recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Interno raseljena lica** ili **osobe** (engl. , IDP) se u najširem smislu definišu kao osobe koje su bile primorane da napuste svoje domove, ali su ostale u granicama svoje države. Zbog nepostojanja precizne definicije oni se često nazivaju izbeglicama, iako ne ispunjavaju pravnu definiciju izbeglica. 2006. godine procenjeno je da ima oko 25 miliona interno raseljenih lica (IRL) u 50-ak zemalja.

Najpreciznija definicija *interno raseljenih lica* se koristi u izveštajima Visokog komesarijata Ujedinjenih nacija za izbeglice (UNHCR) i ona glasi *da su to lica ili zajednice koja su prisiljena da napuste svoje domove i mesta stanovanja kao posledica ratnih sukoba ili da bi izbegli efekte oružanog konflikta, opšteg nasilja, kršenja ljudskih prava, prirodnih katastrofa ili nesreća izazvanih ljudskim faktorom, a koja nisu prešla međunarodno priznate državne granice*.

Ovo je okvirna definicija interno raseljenih lica (IRL), jer nisu nabrojani svi razlozi za prinudno preseljenje, jer su oni različiti za svaku pojedninačnu državu. Međutim, zvanična statistika IRL računa samo lica koja su preseljena usled ratnih sukoba i kršenja ljudskih prava, čak se preporučuje da se u interno raseljena lica svrstavaju samo lica koja su raseljena usled rata- time bi se definicija interno raseljenih lica poklopila sa definicijom izbeglice dok bi  bila da su ostali u granicama matične države.

Države sa najvećim brojem IRL su Azerbejdžan (oko 1.000.000 lica raseljenih zbog oružanog sukoba u Nagorno-Karabahu), Kolumbija (2-3 miliona IRL usled građanskih nemira, gerilskih ratova političkih nemira), Demokratska Republika Kongo (1.500.000 IRL usled Drugog kongoanskog rata), Irak (preko 2.500.000 IRL)...
**Kamakahelei** (**Tamataherei**) (o. 18. st. - 1794.) bila je kraljica havajskog otoka Kauaija, koja je vladala po svom vlastitom pravu; ženski poglavica. Tijekom njezine je vladavine James Cook posjetio Havaje.

Biografija
----------

Kamakahelei je bila jedina kći velikog poglavice Kaumeheiwe i njegove žene Kaʻapuwai, koja je možda bila kći kralja Peleʻioholanija. Preko oca je Kamakahelei bila unuka plemića Lonoikahaupua i plemkinje Kamuokaumeheiwe. 

Naslijedila je Peleʻioholanija na mjestu vladara Kauaija te je vladala kao *Aliʻi Aimoku*.

Prvo se udala za Kaneoneoa, koji je bio unuk Peleʻioholanija te je imao pravo na vlast. On i Kamakahelei imali su dvije kćeri - Lelemahoalani i Kapuaʻamohu. Lelemahoalani je bila ljubavnica Jamesa Cooka, kojeg je Kamakahelei smatrala bogom.

Kaneoneo je umro tijekom pobune na Oahuu te se Kamakahelei preudala za princa Kāʻeokūlanija, čiji je brat bio kralj Kahekili II.

Kāʻeokūlanija i Kamakahelei imali su sina Kaumualiʻija, koji je bio zadnji kralj Kauaija, vazal kralja Kamehamehe I.

Kamakahelei je bila baka princa Humehumea, princa Aarona Kealiʻiahonuija i princeze Kinoiki Kekaulike I. te prabaka kraljice Kapiolani.

Vanjske poveznice
-----------------

* Srednja škola kraljice Kamakahelei
* Kalakaua
* Kalanikukuma, davni predak kraljice Kamakahelei
* Kūaliʻi, koji je možda bio predak Kamakahelei
Raspeti Isus, autor: Giotto, cca. 1310.
**Istinski krst** ili **Istinski križ**, također poznat i kao **Životvorni krst**, je naziv za fizičke ostatke drvenog križa za koga se vjeruje da je na njemu, prema kršćanskoj tradiciji, razapet Isus.

Prema post-nikejskim historičarima, Sokratu Skolastičaru i drugim autorima, carica Helena (cca. 250 – cca. 330), majka Konstantina, prvog kršćanskog cara Rima, je oko 326-328 putovala po Svetoj zemlji, podižući crkve i osnivajući zaklade za pomoć siromašnima. Poslije, odnosno krajem 4. vijeka, se u tekstu Gelasija iz Cezareje, a nakon njega u Rufinovim dodacima Euzebijeve *Crkvene historije*, tvrdilo kako je otkrila skrovište za tri križa, za koje se vjerovalo da su korišteni za razapinjanje Isusa i dva lopova — sv. Disme i Geste — pogubljena sa njim, te da se kroz čudo otkrilo da je to *Istinski križ*.

Mnoge crkve danas posjeduju fragmentarne ostatke za koje se po tradiciji tvrdi da potiču od *Istinskog križa*. Njihova autentičnost nije opće prihvaćena od svih kršćanskih vjernika i točnost izvještaja od otkriću *Istinskog križa* je upitna za neke kršćane. Prihvaćanje i vjerovanja tradicija koje se vezuju uz ranu kršćansku crkvu je uglavnom ograničeno na katoličku i pravoslavne crkve. Srednjovjekovne legende vezane uz Istinski križ se, pak, značajno razlikuju u katoličkim i pravoslavnim tradicijama. Sa druge strane, i Katolička i pravoslavne crkve slave Helenu kao sveticu, kao i anglikanska zajednica.

Izvori
------

1. ↑  Detaljni opis nastanka legende je sadržan u J.W. Drijvers, *Helena Augusta, the Mother of Constantine the Great and the Legend of her Finding of the True Cross* (Leiden, 1992).
2. ↑  Drijvers 1992.

Eksterni linkovi
----------------

***Istinski krst*** na Wikimedijinoj ostavi

* Jan Willem Drijvers, "Helena Augusta": the three legends that circulated about the finding of the Cross, the Helena legend, the Protonike legend and the Judas Kyriakos legend, with references to the contemporary sources
* *Catholic Encyclopedia*: "True Cross," a Catholic view
* *OCA Synaxarion*: Exaltation of the Cross, traditional Orthodox view
* Fernand Cabrol, "The true Cross": a Catholic view
* The Holy Cross in Jerusalem
**Estanzuela** je općina od 10,896na jugoistoku Gvatemale u Departmanu Zacapa.

Geografske karakteristike
-------------------------

Estanzuela se nalazi na ušću rijeke Grande de Zacapa u Montagvu, svega 5 km sjeverno od svog administrativnog centra Zacape i 141 km od glavnog grada Ciudad Guatemale.

Historija
---------

Teren današnje općine bio je nenaseljen početkom 18. vijeka, ali uhodano odmorište na karavanskom putu od Atlantika do Pacifika. Negdje oko 1740. se jedna porodica španjolskih kolonista odlučila naseliti. Iz njihove hacijende izraslo je naselje - *Estanzuelita*, koje je službeno osnovano 1769.

Vremenom je ime promjenjeno u Estanzuela, i kao takva je dobila status općine 1825.

