recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Matematička fizika** (MF) proučava fizičke pojave, kreiranjem i proučavanjem matematičkih modela fizičkih pojava.

Istorijat
---------

Matematička fizika se počela razvijati za vreme života Isaka Njutna, paralelno sa razvojem fizike i matematike. Na kraju XVIII veka, zahvaljujući Njutnu i Lajbnicu, otkriven je diferencijalni i integralni račun, a Njutn je formulisao i osnovne zakone klasične mehanike, kao i univerzalni zakon gravitacije, što je bilo ključno za intenzivniji razvoj matematičke fizike.

U XVIII veku, matematička fizika je proučavala oscilacije struna i greda, a takođe i probleme akustike i hidrodinamike. Zahvaljujući Dalamberu, Lagranžu, Ojleru, Bernuliju i Laplasu, u to vreme se postavljaju i osnove analitičke mehanike.

U XIX veku, matematička fizika dobija nove zadatke, poput rešavanja problema toplotne provodljivosti, difuzije, elastičnosti, optike, elektrodinamike, nelinearnih talasnih procesa.

U XX veku u matematičku fiziku uvode i problemi kvantne fizike i teorije relativnosti, a takođe i novi problemi gasne dinamike, prenosa čestica i fiziku plazme.

Metode
------

Osnovni matematički alat koji je korišćen u rešenjima koje je dala matematička fizika je teorija diferencijalnih jednačina koja uključuje i srodne oblasti - integralne jednačine i varijacioni račun, zatim i teorije funkcija, funkcionalne analize, teorije verovatnoće, približne metode i numeričku matematiku.

Sa pojavom računara bitno se povećao broj matematičkih modela koji su se mogli analizirati, a pojavila se i mogućnost postavljanja računarskih eksperimenata i simulacija realnih fizičkih procesa.

U tom intezivnom razvoju teorijske fizike i savremene matematike, nastaju kvalitativno nove klase modela savremene matematičke fizike.

Vidi još
--------

* Matematika
* Fizika

| * p
* r
* u
Glavne grane matematike |
| --- |
| logika • teorija skupova • algebra (apstraktna algebra - linearna algebra) • diskretna matematika • teorija brojeva • analiza • geometrija • topologija • primenjena matematika • vjerovatnoća • statistika • matematička fizika |
*Za ostale upotrebe, v. Gyula (razvrstavanje).*

  

**Gyula** čita se *Đula* (njemački: *Jula*) je grad na jugoistoku Mađarske od 30,658
stanovnika.

Gyula administrativno podpada pod Županiju Békés, u kojoj je drugi po veličini grad nakon prijestolnice Békéscsabe. Danas je poznata po termama i srednjovjekovnom zamku.

Geografske karakteristike
-------------------------

Gyula leži nedaleko od granice sa Rumunjskom, udaljena oko 235 km jugoistočno od Budimpešte.

Historija
---------

Prvi pouzdani spomen Gyule nalazi se u dva dokumenta iz 1313. koje je izdao kralj Karlo I. Robert u samostanu - *Gyulamonostora* ili *Julamonustra*. Svega dvije dekade kasnije - 1332. i samo naselje se zvalo Gyula.

Prve gradske privilegije Gyuli je dodijelio kralj Karlo I. Robert, one su se svodile na pravo da izaberu gradonačelnika i održavaju sajam.

Čitav set novih privilegija mjestu je dodjelio ban János Maróti, od prava da samostalno naplaćuje porez, do toga da sudi vlastitim građanima, a kralj Žigmund Luksemburški oslobodio ga je od plaćanja nekih poreza. Ban Maróti učinio je puno tog za razvoj grada, od tog da je doselio franjevce do tog da je podigao zamak. 
Kad je 1476. njegova porodica - Maróti izumrla, - Gyula je kao domena vraćena kralju. Te iste - 1476 kralj Matija Korvin potvrdio je sve dotadašnje gradske privilegije date građanima Gyule, i čak ih proširio oslobodivši ih od plaćanja carine po cijeloj zemlji. 

Šest godina kasnije - 8. aprila 1482 kralj Matija Korvin poklonio je tadašnju Grofoviju Hunedoara svom sinu Jánosu Korvinu, a idućeg dana tome je dodao i domenu Gyula. U namjeri da učvrsti poziciju svog sina u Gyuli, reorganizirao je administraciju u Gyuli - 1484. i smjestio je u zamku, a sve u namjeri da spriječi lokalno plemstvo da mu istjera nasljednike.

Sve to nije mu puno vrijedilo kad su se pred vratima Gyule pojavile Osmanlije.

Borbe između Osmanlija i Mađara koje su se rastegle na preko sto godina, potpuno su unazadile taj kraj i sam grad Gyulu, koji se pretvorio u osmansku pograničnu utvrdu.

Dugi rat vođen krajem 16. vijeka potpuno je unazadio krajeve između rijeka Körös i Moriš.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Rumunjska, Arad
* Moldavija, Bălţi
* Italija, Budrio
* Njemačka, Ditzingen
* UK, Droitwich Spa
* Austrija, Krumpendorf
* Rumunjska, Miercurea-Ciuc
* Austrija, Schenkenfelden
* Rumunjska, Zalău

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Békés" (engleski). City population. Pristupljeno 29. 04. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*History of Gyula*" (engleski). Budapest com. Pristupljeno 28. 04. 2016.

Vanjske veze
------------

***Gyula (grad)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Gyule* (`hu`)
**Guillaume VI** (*Vilim VI*; 1004 – mart 1038), također poznat i kao **Guillaume Debeli** (francuski:  bio je vojvoda Akvitanije i grof Poitoua (pod imenom Guillaume IV) od 1030. do smrti. Bio je najstariji sin vojvode Guillaumea V Velikog i njegove prve supruge, Adalmode od Limogesa.

Nakon što je naslijedio oca, došao je u sukob sa svojom maćehom Agnes od Burgudnije, očevom trećom suprugom koja se preudala za Geoffreya Martela, tadašnjeg grofa Vendomea. Zbog toga je zaratio s Martelom, koji je nastojao od Akvitanije preoteti Saintonge. 20. septembra 1034. je zarobljen nakon borbe kod Moncontoura kraj Saint-Jouin-de-Marnesa. Nakon skoro tri godine zatočeništva, pristao je Martelu predati gradove Saintes i Bordeaux, te je pušten na slobodu. Odmah je započeo novi rat, ali je opet poražen te je bio prisiljen predati otok Oléron.

Guillaume se oženio za Eustachie od Montreuila, ali s njom nije imao poznatih potomaka. U Poitiersu je za svoje vladavine reformirao tamošnju upravu, imenovavši *prevota* zaduženog za civilne poslove. U Poitiersu je i umro, te je pokopan u Maillezaisu. S obzirom da nije imao neposrednih nasljednika, vojvodstvo je preuzeo njegov polubrat Odo (*Eudes*).

