnom hidroenergetskom snagom od 3,30 milijardi kWh. Jedina hidrocentrala, Bogatić, izgrađena je poslije Drugog svjetskog rata na rijeci Željeznici s instaliranom snagom od 6,5 MW. Sliv Bosne zahvata 10460 km² sa srednjom nadmorskom visinom od 640 m i najvećim dijelom ograničen je srednjim i niskim planinama.

Dolina Bosne spaja Panonsku niziju sa centralnom Bosnom, odakle je dolinom Neretve vezana sa Jadranskim morem. Njome vodi željeznička pruga i automobilski put koji se produžuju u dolinu Neretve. Dolinu Bosne presijeca željeznička pruga i automobilski put Tuzla-Doboj-Banja Luka. U srednjem toku je dolinom Lašve povezana automobilskim putem prema Travniku i dalje prema Bihaću dok u gornjem toku u dolinu Bosne izbija put Višegrad-Sarajevo. 

Dolina rijeke Bosne je najnaseljenija oblast Bosne i Hercegovine i čini dom skoro milion stanovnika kao i industrijski centar države. Naselja uz Bosnu su drumskog tipa, ponegdje dosta razrijeđena. U dolini Bosne se nalaze gradovi Sarajevo, Visoko, Kakanj, Zenica, Zavidovići, Žepče, Maglaj, Doboj, Modriča i Bosanski Šamac.
*Za ostala značenja, vidi Čovjek-amfibija (razvrstavanje).*

***Čovjek-amfibija*** (rus. *Человек-амфибия*) je science fiction roman sovjetskog pisca Aleksandra Beljajeva, objavljen 1928. godine, poznat kao jedno od najpopularnijih djela u njegovom opusu. Naslovni protagonist je Ihtijander, sin argentinskog ljekara koji se teško razbolio i kome njegov otac, briljantni naučnik Salvator spašava život eksperimentalnom kirurškom operacijom zahvaljujući kojoj je dobio škrge i mogućnost disanja pod vodom. Radnja prikazuje kako mladi Ihtijander, s druge strane, ne može dugo ostati na suhom, a što izaziva velike probleme kada se zaljubi i kada postane predmetom pažnje pohlepnog trgovca biserima.

*Čovjek-amfibija* je postao predmet nekoliko ekranizacija. Godine 1961. je snimljen istoimeni film koji se smatra jednim od najpopularnijih ostvarenja sovjetske kinematografije. Godine 2004. je u Rusiji snimljena TV-serija *Morski đavo*, a 2009. godine film *Čovjek-amfibija 2*-

Vidi još
--------

* Aquaman

Vanjske veze
------------

* Александр Беляев. Человек-амфибия

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 889157884803360620001

 |
Karta koja pokazuje približnu rasprostranjenost bantu jezika u odnosu na druge nigersko-kongoanske jezike.

**Bantu jezici** (odnosno **uži bantu jezici**) predstavljaju grupu koja pripada nigersko-kongoanskoj porodici. Ova grupa se nalazi duboko u genealološkom stablu bantoidske grupe, koja je, pak, duboko u nigersko-kongoanskom stablu. Prema nekim procjenama, ima oko 513 jezika u Bantu grupi, 681 jezika u bantoidskoj te 1.514 in u nigersko-kongoanskoj grupi. Bantu jezici se danas uglavnom govore istočno i južno od suvremene Nigerije tj. u oblastima koja su se nekada zvale centralna, istočna i južna Afrika. Neki od tih "Bantu" dijelova Afrike također imaju jezike izvan nigersko-kongoanske porodice (v. karta). 

Riječ Bantu je prvi koristio Wilhelm Heinrich Immanuel Bleek (1827-1875) s time da je označavala 'narod', a što se reflektira u mnogim jezicima grupa. Zajednička karakteristika Bantu jezika je da koriste korijene kao *-ntu* ili *-tu* za 'osobu', a prefiks za narode je u mnogim jezicima *ba-*, a što zajedno daje *ba-ntu* "narod". Bleek, a kasnije Carl Meinhof, su vršili komparativne studije gramatika Bantu jezika.