Privreda
--------

Privreda Estanzuele bazira se na poljoprivredi.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Estanzuela Municipality in Guatemala*" (engleski). City population. Pristupljeno 15.3.2023.
2. 1 2  „*Municipio de Estanzuela, Zacapa*" (španjolski). Aprende Guatemala. Pristupljeno 15.3. 2023.

Vanjske veze
------------

***Estanzuela*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad de Estanzuela* (službene stranice) (`es`)
|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **književnosti** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

  

**Fethiye Çetin** (Maden, 1950.) je turska odvjetnica, aktivistica za ljudska prava, i spisateljica jermenskog podrijetla.

Život
-----

Rođen je 1950. u okrugu Maden u pokrajini Elazig. Nakon završenog osnovnog i srednjeg obrazovanja u Mahmudiye, Madenu i Elazigu, diplomirala je na Pravnom fakultetu Sveučilišta u Ankari. Godine 1980. nakon vojnog udara, uhićena je kao ljevičarska aktivistica i provela je tri godine u zatvoru. Fethiye Çetin je imala četiri godine kada joj je 1974. baka otkrila porodičnu tajnu, po kojoj je objavila autobiografski roman *Knjiga o mojoj baki* (*Anneannem*) u kojem pripovijeda o svom kasnom otkriću jermenskog i kršćanskog podrijetla svoje bake, prisiljene preživjeti skrivajući svoje pravo ime od genocida nad Armencima od kojeg je pobjegla 1915. godine. Roman je imao veliki odjek u Turskoj i doživio je mnogo pretisaka. Mnogi Turci koji su otkrili svoje jermensko podrijetlo javili su joj se, pridonoseći prepoznavanju identiteta kripto-Armenaca. Godine 2008. potpisala je peticiju «Özür Diliyorum» o genocidu. Sa sociologinjom Ayşe Gül Altinay objavila je 2009. knjigu temeljenu na pričama dvadeset i četiri unuka Armenaca skrivenih u turskom društvu (*Torunlar*). Bila je članica Izvršnog odbora za ljudska prava Istanbulske odvjetničke komore i glasnogovornica Radne skupine za prava manjina. Çetin je bila odvjetnica turskog novinara i pisca jermenskog podrijetla Hranta Dinka, kojeg su 2005. gonili turski sudovi zbog vrijeđanja turskog identiteta. Godine 2013. objavla je dokumente o tome što se događalo tijekom suđenja u knjizi pod naslovom *Sramota me je*. U septembru 2010. je posjetila Australiju a od 2012. više puta je gostovala u Njemačkoj.

Djela
-----

* *Knjiga o mojoj baki* (*Anneannem*, 2004)
* *Unici* (*Torunlar – Ayşegül Altınay ile birlikte*, 2009)
* *Sramota me je* (*Utanç Duyuyorum! – Hrant Dink Cinayetinin Yargısı*, 2013)

Spoljašne veze
--------------

Bilješke
--------

Izvori
------

Bibliografija
-------------


|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 37210248
* LCCN: no2005065234
* ISNI: 0000 0000 4363 774X
* GND: 173937403
* SUDOC: 109577094
* BNF: cb15090949j (podaci)

 |
**Kamaloʻohua** (*ohua* = "sluga"), znan i kao **Kamaloʻohua-a-Kuhimana** ("Kamaloʻohua, sin Kuhimane") ili **Kamalu-Ohua**, bio je kralj (*Moʻi*) havajskog otoka Mauija na drevnim Havajima.

Bio je sin kralja Kuhimane od Mauija (dinastija Paumakue) i njegove sestre-supruge Kaumane I. te unuk kralja Aloa i njegove kraljice Moekeaeje. Genealogija kraljeva Mauija je opisana u drevnim pojanjima.

Kamaloʻohua je oženio ženu zvanu Kapu, čije ime može značiti "sveta". Njihov sin je bio kralj Loe od Mauija, otac kralja Molokaija Kahokuohue.

Biografija
----------

Kamaloʻohua je naslijedio svog oca na prijestolju otoka Mauija.

Kralj otoka Havaji Kalaunuiohua napao je Maui te je pobijedio Kamaloʻohuu. Zatim je napao otok Oahu, povevši sa sobom Kamaloʻohuu, koji se poslije ponižen vratio na Maui, gdje je nastavio vladati.

Tijekom vladavine Kamaloʻohue, na Havaje su pristigli "bijeli ljudi".

Plovilo zvano Mamala došlo je u Wailuku. Ime bijelog kapetana na havajskom je Kaluiki-a-Manu, dok su ostali bijeli ljudi prozvani Neleike, Malaea, Haʻakoa i Hika.

Pretpostavlja se da su ti došljaci, znatno svjetlije pute od Havajaca, bili možda Japanci. Druga je mogućnost da su to bili putnici ekspedicije Álvara de Saavedre Ceróna.
*Ne miješati sa ličnošću po imenu Iago ab Idwal ap Meurig*

**Iago ab Idwal** (? - 979?) bio je kralj Gwynedda, a možda i Powysa, koji je vladao od 950. do 979..

Iago je bio sin Idwal Foela, te je nakon očeve smrti 942. trebao naslijediti prijestolje Gwynedda zajedno sa bratom po imenu Ieuaf ab Idwal. Hywel Dda, kralj države Deheubarth, je međutim iskoristio priliku da zauzme Gwynedd i protjera prinčeve.

Tek nakon što je Hywel umro 950. Iago i Ieuaf su uspjeli protjerati Hywelove sinove i postati kraljheve. Borbe su trajale sve do 954. sve dok Hywelovi sinovi nisu poraženi kod Llanrwst i konačno protjerani u Ceredigion.

Braća su se posvađala te je Iago zarobio Ieuafa 969. Vladao je Gwyneddom do 979. kada ga je zarobio Ieuafov sin Hywel ab Ieuaf. Njegova dalja sudbina nije poznata.

Literatura
----------

* John Edward Lloyd (1911). *A history of Wales: from the earliest times to the Edwardian conquest*. Longmans, Green & Co.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Hywel Dda**  |  **Princ Gwynedda** 950–979 | Slijedi: **Hywel ab Ieuaf**  |
Ne poistovijećivati sa Cornovii (Caithness) ili Cornovii (kornvolski).
**Kornovijci** (latinski:  su bili keltski narod koji je u Željezno doba živio u Britaniji, a čije je područje obuhvaćalo današnje engleske grofovije Cheshire, Shropshire, sjevernoi Staffordshire, sjeverni Herefordshire te istočne dijelove današnje velške grofovije Powys. Njihovo središte u predrimsko doba je vjerojatno bila brdska tvrđava The Wrekin. Klaudije Ptolemej u svojoj *Geografiji* u 2. vijeku navodi njihova dva grada: Deva Victrix (Chester) i Viroconium Cornoviorum (Wroxeter), koji je postao njihov glavni grad pod rimskom vlašću.

Teritorija im se graničila sa Brigantima na sjeveru, Korieltauvima na istoku, Dobunima na jugu te Deceanglima i Ordovikima na zapadu.

Na krajnjem sjeveru Britanije (današnji Caithness) i Cornwallu su živjeli narodi s istim imenom, ali prema mišljenju današnjih historičara nisu imali veze sa Kornovijcima u današnjem Midlandsu. (v. Popis keltskih plemena).

