recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***The Devil's Dictionary*** (sh. *Đavolji rječnik*) je satirička knjiga američkog novinara i književnika Ambrosea Biercea objavljena 1911. godine. Predstavlja parodijski engleski rječnik u kome se za različite pojmove daju različite crnohumorne definicije. Originalno je nastao kao novinska kolumna koju je Bierce od 1881. objavljivao kao urednik tjednika Wasp u San Franciscu. Kao knjiga je prvi put objavljen 1906. pod naslovom *The Cynic's Word Book* ("Cinikova knjiga riječi"), ali samo za unose od slova A do L; drugi tom je objavljen 1911. pod sadašnjim naslovom, koga je sam Bierce preferirao, i koji je bio ispočetka bio odbačen od izdavača iz religijskih razloga. *Dictionary* je vjerojatno najpopularnije i najcitiranije od svih Bierceovih djela. 1967. je izdana nova verzija sa definicijama koje su se smatrale izgubljenim u kaosu izazvanom potresom u San Franciscom, te koja ima ukupno 1851 unos.

Vanjske veze
------------

* Besplatna e-knjiga: *The Devil's Dictionary* na Projektu Gutenberg
* *The Devil's Dictionary* at Dict.org (query form)
* *The Devil's Dictionary* Arhivirano 2010-03-02 na Wayback Machine-u, audio and text.
* The original Devil's Dictionary

| * p
* r
* u
Djela čiji je autor Ambrose Bierce |
| --- |
| Poezija | 
* *A Vision of Doom* (1980)

 |  |
| Publicistika | 
* *The Devil's Dictionary* (1906)

 |
| Zbirke priča | 
* *Tales of Soldiers and Civilians* (1891)

 |
| Priče | 
* "An Unfinished Race" (1873)
* "Killed at Resaca" (1877)
* "An Inhabitant of Carcosa" (1887)
* "A Horseman in the Sky" (1889)
* "An Occurrence at Owl Creek Bridge" (1890)
* "The Damned Thing" (1894)
* "The Moonlit Road" (1907)
* "Moxon's Master" (1909)

 |
***Jack the Ripper*** je britansko-američka televizijska mini-serija originalno prikazana 1988. godine i čija radnja opisuje zloglasna ubistva u viktorijanskom Londonu koja se pripisuju Jacku Trbosjeku. Snimljena za 100-tu obljetnicu ubistava, serija je dobila veliki publicitet zahvaljujući tvrdnjama režisera i koscenarista Davida Wickesa da je došao u posjed tajnih policijskih dokumenata koje ukazuju na Trbosjekov idenitet, odnosno da će on upravo u seriji biti konačno razotkriven. Međutim, na kraju se ispostavilo da se scenarij, zapravo, temelji na teoriji zavjere izloženoj u knjizi *Jack the Ripper: The Final Solution* Stephena Knighta iz 1976. godine, tada već uglavnom odbačenom od većine historičara i "ripperologa".

Seriju je u četiri dijela godine 1988/89. prikazala TV Novi Sad u okviru mreže JRT pod nazivom ***Džek Trbosek***.

Glumačka postava
----------------

| Glumac/glumica | Lik |
| --- | --- |
| Michael Caine | Chief Inspector Frederick Abberline |
| Armand Assante | Richard Mansfield |
| Ray McAnally | Sir William Gull |
| Hugh Fraser | Sir Charles Warren |
| Lewis Collins | Sgt. George Godley |
| Ken Bones | Robert James Lees |
| Edward Judd | Glavni nadzornik policije Arnold |
| Susan George | Catherine Eddowes |
| Jane Seymour | Emma Prentiss |
| Harry Andrews | Wynne E. Baxter |
| Lysette Anthony | Mary Jane Kelly |
| Gerald Sim | George Bagster Phillips |
| Ronald Hines | Henry Matthews |
| George Sweeney | John Netley |
| Michael Gothard | George Lusk |
| Richard Morant | Theodore Dyke Acland |

Eksterni linkovi
----------------

* *Jack the Ripper* na sajtu IMDb
* Review on Eofftv.com
Charles (lijevo) i Lupin Pooter na Broadstairsu, ilustracija VI poglavlja romana *The Diary of a Nobody*.
***The Diary of a Nobody*** (sh. *Dnevnik nikoga*) je humoristički roman britanskih književnika Georgea i Weedona Grossmitha, objavljen 1892. godine. Originalno je nastao kao serija kratkih priča objavljenih od 1888-89. u satiričkom časopisu *Punch*, koje je ilustrirao Weedon. Naslovni protagonist je Charles Pooter, sredovječni službenik koji sanja o tome da se probije u "pristojno društvo", a radnja, prikazana u obliku njegovih dnevničnih zapisa, prikazuje kako njegovi napori u tome smjeru izazivaju katastrofalne rezultate. Roman je doživio veliku popularnost, a u engleski je zbog nje ušla riječ "pooterizam" kojom se opisuju pojedinci koji imaju previsoko mišljenje o vlastitoj važnosti.

Vanjske veze
------------

* *The Diary of a Nobody (2007)* na sajtu IMDb
* Besplatna e-knjiga: *The Diary of a Nobody* na Projektu Gutenberg
* Librivox audio recording
* The Complete Diaries, with Illustration at Authorama.com

***The Diary of a Nobody*** na Wikimedijinoj ostavi
***Krejcerova sonata*** (rus. *Крейцерова соната*) je pripovjetka (kratki roman) ruskog književnika Lava Tolstoja objavljena 1889. godine. Protagonist i narator je Pozdnjišev, koji opisuje događaje koji su doveli do toga da ubije svoju suprugu. Radnja prikazuje je njihov brak nakon rađanja petoro djece i lišenja bilo kakve seksualne komponente postao neizdržljiv, te kako mu je supruga utjehu pronašla u naručju mladog pijanista Truhačevskog, te kako ih je Pozdnjišev uhvatio zajedno i nožem ubio suprugu u nastupu ljubomore.

Tolstoj je u romanu koristio (nominalno) ljubavni zaplet kako bi kroz protagonista iznosio vlastite stavove o seksualnosti prema kojoj je imao neprijateljski stav, smatrajući kako ona kod ljudi pobuđuje životinjske nagone i potiče zločine koji se mogu obuzdati jedino dobrovoljnom apstinencijom. Iako su stavovi bili prilično konzervativni, eksplicitnost s kojom se tema obrađivala je bila neuobičajena za tadašnje stanarde, te je Tolstoj odmah imao probleme sa cenzurom. Knjiga je u Ruskom Carstvu objavljena tek nakon što je Tolstojeva supruga Sofija uspjela ishoditi audijenciju sa carem Aleksandrom III koji je pristao da se ona može, uz posebna ograničenja i izbacivanje pojedinih dijelova, prodavati po privatnim kućama. *Krejcerova sonata* je problema sa cenzurom imala i u drugim državama, uključujući SAD gdje ju je zabranila federalna pošta, a budući predsjednik Theodore Roosevelt Tolstoja proglasio "kraljem amoralnih perverznjaka". *Krejcerova sonata* je također postala predmetom brojnih kritika njegovih suvremenika (uključujući Čehova) te se smatra jednim od najkontroverznijih Tolstojevih djela.