Vidi još
--------

* Bantu narodi

Vanjske veze
------------

***Bantu jezici*** na Wikimedijinoj ostavi

* Comparative Bantu Online Dictionary Arhivirano 2007-05-23 na Wayback Machine-u - includes a comprehensive bibliography.
* Bantu online resources by Jacky Maniacky, including
	+ List of Bantu noun classes with reconstructed Proto-Bantu prefixes (in French)
* List of Bantu language names with synonyms ordered by Guthrie number).
* Introduction to the languages of South Africa
* Etymology Dictionary
* Adaptation of English loanwords in Chichewa
* Bemba Phonology Arhivirano 2011-01-01 na Wayback Machine-u
* Journal of West African Languages - for back issues and reprints of articles.
* Bantu Languages of Uganda Arhivirano 2016-04-01 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **lingvistici** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
***Čovjek-amfibija*** (ruski:  je sovjetski science fiction film snimljen u režiji Vladimira Čebotarjova i Genadija Kazanskog, poznat kao jedno od najpopularnijih ostvarenja u historiji sovjetske kinematografije.

Predstavlja adaptaciju istoimenog romana Aleksandra Beljajeva. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Vladimir Korenjev, je mladić kojemu je briljantni naučnik (čiji lik tumači Nikolaj Simonov spasio život transplatacijom škrgi koje mu omogućuju da diše pod vodom. Radnja, smještena u argentinski primorski grad, prikazuje kako svoju tajnu nastoji sakriti od sugrađana, ali kako to postane teško nakon što od morskog psa spasi lijepu kćer lokalnog trgovca bisera (čijki lik tumači Anastasija Vertinskaja).

U *Čovjek-amfibija* je uložen veliki trud kako bi ga se učinilo maksimalno atraktivnim za tadašnju publiku. Osim dvoje mladih glumaca i egzotičnog mjesta radnje (koje "glume" lokacije na Crnom i Kaspijskom moru), film se odlikovao ljubavnim zapletom, ali i muzičkim brojevima. Na kraju je postigao enorman uspjeh i postao najgledaniji film godine; iako je dugo godina na Zapadu bio uglavnom nepoznat, u zemljama bivšeg SSSR je sa vremenom stekao kult-status.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Vladimir Korenkev | Ihtijander |
| Anastasija Vertinskaja | Guttiere |
| Mihail Kozakov | Pedro Zurita |
| Anatolij Smiranin | Stari Baltazar |
| Nikolaj Simonov | Prof. Salvator |
| Vladlen Davidov | Olsen, reporter |
| A. Antonijan |  |
| Anatoli Ivanov |  |
| Valerij Kudrjašov |  |
| Nikolaij Kuzmin |  |
| Mihail Medvedev |  |
| Jurij Medvedev |  |
| A. Nikritina |  |
| A. Orlik |  |
| A. Šaginijan |  |
| Georgi Tusuzov |  |
| Aleksandr Zaharov |  |

Literatura
----------

* Wingrove, David. Science Fiction Film Source Book (Longman Group Limited, 1985)

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Čovjek-amfibija* na sajtu IMDb
* *Čovjek-amfibija* na AllMovie-u ()
* Amphibian Man (with English subtitles)
***The Great Illusion*** (sh. *Velika iluzija*) je knjiga britanskog novinara i publicista Normana Angella, originalno objavljena kao pamflet pod naslovom *Europe's Optical Illusion* 1909. godine. U njoj je Angell iznio stav da su razvoj tehnologije, ali i ekonomska intergracija evropskih država, dosegli takvu razinu da bi rat među njima podjednako teško pogodio kako pobijeđene, tako i poražene, odnosno da se rat, jednostavno ne isplati. Pamflet je sljedeće godine izdan kao knjiga, te je izazvao veliku pažnju. Za Angellovu knjigu se često govorilo da je ispravno predvidjela posljedice prvog svjetskog rata, ali i da je njegovo izbijanje opovrglo njegovu glavnu tezu. Dio kritičara, pak, smatra da je Angell, zapravo samo ponovio teze knjige *Budući rat* ruskog autora Ivana Bloha objavljene deceniju ranije. Angell je godine 1933. objavio novo izdanje, istovremeno sa primanjem Nobelove nagrade za mir. Francuski sineast Jean Renoir je naslov knjige iskoristio kao inspiraciju za svoj znameniti istoimeni film iz 1937. godine.

Vanjske veze
------------

* Full text at Internet Archive
***Rosemary's Baby*** (sh. *Rosemaryna beba*) je horor roman američkog pisca Ire Levina, objavljen 1967. i poznat kao jedno od komercijalno najuspješnijih i najuticajnih ostvarenja žanra.