Eksterni linkovi
----------------

* Cornovii Arhivirano 2006-12-13 na Wayback Machine-u
* Roman-Britain.org
* BBC
* English Heritage site
* Excavation report by Thomas Wright
* www.geograph.co.uk : photos of Wroxeter & Viroconium Cornoviorum and surrounding area

| * p
* r
* u
Plemena Željeznog doba u Britaniji |
| --- |
| Atrebates • Belgae • Brigantes • Caereni • Caledonii • Cantiaci • Carnonacae • Carvetii • Catuvellauni • Coritani • Corionotatae • Cornovii (Centralna) • Cornovii (Sjeverni) • Creones • Damnonii • Decantae • Deceangi • Demetae • Dobunni • Dumnonii • Durotriges • Epidii • Gabrantovices • Iceni • Lopocares • Lugi • Novantae • Ordovices • Parisii • Regnenses • Selgovae • Setantii • Silures • Smertae • Taexali • Textoverdi • Trinovantes • Vacomagi • Venicones • Votadini |
| *Dio:* Keltskih plemena u Evropi |

***Cornovii (Midlands)*** na Wikimedijinoj ostavi
Reč **interpretator** (fr. *exécutant*, eng. *performer*) potiče iz latinskog jezika i znači *tumač*, *izvođač*, *izlagač*.

U muzici *interpretator* je muzičar (instrumentalista, pevač, dirigent) koji javno izvodi, *interpretira* neko muzičko delo. Drugi naziv za interpretatora bio bi izvođač.

Dobar interpretator je pre svega talentovan i muzikalni izvođač koji izvodeći, tj. zvučno tumačeći neko muzičko delo poštuje kompozitorove zamisli i zahteve koji pišu u notnom tekstu (ako je kompozitor muzički obrazovan) i koji pri muziciranju unosi svoje lično shvatanje stila i svoj doživljaj (emotivni naboj) i prenosi ga jasno i živo slušaocima.

Interpretator može biti profesionalac (živi isključivo od izvođaštva) ili amater (izvođaštvo mu je hobi).

Kako se muzika deli na zabavnu, džez, klasičnu, narodnu, automatski se i interpretatori dele na *zabavne*, *džez*, *narodne* i *klasične*.

Po muzičkom obrazovanju, interpretator može biti školovan i neškolovan (priučen). Školovani interpretator je završio osnovnu muzičku školu u kojoj je morao da izabere odsek (instrument) koji će učiti: klavirski, gudački (violina, viola, violončelo, kontrabas), duvački (flauta, klarinet, oboa, truba, trombon, horna, fagot), odsek za harmoniku, harfu, gitaru, udaraljke, džez muziku, ranu muziku, pevanje (solo). Dalje muzičko obrazovanje stiče se u srednjoj muzičkoj školi, a potom na muzičkoj akademiji - fakultetu.

Samo vrhunski interpretator može biti vrhunski umetnik.
Ezop, oslikan u Nirnberškoj Hronici Hartman Šedela.
**Ezop** (grčki **Αἴσωπος** — **Aisōpos**), poznat po svojim basnama, bio je rob u antičkoj Grčkoj, savremenik Kreza i Pizistrata, živeo od 560-620.godine. 

Njegove basne i dan danas služe kao moralne pouke ili naravoučenija a pretežno su namenjena deci. Po jednom mitu, Ezop je postao oslobođen ropstva ali su ga Delfinjani pogubili. Važno je napomenuti da o ovome nema nikakvih verodostojnih izvora te stoga mnogi naučnici sumnjaju u njegovo postojanje.

Život
-----

Mesto Ezopovog rođenja je mala AZIJA. Po rečima retkih pisaca koji ga pominju, Aristofana, Platona, Ksenofona i Aristotela, Ezop je bio rob nekome ko se zvao Ksantos. 

Po rečima istoričara Herodota Ezopa su ubili stanovnici Delfa, a razlog je najverovatnije zbog svog slobodoumlja,tako sto su ga gurnuli sa visoke stene u Delfima.

Ezopove basne
-------------

*Aesopus moralisatus*, 1485
Služeći se likovima i osobinama životinja, Ezop je kroz svoje basne podvrgao ruglu nedostojne vladare i silnike, ismejao glupost i pohlepu, lenjost i nemar, bahatost i zlobu. Pripovedaju se širom zemaljske kugle i imaju neosporno trajnu literarnu vrednost.

Francuski pesnik La Fonten je preradio mnoge od Ezopovih basana.

Ruski pisac Lav Tolstoj napisao je nekoliko slobodnih obrada basana.

Najpoznatije basne su:

* Vuk u ovčjoj koži
* Lisica i gavran
* Lav i miš
* Žaba i vo
* Lisica i grožđe
* Zec i kornjača
* Mrav i cvrčak
* Dečak koji je vikao vuk
* Lenji lav
* Mudri zdral
* Uobrazeni zec

Eksterni linkovi
----------------

***Ezop*** na Wikimedijinoj ostavi

* Djela čiji je autor Ezop na Projektu Gutenberg
* Audioknjiga sa basnama
* Aesop's Fables Illustrated - Ilustracije Ezopovih basana Arhivirano 2017-07-08 na Wayback Machine-u
* Ezopova dela
**Jalisco** je jedna od 31 saveznih država Meksika, smještena na zapadu središnjeg dijela Meksika. 

Graniči s državama Nayarit na sjeveroistoku, Zacatecas, Aguascalientes i San Luis Potosí na sjeveru, Guanajuato na istoku te sa Colima i Michoacán na jugu. Na zapadu izlazi na Tihi Ocean. Ime ove države je spoj dvije riječi koje dolaze iz indijanskog jezika náhuatl: *xalli*, koja označava pijesak i *ixco*, koja označava mjesto, odnosno područje.

Jalisco je treća država po broju stanovnika u Meksiku (odnosno četvrta, ako se uzme u obzir México, D.F.), i jedna je od najvažnijih u pogledu gospodarskih, trgovačkih i kulturnih aktivnosti. Glavni grad države Jalisco je Guadalajara, druga aglomeracija Meksika (iza glavnog grada), koju čini njezino metropolitansko područje (zajedno s gradovima Juanacatlán, El Salto, Tlaquepaque, Tonalá Tlajomulco de Zúñiga, Ixtlahuacán del Río i Zapopan).

Najznačajnija turistička atrakcija Haliska je letovalište Puerto Valjarta. U ovoj državi se nalazi i poznati grad Tekila.

U središnjem delu Haliska nalazi se najveće jezero Meksika, Čapala.

Vanjske veze
------------

***Jalisco*** na Wikimedijinoj ostavi

* Internet prezentacija države Halisko (šp.)

| * p
* r
* u
Federalne jedinice Meksika |
| --- |
| 
Aguascalientes • Baja California • Baja California Sur • Campeche • Chiapas • Chihuahua • Coahuila • Colima • Durango • Distrito Federal • Guanajuato • Guerrero • Hidalgo • Jalisco • México • Michoacán • Morelos • Nayarit • Nuevo León • Oaxaca • Puebla • Querétaro • Quintana Roo • San Luis Potosí • Sinaloa • Sonora • Tabasco • Tamaulipas • Tlaxcala • Veracruz • Yucatán • Zacatecas
 | Zastava Meksika |
**Falsterbo** je danas samo kvart grada Skanör - Falsterbo koji ima 6,937 stanovnika, na jugu Švedske. On administrativno podpada pod
Općinu Vellinge.