Usprkos toga je postala jedno i od najpopularnijih Tolstojevih djela, pogotovo u Rusiji kada su cenzorska ograničenja djelomično bila ukinuta nakon Prve ruske revolucije 1900-ih. Također je postala inspiracija za brojne umjetnike, te postala predmetom dramskih, a kasnije i niza filmskih i televizijskih adaptacija, uključujući istoimenu TV dramu prikazanu 1969. u tadašnjoj Jugoslaviji.

Vanjske veye
------------

* Текст в Библиотеке Максима Мошкова ()
* Послесловие к «Крейцеровой сонате» ()
**Ludi rimski carevi** je bila znanstveno-popularna televizijska serija u produkciji HTV-a iz 2006. godine.

Sadržaj
-------

Serija se bavi predrasudama o četvorici rimskih careva (Kaligula, Neron, Komod i Elagabal), koje je povijest zapamtila kao okrutne i psihički poremećene vladare. U seriji autor Božidar Domagoj Burić, uz pomoć eminentnih svjetskih i hrvatskih povjesničara, dokazuje kako je riječ o propagandi koja nema previše veze s povijesnom istinom, te da su navedeni carevi zapravo bili sposobni vladari, koji su imali nesreću da se sukobe sa Senatom i tradicionalnim Rimom, te su zbog toga ocrnjeni od strane rimskih pisaca poput Tacita i Svetonija.

Uloge i naracija
----------------

Serija je rađena u igrano-dokumentarnoj formi, uz korištenje kompjutorskih vizualnih efekata te maketa starog Rima, koje je izradio Dimitrije Barb. U seriji su u ulozi stručnih komentatora sudjelovali najveći svjetski stručnjaci za antičku povijest iz Oxforda, Sorbonne, Berlina: dr. Martin Henig, dr. Simon Price, dr. Annalisa Marzano, dr. Yann LeBohec, dr. Aloys Winterling i drugi. Također su sudjelovali i eminentni hrvatski znanstvenici, prof.dr.sc. Petar Selem, prof.dr.sc. Bruna Kuntić-Makvić i prof.dr.sc. Marina Milićević-Bradač.

Za seriju su pokazale interes brojne televizijske i distribucijske kuće diljem svijeta, u čijim je zemljama serijal emitiran (Italija, Rusija, SAD, Argentina, Monaco, Vatikan, itd.). Producenti serijala su Miro Mioč i Miroslav Rezić, montažer Dubravko Prugovečki, direktor fotografije Branko Cahun, a redatelj, scenarist i skladatelj glazbe je Božidar Domagoj Burić.

Zanimljivost serijala je i u činjenici da su naslovne uloge tumačili naturščici, pretežito iz neposrednog autorovog televizijskog okruženja, volonterski. Glumačku postavu su činili Miroslav Rezić (Kaligula), Srđan Sekulović (Neron), Stjepan Burić (Komod), Božidar Essert (Elagabal), Jasna Burić (Agripina Mlađa), Dominik Zen (Tacit), Ninoslav Lovčević (Svetonije), Marina Medved-Puljić, Petra Crnko, Renata Labaš, Davor Oblak, Tomislav Moslavac, Ivica Dlesk, Tihana Rašeta, Krešimir Čokolić, Dario Maćešić i mnogi drugi.

Veze
----

* Life and Death in Rome
**Ángel de la guarda, mi dulce compañía** (doslovno:"Anđeo čuvar, moje slatko društvo") je kolumbijsko-američka telenovela produkcijske kuće Telemundo, snimana tokom 2003. godine.

Sinopsis
--------

Migel Anhel je bio anđeo čuvar Gustava Almanse, sve do dana kada je Gustavo izgubio život u trenutku nepažnje. Nisu pomogle molbe Savetu anđela, niti bilo kakva preklinjanja, odlučeno je - Migel Anhel mora da postane čovek i da na dve godine ode na zemlju, kako bi završio sve ono što Gustavo nije stigao da uradi.

Sada se anđeo nalazi na zemlji i nema pojma kako da započne zadatak koji mu je dat, a još manje kako da ga završi. Umesto da pomogne ljudima kojima je pomoć potrebna, ne znajući kako da se ponaša, samo komplikuje stvari, zbog čega mu se u nekim trenucima izvršenje zadataka čini nemogućim.

Da stvar bude još gora, shvata da je zaljubljen u Karolinu, Gustavovu verenicu. Krivica i očaj ga izjedaju, ali ljubav je jača od svega toga. Nakon što prihvati činjenicu da više nije anđeo, već čovek, Migel Anhel odlučuje da pruži šansu ljubavi, iako mu je to najstrože zabranjeno od strane nadređenih.

Ali niko nije računao na protivljenje Fernanda, koji sa Karolinom ima fabriku igračaka, koju želi samo za sebe. Anhel će morati da mu se suprotstavi i spreči ga da naudi ženi koju voli.
Odmah po svom dolasku na zemlju, Anhel upoznaje Bininja, taksistu koji od prvog trenutka, na samo sebi svojstven način, shvata da je Migel Anhel zapravo anđeo.Tu su i Džon Hairo, saučesnik u Fernandovim spletkama, Karolinin otac Antonio koji je beznadežno zaljubljen u Noru, radnicu u fabrici igračaka, zatim Dijana, Karolinina prijateljica i bivša Džonova devojka, koju je napustio kako bi bio sa Karolininom sestrom Luisom.

Svi ovi likovi učiniće priču o anđelu čuvaru zanimljivijom a zaplete nepredvidivijim i napetijim.

Uloge
-----

| Glumci | Likovi |
| --- | --- |
| Manuela Gonzalez | Karolina Falja |
| Dijego Ramos | Migel Anhel Kruz |
| Karlos Ponse | Gustavo |
| Orlando Migel | Fernando |
| Marsela Angarita | Alehandra |
| Huan Karlos Vagas | Džon Hajro |
| Rosmeri Bohorkez | Nora "Norita" |
| Enrike Karjazo | Benigno |
| Nataša Dijaz | Jolanda |
| Mario Duarte | Rafael |
| Ugo Gomez | Antonio Falja |
| Sebastijan Martinez | Keni |
| Ana Bolena Mesa | Marijela |
| Horhe Arturo Perez | Broseli |
| Sandra Perez | Luisa Falja |
| Sebastijan Peterson | Arturo |
| Elijana Pinjeros | Manuela |
| Ana Marija Truhiljo | Dijana |

Eksterni linkovi
----------------

* Ángel de la guarda mi dulce compañía en Colarte Arhivirano 2016-03-06 na Wayback Machine-u
* Todotnv
* Diario digital RD Arhivirano 2010-12-03 na Wayback Machine-u
Ovo je članak o filmu.  Za TV-emisiju, vidi Jedan na jedan (TV emisija).  

***Jedan na jedan*** je srpski film snimljen 2002. godine koji je režirao i napisao Mladen Matičević. Srđa Anđelić je adaptirao scenario za film.