Literatura
----------

* *Nouvelle Biographie Générale*. Paris, 1859.
* Adalmode, the mother of William the Fat

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Guillaume V** | **vojvoda Akvitanije**1030–1038 | Slijedi:**Odo** |
| **Grof Poitiersa**1030–1038 |
**Miha Madijev de Barbezanis** (Split, oko 1280. – Split, oko 1338.), splitski povjesničar i kroničar.

Životopis
---------

O životu Mihe Madijeva malo se toga pouzdano zna. S majčine strane ga je povezivalo sordstvo sa srpskom dinastijom Nemanjića. 

Iza njega je ostalo djelo pod nazivom *De gestis Romanorum imperatorum et summorum pontificatum* (O podvizima rimskih careva i papa). Iako zamišljeno kao pregled svjetske povijesti od stvaranja svijeta do autorovih dana, djelo je pretežno pregled lokalnih splitskih zbivanja. Iako predstavlja iznimno važno povijesno vrelo, književna kvaliteta teksta okarakterizirana je kao "suhoparna i siromašnija" u usporedbi s Mihinim prethodnikom Tomom Arhiđakonom. Sačuvan je samo drugi dio spisa koji je 1666. prvi objavio Ivan Lučić.

Bilješke
--------

1. ↑  Antoljak, Stjepan, str. 20.
2. ↑  Raukar, Tomislav, str. 370.

Literatura
----------

* Antoljak, Stjepan. *Hrvatska historiografija*. Zagreb: Matica Hrvatska, 2004.
* Raukar, Tomislav. *Hrvatsko srednjovjekovlje*. Zagreb: Školska knjiga, 1997.
**Guillaume VIII** (c. 1025 – 25. septembar 1086), rođen kao **Gui-Geoffroi**, bio je vojvoda Gaskonje od 1052. godine, te vojvoda Akvitanije i grof Poitiersa (pod imenom Guillaume VI) od 1058. do smrti.

Gui-Geoffroi je bio najmlađi sin vojvode Guillaume V od Akvitanije i njegove treće supruge Agnes od Burgundije. Bio je šurjak rimsko-njemačkog cara Heinricha III koji se oženio za njegovu sestru Agnes de Poitou.

Njegov stariji brat, vojvoda Guillaume VII (Pierre-Guillaume) mu je 1052. dao vojvodsku titulu i vlast nad Gaskonjom, posjed koji je njegov otac dobio brakom sa Priscom (Brisce) od Gaskonje, sestrom gaskonjskog vojvode Sansa VI Guilhema. Šest godina kasnije Guillaume VII je umro, te je Guillaume VIII preuzeo vlast nad cijelom Akvitanijom.

Guillaume VIII je bio jedan od vođa francuske kršćanske vojske, koja je, potaknuta od Aleksandra II, godine 1064. došla na Iberijski poluotok pomoći aragonskom vladaru Ramiru I u opsadi Barbastra kojim su tada vladali al-Andalus. Guillaume je zauzeo i grad i napustio ga s bogatim plijenom; ponekad se zbog tog događaja smatra prvim ili pretečom križara.

Guillaume se ženio dva puta. Prva žena je bila Garsende od Périgorda, kćer grofa Aldaberta II od Perigorda. Nakon što je zaključio da je neplodna, nju je jednostavno napustio u novembru 1058. i poslao je u samostan Saintes. Sa drugom suprugom Matoedom se vjenčao u maju 1058. godine. S njom je imao kćer Agnes (1052 - 1078), koja se kasnije udala za kralja Alfonsa VI od Kastilje. 1070-ih se oženio treći put, nakon puta u Rim kojim je od pape ishodio poništenje prethodnog, odnosno dozvolu za novi brak. Supruga mu je bila Hildegarde od Burgundije, kćer vojvode Roberta I od Burgundije. S njom je imao dvoje djece - kćer Agnes (u. 1097) koja se udala za Petra I od Aragona, te sina Guillaumea, koji ga je formalno naslijedio.

Literatura
----------

* Owen, D. D. R. *Eleanor of Aquitaine: Queen and Legend*.
* *Nouvelle Biographie Générale*. Paris, 1859.

  


|  |
| --- |
| Guillaume VIII od Akvitanije **Kuća Poitiers****Rođen/a:** c. 1025  **Umro/la:** 25. septembar 1086 |
| Prethodi:**Bernard II** | **vojvoda Gaskonje**1052–1086 | Slijedi:**Guillaume IX** |
| Prethodi:**Guillaume VII** | **vojvoda Akvitanije**1058–1086 |
| **grof Poitiersa**1058–1086 |
**Minija** (starogrčki: ) bio je, u grčkoj mitologiji, legendarni osnivač grada Orhomena u Beotiji. Budući da se Minija smatrao pretkom Minijaca, nekoliko genealogija, prema klasičaru H. J. Roseu, kreće od njega kao polazne tačke. Postoji nekoliko predanja o tome ko su bili Minijini roditelji; prema jednom izvoru, smatralo se da mu je otac bio Orhomen, a majka Hermipa, ali da mu je istinski otac bio Posejdon; drugi izvor naziva ga sinom Posejdona i Kaliroje; razni drugi izvori kao Minijinog oca navode Hrisa (sina Posejdona i Hrisogenije, kćeri Almove), Aresa, Aleja i Eteokla.

Minijina žena bila je Eurijanasa, Eurijala, Tritogenija (kći Eolova), Klitodora ili Fanosira (kći Peonova). Eurijanasa ili Klitodora rodila mu je kćerku Klimenu (koja se ponekad zove i Periklimena), koja će kasnije Filaku ili Kefalu roditi Ifikla. U nekim se izvorima navodi i da je Klitodora Miniju rodila Presbona i Eteoklimenu, odnosno da mu je Fanosira rodila Orhomena, Diohtonda i Atamanta. Među druom Minijinom decom spominju se Kiparis, osnivač Antikire, i tri kćerke poznate kao Minijade.

Prema Apoloniju Rođaninu i Pausaniji, Minija je bio prvi kralj u grčkoj istoriji koji je podigao riznicu, čije su ruševine još postojale u Pausanijino vreme (2. vek nove ere); radilo se verovatno o grobnici u obliku tolosa.

Od epa pod naslovom *Minijada*, koji je pripadao grčkom epskom ciklusu, sačuvani su samo oskudni fragmenti, koji ne bacaju nikakvo svetlo na Minijin lik.

Izvori
------

* Hornblower, Simon; Spawforth, Antony (2003). *The Oxford Classical Dictionary*. New York: Oxford University Press.
* Schmitz, Leonhard (1867). „Minyas". u: Smith, William. *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology*. **1**. Boston. str. 21.
* Thirlwall, Connop (1895). *A History of Greece*. Original from the University of Virginia: Longmans. str. 92.
**Ministarstvo mira** (engleski: ; novogovor: **Minipax**) je jedno od četiri ministarstva fiktivne države Oceanije u Orwellovom romanu *1984*. Ono po svojoj nadležnosti odgovara ministarstvu obrane/rata, odnosno pod sobom ima oružane snage te, teoretski, predstavlja najvažniji državni organ o kome ovisi opstanak same države ugrožene ratom koji se stalno vodi sa suparničkim supersilama Eurazijom i/li Istazijom. 