Geografske karakteristike
-------------------------

Falsterbo leži u Grofoviji Skåne, na krajnjem jugu poluotoka Falsterbonäset, 
udaljen oko 30 km južno od Malmöa, pa je danas zapravo predgrađe metropolitanskog Malmöa..

Historija
---------

Najstariji arheološki i pisani izvori o naselju datiraju ga na početak 13. vijeka, kad je zajedno sa susjednim 
Skanörom izrastao u glavno trgovište Skanije.

To se dogodilo zbog sajma - Skånemarknaden, koji se održavao na plaži između Falsterboa i Skanöra već 
od sredine 12. vijeka. On je postao centar za trgovanje ribom, naročito haringama po kojima je poluotok 
Falsterbonäset bio poznat. Sajam se održavao tokom jesenskih mjeseci sve do sredine 16. vijeka, i privlačio je brojne trgovce iz Sjeverne Evrope. 

Tom trgovinom dominirali su sjeverno njemački hanzeatski gradovi, naročito Lübeck, koji je već u 
13. vijeku, polagao pravo na Falsterbo, kao i na susjedni Skanör. 

Falsterbo je u 14. vijeku dobio povelju o statusu grada od danskih kraljeva.

Falsterbo je krajem 16. vijeka izgubio na svom značaju jer je opala važnost sajma i smanjilo tržište.
Istovremeno je došlo i do premještenja naselja sa obale prema unutrašnjosti, zbog zatrpavanja mora nanosima pijeska. 

Falsterbo se 1960. ujedinio sa Skanörom u jedinstveni grad Skanör - Falsterbo. 

Danas je Falsterbo stambeno naselje dobro stojećih penzionera, spojen sa Malmöm u jedinstvenu konurbaciju.

Izvori
------

1. ↑  „Sweden: Skåne" (engleski). City population. Pristupljeno 07. 06. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6  „*Skanör-Falsterbos historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 07. 06. 2015.

Vanjske veze
------------

***Falsterbo*** na Wikimedijinoj ostavi
**Fanerozoički** ili **fanerozojski** (ponekad **fenerozoički**) eon je period geološkog vremena tokom koga je postojalo bogatstvo životinjskih oblika. Otprilike pokriva 545 miliona godina i započinje u doba kada su se prvi put pojavile raznolike životinje s tvrdim ljuskama. Fanerozoički eon još uvijek traje. Vrijeme prije početka fanerozoika se zove prakamabrij. Točno vrijeme koje označava među između fanerozoika i prakambrija još uvijek nije najjasnije. U 19. vijeku je međa bila određena s pojavom prvih raširenih metazojskih fosila. Ali nekiliko stotina taxa prakambrijskih metazoa je identificirano otkad je počelo njihovo sistematsko proučavanje 1950-ih. Većina geologa i paleontologa bi vjerojatno kao prakambrijsko-fanerozoičku među odredilo ili klasičnu točku gdje se pojavljuju prvi trilobiti i arheocijate; na prvu pojavu složenih jazbina za prehranu zvanih *Phycodes pedum*; ili na prvu pojavu malih, uglavnom neartikulaarnih, oklopljenih oblika zvanih mala školjkasta fauna'. Te tri razdjelne točke su međusobno udaljene nekoliko miliona godina jedna od druge.

Fanerozoik je podijeljen u tri ere — paleozoik, mezozoik i kenozoik. U starijoj literaturi se izraz fanerozoik uglavnom koristi kao period koji zanima paleontologe. Izraz je u tom smislu počeo iščezavati iz moderne literature.

Vremenski period fanerozoika uključuje naglu pojavu različitih vrsta životinjskog stabla; evoluciju tog stabla u različite oblike; pojavu kopnenih biljaka; razvitak složenih biljaka; evoluciju riba; pojavu kopnenih životinja; i razvitak modernih fauna. Tokom tog perioda su se kontinenti razdvojili, ponovno skupili u jedinstvenu kopnenu masu zvanu Pangea i konačno razdvojili u šest različitih kontinentalnih masa.

Povezano
--------

* Tektonske ploče

| Fanerozoički eon |
| --- |
| Paleozoička era | Mezozoička era | Kenozoička era |


| Prekambrij |   |
| --- | --- |
| *Hadski eon* | Arhaički eon | Proterozoički eon | Fanerozoički eon |


***Fanerozoik*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* GND: 4174120-1

 |
Crtež Lokomotive serije 1161
**HŽ serija 1161** (ex *JŽ 462*, nadimak *Samantha*) je serija električnih lokomotiva Hrvatskih željeznica nastala rekonstrukcijom lokomotive serije HŽ 1061 (stare lokomotive koje bi se inače moralo kasirati), koje rade pod istosmjernim naponom napajanja 3 kV, za napon napajanja 25 kV i 50 Hz. Poseban razlog za pregradnju bila je realizacija pretvorbe sustava za napajanje pruge Zagreb – Rijeka od istosmjernog napona 3 kV na napon 25 kV 50 Hz. Rekonstrukcija je izvedena tako da su postojeća okretna postolja zadržana, a vučni motori dorađeni za rad s izmjeničnom strujom. Ukupno su izrađene dvije ovakve lokomotive, a u međuvremenu su kasirane.

Električne lokomotive ove serije su šestoosovinske lokomotive s
pojedinačnim osovinskim pogonom Bo'Bo'Bo' za napon napajanja 25 kV
50 Hz. Glavni motorni pogon sastoji se od šest komutatorskih istosmjernih elektromotora sa serijskom uzbudom, koji su podijeljeni u dvije skupine po tri motora. Unutar jedne skupine vučni motori su spojeni paralelno, a napajaju se preko zajedničkoga diodnog ispravljača i zajedničke prigušnice za glađenje ispravljene struje.

Tehnički podaci
---------------

* **Graditelj:** TŽV Gredelj
* **Godina izgradnje:** 1988. (1161 001); 1991. (1161 002)
* **Raspored osovina:** Bo' Bo' Bo'
* **Trajna snaga za vuču:** 3869 kW
* **Najveća vozna brzina:** 120 km/h
* **Duljina preko odbojnika:** 19440 mm
* **Širina sanduka:** 3000 mm
* **Masa lokomotive:** 129 t
* **Najveće osovinsko opterećenje:** 21,5 t/os

Poveznice
---------

* HŽ serija 1061

Izvori
------

* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* 1161
* zeljeznice.net, hrvatski internet portal željezničke tematike Arhivirano 2008-01-18 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Vučna vozila Hrvatskih željeznica |
| --- |
| Električne lokomotive | 1141 • 1142Izvan službe: 1061 • 1161 |
| Dizelske lokomotive | 2041 • 2042 • 2044 • 2062 • 2063 • 2132Izvan službe: 2043 • 2061 • 2131 • 2133 • 2141 |
| Elektromotorni vlakovi | 6111 • 6112Izvan službe: 6011 |
| Dizelmotorni vlakovi | 7022 • 7121 • 7122 • 7123Izvan službe: 7021 • 7221 |
|  Vlakovi Hrvatskih željeznica | dizelske lokomotive • električne lokomotive • parne lokomotive • dizelmotorni vlakovi • elektromotorni vlakovi • specijalna vozila |
***Coturnix gomerae*** je izumrla vrsta prepelice koja je živjela na Kanarskim otocima. Opisana je 1993. prema fosilnim nalazima kosti sa otoka  Bujero del Silos i La Gomera.

