recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Za ostala značenja, v. Don't Look Now (razvrstavanje).*

***Ne okreći se*** (eng. *Don't Look Now*) je englesko-talijanski film redatelja Nicolasa Roega iz 1973. godine, baziran na istoimenoj noveli Daphne du Maurier. Film je kombinacija psihološkog trilera i horrora, s nadnaravnim elementima, nizom čudnih slučajnosti koje povezuju događaje.

Nedugo nakon što im se utopila kći, John i Laura Baxter borave u Veneciji gdje on radi na restauriranju stare crkve. Za to vrijeme ona se počinje družiti s parom neobičnih sestara od kojih je jedna slijepa i navodno ima sposobnost komuniciranja s mrtvima te uvjerava Lauru da *vidi* njihovu pokojnu kćer. Racionalni John im ne vjeruje i uskoro postaje vrlo zabrinut oko utjecaja koji one vrše na njegovu ženu. Također i sam počinje imati čudne doživljaje, uključujući i povremeno viđenje misteriozne pojave u crvenoj kabanici koja ga izdaleka podsjeća na kćer. Istovremeno, u gradu opustjelom izvan turističke sezone hara ubojica za kojim policija neuspješno traga.

Osim po šokantnoj završnoj sceni, film je postao poznat i po sceni seksa između Julie Christie i Sutherlanda, koja je bila neuobičajeno eksplicitna za ono doba. Postojale su i glasine da nije bila odglumljena, ali režiser i glumci su ih pobijali. Zapravo, glumački par se tek upoznao na izradi filma, a Roeg je još inzistirao da to bude prva scena na snimanju *kako bi je se što prije riješili*. Smislio ju je u posljednjem trenu, smatrajući da inače ima previše scena u kojima se bračni par svađa.

U istraživanju Britanskog filmskog instituta 1999. zauzeo je osmo mjesto na listi od 100 najboljih britanskih filmova. Posebno je hvaljena tjeskobna atmosfera i snimateljski rad za koji mu je dodjeljena nagrada BAFTA.

Izvori
------

1. ↑  „"Don't Look Now" (1973)". *Film & TV Database*. London: British Film Institute. Arhivirano iz originala na datum 2011-08-09. Pristupljeno 17. IV 2012.

Vanjske veze
------------

* *Don't Look Now* na IMDb-u (`en`)
* *Don't Look Now* at BFI Screenonline
* Nicolas Roeg discusses *Don't Look Now* at The Culture Show
* John Landis on "Don't Look Now" at Trailers From Hell
* Moviedrome introduction na YouTube

| * p
* r
* u
Filmovi koje je režirao Nicolas Roeg |
| --- |
| 
* *Performance* (1970)
* *Walkabout* (1971)
* *Glastonbury Fayre* (1972)
* *Don't Look Now* (1973)
* *The Man Who Fell to Earth* (1976)
* *Bad Timing* (1980)
* *Eureka* (1983)
* *Insignificance* (1985)
* *Aria* (1987, segment: "Un ballo in maschera")
* *Castaway* (1986)
* *Track 29* (1988)
* *The Witches* (1990)
* *Cold Heaven* (1991)
* *Heart of Darkness* (1993)
* *Two Deaths* (1995)
* *Full Body Massage* (1995)
* *Samson and Delilah* (1996)
* *Puffball* (2007)

 |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 208717245
* GND: 4643163-9

 |
Ovo je članak o video-igri.  Za film sa Marlene Dietrich, v. Dishonored (film).  

***Dishonored*** je stealth akciono-avanturistička video igra koju je razvio Arkane Studios i 2012. izdao Bethesda Softworks. U oktobru 2012. je postala dostupna u verzijama za Microsoft Windows, PlayStation 3 i Xbox 360. Radnja joj je smještena u fiktivnim, kugom pogođeni industrijski grad Dunwall, *Dishonored*, a protagonist je Corvo Attano, legendarni tjelohranitelj njegove Carice. Lažno je optužen za njeno ubistvo te je natjeran postati ubica kako bi se osvetio protiv onih koji su protiv njega urotili. Corvu u njegovoj potrazi pomažu Lojalisti - pokret otpora koji nastoji vratiti legitimnu vlast u Dunwall - i Outsider, tajanstveno biće koje Corvu daje magične moći. Nekoliko uglednih glumaca kao što su Susan Sarandon, Brad Dourif, Carrie Fisher, Michael Madsen, Lena Headey i Chloë Grace Moretz su posudili glasove likovima u igri.

Igra se iz perspektive prvog lica i omogućava igraču da obavi niz atentata na različite načine ovisne o njegovom izboru. Misije se mogu obaviti kradomice, kroz borbu ili kombinacijom oba pristupa. Istraživanje svake razine otvara nove staze i alternative za ispunjavanje ciljeva misije, i moguće ih je dovršiti, te eliminirati sve Corvove mete, bez ubijanja. Priča i msiije se mijenjaju s obzirom da li i koliko igrač koristi nasilje. Magične mogućnosti i oprema su dizajnirane kako bi se kombinirali i stvorili nove efekte.

