recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kopčevec** je naselje u Gradu Dugom Selu, u Zagrebačkoj županiji. Naselje je smješteno u jugozadapnom dijelu Dugog Sela, južno od Zagrebačke ulice, središnje dugoselske ulice, odnosno Radničke i ulice Ružmarina, te sjeverno od želježničke pruge Zagreb-Dugo Selo. Naglom urbanizacijom grada Dugog Sela krajem šezdesetih i početkom sedamdestih godina prošlog stoljeća, malo izdvojeno selo Kopčevec se također ubrzano urbanizira i doslovno se utapa u samo naselje Dugo Selo. Stanovnici Kopčevca, a i dugoselska gradska uprava i administracija, opravdano Kopčevec tretiraju kao sastavni dio samoga grada, što ono ustvari i jest, iako se naselje u državnim statistikama i popisima stanovništva prikazuje kao samostalno naselje. Naselje je sastavni dio prve dugoselske župe "Sv. Martin biskup". Prema zadnjem popisu stanovništva naselje ima 173 kućanstava.

Povijest
--------

Obzirom na zemljopisni položaj, sva povijest Kopčevca je vezana za povijest samoga Dugog Sela. Za Kopčevec se smatra da je dobio ime od "kopčati", pastirske igre s dugmadima. U nekadašnjem selu Kopčevcu je postojala kapelica svetog Florijana i Sebastijana u koju su se naselili razbojnici. Stajala je pokraj šume Duga lazina, uz glavnu cestu prema Zagrebu. Kad bi se tadašnji seljaci vraćali sa zagrebačkih tržnica, napadali bi ih razbojnici i oduzimali im novac. Razbojnici su otjerani a kapelica je srušena.

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništa iz 2001. godine naselje broji 624 stanovnika, najvećim dijelom je mlado i zrelo stanovništvo, dok je starog 11,5%. Prosječna godišnja stopa rasta (1991.-2001.) je 6%.

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Kopčevec** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Dugog Sela |
| --- |
| Andrilovec • Donje Dvorišće • Dugo Selo • Kopčevec • Kozinščak • Leprovica • Lukarišće • Mala Ostrna • Prozorje • Puhovo • Velika Ostrna |
**Hijerokle** (Ίεροκλῆς /Hijerokles/) je bio grčki gramatičar iz 6. veka za kog se zna na osnovu njegovog dela čiji naslov glasi *Sinekdemos* (Putujuće društvo), koje je zbilja bio neka vrsta priručnika za one koji su putovali provincijama Istočnog rimskog carstva. Najverovatnije da je napisan početkom 6. veka. Zbog toga što sadrži popis 64 istočnorimske eparhije ili provincije, kao i 935 gradova, zajedno s njihovim kratkim opisom, on je mnogo važan za one koji se bave geografijom carstva tog vremena.

Prvo izdanje Hijeroklovog *Sinekdemosa* objavljeno u C. a S. Paulovoj *Geograph. Sacr.* (Paris, 1641 i Amsterdam, 1704) je nepotpuno. Po L. Schmitzu, bolja izdanja su objavljena u drugom tomu E. Schelstratenove *Antiquitas Eccles. Illustr.* (Rim, 1697) i u prvom tomu Bandurijeve *Imperium Orient.*, ali daleko bolje izdanje je ono koje je objavio P. Wesseling u svojoj *Veterum Romanorum Itineraria* (Amsterdam, 1735).


|  |
| --- |
| **Napomena:** Ovaj članak ili jedan njegov deo preveden je ili adaptiran iz jednog od tomova *Dict. Gr. & Rom. Biog. & Myth.* |
Suvremeni izgled žezla koje dobivaju Maršali Francuske.
**Maršal Francuske** (francuskiː *Maréchal de France*) je vojno odlikovanje u Francuskoj. Iako se ne radi o vojnom činu, ova počast dodjeljuje se generalima koji su ostvarili izvanredne uspjehe. Odlikovanje je bio dio titula kojima su se odlikovali Državni velikodostojnici francuske Krune tokom *Ancien Régimea* i Burbonke restauracije, odnosno Velikodostojnici Carstva tokom Prvog Carstva (tada je službeni naziv titule bio **Maršal Carstva**). 

Maršal Francuske obilježava se sa sedam zvjezdica. Nositelj odlikovanja dobiva i žezlo plave boje sa zlatnim zvijedicama, koje su ranije bili *fleurs-de-lis* (tokom *Ancien Régimea*), odnosno orlovi (tokom Prvog Carstva). U žezlo je ugravirana latinska poruka *Terror belli, decus pacis*, koja prevedena znači *Strah u ratu, ornament u miru*. 

Današnje odlikovanje izvedeno je iz titule *marescallus Franciae*, koju je Philippe II. August stvorio kako bi odlikovao vojskovođu Albérica Clémenta. Titula je opstala sve do 1793. kada ju je Narodni konvent, sukladno revolucionarnim idealima, ukinuo. Kada je Napoleon Bonaparte osnovao Prvo Carstvo, te iste 1804. godine vraćena je i titula, ali pod naslovom *Maréchal d'Empire* te je bila jedna od najuglednijih titula tokom Prvog Carstva. Napoleon je imenovao ukupno 26 Maršala Carstva. Burbonska restauracija dovela je do promjene imena titule, odnosno vraćanja starog, prednapoleonskog imena, a isto je zadržao i Napoleon III. tokom Drugog Carstva. Vlasti Treće Republike nisu koristile titulu sve do kraja Prvog svjetskog rata, kada je obnovljena kako bi se odlikovali uspješni generali, no obnovljena je, sada po prvi puta, kao vojno odlikovanje, a ne čin. Indirektna posljedica ovoga bila je i da je Philippe Pétain, kojemu je odlikovanje dodijeljeno zbog vođenja Prvog svjetskog rata, zadržao isto i nakon što su mu oduzeti svi službeni činovi. Danas, odlikovanje se može dodijeliti samo onom vojnom zapovjedniku koji se istaknuo uspjesima u ratu. 

Posljednji živući Maršal Francuske bio je Alphonse Juin, kojemu je odlikovanje dodijeljeno 1952. a koji je umro 1967. godine. Posljednja osoba koja je odlikovana kao Maršal Francuske bio je Marie Pierre Kœnig, kojega je predsjednik Mitterand odlikovao posthumno 1984. godine. 

Postoji i viša titula od Maršala Francuske, ona Maršala-Generala, ali ona je dodijeljena samo šest puta u povijesti Francuske, sve tokom perioda monarhističke Francuske. 

| * p
* r
* u
Maršali Prvog Francuskog Carstva |
| --- |
|  | 
* Augereau
* Bernadotte
* Berthier
* Bessières
* Brune
* Davout
* Gouvion Saint-Cyr
* Grouchy
* Jourdan
* Kellermann
* Lannes
* Lefebvre
* MacDonald
* Marmont
* Masséna
* Moncey
* Mortier
* Murat
* Ney
* Oudinot
* Pérignon
* Poniatowski
* Sérurier
* Soult
* Suchet
* Victor

 |  |
**Galerija Klovićevi dvori** u Zagrebu specijalizirana je muzejska ustanova (umjetnički muzej) s državnim djelokrugom. Galerija je tematski vezana uz područje likovnih umjetnosti.