U stvarnosti, odnosno prema navodima Goldsteinove knjige, Ministarstvo mira se, usprkos ogromnih resursa država daje za naoružanje i opremu, trudi da nikada u potpunosti ne porazi neprijatelja ili ga isprovocira na neku odlučnu akciju, jer vanjski neprijatelj omogućava da se kroz nesmiljenu propagandu nezadovoljstvo stanovništva unutrašnjim prilikama kanalizira prema vani. 

| * p
* r
* u
*Hiljadu devetsto osamdeset četvrta* Georgea Orwella |
| --- |
| Likovi | 
* Winston Smith
* Julia
* O'Brien
* Big Brother
* Emmanuel Goldstein

 |
| Mjesta | 
* Države u *1984*
* Oceanija
* Eurazija
* Istazija
* Aerodromska pista Jedan
* Soba 101

 |
| Klase | 
* Uža Partija
* Šira Partija
* Prolovi
* Bratstvo

 |
| Ministarstva | 
* Ministarstvo ljubavi
* Ministarstvo mira
* Ministarstvo obilja
* Ministarstvo istine

 |
| Koncepti | 
* Ingsoc
* Novogovor
* Dvomisao
* Dobromisao
* Dva + dva = pet
* Zlomisao
* Policija misli
* Telekran
* *Teorija i praksa oligarhijskog kolektivizma*
* Dva minuta mržnje
* Tjedan mržnje
* Prolefeed
* Ne-ličnost

 |
| Adaptacije | 
* američka TV-drama 1953.
* BBC-jeva TV-drama 1954.
* film iz 1956.
* Diamond Dogs
* Appleova reklama
* film iz 1984.
* parodija iz 1999.
* opera iz 2005.

 |
| Uticaj | *Nineteen Eighty-Four* u popularnim medijima |
**Lajdenska skala** je temperaturna skala koja se koristila za kalibraciju indirektnih merenja na niskim temperaturama početkom dvadesetog veka, tako što je pružala konvencionalne vrednosti (u kelvinima, tada nazvanim „stepeni Kelvina") napona pare helijuma. Koristila se za temperature ispod -183°, početnu tačku Međunarodne temperaturne skale 1930ih godina.

Skala najverovatnije potiče iz oko 1894. godine, kada je Hajke Kamerling Ones osnovao svoju kriogeničku laboratoriju u Lajdenu, Holandija.

Postojali su navodi  da je ova skala zapravo kelvinova skala pomerena tako da su tačke ključanja vodonika i kiseonika 0 i 70, respektivno, ali ovo verovatno nije istina. Kiseonik pri standardnoj atmosferi ključa na temperaturi između 90.15 i 90.18 K. Za vodonik, ta temperatura zavisi od molekularne varijacije. Tačka ključanja je 20.390 K za „običan" vodonik (sačinjen od 75% ortovodonika i 25% paravodonika) i 20.268 K za čist paravodonik. Po navedenoj definiciji, apsolutna nula bi bila na -20.15 °L.

Konverzija temperatura
----------------------

Izvori
------

1. ↑  Awbery, J. H.; *Heat*[*mrtav link*], Rep. Prog. Phys. 1934, No. 1, pp. 161–197 doi:10.1088/0034-4885/1/1/308.
2. ↑  Hubbard, Joanna; Are icebergs made of salt water or fresh water? Arhivirano 2011-07-16 na Wayback Machine-u (April 3, 2000)

| * p
* r
* u
Temperaturne skale |
| --- |
| Kelvin • Farenhajt • Celzijus • Rankin • Delil • Lajden • Njutn • Remer • Reomir |
Park Maksimir
**Maksimir** je zagrebačka gradska četvrt u kojoj se nalaze istoimena park-šuma i Stadion Maksimir (poznat po nastupima NK Dinamo). 

Park-šumu Maksimir, prvu u jugoistočnoj Europi (otvorena 1794. godine), dao je 1839. urediti prema zamisli biskupa Maksimilijana Vrhovca biskup Juraj Haulik u engleskom pejsažnom stilu. U parku je očuvana flora i fauna nizinskih šuma, a u njemu se nalaze i četiri jezera (što prirodna, što umjetna).

Od istaknutijih objekata u Parku spomenut ćemo:

* Švicarska kuća (sagrađena 1842. obnovljena 2005.),
* Vidikovac kiosk (najistaknutiji objekt perivoja), sagrađen 1843.
* Paviljon Jeka (sagrađen 1840. obnovljen 2001.),
* Kapelica Sv. Jurja (sagrađena 1880.).

Na južnom kraju park-šume nalazi se Zoološki vrt grada Zagreba.

Poznatiji dijelovi gradske četvrti su: Laščina, Rebar, Gornji Bukovac i napose bivše selo Remete u kojem se nalazi Crkva uznesenja blažene djevice Marije s franjevačkim samostanom. U crkvi se nalazi čudesni kip Majke božje Remetske, te su zbog toga Remete jedne od najznačajnih Marijanskih svetišta u Hrvatskoj.

U Maksimiru živi preko 50.000 stanovnika (2005.), teritorijalno je podijeljen u 11 mjesnih samouprava.

Eksterni linkovi
----------------

***Maksimir*** na Wikimedijinoj ostavi

* Maksimirske novosti Arhivirano 2007-11-28 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Gradske četvrti Zagreba |
| --- |
| 
* Brezovica
* Črnomerec
* Donja Dubrava
* Donji Grad
* Gornja Dubrava
* Gornji Grad - Medveščak
* Maksimir
* Novi Zagreb - istok
* Novi Zagreb - zapad
* Peščenica - Žitnjak
* Podsljeme
* Podsused - Vrapče
* Sesvete
* Stenjevec
* Trešnjevka - jug
* Trešnjevka - sjever
* Trnje

 |  |
Mesecoslov iz 1714. godine, Kijev
**Mesecoslov** (ek.) ili **mjesecoslov** (ijek.), odn. **menologij** (kasnogrč. μηνολόγιον, prema grč. μήν: mjesec [dana]), liturgijska knjiga Istočne crkve, sadrži po mesecima poredane živote svetaca i druga čitanja. On je sastavni deo većine bogoslužbenih Crkvenih knjiga, kao što su: Crkveni kalendari, psaltiri, trebnici i sl. 

Tabele pokazuju raspored čitanja delova Svetog pisma po sedmicama, počev od prvog dana Vaskrsa, druga pokazuje raspored čitanja po danima i mesecima. 

Psaltir i Služebnik takođe, sadrže kao dodatak Mesecoslov sa svim troparima i kondacima za sve dane bogoslužbene godine, a takođe za period Velikog posta sa pripremnim nedeljama i Strasnom sedmicom. 

Za razvoj Mesecoslova u obliku u kome ga mi danas poznajemo, zaslužan je Sveti Jovan Damaskin.