Naslovna protagonistica je Rosemary Woodhouse, mlada žena koja se zajedno sa mužem, teatarskim glumcem Guyem, useljava u Bramford, neogotičku stambenu zgradu u središtu New Yorka za koju se vežu legende o ubistvima i okultizmu. Radnja prikazuje kako Rosemary zatrudni i nakon toga se suočava sa nizom neobičnih događaja - iznenadnim osljepljivanjem muževog suparnika nakon koga Guy dobija prestižnu ulogu u broadwayskoj predstavi, ali i time da njeni susjedi Minnie i Roman Castevet, ostarjeli i naizgled dobronamjerni susjedi, iskazuju neuobičajeno veliku pažnju prema svim detaljima života Woodhouseovih, a posebno prema Rosemary i njenoj nerođenoj bebi.

*Rosemary's Baby* se prodala u preko 4 miliona primjeraka, postavši jednim od najvećih bestselera američke književnosti 1960-ih, te je mnogi drže zaslužnim za to da je horor kao žanr prestao biti dijelom američke književne margine, i umjesto toga postao dio američkog književnog mainstreama. Njegov uspjeh se često tumači time da je Levin u prozu vješto unio dramaturške tehnike postepeno stvarajući jezu i napetost, ali i stvaranjem snažnog kontrasta između "staromodnog" motiva natprirodnog Zla i modernog megalopolisa kao mjesta radnje.

Već sljedeće godine *Rosemary's Baby* je Roman Polanski ekranizirao kao istoimeni film sa Miom Farrow u glavnoj ulozi, koji se također navodi kao jedno od najuticajnijih ostvarenja žanra horora.

Sam Levin je kasnije imao ambivalentan odnos prema svom najuspješnijem djelu, smatrajući ga odgovornim za poplavu horor-romana i filmovima na temu Satane koji je kulminirao sa *Egzorcistom*, a koji je pak popularizirao vjerovanje u satansko Zlo i, prema Levinovom mišljenju, kao reakciju potakao okretanje kršćanskom fundamentalizmu i desnici u SAD tokom sljedećih decenija.

Godine 1997. je Levin napisao nastavak pod naslovom *Son of Rosemary*.

2010. godine je *Rosemary's Baby* dobila još jednu ekranizaciju u obliku televizijske miniserije u režiji Agnieszke Holland i sa Zoe Saldan u glavnoj ulozi.

Izvori
------

1. ↑  Fox, Margalit (14. 11. 2007). „Ira Levin, of *Rosemary’s Baby*, Dies at 78". *The New York Times*. Pristupljeno 14. 11. 2007.

Vanjske veze
------------

* Photos of the first edition of Rosemary's Baby

| * p
* r
* u
Djela čiji je autor Ira Levin |
| --- |
| Romani | 
* *A Kiss Before Dying* (1953)
* *Rosemary's Baby* (1967)
* *This Perfect Day* (1970)
* *The Stepford Wives* (1972)
* *The Boys from Brazil* (1976)
* *Sliver* (1991)
* *Son of Rosemary* (1997)

 |
| Drame | 
* *No Time for Sergeants* (1956)
* *Interlock* (1958)
* *Critic's Choice* (1960)
* *General Seeger* (1962)
* *Dr. Cook's Garden* (1968)
* *Veronica's Room* (1974)
* *Deathtrap* (1978)
* *Break a Leg: A Comedy in Two Acts* (1981)
* *Cantorial* (1982)

 |
| Mjuzikli | 
* *Drat! The Cat!* (1965)

 |
***The Gulf Between*** (sh. *Zaljev između*) je američki nijemi film snimljen 1917. u režiji Wraya Bartletta Physioca, poznat kao prvi film snimljen u Technicoloru, četvrti cjelovečernji film u boji, odnosno prvi američki film u boji. Producirala ga je Technicolor Motion Picture Corporation, koristeći svoj dvobojni "Sistem 1", odnosno razdvajač zrake i istovremeno snimanje dvije crno-bijele sličice, jedne kroz crveni, druge kroz zeleni filtar. Film je snima u Jacksonvilleu na Floridi, a protagonistica je djevojka koju je odgojio pomorac i koju odbacuje bogata porodica mladića u koga je zaljubljena. Film je nakon nekoliko prikazivanja u manjim kinima ušao u širu distribuciju 1918. pri čemu su dvorane morale koristiti posebne dvobojne projektore. Rezultati, međutim, nisu bili onakvi kakve je Technicolor očekivao; film je prošao loše kod kritike, a i publika se žalila na slabu kvalitetu boja. Zbog toga je Technicolor "Sistem 1", koji se temeljio na aditivnim bojama, zamijenjen "Sistemom 2" koji je koristio koncept substraktivnih boja. *The Gulf Between* se danas smatra izgubljenim, s izuzetkom jedne jedine sličice.