Kasnije su nađeni i fosilni ostaci na otocima El Hierro, La Palma, Tenerife i Fuerteventura, što je dokaz da je i tamo obitavala. Također je moguće da je živjela i na otocima Gran Canaria i Lanzarote, ali tu nisu nađeni fosilni nalazi. I kad su ljudi naselili Kanarske otoke, još je uvijek bila prisutna tamo. Mogući uzrok izumiranja su mačke i štakori, koji su se tamo raširili u 15. stoljeću, kao i kod izumiranja nekih drugih manjih ptica.

Imala je manja krila i dulje noge od obične prepelice, pa najvjerojatnije je bila samo djelomično sposobna za let. Bila je teška oko 150 grama.

Pronađeni su zapisi iz prvih godina dolaska ljudi na ove otoke (15. stoljeće), koji govore o ptici čiji opis odgovara ovoj vrsti prepelice. To podržava ideju o njezinom, u to vrijeme, nedavnom izumiranju.

Izvori
------

* Jaume, D.; McMinn, M. & Alcover, J. A. (1993): Fossil bird from the Bujero del Silo, La Gomera (Canary Islands), with a description of a new species of Quail (Galliformes; Phasianidae). *Boletin do Museu Municipal de Funchal* **2**: 147-165.
* Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u
**Irinej** (svetovno *Mirko Dobrijević*, Klivlend, SAD, 6. februar 1955) je episkop australijsko-novozelandski.

Biografija
----------

Odrastao je i školovan u rodnom Klivlendu gde je završio 12 razreda opšteg obrazovanja. Završio je dva najuglednija teološka fakulteta u SAD i u svetu - Sv. Vladimir i Sv. Tihon. Na jednom od njih predavao je i vladika Nikolaj Velimirović. Profesor je na poznatom Lajola univerzitetu u Čikagu. Na poziv patrijarha srpskog gospodina Pavla predavao je i na Bogoslovskom fakultetu u Beogradu.

Pripada monaškom bratstvu manastira Sveti Sava u Libertvilu. Imao je zapaženu ulogu kao izvršni direktor Kancelarije za spoljne poslove Srpske pravoslavne crkve u Vašingtonu.

Više godina bio je i jedan od urednika magazina „Staze pravoslavlja", zvanične publikacije SPC-a u SAD i Kanadi. Bio je jedan od uvaženih učesnika u poseti Jugoslaviji verskih vođa iz SAD 1998. godine. Učestvovao je na mnogim skupovima koje je organizovala srpska zajednica u dijaspori. Bio je inicijator povezivanja najvećih srpskih organizacija u Americi.

Jula 2006. godine, u Sabornoj crkvi u Beogradu, Njegova svetost patrijarh srpski Pavle načalstvovao ga je za episkopa australijsko-novozelandskog.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična prezentacija eparhije australijsko-novozelandske Arhivirano 2012-07-18 na Wayback Machine-u
**Kahlenberg** (bolje bi bilo samo *Kahlen*) je brdo na istoku Austrije visoko 484 metra, na sjeveru Wienerwalda s 
kojeg puca odličan pogled na Beč.

Karakteristike
--------------

Kahlenberg leži na granici Beča i Klosterneuburga.

Od 1874. do 1920. do vrha Kahlenberga vozio je kabelski tramvaj, a brdska cesta Hohenstrasse sagrađena je 1935. Danas se na samom vrhu nalazi restoran Stephaniewarte i radijsko-televizijski odašiljač podignut 1974. s tornjem visokim 165 metara. Nešto niže u nekadašnjem selu Josefsdorf nalazi se crkva podignuta između 1629. i 1639. oštećena 1683. a nakon tog obnovljena do 1734. godine Ona je na početku pripadala kamaldolijancima, redu koji je car Joseph II ukinuo 1783. tako je od 1906. pripala kongregaciji poljskih rezurekcionista.

Oni su 1930. u sakristiji podigli kapelu Sobieski, u spomen na kralja Jana III. Sobjeskog, koji je poveo rezervne snage i spasio Beč 1683. od Osmanlija za Druge opsade Beča. Kuriozitet je da se Kahlenberg orginalno zvao *Sauberg* ili *Schweinsberg* (Svinjsko brdo), a ime Kahlenberg ili Kalenberg se koristilo 
za brdo koje se danas zove Leopoldsberg.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „*Kahlenberg*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 12. 3. 2016.

Vanjske veze
------------

***Kahlenberg*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Kahlenberg* (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 242366431
* GND: 4109954-0
* BNF: cb11968170g (podaci)
* NKC: ge799519

 |
Stranica iz inkunabule Valerija Maksima, *Facta et dicta memorabilia*, koju je u crno-crvenom tisku tiskao Peter Schöffer (Mainz, 1471)
***Factorum ac dictorum memorabilium libri IX*** (sh. "Devet knjiga nezaboravnih djela i izreka", također poznat kao *De factis dictisque memorabilibus* ili *Facta et dicta memorabilia*) naslov je djela koje je 30-31. g. n.e. napisao rimski pisac Valerije Maksim (živio oko 20. g. prije n.e. - oko 50. g. n.e.). To je zbirka od oko tisuću kratkih priča koje je Valerije napisao tijekom vladavine rimskog cara Tiberija (vladao 14-37. g. n.e.). Priče donose razne anegdote koje ilustriraju kako su živjeli stari Rimljani. Iako je većina priča o životu Rimljana, na kraju nekih odjeljaka donose se i neke priče iz stranog ambijenta. Većinom su to zgode iz grčkog života, i to uglavnom o grčkim filozofima ili znamenitim kraljevima.

Nekoliko se priča odnosi na moralne teme koje imaju paralela s temama Starog i Novog zavjeta. Valerije svoje moralne smatra "primjerima" koji treba da posluže kao moralne smjernice. Valerijevo djelo, koje čuva spomen na moralne vrijednosti drevne Rimske Republike, bilo je široko popularno sve do doba prosvjetiteljstva, što znači da je imalo životvorni književni vijek od oko 1700 godina. Ljudi su čitali Valerijevo djelo kako bi u njemu našli praktične smjernice za moralni život u svakodnevnim situacijama. Ovo su djelo kao priručnik posebno koristili pisci i profesionalni govornici.

Procjenjuje se da je Valerije na ovih devet knjiga radio tijekom više od deset godina. Glavni su autorovi izvori Ciceron, Livije, Salustije, Pompej Trog, Marko Terencije Varon i drugi stari povjesničari, a posebno prva dva.  Svaka od devet knjiga ima nekoliko poglavlja. Svako poglavlje obrađuje jednu temu te sadrži nekoliko priča koje tu temu ilustriraju. Ovo je djelo najranija poznata upotreba hijerarhijskog organizacijskog sustava za tematiku neke knjige. Djelo sadrži ukupno 91 poglavlje koje pokriva širok spektar tema uzetih iz rimskog života. Valerije uređuje svoja poglavlja tako da su usredotočena na određene vrline, moralne i nemoralne navike, vjerske običaje, praznovjerja i drevne tradicije. Na kraju djela nalazi se tematski vodič.