Sadržaj filma
-------------

U blokovima Novog Beograda najbolji igrač basketa je Mačak. On živi od duela „jedan na jedan". Druži se sa Ćimetom i Slavketom, koji su reperi skloni sitnom kriminalu. Mačak pokušava da ignoriše stvarnost koju predstavlja Koma, lokalni kriminalac sa bogatim iskustvom. Ćimetov brat mu duguje novac i, dok je on u zatvoru, Ćime je primoran da radi za Komu i tako isplati dug. Iz grada se u blok doselila Sonja koja je igračica u Kominom noćnom klubu. Ona se upoznaje sa Mačkom koji trenira ispod njenog prozora. Guru je bivši košarkaški talenat, koji je Mačkov ulični trener. Susret Mačka i Kome je neizbežan. Koma se kladi na Mačka koji igra protiv najboljeg igrača sa Zvezdare, iza koga stoji suparnička grupa kriminalaca. Mačak igra za Ćimetov dug, ali Koma ne poštuje dogovor. Mačak mu se suprotstavlja i bira drugačija oružja protiv njega.

Uloge
-----

| Glumac | Uloga |
| --- | --- |
| Zoran Čiča | Mačak |
| Branko Bojović | Koma |
| Zoran Cvijanović | Guru |
| Branislav Jerinić | Deda |
| Ivan Jović | Slavke |
| Relja Milanković | Ćime |
| Sonja Kolačarić | Sonja |
| Žika Milenković | Penzioner 1 |
| Dušan Poček | Penzioner 2 |
| Željko Božić | Tip sa džipom |
| Vladan Dujović | Tip sa Zvezdare |
| Dušan Kecman | Basketaš |
| Vladan Cvetković | Klošar |

Spoljašnje veze
---------------

* *Jedan na jedan* na sajtu IMDb
***Luna, la heredera*** je kolumbijska telenovela originalno emitovana tokom 2004. godine.

U Srbiji se emitovala 2006. na Televiziji Pink pod naslovom ***Luna***, a u Hrvatskoj iste godine na RTL Televiziji pod naslovom ***Luna, sirena s Kariba***.

Sinopsis
--------

Luna je mlada i lepa devojka koja sa svojom majkom Viktorijom živi u malom gradu na Karibima. Jednog dana u grad stiže Esteban Lombardo, koji želi otkupiti zemljište Lunine porodice i pretvoriti ga u turističko nasielje. Mihares, jedan od Estebanovih ljudi, unajmljen je da krene sa tim projektom. Kako bi ubrzao stvari, Mihares zapošljava Ignasija, beskrupuloznog radnika. Viktorija Mendoza, Lunina majka odbija prodati njihovo imanje, te ju nekoliko dana kasnije zločesti Ignasijo ubije.

Nakon tragične smrti svoje majke, Luna odlučuje otkriti krivca i osvetiti se. Napušta svoje mesto i odlazi u novi grad gde upoznaje Maurisija Garsiju, mladog i uspešnog advokata koga će zamoliti da joj pomogne vratiti svoje imanje. Dolazi do obostrane privlačnosti i razvitka ljubavi koja će kratko potrajati, jer se u Luni ubrzo probude sumnje da je Maurisio uzrok njene nesreće. Nakon toga u njen život ulazi nov čovek Rodrigo Lombardo. Sada se pred Lunom nalaze dva puta, kraj Maurisija, koga smatra ubicom, ili Rodriga, za koga ni ne sluti da je sin krivca njene nesreće - Estebana Lombarda.

Uloge
-----

| Glumac: | Uloga: |
| --- | --- |
| Gabi Espino | Luna Mendoza |
| Kristijan Majer | Maurisio Garsija |
| Alehandro de la Madrid | Rodrigo Lombardo |
| Aura Kristina Gejtner | Danijela |
| Andrea Lopez | Paloma |
| Danilo Santos | Boris |
| Hulio Sesar Luna | Esteban Lombardo |
| Gustavo Angarita | Hasinto |
| Lilijana Gonzalez | Margarita |
| Alina Lozano | Beatris |
| Horhe Herera | Manuel |
| Luis Fernando Salas | Karlos |
| Lilijana Salazar | Monika |
| Fernando Solorzano | Dani |
| Armando Gutjerez | Ramiro Mihares |
| Džimi Vaskez | Lusio |
| Sain Kastro | Silvio |
| Rita Bendek | Karlota |
| Marta Lilijana | Ruiz Susana |
| Naren Darjanani | Andres |
| Bjanka Arango | Katja |
| Valentina Akosta | Alisija |
| Huan David Sančez | Primo |
| Aura Elena Prada | Elena |
| Viki Hernandez | Viktorija Mendoza |
| Fernando Lara | Benito |
| Glorija Montoja | Pilar |
| Raul Gutjerez | Valensija |
| Adrijana Kampos | Alba |

Eksterni linkovi
----------------

* Luna, la heredera en Colarte[*mrtav link*]
* Luna, la heredera en Todotvn.com
* *Luna, la heredera* na sajtu IMDb
**Protestna pjesma** u najširem smislu označava pjesmu čiji tekst izražava nezadovoljstvo sa stanjem u suvremenom društvu, odnosno traži da se ono radikalno promijeni ili izražava nadu da će se ta promjena dogoditi. Protestne pjesme su postojale i ranije u historiji, ali ih je tek pojava masovne kulture u 19. vijeku učinila jednom od ključnih elemenata propagande za razne ideologije i društvene pokrete.

Vjerojatno najpoznatija protestna pjesma svih vremena jest *We Shall Overcome*, koja je 1960-ih služila kao neslužbena himna pokreta za prava američkih crnaca, a koju su kasnije, uz veće ili manje modifikacije, preuzeli razni drugi pokreti u svijetu.

Poznate protestne pjesme
------------------------

* Internacionala
* *Strange Fruit*
* *Blowin' in the Wind*
* *Where Have All The Flowers Gone*
* *The Hurricane*
* *Universal Soldier*
* *Eve of Destruction*
* *War*
* *Give Peace A Chance*
* *El pueblo unido jamás será vencido*

Poznati autori i izvođači protestnih pjesama
--------------------------------------------

* Woodie Guthrie
* Bob Dylan
* Victor Jara
* Jacek Kaczmarski
* Karel Kryl
* Rage Against The Machine

Eksterni linkovi
----------------

***Protestna pjesma*** na Wikimedijinoj ostavi

* Strange Fruit - a PBS Web site on the history of protest music
* Vietnam: The music of protest, Steve Schifferes, BBC News, Sunday, 1 May 2005
* Arlan Feiles - "Come Sunday Morning" Arhivirano 2011-02-10 na Wayback Machine-u Modern Americana Protest Music
* Labor and Industrial Folksongs: A Select Bibliography from the Library of Congress

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85107711
* GND: 4176005-0
* BNF: cb12151036w (podaci)
* NKC: ph224426

 |
**Luzbel está de visita** (doslovni prevod: "Lucifer je u poseti") je kolumbijsko-američka telenovela produkcijske kuće Telemundo snimana tokom 2002. i 2003. godine.

