recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Guntur** O ovom zvuku pronunciation?/i (Telugu: గుంటూరు, Urdu: **گنٹور**) je grad i općinska korporacija u indijskoj državi Andhra Pradesh, smješten oko 64 km sjeverozapadno od Bengalskog zaljeva. Nalazi se otprilike 1600 km južno od glavnog grada New Delhija. U gradu po procjenama živi oko 818.330 stanovnika (514.707 po popisu iz 2001. godine) s urbanom aglomercaijom s oko 1,028.667 stanovnika. Guntur je jedan od većih **gradova druge klase** u Indiji. 

Guntur je akademsko i upravno središte istoimenog distrikta, gdje se nalaze znamenitosti spomenici kao Amaravati, Bhattiprolu i Sitanagaram. Grad je također poslovno, industrijsko i poljoprivredno središte. Priznat je i kao važna prometna raskrsnica i središte tekstilne idnustrrije. Guntur je širom svijeta poznat i po izvozu čilija, pamuka i duhana.

Eksterni linkovi
----------------

***Guntur*** na Wikimedijinoj ostavi

* Guntur Municipal Corporation
* Guntur City and District Management[*mrtav link*]
* Guntur Police Arhivirano 2014-05-17 na Wayback Machine-u
* Guntur City Region - Wikimapia
* Guntur Map by Google
* Guntur Map by NASA Arhivirano 2014-07-14 na Wayback Machine-u
* Weather at Guntur
* Current Temperature at Guntur City
* Local Time at Guntur
* Guthikonda Caves
* Sankar Eye Foundation, Focus A.P
* Uppalapadu, SPECIES 2001 Arhivirano 2005-12-17 na Wayback Machine-u
* Vedic University/JET
* Viswamandiram
HŽ 7221 u željezničkoj stanici Kloštar Vojakovački
Otpisani vlakovi serije 7221 na karlovačkom kolodovoru
**HŽ serija 7221** (nadimak *Šinobus*) serija je dizelskih motornih vlakova Hrvatskih željeznica. Vlakove je proizvodila tvornica *GOŠA* iz Srbije, a serija je izgrađena u periodu 1959. do 1969. godine. Namjenjeni su za promet na lokalnim prugama.

Dvodijelni dizelski motorni vlakovi sastoje se od motornoga vagona oznake
7221 i prikolice oznake 4221. Osovinski raspored jest *(1A) + 2*. Građeni su za najveću voznu brzinu od 90 km/h. Daljinsko upravljanje omogućava spajanje do četiriju garnitura i upravljanje njima s jednoga upravljačkog mjesta.

Dizelski motorni vlakovi serije HZ 7221 opremljeni su četverotaktnim Dieselovim motorom sa šest cilindara. Prijenosnik snage je mehanički. Na oba kraja motornoga vagona ugrađena su mjesta za strojovođu s upravljačkim uređajima i instrumentima, pa je u oba smjera moguće voziti
nesmetano bez okretanja motornoga vagona.

Izvan redovne uporabe
---------------------

*Šinobus* je izbačen iz redovitog prometa i zamijenjen je na svim linijama sa *Šveđanima*. Povremeno se još koristi kao ispomoć. Nekoliko otpisanih garnitura još postoji na karlovačkom kolodvoru i dvije u Vinkovcima.

Tehničke karakteristike
-----------------------

* **Graditelj:** Goša, Smederevska Palanka, Srbija
* **Godina izgradnje:** 1959-1969.
* **Sastav garniture:** M + P
* **Osovinski raspored:** 1A+2
* **Dieselov motor:** Büssing U10
* **Snaga Dieselova motora:** 110 kW
* **Najveća brzina:** 90 km/h
* **Duljina preko odbojnika** (motorni vagon/garnitura): 13300 mm/26600 mm
* **Širina vagonskog sanduka:** 3000 mm
* **Najveća visina od GTR:** 3300 mm
* **Ukupna masa vlaka** (motorni vagon/garnitura): 15,2 t/25,4 t
* **Najveće osovinsko opterećenje** (garnitura): 9,35 t/os

Izvori
------

* Ivan Švaljek, Tomislav Kožulj, Miljenko Bošnjak: *Tehničko-eksploatacijski pokazatelji i značajke vučnih vozila Hrvatskih željeznica*, Zagreb, 2003.
* Tehničke karakteristike vučnih vozila, stranica Hrvatskih željeznica
* dizelski motorni vlak serije 7221

***HŽ serija 7221*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Vučna vozila Hrvatskih željeznica |
| --- |
| Električne lokomotive | 1141 • 1142Izvan službe: 1061 • 1161 |
| Dizelske lokomotive | 2041 • 2042 • 2044 • 2062 • 2063 • 2132Izvan službe: 2043 • 2061 • 2131 • 2133 • 2141 |
| Elektromotorni vlakovi | 6111 • 6112Izvan službe: 6011 |
| Dizelmotorni vlakovi | 7022 • 7121 • 7122 • 7123Izvan službe: 7021 • 7221 |
|  Vlakovi Hrvatskih željeznica | dizelske lokomotive • električne lokomotive • parne lokomotive • dizelmotorni vlakovi • elektromotorni vlakovi • specijalna vozila |
**Grešnici** (Beograd) postoje od septembra 1983. Prvi koncert su održali 07. 10. 1983. u Rakovici. Od najuspešnijih koncerata izdvojili bi se: KST,1996.; St. James, 1997.; Dom Omladine, 1986.; Rex(tad se tako nije zvao), 1989.; Barutana, 2002.; SKC, 2004; Kuglaš, 2005. 2006. i 2008.; Fili, 2005.; Studentski grad - letnja bašta, 2006. 2007. i 2008.; Blue moon, 2006. i 2007.; SKC Kragujevac 2008; Prnjavorstock 2010-2015.; Trijenale PUM-Cvijeta Zuzorić 2010.; Rock Village 2011. i mnogi drugi...

Kroz bend je prošlo dosta muzičara, a najduže su, 15 godina, radili u postavi: Vladan Mandić – bas, Dejan Mandić – bubnjevi, Darko Tomić – gitara, Steva Nakov – gitara, Zlatko Jelić – gitara i Vasa Radovanović - vokal.
Sadašnja postava:
* Vasa Radovanović – vokal
* Steva Nakov – bass
* Slaviša Šalković – bubnjevi
* Darko Tomić – gitara
* Darko Milić – gitara
* Zlatko Jelić – gitara

Prvi album je izašao 1987. za slovenačku MML etiketu, i on je sa svim svojim slabostima bio slika tadašnjeg trenutka benda (i spoj muzičkih afiniteta tadašnjih članova).
Drugim albumom *Rafalna paljba*, koji je izašao 1995. bend je konačno uobličio i pronašao svoj originalni zvuk. To je ono što predstavlja pojam *Grešnici*. Zahvalnost za to duguju i producentu ovog albuma Veljku Veselinoviću.
Logičan nastavak toga je maksi-singl iz 2000. *Divlja horda*.
Treći album *Nad ambisom* izašao je krajem 2007. izdavač *FLYNG BUFFALO*. Muzika je fuzija panka, hard roka, HC-a, metala, jednom rečju čvršći rok sa dosta energije i tekstovima koji imaju svoju poruku. Producent Andreja Jovanović.
Četvrti album *Iz katapulta* izašao je 2019, izdavač *RNR records*. Producent Filip Verkić.
Objavljeni singlovi: Pokreni se (2013), Slobodan i Maza (2015).
***SPOLJNE VEZE***