Povijest
--------

Ustanova je smještena u zdanje starog nekadašnjeg isusovačkog samostana iz 17. stoljeća. Galerija je djelovala u sastavu Muzejsko galerijskog centra u sklopu kojeg je bio i Muzej Mimara. Godina osnutka Galerije je 1980. a prostor na Jezuitskom trgu 4 otvoren je 1982. godine. Krajem devedesetih godina 20. stoljeća u skladu s novim propisima dolazi do podjele MGC-a na Muzej Mimara i Galeriju Klovićevi dvori. Galerija Klovićevi dvori počinje djelovati kao javna ustanova 1999. godine. U nadležnosti Galerije su izložbeni prostori u Kuli Lotrščak i Galerija Gradec.

Dana 8. studenoga 2012. otvorena je izložba „Julije Klović - najveći minijaturist renesanse" kojom Galerija Klovićevi dvori obilježava tridesetu obljetnicu uspješnoga djelovanja. Izložbom je prvi put na jednome mjestu ponuđeno tridesetak najznačajnijih Klovićevih radova nastalih tijekom 50 godina njegova bogatoga umjetničkog stvaralaštva.

Djelatnost
----------

Djelatnost Galerije definirana je zakonskom legislativom vezanom uz muzeje. Primarna djelatnost Galerije je organiziranje i promidžba velikih kulturoloških izložbi te tiskanje kataloga i ostalih promidžbenih materijala tematski vezanih uz sadržaj izložbi.

Građa
-----

Građa Galerije sadržajno je vezana uz likovne umjetnosti. Galerijski fond je razvrstan u šest zbirki. 

Muzejske zbirke Galerije Klovićevi dvori su: 

* Spomen zbirka dr. Vinka Perčića (slike, grafike, crteži i skulpture),
* Zbirka darovanih umjetnina (slike, skulpture, crteži i tapiserije),
* Zbirka Oskara Hermana (ulje, tempere, crteži i gvaševi ),
* Zbirka Slavka Kopača (crteži, grafike, kolaži i skulpture),
* Zbirka umjetničkih djela Josipa Crnoborija (ulja, crteži, skice i studije) te
* Zbirka umjetničkih radova Josipa Rasteka (ulje, akvareli i grafičke mape)

Usluge
------

Pružanje stručne pomoći iz područja djelatnosti muzeja, održavanje predavanja, vršenje stručnog vodstva, pružanje usluge informiranja vezano uz aktivnosti, organiziranje izložbi, objavljivanje stručnih publikacija.

Izvori
------

* Ministarstvo kulture Arhivirano 2008-06-08 na Wayback Machine-u

1. 1 2  Galerija | Galerija Klovićevi dvori
2. ↑   Arhivirano 2012-11-13 na Wayback Machine-u (pristupljeno 10. studenoga 2012.)
3. ↑   Arhivirano 2013-05-30 na Wayback Machine-u (pristupljeno 10. studenoga 2012.)

Vanjske poveznice
-----------------

***Galerija Klovićevi dvori*** na Wikimedijinoj ostavi

* Mrežne stranice Galerije Klovićevi dvori Arhivirano 2021-02-17 na Wayback Machine-u

Koordinate: 45°48′53″N 15°58′28″E﻿ / ﻿45.8147951243205°N 15.9743195772171°E﻿ / 45.8147951243205; 15.9743195772171
 **Napomena:** Ovaj tekst ili jedan njegov dio preuzet je s mrežnih stranica Ministarstva kulture Republike Hrvatske. Vidjeti dopusnicu Ministarstva kulture.
**Gene McKinney** je bio 10. po redu Vrhovni narednik (SMA) Vojske SAD, koji je na svom mjestu služio od jula 1995. do oktobra 1997. Za vrijeme svoje službe je bio predmetom optužbi za seksualno uznemiravanje bivših i tadašnjih potčinjenih ženskog spola. Vojska ga je udaljila s dužnosti SMA dok je trajao proces na vojnom sudu; u to vrijeme su dva komandna viša narednika— od kojih je jedan bio njegov brat-blizanac James McKinney — preuzela njegove dužnosti. 

Narednik McKinney je bio oslobođen svih optužbi za seksualno uznemiravanje, ali je proglašen krivim za ometanja pravde te degradiran u čin glavnog narednika (E-8) i ukoren.

Gene C. McKinney je jedan od petorice braće McKinney koji su rođeni u gradu Monticello na Floridi, te koji su svi služili u Vojsci. Jedan je služio kao oficir, drugi se umirovio kao glavni narednik, drugi je služio u vijetnamskom ratu, a brat blizanac je dobio čin komandnog vrhovnog narednika. 

Gene C. McKinney je pristupio u Vojsku SAD u augustu 1968. te dovršio osnovnu obuku i naprednu pojedinačnu obuku za pripadnike oklopne konjice u Fort Knoxu u Kentuckyju. Od 1969. do 1970, McKinney je sudjelovao u borbama u Vijetnamu kao pripadnik 173. zračnodesantne brigade. 

Tokom više od 28 godina službe, služio je na svim vodećim mjestima rezerviranim za podoficire u SAD te napredovao do čine višeg komandnog narednika. Diplomirao je na Akademiji za narednike u 31. klasi. 

Kada je postao 10. po redu Vrhovni narednik Vojske SAD, bio je prvi Afroamerikanac na tom položaju. Prije nego što je postao Vrhovni narednik Vojske SAD, bio je viši komandni narednik u američkim snagama u Evropi; 8. pješadijskoj diviziji u Bad Kreuznachu u Njemačkoj; 1. brigadi 1. oklopne divizije u Vilsecku u Njemačkoj; 612. pozadinskoj u Fort Bragu; 1. bataljunu 58. mehaniziranog pješadijskog puka 197. pješadijske brigade u Fort Benningu; 3. eskadronu 12. konjičkog puka u Budingenu; 3. i 4. eskadronu 3. oklopnog konjičkog puka u Fort Blissu; i 2. eskadronu 2. oklopnom konjičkom puku u Bambergu.

Eksterni linkovi
----------------

* CNN Story on McKinney's acquittal
* Army Names Acting Sergeant Major Arhivirano 2007-02-16 na Wayback Machine-u
* U.S. Army site listing SMA McKinney's medals Arhivirano 2007-01-11 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Richard A. Kidd**  |  **Vrhovni narednik Vojske SAD** 1995—1997 | Slijedi: **Robert E. Hall**  |
Antonio da Correggio: Ija i Zeus
**Io** (grč. **Ίώ**, *Iố*) djevojka je u grčkoj mitologiji u koju je bio zaljubljen Zeus.

Mitologija
----------

Jednoga je dana Zeus primijetio Iju koju je istoga trenutka poželio. Obavio ju je oblacima da bi je sakrio od svoje ljubomorne žene Here. Hera je svejedno došla provjeriti vara li je njezin muž. Zeus je pokušao sakriti svoju prijevaru tako da je sebe pretvorio u bijeli oblak, a Iju u prekrasnu bijelu junicu. No, Hera je prozrela prijevaru i zahtijevala junicu kao dar. Nemoćni je Zeus pristao, a Hera ju je potom dala Argu da bi je razdvojila od Zeusa. Zeus je potom zapovjedio Hermesu da ubije Arga, a to je on i učinio tako da je uspavao svih njegovih stotinu očiju. Ija je puštena na slobodu.