Izvori
------

1. 1 2  „The Gulf Between - 1918". Buffalo International Film Festival. Arhivirano iz originala na datum 2012-01-26. Pristupljeno 28. III 2013.
2. ↑  Sistem 1 se snimao i projicirao pri brzini od 32 sličice u sekundi, dva puta bržoj od tada uobičajene. Tako je sedam rola Technicolor filma odgovaralo 3,5 role normalnog crno-bijelog film.

Vanjske veze
------------

* *The Gulf Between* na sajtu IMDb
* *The Gulf Between* at SilentEra
* *The Gulf Between* at Widescreen Museum with copy of film frame
|-

**Dagur Sigurðsson** (Reykjavík, 3. travnja 1973.) je bivši islandski rukometaš i reprezentativac. Dešnjak, Sigurðsson je tokom aktivne karijere igrao kao srednji vanjski. 

Rođen je u Reykjavíku, gdje se isprva počeo baviti nogometom, ali je nakon nekoliko nastupa za islandsku U-17 reprezentaciju odlučio posvetiti se rukometu. Profesionalnu karijeru započinje u lokalnom Valur Reykjavíku, s kojim osvaja pet nacionalnih prvenstava, prije nego se 1996. godine seli u njemački LTV Wuppertal. Tamo je sa samo 24 godine postao momčadski kapetan, odnosno nakon samo jedne sezone u klubu. U tom je svojstvu ostao naredne tri sezone, kada seli u Japan, gdje tri sezone djeluje kao trener-igrač kluba Wakunaga Hiroshima. Njegov posljednji klub bio je austrijski A1 Bregenz, gdje je također bio trener-igrač do 2007. godine, kada je zaključio igračku karijeru. Sigurðsson je nastupao i za reprezentaciju Islanda, za koju je skupio 215 nastupa uz 397 golova. 

Nakon umirovljenja, Sigurðsson se vraća u Valur Reykjavík, gdje kratko radi kao direktor prije nego je 2008. godine preuzeo klupu Austrije. Kao izbornik, Sigurðsson je osvojio deveto mjesto na EHF Euru 2010. godine, što i danas ostaje najbolji austrijski rezultat na tom natjecanju. Još za trajanja izborničkog mandata, godine 2009. preuzeo je klupu njemačkog kluba Füchse Berlin, s kojim je osvojio DHB-Pokal (2014.) i EHF Kup (2015.). Austrijsku klupu napustio je 2010. godine. Izbornikom Njemačke postao je 2014. godine te je napravio senzaciju kada je 2016. godine u Poljskoj postao europski prvak, nakon finalne pobjede protiv Španjolske. 

Nakon Svjetskog prvenstva 2017. godine, Sigurðsson preuzima reprezentaciju Japana, s ciljem odrađivanja što boljih priprema za Olimpijske igre 2020. u Tokiju.

Uspjesi
-------

### Igrač

#### Valur Reykjavík

* Olís deildin: 1990–91, 1992–93, 1993–94, 1994–95, 1995–96
* Bikarkeppni HSÍ: 1992–93

#### A1 Bregenz (trener-igrač)

* Handball Liga Austria: 2003–04, 2004–05, 2005–06, 2006–07
* ÖHB-Cup: 2005–06

### Trener

#### Njemačka

* EHF Euro: 2016.

Vanjske poveznice
-----------------

***Dagur Sigurðsson*** na Wikimedijinoj ostavi

* Profil na EuroHandball.com
* Profil na SportsReference.com Arhivirano 2016-12-03 na Wayback Machine-u
Ovo je članak o sovjetskom filmu iz 1948. godine.  Za esej Aleksandra Solženjicina, vidi Rusko pitanje na kraju 20. vijeka.  