* Grešnici - sajt Arhivirano 2015-09-26 na Wayback Machine-u
* Grešnici - Facebook stranica
*Ovo je kinesko ime; porodično ime je* Guo*.*
**Guo Ziyi** (tradicionalni kineski: 郭子儀, pojednostavljeni kineski: 郭子仪, Hanyu Pinyin: Guō Zǐyí, Wade-Giles: Kuo Tzu-i) (697 – 9. jul 781), formalno **Princ Zhongwu od Fenyanga** (汾陽忠武王), bio je kineski general u službi dinastije Tang najpoznatiji po tome što je ugušio An Shi ustanak. Kasnije se istakao u pohodima protiv naroda Huihe (Ujguri) i Tubo (Tibetanci). Zbog toga je stekao reputaciju jednog od najvećih vojskovođa kineske historije te bio slavljen kao najveći vojskovođa istočne Azije svog doba. Iako je Guo Ziyi slijedio nestorijansko kršćanstvo, kasnije je u kineskoj mitologiji slavljen kao božanstvo bogatstva i sreće.

Izvori
------

1. ↑  兩千年中西曆轉換
2. ↑  Wu, 61

* *Knjiga Tanga*, vol. 120 Arhivirano 2008-06-20 na Wayback Machine-u.
* *Nova knjiga Tanga*, vol. 137 Arhivirano 2008-09-24 na Wayback Machine-u.
* Wu, John C. H. (1972). *The Four Seasons of Tang Poetry*. Rutland, Vermont: Charles E. Tuttle. ISBN 978-0-8048-0197-3.
* *Zizhi Tongjian*, vols. 216, 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227.
**Marko Burin** je poduzetnik i dobrotvor rođen 1941. u Osojniku, selu u dubrovačkom zaleđu. 

Godine 1958. je emigrirao u južnoameričku državu Peru. Jedan je od najvećih peradara u Peruu. Aktavan je član hrvatske zajednice u Peruu, a bio je i predsjedenik *Kluba Hrvata Dubrovnik* u Limi. Marko Burin je i dobrotvor, što se najviše pokazalo za vrijeme i nakon Domovinskog rata kada je novčano pomagao stanovnike sela Osojnika i okolice koji su u ratu potpuno uništili agresori. Godine 2009. otvoren je vodovod za Osojnik čiju je izgradnju Burin pomogao donacijom. U Peruu se posebno ističe Burinova novčana pomoć pri izgradnji mosta *Osoynik* preko rijeke Chillón. Taj je most uvelike popravio kvalitetu života lokalnoga stanovništva. Burin je samostalno objavio jednu knjigu pod nazivom *Hrvatska obitelj u Peruu* (*La familia croata en el Peru* u španjolskoj inačici), a u dvjema je knjigama (*Stručak vrijesa i pelina* i *Osojnik i okolica*) objavio pjesme i zapise svoga oca **Pera Burina** (1908.-1991.). Marko Burin je oženjen i otac dvoje djece.

Dana 26. svibnja 1998. odlukom predsjednika RH odlikovan je Redom Danice hrvatske s likom Katarine Zrinske.

Izvori
------

1. ↑  Slobodna Dalmacija, Duga povijest iseljavanja, pristupljeno 10. listopada 2013.
2. ↑  Dubrovački vjesnik, Napokon stigla voda u Osojnik Arhivirano 2016-03-04 na Wayback Machine-u, pristupljeno 10. listopada 2013.
3. ↑  Hrčak Portal znanstvenih časopisa Republike Hrvatske, Marko BURIN, Hrvatska obitelj u Peruu, pristupljeno 10. listopada 2013.
4. ↑  IKA Biskup Gorski pozvao na molitvu za mlade u Rio de Janeiru, pristupljeno 10. listopada 2013.
5. ↑  CEIK *Braća Seljan*, Marko Burin Arhivirano 2015-04-02 na Wayback Machine-u, pristupljeno 10. listopada 2013.
6. ↑  Poslovne novine, pristupljeno 10. listopada 2013.
Za ostale osobe s istim imenom, v. Marcus Aemilius Lepidus.
**Marko Emilije Lepid** (*Marcus Aemilius Lepidus*, cca. 30. pne. - 33) bio je rimski senator, političar i vojskovođa iz vremena ranog Carstva, poznat po tome što je dobio pohvale od strane historičara Tacita.

Lepid je bio sin Lucija Emilija Paula i Kornelije Scipion, te poticao od Emilijevaca, najstarije od svih patricijskih porodica Rima. Godine 6. je služio kao konzul, a potom se istakao kao vojskovođa u Velikom ilirskom ratu. Nakon toga je služio kao guverner Dalmacije i Panonije. Prema Tacitu, car August ga je prilično cijenio i smatrao dostojnim za nasljednika, iako je sam Lepid "prezirao" apsolutnu vlast tadašnjih careva.

Nakon Augustove smrti je postao pouzdanik novog cara Tiberija i do kraja života očuvao njegovo povjerenje. Usprkos toga, u nekim navratima se znao suprotstaviti carevoj volji, braneći u Senatu ličnosti koje su Tiberije ili članovi njegove dvorske klike optužili za izdaju. Godine 22. je obnovio Baziliku Emiliju (Basilica Aemilia) na rimskom Forumu, a godine 26. prema navodima modernih historičara, služio kao guverner Azije.

Lepid je imao kćer po imenu Emilija Lepida, koja se udala za Druza, sina Germanika i Agripine Starije, a kasnije izvršila samoubistvo nakon optužbe za preljub. Njegov nećak i usvojeni sin Marko Emilije Lepid je pogubljen pod Kaligulom godine 39.

Literatura
----------

* Tacitus: Annals
* Syme Ronald: The Augustan Aristocracy. Oxford University Press 1986

Eksterni linkovi
----------------

* The text of Tacitus' Annals: At Project Gutenberg

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Lucius Valerius Messalla Volesus i Gnaeus Cornelius Cinna Magnus**  |  **Konzul Rimskog Carstva zajedno sa Lucijem Aruncijem** 6 | Slijedi: **Quintus Caecilius Metellus Creticus Silanus i Aulus Licinius Nerva Silianus**  |
**Guaharibo** (Yanomamö), jedna od glavnih gupa Yanomami Indijanaca ( porodica Chirianan) sa Sierra Parime na granici Venezuele i Brazila, osobito u području oko rijeke Ventuari. Alain Gheerbrant koji je posjetio pleme 1949/1950. učinio je prve snimke ovih ljudi i pružio nam obilje podataka o njima. Gvaharibi su niskog rasta, muškarci (1,50), žene (1,30). Hodaju goli ili gotovo goli, a tijela mažu crvenom i crnom bojom. Šipčica provučena kroz nos i malena rojtica iznad spolovila, uz nešto nakita, sve je što žene nose na sebi. I muškarci i žene na ušima nose loptice od paperja. 