Izvori
------

### Primarni izvori

* Valerius Maximus, *Factorum ac dictorum memorabilium libri IX* tekst
* Valerius Maximus, The Latin Library has the Latin text of sve knjige

### Sekundarni izvori

* Walker, Henry John, *Memorable Deeds and Sayings: One Thousand Tales from Ancient Rome* (English translation from Valerius Maximus), Indianapolis, Hackett Publishing (2004), ISBN 0-87220-675-0

Vanjske veze
------------

WikitekaWikitekaWikiteka ima originalan tekst povezan sa ovim člankom: ****Factorum et dictorum memorabilium libri IX**** 

* Sheridan, Paul (2015-09-19). „Selected Anecdotes by Valerius Maximus". Anecdotes from Antiquity. Pristupljeno 2015-09-19.
**Jugurta** (oko 160. pne. - 104. pne. ) je bio berberski kralj Numidije.

Narod Numidije je bio polunomadski i nije se razlikovao od ostalih Berbera Severne Afrike sve do vladavine Masinise, koji je bio rimski saveznik u bici kod Zame. Zbog zasluga u pobedi nad Hanibalom, Rimljani daju Masinisi veliko kraljevstvo ekvivalentno severnom Alžiru.
Masinisin sin Mikips ga nasleđuje 148. pne..

Jugurta uči koliko je Rim korumpiran
------------------------------------

Jugurta je bio nezakoniti unuk Mikipsa ili praunuk Masinise.
Jugurta je bio izuzetno popularan među Numiđanima. Bio je toliko popularan da ga Mikips šalje u Španiju, gde Jugurta stvara korisna prijateljstva sa uticajnim Rimljanima. U Španiji je ratovao tokom opsade Numantije i tu je naučio koliko su Rimljani korumpirani.

Jugurta u borbi za presto
-------------------------

Kad je Mikips umro 118. pne. nasleđuju ga sinovi Himpsal i Adherbal. Himpsal i Jugurta se svađaju. Jugurta ubija Himpsala, a vodi rat sa Adherbalom. Adherbal beži u Rim po pomoć, nakon poraza od Jugurte u otvorenoj bici.
Rimljani dele Numidiju na dva dela. Jugurta dobija zapadni deo. Kasnija rimska propaganda je tvrdila da je taj deo bio bogatiji.

Jugurtin rat
------------

Jugurta nastavlja 112. pne. rat sa Adherbalom. Pri tom navlači bes Rima, jer je ubio jednog rimskog bogataša, koji je pomagao Adherbalu.
Posle kratkog rata sa Rimljanima Jugurta se predaje i zaključuje povoljan mirovni sporazum. Rimski tribun Memijus tvrdi da je Jugurta do tog sporazuma došao podmićivanjem rimskog komadanta Numidije. Jugurtu pozivaju u Rim da svedoči protiv rimskog komadanta. Posle Jugurta ponovo gubi podršku kada ubija rivala za mesto kralja. Rat između Jugurte i Rima naziva se Jugurtin rat i traje od 112. pne. do 105. pne. .

Izbija ponovo rat između Rimljana i Jugurte, a vodi ga kozul Metel. Rat se produžavao jer su Rimljani želili da odlučno poraze Jugurtu.
Frustriran nedostatkom prave borbe protiv Jugurte, rimski oficir Gaj Marije odlazi u Rim sa željom da postane konzul. Kad je izabran za konzula Gaj Marije vrši velike reforme rimske armije. Gaj Marije šalje kvestora Kornelija Sulu u Mauritaniju, da bi se suzbila podrška Jugurti. Uz pomoć kralja Mauritanije hvataju Jugurtu i time završavaju rat. Jugurtu odvode u okovima u Rim, prikazuju ga na trijumfalnom pohodu kroz Rim i ubijaju ga 104. pne. .

U popularnoj kulturi
--------------------

Jugurta je bio protagonist istoimenog stripa koga je od 1975-1977. godine nacrtao Hermann Houppen.

Povezano
--------

* Jugurtin rat
* Kornelije Sula

Vanjske veze
------------

* www.livius.org Arhivirano 2011-05-14 na Wayback Machine-u
**FEST** je međunarodni filmski festival koji se održava svake godine u Beogradu.

Prvi FEST
---------

Prvi FEST je održan u Domu Sindikata između 8. i januara 1971. pod sloganom "Hrabri novi svet". Festival je otvoren filmom "Meš" Roberta Altmana.

Začetak festivala
-----------------

Preteča FEST-a bila je "Politikina revija repriznih filmova". Ondašnji gradski funkcioner Milan Vukos organizatoru revije Milutinu Čoliću, novinaru "Politike", ponudio je sredstva da naredne godine upriliči festival.

Gledanost
---------

Tokom prvog festivala 1971. godine na pet programa prikazana su ukupno 73 filma, koje je videlo oko 105.000 gledalaca. Rekord u gledanosti FEST je dostigao 1977. godine, kada su zabeležena 252.332 gledaoca.

Tokom 1990-ih festival je upao u krizu. Godina 1993. i 1994. nije ni održan, a 1997. je prekinut u znak protesta protiv policijske intervencije na Brankovom mostu.

FEST-ove premijere
------------------

1970-ih tadašnja je Radiotelevizija Beograd u okviru programa JRT-a počela prva dva-tri mjeseca svake godine utorkom emitirati ciklus igranih filmova zvan *FEST-ove premijere*. U okviru njega su se emitirali filmovi premijerno prikazani na FEST-u.

Izvori
------

1. ↑  TV Novosti: *Bogovi su nekad padali na FEST*(posećeno 03.08.2007).

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanični sajt FEST-a

| * p
* r
* u
Jugoslavenska kinematografija |
| --- |
| Filmovi | 
* Igrani (partizanski)
* Kratki
* Dokumentarni
* Animirani

 |  |
| Biografije | 
* Glumci
* Glumice
* Režiseri‎
* Scenaristi‎
* Producenti‎
* Kritičari

 |
| Akademije | 
* Beograd
* Ljubljana
* Novi Sad
* Sarajevo
* Skopje
* Zagreb

 |
| Organizacije | 
* Hrvatski filmski savez
* Udruženje filmskih radnika BiH
* Udruženje filmskih umetnika Srbije

 |
| Kompanije | 
* Avala Film
* Bosna film
* Centar film
* Centar FRZ
* Croatia film
* Dunav film
* Jadran film
* Lovćen film
* Sinema dizajn
* Triglav film
* Zagreb film

 |
| Festivali | 
* Animafest
* FEST
* Filmski susreti
* Festival jugoslavenskog filma u Puli

 |
| Nagrade | 
* Nagrada Pavle Vuisić
* Zlatna arena

 |
| Po republikama | 
* Bosna i Hercegovina
* Crna Gora
* Hrvatska
* Makedonija
* Slovenija
* Srbija

 |
**Ivan Antun Zrinski** (na mađarskom: *Zrínyi János Antal*), (Ozalj(?), 1651. - Gradec, 11. studenog 1703.), hrvatski grof iz velikaške obitelji Zrinski.