Sinopsis
--------

Nije postojala nijedna porodica tako skladna i perfektna kao porodica Franko-Estrada. Uživali su iz jednog bokala socijalizam, moralizam i ekonomiju. Niko nije mogao sumnjati da se svi njeni članovi razlikuju po svojoj uravnoteženosti, inteligenciji i po ulivanju poštovanja.

Bez ikakve sumnje bila je to perfektna porodica. Sve do noći s kojom je došao čudan stranac – Adrijan Espino. Čovek crne boje kože, od 30 godina, elegantan, toliko privlačan koliko i izazovan, sa zapanjujućom ozbiljnosti i sigurnosti u sebe samog. Dolazak tog čoveka distabilizuje ovaj dom koji je delovao nesalomivo. Svi su se videli poraženim pred Adrijanom koji je sa inteligencijom postigao manipulisati kompletnom situacijom.

Taj strani crnac, mogao bi da bude neko ko je došao iz pakla kako bi uništio ovaj raj, ili možda suprotno, neko ko je došao iz raja kako bi rešio ovaj pakao.

Ovo je intenzivna telenovela kroz koju se mešaju romansa, napetost i potpuna misterija koja budi Adrijana, vodećeg lika o kome ne znamo kompletnu istinu, a nećemo je ni saznati do samog kraja priče.

Uloge
-----

| Glumci | Likovi |
| --- | --- |
| Valter Dijaz | Adrijan Espino |
| Monika Mendoza | Lusija Estrada |
| Oskar Korvelja | Fabio Franko |
| Marija Elena Doehring | Elsa Estrada |
| Lino Martone | Kristijan Franko |
| Luz Stela Luengas | Paulina Estrada |
| Margarita Ortega | Karen Franko |
| Danijel Očoa | Esteban |
| Luis Fernando Salas | Asdribal |
| Margalida Kastro | Mersedes |
| Klaudija Rosio Mora | Begoa |
| Luz Meri Arijas | Beatriz |
| Hejdi Korpus | Magali |
| Hulio del Mar | Manuel |
| Lorena M.K. Kalister | Marija Paula |
| Lilijan Velez | Glorija |
| Karlos Vilja | Dominiko |
| Oskar Fernando Munjoz | Vilfred |
| Astrid Ernandez | Silvija |
| Alberto Marulanda | Leon |
| Paula Vaskez | Mis |
| Sandra Guzman | Omajra |
| Rebeka Lopez | Zorajda |
| Džon Kebaljos | Kamilo |

Eksterni linkovi
----------------

* Colarte/ Luzbel está de visita en Colarte Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
* Lino Martone en Luzbel está de visita Arhivirano 2009-08-22 na Wayback Machine-u
* Adrián está de visita
* *Luzbel está de visita* na sajtu IMDb
Za filmsku adaptaciju, vidite članak Johnny Got His Gun (film).

***Džoni je krenuo u rat*** (engl. ; doslovno "Džoni je dobio svoju pušku") je antiratni roman američkog romansijera i filmskog scenariste Daltona Tramba iz 1939. godine. Neki kritičari smatraju da je Trambo napisao roman pod jakim uticajem sovjetske literature, pogotovo knjige Konstantina Fedina *Gradovi i godine* (1924), a kao dokaz navode činjenicu da u Trambovom romanu ime nekoliko stranica gotovo identičnih onim u Fedinovoj knjizi.

Zaplet
------

*Džoni je krenuo u rat* prati priču Džona Bonama, pešadinca u američkoj vojsci za vreme Prvog svetskog rata, koji je osakaćen u borbi. Džoni je preživeo eksploziju ali je izgubio obe ruke i noge, oči, nos, uši i usta pa je ostao nepomičan, gluvonem i slep.

Tako osakaćen, Džoni je imao velike psihološke probleme i nije mogao da razlikuje san od jave. U više navrata pokušavao je sebi da oduzme život okrećući se na stomak da bi savio i prekinuo cev kroz koju je tekla infuzija i koja ga je održavala u životu. Pošto u tome nije uspeo, živeo je od sećanja. Nakon nekog vremena uspeo je pomoću sunca i uz pomoć medicinskih sestara da ustanovi doba dana, pa je počeo da broji sekunde, minute, sate, dane pa čak i godine. Tek posle nekoliko godina uspeo je da uspostavi kontakt sa nekom osobom (jednim lekarom) tako što je jedna medicinska sestra shvatila da je Džonijevo uporno lupanje glavom o jastuk zapravo njegovo pokušaj komunikacije Morzeovom azbukom.

Uticaj
------

Ovaj roman bio je vrlo popularan među vojnicima na prvim linijama fronta u Drugom svetskom ratu, a kasnije i među vojnicima u Vijetnamskom ratu.

Godine 1940. snimljena je radio verzija ovog romana, a 1971. i istoimeni igrani film koji je režirao sam Trambo, nagrađen na Kanskom festivalu. Hevi metal sastav Metalika snimio je 1988. pesmu **Jedan** (engl.  inspirisanu ovim romanom.

Izvori
------

### Napomene

1. ↑  Naslov je inspirisan stihom "Johnny get your gun" (sh. *Johnny, uzmi svoju pušku*), sa kojom započinje *Over There*, popularna američka patriotska pesma kojom se američka omladina pozivala da ide u Prvi svetski rat.

### Fusnote

1. 1 2  
 *Johnny Got His Gun, by Dalton Trumbo*. Google. Pristupljeno 2. V 2009.
2. ↑  SparkNotes: Johnny Got His Gun: Key Facts
3. ↑  Johnny Got His Gun (1971) - IMDb
4. ↑  Metallica – One | PREVODI PESAMA
***Čavao u čizmi*** (rus. *Гвоздь в сапоге*) je sovjetski crno-bijeli nijemi igrani film snimljen 1931. u režiji Mihaila Kalatozova. Radnja je smještena u blisku budućnost kada prilikom sukoba sa neimenovanom državom oklopni vlak Crvene armije bude napadnut od nadmoćnog neprijatelja. Protagonist je usamljeni kurir poslan da pozove pomoć, ali koji ne uspijeva to učiniti na vrijeme, jer mu je čavao probio čizmu; na suđenju se ispostavi da on nije kriv, jer je tvornica vojnicima isporučila nekvalitetne čizme. Čavao u čizmi je napravljen u propagandne svrhe, odnosno kroz alegorijsku priču je trebao kod sovjetske publike potaći što veće zalaganje na poslu, odnosno pažnju protiv sabotera i drugih "narodnih neprijatelja". Službena kritika, međutim, nije imala razumijevanja za Kalatozovljeve postupke, te je *Čavao u čizmi* ubrzo zabranjen za prikazivanje, a Kalatozov je na nekoliko godina završio u nemilosti Staljinovog režima.