Prema Gheerbrantu, oni nemaju pravu poljoprivredu, pa zasade tek pokoju bananu. Hranu nalaze uglavnom u prirodi, soli nemaju. Gvaharibi 1. polovice 20. stoljeća s ulovljene divljači nisu skidali kožu, ni vadili utrobu, divljač bi tek oprljili na vatri. U prehranu je ulazilo sve što bi se našlo i ulovilo: voće, gusjenice, razni insekti. Zbog nedostatka soli Gvaharibi su jeli zemlju, pod uslovom da je dovoljno masna. Ovakav običaj, poznat kao geofagija a prakticiran je i kod Otomaco Indijanaca iz Venezele. Ovo se može usporediti i s jedenjem zida kod malene djece čiji roditelji izbjegavaju sol u jelu. 

Materijalna kultura Gvahariba također je dosta oskudna. Zub od zlatastog zeca pričvršćen na komad drveta služio im je kao nož. Osim ovog noža posjeduju još luk i strijelu i drvene kijače. Luk je dug oko dva metra, a vršci od strelica napravljeni su od kostiju ili bambusa otvrdnulog na vatri.

Svoje mrtve Gvaharibi spaljuju, pepeo pokupe i miješaju s biljkom onoto (daje crvenu boju), i ovime se poslije mažu po tijelu. 
Gvahariba (koncem 20. stoljeća) ima oko 12-14,000 u Venezueli i 1,500 do 2,000 u Brazilu. Sastoje se od više grupa koje se služe vlastitim dijalektima.

Plemenske skupine
-----------------

Literatura
----------

* *Alain Gheerbrant*, L'expédition Orénoque-Amazone 1948-1950

Vanjske poveznice
-----------------

* Investigaciones psicogenéticas de criminología primitiva entre los Yanoama de la cuenca amazónica[*mrtav link*]
Marko Emilije Lepid (trijumvir)
**Marko Emilije Lepid** (oko 90. pne. – oko 13. pne.)

Rimski političar patricijskog podrijetla iz 1. stoljeće pne.; član drugog trijumvirata zajedno s Markom Antonijem i Gajem Oktavijanom.

Bio je pretor (49. pne.) i konzul (46. pne.) zajedno s Cezarom te pristaša Cezara i stranke populara. Bio je i Pontifex Maximus. Zagovarao je osvetu za Cezarovu smrt. Nakon Cezarove smrti preuzeo je s Markom Antonijem vlast u Rimskoj Republici. Bio je čovjek osrednjih sposobnosti. U tijumviratu je imao podređen položaj, a pi raspodjeli međusobnog vlaništva trijumvira, Lepid je poslan u politički nevažnu provinciju Afriku Novu. 36. pne. Gaj Oktavijan optužuje ga za dizanje bune protiv njega na Siciliji; oduzima mu sve titule, osim one Pontifexa Maximusa. Vojska ga napušta, a Lepid se tada povlači iz političkog života Rimske Republike.

| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi: **Quintus Fufius Calenus i Publius Vatinius**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno sa Gajem Julijem Cezarom*46. pne. | Slijedi: **Gaius Julius Caesar bez kolega**  |
| Prethodi: **Aulus Hirtius i Gaius Vibius Pansa Caetronianus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno sa Lucijem Munacijem Plankom*42. pne. | Slijedi: **Publius Servilius Vatia Isauricus i Lucius Antonius**  |
| Religijske titule |
| Prethodi: **Gaius Julius Caesar**  |  **Pontifex Maximus rimske religije** 44-13/12. pne. | Slijedi: **August**  |

***Marko Emilije Lepid (trijumvir)*** na Wikimedijinoj ostavi
**Marko Emilije Lepid Porcina** (*Marcus Aemilius Lepidus Porcina*, 2. vijek pne.) bio je rimski vojskovođa i političar. Godine 137. pne. je bio izabran za konzula, te potom poslan u Hispaniju kako bi osvetio ponižavajući poraz svog kolege Gaja Hostlija Mancina u sukobu s Numantincima. Smatrajući kako nema dovoljno vojske s rat s Numantincima, odlučio je, suprotno izričitim instrukcijama Senata, napasti Vakcejce. Međutim, nedostatak logistike je opsadu vakcejskog središta Palencie pretvorio u katastrofu; Lepidova se vojska morala povući i pretrpila pri tome teške gubitke. Lepid je po povratku u Rim kažnjen globom. Lepid je, s druge strane, zahvaljujući oratorskoj sposobnosti koju navodi Ciceron, zadržao politički uticaj zbog koga je 125. pne. izabran za augura. Iako je politički bio konzervativno orijentiran, imao je značajan uticaj na reformatorsku braću Grakho.

Izvori
------



| Političke funkcije
 |
| --- |
| Prethodi: **Publius Cornelius Scipio Nasica Serapio i Decimus Junius Brutus Callaicus**  |  **Konzul Rimske Republike** *zajedno s Gajem Hostilijem Mancinom* 137. pne. | Slijedi: **Lucius Furius Philus i Sextus Atilius Serranus**  |
**Marina Gradić** (rođena 8. rujna 1962.) je hrvatska pop pjevačica.

Karijera
--------

Već više od 25 godina se profesionalno bavi pjevanjem i nastupa izvodeći tuđe pjesme po Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini i Slovačkoj. Krajem 2005. je snimila svoj prvi album sa vlastitim pjesmama. Poznata je po svom snažnom, hrapavom glasu. Zaštitni znak joj je duga platinasto plava kosa s tirkiznim pramenovima.

Diskografija
------------

### Albumi

Krajem 2005. Marina Gradić je snimila prvi album, *Vjetar života*. Snimljen je početkom 2006. u Bosni i Hercegovini i trebao bi biti izdan krajem 2006. Sadrži 10 novih pjesmama. Najavni singl *Vjetar života* je debitirao na lokalnom radiju sredinom veljače, a spot je snimljen 1. i 3. listopada u Slavonskom Brodu i trebao bi uskoro biti premijerno prikazan na hrvatskim TV postajama. Sljedeći singl bit će pjesma *Kako da te prebolim*, videospot će biti snimljen i premijerno prikazan do kraja godine.

Marina je započela promociju albuma u Hrvatskoj preko ljeta 2006. sudjelujući na festivalima kao što su Marco Polo Fest na Korčuli, Melodije hrvatskog juga u Opuzenu i Zlatne žice Slavonije u Požegi.

Popis pjesama:

1. "Samo jedno znam" (3:08)
2. "Kako da te prebolim" (3:22)
3. "Crni labud" (3:21)
4. "Nisam ja" (2:53)
5. "Srce tvoje zna" (3:39)
6. "Sve što je vrijedilo" (3:04)
7. "Nije zima" (2:30)
8. "Vjetar života" (4:07)
9. "Sudbina" (4:21)
10. "Anđele moj" (3:31)

### Singlovi

* 2006: *Vjetar života (singl)*

### Pjesme izvođene na festivalima

* 2006: *Sve što je vrijedilo* - Marko Polo Fest 2006 (Korčula)
* 2006: *Vjetar života*, *Sve što je vrijedilo* - Melodije Hrvatskog juga 2006 (Opuzen)
* 2006: *Nije zima* - Zlatne žice Slavonije 2006 (Požega)

Vanjske poveznice
-----------------

* Zlatne žice Slavonije Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u — official website
* Marco Polo Fest 2006 - Korčula Arhivirano 2006-07-21 na Wayback Machine-u — official website
**Marina Matulović Dropulić** (Zagreb, 21. 6. 1942.) je hrvatska arhitektica, političarka, poznata kao ministrica zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva u Vladi Republike Hrvatske, bivša gradonačelnica grada Zagreba.