Punim imenom Ivan IV. Antun Baltazar Zrinski rođen je kao jedini sin u braku hrvatskog bana Petra Zrinskog i njegove supruge Katarine rođ. Frankopan. Školovao se u Pragu i stekao visoko obrazovanje, o čemu svjedoče podaci da je govorio čak sedam stranih jezika.

U vrijeme dok je njegov otac vodio urotu protiv kralja Leopolda, bio je još dijete. Nakon sloma urote, kada su konfiscirana sva imanja njegova oca, među kojima i ona u Međimurju, odnosno Čakovcu, bio je prema mišljenju Bečkog dvora trajna prijetnja.

U vrijeme dok je u bici kod Slankamena 1691. godine, pogođen metkom u leđa, stradao njegov bratić Adam Zrinski, Ivan Antun je već godinama trunuo u tamnici. Jer, premda lojalan kralju, služivši kao časnik u njegovoj vojsci i istaknuvši se u mnogim bitkama, stalno je bio pod prismotrom i sumnjičen kao njegov protivnik, pa je naposlijetku godine 1683. optužen zbog veleizdaje i utamničen. Dvadeset je godina proveo po austrijskim zatvorima, među kojima su bili Rattenburg u Tirolu i Schlossberg u Gradecu. Austrijski car mu je također promijenio prezimu iz Zrinski u Gnade (nemački za milost) jer mu je poštedio život.

Iscrpljen i bolestan, dugo boravivši u vlažnim ćelijama, Ivan Antun je umro od upale pluća u Gradecu, na Martinje, 11. studenog 1703. godine, i tajno pokopan u grobnici ispod crkve dominikanskog samostana u Gradecu. Njegovi su posmrtni ostaci 1944. godine prenešeni u Katedralu Blažene Djevice Marije u Zagrebu. 

Smrću ovog mučenika ugasila se loza stare i slavne hrvatske velikaške obitelji Zrinski.

Poveznice
---------

* Katarina Zrinski

Eksterni linkovi
----------------

* Turistička zajednica Međimurja Arhivirano 2010-03-13 na Wayback Machine-u
* Turistička zajednica Grada Čakovca Arhivirano 2004-04-21 na Wayback Machine-u
**Falköping** čita se **Falčeping**, je grad na jugozapadu Švedske od 16,350 stanovnika, 
dok kao istoimena općina ima 31,513 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Falköping leži u Grofoviji Västra Götaland, na trasi željezničke pruge Stockholm - 
Göteborg.

Historija
---------

Falköping se prvi put u dokumentima spominje u 11. vijeku. Tokom srednjeg vijeka Falköping je bio 
hodočasničko mjesto, zbog svoje crkve sv. Olafa podignute u 12. vijeku.

Stvari su krenule loše po grad tokom 16. vijeka, kad se našao na prvoj crti fronta za
Sjevernog sedmogodišnjog rata, tad su ga Danci do temelja spalili, ali su ga stanovnici brzo 
obnovili.

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost je staro selo (muzej na otvorenom) - Ekehagen i zavičajni muzej - Falbygden.

Privreda
--------

Falköping je centar stočarskog kraja poznat po brojnim farmama muznih krava i organske hrane.

Industrija se bazira na preradi mlijeka, širom švedske poznata je tvornica - *Falköpings Mejeri*, i *Falbygdens Ost* po siru.

Pored tog tu je i tvornica uredskog namještaja *Kinnarps*.

Gradovi prijatelji
------------------

* Danska, Hobro
* Norveška, Lier
* Finska, Kokemäki
* Litva, Sigulda
* Italija, Fontanellato

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „Sweden: Västra Götaland" (engleski). City population. Pristupljeno 05. 05. 2015.
2. 1 2 3  „*Welcome to Falköping!*" (engleski). Vastsverige. Pristupljeno 05. 05. 2015.

Vanjske veze
------------

***Falköping*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada Falköping* (`sv`)
**Faunalni stadiji** su pod-podjele naslaga stijena koje uglavnom koriste paleontolozi koji proučavaju fosile za razliku od geologa koji proučavaju stvaranje stijena. Faunalni stadij se obično sastoji od niza stijena koje sadrže slične fopsile. Tu se obično nalazi jedan ili više indeksnih fosila koji su uobičajeni, lako prepoznatljivi i ograničeni na jedno ili nekoliko stadija. Tako će, na primjer, sjevernoamerički paleontolog koji pronađe dijelove trilobita *Olenellus* identificirati pripadnost stijena Waucobanskom stadiju dok će dijelovi kasnijih trilobita kao što su *Elrathia* odrediti pripadnost stijena albertanskom stadij. *Stadij* je izraz koji određuje niz stijena; on je ekvivalent izrazu *doba* koji definira vremenski period, iako se oba izraza koriste u neformalnoj literaturi.

Faunalni stadij su bili prilično važni u 19. i na početku 20. vijeka jer su predstavljali jedino sredstvo za određivanje starosti naslaga stijenja do razvoja seizmologije i radioaktivnog datiranja u drugoj polovici 20. vijeka.

Faunalni stadiji su regionalne prirode. Oni često sadrže mnoge formacije različitih tipova stijena koje su se nataložile u različitim okolnostima u istom vremenu. U posljednje vrijeme, regionalne i globalne korelacije nizova stijena su postale relativno izvjesne, pa je manje potrebe da se preko faune označava doba stvaranja stijena. Postojala je tendencija da se koriste evropske, i u manjem opsegu, azijske oznake za iste periode širom svijeta, iako u mnogim slučajevima faune nisu imale mnogo sličnosti jedna s drugom.

V. također
----------

* Fauna
**Congal Cláiringnech** ("bogalj"), sin Rudraigea je bio, prema irskim srednjovjekovnim legendama i tradiciji, kralj Ulstera i veliki kralj Irske. Bio je brat kralja Bresal Bó-Díbada, koga je ubio Lugaid Luaigne.

Kada je Lugaid Luaigne bio veliki kralj Irske, Congall je prijestolje Ulstera dijelio sa Fergus mac Létijem - pri čemu je sam vladao sjevernim, a Fergus južnim dijelom pokrajine. Ulsterci su se potužili da im vladaju dva kralja, i obojica su pristala da veliki kralj na Tari odluči tko će vladati pokrajinom. Lugaid je odlučio prijestolje dati Fergusu u koga se zaljubila njegova kćer Findabair; Congalu je gubitak vlasti pokušao nadoknaditi zemljom, titulama i zlatom, ali ih je Congal odbio primiti i objavio je rat. Podržali su ga neki od ulsterskih plemića kao što su Fergus mac Róich i Bricriu, kao i saveznici iz drugih irskih pokrajina i iz Škotske. Fergus mac Léti je također pozvao svoje saveznike, uključujući Fachtna Fáthacha iz Ulstera, Cet mac Mágacha iz Connachta i Mesgegru iz Leinstera; u borbi su obje strane imale žrtve.