***Rusko pitanje*** (rus. *Русский вопрос*) je sovjetski crno-bijeli igrani film snimljen 1948. u režiji Mihaila Roma. Po žanru je politička drama, a temelji se na istoimenom teatarskom komadu Konstantina Simonova. Protagonist, koga tumači Vsevolod Aksjonov je Harry Smith, američki novinar koga, neposredno nakon završetka Drugog svjetskog rata, uticajni desničarski izdavači šalju u SSSR kako bi napisao knjigu o tome kako Sovjeti predstavljaju opasnost po svjetski mir. Radnja prikazuje kako tokom boravka u SSSR Smith postane uvjeren da od Sovjeta ne prijeti nikakva opasnost, ali i kako ga to dovodi pred dilemu između toga da napiše laž ili riskira vlastitu karijeru. *Rusko pitanje* je napravljeno na samom početku Hladnog rata te je, kao i mnoga ostvarenja iz tog perioda, imalo snažni propagandni naboj. Na samom kraju Hladnog rata je godine 1991. prikazano u okviru retrospektive na Berlinskom festivalu; tadašnji kritičari su ustanovili da je, u odnosu na slična ostvarenja, bilo neobično sofisticirano, odnosno da je hladnoratovske dileme prikazalo sa stajališta Amerikanaca, izbjegavajući direktno propagiranje sovjetskog režima.

Uloge
-----

* Vsevolod Aksjonov — *Harry Smith*
* Jelena Kuzmina — *Jessie*
* Mihail Astangov — *McFerson*
* Mihail Nazvonov — *Gould*
* Marija Barabanova — *Meg*
* Boris Poslavski — *Hardy*
* Boris Tenjin — *Morphy*
* Arkadij Cinman — *Preston*
* Mihail Trojanovsky — *Williams*
* Genadij Judin — *Parker*
* Viktor Dragunski — *Radio najavljivač*

Vanjske veze
------------

* *Rusko pitanje* na sajtu IMDb
* - Full movie on the official Mosfilm YouTube Channel
|  |
| --- |
| ***Žena koja plače*** |
|  |
| **Pablo Picasso**, 1937. |
| ulje na platnu , 60 × 49 cm |
| Galerija Tate, London |

***Žena koja plače (Dora)*** je slika Pabla Picassa nastala 1937. godine.

O slici
-------

U listopadu 1937. godine Picasso crta sliku "Žena koja plače". Patnja kao aktualna tema umjetničkog djela sažeta je u prikazu jednog jedinog lika promatranog iz neposredne blizine. Na prvi pogled slikom dominiraju brojni, čisto slikarski elementi: šarena pozadina, žena na slici ima moderan ljetni šešir, lice joj je prikazano istodobno *en face* i iz profila, metodom koja nam je već otprije poznata. Ali, kako god na nju gledali, središte slike zauzima rupčić koji je metafora patnje. Žena ga u svojem očaju steže zubima i kao da ga grize, dok na njega pada kiša nezaustavljivih suza iz njezinih očiju. Čini se kao da će se i ženini nokti pretvoriti u suze u trenutku kad se smoče. Rupčić joj kao veo skriva usta istodobno otkrivajući jezu njezine boli. Odnos ženina lica i rupčića sažima cijelu tragediju njezine patnje. Ovaj put kao da je Picasso otišao predaleko sa svojim ambicijama. Najvažniji element njegovih kubističkih djela, primjerice, bio je kontrast između svagdašnje teme i razorene forme kojom se priopćuje. Sad je razaranje udvostručeno. Razorena forma, karakteristika Picassova djela, sad nosi i ideju razaranja, fragmentacije i zbrke. Ovaj postupak možemo nazvati tautološkim, on će obilježiti više slika koje Picasso stvara u to doba.