Diplomirala na Arhitektonskom fakultetu sveučilišta u Zagrebu 1967. godine. Od 1967. do 1985. radila je kao projektant, rukovoditelj gradilišta, tehnički direktor GK Međimurje Čakovec, te tehnički rukovoditelj Zavoda za zgradarstvo Građevinskog instituta u Zagrebu.

Od 1985. do 1990. obnašala je dužnost predsjednik Komiteta za graditeljstvo, stambene i komunalne poslove Grada Zagreba. 1990. godine bila je potpredsjednik Izvršnog vijeća Grada Zagreba (danas Gradsko poglavarstvo), da bi 1993. postala zamjenicom gradonačelnika Grada Zagreba. U Vladi premijera Mateše, obnašala je dužnost ministrice prostornog uređenja, graditeljstva i stanovanja. Od 1996. do 2000. godine obnašala je dužnost gradonačelnice Grada Zagreba. U četvrtom sazivu Hrvatskog sabora bila je zastupnica (2000. - 2003.). Nakon parlamentarnih izbora 2003. postaje ministricom zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Na toj dužnosti ostaje i nakon parlamentarnih izbora 2007. te imenovanja nove Vlade sve do 2010. kada ju je u vladi Jadranke Kosor zamijenio Branko Bačić.

Udana je, majka jedne kćeri. Dobitnica je Godišnje nagrada Vladimir Nazor za arhitekturu (1983.)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **(nema)v. Zagrebačka kriza**  |  **Gradonačelnik Zagreba** 1997–2000 | Slijedi: **Milan Bandić**  |

| * p
* r
* u
Gradonačelnici Zagreba, predsjednici gradskog vijeća, predsjednici Skupštine grada |
| --- |
| 1851-1920 | Kamauf · Härdtl · Kušević · Lichtenegger · Frigan · Mihalić ·Cekuš · Hatz · Vrabčević · Vončina · Andrijević · Mrazović · Hoffman · Badovinac · Sieber · Amruš · Mošinsky · Amruš · Amruš · Holjac · Srkulj | Grb Zagreba |
| 1920-1941 | Delić · Tončić · Heinzel · Srkulj · Srkulj · Krbek · Erber · Kaufmann · Peičić · Starčević |
| 1941-1945 | Dumančić · Werner · Starešinić |
| 1945-1990 | Saili · Špiljak · Rukavina · Pavleković · Holjevac · Pirker · Karlović · Kolar · Vrhovec · Latin · Mikić · Varga · Šonje · Kosty · Mikić · Mikić |
| 1990 - ... | Buzančić · Mikša · (kriza) · Brolich · Matulović-Dropulić · Kregar · Bandić · Pavić · Bandić · Bandić · Bandić · Pavičić Vukičević · Tomašević |
**Mindovg** (1200- 1263.) jedini kralj litve, te prvi poznati litvanski vladar. 

Iako je njegov rani život nepoznat, zna se da je 1236 godine postao vrhovnim vladarem litvanaca, te se okrunio 1253 kao kralj. Litvanski povjesničar, Edvardas Gudavičius navodi datum 6 Srpanj 1253 kao točan datum njegova krunisanja, što se prihvaća kao dan državnosti u Litvi.

Biografija
----------

Tijekom 11. stoljeća Litvansko područje je bilo dijelom zemalja koje su plaćale danak Kijevskoj Rus'i, ali su već u 12. stoljeću Litvanci pustošili susjedna područja. Početkom 13. stoljeća njemački redovi, Teutonski red i Livonijska braća mača, su osvojili područja današnje Estonije, Latvije i Litve. To je izazvalo ujedinjenje Litvanskih plemena pod vodstvom Mindaugasa (Myndowe) koji je porazio Nijemce kod grada Šiauilaija 1236. god.
God. 1250. Mindaugas je potpisao sporazum s Teutonskim redom, te je i kršten slijedeće godine u prisustvu Chełmskog biskupa. Dana 6. srpnja 1253. god. Mindaugas je okrunjen za kralja Litve, čime je službeno Litvansko kraljevstvo prešlo na kršćanstvo. Mindaugasa je naposljetku ubio njegov nećak Treniota što je izazvalo opće nezadovoljstvo i povratak Litvanaca poganskim vjerovanjima. God. 1241. 1259. i 1275. Kraljevstvo su opustošili Mongoli iz klana Zlatne Horde.

Vidi još
--------

* Historija Belorusije
* Povijest Litve

Poveznice
---------

* 

***Mindovg*** na Wikimedijinoj ostavi
Marina Perazić

Accéder aux informations sur cette image nommée EXIT 2012 Marina Perazić.jpg.

Opće informacije| Rođenje | 29. maj 1958. (1958-05-29) (dob: 65)Rijeka |
| Muzički žanr | pop |
| Povezani izvođači | *Denis & Denis* |

uredi Konzultiraj dokumentaciju šablona

**Marina Perazić** (Rijeka, 29. svibnja 1958), jugoslavenska i hrvatska pjevačica. Samostalno i u duetu Denis & Denis, Marina Perazić je predvodila talas elektronske muzike osamdesetih godina i bila je seks simbol pop scene SFRJ.

Nakon povratka iz Njujorka, sredinom 1990-ih se vraća u Beograd gdje snima novi album. Nakon početka NATO bombardovanja SR Jugoslavije, odlazi iz Beograda za Rijeku.

Zanimljivosti
-------------

Ima srpsko poreklo; Marinin čukundeda bio je Stjepan Mitrov Ljubiša (1824–1878), jedan od vodećih srpskih književnika svog vremena, po kome jedna ulica u Beogradu nosi ime (kao i ulice u drugim gradovima u Srbiji, Crnoj Gori i Bosni i Hercegovini).

Diskografija
------------

### Denis & Denis

Studijski albumi

```
   1984. - Čuvaj se (Jugoton)
   1985. - Ja sam lažljiva (Jugoton)
   1988. - Budi tu (Jugoton)
   2013. - Restart (Dallas Records)
```

Kompilacije

```
   1987. - Jas i Zvezdite (MakFest 87 RTSkopje Production) 
   1995. - Program Tvog Kompjutera (Croatia Records)
   2006. - The Best Of Denis & Denis (Croatia Records)
   2010. - 2 na 1 Collection (Croatia Records)
```

Singlovi

```
   1984. - Program tvog kompjutera / Noć (Jugoton)
   1985. - Oaze snova / Voli me još ovu noć (Jugoton)
```

### Solo

* Marina, album, Jugoton, 1987.
* Ista kao more, Siti rekords, 1998.
* Sex bez dodira, CD, singl, Dancing Bear, 2004

Spoljašnje veze
---------------

***Marina Perazić*** na Wikimedijinoj ostavi

* Marina Perazić na discogs.com
* Rock intervju onlajn – 3.12.1997
* Kolačići - spot

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 305581548
* ISNI: 0000 0001 2942 8252
* MusicBrainz: 47eabfec-122c-4d02-aca3-8387caa0e709
* CONOR.SI: 180999779

 |
**Halton** (engleski: *Borough of Halton*) je distrikt sa statusom borougha od 125,746 stanovnika na sjeverozapadu Engleske u Grofoviji Cheshire.