Hera je poslala obada da ubode i muči Iju koja je lutala zemljom. Ija je s vremenom prešla preko prolaza koji je po njoj nazvan Bospor ("juničin prolaz"), a tamo se susrela i s Prometejem (pročitati: Eshil: *Okovani Prometej*). Prometej je bio prikovan za stijenu jer ga je Zeus kaznio zbog toga što je donio vatru smrtnicima. Bez obzira na svoje muke, tješio je Iju i rekao joj da će se vratiti u ljudsko obličje i postati predak najvećeg junaka - Herakla.

Zatim je prošla preko mora koje je po njoj nazvano Jonsko more, a na posljetku je stigla do tadašnjeg "kraja svijeta" Egipta gdje su je Egipćani obožavali kao božicu, a Zeus joj je vratio ljudsko obličje. Ovdje je rodila njegova sina Epafa, a vjenčala se s egipatskim kraljem Telegonom.

Literatura
----------

* Ovidije: *Metamorfoze*
* Eshil: *Okovani Prometej*

Eksterni linkovi
----------------

***Ija (mitologija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Ija u klasičnoj literaturi i umjetnosti Arhivirano 2007-09-30 na Wayback Machine-u
* Ija u grčkoj mitologiji
**Ikamet** je riječ arapskog porijekla koja znači uspostavljanje. U islamskoj praksi predstavlja tekst koji je svaki muškarac musliman obavezan proučiti prije obavljanja svakog farz-namaza (sabahskog, podnevskog, ikindijskog, akšamskog, jacijskog i džumanskog farza). U džamiji ikamet uči mujezin naglas, a kad se namaz obavlja pojedinačno, uči se u sebi.

Tekst ikameta
-------------

Allahu ekber  

Allahu ekber  

Allahu ekber  

Allahu ekber  

Ešhedu en la ilahe illallah  

Ešhedu en la ilahe illallah  

Ešhedu enne Muhammeder-resulullah  

Ešhedu enne Muhammeder-resulullah  

Hajje 'ales-salah  

Hajje 'ales-salah  

Hajje 'alel-felah  

Hajje 'alel-felah  

Kad kametis-salah  

Kad kametis-salah  

Allahu ekber  

Allahu ekber  

La ilahe illallah

Prijevod
--------

Allah je najveći (4x)  

Svjedočim da nema boga osim Allaha (2x)  

Svjedočim da je Muhammed Božiji Poslanik (2x)  

Dođite na namaz (2x)  

Dođite na spas (2x)  

Namaz se uspostavlja (2x)  

Allah je najveći (2x)  

Nema boga osim Allaha (1x)
**Kristina Beck Kukavčić** (Zagreb, 14. veljače 1951.), hrvatska mezzosopranistica i pedagog.

Diplomirala je solo pjevanje na *Akademiji za glasbo* u Ljubljani (Eva Novšak Houška). Magistrirala je na Muzičkoj akademiji u Zagrebu. Diplomirala je na Filozofskom fakultetu, odsjek književnosti i filozofija. Zaposlena je u Glazbenoj školi Vatroslava Lisinskog i na Muzičkog akademiju u Zagrebu. 

Kćerka je hrvatske skladateljice Ivane Lang.

Bila je solistica u HNK u Rijeci i Osijeku. Nastupa solistički i u komornim sastavima u zemlji i inozemstvu (Slovenija, Njemačka, Italija, Austrija i Island). 

Članica je ansambla "Chordes" trio i članica Hrvatskog društva glazbenih umjetnika (HDGU).

Događaji
--------

2008. godinu Kristina Beck - Kukavčić je obilježila kao 30. godišnjicu umjetničkog djelovanja.

Diskografija
------------

**CD izdanja**

* "Dragulji duhovne glazbe" Zagrebački ansambl za duhovnu glazbu (Croatia Records i Hrvatski katolički radio, 1998)

**CD gostovanje**

* "Mojá zemljá" Oriana Vozila - (BeST MUSIC, 1997)

Izvori
------

1. ↑  'Muzička akademija'
2. ↑  „'Hrvatsko društvo glazbenih umjetnika'". Arhivirano iz originala na datum 2014-08-29. Pristupljeno 2014-07-26.
3. ↑  „'Vesna Rožić: Otrgnuti zaboravu'". Arhivirano iz originala na datum 2016-03-04. Pristupljeno 2014-07-26.

Bibliografija
-------------

* Torta - Popijevke hrvatskih skladatelja uz klavirsku pratnju ( priredili Kristina Beck - Kukavčić i Felix Spiller), Edicije Spiller - hrvatski skladatelji, Zagreb 2005.
Koordinate: 40° 46' SGŠ, 73° 59' ZGD

Metropoliten opera u Njujorku
**Metropoliten opera** (engl. , skraćeno *The Met*) je operska kuća u Njujorku, osnovana 1880. godine. Trenutni muzički direktor je Džejms Livajn.

Godišnje se u Metropoliten operi izvede oko 220 operskih predstava. Operska sezona traje od kasnog septembra do ranog maja. Opera deluje kao jedna od 12 organizacija u okviru Linkolnovog centra u Njujorku. 

Metropoliten opera je najveća ustanova koja se bavi klasičnom muzikom u SAD. Ogromni ansambl opere sastoji se iz velikog simfonijskog orkestra, hora, dečijeg hora, baletske trupe i brojnih individualnih pevača. Mnogi čuveni pevači su ostvarili svetsku slavu nastupima u Metropolitenu. Primeri su: Lučano Pavaroti, Rene Fleming i Plasido Domingo.

Spoljašnje veze
---------------

***Metropolitan Opera*** na Wikimedijinoj ostavi

* Zvanična internet prezentacija Arhivirano 2014-06-12 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 126398520
* LCCN: n50074748
* ISNI: 0000 0001 2108 7473
* GND: 2077687-1
* SUDOC: 030208084
* BNF: cb14284340r (podaci)
* MusicBrainz: 50a2fa75-e647-42cf-b97a-211acbaf8c25
* NDL: 00932302
* CiNii: DA0674574X

 |
**Kristina Ikić Baniček** (Sisak, 22. rujna 1975.) hrvatska je političarka i gradonačelnica grada Siska. Živi u Sisku i članica je Socijaldemokratske partije Hrvatske.

Životopis
---------

Rođena je 22. rujna 1975. u Sisku gdje je završila osnovnu školu i gimnaziju. Na Hrvatskim studijima Sveučilišta u Zagrebu diplomirala je kroatologiju i sociologiju. Od 2002. godine radi u Hrvatskom centru za razminiranje kao savjetnica za fondove Europske unije.

U SDP je pristupila 1998. godine preko Foruma mladih SDP-a, a od 1999. sudjeluje u radu sisačke organizacije SDP-a.

Od 2001. do 2005. bila je vijećnica u Županijskoj skupštini Sisačko-moslavačke županije, a od 2005. u dva je mandata bila izabrana za vijećnicu u Gradskom vijeću Siska. U drugom mandatu bila je i predsjednica Kluba vijećnika SDP-a.
Za predsjednicu sisačke Gradske organizacije SDP-a izabrana je 30. siječnja 2010.