Izvori
------

1. ↑  Léal, Brigitte: "Portraits of Dora Maar", *Picasso and Portraiture*, page 396. Harry N. Abrams, 1996.
*Štrajk*
***Štrajk*** (ruski: ) je sovjetski crno-bijeli nijemi film snimljen 1925. godine, snimljen u režiji Sergeja Ejzenštejna. Radnja se događa godine 1903. u predrevolucionarnoj Rusiji i opisuje štrajk radnika jedne tvornice, koji na kraju bude brutalno i krvavo ugušen od strane carističke vlasti. *Štrajk* se navodi kao jedan od primjera Ejzenštejnovog korištenja filmske montaže kao najsnažnijeg sredstva filmskog izraza, pri čemu se posebno ističe završna scena u kojoj se prizori masakra radnika izmjenjuju s prizorima klanja stoke. Ejzenštejn, koji je načela montaže obrazložio u eseju napisanom tokom snimanja, *Štrajk* je napravio uz pomoć glumaca i umjetnika iz avangardnog pokreta Proletkult. Film je imao snažnu propagandnu notu, i originalno je bio zamišljen kao dio velikog ciklusa *Prema diktaturi*, koji je trebao opisati dolazak boljševika na vlast i stvaranje sovjetske socijalističke države. *Štrajk* se čvrsto drži ideoloških osnova tadašnje sovjetske kinematografije, te inzistira na kolektivizmu izraženom kroz "kolektivnog" protagonista nasuprot individualizmu. *Štrajk* je postigao veliki uspjeh, a od Ejzenštejna stvorio međunarodnu zvijezdu i učinio jednim od najuticajnijih svjetskih sineasta, a što će se dodatno potvrditi daleko poznatijim ostvarenjem *Oklopnjača Potemkin* snimljenim kasnije iste godine.

Izvori
------

1. ↑  „Стачка («Чертово гнездо», «История стачки»)". Mosfilьm. Arhivirano iz originala na datum 2012-08-19. Pristupljeno 8. VIII 2012.

Vanjske veze
------------

***Štrajk (film, 1925)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Štrajk* na sajtu IMDb
* Стачка / The Strike na YouTube
* *Strike* dostupan kao besplatni download na Internet Archive
* *Strike* na AllMovie-u ()

* *Strike* watchable and downloadable with Esperanto subtitles Arhivirano 2007-12-23 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Sergej Ejzenštejn |
| --- |
| 
* *Glumoljev dnevnik* (1923)
* *Štrajk* (1924)
* *Oklopnjača Potemkin* (1925)
* *Oktobar: Deset dana koji su potresli svijet* (1928)
* *Staro i novo* (1929)
* *¡Que viva México!* (1932)
* *Bežin lug* (1937)
* *Aleksandar Nevski* (1938)
* *Ivan Grozni* (1944-46)

 |
***Safety Last!*** američka je nijema komedija iz 1923. koju su režirali Fred C. Newmeyer i Sam Taylor. Glavnu ulogu tumači Harold Lloyd kao mladić iz ruralnog područja koji se teško snalazi u skupom velegradu, pa odluči silom prilika prihvatiti ponudu popeti se na vrh zgrade radi promidžbe jedne robne kuće. Reputacija filma je porasla te se danas smatra jednim od klasika kinematografije, dok je prizor u kojem Lloyd visi na kazaljci za sat najprepoznatljiviji u karijeri komičara.

Danas se nalazi na popisu 250 najboljih filmova na siteu Internet Movie Databaseu, a Američki filmski institut stavio ga je na 97. mjesto na listi 100 godina AFI-ja... 100 uzbuđenja.

Radnja
------

Jedan mladić napušta svoj maleni gradić kako bi se pokušao probiti u jednom velegradu. Tamo jedva spaja kraj sa krajem, stalno izbjegava stanodavca kako bi time i izbjegao platiti stanarinu te radi kao obični prodavač u jednoj robnoj kući. Međutim, kako ne bi razočarao svoju djevojku, stalno joj piše pisma sa preuveličanim pričama o svojem nevjerojatnom uspjehu i karijeri menadžera, kao i poklone koje ne može doista priuštiti. Devojka na kraju postane znatiželjna pa i sama napušta gradić kako bi ga posjetila i vidjela u kakvom je sjajnom stanju.

Mladić, prestrašen njenim dolaskom, smišlja razne smisalice kako bi ona pomislila da je on na visokoj poziciji u robnoj kući. Očajan, on prečuje stvarnog upravitelja kako bi dao 1.000 $ svakome tko uspije privuči masu ljudi u njihovu zgradu. Mladić se sjeti svojeg prijatelja koji zna penjati se po zgradama, pa ga odluči upotrijebiti kao atrakciju te podijeliti nagradu s njim. Međutim, zbog nesporazuma jedan policajac proganja tog prijatelja, te stoga mladić mora osobno krenuti penjati se po zidinama zgrade, ispred znatiželjne gomile. Nailazi na hrpu prepreka, kao što su gladni golubovi, te se uhvati na kazaljku za sat kako ne bi spao. Na kraju se uspije popeti na krov zgrade te poljubi djevojku.