Geografske karakteristike
-------------------------

Halton leži na sjeveru Grofovije Cheshire, distrikt obuhvaća grad Widnes sa okolicom, koji se prostire na sjevernoj obali rijeke Mersey na terenu historijske Grofovije Lancashire i grad Runcorn sa predgrađima, na južnoj obali Merseya u Grofoviji Cheshire. 

Widnes je administrativni centar distrikta.

Historija
---------

Ime distrikta - Halton je drevno, nastalo nakon Normanskog osvajanja Engleske (1066.) kad su Normani osnovali Baroniju Halton koja se prostirala na obje obale Merseya.

Runcorn bio je maleno selo nad kojim je dominirao zamak sagrađen početkom 10. vijeka na brdu Halton. Izgradnja Kanala Bridgewater 1761. te kasnije kamenoloma i Kanala Weaver, transformirala je Runcorn u industrijski grad sa štavionicama, brodogradilištom, tvornicom sapuna i drugih kemijskih proizvoda.

Widnes je sve do 1845. bio naselje od par kuća. kod Woodenda, tad je podignut željezničko - kanalski kompleks koji se tad zvao Dokovi Widnesa, a danas Otok Spike. Woodend je pretvoren u centar kemijske industrije, koju je 1847. osnovao John Hutchinson. Proizvodnja sapuna i drugih kemijskih proizvoda privukla je brojne stanovnike u brzo rastući grad. Centar Widnesa podignut je u drugoj polovici 19. vijeka oko Trga Victoria.

Istovremeno su njegove tvornice proizvodile ogromne količine otrovnog i opasnog otpada, kog su nesmetano bacale kojekuda,. To je donekle postroženo nakon donošenja prvog Zakona o opasnom otpadu iz 1862.

Stanje sa okolišem se polako poboljšano 1920-ih i 1930-ih. Nakon Drugog svjetskog rata postojao je veliki program izgradnje novih raznovrsnijih industrijskih pogona, ali kemijska industrija je i nadalje ostala važna. Prvi most preko rijeke Mersey u Runcornu, bio je željeznički, dovršen 1868. a prvi cestovni je otvoren za promet 1905. on je 1961. zamijenjen novim.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Halton*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 21. 04. 2017.

Vanjske veze
------------

***Halton*** na Wikimedijinoj ostavi

* Halton Borough Council (`en`)

| * p
* r
* u
Unitarne jedinice Grofovije Cheshire |
| --- |
| Unitarne jedinice | Cheshire West and Chester · Cheshire East · Warrington · Halton |  |
**Маrina Eraković** (Split, 6. ožujka 1988.) je novozelandska profesionalnа tenisačica porijeklom iz Hrvatske. Do šeste godine je s obitelji živjela u Hrvatskoj, a onda se preselila na Novi Zeland.

Тrenutačno živi u Aucklandu. Najbolji plasman na WTA listi joj je 39. mjеstо (7. svibnja 2012.)

Profesionalnu karijeru počela je 2005. godine, kada je osvojila titule u Warrnamboolu i Yarrawongu, а nakon plasmana u polufinale turnira u Fukuoki, ušla je među 300 tenisačica svijeta. Dobivanjem pozivnice za turnir u Aucklandu, debitira na WТА turnirima.

U 2006. godini osvaja tri ITF turnira, što joj omogućava plasman među 200 tenisačica svijeta. 

Godine 2007. pet je puta igrala u glavnom ždrijebu WTA turnira.

Na početku 2008. godine је u Aucklandu postala prva novozelandska tenisačica koja je, od 1990. godine, izborila polufinale nekog WTA turnira. Na Grand Slam turnirima, Eraković nikada nije išla dalje od trećeg kola, što je plasman kojeg je ostvarila na Roland Garrosu i Wimbledonu.

Izvori
------

1. ↑  (`en`)Službene stranice Marine Eraković Arhivirano 2010-08-24 na Wayback Machine-u Profil

Vanjske poveznice
-----------------

***Marina Eraković*** na Wikimedijinoj ostavi

* WTA profil Arhivirano 2008-05-29 na Wayback Machine-u
Elementi ХVII grupe nazivaju se **halogenim elementima**. Grupu čine nemetali: fluor (F), hlor (Cl), brom (Br), jod (I) i metaloid astat (At), nedovoljno ispitani radioaktivni element s malim vremenom poluraspada. Zajednička konfiguracija za elemente ove grupe je: ns2 np5, sa jednim nesparenim elektronom u p orbitali.

U elementarnom stanju ovi elementi se javljaju u vidu dvoatomnih molekula. Atomi u molekulu vezani su jednostrukom kovalentnom vezom. Svi elektroni su spareni. Veze između molekula su slabe, potiču od van der Valsovih privlačnih sila. Sa porastom atomskog broja elemenata rastu i atomske zapremine, privlačne sile među molekulima, temperatura topljenja i ključanja. Fluor i hlor su gasovi, brom je tečnog, a astat čvrstog agregatnog stanja. Boja elemenata sa porastom atomskog broja postaje sve tamnija. Svi su oštrog mirisa, otrovnog dejstva. Udisanje malih količina halogena izaziva nadražaj organa za disanje, upalu sluzokože nosa i grla, dok veće količine izazivaju trovanje. U vodi se halogeni elementi slabo rastvaraju, a bolje u organskim rastvaračima.

Energija jonizacije i elektronegativnost opadaju sa porastom atomskog broja elemenata u grupi. Velike vrednosti prve energije jonizacije kao i visoke vrednosti koficijenata elektronegativnosti ukazuju na to da su halogeni elementi oksidaciona sredstva (primaju elektrone). Energija veze ima najveću vrednost kod hlora (iako bi se očekivalo da najveću vrednost ima fluor), a opada ka jodu. Na sličan način se menja i elektronski afinitet (najviši je kod hlora). Za ove anomalije još nema prihvatljivog objašnjenja. Redoks-potencijal i aktivnost elemenata opada analogno sa vrednostima elektronegativnosti od fluora prema jodu. Halogeni sa većim redoks-potencijalom oksiduju ona sa manjim standardnim redoks-potencijalima.

Elementi VIIa grupe pokazuju veliku sličnost u hemijskom ponašanju. Razlike se, ukoliko postoje, više iskazuju u intezitetu nego u vrsti hemijskih reakcija. To su tipični nemetali. Stupaju u reakciju sa gotovo svim elementima. U prirodi se javljaju samo u vidu jedinjenja.

***Halogeni elementi*** na Wikimedijinoj ostavi
Koordinate: 37°12′14″N 15°10′55″E﻿ / ﻿37.2039°N 15.1819°E﻿ / 37.2039; 15.1819

 Za ostale drevne gradove po imenu "Hybla" na Siciliji, v. Hybla.
**Megara Hibleja** (Greek: τὰ Μέγαρα, Megara Hyblaea) – koji je moguće istovjena s Hybla Major – je inme drevne grčke kolonije na Siciliji, smještene blizu Auguste na istočnoj obali, 20 km sjeverno-sjeverozapadno od Sirakuze, na dubokom zaljevu kojeg tvori Ksifonijanski rt. Postojala su tri (a možda čak pet) gradova po imenu "Hybla" u drevnim zapisima o Siciliji koji se često miješaju jedan s drugim, te ih je teško razlikovati.