Na lokalnim izborima 2013. godine kandidarala se za gradonačelnicu kao kandidat SDP-a, HNS-a i HSU-a, te je, prema privremenim rezultatima Državnog izbornog povjerenstva u prvom krugu osvojila 36,91% glasova, dok je ispred nje bio dotadašnji gradonačelnik Siska Dinko Pintarić s 40,08% glasova. U drugom je izbornom krugu pobijedila s 51,12% glasova ispred Dinka Pintarića koji je osvojio 46,10% glasova.

Izvori
------

1. 1 2  SDP Sisak
2. ↑  Sisak Info
3. ↑  „Državno izborno povjerenstvo: Lokalni i područni izbori 2013.". Arhivirano iz originala na datum 2013-06-07. Pristupljeno 2014-07-26.
**Hidrogeologija** je nauka koja se bavi proučavanjem podzemnih voda, njihovim poreklom, uslovima pojavljivanja, zakonima kretanja, fizičkohemijskim svojstvima, uzajamnim odnosima između atmosferske, podzemne i površinske vode; kao i mogućnošću njihovog korišćenja u određene svrhe.

U ljudskom životu praktična upotreba podzemnih voda je velika. Malomineralizovane podzemne vode koriste se za vodosnabdevanje, navodnjavanje i u prehrambenoj industriji. Mineralne podzemne vode, zavisno od hemijskog sastava i temperature, koriste se za lečenje, rekreaciju, toplifikaciju objekata, dobijanje električne energije ili za dobijanje pojedinih korisnih industrijskih sirovina.

Hidrogeološka karta
-------------------

Hidrogeološko kartiranje je organizovano i sistematsko prikupljanje hidrogeoloških činjenica neposredno na terenu i njihovo registrovanje na topografske karte odgovarajuće razmere.

Hidrogeološka karta je specijalna geološka karta na kojoj su naneti hidrogeološki podaci: prostiranje vodopropusnih i vodonepropusnih stena, prostiranje pojedinih tipova izdani, položaj zone hranjenja, zone isticanja pojedinih izdani, položaj nivoa izdani, podaci o fizičkim i hemijskim osobinama podzemnih voda itd. Hidrogeološke karte mogu biti u zavisnosti od razmere i namene: pregledne, osnovne, detaljne i specijalne.

***Hidrogeologija*** na Wikimedijinoj ostavi
Izlov dupina
**Izlov dupina** vrsta je lova na dupine i povremeno male kitove, koje se brodovima usmjerava u zaljeve, uvale ili na plaže, gdje ih se lovi i usmrćuje. Njihov bijeg spriječava se zatvaranjem puta do otvorenog mora ili oceana s brodovima i mrežama. Dupini se na ovaj način love u nekoliko mjesta diljem svijeta, uključujući Japan, gdje je ta praksa najpoznatija te na Solomonskim Otocima, Farskim otocima i u Peruu. Dupini se najčešće love zbog mesa, a neki se zarobljavaju živi i završe u delfinarijima (zabavni parkovi s dupinima).

Tisuće dupina izlovljavaju se svake godine unatoč međunarodnoj kritici te uprkos tome, što meso dupina može biti loše za zdravlje, zbog nakupljenih otrovnih tvari, poput žive, koju absorbira tijelo dupina iz zagađenog mora ili oceana.

U japanskom gradiću Taijiu događa se svake godine jedan od najvećih lova na dupine u svijetu od rujna do početka ljeta. To je lokalna tradicija, koja nije poznata izvan šireg područja grada. Lokalne vlasti pod zaštitom državnih vlasti dozvoljavaju lov i ubijanje dupina. To se događa daleko od očiju javnosti u zaljevu, koji je prirodno teško dostupan. Strogo je zabranjeno svako snimanje događaja.

Dokumentarni film "Zaljev" koji opisuje sezonski lov i ubijanje dupina u Nacionalnom parku u Taijiu, u Japanu, dobitnik je Oscara za najbolji dokumentarni film i brojnih drugih filmskih nagrada. Film je osmislio Ric O'Barry, koji je bio jedan od glavnih dresera dupina u TV seriji Flipper, a kasnije je postao, jedan od najpoznatijih aktivista za zaštitu dupina. Posebno se zalaže za zabranu lova i ubijanja dupina u Japanu o čemu i govori ovaj dokumentarni film.
**Lanark** (škotsko-gelski: *Lannraig*, škotski: *Lanrik*) je drevni 
kraljevski grad na jugoistoku Škotske od 8,855 stanovnika.

Lanark administrativno podpada pod Područno vijeće (council area) - 
Južni Lanarkshire, a nekada je bio administrativni centar historijskog countya Lanarkshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Lanark leži duž desne obale rijeke Clyde, udaljen 50 km jugoistočnono od Glasgowa.

Historija
---------

Lanark se razvio oko zamka kojeg je podigao škotski kralj David I 
(vladao 1124. - 1153.). On ga je i proglasio kraljevskim gradom.
Današnji Lanark je trgovački centar poljoprivrednog kraja, poznat po svom stočnom sajmu.

Znamenitosti
------------

David Dale je uz pomoć partnera Richarda Arkwrighta 1785. podigao predionicu pamuka udaljenu 1.6 km od Lanarka. Ona je postala poznata kao **New Lanark** eksperimentalna tvornica i komunaa vođena od Roberta Owena
socijalista utopista koji je primjenio humane uvjete rada i života u toj zajednici. 
Od 2001. tvornica i naselje New Lanark uvršteni su na UNESCO-vu 
Listu mjesta svjetske baštine u Evropi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Lanark (South Lanarkshire)" (engleski). City population. Pristupljeno 18. 01. 2015.
2. 1 2 3 4 5  „*Lanark*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 18. 1. 2015.

Vanjske veze
------------

***Lanark*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Lanark* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Knyszyn** (litvanski: *Knišinas*) je grad od 2,744 stanovnika na sjeveroistoku Poljske u Podlaskom vojvodstvu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Knyszyn leži udaljen 26 km sjeveroistočno od svog administrativnog centra Białystoka.

Historija
---------

Početkom 16. vijek u Knyszynu je podignuta kurija, koja je kasnije dograđena u dvorac u kom je rado boravio kralj Poljsko-Litvanske Unije Sigismund II August.

Sigismund August dodjelio je Knyszynu - 1568. gradska prava. Njegova vladavina bilo je zlatno doba Knyszyna, tad je izgrađena vijećnica a ulice su popločene, jer je dvorac koristio kao svoju rezidenciju. Izračunato je da je između 1533. - 1572. proveo 500 dana u Knyszynu.

U Knyszynu je i umro 7. jula 1572.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Poland: Podlaskie*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.03. 2021.
2. 1 2   „Rys Historyczny" (poljski). Urząd Miejski w Knyszyni. Pristupljeno 14.03. 2021.

Vanjske veze
------------

***Knyszyn*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Urząd Miejski w Knyszyni* (službene stranice) (`pl`)
**Lancaster** je ime engleske dinastije, mlađe grane Dinastije Plantagenet, koja je 
u 15. vijeku dala tri engleska monarha; Henrya IV, Henrya V i Henrya VI. Nju je sa trona svrgnula Dinastija York na osnovu tvrdnji da su nasljednici
Dinastije Tudor.