Uloge
-----

* Harold Lloyd - Mladić
* Mildred Davis - Djevojka
* Bill Strother - Prijatelj
* Noah Young - Policajac
* Westcott Clarke - G. Stubbs

Izvori
------

1. ↑  Tim Dirks. „Safety Last (1923)". Filmsite. Pristupljeno 4. svibnja 2013.
2. ↑  Felicia Feaster. „Safety Last (1923)". Turner Classic Movies. Pristupljeno 4. svibnja 2013.
3. ↑  „AFI's 100 Years...100 Thrills". Američki filmski institut. 2001. Pristupljeno 4. svibnja 2013.

Vanjske poveznice
-----------------

***Safety Last!*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službeni veb-sajt
* *Safety Last!* na sajtu IMDb
* *Safety Last!* na AllRovi-u
* *Safety Last!* na filmskoj bazi podataka TCM
* *Safety Last!* na Rotten Tomatoes-u ()
***The Bells of St. Mary's*** (sh. *Zvona crkve Svete Marije*) je američka zabavna pjesma objavljena 1917. godine, a za koju je muziku komponirao E. Emmet Adams, a tekst napisao engleski tekstopisac Douglas Furber. Furber je inspiraciju za tekst pronašao u zvuku zvona crkvi sv. Marije (St. Mary's) u Southamptonu. Tokom decenija su je izvodili brojni izvođači, a najpopularnija je verzija koju je otpjevao Bing Crosby u istoimenom filmu iz 1945. godine. Taj je film, s obzirom na svoj božićni ugođaj, pjesmi dao atribute božićne pjesme, koju originalnu nije imala.

Izvođači
--------

* Frances Alda (1920)
* Nat Shilkret and the Victor Orchestra (1928)
* Chet Atkins
* Bob B. Soxx & the Blue Jeans (1963)
* Webster Booth (1947)
* Mother Maybelle Carter
* Perry Como (1962)
* Bing Crosby (1945, filmski soundtrack)
* Sheryl Crow (2008)
* Vic Damone
* The Drifters (1956)
* Connie Francis (1959)
* Ted Heath and his Orchestra
* Wendy Lewis
* Vera Lynn
* Raymond W. McLean
* Aaron Neville (1993)
* Perfume Genius (2012)
* Jimmy Preston
* Reno and Smiley (1960, kao bendžo instrumental)
* Sister Rosetta Tharpe
* Andy Williams (1965)
* Taylor Winwood and the Peachettes

Izvori
------
**Život u trendu** je jednočasovni lifestyle magazin koji se emituje na programu televizije Pink. Autor i voditelj je Snežana Dakić Mikić.

Emisija je startovala 1994. na TV Politika pod nazivom "U trendu", kao desetominutni dnevni format sa temama o stilu života, modi, umetnosti, dizajnu i dešavanjima u gradu, koji se prikazivao više puta dnevno. Bila je to prva emisija kratke forme sa frekventnim reemitovanjem tipa infotainment na domaćim tv kanalima, a 1997. prerasta u nedeljni kolažni tv magazin.

Godine 2000. Snežana Dakić sa emisijom "U Trendu" prelazi sa TV Politika na BKTV gde će ostati do 2006-te. Format je varirao: od 35-to minutnog kolažnog do 
jednoipočasovnih emisija snimanih u studiju.

Emisiju "U trendu" obelezile su česte reportaže iz inostranstva i intervjui sa poznatim ličnostima iz sveta mode, filma, muzike i umetnosti, među kojima su modni kreatori Karl Lagerfeld, Roberto Kavali, Džon Galijano, glumci Džon Travolta, Hale Beri, Izabela Roselini, Pirs Brosnan, Džon Kliz, Žan Klod Van Dam, muzička legenda Malkolm Meklaren, režiser filma "Titanik" Džems Kameron, slikar Vladimir Veličković i mnogi drugi manje ili više poznati kreatori trendova.