Bilješke
--------

1. ↑  See Richard Talbert, Barrington Atlas of the Greek and Roman World, (ISBN 0-691-03169-X), Map 47.
2. ↑   Veliki broj gradova s imenom Hybla na Siciliji se ponekad tumači time navodom Pauzanije, kako je postojalo istoimeno lokalno bižanstvo. (Paus. v. 23. § 6.)
3. ↑  Na primjer, William Smith, najpoznatiji britanski klasičar 19. vijeka, opisuje grad Hybla Major mješavinom informacija o naseljima i Hybla Gereatis i Megara Hyblaea. Stoga treba biti oprezan kada se spominje "Hybla" u drevnim izvorima.

Izvori
------
U selu Bentalha, oko 15 km južno od grada Alžira je za vrijeme alžirskog građanskog rata u noći 22./23.9. 1997. ubijeno više od 200 mještana (prema navodima Amnesty Internationala) u napadu naoružanih gerilaca. Broj ubijenih je u rasponu od 85 (prvotna službena procjena) do 400 (The Economist).

Bentalha je prije izbijanja rata bila poznata po snažnoj podršci islamističkoj stranci FIS, a mnogi od žitelja su se kasnije priključili raznim islamističkim gerilskim grupama koje su namjeravale srušiti svjetovnu vladu. Od 1994. godine su mnogi od njih pristupili Naoružanoj islamskoj grupi (GIA), a GIA-ini pripadnici su se, usprkos blizine vojne baze, otvoreno pokazivali po selu te likvidirali sve osobe za koje se sumnjalo da surađuju s vladom ili ne žive u skladu sa strogim tumačenjem islama. Vlada je, pak, godine 1996. među lojalnim dijelom stanovništva formirala tzv. "patriotsku" miliciju od 10 ljudi. 

Nakon krvavog masakra u Raisu su se među seljanima proširile glasine da bi i Bentalha mogla biti sljedeća na redu. Navodno su 10 dana prije napada gerilaca zavijali kojoti kojih obično nema u tom području. 

Napad je započeo u 23:30, a većina napadača je došla iz plantaža naranči smještenih zapadno od sela. Napadači, naoružani noževima, sačmaricama i automatskim oružjem su sistematski dolazili od kuće do kuće i likvidirali svakoga koga bi zatekli, izuzev žena koje su prije likvidacije silovali. Navodno su neki od napadača, prema izjavama preživjelih, osobno poznavali svoje žrtve.

Masakr je trajao nekoliko sati, a prema izjavama svjedoka su iznad sela sve vrijeme letjeli vojni helikopteri, a reflektori iz vojne baze osvjetljivali obližnja brda. Napad je prestao u 5 sati, a da vojska uopće nije intervenirala.

GIA je u službenom saopćenju preuzela odgovornost 26.9. 1997. ali su mnogi seljani, kao i aktivisti Amnesty Internationala bili skloni kao krivca prokazati vladu. Prema tim tvrdnjama zločin, kao i mnogi slični, je orkestriran kako bi se pripisao islamistima te tako uništio podršku koju su tada uživali u narodu. To je omogućila infiltracija vladinih doušnika i dvostrukih agenata u redove GIA-e i drugih islamističkih grupa.

Međutim, alžirska vlada i dio javnosti smatra da je GIA odgovorna, a u prilog tome navode činjenicu da su neki od počinitelja - pripadnika GIA-e - naknadno uhvaćeni te priznali svoje sudjelovanje u masakru.

Eksterni linkovi
----------------

* Human Rights Watch report
* Amnesty International report
* The Economist
* Le Matin Arhivirano 2004-01-24 na Wayback Machine-u
* Dossier: Le massacre de Bentalha
* Plus de trois ans après le massacre de Benthala, les rescapés du massacre témoignent contre l’oubli et le mensonge
* Fighting the fanatics - a letter
* ArabicNews Arhivirano 2005-02-20 na Wayback Machine-u
* Le Monde Arhivirano 2007-09-26 na Wayback Machine-u
* Survivor's account of mass murder Arhivirano 2007-09-28 na Wayback Machine-u
* Je sais qui a tué: Temoignages sur Bentalha reçues par l'association Djazairouna de Blida Arhivirano 2004-10-29 na Wayback Machine-u
Actitis hypoleucos
 *Actitis hypoleucos*
**Mala prutka** (*Actitis hypoleucos*) je malena močvarica koja sa *Actitis macularia* čini rod *Actitis*. Hibridizacija između ove dvije vrste je ponekada zabilježena.

Opis
----

Odrasli su 18–20 cm dugi sa rasponom krila od 32–35 cm. Imaju sivkastosmeđ gornji dio tijela, bijeli donji dio tijela, kratke tamnožućkaste noge i stopala i kljun sa blijedom bazom i tamnim vrhom. Zimsko perje je im je bljeđe i imaju više izražene pruge na krilima, iako je to opet vidljivo samo iz blizine. Mladunci su više isprugani odozgo, a perje na krilima im je više oker boje.

Ova vrsta je vrlo slična vrsti *A. macularia* van sezone parenja, u uobičajenom perju. Međutim, tamnija stopala i drugačije pruge na krilima (koje se može vidjeti u letu) je izdaju, i, naravno, rijetko se nađe u arealu *A. macularia*.

Ponašanje
---------

To je društvena ptica i viđa se u velikim jatima i ima prepoznatljiv let sa ukočenim krilima, nisko iznad vode. Živi u većini umjerene i suptropske Europe i Azije. Zimi se seli u Afriku, južnu Aziju i Australiju. Istočni rub selidbenog puta prelazi preko Palaua, gdje se okupljaju stotine ptica.

Mala prutka traži hranu pomoću vida na tlu ili u plitkoj vodi. Kupi malene beskralježnjake poput kukaca, ljuskara i drugih beskralježnjaka, a može čak i uhvatiti kukce u letu. Na Nukumanu jeziku ovu vrstu obično zovu *tiritavoi*. Postoji i drugi naziv za nju, *matakakoni*, ali se smatra tabuom koristiti ga dok su žene i djeca u blizini. Razlog za to je zato što to znači "ptica koja malo hoda, a onda se pari".

Gnijezdi se na tlu blizu slatkih voda. Kada su ugroženi, mladunci se ponekada uhvate za tijelo roditelja koji onda odleti do sigurnog mjesta.

Rasprostranjena je i česta vrsta, i zato ima status najmanje zabrinutosti (lc).

Drugi projekti
--------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **mala prutka** |
|  | Wikivrste imaju podatke o: **maloj prutki** |

***Mala prutka*** na Wikimedijinoj ostavi
**Igor Lukšić** (rođen 1976 u Baru, SR Crna Gora, Jugoslavija) je bivši premijer Crne Gore. Prethnodno je bio ministar finansija i zamenik premijera u vladi Crne Gore.

Biografija
----------

Njegova porodica vuče korene iz Crmnice, jednog od regiona stare Crne Gore.

Godine 1998, Lukšić je diplomirao na Ekonomskom fakultetu u Podgorici. 2000. godine, završio je postdiplomske studije na istom fakultetu, a 2002 magistrirao. Godine 2003, bio je savetnik premijera u oblasti odnosa sa javnošću, zajedno sa zamenikom ministra inostranih poslova Srbije i Crne Gore. 16. februara 2004, bio je imenovan za ministra finansija Crne Gore od tada premijera Mile Đukanovića. On je dobio zvanje doktora ekonomije 10. septembra, 2005.