Historija
---------

Lancaster se kao porodično prezime prvi put javlja 1267. godine, kad je titulu Grofa od Lancastera (sa pripadajućim lenom) 
kralj Henry III dodjelio svom najmlađem sinu Edmundu Crouchbacku. 
Titulu su naslijedili njegova dva sina, rođenih u njegovom drugom braku sa - Blanche od Artoisa, to su bili Thomas i Henry (umro 1345). Kako je Thomas bio jedan od lidera pobune protiv kralja Edwarda II (vladao od 1307. do 1327.), pogubljen je 1322. pa je feud naslijedio Henry, a ubrzo nakon njega, njegov istoimeni sin Henry, kad je on umro 1361. bez nasljednika, predenti na naslov ostale su njegove dvije sestre. Kako je starija Maud, koja se udala za bavarskog vojvodu Williama, umrla je bez potomaka godinu dana nakon svog oca, lankasterski feud pripao je mlađoj kćeri - Blanche i njezinom mužu Johnu od Genta (umro 1399.), trećem sinu Edwarda III. 

Nakon što je John od Genta umro 1399. njegov sin Henry Bolingbrok svrgnuo je s trona Richarda II i natjerao ga na abdikaciju i ustoličio se kao novi kralj Henry IV. Na taj način je Vojvodstvo Lancaster spojeno sa engleskom krunom, a članovi 
Dinastije Lancaster (Henry IV, Henry V i Henry VI) zavladali Engleskom
slijedećih 60 godina.

Od njih je jedino Henry V imao snage da vlada, ali mu ni brak sa kćerkom francuskog
kralja Charlesa VI. nije poboljšao izglede njegovog sina Henrya VI da se održi
na vlasti. 
Osnivač dinastije Henry IV tvrdio je da ima veće pravo na krunu kao nasljednik 
Henrya III od Gentova starijeg brata Lionela, vojvoda od Clarenca.
Na kraju mu je unuk svrgnut s trona od Edwarda IV iz Dinastije York čiji je osnivač 
bio Gentov mlađi brat Edmund, grof od Yorka.

Titulu Grofa od Lancastera još je nosio i Henry VII iako je on bio iz porodice Beaufort, ali i nasljednik Johna od Genta. Nakon njega za Dinastije Tudor feud Lancaster postao je vlasništvo engleskih monarha.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*House of Lancaster*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 27. 10. 2014.

Vanjske veze
------------

***Lancaster (dinastija)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *House of Lancaster* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
Ples je kroz stoljeća poprimio različite forme, iako je zabranjivan, on je i do danas opstao.Već 35 godina se širom svijeta 29. april obilježava kao Svjetski dan plesa. Mnoge zemlje će ponovo ritmom i duhom pokreta proslaviti život. Obrazovne politike mnogih evropskih zemalja na ovaj dan ciljano plesom zbližavaju učenike/učenice. Takmičenjem u plesu, ili  radovima kroz eseje, ili kroz crtanje pokazuje na taj dan svoje talente.

#### Prvi plesovi čovječanstva

Pretpostavlja se da su prvi, svjesno organizirani plesovi čovječanstva bili plesovi sa motivima religije i magije. Sačuvani pećinski crteži kamenog doba otkriveni su na različitim kontinentima, a upravo oni svjedoče o postojanosti prahistorijskih plesova.

Praoblik grupnih plesova s motivima religije i magije bilo je kolo (začarani krug), koje se vodilo oko božanskog lika, simbola ili totema; kako bi okolni plesači umilostili nadnaravna bića ili zagospodarili njima.

Za ljude prvobitne zajednice razmnožavanje je bila sveta dužnost, pa su mnogi plesovi ove kategorije bili posvećeni magiji plodnosti. Najstarijim oblikom grupnog plesa smatraju se plesovi zavođenja i osvajanja drugog spola. A, zar se promijenila suština igre? Pokretom, mimikom zavodilo se i tad, sad, i uvijek će i ubuduće.

Kasnije, zbog potrebe za opstankom, pojavili su se i plesovi sa motivima borbe. U tom praobliku plesa osnovni cilj je bio održati vještinu ratovanja. Plesovi sa motivima životinja su proizilazili iz nagona čovjeka za oponašanjem, svrha im je bila raznovrsna i složena.

Logički posmatrajući, lako je uočiti da su ovi arhitipovi plesa sa motivima životinja bili prisutni i kod starih indijskih plesova, a dalje pod njihovim uticajem razvijali su se i kod azijskih naroda, kao: „demonski" plesovi lama na Tibetu, „egzorcistički" plesovi na Cejlonu, „ekstatični" na Baliju.

Npr. jako je zanimljiva igra Barong sa Balija. Barong igra je komplikovana priča sa velikim brojem izvođača, ona pokazuje uticaje epova Ramajane i Mahabharate. Barong je lavlja figura koja je vjerovatno došla iz Kine u prethistorijsko doba. Ova Barong igra se i danas izvodi u krugu. Kao i kod prethistorijskih plemena.

Sigurno se pitate zbog čega krug? Jer, on potiče od religioznih rituala. Krug je bio i ostao prirodan oblik koji stvara osjećaj zajedništva i koncentracije kod ljudi.
**Heloti** (grčki: Εἵλωτες / Heílôtes) su bili državni robovi u Sparti. Za razliku od robova u drugim antičkim državama, heloti nisu bili u vlasništvu pojedinca već su dodjeljivani uz državna zemljišta na kojima su služili. Dobiveni prinos od zemljoradnje bili su dužni u utvrđenoj količini predati Spartancima, a višak im je ostavljan za preživljavanje.

Načelno su mogli zasnivati obitelji i živjeti u njima te je njihova populacija rasla prirodnim putem za razliku od robova u drugim državama gdje je njihov broj uglavnom uvećavan zarobljavanjem neprijatelja u ratnim pohodima. 

Brojem su uvelike nadmašivali spartanske građane i to u omjeru većem od deset naprama jedan, a kako su uz to živjeli u izuzetno teškim uvjetima, njihove pobune su bile vrlo učestale. Stoga su Spartanci nad njima provodili brutalne demonstracije moći, a najpoznatija je kriptija. Ovaj termin označava "tajnu službu" ili pohod koji bi pojedinačno poduzimao svaki mladi Spartanac po završetku agoge. Tijekom kriptije mladić bi se danju sakrivao, a noću nekažnjeno napadao i ubijao istaknutije ili fizički jače helote. Na taj način, osim usavršavanja u ubijanju pojedinaca, Spartanci su držali populaciju helota bez istaknutijih članova.

Poznati su slučajevi masovnih pogubljenja helota. Najpoznatiji primjer desio se tijekom rata protiv Tebe kada se Sparta našla u vrlo nepovoljnoj situaciji. Kako bi neutralizirali unutrašnju prijetnju, Spartanci su izdvojili su dvije tisuće helota pod izlikom da će biti proglašeni neodamodima i odveli ih prema hramovima na posvećivanje. Tijekom tog hodočašća svi su heloti potajno pogubljeni. Osim ovakvih, posebnih događaja, povremeno bi efori formalno proglasili rat protiv helota i tada bi ih bilo koji slobodan stanovnik Lakademona mogao nekažnjeno ubijati. Upravo zbog takvih postupaka često se govorilo: "*U Sparti su slobodni ljudi više slobodni nego drugdje ali su zato i robovi više robovi nego bilo gdje drugdje*".