Congal je opremio flotu i napustio Irsku došavši u Lochlann (Norveška) kako bi potražio nove saveznike. Oženio se za Beiudu, kćer kralja Lochlanna, i zajedno sa 20.000 skandinavskih ratnika doplovio natrag. Nakon što je osvojio teritorije u Britaniji i stekao nove saveznike, vratio se u Ulster. Čuvši da Fergus mac Léti stanuje u kući Eochaid Sálbuidea, odlučio ju je zauzeti na juriš. Kuća je tada spaljena, ali Fergus i Eochaid su pobjegli. Congal je odlučio da, umjesto da pustoši vlastitu zemlju, maršira na Taru i bori se protiv Lugaida Luaignea za mjesto velikog kralja Irske. Došlo je do strahovite borbe među vojskama, a Congal je Lugaida našao na bojnom polju i odrubio mu glavu. Nakon što se Congal proglasio velikim kraljem, Fergus mac Léti je došao na Taru da sa snjim sklopi mir. Congal je pristao na mir, ali mu je oduzeo prijestolje Ulstera i dao ga svom bratu Rossu Ruadu.

Congal je Irskom vladao petnaest ili šesnaest godina. Na kraju ga je ubio Lugaid Luaigneov unuk Dui Dallta Dedad. *Lebor Gabála Érenn* navodi kako je vladao u doba egipatskog kralja Ptolemeja XII Auleta (80-51. pne.). Kronologija Keatingove *Foras Feasa ar Éirinn* ga smješta u period 135-120. pne. a *Annals of the Four Masters* u 184-169. pne.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Lugaid Luaigne**  |  **veliki kralj Irske** LGE 1. vijek pne.FFE 135-120. pne.AFM 184-169. pne. | Slijedi: **Dui Dallta Dedad**  |

Izvori
------

1. ↑  *Dictionary of the Irish Language* Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, p. 119
2. ↑  Patrick M. MacSweeney (ed. & trans.), *Caithréim Conghail Cláiringhnigh*, Irish Texts Society Vol V, 1904
3. ↑  R. A. Stewart Macalister (ed. & trans.), *Lebor Gabála Érenn: The Book of the Taking of Ireland Part V*, Irish Texts Society, 1956, p. 297
4. ↑  Geoffrey Keating, *Foras Feasa ar Éirinn* 1.30
5. ↑  *Annals of the Four Masters* M5016-5031
**Foklandski rat** je vođen 1982. između Argentine i Ujedinjenog kraljevstva za prevlast oko Foklandskih ostrva.
Ta su ostrva britanska kolonija ali Argentinci ih smatraju svojim posedom (Malvinska ostrva). Treba zapaziti da je to bio prvi rat koji je video aktivno učešće pomorskih snaga posle Drugog svetskog rata.

12. avgusta 1981. general Leopoldo Galtijeri postaje predsednik Argentine u vojnom udaru. Nova vladajuća vojna hunta započinje planove za okupaciju ostrva. Prva neprijateljstva počinju 19. marta 1982. kada se grupa argentinskih radnika iskrcava na ostrvo Južna Džordžija.

Rat
---

2. aprila argentinske invazijske snage iskrcavaju se i osvajaju Foklande. Odmah idući dan britanski premijer, gospođa Margaret Tačer naređuje vojni odgovor za preuzimanje ostrva i UN prihvata rezoluciju 502. 5. aprila britanski vojni brodovi isplovljavaju iz luke Portsmut.

Argentinski avioni Miraž 1. maja napadaju britanske brodove koji se približavaju ostrvima dok Herjeri britanske mornarice bombarduju glavni grad arhipelaga Stanley. Događaj sa najviše poginulih dešava se dan posle kada britanska podmornica HMS Konkeror potapa argentinsku krstaricu General Belgrano. Tu gine više od 200 mornara. 7. maja UN ulazi u mirovne pregovore koji propadaju nekoliko dana kasnije. 21. maja prve britanske jedinice počinju iskrcavanje na ostrva i do kraja meseca dolaze na 40 km od Stanleya. Nakon stalnih britanskih bombardovanja i padobranskih desanata oko Stanleya poslednje argentinske snage predaju se 14. juna.

Foklandska ostrva vraćena su u britanske ruke. 1983. argentinska vojna vlada je srušena nakon protesta grupa za ljudska prava i veterana.

Vanjske veze
------------

***Falklandski rat*** na Wikimedijinoj ostavi

* Britanska stranica o Foklandskom ratu

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85046967
* GND: 4016362-3
* SUDOC: 027691403
* BNF: cb11967947x (podaci)
* NKC: ph120128
* BNE: XX527833

 |
*»Trolanje« upućuje ovamo. Za ostale upotrebe vidi trol (razvrstavanje).*
*»Molimo vas da ne hranite trolove« upućuje ovamo. Ne zamijeniti s Wikipedia:Molimo vas da ne grizete novopridošle.*
internetski trol
Savjet da bi trola trebalo ignorirati, a ne angažirati, obično se iskazuje frazom: »Molimo vas da ne hranite trolove.«
**Trol** (od stnord. *troll*: div, demon), u internetskom slengu, osoba koja na internetu sije neslogu pokretanjem raspri ili uzrujavanjem ljudi, objavljivanjem potpirivačkih, nevažnih ili bespredmetnih (*off-topic*) poruka u *online* zajednici, npr. u novinskoj grupi, na forumu, ćaskaonici ili blogu, sa smišljenom namjerom provociranja čitatelja na emocionalni odgovor, ili raskidanjem normalne predmetne rasprave na drugi način.

Ovo značenje riječi *trol* i s njom povezana glagola *trolati* odnosno *trolovati* povezano je s internetskim diskursom, no upotrebljava se puno šire. Posljednjih godina u medijima se trolanje izjednačuje s *online* zlostavljanjem. Na primjer, masovni mediji upotrebljavaju riječ *trol* za opis »osobe koja nagrđuje internetske počasne siteove s ciljem uzrokovanja žalosti obiteljima«. Osim toga, prikazi trolanja bili su uključeni u popularna fikcijska djela kao što je televizijski program *The Newsroom* HBO-a, u kojem glavni lik susreće zlostavljajuće pojedince *online* i pokušava se infiltrirati u njihove krugove tako što sâm objavljuje negativne seksualne komentare.

Vidi još
--------

* asocijalnost
* astroturfing
* *cyberbullying*
* društveni obad
* *flame war*
* *griefer*
* *heckler*
* *hit-and-run posting*
* patentni trol
* Patriotic Nigras
* Poeov zakon
* *sockpuppet*

Izvori
------

1. ↑  „Definition of troll". *Collins English Dictionary*. Pristupljeno 17. septembra 2012.
2. ↑  „Definition of: trolling". *PCMAG.COM* (Ziff Davis Publishing Holdings Inc). 2009. Arhivirano iz originala na datum 2018-12-25. Pristupljeno 24. marta 2009.
3. ↑  Indiana University: University Information Technology Services (5. maja 2008.). „What is a troll?". *Indiana University Knowledge Base*. The Trustees of Indiana University. Pristupljeno 24. marta 2009.
4. ↑  „Police charge alleged creator of Facebook hate page aimed at murder victim". The Courier Mail (Australia). 22. jula 2010. Arhivirano iz originala na datum 2011-08-11. Pristupljeno 27. jula 2010.
5. ↑
6. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2015-07-01. Pristupljeno 2015-07-21.

Eksterni linkovi
----------------

***Internetski trol*** na Wikimedijinoj ostavi