Među manifestacijama sa kojih je Snežana Dakić izveštavala i pravila specijalne tv emisije izdvajaju se filmski festivali u Kanu i Veneciji, modne nedelje "Pret a porter" u Parizu, London Fashion Week, Collezioni Donna u Milanu, Pitti Uomo u Firenci, sajmovi mode u Dizeldorfu, Napulju, Meksiko Sitiju, zatim reportaže iz Njujorka, Hong Konga, Londona, putopisne reportaže iz Španije , Italije…

Godine 2007. autorska emisija Snežane Dakić Mikić prelazi na TV Pink kao lajf-stajl magazin sa novom koncepciom, u novom formatu i pod imenom "Život u trendu". Ciljna grupa se proširuje sa urbane i elitne na najširu publiku, pa su teme razgovora
i izbor gostiju okrenuti svakodnevnom životu i temama koje se tiču svih, a viđene kroz prizmu poznatih ličnosti iz sveta domaćeg šou biznisa, politike, filma, muzike, mode i umetnosti u širem smislu. Sve je praćeno temama i novitetima iz domena
popularne nauke, medicine, psihologije, zdravog života, ljubavi, muško-ženkih odnosa, kozmetologije i wellness-a…

Vanjske veze
------------

* Zvanični Youtube kanal
Za istoimeni film v. The Honeymooners (2005 film)

***The Honeymooners*** je američki televizijski sitcom koga je producirala tvrtka jackie gleason enterprises, inc. za CBS u periodu 1955–56. Temeljila se na likovima koje je stvorio Jackie Gleason godine 1951. te popularizirao u seriji skečeva prvi put prikazanih u uspješnoj varijete emisije *Cavalcade of Stars*, a kasnije na *The Jackie Gleason Show*. Serija je imala radnju smještenu u stan u bruklinskoj četvrti Bensonhurst (Brooklyn) gdje je živio Ralph Kramden (Gleason) i njegova supruga Alice (Audrey Meadows), par iz radničke klase, a sporedni likovi su bili susjedi Ed Norton (Art Carney) i njegova supruga Trixie (Joyce Randolph).

*The Honeymooners* su debitirali kao polusatna serija 1.10. 1955. Iako su ispočetka po pitanju rejtinga bili uspješni — druga najgledanija emisija u SAD — ubrzo su se morali suprotstaviti ozbiljnoj konkurenciji u obliku *Perry Como Showa*. Emisija je s vremenom pala na 19. mjesto, a produkcija je prestala nakon 39 epizoda (danas poznatih kao "Classic 39"). Posljednja epizoda *The Honeymooners* je emitirana 22.9. 1956. Gleason je oživio "The Honeymooners" kao skeč u svojim varijete emisijama, od čega je najpoznatija verzija *The Jackie Gleason Show* emitirana 1966-70.

Usprkos relativno kratkog trajanja, *The Honeymooners* se smatra jednim od najboljih primjera američke televizijske komedije. Bila je predmetom refernci u brojnim homageima i parodijama, te inspirirala druge uspješne televizijske komedije kao što su *The Flintstones* i *The King of Queens*. Od kritike pokopani filmski remake sa Cedricom the Entertainerom je u kina došao 2005.

Bilješke
--------

1. ↑  Prema knjizi *The Honeymooners' Companion – The Kramdens and the Nortons Revisited*, službeno ime produkcijske tvrtke nije imalo velika slova.

Vanjske veze
------------

* A fan site devoted to the entire Honeymooners series
* History of and photos from *The Honeymooners* Arhivirano 2003-08-12 na Wayback Machine-u
Comcast logo
**Comcast** je najveća američka kabelska, treća najveća telefonska, jedna od najvećih internetskih i medijskih korporacija. Izvan matičnog državnog područja Comcast koji nastaje 1963. godine je poznat pre svega kao novi vlasnik NBCUniversal čiji delovi su pored ostalih kompanije Universal Studios, NBC, Telemundo i softverske kompanije thePlatform čije proizvode koriste BBC News, Hulu (33 % u Comcast vlasništvu), Fox i tako dalje.

Na području SAD-a, Comcast uživa dvostruku reputaciju. S jedne strane ovu korporacija svojim radnicima dava jedne od najboljih radnih uvjeta ,a s druge strane ona njeni korisnici imaju vrlo loše mišljenje o njoj. Jedan od potencijalnih razloga za to nezadovoljstvo korisnika je njihovo onemogućavanje da koriste Torrent ,a u jednom kratkom vremenu čak i google. U političkom smislu ova korporacija na svom matičnom potručju se smatra političko podobnom kao jedan od najvatrenijih boraca protiv softverskog piratstva, ali i zbog svog redovnog zapošljavanja obitelji političara kako bi kompanija dobila povlašteni status.