Izvori
------

1. ↑   Katolička encikolopedija
2. ↑   Arhivirano 2012-11-04 na Wayback Machine-u Arhiepiskop AVERKIJE (Taušev), LITURGIKA, Knjige za zajedničko bogosluženje
3. ↑   Arhivirano 2013-01-18 na Wayback Machine-u Protojerej Aleksandar Šmeman, UVOD U LITURGIČKO BOGOSLOVLJE

Spoljašnje veze
---------------

***Mesecoslov*** na Wikimedijinoj ostavi
Venecijanska laguna
**Laguna** je plitko područje slane ili bočatne vode (voda koja u sebi sadrži više soli nego obična slatka voda, a manje soli nego što je ima morska voda; nastaje miješanjem morske i riječne vode) uz morsku obalu koje je u manjoj ili većoj mjeri zatvoreno. Obično je odijeljena od otvorenog mora sa niskim pješčanim ostrvima (lido) ili koralnim prevlakama. Lagune se obično nalaze uz niske pješčane morske obale, posebno na ušćima rijeka u more.

Lagunama se isto nazivaju i kanali između kopna i koralnih grebena, i vode u atolima (vrsta ostrva).

Gotovo pola područja Kiritimata je pokriveno lagunama, slatkovodnim i slanovodnim.
Poznate su lagune na obali Venecijanskog zaliva, Baltičkog mora, Crnog mora i Meksičkog zaliva.

Riječ laguna se počela koristiti u engleskom jeziku 1769. godine, i odnosila se na Venecijansku lagunu (porijeklo riječi je iz Latinskog jezika, lacuna - prazan prostor). U španskom jeziku riječ laguna se koristi za pojam jezera poput Laguna Catemaco (Bos. Jezero Catemaco).

Primjeri laguna
---------------

* Venecijanska laguna
* Mar Menor
* Karavasta
* Laguna dos Patoz

***Laguna*** na Wikimedijinoj ostavi
**Maksim Kujundžić** (Čelebići, kod Konjica, 1923 — Zaborani, kod Nevesinja, novembar 1944), učesnik Narodnooslobodilačke borbe i narodni heroj Jugoslavije.

Biografija
----------

Rođen je 1923. godine u Čelebićima kod Konjica, u zemljoradničkoj porodici. Završio je osnovnu školu, a zatim se bavio zemljoradnjom.

U Narodnooslobodilačku borbu stupio je u decembru 1941. godine. Postao je borac Konjičkog bataljona, gde je ubrzo postao bombaš.

Avgusta 1942. godine, njegov bataljon je ušao u sastav novoformirane Desete hercegovačke brigade. Ubrzo je postao komandir čete unutar brigade. Istakao se u borbama na Otočcu, na Golešu gde je sa svojom desetinom ubio šest Nemaca, u borbi za oslobođenje Jajca, u borbama za oslobođenje Prozora, Nevesinja i u napadima na neprijatelja na Parinu, decembra 1942. godine.

Istakao se i u borbama protiv Nemaca na Ravnom, kod Gacka, u vreme Pete neprijateljske ofanzive. Tada je, kada mu je nestalo municije, sačekao na šumskoj stazi Nemce u zaklonu s praznom puškom. Poslednjeg iz grupe od četvorice je udario kundakom po glavi, oteo mu mašinku i odmah ubio ostalu trojicu, snabdevši se municijom.

U jesen 1943. godine, bio je postavljen za zamenika komandanta bataljona, a nešto kasnije za komandanta Omladinskog bataljona u 29. hercegovačkoj diviziji. U proleće 1944. godine, njegov bataljon je vodio borbu protiv crnogorskih četnika na teritoriji nikšićkog sreza.

Početkom novembra 1944. godine, u Zaboranima kod Nevesinja, poginuo je braneći odstupnicu svom bataljonu u borbi s Nemcima.

Ukazom Prezidijuma Narodne skupštine Federativne Narodne Republike Jugoslavije, 20. decembra 1951. godine, proglašen je za narodnog heroja.

Literatura
----------

* „Narodni heroji Jugoslavije". Beograd: Mladost. 1975.
* Milan Inđić: *„Djeca heroji"*, Dom štampe, Zenica, 1985. godine
**Humbert od Moyenmoutiera, O.S.B.**, (francuski: ), **Humbert od Silva Candide** (italijanski: ) ili, jednostavno **Kardinal Humbert** (latinski: ; 1000 ili 1015 – 5. maj 1061) bio je francuski benediktinski opat i katolički kardinal, najpoznatiji po anatemi koju je 1054. bacio na carigradskog patrijarha Mihaila Kerularija i tako započeo veliki raskol između katolika i pravoslavaca. 

Ime je dobio po samostanu Moyenmoutier u francuskoj oblasti Lorraine, gdje se obrazovao i na kraju postao opat. Godine 1049. je samostan posjetio papa Lav IX te bio duboko impresioniran Humbertom. Pozvao ga je u Rim te 1050. imenovao nadbiskupom Sicilije. Tamošnji Normani, međutim, to nisu prihvatili i fizički su spriječili Humberta da preuzme nadbiskupiju. Lav ga je umjesto toga imenovao kardinalom Silva Candide, jedne od rimskih prigradskih biskupija. Na tom je mjestu služio kao papin sekretar.

Godine 1053. je Lava pratio na putu u Apuliju. Tada je zaprimio pismo od ohridskog arhiepiskopa Lava I u kome se žestoko kritizirao latinski obred i drugi običaji zapadne Crkve. Papa mu je naložio da napiše odgovor i ode u Carigrad kako bi spor riješio u pregovorima sa Mihailom Kerularijem.

U Carigradu je njegovo izaslanstvo ljubazno primio car Konstantin IX Monomah, ali ne i patrijarh Mihailo. 16. jula 1054. je zato Humbert u ime pape (ne znajući da je Lav IX u međuvremenu umro) za vrijeme liturgije u Aja Sofiji objavio službeni ukaz o anatemi. Isti je dan Mihailo donio anatemu protiv Humberta, a što je označilo konačni prekid zajedništva između rimske i carigradske Crkve.

Humbert se iz Carigrada vratio u Rim gdje ga je papa Stjepan IX imenovao glavnim bibliotekarom rimske Kurije. Na tom je mjestu napisao tekst *Libri tres adversus Simoniacos* (Tri knjige protiv simonista) u kome se, kao sljedbenik crkvene reforme, obračunava sa tada raširenom praksom simonije. Umro je u Rimu 1061. te je sahranjen u Lateranskoj bazilici.

Izvori
------

1. ↑  Također poznat i po imenima *Mourmoutiers* ili *Marmoutier*.

Literatura
----------

* Norwich, John Julius (1967). *The Normans in the South 1016–1130*. London: Longman.
* Hüls, Rudolf. *Kardinäle, Klerus und Kirchen Roms: 1049–1130*. Tübingen: 1977. See pp. 133–34.
**Maksim Romić** (**Max Romih, Massimiliano (Massimo) Romi**) (Buzet, 22. svibnja 1893. – Firenca 24. travnja 1979.), bio je hrvatski šahist koji je nastupao za Italiju.