Ukoliko se netko od helota istaknuo u vojnom pohodu u kojima su pratili Spartance kao poslužitelji, a ponekad i kao lako naoružani pješaci - peltasti, mogli su zaslužiti slobodu i biti proglašeni novograđanima - neodamodima.
**Mejaši** su kvart u istočnome dijelu Splita, smješten istočno od gradskih kotara Pujanka, Visoke, te sjeverno do gradskog kotara Sirobuje.

Mejaši su relativno mlad kvart (s ostatkom grada zgradama su spojeni 2000-ih, a većina kuća privatne su kuće sagrađene poslije 1970-ih), sa sve više i više novih stambenih zgrada. Kroz kotar prolazi jedna od najdužih ulica u gradu, 'Vukovarska ulica', što pospješuje brz dolazak do središta grada.

U samom središtu kotara je i istoimena škola, a stotinjak metara sjeverno je i novoizgrađena župa sv. Spasa.
Iako su donedavno Mejaši bili sinonim za komunalnu neopremljenost i zapuštenost, danas su prepoznati kao perspektivno područje zanimljivo brojnim investitorima. U kotaru je također i gradsko groblje Lovrinac.
U posljednjih par godina Mejaši su se razvili, gotovo kao grad za sebe, uz popratne sadržaje, ljekarnu, dječje parkove i igrališta, a prije 4 godine izgrađena je i školska dvorana u sklpou osnovne škole.
Na samom rubu nalazi se veliki trgovački centar City Center One koji zapošljava ljude s Mejaša, ali i iz drugih gradskih kotareva, pa i iz okolnih gradova.

Prometna povezanost
-------------------

Kao što je gore navedeno kroz samo središte kotara prolazi Vukovarska ulica, koja se planira izgraditi skroz do izlaza iz Splita, spaja ovaj kotar sa samim centrom Splita, pa i sa trajektnom lukom, te željezničkim i autobusnim kolodvorom.
Gradskim autobusima broj 3, 6 i 18 moguće je izravno doći do ostalih dijelova grada, na zapadnome rubu kotara nalazi se tzv. *Splitska zaobilaznica* koja se spaja sa autocestom A1 u Dugopolju.

Izvori
------

* Arhivirano 2012-03-13 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Splitski gradski kotarevi |
| --- |
| 
Bačvice  •
Blatine-Škrape  •
Bol  •
Brda  •
Firule  •
Grad  •
Gripe  •
Kman  •
Kocunar  •
Lokve  •
Lora  •
Lovret  •
Lučac-Manuš  •
Mejaši  •
Meje  •
Mertojak  •
Neslanovac  •
Plokite  •
Pujanke  •
Ravne njive  •
Sirobuja  •
Split 3  •
Sućidar  •
Šine  •
Špinut  •
Trstenik  •
Varoš  •
Visoka  •
Žnjan-Pazdigrad
 | Grb Grada Splita |
Mesingani kuglasti Helmholtzov rezonator koji se zasniva na originalnom nacrtu (oko 1890. - 1900.).
**Helmholtzov rezonator** (Helmholcov rezonator) (otkrio ga je Herman fon Helmholc) je svaka kuglasta šupljina koja ima vlastitu rezonantnu frekvenciju *f0*.

Frekvencija ovisi o radijusu šupljine *R*, duljini *l* i radijusu *r* spojnoga kanala te o gustoći, vlažnosti i temperaturi zraka. Koristi se pri akustičkim ispitivanjima te za prigušivanje buke, kao element prigušivača. 

Za zrak relativne vlažnosti oko 60%, temperaturu oko 20 °C, te tlak oko 105 Pa vrijedi: 

{\displaystyle f\_{0}={\frac {v}{2\cdot \pi }}\cdot {\sqrt {\frac {A}{V\_{0}\cdot L\_{eq}}}}}
gdje je: *v* - brzina zvuka, *A* - presjek spojnog kanala, *V0* - statički obujam šupljine, *Leq*

- ekvivalentna duljina spojnog kanala, koja se može izračunati iz:

{\displaystyle L\_{eq}=l+0,6\cdot r}

Izvori
------

1. ↑   **Helmholtzov rezonator**, "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2015.
**Islamska zajednica Bošnjaka u Austriji** (IZBA) je vjerska organizacija Bošnjaka muslimana na području Austrije. 

Najviši predstavnik Islamske zajednice Bošnjaka u Austriji je glavni imam. Islamska zajednica Bošnjaka u Austriji je do danas u okviru Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini na nivou medžlisa. Kao takva, sastavni je dio Mešihata Islamske zajednice Bošnjaka u Zapadnoj Evropi, zbog čega je reis-ul-ulema vrhovni poglavar Bošnjaka muslimana i u Danskoj.

Položaj IZBA-e na karti Islamske zajednice Bošnjaka u Zapadnoj Evropi
Sjedište Islamske zajednice Bošnjaka u Austriji nalazi se u Beču.

Organizacija
------------

U sastavu Islamske zajednice Bošnjaka u Austriji se danas nalazi 40 džemata. Organizirani su u četiri medžlisa ili kultne općine, a svaki medžlis broji oko 10 džemata. Rad i aktivnosti usklađeni su s važećim zakonima Austrije i pravnim aktima Islamske zajednice u Bosni i Hercegovini.

Spoljašnje veze
---------------

* Islamska zajednica Bošnjaka u Austriji Arhivirano 2020-03-21 na Wayback Machine-u

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| p • r • uIslamska zajednica Bošnjaka u Zapadnoj Evropi |
| --- |
|  |
| **Krovne organizacije** | • Austrija • Belgija • Danska • Francuska • Holandija • Italija • Norveška • Njemačka • Finska • Švedska • Švicarska • Velika Britanija i Republika Irska • |

 |
Koordinate: 41°53′57″N 12°29′45″E﻿ / ﻿41.8992106076061°N 12.4958753585815°E﻿ / 41.8992106076061; 12.4958753585815

Sjedište *Istata* u Rimu.
**Istituto Nazionale di Statistica** (kratica: *Istat*) je talijanski državni statistički zavod. Utemeljen je 1926. radi prikupljanja i vođenja podataka od koji su predmetom državnog interesa. Vođenje popisa stanovništva je jedna od zadaća ove ustanove. Od 1989. Istat je dobio statutornu odgovornost za koordiniranje i standardiziranje službenih statistika prikupljenih ili objavljenih pod aegisom državnog statističkog sustava SISTAN-a, u čijem radu sudjeluju i statistički uredi ministarstava, državnih agencija, regija, pokrajina, komuna, trgovinskih komora i sličnih tijela.

ISTAT kodovi za općine
----------------------

ISTAT kod za općine su prva tri broja koji predstavljaju pokrajinu, jedan je primjer 017xxx za pokrajinu Brescia.