3. oktobra, 2006, Đukanović je najavio da neće biti kandidat za mesto premijera na sledećim izborima i izabrao Igora Lukšića kao svog prvog kandidata za premijera. Međutim, umesto Lukšića, Željko Šturanović izabran je za novog premijera zbog kompromisa između Đukanovića i Svetozara Marovića.

Pored maternjeg crnogorskog, on takođe govori engleski, francuski i italijanski.

Vanjske veze
------------

***Igor Lukšić*** na Wikimedijinoj ostavi

* Profil na sajtu vlade Crne Gore Arhivirano 2010-12-29 na Wayback Machine-u
**Mali Ston** je naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji u općini Ston.

Zemljopisni položaj
-------------------

Mali Ston leži u maloj, razvedenoj uvali Malostonskog zaljeva, 2 km sjeveroistočno od Stona, tik uz pelješku cestu i na padinama Bartolomije.

Naziv
-----

Mjesto je dobilo naziv po najbližem mjestu s kojim graniči, Stonu.

Povijest
--------

*Glavni članak: Stonske zidine*
Naselje su u 14. stoljeću osnovali Dubrovčani, koji su sagradili zidine pravokutnog oblika oko naselja s kopnene i s morske strane. Na južnoj strani u 14. stoljeću započeta je gradnja tvrđave sa pet kula nazvane Koruna. Od tvrđave se proteže Veliki zid s odvojkom do tvrđave Podzvizd sagrađen u obrambene svrhe u 14. stoljeću. Zid je dugačak 5,5 km i ojačan je sa 40 kula i 7 stražarnica. Impresivna duljina zida razlog je što je on u svijetu poznat kao 'europski kineski zid'. U sredini naselja nalazi se crkva također iz 14. stoljeća. Gradnja zidina je dovršena 1359. godine.

Malostonska luka je građena u 15. stoljeću po uzoru na dubrovačku staru gradsku luku, pa je valobran sagrađen u moru ispred luke, jednako kao i u dubrovačkoj staroj gradskoj luci.

Gospodarstvo
------------

uzgoj školjaka u zaljevu
Stanovnici Malog Stona se bave turizmom, ribarstvom, ugostiteljstvom i uzgojem nadaleko poznatih školjaka kamenica i dagnji.

Malostonski restorani su nadaleko poznati i jedno su od najprepoznatljivijih obilježja ovog mjesta.

Stanovništvo
------------

Zidine u Malom Stonu
Mali Ston u velikoj većini nastanjuju Hrvati katoličke vjeroispovjesti, a prema popisu stanovništva iz 2001. godine u mjestu živi 165 stanovnika.

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

Napomena: U 1869. podaci su sadržani u naselju Ston.

Izvori
------

1. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Vanjske poveznice
-----------------

  


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Ston |
| --- |
| Boljenovići • Brijesta • Broce • Česvinica • Dančanje • Duba Stonska • Dubrava • Hodilje • Luka • Mali Ston • Metohija • Putniković • Sparagovići • Ston • Tomislavovac • Zabrđe • Zaton Doli • Žuljana |

***Mali Ston*** na Wikimedijinoj ostavi
**Halchidhoma** (Alchedoma), pleme Yuman Indijanaca locirano kroz povijest na raznim mjestima uz rijeku Colorado, osobito blizu ušća Gile u Kaliforniji i Arizoni. Halchidhoma su imali kulturu tipičnu za kraj uz rijeku Colorado, bili su sjedilački ratari i lovci. Rana populacija iznosila je oko 3,000 (1680.). Prvi puta otkrio ih je Alarcón (1540.). Ońate ih 1604./5. nalazi u osam sela kod ušća Gile u Colorado. Otac Eusibio Kino posjetio ih je 1701./2. isto u blizini rijeke Gile. U to vrijeme ima ih oko 1,500 u Arizoni i isto toliko u Kaliforniji. U drugoj polovici 18. stoljeća njihova sela (1776) nalaze se na obje obale Colorada, no broj im je već, prema Kroeberu (1770), spao na oko 1,000. Nakon svega negdje u 19. stoljeću oni se zajedno sa srodnim Kohuanama, udružuju sa mnogo brojnijim Maricopama, ali stradavaju u ratovima sa drugim plemenima Yuma. Vjeruje se da ih je 1800. bilo oko 1,000, no nakon sjedinjavanja sa Maricopama i Kohuanama više se ne broje zasebno. Od njihovih sela Swanton navodi Asumpción, kolektivni naziv za nekoliko sela na ili blizu Colorado Rivera; Lagrimas de San Pedro; San Antonio; i Santa Coleta. Ovaj posljednji naziv također označava grupu sela u istoj regiji. 

Potomci Kamia i Halchidhoma danas žive pod kolektivnim imenom Maricopa u Arizoni na rezervatima Gila River i Salt River. Halchidhoma obitelji danas sa Maricopama žive u Lehiju na rezervatu Salt River, a ostali u Laveenu.

Literatura
----------

* Frederick Webb Hodge, Handbook of American Indians North of Mexico

Vanjske poveznice
-----------------

* Halchidhoma Arhivirano 2006-06-16 na Wayback Machine-u
* Alchedoma Indian Tribe History

Izvori
------

1. ↑  Handbook of North American Indians
**Maksimalna potrošnja kiseonika** (*VO2 maks*, *maksimalni unos kiseonika*) je maksimalni kapacitet tela da transportuje i koristi kiseonik tokom inkrementalne vežbe. Ona odražava fizičku kondiciju pojedinca. 

VO2 maks se izražava bilo kao apsolutna brzina u litrama kiseonika po minutu (l/min), ili kao relativna brzina u mililitrama kiseonika po kilogramu telesne težine po minutu (ml / kg min). Relativna brzina se često koristi za poređenje performanse ili izdržljivosti sporta. Ime je izvedeno iz V - zapremina, O2 - kiseonik, maks - maksimum.

Merenje VO2 maks vrednosti
--------------------------

VO2 maks merenje tokom vežbe na traci za trčanje
Precizno merenje VO2 maks vrednosti se vrši putem izlaganja osobe fizičkom naporu koji je dovoljnog trajanja i intenziteta da se potpuno iscrpi aerobni energijski sistem. U opštem kliničkom i atletskom testiranju se obično koristi test gradiranog vežbanja (na traci za trčanje ili bicikl ergometru). Intenzitet vežbanja se progresivno povećava tokom merenja ventilacije i koncentracija kiseonika i ugljen dioksida u udahnutom i izdahnutom vazduhu. VO2 maks se dostiže kad potrošnja kiseonika ostaje u stacionarnom stanju uprkos povećanja opterećenja.

### Fikova jednačina

VO2 maks se definiše Fikovom jednačinom:

{\displaystyle \mathrm {VO\_{2}\;max} =Q(\mathrm {CaO\_{2}} -\mathrm {CvO\_{2}} )}, kad su te vrednosti dobijene tokom vežbanja sa maksimalnim naporom.
gde je Q srčani izlaz, CaO2 je arterijski kiseonični sadržaj, i CvO2 je kiseonični sadržaj vena. (CaO2 – CvO2) je takođe poznat kao arterio-venozna kiseonična razlika.