Životopis
---------

Rodio se u Buzetu za vrijeme Austro-Ugarske. Ubrzo nakon Prvog svjetskog rata njegov je rodni kraj došao pod Italiju. Na vlast su ubrzo došli fašisti koji su promicali talijaniziranje netalijanskih imena i prezimena, pa je Max Romih postao Massimiliano Romi. Pod tim se je imenom pojavio na šahovskom turniru u San Remu 1930. godine. Sudjelovao je na nekoliko prvenstava Italije prije i poslije Drugog svjetskog rata. Nastupao je za Italiju na trima službenima (1927. 1931. i 1935.) i dvjema neslužbenima (1924. i 1936.) šahovskim olimpijadama.

Međunarodna natjecanja
----------------------

Pobijedio je u Scarboroughu 1925., bio je 3. u Hyèresu 1926. (pobijedio je Abraham Baratz), podijelio je 5.-7. mjesto u Spau 1926. (pobijedili su: Fritz Sämisch i George Alan Thomas),
bio je 7. u Veneciji 1929. (pobijedio je Rudolf Pitschak),
bio je 16. San Remu 1930. (pobijedio je Aleksandr Aljehin),
bio je 4. u Parizu 1938. (pobijedio je José Raúl Capablanca),
i bio je 2. iza Estebana Canala u Reggio Emiliji 1947.

Izabrani dvoboj: Maksim Romić - José Raúl Capablanca
----------------------------------------------------

1.d4 Mf6 2.Mf3 e6 3.Ff4 b6 4.e3 Fb7 5.Mbd2 Mh5 6.Fg3 d6 7.Fd3 Md7 8.De2 Fe7 9.c3 c5 10.Me4 Mxg3 11.hxg3 h6 12.Td1 Dc7 13.Med2 d5 14.Fa6 Fxa6 15.Dxa6 0-0 16.Dd3 b5 17.g4 c4 18.Dc2 Dd8 19.e4 dxe4 20.Mxe4 Mf6 21.Mxf6+ Fxf6 22.0-0 Tb8 23.a3 a5 24.Tfe1 Dd5 25.Me5 Tfc8 26.f4 b4 27.axb4 axb4 28.Dd2 bxc3 29.bxc3 Tb3 30.g5 Tcb8 31.Mf3 Tb2 32.De3 hxg5 33.fxg5 Fd8 34.g6 Ff6 35.gxf7+ Texf7 36.Tf1 Tc2 37.Td2 Tbb2 38.Txc2 Txc2 39.Tf2 Txf2 40.Texf2 Df5 41.De2 g5 42.g4 Df4 43.Dxc4 Dxg4 44.Dc7+ Teg6 45.Ce5+ Fxe5 46.Dxe5 Dh4+ 47.Dg3 De4 48.De3 Dc2+ 49.Teg3 Teh5 50.Df3+ Teg6 51.De3 1/2-1/2

Vanjske veze
------------

* Maksim Romić na Chessgames.com
* Partije Maksima Romića na 365chess.com
* Chessmetrics.com Procijenjeni Elo za Romića
* Olimpbase Maksim Romić
**Invergordon** (škotsko-gelski *Inbhir Ghòrdain* ili *An Rubha*) je lučki grad 
na sjeveroistoku Škotske od 4,075 stanovnika.

Invergordon administrativno podpada pod Područno vijeće - 
Highland.

Geografske karakteristike
-------------------------

Invergordon leži u Easter Rossu, 18 km sjeveroistočno od Dingwalla u dobro zaklonjenoj i dubokoj luci
zaljeva Cromarty Firth.

Historija
---------

Moderni Invergordon je izrastao, zamjenjujući starije naselje **Inverbreakie** (ili *Innerbrachie*), nakon što je krajem 18. vijeka, lord William Gordon kupio dvorac i imanje u gradu. Nakon tog je izgrađena luka - 1828. koja je ubrzo i proširena 1857, pa je grad počeo rasti na račun lučkog prometa i destilaciji whiskya. Veliki poticaj dalnjem razvoju bio je dolazak 
željeznice 1863.

Invergordon je u vrijeme Prvog svjetskog rata postao baza za popravak i opskrbu gorivom Krstarica, jer je bio jedno od najvećih i najsigurnijih britanskih sidrišta idealno za ratnu mornaricu. Od tog je ne samo grad, već i šira okolica imala višekrastruku korist, jer su se otvorila brojna radna mjesta vezana uz bazu i brodogradilište. 

U Invergordonu je 1931. čitava Atlanska flota britanske kraljevske mornarice stupila u štrajk, kad je vlada zbog ekonomske krize, najavila rezanje plaća. Kriza je okončana tek nakon direktne intervencije [[kralja 
Georga V.

Za vrijeme Drugog svjetskog rata Invergordon je bio baza hidroaviona. Problemi su nastupili nakon što je pomorska baza zatvorena 1956. Problem je naizgled riješen, nakon što je 1971. kompanija British Aluminium otvorila talionicu, računajući na obećanu jeftinu električnu energiju iz Nuklearke Hunterston B. Talionica je privukla brojne nove radnike u grad koji su se doselili iz Centralne Škotske. Prava kriza nastupila je 1982. kad je zatvorena talionica aluminija, koja nije poslovala 
profitabilno, pa je puno ljudi ostalo bez posla i prihoda za život. Nešto nade i posla na održavanju, donijelo je otkriće i eksploatacija nafte iz Sjevernog mora.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost grada je masivna gradska vijećnica, podignuta 1730. koja danas služi kao predvorje zgrada suda. Pored toga tu je i crkva sv Duthusa podignuta 1371. Atrakcija je i destilerija whiskya Glenmorangie koja se nalazi pored grada.

Privreda
--------

I pored svega tog Invergordon je i danas značajan za ekonomiju tog dijela Highlandsa, jer većina kompanija iz Ross i Cromartya ima sjedište u Invergordonu. Uz luku koja je i danas najveći poslodavac, održala se i destilacija whiskya, proizvodnja prehrambenih artikala uz rađanje nove industrije mikroelektronike.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Invergordon (Highland)" (engleski). City population. Pristupljeno 24. 01. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Invergordon*" (engleski). The Gazetteer for Scotland. Pristupljeno 25. 1. 2015.

Vanjske veze
------------

***Invergordon*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Invergordon* na portalu The Gazetteer for Scotland (`en`)
**Messier 100** (M100 ili NGC 4321) je spiralna galaksija u zviježđu Berenikina kosa. Otkrio ju je Pierre Méchain 15. ožujka 1781. godine. Svoje otkriće javio je prijatelju i suradniku Charlesu Messieru koji je galaksiju uvrstio kao stoti objekt svog kataloga 13. travnja 1781. godine.

Lord Rosse je 1850. godine u galaksiji otkrio spiralnu strukturu.

Svojstva
--------

M100 pripada skupu galaktika Virgo. S prividnim sjajom od + 9.40 magnituda, galaktika je jedna od najsjajnijih u skupu. Udaljenost M100 je oko 52.5 milijuna ly a prividni promjer 7.0'. Stvarni promjer galaktike je 107,000 ly i nešto je veći od naše Mliječne staze.
NGC 4323 je satelitska galaktika M100.