*Dishonored* je primio uglavnom pozitivne kritike, koje su se uglavnom odnosile na individualne priče vezane uz misije i slobodu danu za njihovo ispunjavanje. Loše kritike su se uglavnom odnosile na osnovnu priču, koja se smatrala predvidljivom, kao i probleme sa kontroliranjem igrača. Nakon što je izdana, Dishonored je dobila niz nagrada kao što su Spike 2012. i godine i nagrada BAFTA za najbolju igru 2013. godine. Nakon osnovnog izdanja *Dishonored* je dobio dodatni sadržaj koji prikazuje atentatora Dauda (Madsen) i njegov put prema iskupljenju.

Izvori
------

1. ↑  Hornshaw, Phil (22. 6. 2012). „Dishonored Dev: We ‘Adjust the Game to Meet the Challenge’". GameFront. Arhivirano iz originala na datum 2012-08-05. Pristupljeno 5. 8. 2012.
2. 1 2  Yin-Poole, Wesley (7. 7. 2011). „Bethesda announces Dishonored". *Eurogamer* (Eurogamer Network). Arhivirano iz originala na datum 2012-08-05. Pristupljeno 5. 8. 2012.
3. ↑  Sarkar, Samit (3. 8. 2012). „'Dishonored' voice cast includes Susan Sarandon, Michael Madsen, Carrie Fisher". The Verge. Arhivirano iz originala na datum 2012-08-03. Pristupljeno 3. 8. 2012.
4. ↑  „Dishonored - released" (French). *Micromania (video game retailer)*. Arhivirano iz originala na datum 2014-01-08. Pristupljeno 22. 10. 2012.

Vanjske veze
------------

* Službeni veb-sajt
**Disident** (od lat. *dissidens, -entis,* particip prezenta glagola *dissidere*, tj. sjediti po strani, ne slagati se; *dis-* + *sedere* sjediti) je izraz kojim se opisuje politički otpadnik, odnosno pojedinac koji izražava ili pokušava izraziti neslaganje s režimom, službenom političkom ideologijom ili široko uvriježenim stavovima zemlje u kojoj živi. Za disidente je karakteristično da zbog svoje djelatnosti postaju predmetom represije i cenzure, odnosno trpe razne neugodnosti.

Izraz *disident* se prvi put počeo koristiti 1940-ih kako bi se opisala politička opozicija u tadašnjem SSSR-u. U kasnijim decenijama, pogotovo od 1960-ih koristio se gotovo isključivo za SSSR, te, rjeđe, za zemlje Istočnog bloka, da bi se nakon pada komunizma koristio za NR Kinu i druge danas komunističke zemlje. Iako dio teoretičara smatra da se taj izraz treba ograničiti na komunističke, odnosno totalitarne zemlje, ponekad se koristi i za demokratske zemlje, pa se tako npr. Noam Chomsky naziva američkim disidentom.

Poznati disidenti
-----------------

SSSR:

* Andrej Saharov
* Aleksandar Solženjicin

FNRJ/SFRJ:

* Milovan Đilas

Povezano
--------

* Anti-establišment
* Hereza

Vanjske veze
------------

***Disident*** na Wikimedijinoj ostavi

* Free dictionary,
* Dissident Movement. Russian History Encyclopedia,
Ilustrirani prilog pariškog lista *Le Petit Journal* posvećen katastrofi.
Memorijalna kapela posvećena žrtvama požara u 8. pariškom arondismanu.
**Bazar de la Charité** (sh. *Sajam milosrđa*) bila je katolička dobrotvorna manifestacija koju su u Parizu 1880-ih i 1890-ih vodili pripadnici francuskog plemstva. Pokrenuo ju je 1885. baron Armand de Mackau. Obično se održavala na različitim lokacijama u gradu.

Godine 1897. su organizatori odlučili organizirati dobrotvorni sajam u 8. arondismanu, gdje su sagradili dvoranu, ali i niz improviziranih objekata koji su trebali dati iluziju srednjovjekovnog Pariza. Također je odlučeno da se kao jedna od novih atrakcija uvedu filmske projekcije ostvarenja braće Lumiere. 4. maja, na drugi dan održavanja manifestacije, tokom projekcije u 16:30 se zapalio eter kojim je bila pokretan svjetiljka u projektoru. Vatra se ubrzo proširila na kulise, izazvavši potpuni kaos i paniku među oko 1200 posjetitelja. Ukupno je poginulo 126 osoba, među kojima su sve - osim šest osoba - bile žene, i to u pravilu plemkinje i pripadnice otmjenog društva. Među njima je najistaknutija bila vojvotkinja Sophie Charlotte od Bavarske, supruga vojvode od Alençona. Njen, kao i većina kasnije pronađenih leševa, bio je spaljen do neprepoznatljivosti te je većina žrtava identificirana tek korištenjem zubarskih nalaza i drugih inovativnih forenzičkih metoda.