Izvori
------

Ssыlki
------

* *Nail in the Booth* na sajtu IMDb
* 
* 

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Mihail Kalatozov |
| --- |
| 
* *Their Empire*
* *The Blind Woman*
* *Sol Svanetija*
* *Čavao u čizmi*
* *Hrabrost*
* *Valerij Čkalov*
* *Invincible*
* *Zavjera prokletih*
* *Neprijateljski vihori*
* *Vjerni prijatelji*
* *Prvi ešalon*
* *Ždralovi lete*
* *Neposlano pismo*
* *Ja, Kuba*
* *Crveni šator*

 |
Za film temeljen na knjizi, vidi Jonathan Livingston Seagull (film).  Za album Neil Diamonda sa pjesmama iz filma, vidi Jonathan Livingston Seagull (album).  

***Jonathan Livingston Seagull*** je pripovjetka koju je napisao i godine 1970. u obliku knjige izdao američki avijatičar i književnik Richard Bach. Predstavlja svojevrsnu basnu čiji je protagonist morski galeb po imenu Jonathan Livingston. Radnja prati njegova nastojanja da postane savršen letač, koja će rezultirati dolaskom na višu razinu postojanja. Knjiga je svojim propovijedanjem ideja o duhovnoj samopomoći i nadvladavanju fizičkih ograničenja našla brojnu publiku među sljedbenicima kontrakulture te postala bestseler. Prevedena je na niz jezika, uključujući i srpskohrvatski u bivšoj Jugoslaviji pod naslovom ***Galeb Jonathan Livingston***.

Godine 1973. je snimljena filmska adaptacija koja je doživjela komercijalni fijasko, ali je istoimeni album sa pjesmama iz filma postao veliki hit.

Vanjske veze
------------

* *Jonathan Livingston Seagull* (1970), ISBN 0-380-01286-3
* *Jonathan Livingston Seagull (1973)* na sajtu IMDb

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* BNF: cb12531560d (podaci)

 |
***Jour de Fête*** (sh. *Praznični dan*) je francuska crno-bijela filmska komedija snimljena 1949. u režiji Jacquesa Tatija. Nastala je kao svojevrsni cjelovečernji remake ili "proširenje" Tatijevog kratkog filma *Škola za poštare*. Tati u njemu ponavlja ulogu poštara u provincijskom gradiću, koji, duboko impresioniran tehnološkim novotarijama koje koriste njegovi američki kolege, odlučuje koristiti razne trikove kako bi što brže i efikasnije raznosio poštu, a što dovodi do niza komičnih situacija. Tati je film snimao u gradu [Sainte-Sévère-sur-Indre]] gdje su mnogi od žitelja poslužili kao glumci i statisti; originalno je namjeravao snimiti film u boji, ali se eksperimentalna tehnika Thomson-Color pokazala nepouzdanom, te je bio prisiljen koristiti crno-bijeli film. Usprkos toga, *Jour de Fête* je postigao veliki uspjeh kod kritike, koja je izuzetno cijenila Tatijevo korištenje pantomimičarskog iskustva za ne-verbalni humor. Kasniji kritičari su u ovog filmu pronašli i prvi primjer Tatijevog čestog motiva - odnosa tehnologije i suvremenog čovjeka. *Jour de Fête* je prikazan na venecijanskoj Mostri gdje je dobio nagradu za najbolji scenario.

Godine 1995. su Tatijeva kćer Sophie Tatischeff i direktor fotografije François Ede izdali restauriranu verziju u boji.

Uloge
-----

* Jacques Tati ... François (poštar)
* Guy Decomble ... Roger
* Paul Frankeur ... Marcel
* Santa Relli ... Rogerova supruga
* Maine Vallée ... Jeannette
* Delcassan ... Potkazivač
* Roger Rafal ... Frizer
* Robert Balpo

Vanjske veze
------------

* *Jour de Fête* na sajtu IMDb
* *Jour de Fête* na Rotten Tomatoes-u ()
* DVDBeaver comparison between black&white and colour DVD versions of the film

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Jacques Tati |
| --- |
| Dugometražni | 
* *Jour de fête* (1949)
* *Les Vacances de monsieur Hulot* (1953)
* *Mon oncle* (1958)
* *Playtime* (1967)
* *Trafic* (1971)
* *Parade* (1974)

 |
| Kratkometražni | 
* *Gai Dimanche* (1935)
* *L'École des facteurs* (1947)
* *Forza Bastia* (1978)

 |
***Put u život*** ili ***Pasoš za život*** (ruski: ) je sovjetski crno-bijeli film snimljen 1931. u režiji Nikolaja Eka, poznat kao prvo zvučno ostvarenje u historiji sovjetske kinematografije. Radnja se temelji na istinitim događajima, odnosno prikazuje osnivanje tzv. Boljševske radne komune, eksperimentalne institucije koju je početkom 1924. osnovao Matvej Pogrebinski, funkcionar OGPU, sa ciljem da rehabilitira uličnu djecu koristeći moderne pedagoške metode Makarenka. Fiktivni lik, odnosno alter ego Pogrebinskog, se u filmu zove Nikolaj Sergejev, a tumačio ga je poznati sovjetski glumac Nikolaj Batalov; glavni protagonist, je, pak, mladi delinkvent Mustafa Fert koga je glumio marijski glumac i pjesnik Jivan Kirilja. 

Put u život je imao veliki uspjeh, prije svega na međunarodnom planu, pa je godine 1932. osvojio nagradu publike na 1. međunarodnom festivalu filma u Veneciji. Samo nekoliko godina kasnije je, međutim, završio u "bunkeru", jer je Genrih Jagoda, Pogrebinskijev mentor i šef NKVD po kome je komuna bila prozvana, pao u Staljinovu nemilost i likvidiran u Velikoj čistki; Kirilja je, pak, istovremeno bio uhapšen i umro u zatvoru tokom drugog svjetskog rata. 

*Put u život* je iz bunkera izašao 1957. godine kada je prvi put restauriran.

*Pedagoška poema*, sovjetski biografski film posvećen Makarenku iz 1955. godine, se ponekad na Zapadu navodi pod istim naslovom.

Vanjske veze
------------

* «Путёвка в жизнь» Arhivirano 2012-05-01 na Wayback Machine-u в «Энциклопедии отечественного кино»
* *«Путёвка в жизнь»* na sajtu IMDb
***Život Wu Xuna*** (pojednostavljeni kineski: ; tradicionalni kineski: ; pinyin: *Wǔ Xùn Zhuàn*) je kineski crno-bijeli biografski film snimljen 1950. u režiji Sun Yua, poznat kao jedan od prvih značajnijih filmova napravljenih po završetku građanskog rata, ali i prvi koji je postao predmetom kritike i cenzure od strane novog komunističkog režima.