Galaksija se sastoji od dva izražena spiralna kraka koji su ispunjeni plavim zvijezdama, maglica i otvorenim skupovima. Osim ta dva gotovo simetrična spiralna kraka, galaktika posjeduje nekolicinu manje izraženih krakova. 

Do danas je otkriveno 5 supernova u galaksiji: SN 1910B, SN 1914A, SN 1959E, SN 1979C i SN 2006X.

Amaterska promatranja
---------------------

U 200 mm amaterskom teleskopu M100 je vidljiva kao veoma tamna mrlja s nešto svjetlijom jezgrom i poprilično velikim halo-om oko jezgre.

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |


***Messier 100*** na Wikimedijinoj ostavi
**Messier 110** (M110 ili NGC 205) je eliptična galaksija u Andromedi.

Ovo je posljednji objekt Messierova kataloga. Charles Messier otkrio ga je 1773. ali nikada ga nije zabilježio i unio u katalog. Galaksiju je u katalog dodao Kenneth Glyn Jones 1966. godine.

Svojstva
--------

M110 je patuljasta eliptična galaksija i zajedno s M32 satelit Andromedine galaksije. Galaksija ima promjer od 7,900 ly, nalazi se na istoj udaljenosti kao i M31, oko 2.5 milijuna godina svjetlosti. Galaksije je neobična u odnosu na ostale eliptične galaktike jer ima oblake prašine i plina kraj središta. Zato se ponekad M110 klasificira kao sferoidna galaksija a ne kao eliptična galaksija.

Masa M110 je oko 3.6 i 15 milijardi puta veće od mase Sunca.

Unatoč malim dimenzijama ova galaktika ima sustav od čak 8 dosad poznatih kuglastih skupova. Najsjajniji od njih je G73 čiji je prividni sjaj + 15 magnituda. Moguće ga je promatrati amaterskim teleskop većim od 450 mm u promjeru.

Amaterska promatranja
---------------------

M110 moguće je uočiti kao tamniju ali veliku mrlju sjeverno od M31. Na malim povećanjima moguće je vidjeti sve tri galaktike u istom vidnom polju. Pod tamnim nebom u 200 mm teleskopu M110 je sjajan elipsasti oblak s sjajnom jezgrom.

Eksterni linkovi
----------------

Skica M110

  


|  |
| --- |
|  **Objekti u Messierovom katalogu**  |
| 

|  |
| --- |
| M1 • M2 • M3 • M4 • M5 • M6 • M7 • M8 • M9 • M10 • M11 • M12 • M13 • M14 • M15 • M16 • M17 • M18 • M19 • M20 • M21 • M22 • M23 • M24 • M25 • M26 • M27 • M28 • M29 • M30 • M31 • M32 • M33 • M34 • M35 • M36 • M37 • M38 • M39 • M40 • M41 • M42 • M43 • M44 • M45 • M46 • M47 • M48 • M49 • M50 • M51 • M52 • M53 • M54 • M55 • M56 • M57 • M58 • M59 • M60 • M61 • M62 • M63 • M64 • M65 • M66 • M67 • M68 • M69 • M70 • M71 • M72 • M73 • M74 • M75 • M76 • M77 • M78 • M79 • M80 • M81 • M82 • M83 • M84 • M85 • M86 • M87 • M88 • M89 • M90 • M91 • M92 • M93 • M94 • M95 • M96 • M97 • M98 • M99 • M100 • M101 • M102 • M103 • M104 • M105 • M106 • M107 • M108 • M109 • M110 |

 |

***Messier 110*** na Wikimedijinoj ostavi
Nacrtani robot
**Mecha** je uvriježeni naziv za divovske robote, koji potječu iz japanskih stripova i crtanih filmova, ali su se proširili po cijelom svijetu u raznim komercijalnim oblicima (npr. poznate su lutke "Transformers"). Naziv je potekao od riječi *mechanic* (mehanički). 

Prvi divovski robot u japanskoj kulturi rodio se 1972. godine. Zvao se Mazinger Z, a osmislio ga je crtač stripova Go Nagai. Čudovišta napadaju iz svemira, branitelji imaju tajnu bazu, u divovskom robotu sjedi tinejdžer i kontrolira ga, te u svakoj epizodi te crtane serije uništi po jedno čudovište. Ta formula, koja je po jednostavnosti i genijalnosti ravna američkom izumu superjunaka u tajicama, bit će nepresušan izvor nadahnuća stotinama japanskih animatora tijekom sljedećih dvadeset godina. 

Dakle, isprva je *mecha* prikazivala robote kako se bore protiv čudovišta. Zatim se pojavila glasovita serija *Mobile Suit Gundam* (1979.), gdje su prvi put roboti korišteni u ratu ljudi protiv ljudi, što znači da robot sam po sebi više nije bio junak, nego oruđe. 

Još od Wagnera nije bilo umjetničkog oblika koji bi toliko zasluživao laskavu titulu *Gesamtkunstwerk*. To nije umjetnost za nepripremljene. Japanski ljubitelj *mecha*, kao i europski ljubitelj opere, neće pratiti samo radnju. On će proučavati dizajn robota i procjenjivati uvjerljivost njihovih mehanizama, jer postoje animatori koji su se specijalizirali isključivo za to područje. On sluša kako likovi govore i prepoznaje svoje omiljene sinkronizatore, od kojih neki imaju status ravan najvećim zvijezdama igranog filma. Specijalni efekti, koreografija bitaka, glazba i songovi, dizajn uniforme pilota i njegova frizura — sve je bitno, sve se strogo ocjenjuje. 

Primjeri *mecha* animea su *Space Runaway Ideon*, *Voltron*, *Neon Genesis Evangelion*, *Mazinger* i *Tengen Toppa Gurren Lagann*.

Vanjske poveznice
-----------------

* Opširno pokrivanje mecha robota
**Gruzijski** ili **gruzinski jezik** (ქართული ენა [*kartuli ena*]), je zvanični jezik u Gruziji, republici smeštenoj na Kavkazu.

Gruzijski je maternji jezik 4,1 miliona stanovnika u samoj Gruziji (83% sveukupnog stanovništva), i još 200,000 hiljada van zemlje (uglavnom u Turskoj, Iranu, Rusiji, Americi i zapadnoj Evropi). U bukvalnom smislu reči je jezik za sve etnografkse grupe gruzijskog naroda, naročito onih koji govore drugim jezicima južnokavkaske grupe (ili kartvelijanskim jezicima): Svani, Megrelijani i Lazi. Gruzinski, ili *kartuli* (ქართული [*kartuli*]), koji se ponekad smatra za zasebnu vrstu hebrejskog jezika je maternji jezik još 20,000 stanovnika Gruzije i 60,000 van (naročito 60,000 u Izraelu).