Tragedija je dovela do poziva da se javne filmske projekcije zabrane kao prevelika prijetnja sigurnosti. Kasnija istraga je ustanovila da na sajmu nisu bile provedene nikakve mjere preodstrožnosti. Francuski filmaši su, međutim, počeli inzistirati da se za projekcije kao osvjetljenje umjesto etera počne koristiti nešto sigurnija električna struja.

Vanjske veze
------------

***Bazar de la Charité*** na Wikimedijinoj ostavi

* *La projection cinématographique du Bazar de la Charité* Arhivirano 2004-03-03 na Pandora Archive-u - récit dans la biographie de Pathé
* *Projecteur et catastrophe*

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* SUDOC: 029763703

 |
**Don** ili **Dun** (kako je zovu u nekim krajevima) je rijeka u sredini Engleske duga oko 110 km, pritoka rijeke Ouse

Karakteristike
--------------

Rijeka Dearne izvire u brdima Penninesa u grofoviji South Yorkshire.
Od tamo teče prema istoku, preko istoimene doline (Don Valley), preko gradova; Penistone, Sheffield, Rotherham, Mexborough, Conisbrough, Doncaster i Stainforth.

Nekad je imala ušće u rijeku Trent, ali je holandski inženjer Cornelius Vermuyden 1620-ih, po nalogu kralja Charlesa I. preusmjerio njen tok kanalom nazvanim Holandska rijeka prema rijeci Ouse, pa ona danas ima ušće kod grada Goolea u grofoviji East Riding of Yorkshire.

Don se može podijeliti na sekcije prema različitim vrstama građevina podignutih da se kanalizira njen tok. U svom gornjem toku podignuto je nekoliko brana za akumulaciona jezera kako bi se osigurala vodoopskrba. Po centralnom dijelu podignute su brojne brane za pokretanje vodenica, koje su omogućavale rad brojnim manufakturama, dok je u donjem toku izgrađeno nekoliko ustava i brodskih prevodnica za plovidbu. 

Najveće pritoke Dona su Loxley, Rivelin, Sheaf, Rother i Dearne.

Između Sheffielda i Rotherhama izgrađeno je pet brana, a rijeka je razdvojena u rukavce, taj prostor iskorišten je za rekracionu zonu sa biciklicističkim i pješačkim stazama.

Rijeka je dobila ime po keltskoj božici majčinstva Dôn (ili *Danu*), a po njoj je dobila ime kanadska rijeka Don, koja protiče kroz Toronto.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*River Don*" (engleski). Sussle. Pristupljeno 04. 05. 2017. [*mrtav link*]

Vanjske veze
------------

***Don, South Yorkshire*** na Wikimedijinoj ostavi

* *River Don*[*mrtav link*] (`en`)
Primjer disipativnog sustava: granule na površini Sunca (fotosfera). Udaljenost na sliki prestavlja oko 35 000 kilometara.
**Disipativni sustavi** (prema lat. *dissipare*: razasuti, razbacati, rasipati) su mehanički, termodinamički, električni ili elektromagnetski izolirani sustavi u kojima se povećava temperatura ili pojačava nepravilno kaotično gibanje čestica koje tvore sustav. Uzroci rasipanju rada ili energije u takvim sustavima jesu vanjsko trenje, unutarnje trenje ili viskoznost u tekućinama, električni otpor, magnetska histereza ili, općenito, pretvorba energije u sustavu. Procesi disipacije energije vode sustav od reda prema neredu. U termodinamici se stupanj nereda sustava fenomenološki i kvantitativno izražava entropijom. Entropija *S* sustava razmjerna je termodinamičkoj vjerojatnosti *P* da će sustav biti u nekom od svojih dostupnih ravnotežnih stanja: 

{\displaystyle S=k\cdot \ln P}
gdje je: *k* - Boltzmannova konstanta. Ako se nered u sustavu mjeri brojem mogućnosti koje vode do nekoga njegova makroskopskog stanja, tada je broj dostupnih kvantnih stanja mjera nereda. U mehaničkim sustavima disipacija se isključivo povezuje s trenjem. Trenje je nekonzervativna i disipativna sila jer se njezin rad nepovratno pretvara u toplinu, narušavajući zakon očuvanja ukupne mehaničke energije čestica u sustavu.

Izvori
------

1. ↑   **disipativni sustavi**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2016.
**Diskografija** (grčki *diskos* kolut disk, grčki *grafo* pišem, popis diskova) je cjelovit i sustavan popis svih glazbenih izdanja nekog izvođača. Diskografija najčešće obuhvaća zvučne snimke studijskih i koncertnih izdanja koje objavljuju glazbenici i glazbene skupine. 
Neobjavljena izdanja nazivaju se demo snimke, koja se ponekad navode u cjelovitim popisima službeno izdanih glazbenih uradaka. Cjelokupna izdanja neke glazbene skupine ili samostalnog glazbenika koja se objavljuju preko izdavačke kuće, uglavnom se nazivaju zbirnim imenom „diskografija". Za zbirku gramofonskih ploča služio je naziv gramoteka ili diskoteka, premda izraz *diskoteka* također označava i plesni klub u kojem se ne izvodi živa glazba, već se pleše na glazbu koju disc jockey pušta sa ploča.