Protagonist, čiji lik tumači Zhao Dan, je Wu Xun, znameniti aktivist i društveni reformator iz 19. vijeka. Radnja prikazuje kako prosjačenjem na ulici stiče bogatstvo, ali kako ga potom ulaže u škole kako bi siromašnoj djeci pružio besplatno obrazovanje. *Život Wu Xuna* je postigao izuzetnu gledanost, i postao jedan od najpopularnijih filmova svog doba. Međutim, 20. maja 1951. se u službenom partijskom glasilu *Renmin Ribao* pojavio uvodnik pod naslovom *Trebamo naglasiti diskusiju o "Životu Wu Xuna"* u kojoj se film kritizirao svoje svoje ideološke "neispravnosti", odnosno promoviranja "prevladanih" buržoaskih vrijednosti. To je bio prvi slučaj da komunistički režim kritizira pojedinačni film, ali i signal za dugotrajnu kampanju u kojoj su brojni komunistički političari na čelu sa Kang Shengom napadali film. To je na kraju dovelo do njegove zabrane. Ona je ukinuta tek 1986. godine kada je "rehabilitiran" i priznat kao jedno od najvažnijih ostvarenja kineske kinematografije.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *The Life of Wu Xun* na sajtu IMDb
* *The Life of Wu Xun* Arhivirano 2014-07-16 na Wayback Machine-u from the Chinese Movie Database
Ovo je članak o romanu francuskog književnika Pierrea Benoita.  Za roman njemačkog književnika Gerharda Hauptmanna, vidi Atlantis (roman, Hauptmann).  Za roman srpskog književnika Borislava Pekića, vidi Atlantida (Pekić).  

***L'Atlantide*** ili, u prijevodu, ***Atlantida***, je fantastično-pustolovni roman francuskog književnika Pierrea Benoita objavljen 1919. godine. Radnja je smještena u Saharu 1896. kada je tim područjem vladalo Francusko kolonijalno carstvo. Protagonisti su dva francuska oficira koje otmu pustinjska plemena i odvedu na dvor svoje vladarice, kraljice Antinee, za koju se ispostavi da potiče iz drevne Atlantide. Roman je doživio ogroman uspjeh, a Benoit je za njega iste godine nagrađen Velikom nagradom za roman Francuske akademije.

Dvije godine kasnije je snimljen istoimeni igrani film, koji je također postigao veliki uspjeh. Nakon njega su slijedile brojne filmske i televizijske adaptacije.

Vanjske veze
------------

* *Atlantida* at Internet Archive (scanned books original editions color illustrated)
* Besplatna e-knjiga: *Atlantida* na Projektu Gutenberg (plain text and HTML)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* BNF: cb13165418c (podaci)

 |
***Život i smrt porno bande*** je srpski horor-dramski film iz 2009. godine u režiji i po scenariju Mladena Đorđevića. Film prati mladog reditelja, koji okuplja grupu porno glumaca i glumica i sa njima kreće po srpskim selima, gde najpre izvode porno predstave, ali se zatim preorijentišu na snimanja snuff filmova.

Prema rečima reditelja, Đorđevića, film je uglavnom inspirisan njegovim prethodnim filmom, *Made in Serbia*, dokumentarcem o porno industriji u Srbiji, ali i njegovim drugim dokumentarcem, *Ratnik*.

Radnja
------

U postoktobarskoj Srbiji Marko (Mihajlno Jovanović) je mladi reditelj bez posla, ali sa ambicijama da snima filmove kakvi u Srbiji ne prolaze. Upoznaje porno producenta, Caneta (Srđan Miletić), za koga počinje da snima porno filmove, ali nakon što potroši njegove pare na angažovani porno film, Marko upada u problem sa Canetom i njegovim bratom, koji je policajac. Rešava da oformi porno kabare i okuplja ljude oko sebe, sa kojima ubrzo mora da napusti Beograd i kreće na turneju po srpskim selima, gde izvode svoju porno predstavu. Grupu čine gej par Džoni (Radivoje Knežević) i Maks (Srđan Jovanović), travestita Ceca (Ivan Ðorđević), bračni par narkomana Rade (Aleksandar Gligorić) i Darinka (Mariana Aranđelović), zatim Dragan (Bojan Zogović), Sofija (Nataša Miljuš) i Vanja (Predrag Damnjanović).

Putujući kroz Srbiju, Marko upoznaje nemačkog novinara, Franza (Srboljub Milin), koji mu daje predlog da radi snuff filmove i predstave za inostrano tržište.

Kritike
-------

Uprkos kontroverzama koje su ga pratile u tabloidnoj dnevnoj štampi, film je od mnogih ocenjen kao najznačajniji film u srpskoj kinematogafiji u poslednjih desetak godina. Film je dobio nagradu "Nebojša Đukelić" za najblji film na Festu, 2009. godine, koju dodeljuje Udruženje filmskih novinara i kritičara. Na filmskom festivalu u Raveni, film je dobio specijalnu nagradu. Reditelj Mitch Davis ga je svrstao u listu svojih omiljenih filmova iz 2009. godine, upoređujući ga po učinku sa *A Clockwork Orange*.

Spoljne veze
------------

*The Life and Death of a Porno Gang* na sajtu IMDb
**Qieyun** (kineski: ; pinyin: '**Qièyùn'**; Wade-Giles: *Ch'ieh4-yün4*) je kineski rječnik rima, objavljen godine 601. u Kini pod vlašću dinastije Sui. Naslov *Qieyun* doslovno znači "rezanje rima" te se odnosi na kinesku sistem izgovaranja pisane riječi *fănqiè* (反切; "rezanje unatrag"), te se može grubo prevesti kao "Izgovaranje rima."

Glavni urednik rječnika je bio Lù Făyán (陸法言; Lu Fa-yen; 581-618), a predgovor rječnika opisuje kako je knjiga nastala nakon rasprava koje je vodio sa osmoricom svojih prijatelja u svojoj kući u Cháng'ānu, tadašnjoj prijestolnici. Među tim prijateljima se nalazio i znameniti učenjak Yan Zhitui. Svrha rječnika je pronaći što precizniji način izgovara teksta.

Lingvisti se danas spore oko toga da li on predstavlja vjerodostojni prikaz izgovora srednjeg kineskog jezika; dio smatra da je riječ o tadašnjem čanganskom dijalektu, dio da je riječ o dijasistemu, a dio da je riječ svojevrsnom lingvističkom kompromisu između dijalekata sjeverne i južne Kine koje su tek 589. ponovno ujedinjene u jednu političku cjelinu. U svakom slučaju, Qieuyun se smatra vrijednim izvorom za historiju kineskog jezika, a za vrijeme dinastije Tang se smatrao izvorom od autoriteta na osnovu koga su se stvarali kasniji rječnici.

Literatura
----------

* Baxter, William H. 1992. *A Handbook of Old Chinese Phonology*. Berlin: Mouton de Gruyter. ISBN 3-11-012324-X
* Norman, Jerry. 1988. *Chinese*. New York: Cambridge University Press. ISBN 0-521-22809-3

Eksterni linkovi
----------------

* Principal Versions of the *Qieyun* Arhivirano 2012-11-05 na Wayback Machine-u, Marjorie Chan's webpage version of Baxter's (1992: 39) table
* Cite for looking up characters in Middle Chinese Arhivirano 2010-04-03 na Wayback Machine-u
Jovan Jovanović Zmaj, pesnik.
**Jututunska narodna himna** je Zmajeva satirična pesma objavljena 1865. godine protiv kneza Mihaila Obrenovića.