Pismo
-----

Gruzijsko pismo, ili *mhedruli* (მხედრული [*mkhedruli*] – "sekularno" ili "vojno") se prvi put pojavilo u 10. veku. Sastoji se od 33 slova i ne razlikuje velika i mala (obojana polja označavaju slova koja se više ne koriste). Preteča *mhedruli* pismu je drugi sistem, *asomtavruli*, čiji se najstariji natpis, iz 430 godine nove ere, može naći u gruzijskoj crkvi u Vitlejemu.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ა | ბ | გ | დ | ე | ვ | ზ | ჱ | თ | ი | კ | ლ | მ | ნ |
| ჲ | ო | პ | ჟ | რ | ს | ტ | ჳ | უ | ფ | ქ | ღ | ყ | შ |
| ჩ | ც | ძ | წ | ჭ | ხ | ჴ | ჯ | ჰ | ჵ | ჶ | ჷ | ჸ |  |

Gramatika
---------

Gruzijski jezik ima 7 padeža: nominativ, ergativ, dativ, genitiv, instrumental, adverbijal i vokativ. Prva tri su "jezgreni padeži" i imaju funkcije koje se međusobno preklapaju (npr. označavaju subjekt u različitim situacijama). 

U nekim glagolskim oblicima gruzijski se ponaša kao aktivno-stativni i ergativni jezik.

Gruzijski nema kategoriju roda.

Jezik ima aglutinativnu morfologiju i postpozicije.

Eksterni linkovi
----------------

***Gruzijski jezik*** na Wikimedijinoj ostavi

* Gruzijsko engleski rečnik

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85054242
* GND: 4124679-2
* BNF: cb11948076v (podaci)
* NDL: 00562661
* NKC: ph114924

 |
Rotirajuća brodska prevodnica Falkirk.
**Hidrotehnika** ili **vodogradnja** je dio građevinarstva koji se bavi građevinskim i drugim zahvatima koji omogućuju gospodarenje vodama, to jest iskorištavanjem vodnih snaga, melioracijama, plovnim putovima i lukama, regulacijama vodotoka (vodnogospodarska vodogradnja), te vodoopskrbom, odvodnjom i zaštitom voda od onečišćenja (zdravstvena vodogradnja). Vodogradnjama se katkada nazivaju i građevine i radovi kojima se ti zahvati ostvaruju: brane, hidroelektrane, vodne akumulacije (umjetna jezera), nasipi za obranu od poplava, melioracije tla, objekti za pročišćavanje i zaštitu voda (obrada vode), neplovni i plovni kanali, luke i pristaništa, regulacije vodotoka i regulacijske građevine, vodospreme, vodozahvatne građevine, vodovodi i cjevovodi, kanalizacije i drugo.

Hidraulika
----------

*Glavni članak: Hidraulika*
**Hidraulika** (grč. *ὕδωρ* (*hydor*): voda i *αὐλός* (*aulos*): cijev) je dio hidromehanike (mehanika fluida) koji se bavi proučavanjem stanja ravnoteže i strujanja realne tekućine, ponajprije vode, kroz cijevi, kanale i otvore te pojavâ koje nastaju kada takva tekućina struji oko nekoga tijela uronjenoga u nju.

Izvori
------

1. ↑   **vodogradnja (hidrotehnika)**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
2. ↑   **hidraulika**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.

***Hidrotehnika*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85063305
* GND: 4064700-6
* BNF: cb119763833 (podaci)
* NKC: ph508938

 |
**Marche-en-Famenne** (valonski: *Måtche-e-Fåmene*) je grad i općina od 17,658 stanovnika na istoku Belgije u Regiji Valonija u Provinciji Luxembourg, on je administrativni centar istoimenog Arondismana.

Geografske karakteristike
-------------------------

Marche-en-Famenne leži u Ardenima na cesti između Namura i grada Luksemburga.
Kroz grad protiče potok Marchette, po kom je dobio prvi dio svog imena. Marche znači granica, a to je bio taj potok koji je razdvajao tadašnje grofovije Huy i Ardenne, vremenom je postao deminutiv - *La Marchette*. Drugi dio imena - Famenne potječe od latinskog *Paemani* (ili *Faemani*), kako se zvalo keltsko-germansko pleme. 
koje je nekad živjelo u Ardenima.

Historija
---------

Marche je nikao još za Rimskih vremena, tokom 13. vijeka opasan je bedemima i dobio je status grada.

Nakon tog je prosperirao na trgovini, pa su Karmelićani 1473. podigli svoj samostan.

U njemu je 1577. Don Juan od Austrije potpisao edikt, kojim je oslobodio grad Gent od španjolske dominacije, pokušavši na taj način okončati rat između Španjolske i 17 tadašnjih niskozemskih provincija.

Po naredbi francuskog kralja Louisa XIV 1688. su srušeni bedemi.
Vojska Prve Francuske Republike zauzela je grad (i okolicu) 1794. i zatvorila samostan, koji je nakon tog služio kao sud, zatvor i žandarmerijska kasarna, a od 1876 kao osnovna škola.

Tokom 18. vijeka bio je poznat po proizvodnji čipke, a jedan vijek kasnije za industrijske revolucije, dolaskom željeznice razvio se kao manji industrijski centar.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Belgium: Luxembourg*" (engleski). City population. Pristupljeno 7.04. 2021.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Le marché 1900 de Marche-en-Famenne*" (francuski). Patrimoine Vivant. Pristupljeno 7.04.2022.
3. ↑  „*Balade à la découverte de Marche-en-Famenne*" (francuski). Maison du Tourisme Famenne-Ardenne Ourthe & Lesse. Pristupljeno 7.04.2022.

Vanjske veze
------------

***Marche-en-Famenne*** na Wikimedijinoj ostavi

```
**Ville de Marche-en-Famenne* (službene stranice) (`fr`)
```
Etnolingvističko područje naroda Hausa u Nigeru i u Nigeriji
**Hausa** je naziv za etničku grupu koja uglavnom živi u sjevernoj Nigeriji i jugoistočnom Nigeru. Veliki broj ih ima i u sjevernoj Gani, Beninu, Kamerunu te u manjim zajednicama raštrkanim po Zapadnoj Africi. Govore hausa jezikom koji pripada afroazijskoj jezičnoj grupi.

Kano se smatra središtem Hausa trgovine i kulture.

Hausa imaju drevnu i široko rasprostranjenu kulturu, poznatu po dugotrahnim vezama s Arapima. Hausa su od 14. vijeka muslimani, te su mnoge zapadnoafričke narode preobratili na islam kroz kontakte, trgovinu ili ratove.

Od 16. do početka 19. vijeka Federacija Hausa, labava unija gradova-država bila je važnom regionalnom silom. Godine 1810. ju je porazio Usman dan Fodio i uveo u Fulani Imperij.

Historija naroda Hausa je zabilježena u Kano kronici.