Detaljan diskografski popis zvučnih zapisa uključuje točno ime izvođača i autora tekstova, aranžmana i glazbe, puni naziv glazbenog djela (ime skladbe i albuma), trajanje skladbe izraženo u minutama, datum objavljivanja (najčešće se uzima u obzir godina), naziv izdavača, mjesto snimanja i izdavanja (najčešće država).

Sam naziv popularizirali su 1930-ih obožavatelji jazza i kolekcionari ploča. Godine 1935. objavljena je britanska diskografska knjiga *Rythm on Records* koju je sastavio engleski diskograf jazza Hilton Schleman.
U nazivu djela naziv diskografija prvi puta koristi francuski kritičar Charles Delaunay u naslovu djela *Discographie hot* tj. *Hot Discography* (na engleskom) objavljenog 1936. Radilo se o sveobuhvatnom popisu nekih jazz izdanja. Ove dvije knjige bile su osnova kasnijim sličnim izdanjima. Diskografske popise objavljivali su i entuzijasti sakupljači ploča u drugoj polovici 1920-ih i u tridesetim godinama prošlog stoljeća. Popisi su bili objavljivani u časopisima kućne proizvodnje o snimkama ranog jazza i srodne glazbe, a ponekad i u glazbenim časopisima kao što su Melody Maker, Hot News i Swing Music. Detaljno popisivanje i sustavno uređivanje diskografije jazz izdanja, nastavilo se i prilikom objavljivanja i uređivanja blues glazbe.

Ova praksa primjenjenivana je kasnije i na rock glazbu i na sve ostale glazbene žanrove od 1960-ih godina nadalje. Popularni glazbeni časopisi u samu diskografiju često uključuju i životopis samog izvođača.

Literatura
----------

* *Popular Music: The Key Concepts* na Google knjige, Roy Shuker *Popular music The key concepts* Routledge, London 2002.

Izvori
------

1. ↑  *Rječnik stranih riječi izraza i kratica* Dr Bratoljub Klaić Zora Zagreb 1962.
2. ↑  *Pojmovnik popularne glazbe*, str. 47 Zlatko Gall, Šareni dućan Koprivnica, 2001. ISBN 953-6683-09-1

Vanjske poveznice
-----------------

* diskografija.com web stranica koja obuhvaća diskografije hrvatskih pjevača i sastava
Koordinate: 42° 02′ 24" SGŠ, 21° 25′ 30" IGD

**Donji Orizari** (mak. *Dolno Orizari*) su naselje u Republici Makedoniji, u severnom delu države. Donji Orizari pripadaju gradskoj opštini Šuto Orizari grada Skoplja. Naselje je severno predgrađe glavnog grada.

Prirodni uslovi
---------------

Donji Orizari su smešteni u severnom delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Skoplja, naselje je udaljeno 7 km severno.

Naselje Donji Orizari je u okviru istorijske oblasti Skopsko polje i položeno je u južnom podnožju Skopske Crne Gore. Severno od naselja izdiže se planina, a južno se pruža polje, koje je plodno i gusto naseljeno. Nadmorska visina naselja je približno 300 metara.

Mesna klima je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Donji Orizari su prema poslednjem popisu iz 2002. godine imali 1.550 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Albanci (90%), a manjine su Cigani (7%) i etnički Makedonci (2%).

Većinska veroispovest je islam.

Vidi još
--------

* Grad Skoplje
* Gradska opština Šuto Orizari

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.sutoorizari.org.mk Zvanična prezentacija opštine Šuto Orizari Arhivirano 2013-05-20 na Wayback Machine-u

  

  


| p • r • uNaseljena mesta opštine Šuto Orizari |
| --- |
| **Četvrti Skoplja** (**Šuto Orizari**), **Prigradska naselja** (Gornji Orizari  • Donji Orizari) |  |
**Ađutant** (od latinskog: adjutant, adjutāre=pomagati, španjolski: ayudantea =pomoćnik) je oficir koji pomaže komandantu vojne jedinice.

U Hrvatskoj vojsci se umjesto tog koristi izraz **pobočnik**

U većini oružanih snaga ađutant je oficir administrativac u štabu komandanta neke jedinice. Ađutante uobičajeno imaju komandanti bataljona, puka, eskadrona i garnizona. Ađutante u većim jedinicama; divizijama, korpusima, armijama zovu - general-ađutanti.

Ađutant objavljuje službene naredbe jedinice, rukovodi radom administrativnog personala, podnosi raporte višem štabu, vodi službenu korespodenciju i arhiv.

U Vojsci Sjedinjenih Američkih Država posao ađutanta obavljaju oficiri zaduženi za ljudske resurse (kadroviranje i najčešće imaju čin kapetana.

Izvori
------

1. ↑  „*Adjutant*" (engleski). Merriam-Webster. Pristupljeno 16.9.2020.
2. 1 2 3 4  „*Adjutant, military officer*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 16.09.2020.
3. ↑  „*Ađutant*" (hrvatski). Hrvatska enciklopedija LZMK. Pristupljeno 16. 09. 2016.