* 001xxx - pokrajina Torino (Torino)
* 004xxx - pokrajina Cuneo
* 011xxx - pokrajina La Spezia
* 014xxx - pokrajina Sondrio
* 017xxx - pokrajina Brescia
* 018xxx - pokrajina Bergamo
* 019xxx - pokrajina Cremona
* 030xxx - pokrajina Bologna
* 035xxx - pokrajina Reggio Emilia
* 039xxx - pokrajina Ravenna
* 042xxx - pokrajina Macerata
* 043xxx - pokrajina Ancona
* 061xxx - pokrajina Caserta
* 063xxx - pokrajina Napulj
* 065xxx - pokrajina Salerno
* 70xx - pokrajina Aosta
* 082xxx - pokrajina Palermo
* 083xxx - pokrajina Caltanissetta
* 084xxx - pokrajina Agrigento
* 086xxx - pokrajina Enna

Vanjske veze
------------

***Istituto Nazionale di Statistica*** na Wikimedijinoj ostavi

* Istatove službene stranice
* Demografska stranica Arhivirano 2017-06-22 na Wayback Machine-u (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 135492827
* LCCN: n79130859
* ISNI: 0000 0001 2162 956X
* SUDOC: 029023971
* BNF: cb12073665v (podaci)
* NLA: 36269745
* NKC: vse2009509379

 |
**Jaminahua** (Yaminawa, Jaminawa, Jaminaua, Yaminahua, Iamináua), pleme američkih Indijanaca porodice panoan raspršeni po državama Peru, Brazil i Bolivija. 

Jaminahue se sastoje od brojnih podskupina koje žive u dolinama gornjeg Purúsa (Chandinahua i Coronahua), gornji tok rijeke Yurúa (Mastanawa /?/, Maxonawa, Nehanawa, Nixinawa ili Nishinahua i Xaonawa ili Shaonahua), gornja Embira (Boronawa i Chitonawa ili Chitonahua) i río Cujar (podgrupa Masronawa ili Masronahua). Ostali žive u departmanu Madre de Dios u provincijama Tambopata, Tahuamanu i Manu, nadalje u Brazilu na donjem toku rijeke Yaco (podgrupa Chandinawa) i gornjem toku Acre (podgrupa Maxonawa) i u Boliviji u departmanu Pando. 

Brazilski Jaminahue danas imaju 5 rezervata, viz.: Cabeceira do Rio Acre, Jaminawa do Igarapé Preto, Jaminawa/Arara, Rio Gregorio i Mamoadate. Populacija im iznosi 357 u Brazil (1986 SIL); 150 u Boliviji; 700 do 1,100 u Peru; ukupno 1,200 do 1,600 u svim zemljama .

Izvori
------

1. ↑  „Pano-Takana". Arhivirano iz originala na datum 2008-11-28. Pristupljeno 2008-11-28.
2. ↑  Brazil
**Historia regum Britanniae** (prevedeno s latinskog *Historija britanskih kraljeva*) je izmišljena historija Britanije koju je napisao Geoffrey od Monmoutha između 1135. - 1139. godine. To djelo bilo je jedna od najpopularnijih srednjovjekovnih knjiga.

Karakteristike
--------------

Geoffreya pseudohistorija počinje s naseljevanjem Britanije koju su po legendi izveli Enejin pra-praunuk Brut Trojanski i trojanac Corineus, osnivač Cornwalla. Oni su istrijebili divove koji su dotad živjeli po Britaniji. Nakon tog se kronološkim redom prati vladavina ranih britskih kraljeva sve do Rimskog osvajanja Britanije. U tom dijelu se opisuju takve epizode kao što je osnivanje Bath od strane Bladuda i Leicestera od strane Leira (Lear).

Zatim se kazuje o saksonskoj invaziji za vladavine zlog uzurpatora Vortigerna, i uspješnog saksonskog otpora Vortimeru i restauracije dobre vladarske rodoslovne linije, praćene uspješnim vladavinama Aureliusa Conanusa i njegovog brata Uthera Pendragona, sve do uspona Kralja Arthura, koja predstavlja kulminaciju djela.

U poglavljima 106-111 se priča o čarobnjaku Merlinu, koji predviđa, na opskuran i apokaliptičan način, buduću političku historiju Britanije. Ta su poglavlja prvi put objavljena samostalno nešto prije 1136. značajna su po tome što su potaknula žanr političkih proročanstava pripisanih Merlinu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „*Historia regum Britanniae*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 10. 09. 2017.

Vanjske veze
------------

* Historia regum Britanniae na portalu Encyclopædia Britannica(`en`)
**Hazara** je naziv za etničku grupu koja uglavnom živi u planinskoj oblasti centralnog Afganistana, zvanoj *Hazarajat* ili *Hazaristan*. S obzirom da ne postoje nikakvi pouzdani popisi stanovništva, kao i na to da je ta grupa vijekova bila predmetom diskriminacijama, procjene njihovog broja prilično variraju. Najniže su one koje im pripsuju 9%  Arhivirano 2018-11-16 na Wayback Machine-u a najviše one koje im pripisuju 19-25% (BBC) afganistanskog stanovništva, mada se sve te brojke moraju uzeti s velikom rezervom. Neznatnja populacija Hazara postoji i u Pakistanu i Iranu.

Hazare su po vjeri uglavnom šijiti, mada među njima ima i sunita i ismailita.

Vanjske veze
------------

***Hazara*** na Wikimedijinoj ostavi

* About the Hazara people
* Y-Chromosomal DNA Variation in Pakistan (American Journal of Human Genetics, 2002)
* Where west meets east: the complex mtDNA landscape of the southwest and Central Asian corridor (Oxford Ancestors) Arhivirano 2006-12-15 na Wayback Machine-u
* Genghis Khan a Prolific Lover, DNA Data Implies (National Geographic, 2003)
* Australia ships out Afghan refugees (BBC)
* War and migration : social networks and economic strategies of the Hazaras of Afghanistan / Alessandro Monsutti ; translated by Patrick Camiller.
***Histoire pittoresque dramatique et caricaturale de la Sainte Russie*** (sh. *Slikovna, dramatična i karikaturalna historija Svete Rusije*), skraćeno ***Historija Svete Rusije*** je knjiga koju je godine 1854. objavio znameniti francuski ilustrator Gustave Dore. Sastoji se od 104 strane sa 500 crteža praćenih tekstom, koje je napisao sam Dore, a u kojoj se na satirički način prikazuje historija Rusije. Knjiga je objavljena u vrijeme krimskog rata u kome se tadašnja Francuska sukobila sa carskom Rusijom, a što je u tadašnjoj javnosti izazvalo revanšističko raspoloženje, odnosno sukob je shvaćen kao prilika za odmazdu Rusiji za poraz Napoleona u Rusiji nekoliko decenija prije. Dore je, u skladu sa šovinističkim predrasudama svojih čitatalja, u *Historiji* Ruse opisao kao barbarski i primitivni narod, istovremeno nasilan i agresivan prema drugim narodima, a s druge strane servilan prema svojim despotskim vladarima koji su u pravilu prikazani kao duševni bolesnici. Iako je knjiga doživjela uspjeh i Doreu omogućila nastavak karijere, kod kasnijih historičara umjetnosti je uglavnom zanemarena, što se tumači kako njenim problematičnim sadržajem, tako i njenom formom "gravirane priče". S vremenom je, međutim, stekla ugled među historičarima stripa kao jedan od prvih primjera tog medija koga će razviti kasniji autori.