Spoljašnje veze
---------------

* VO2 maks kalkulator Arhivirano 2012-02-10 na Wayback Machine-u
* VO2 maks konja
**Igor Petrovič Petrenko** (ruski: **И́горь Петро́вич Петре́нко**; Potsdam, 23. kolovoza 1977.) je ruski filmski, televizijski i kazališni glumac. Dobitnik je nagrade Nika te Državne nagrade Ruske Federacije, koju mu je uručio Vladimir Putin. 

Petrenko je rođen u Potsdamu, tada Istočna Njemačka, u obitelji sovjetskih oficira. U Moskvu se preselio s tri godine života. Godine 2000. diplomirao je na Višoj teatarskoj školi Ščepkin u Moskvi, a već dvije godine kasnije je dobio nagradu Nika, jednu od najprestižnijih glumačkih nagrada u Rusiji. 

Glumio je u nizu ruskih filmova i serija, a održava i aktivnu karijeru u teatru. Među njegove filmske uloge spadaju ona Andreja u adaptaciji Gogoljevog romana *Taras Buljba* iz 2009. godine, dok je na televiziji, među ostalima, tumačio Grigorija Pečorina u miniseriji *Geroj našego vremenji* iz 2006. te Sherlocka Holmesa u istoimenoj seriji iz 2013. godine. 

Za svoja glumačka ostvarenja dobitnik je Državne nagrade Ruske Federacije te nagrade Trijumf (2004.). 

Od 2000. do 2004. godine bio je u braku s Irinom Leonovom, koju je upoznao tokom studija. Nakon razvoda je deset godina bio u braku s glumicom Ekaterinom Kljimovom, s kojom ima dvoje djece. Nakon razvoda u srpnju 2014. godine, Petrenko je dobio treće dijete, kći Sofiju Karolinu, s glumicom Kristinom Brodskom.

Vanjske veze
------------

* Igor Petrenko na IMDb-u (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 166729478
* LCCN: no2010080226
* ISNI: 0000 0001 1789 3499
* GND: 143878522
* SUDOC: 143418130
* BNF: cb162085250 (podaci)
* BNE: XX4904391

 |
**Grylloidea** (vernakularno engleski su prevedeno nazivani pravim šturcima, pravim zrikavcima) nadporodica kukaca ravnokrilaca koja obuhaća 4 porodice pravih zrikavaca, to su: zrikavci u najužem smislu Gryllidae, rovci ili Gryllotalpidae, Mogoplistidae i Myrmecophilidae koje zajedno imaju preko 5 200 različitih vrsta, među kojima je 12 vrsta ugroženo.

Najpoznatije vrste su Acheta domesticus, prije nazivan Gryllus domesticus (kućni zrikavac) i Gryllus campestris (poljski zrikavac). Članovi porodie Gryllotalpidae (rovci) imaju prednje noge prilagođene za kopanje. Rod Gryllotalpa (rovac) nanosi velike štete biljkama jer uništava korijen.

Samo mužjaci imaju aparat za proizvodnju zvuka, a njime ozačavaju svoj teritorij. Šturci žive u podzemnim hodnicima i hrane se sjemenkama i korijenjem pa po vrtovima mogu praviti štetu. 

Mladi se legu ljeti, a zimu provode u tlu.

***Grylloidea*** na Wikimedijinoj ostavi

Wikivrste ima informacije vezane uz:
***Grylloidea***

Izvori
------

1. ↑  Proleksis enciklopedija
Koordinate: 41° 28′ 18" SGŠ, 20° 32′ 48" IGD

**Mali Papradnik** (mak. *Мал Папрадник*) je naseljeno mesto u Republici Makedoniji, u zapadnom delu države. Mali Papradnik pripada opštini Centar Župa.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Mali Papradnik je smešteno u krajnjem zapadnom delu Republike Makedonije, blizu državne granice sa Albanijom (4 km zapadno). Od najbližeg većeg grada, Debra, naselje je udaljeno 18 km južno.

**Reljef**: Mali Papradnik se nalazi u oblasti Župa, na zapadnim padinama planine Stogovo. Istočno od naselja se nalazi glavno bilo planine, dok se zapadno tlo spušta u dolinu Crnog Drima, koja je u ovo delu pregrađena, pa je tu obrazovano veštačko Debarsko jezero. Nadmorska visina naselja je približno 690 metara.

Klima u naselju je planinska zbog znatne nadmorske visine.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine Mali Papradnik je imao 486 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Turci (Torbeši) (94%), a u manjini su etnički Makedonci (5%).

Većinska veroispovest u naselju je islam.

Vidi još
--------

* Opština Centar Župa

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* Stranica „Moj Savetnik" - Opština Centar Župa Arhivirano 2013-09-27 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Centar Župa |
| --- |
| **Centar Župa** • 
Bajramovci •
Balanci •
Breštani •
Broštica •
Vlasići •
Golem Papradnik •
Gorenci •
Gornji Melničani •
Dolgaš •
Donji Melničani •
Evla •
Elevci •
Žitineni •
Kočišta •
Kodžadžik •
Mali Papradnik •
Novak •
Osolnica •
Odžovci •
Pareši •
Pralenik •
Crno Boci |  |
Za istoimeni film, v. Ministarstvo ljubavi (film).
**Ministarstvo ljubavi** (engleski: ; novogovor: **Miniluv**) je jedno od četiri ministarstva fiktivne države Oceanije u Orwellovom romanu *1984*. Po svojoj nadležnosti odgovara ministarstvu unutrašnjih poslova, odnosno zaduženo je za javnu, odnosno unutrašnju sigurnost. O njenim aktivnostima u Oceaniji se najmanje govori, ali je zato najvažnije od svih ministarstava, koje kroz brutalnu represiju nastoji stanovništvo učiniti, odnosno održati odanim Velikom bratu i njegovom režimu. Sjedište Ministarstva ljubavi u Londonu je velika zgrada bez prozora okružena mitraljeskim gnijezdima i bodljikavom žicom, a u čijim hodnicima stalno gore svjetla; u njoj se nalazi i Soba 101, gdje se provodi mučenje. Pod nadležnošću Ministarstva ljubavi se nalazi i Policija misli.

Izvori
------



| * p
* r
* u
*Hiljadu devetsto osamdeset četvrta* Georgea Orwella |
| --- |
| Likovi | 
* Winston Smith
* Julia
* O'Brien
* Big Brother
* Emmanuel Goldstein

 |
| Mjesta | 
* Države u *1984*
* Oceanija
* Eurazija
* Istazija
* Aerodromska pista Jedan
* Soba 101

 |
| Klase | 
* Uža Partija
* Šira Partija
* Prolovi
* Bratstvo

 |
| Ministarstva | 
* Ministarstvo ljubavi
* Ministarstvo mira
* Ministarstvo obilja
* Ministarstvo istine

 |
| Koncepti | 
* Ingsoc
* Novogovor
* Dvomisao
* Dobromisao
* Dva + dva = pet
* Zlomisao
* Policija misli
* Telekran
* *Teorija i praksa oligarhijskog kolektivizma*
* Dva minuta mržnje
* Tjedan mržnje
* Prolefeed
* Ne-ličnost

 |
| Adaptacije | 
* američka TV-drama 1953.
* BBC-jeva TV-drama 1954.
* film iz 1956.
* Diamond Dogs
* Appleova reklama
* film iz 1984.
* parodija iz 1999.
* opera iz 2005.

 |
| Uticaj | *Nineteen Eighty-Four* u popularnim medijima |