Vanjske veze
------------

* *Adjutant, military officer* (`en`)
**Douzelage** je organizacija zbratimljenih gradova Evropske unije, u koju su učlanjeni po jedan grad iz svake države članice, tako da ih zasad ima 28.

Historija
---------

Inicijativa za pokret Douzelage krenula je od pobratimskih gradova; francuskog Granvilla i britanskog Sherborna - 1989. Nakon tog su se 1991. u Granvillu sastali delegati dvanaest gradova osnivača, po jedan iz svake od zemalja članica tadašnje Evropske zajednice, i potpisali povelju o osnivanju Organizacije Douzelage.

Ime organizacije je sintagma od francuskih riječi *douze* = dvanaest + *jumelage* = bratimljenje, pobratimstvo. 
Organizacija je zadržala to ime, iako je broj država članica, i gradova u organizaciji narasao, ali kako se i Evropska unija drži svojih 12 zvijezdica, tako i Douzelage, zadržava svoje ime.

Cilj Udruženja Douzelage je jednostavan da njeguje i učvrsti prijateljstvo među gradovima članovima, preko kulturne - sportske i obrazovne razmjene, a na duži rok ekonomsku i turističku suradnju.

Delegati učlanjenih gradova sastaju se dva puta godišnje, i to svaki put u drugom gradu, koji se rotiraju da rasprave tekuće probleme i nove inicijative o unapređenju suradnje.

Organizaciju vodi - predsjednik, uz pomoć dva podpredsjednika iz različitih gradova, birani na period od tri godine. 
Engleski je službeni jezik organizacije, ali se naširoko koristi i francuski.

Članovi
-------

Prvih 12 gradova osnivača :

* Španjolska, Altea
* Njemačka, Bad Kötzting
* Italija, Bellagio
* Irska, Bundoran
* Francuska, Granville
* Danska, Holstebro
* Belgija, Houffalize
* Nizozemska, Meerssen
* Luksemburg, Niederanven
* Grčka, Preveza
* Portugal, Sesimbra
* UK, Sherborne

Gradovi koji su se pridružili u drugom krugu proširenja:

* Finska, Karkkila (1997)
* Švedska, Oxelösund (1998)
* Austrija, Judenburg (1999)

Nakon prvog velikog proširenja učlanilo se 5 novih gradova:

* Poljska, Chojna (2004)
* Mađarska, Kőszeg (2004)
* Letonija, Sigulda (2004)
* Češka, Sušice (2004)
* Estonija, Türi (2004)

Nakon 2007, osam novih gradova pridružilo se organizaciji:

* Slovačka, Zvoljen (2007)
* Litvanija, Prienai (2008)
* Malta, Marsaskala (2009)
* Rumunjska, Siret (2010)
* Cipar, Agros (2011)
* Slovenija, Škofja Loka (2011)
* Bugarska, Trjavna (2011)
* Hrvatska, Rovinj (2016)

Izvori
------

1. ↑  „Welcome to the European Town Twinning Douzelage" (engleski). Douzelage. Pristupljeno 16. 02. 2016.
2. 1 2 3  „Douzelage International" (engleski). Douzelage. Pristupljeno 16. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

* Douzelage International(`en`)
Candy Cummings
**William Arthur "Candy" Cummings** (Ware, 18.10. 1848 - Toledo, 16.5. 1924) bio je američki profesionalni igrač bejzbola, odnosno pitcher u National Associationu i National Leagueu.

Za njega se često govori da je godine 1867. za vrijeme amaterske utakmice u Worcesteru prvi put koristio tehniku bacanja lopte zvanu *curveball*.

Profesionalno je počeo igrati 1872. godine a završio 1877. Tokom karijere je imao odnos pobjeda i poraza 145-94, te ERA prosjek 2.49 dok je igrao za pet timova. Upamćen je i po tome što je prvi igrač kome je uspjelo odigrati dvije potpune igre u istom danu: 9.9. 1876. kada je potukao *Cincinnati Redse* 14-4 i 8-4.

Godine 1877. Cummings je napustio National League kako bi postao predsjednik novostvorene organizacije International Association for Professional Base Ball Players.

Bilješke
--------

1. ↑   Nemec, p. 134.

Literatura
----------

* Broughton, Howard (1939) *Fred Goldmsith Invented The Curve Ball* (Assistant Sports Editor), *The London Free Press*, June 21, 1939.
* Nemec, David (2004) *Great Baseball Feats, Facts, & Firsts (2004)*, Signet Books, New York.
* Stern, Bill (1949) *Bill Stern's Favourite Baseball Stories*, Blue Ribbon Books, Garden City, New York.