Iako formom liči na himnu, uzvišenu, dostojanstvenu i svečanu pesmu, iza toga se krije Zmajeva parodija. Zmaj parodira himnu, njen svečan ton i predmet pevanja pri čemu pesma prerasta u veliku rugalicu upućenu vladarskoj svemoći i starim uverenjima da je on, vladar, božanskog porekla i da je potčinjenost i slepa pokornost njemu obaveza svakog građanina. U podrugljivoj molbi Bogu da Jututuncima podrži Knjaza u zdravlju i krepkosti, da ga učini oholim i slavnim, i da sve što postoji njemu podari - Zmaj svoju ironiju usmerava prema knezu Mihailu, ispisujuci tobož iz poštovanja svaki zamenički oblik koji personifikuje njegovom moć, vlast, silu velikim slovom (Njega, Ga i Mu).

Iz strofe u strofu pesnik pojačava svoju razornu ironiju, govoreći kao reprezentant naroda (uvek se javlja oblik Mi), ako sve postoji zbog njega, onda čemu naše želje, govor, mudrovanja i bilo kakva htenja. Zato se svesrdno odriču svih tih elementarnih ljudskih prava, samo da njegovim namerama ne bude na smetnji. Od Boga traži da mu podari što više policajaca, potkazivača i žandara, i da mu time obezbedi veću sigurnost i lakšu vladavinu. U svemu tome krije se aluzija na srbijansku društvenu realnost - policijski sistem vladanja. U pojedinim strofama ironija menja smer i pretvara se u kritiku samog naroda, u ogorčenje zbog njegovog ćutanja i pasivnog držanja. Po tematici je vrlo bliska drugoj Zmajevoj pesmi Jututunska juhahaha.

Tekst pesme
-----------

Mihailo Obrenović, vladar.
Bože sveti, podrži nam Knjaza  

zdrava, krepka, ohola i slavna,  

jer na zemlji nit je kadgod bilo,  

niti će Mu ikad biti ravna.  

  

Ovaj narod vrlo dobro znade  

da je stvoren samo Knjaza radi,  

da Mu daje poreze i hvale,  

da Ga dvori i ponizno kadi.  

  

Bože silni s visoka žilišta,  

saslušaj nam našu želju staru,  

Bože sveti, ne daj nikom ništa,  

da što više ostane Vladaru.  

  

Radi Njega sva stvorenja žive,  

radi Njega sunce greje s neba.  

A taj narod, a tu zemlju našu,  

podrži je - ako Knjazu treba.  

  

Oduzmi nam i želje i glasa,  

oduzmi nam mudrovanja kleta,  

da Njegovu nameru ne preči,  

da Njegovoj mudrosti ne smeta.  

  

Daj Mu s neba najsvetlije dare,  

policije, špicle i žandare,  

ako neće da dušmana svali,  

bar na svome nek srce iskali.  

  

Nek narodi našu slavu znadu,  

a nas puste čmavati u hladu,  

al' i onda nek je straža jaka,  

jera ima sana svakojaka.

Izvori
------

1. ↑  JOVAN JOVANOVIĆ ZMAJ - analize pesama
2. ↑  JUTUTUNSKA NARODNA HIMNA
*Za ostala značenja, vidi L'Homme qui rit (razvrstavanje).*

***L'Homme qui rit*** (sh. *Čovjek koji se smije*) je roman francuskog književnika Victora Hugoa objavljen 1869. godine. Naslovni protagonist, po imenu Gwynplaine, je putujući zabavljač u Engleskoj na prijelazu iz 17. u 18. vijek, koji je kao dijete bio prodan u ciganski logor i čije je lice namjerno unakaženo tako da izgleda da se stalno smije. Radnja prikazuje kako je pozvan na dvor kraljice Anne, nakon što se ispostavi da je u stvari sin plemića koji je bio uvrijedio prethodnog kralja Jamesa II. Hugo je roman napisao za vrijeme svog egzila na Kanalskim otocima, gdje je došao nakon sukoba sa režimom Napoleona III. Iako među manje poznatim romanima iz Hugovog opusa, *L'Homme qui rit* se smatra značajnim zato što je strip-autora Boba Kanea inspirirao za lik Jokera u stripovima o Batmanu. Nekoliko puta je bio adaptiran za film, pri čemu je najpoznatija hollywoodska nijema verzija iz 1928. godine.

V. također
----------

* Glasgowski osmjeh

Vanjske veze
------------

* () *L'homme qui rit*, de Victor Hugo en version audio gratuite
* Le livre en plusieurs formats sur Ebooks libres et gratuits.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 192632801
* GND: 4569251-8
* BNF: cb11994124z (podaci)

 |
***Jánošík*** je američko-čehoslovački crno-bijeli nijemi historijski film snimljen 1921. u režiji Jaroslava Siakeľa, poznat kao prvo cjelovečernje ostvarenje u historiji slovačke kinematografije. Naslovni protagonist, čiji lik tumači Theodor Pištek, je Juraj Janošik, znameniti slovački razbojnik s početka 18. vijeka. Snimanje filma je pokrenula grupa slovačkih imigranata u Chicagu koja je osnovala poduzeće Tatra Film Corporation; režija je povjerena Siakel'u koji je stekao određena filmska iskustva radeći za čikaško filmsko poduzeće Selig Polyscope Company. Siakel' je sa ekipom otišao u Slovačku kako bi koristio autentične lokacije, lokalne glumce, a na kraju kao statiste i pripadnike 18. brigade čehoslovačke vojske. *Janošik* je doživio ogroman komercijalni uspjeh, ali je relativno brzo zaboravljen. Sve do 1970. se smatra izgubljenim, prije nego što je pronađena jedna kopija.

Vanjske veze
------------

* *Jánošík* na sajtu IMDb
* Jaroslav Siakeľ (dir. 1921) *Jánošík*. Arhivirano 2012-03-06 na Wayback Machine-u (Clip)
*Pogledajte također "Kamerernebti I." i "Princeza Kamerernebti".*

**Kamerernebti II.** je bila kraljica drevnoga Egipta kao supruga svog brata, faraona Menkaure. Bila je kćer faraona Kafre i kraljice Kamerernebti I. po kojoj je dobila ime. Bila je unuka faraona Kufua. S Menkaurom je bila majka princa Kuenre i princa Sekemre, a možda i faraona Šepseskafa. Osim što je bila kraljica, bila je Totova svećenica.

Smatra se da je pokopana u jednoj grobnici u Gizi jer je tamo spomenuta na kipu i natpisima. Ta je grobnica isprva bila namijenjena njenoj majci. S druge strane, moguće je da je pokopana u jednoj piramidi.

Naslovi
-------

Kamerernebtini naslovi:

* "Kraljeva najstarija kći od njegova tijela"
* "Kraljeva supruga"
* "Velika od hetes-žezla"

Kip
---

Jedan kip prikazuje Menkauru i Kamerernebti zajedno. Menkaura stoji u iskoraku, a Kamerernebti je ovila svoju desnu ruku oko njega. Svojom lijevom dotiče njegovu lijevu ruku. Nazire im se smiješak dok ponosno stoje i gledaju naprijed.