Povezano
--------

* Hausa-Fulani

***Hausa*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85059316
* SUDOC: 02773286X
* BNF: cb11971276b (podaci)
* NDL: 00563037
* NKC: ph117599

 |
**Harry Von Tilzer** (8. jul 1872 - 10. januar 1946) je bio popularni američki kompozitor iz doba Tin Pan Alleya. Rodio se kao **Aaron Gumbinsky**, prema nekim izvorima se rodio u Detroitu, a prema nekim u Goshenu u Indiani. Kada je imao 14 godina, pobjegao je iz kuće kako bi se priključio putujućem cirkusu; uzeo je ime **Harry Gumm** i ubrzo se pokazao talentiranim pijanistom, koji je također komponirao muzičke točke za cirkus. Kasnije je promijenio ime u Harry Von Tilzer, uzevši djevojačko ime majke i dodavši mu njemački aristokratski prefiks *Von*. Nastupao je po vodviljima, često prodajući pjesme za 1 do 2 $. Kada je jedna od njih "My Old New Hampshire Home" izdavaču prodana za 15 $, a potom izdana u dva miliona štampanih partitura, Harry Von Tilzer je odlučio postati profesionalnim kompozitorom te je postao partner u novoosnovanoj izdavačkoj kući Shapiro Bernstein Publishing Company. Godine 1900. je napisao *A Bird in a Gilded Cage*, koja je postala jednim od najvećih hitova svog doba. Godine 1902. je osnovao vlastitu izdavačku kuću, kojoj se priključio njegov brat Albert Von Tilzer.

Među njegove ostale hitove spadaju "Cubanola Glide", "Wait 'Til The Sun Shines Nellie", "Old King Tut", "All Alone", "Mariutch", "The Ragtime Goblin Man," "I Love My Wife, But Oh You Kid!", "They Always Pick On Me", "I Want A Girl (Just Like The Girl That Married Dear Old Dad)", *And The Green Grass Grew All Around* i dr.

Vanjske veze
------------

* Harry Von Tilzer at the Internet Broadway Database
* Sheet music for his song "Under the Anheuser Bush" from the collection of the San Francisco Public Library
* Harry Von Tilzer songs at Cylinder Preservation and Digitization Project - Enter *Harry Von Tilzer* in Keyword Search window.
* Besplatne partiture čiji je autor Harry Von Tilzer na stranici International Music Score Library Project

  


***Harry Von Tilzer*** na Wikimedijinoj ostavi
**Mirovni ugovor iz Jašija** (ruski: *Ясский мирный договор*, turski: *Yaş Antlaşması*) je mirovni sporazum
kojim je završen Rusko-turski rat (1787–1792). 
Sporazum je potpisan 9. januara 1792. između Osmanskog Carstva i Ruskog Carstva u Iaşiju u današnjoj Rumunjskoj. 

Tim sporazumom potvrđena je ruska dominacija na Crnom moru.
U ime Osmanskog Carstva sporazum je potpisao Veliki vezir Kodža Jusuf paša, a u ime Ruskog Carstva knez Bezborodko, koji je nasljedio kneza Potemkina.

Karakteristike sporazuma
------------------------

Ruska carica Katarine Velike ušla je rat koji je trebao dovesti do daljnjeg komadanja 
Osmanskog Carstva između Carske Rusije i Austrije i dovesti do 
uskrsnuća (grčkog) Bizantskog Carstva u Istanbulu. Njezin plan je propao, nakon što se 
Austrija povukla iz rata potpisavši u augustu 1791. Svištovski mir sa Osmanskim Carstvom, ali i zbog pomankanja organizirane i masovne podrške balkanskih kršćana. Tako je ugovor iz Jašija uglavnom potvrdio stanje iz ranije sklopljenog 
Kučukkainardžijskog mira, sklopljenog između dvaju carstava 1774.

Carska Rusija pomakla je svoje granice prema rijeci Dnjestar uključujući i utvrdu Očakov, a Osmansko Carstvo zadržalo je Besarabiju, Vlašku i Moldaviju.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Treaty of Jassy*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 9. 02. 2015.

Vanjske veze
------------

* *Treaty of Jassy* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)
**Miroslav Škoro** (Osijek, 29. srpnja 1962.), hrvatski pjevač i voditelj emisije Uhvati bingo ritam na RTL-u. Njegov tip glazbe je tamburica.

Životopis
---------

Osnovnu školu i gimnaziju završio u Osijeku. Diplomirao na Višoj građevinskoj školi Sveučilišta J.J. Strossmayer u Osijeku. Dvije godine studirao na Community Colledge of Allegheny County, USA, polaznik prvog naraštaja Diplomatske akademije MVP-a RH, diplomirao ekonomiju na Ekonomskom fakultetu u Osijeku - smijer marketing. Tečno govori, čita i piše engleski jezik. Svoju prvu gitaru kupio je na zimu 1978. godine. Radio je kao radio novinar.

Svojim hitovima poput „Ne dirajte mi ravnicu" ,"Šumi,šumi javore","Mata","Ne vjeruje srce pameti", "Majko jedina" te mnogim drugima puni koncertne dvorane.
Od 1985. godine nastupa sa tamburaškim orkestrom "Slavonski bećari" pod voditeljskom palicom Antuna Nikolića - Tuce. Za vrijeme boravka u SAD-u upoznaje Jerrya Grcevicha i upoznaje novu strast, pisanje glazbe i tekstova prema standardima tradicionalne glazbe Slavonije i Vojvodine. Nakon povratka u Hrvatsku, oformljuje tamburaški sastav "Ravnica" i postaje jedan od najuspješnijih hrvatskih skladatelja.

Od 1995. do 1997. godine obnaša dužnost generalnog konzula Republike Hrvatske u Mađarskoj. U to vrijeme, bez obzira na diplomatske dužnosti njegov rad na glazbenom području ne jenjava.

Od 2001. do 2006. godine Miroslav Škoro je bio predsjednik uprave Croatia Records.

2003. godine sudjelovao s Đorđem Novkovićem kao član žirija u najgledanijem reality-ju Story Super Nova Music Talents.

Na parlamentarnim izborima za Hrvatski sabor 2007. godine, postao saborski zastupnik. Odrekao se plaće u korist intenzivne njega pedijatrije u KBC Osijek i nakon samo osam mjeseci dao ostavku, ne ostvarivši nikakova prava (mirovina i sl.).

Osmislio i bio voditelj dvije zabavno-glazbene emisije na HTV-u ("Država,selo,grad" i "Pjevaj moju pjesmu").

Objavio devet samostalnih albuma do sada. 
22.9 2014. počinje voditi s Antonijom Blaće novu emisiju na RTL-u Uhvati bingo ritam.

Diskografija
------------

1. *Ne dirajte mi ravnicu* – 1992.
2. *Miroslav Škoro i Ravnica* – 1993.
3. *Sitan vez* – 1996.
4. *Miroslav Škoro, uživo* – 1998. (Kompilacija)
5. *Ptica samica* – 1999.
6. *Slagalica* – 2001.
7. *Milo moje* – 2003.
8. *Svetinja* – 2005.
9. *Sve najbolje vol. 1* - 2007. (Kompilacija)
10. *Sve najbolje vol. 2* - 2007. (Kompilacija)
11. *Moje boje* - 2008.
12. *Sve najbolje* - 2013.
13. *Putujem sam* - 2014.

DVD
---

1. *Milo moje - Dom Sportova* - 2003

Vanjske veze
------------

* Miroslav Škoro - službene stranice