Vanjske veze
------------

* Baseball Hall of Fame biography Arhivirano 2007-04-09 na Wayback Machine-u
* Baseball-Reference.com - statistike i analiza karijere
*Ovaj članak se odnosi na bitku Pirovog rata koja se odigrala 279. pne. Za bitku drugog punskog rata koja se odigrala 209. pne. v. Bitka kod Askula (209. pne.).*

**Bitka kod Askula** odigrala se 279. pne. između Rimljana i kombiniranih snaga Epira, Taranta, Oskana i Samnita. Rimljane predvodi konzul Publije Decije Mus, a savezničke snage Pir. Bitka pripada Pirovom ratu, za kontrolu Velike Grčke.

Vojske
------

Ta bitka predstavlja drugi sukob rimske legije i vojske bazirane na falangama tipa Aleksandra Makedonskog. Dve vojske su imale podjednako vojnika. 

### Rimska vojska

Rimljani su imali više pešadije, 4 legije sastvljene od saveznika Dauna i 20.000 Rimljana. Osim toga Rimljani imaju i 300 protuslonovskih sprava. 

U bici kod Herakleje Pirovi slonovi su značajno doprineli svojim udarom na rimske legije.
Zato se sada koriste zapaljivim oružjima , loncima vatre, vojskom koja vrišti i baca koplja na slonove, te specijalnim bornim kolima sa dugim šiljcima, kojima su ranjavani slonovi.

### Pirova vojska

Pir je došao na bojno polje sa makedonskom pešadijom i konjicom, njegovom vlastitom vojskom, grčkim plaćenicima, savezničkim Grcima iz Italije, 20 slonova i samnitskom pešadijom i konjicom. Pirova vojska je imala više konjice i 20 slonova. Da bi uspostavio ravnotežu sa fleksibilnošću rimske legije Pir meša lake talijanske trupe sa falangom.

Bitka
-----

Bitka se odvijala dva dana. Obe vojske su postavile konjicu na krila, a pešadiju u centar. Pir je svoju elitnu konjičku gardu držao u rezervi iza centra i pod osobnom komandom. Slonovi su u početku isto bili u rezervi.

### Prvi dan bitke

Prvog dana šuma i brda su sprečavali Pirovu konjicu i slonove. Ali talijanske lake trupe pomešane sa falangom su se dobro borile. Makedonci razbijaju rimsku prvu legiju sa latinskim saveznicima na njihovom levom krilu. Međutim rimska treća i četvrta legija pobeđuju Tarantince, Oskane i centar sastavnjen od Epiraca. U međuvremenu Dauni napadaju Pirov logor, pa Pir šalje rezervnu konjicu i slonove da odbije Daune. 

Posle odbijanja Dauna Pir šalje slonove protiv treće i četvrte legije, pa se rimske legije povlače na šumovita brda. Pir šalje snage svoju pešadiju da istera Rimljane iz šume, ali presreće ih rimska konjica. Dolazi mrak i obe strane se povlače.

### Drugi dan bitke

Sledeće jutro Pirova laka pešadija zauzima nezgodan teren, koji mu je zadavao nevolje prethodnog dana. Time su Rimljani prisiljeni na otvorenu bitku. Rimske legije i Pirove falange (pomešane sa lakom pešadijoim ) vode ravnopravnu bitku, sve dok u bitku ne ulaze slonovi, koji probijaju rimsku borbenu liniju. Antislonovska borna kola su eliminirali Pirovi strelci. Istovremeno Pir predvodi napad elitne konjičke garde i pobeđuje. Rimljani se povlače u svoj logor.

Pirova pobeda
-------------

Rimljani su izgubili 6.000 vojnika. Pir je izgubio 3.500 vojnika, a među njima dosta oficira. Pobeda ga je jako mnogo koštala, pa odatle izraz "Pirova pobeda", što znači da je pobednik i nije dobio mnogo, jer je to pobeda sa mnogo žrtava.
Posle te bitke Pir je rekao: "Još jedna takva pobeda i ja sam izgubio".

Veze
----

* Pirov rat
* Pir
**Cadell ap Cadeyrn** (430 - ?), također poznat i kao **Katul** (*Catullus*) ili **Cadell Ddyrnllwg** je bio vladar starog velškog kraljevstva Powys. Bio je sin kralja Catigerna, a nakon što mu je otac 447. poginuo u borbi protiv brata Vortimera, kraljevstvom je zavladao kaos. To su iskoristili pljačkaši iz Irske koji su napali Powys, zarobili Cadella i učinili ga slugom Benlija, jednog od irskih velmoža koji je zavladao njegovom zemljom.

Prema predaji je oko godine 450. u Britaniju u svoju drugu misiju došao Sveti German od Auxerrea kako bi pokrštavao nevjernike. Kada se Benli odbio pokrstiti, German ga je sa svojim kršćanskim sljedbenicima opsjeo u prijestolnici Powysa. German, koji je poznavao njegovog oca, je upozorio Cadella da napusti grad, što je on i učinio zajedno sa svim kršćanima. Sljedeće noći je munja udarila u grad te izazvala požar u kome su svi pogani, uključujući Benlija, izgorjeli. Cadell je tako mogao konačno preuzeti svoje prijestolje. 