Vanjske veze
------------

* Članak o knjizi u Indy Magazineu Arhivirano 2013-11-26 na Wayback Machine-u
**O ovom zvuku Jarosław Aleksander Kaczyński?/i** IPA: [] (18. 6. 1949. – ) je poljski nacionalistički političar, najpoznatiji po tome što je od 14. 7. 2006. do 16. 11. 2007. bio poljski premijer. Jaroslaw Kaczynski je predsjednik stranke Pravo i Pravda (poljski: ), koju je 2001. godine osnovao sa svojim bratom-blizancem Lechom Kaczynskim, koji je od 2005. na dužnosti predsjednika Poljske. 

Mandat Jaroslawa Kaczynskog je predstavljao jedini slučaj u svijetu gdje su u nekoj državi braća blizanci istovremeno predsjednik i premijer. Vlada Jaroslawa Kaczynskog je bila sastavljena od PiS, populističke stranke Samoobrana Republike Poljske i ultrakonzervativne Lige poljskih porodica. Karakterizirala ju je izuzetno agresivna vanjska politika, neprijateljski stav prema Rusiji, ali i prema Njemačkoj, te sabotiranje i torpediranje inicijativa EU s poljskih nacionalističkih pozicija. U unutrašnjoj politici se karakterizirala inzistiranjem na konzervativnim društvenim vrijednostima, ali i uspješnim ekonomskim rezultatima.

Raspad koalicije u ljeto 2007. je doveo do prijevremenih izbora 21. 10. iste godine na kojima je PiS teško poražena od strane liberalne stranke Građanska platforma Donalda Tuska.

Eksterni linkovi
----------------

***Jarosław Kaczyński*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`pl`) Portret Postkomunizmu Arhivirano 2009-05-08 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Kazimierz Marcinkiewicz**  |  **Premijer Poljske** 14. 7. 2006. – 16. 11. 2007. | Slijedi: **Donald Tusk**  |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 84241422
* LCCN: n93121796
* ISNI: 0000 0000 7861 3350
* GND: 119108798
* SUDOC: 155239953
* BNF: cb16728814f (podaci)
* NKC: js20051031030

 |
**Hazdrubal Giskon** ili **Hazdrubal, sin Giskona** (? - 202. pne.) bio je kartaginski vojskovođa iz perioda drugog punskog rata.

Godine 214. pne. je poslan na čelu vojske u Španiju kako bi pomogao Hazdrubalu Barki nakon poraza u bitci kod Dertose. Tri godine kasnije je zajedno s Hazdrubalom Barkom i njegovim bratom Magonom uspio poraziti rimske vojskovođe Publija i Gneja Kornelija Scipiona kod gornjeg Betisa. Godine 206. pne. je, pak, poražen u kod Ilipe i prisiljen napustiti Španiju.

Hazdrubal se nakon toga iskrcao u Sjeverna Africi te iskazao velike diplomatske vještine, nagovorivši pro-rimskog numidijskog poglavicu Sifaksa da prijeđe na kartaginsku stranu. Zajednička kartaginsko-numidijska vojska je, međutim, dva puta poražena od mladog Scipiona kome se priključio Sifaksov numidijski suparnik, a nekadašnji Hazdrubalov suborac Masinisa. Nakon bitke kod Bagbradesa se vratio u Kartaginu gdje je suočen s bijesom gradske svjetine počinio samoubistvo.

Eksterni linkovi
----------------

* Livius.org: Hasdrubal, son of Gesco Arhivirano 2012-10-27 na Wayback Machine-u
**Matagalpa** (španjolski: *Departamento de Matagalpa*) je jedan od 15 departmana na koji je Nikaragva administrativno 
podjeljena.

Karakteristike
--------------

Departman je najbrdovitiji kraj u zemlji, jer se u njemu prostire Cordillera Darién i kraj bogat vodom kroz koji protiču rijeke
Grande de Matagalpa i Tuma. Poznat je po proizvodnji kave.

Matagalpa se nalazi u centru zemlje, sa sjevera graniči sa Departmanom Jinotega, na jug sa departmanima Boaco 
i Managua, sa istoka sa Autonomnom Regijom Sjeverni Atlantik i Južni Atlantik i sa 
zapada sa departmanima Estelí i León.

Departman ima površinu od 6,804 km², na kojoj je 2021. živilo 600,057 stanovnika.

Administrativna podjela
-----------------------

Matagalpa je podjeljena na 13 općina (španjolski: *municipalities*), to su; Ciudad Darío, Esquipulas, Matagalpa, Matiguás, Muy Muy, Rancho Grande, Río Blanco, San Dionisio, San Isidro, 
San Ramón, Sébaco, Terrabona i El Tuma-La Dalia.

Administrativni centar departmana je grad Matagalpa koji ima 111,258 stanovnika

Departman je osnovan 1838.

Izvori
------

1. 1 2  „*Matagalpa Department in Nicaragua*" (engleski). City population. Pristupljeno 17.4.2023.
2. 1 2 3  „*Matagalpa*" (španjolski). Mapa Nicaragua. Pristupljeno 17.4.2023.
3. ↑  „*Departamento de Matagalpa*" (španjolski). EcuRed. Pristupljeno 17.4.2023.
4. ↑  „*Matagalpa in Matagalpa*" (engleski). City population. Pristupljeno 17.4.2023.

Vanjske veze
------------

***Matagalpa (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Matagalpa* (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani i autonomne regije Nikaragve |
| --- |
| Zastava NikaragveZastava Nikaragve | 
Boaco • Carazo • Chinandega • Chontales • Estelí • 
Granada • Jinotega • León • Madriz • Managua • Masaya • Matagalpa • Nueva Segovia • Río San Juan • Rivas • Autonomna regija Sjeverni Atlantik • Autonomna regija Južni Atlantik
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Krma** je stražnji dio broda, brodice ili čamca nasuprot pramcu. To je onaj dio broda gdje se nalazi kormilo (kormila) i propeleri, ispravnom formom krme postižu se dobre propulzijske i plovne karakteristike broda, pa se zavisno o tipu izvode i različite forme krme. Ukoliko krma nije dobro dizajnirana, ona se neće dizati kako brod klizi kroz vodu, pa se brod može i prevrnuti.

Karakteristike
--------------

Eliptične krme imali su jedrenjaci, naročito kliperi i neki stariji tipovi parobroda. *Krme slične pramcu* imaju manje priobalne brodice trabakuli, bracere, leuti i gajete. Trgovački brodovi građeni polovicom 19. vijeka imali su *krstašku krmu* preuzetu od tadašnjih ratnih brodova.

Današnji brodovi često imaju zrcalnu ili odrezanu krmu, koja završava ravnom plohom (krmenim zrcalom), takav tip krme izvodi se i na gliserima, čamcima na vesla i jedrilicama, te na brzim ratnim brodovima. Jahte na jedra imaju izbačenu usku krmu s malim zrcalom, ili kako je danas češće, široku krmu s ravnim ili zaobljenim zrcalom, obično nagnutim prema unutrašnjosti kako bi se olakšao ulaz iz mora i produljila vodna linija. Specijalne forme krme imaju brodovi za transport tereta na kotačima odnosno Ro-Ro brodovi, ribarice i drugi specijalni brodovi.

Povezano
--------

* Pramac
* Trup broda

Vanjske veze
------------

***Krma*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Krma*