Eksterni linkovi
----------------

***Kamerernebti II*** na Wikimedijinoj ostavi

Menkaura Arhivirano 2016-10-11 na Wayback Machine-u
***Kad pogledaš me preko ramena*** je trinaesti studijski album Zdravka Čolića objavljen tijekom ožujka 2010. godine. Ovaj album izašao je nakon četverogodišnje stanke, kada je 2006. izdan album *Zavičaj*. Pjesme su snimane i izvođene tijekom 2009. godine, a snimanje se odvijalo u Beogradu, Zagrebu, Novom Mestu i Londonu. Album su producirali V. Aralica i Nikša Bratoš, a izvršni producent bio je Adis Gojak.

Album sadrži 13 pjesama, među kojima je i singl *Manijači*, duet kojeg je Čolić napravio s Goranom Bregovićem, a ujedno i prvi sing albuma. Od ostalih pjesama ističu se balada *Pamuk*, pjesma *Lili* koju je na njemačkom napisao Nikola Čuturilo i naslovna pjesma *Kad pogledaš me preko ramena*.

Pjesme
------

1. "Kad pogledaš me preko ramena" – 3:42
2. "Manijači" – 3:52
3. "Autoput" – 4:27
4. "Pamuk" – 5:28
5. "Dajte nam svega" – 3:30
6. "Lili" – 4:06
7. "Javi se, javi se" – 4:04
8. "Pričaj mi brate" – 4:30
9. "Obmana" – 4:14
10. "Meni niko ne treba" – 3:55
11. "Ljubavnici" – 5:00
12. "Prolaze neke slike" – 4:13
13. "Poplava" – 4:03
***R.U.R.*** je kazališni komad češkog pisca Karela Čapeka, objavljen 1920. i premijerno izveden 1921. godine, koji se smatra klasičnim djelom žanra science fictiona, ali također poznat po tome što je uveo riječ robot u niz svjetskih jezika. Radnja je smještena u blisku budućnost u kojoj je kompanija Rossum Universal Robots (R.U.R.) proizvelo androidne sluge, ali koje potom dižu pobunu i uništavaju cjelokupno čovječanstvo. Predstava je nedugo nakon premijere postigla veliki uspjeh, te za samo dvije godine bila prevedena na tri jezika.

Godine 1935. je u SSSRu snimljena njena neslužbena filmska adaptacija pod naslovom *Gubitak osjeta*, a 1938. je BBC Television Service emitirao istoimenu TV-adaptaciju koja se smatra prvim primjerom science fiction na televiziji.

Vanjske veze
------------

***R.U.R.*** na Wikimedijinoj ostavi

* General information on the play, including a plot summary and photographs from various historical productions
* R.U.R. in Czech from Project Gutenberg
* English language translation by David Wyllie Arhivirano 2008-11-09 na Wayback Machine-u
* Audio extracts from the SCI-FI-LONDON adaptation Arhivirano 2012-03-04 na Wayback Machine-u
* Karel Čapek bio.
* Online facsimile version of the 1920 first edition in Czech.

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 312332449
* LCCN: no2014165645
* GND: 4572771-5
* NKC: aun2007415079

 |
***La Coquille et le clergyman*** (sh. *Školjka i svećenik*) je francuski crno-bijeli nijemi film snimljen 1928. u režiji Germaine Dulac. Scenario za film je napisao znameniti nadrealistički književnik Antonin Artaud, a radnja prikazuje kako kod katoličkog svećenika (čiji lik tumači Alex Allin) zabranjena žudnja prema supruzi jednog oficira izaziva bizarne erotske halucinacije. *La Coquille et le clergyman* se ponekad naziva prvim nadrealističkim filmom, iako se ta titula češće pripusuje Bunuelovom *Andaluzijskom psu* snimljenom godinu dana kasnije. Nakon premijere je Artaud izrazio nezadovoljstvo filmom, a također je imao problema i sa cenzurom. U Britaniji je tamošnji cenzorski odbor film zabranio sa znamenitim obrazloženjem: "Ako ovaj film ima nekakvo značenje, ono je bez svake sumnje neprihvatljivo". Usprkos toga je dobio pohvale dijela kritike te se smatra jednim od najznačajnijih ostvarenja francuske filmske avangarde 1920-ih

Literatura
----------

* Alain et Odette Virmaux, *Les Surréalistes et le cinéma*, Seghers, 1976 ; nouvelle édition Ramsay, 1988 (ISBN 2-85956-686-4)
* Alain et Odette Virmaux, *Artaud/Dulac, La Coquille et le Clergyman*, Éditions Paris Expérimental, 1999 [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

* *La Coquille et le Clergyman* na sajtu IMDb
* *La Coquille et le Clergyman* sur BiFi.fr
* *La Coquille et le Clergyman* sur Ubu.com
* *La Coquille et le Clergyman* Arhivirano 2009-01-07 na Wayback Machine-u sur lightcone.org

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* LCCN: n2002025259

 |
***Raja Harishchandra*** (sh. *Kralj Hariščandra*) je indijski crno-bijeli nijemi film snimljen 1913. u režiji Dadasheba Phalkea koji se tradicionalno smatra prvim cjelovečernjim ostvarenjem indijske kinematografije, odnosno na marathi jeziku. Radnja se temelji na drevnim mitovima i epovima *Ramayana* i *Mahabrahata* te opisuje život kralja Hariščandre koji je žrtvovao svoje kraljevstvo i porodicu kako bi održao zavjet Višvamitri. Film se sastoji od četiri role, a snimanje je trajalo sedam mjeseci, pri čemu je naslovnu ulogu tumačio kazališni glumac D.D. Dobke; u filmu su nastupili samo muški glumci, tako da je Hariščandrinu suprugu tumačio Anna Salunke. Na Phalkeov stil su prilično uticale slike znamenitog umjetnika Raja Ravija Varme. Do danas su očuvani samo prva i četvrta rola filma. Godine 1917. je Phalke snimio remake pod naslovom *Satyavadi Raja Harishchandra*.

Među indijskim filmskim historičarima traje debata oko toga da li je *Raja Harishchandra* uistinu prvi indijski cjelovečernji film, s obzirom da dio njih taj status pripisuje filmu *Shree Pundalik*.

Godine 2008. je u Indiji snimljen *Harishchandrachi Factory*, igrani film posvećen Phalkeovom snimanju filma.

Galerija
--------

* Kralj Hariščandra, scena iz filma Raja Harishchandra, 1913.Kralj Hariščandra, scena iz filma *Raja Harishchandra*, 1913.
* Scena iz filma Raja Harishchandra, 1913.Scena iz filma *Raja Harishchandra*, 1913.

V. također
----------

* *Alam Ara* - prvi indijski zvučni film

Izvori
------

Vanjske veze
------------

* *Raja Harishchandra* na sajtu IMDb
* *Raja Harishchandra* View Online

***Raja Harishchandra*** na Wikimedijinoj ostavi