Oženio se za Gwelfyll, kćer kralja Brychana od Brychenionoga, sa kojom je imao sina, budućeg kralja Cyngena Glodrydda. Nakon smrti ga je naslijedio brat Rhyddfedd Frych.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Cadeyern Fendigaid**  |  **Kralj Powysa** 447 - 460 | Slijedi: **Rhyddfedd Frych**  |
*Za ostala značenja, v. Doušnik (razvrstavanje).*
**Doušnik** ili (rjeđe i u pežorativnom smislu) **potkazivač** ili **denuncijant** je naziv za osobu koja je spremna vlastima predati informacije o kriminalnoj ili subverzivnoj aktivnosti, i to najčešće osoba sa kojima je blisko povezana. Motivi za doušništvo, odnosno potkazivanje, mogu biti različiti: financijska i druga nagrada, strah od progona za krivično djelo, osveta prema potkazanim osobama ili moralna uvjerenja koja se protive aktivnostima i planovima potkazanih osoba. 

Doušništvo je aktivnost koja postoji od samih početaka svakog ljudskog društva, a sve do najnovijeg vremena te razvoja modernih forenzičkih i kriminalističkih predstavljalo je glavnu, a u mnogim slučajevima i jedinu moguću metodu borbe protiv raznih oblika kriminala. Također se često vezivalo i uz brojne zloupotrebe, pogotovo u autoritarnim i totalitarnim režimima kada su osobnim motivima vođeni potkazivači doprinosili masovnim čistkama. Djelomično i zbog toga, doušništvo se u mnogim kulturama smatra izuzetno nečasnom aktivnošću, istovjetnom izdaji.

V. također
----------

* Agent provokator
* Tajni agent
* Svjedok pokajnik

Izvori
------

***Doušnik*** na Wikimedijinoj ostavi
*Za ostala značenja, v. Bitka kod Azaza (razvrstavanje).*

**Bitka kod Azaza** se odigrala za vrijeme križarskih ratova u današnjoj sjevernoj Siriji 11. juna 1125. između vojske križarskih država na čelu s jeruzalemskim kraljem Balduinom II na jednoj, i seldžučke vojske pod mosulskim atabegom Al-Sunqur il-Bursuqijem na drugoj strani. Do njega je došlo nakon što je Bursqui, s vojskom pojačanom od strane damaškog emira Toghtekina, opsjeo grad Azaz u križarskoj Grofoviji Edesi. Križarska vojska je uspjela Turke prevariti fingiranim povlačenjem, potaći da prekinu opsadu te ih opkoliti i uništiti na otvorenom polju. Tom je pobjedom stabilizirana sjeverna granica križarskih država. Nastojanje da se eksploatira zauzimanjem Alepa je, međutim zaustavio sukob Grofovije Edese i Kneževine Antiohije.

Izvori
------

Literatura
----------

* Smail, R. C. (1995) [1956], *Crusading Warfare 1097-1193*, New York: Barnes & Noble Books, ISBN 1-56619-769-4

Koordinate: 36°10′44″N 36°43′10″E﻿ / ﻿36.178934°N 36.719484°E﻿ / 36.178934; 36.719484
**BIBSYS** je upravna agencija osnovana i organizirana od strane Ministarstva obrazovanja i istraživanja u Norveškoj. Oni su pružatelj usluga, s naglaskom na razmjenu, pohranu i pronalaženje podataka koji se odnose na istraživanje, poučavanje i učenje, tj. na metapodatke vezane uz knjižnične resurse.

BIBSYS surađuje sa svim norveškim sveučilištima i visokim učilištima, kao i istraživačkim institucijama i s Norveškom nacionalnom knjižnicom. BIBSYS je formalno organiziran kao jedinica na Norveškom sveučilištu znanosti i tehnologije (NTNU), koje se nalazi u Norveškoj u Trondheimu. Upravni odbor imenuje norveško Ministarstvo obrazovanja i istraživanja .

Upotreba baze podataka BIBSYS
-----------------------------

BIBSYS nudi istraživačima, studentima i ostalima jednostavan pristup izvorima knjižnice pružanjem jedinstvene usluge pretraživanja Oria.no i ostalih knjižničnih usluga. Također isporučuju integrirane izvore za interna istraživanja i specijalne knjižnice, kao i otvorene obrazovne resurse.

Normativna kontrola omogućuje nam otkrivanje bibliografskih i normativnih podataka i pronalaženje svih djela autora pod svim oblicima imena pod kojima ista osoba objavljuje. Jer ponekad se u publikaciji pojavljuje objavljivanje autorskog imena (ili pseudonima), koje nije identično s onim imenom koje se najčešće pojavljuje na njegovim djelima. Identifikator BIBSYS rješava problem poteškoće u prepoznavanju određenog autora uzrokovan i činjenicom da se neka osobna prezimena mogu formalno promijeniti npr. nakon vjenčanja. Katalog knjižnice pruža pregled knjižničnih materijala i organizira se prema svojoj funkciji, koja potječe od specifičnih korisničkih potreba. Zadatak autorskog knjižničnog kataloga je da se u njemu sva djela jednog autora pokažu na jednom mjestu, bez obzira na ime kojim je potpisao svoj rad.

