**Shūji Terayama** (japanski: 寺山 修司; Hirosaki, 10. prosinca 1935. – Tokijo, 4. svibnja 1983.) je bio japanski avangardni pjesnik, dramatičar, pisac, filmski režiser i fotograf kojega kritika i pobornici smatraju jednim od najproduktivnijih i najprovokativnijih japanskih umjetnika. Terayama je danas najpoznatiji kao dramski pisac i režiser.

Rođen je 10. prosinca 1935. godine u Hirosakiju. Roditelji su mu bili Hachiro i Hatsu Terayama. Njegov otac je poginuo u rujnu 1945. godine u Indoneziji tokom Pacifičkog rata. Kada je imao devet godina, majka mu odlazi na Kyūshū kako bi radila u američkoj vojnoj bazi, dok Terayama odlazi živjeti s rodbinom u Misawu. Kao dijete, preživio je zračne napade na prefekturu Aomori u kojima je ubijeno više od 30,000 ljudi. Godine 1951. upisao je srednju školu u Aomoriju, a tri godine kasnije upisuje se na Univerzitet Waseda, na studij japanskog jezika i književnosti. Ipak, ubrzo odustaje od fakulteta zbog nefrotskog sindroma, a obrazovanje je stekao radeći po barovima u tokijskom Shinjukuu.

Ponukan vlastitim iskustvom, Terayama je u jednom od svojih eseja napisao kako više toga o životu može naučiti kroz boks i konjske utrke nego kroz naporno školovanje. Sukladno tomu, bio je jedna od glavnih ličnosti pokreta "Odbjeglih" u Japanu krajem 60-ih godina, što je posebno prikazano u njegovoj ekraniziranoj drami *Sho o suteyo machi e deyō* (japanski: *書を捨てよ、町へ出よう*).

Godine 1967. osnovao je kazališnu skupinu Tenjō Sajiki, čije ime potječe od japanskog prijevoda Carnéova filma *Les Enfants du paradis*, mada sam izraz zapravo znači "Stropna galerija" (fraza koja se odnosi na najjeftinija sjedala u nekom teatru). Trupa se posvetila avangardnom izričaju te je do svog raspada 1983. godine uprizorila cijelu seriju kontroverznih predstava u kojima je tematizirala važna socijalna pitanja i ikonoklastične perspektive. Među najpoznatije izvedbe spadaju drame *Aohige* (japanski: *青ひげ*), *Iesu* (japanski: *イエス*) i *Ōyama debuko no hanzai* (japanski: *大山デブコの犯罪*). Suradnici Terayamine skupine bili su i umjetnici Aquirax Uno i Tadanori Yokoo, koji su dizajnirali mnoge reklamne plakate za trupu. U glazbenom dijelu, Terayama je surađivao s eksperimentalnim kompozitorom J. A. Seazerom te folk glazbenikom Kanom Mikamijem. Dramska spisateljica Rio Kishida također je bila dio trupe. Kishida je Terayamu smatrala mentorom, a zajedno su napisali drame *Shintokumaru* (japanski: *しんとく丸*), *Kankyaku seki* (japanski: *観客席*) i *Remingu* (japanski: *レミング - 『レミング - 世界の涯てまで連れてって』、のちに『レミング - 壁抜け男』*). Kao dramski pisac, Tareyama je eksperimentirao s tzv. "gradskim dramama", zapravo fantastičnim satirama života u gradu.

Iste godine kad je osnovao i Tenjō Sajiki, Terayama je osnovao i eksperimentalno kino i galeriju *Universal Gravitation*, koje i danas postoji u Misawi, mada ne u svojoj originalnoj funkciji. U Misawi se danas nalazi i Memorijalna dvorana Terayama Shūji, koja komemorira Terayamin život i djelo. Godine 1976. bio je član žirija na 26. berlinskom filmskom festivalu. Osim filmom i teatrom, Tarayama je pisao poeziju, haiku i eseje, a za sobom je ostavio preko 200 literatnih uradaka i preko 20 kratkometražnih i dugometražnih filmova.

Bio je u braku s Kyōko Kujō, međutim par se razveo, iako su sve do Terayamine smrti ostali suradnici. Terayama je umro 4. svibnja 1983. u Tokiju od posljedice ciroze jetre. Njegova bivša supruga umrla je 30. travnja 2014.

Izabrana djela
--------------

Kao što je navedeno u članku, Terayama je bio izrazito plodan autor s preko 200 književnih dijela i preko 20 filmova. Ovaj popis sadrži samo manji izbor:

* *Sho o suteyo machi e deyō* (japanski: *書を捨てよ、町へ出よう*; drama)
* *Emperor Tomato Ketchup* (japanski: *トマトケチャップ皇帝*; kratkometražni i dugometražni film snimnjeni i izdani iste godine)
* *Les fruits de la passion* (japanski: *上海異人娼館／チャイナ・ドール*; film)
* *Farewell to the Ark* (japanski: *さらば箱舟*; film)
	+ Radi se o Terayaminom posljednjem filmu, kojeg je osobno režirao, a scenarij je adaptacija romana *Cien años de soledad*, kojeg je napisao Gabriel García Márquez.
* *Pastoral: To Die in the Country* (japanski: *田園に死す*; film)
* *Remingu* (japanski: *レミング - 『レミング - 世界の涯てまで連れてって』、のちに『レミング - 壁抜け男』*; drama u suradnji s Rio Kishida)

Vanjske poveznice
-----------------

* Shuji Terayama at the Internet Movie Database
* Experimental Image World 7 vols of films at U B U W E B
* An interview with Terayama's assistant director Henrikku Morisaki.
* Morita, Norimasa. Avant-garde, Pastiche, and Media Crossing: Films of Terayama Shūji (PDF) Arhivirano 2011-05-24 na Wayback Machine-u
* Shūji Terayama's grave
* Terayama-related localities in Tokyo (in Japanese): -1- -2- -3-
* Essay on Emperor Tomato Ketchup Arhivirano 2015-02-15 na Wayback Machine-u
* "Farewell to the Ark" brochure from the 1985 Cannes Film Festival
* Terayama retrospective at Tate Modern

***Shūji Terayama*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Dugometražni filmovi koje je režirao Shūji Terayama |
| --- |
| 
* *Sho o suteyo machi e deyō* (1971)
* *Den-en ni shisu* (1974)
* *Bokusâ* (1977)
* *Kusa meikyū* (1979)a
* *Les fruits de la passion* (1981)
* *Saraba hakobune* (1984)
* *Tomato Kechappu Kōtei* (1996)b

 |
| a Film je premijerno prikazan u Francuskoj 1979. godine u sklopu kolaž filma *Collections privées*, dok je japanska premijera održana 1983. godineb Izvorno objavljen kao kratki film 1971. godine, ali 1996. godine (nakon Terayamine smrti) izdan kao 75-minutni dugometražni film |