Vidi još
--------

* Hrvatska znanstvena bibliografija (CROSBI)
* Tko je tko u hrvatskoj znanosti
* Virtualna međunarodna normativna datoteka (VIAF)
* Bibliotečna klasifikacija
* Znanost
* ORCID

Eksterni linkovi
----------------

* BIBSYS Arhivirano 2017-12-03 na Wayback Machine-u. - službena web stranica
**Donje Čelo** je naselje u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, na otoku Koločepu.

Zemljopisni položaj
-------------------

Donje Čelo se nalazi na zapadnoj strani otoka Koločepa u zaštićenoj uvali.

Naziv
-----

Mjesto je dobilo naziv zbog daljeg položaja od grada Dubrovnika.

Znamenitosti
------------

U Donjem Čelu je župna crkva Velike Gospe koja se počela graditi u 13. stoljeću

### Park-šuma Donje Čelo

Park-šuma Donje Čelo zaštićena je 1951. godine u skladu sa zakonom Zakonu o zaštiti prirode (NN 80/13). Obuhvata sjeverozapadni dio otoka Koločepa i ima veliku botaničku vrijednost. Najveći dio područja obrastao je dobro razvijenom makijom sastavljenom od njezinih tipičnih elemenata: hrasta crnike (Quercus ilex), smrdljike (*Pistacia terebinthus*), tršlje (*Pistacia lentiscus*), širokolisne zelenike (*Phillyrea latifolia*), mirte (*Myrtus communis*), planike (*Arbutus unedo*) itd. Na maloj površini raste nekoliko vrlo lijepih primjeraka umjetno unesenih egzotičnih vrsta – eukaliptus (*Eucalyptus globulus*) i mimoza (*Acacia retinoides*) koje su koločepski pomorci donosili sa svojih dalekih putovanja.

Povijest
--------

Gospodarstvo
------------

Gospodarstvo je u Donjem čelu nerazvijeno, a stanovništvo se bavi turizmom i ribarstvom.

Stanovništvo
------------

U Donjem čelu, prema popisu stanovnika iz 2001. godine, živi 114 stanovnika uglavnom Hrvata katoličke vjeroispovjesti.

Šport
-----

Vanjske poveznice
-----------------
**Bitka kod Ashdowna** se odigrala 8. januara 871. kod grada Reading u današnjoj engleskoj grofoviji Berkshire između zapadnosaksonske vojske pod princom Alfredom na jednoj, te vikinške (danske) vojske pod Bagsecgom i Halfdan Ragnarssonom na drugoj strani. Do nje je došlo za vrijeme pohoda vikinške Velike vojske sa osvojenih područja istočne Britanije na Wessex, a što je dovelo do niza bitaka sa velikim gubicima, ali i promjenjljivim ishodom. U jednoj od njih, kod Readinga, Zapadni Saksonci su teško poraženi u pokušaju napada na vikinški utvrđeni logor, nakon čega su Vikinzi ponovno pokrenuli ofanzivu. Prema navodima kroničara Assera, princ Alfred je neposredno pred bitku preuzeo komandu od svog brata, kralja Ethelreda, te pregrupirao i pojačao zapadnosaksonsku vojsku kod Berkshire Downsa. Dvije vojske su se postrojile jedna prema drugoj dok se Ethelred molio u obližnjoj crkvi. Shvativši da su Vikinzi u povoljnijem položaju na vrhu brda, Alfred je samoinicijativno naredio juriš. Došlo je do žestoke, neorganizirane borbe u kojoj su Zapadni Saksonci na kraju odnijeli pobjedu, a vikinški vođa Bagsecg poginuo. Ishod, međutim, nije bio odlučujući, jer su i Zapadni Saksonci pretrpili teške gubitke; dva tjedna kasnije je kod Basinga došlo do nove bitke u kojoj su Vikinzi odnijeli pobjedu. Borbe, u kojima će poginuti kralj Ethelred, su prestale tek nekoliko mjeseci kasnije sa mirovnim sporazumom između Zapadnih Saksonaca i Vikinga.

Literatura
----------

* Marren, Peter; "Battles of the Dark Ages"; Pen and Sword Military, 2006 ISBN 978-1-84415-270-4

Vanjske veze
------------

* Royal Berkshire History: Alfred & Ashdown

Koordinate: 51°32′06″N 1°13′48″W﻿ / ﻿51.535°N 1.230°W﻿ / 51.535; -1.230
**Efijalt iz Trahisa** (grčki: Ἐφιάλτης, *Ephialtēs*; iako Herodot koristi ime Ἐπιάλτης, *Epialtes*) bio je sin Euridema iz Malisa. Poznat je po tome što je Perzijancima pokazao put kojim su zaobišli grčke položaje kod Termopila, a što im je pomoglo pobijediti u bitci kod Termopila 480. pne.

Efijalt je očekivao da će za svoje izdajstvo biti nagrađen od Perzijanaca, ali od toga nije bilo ništa, s obzirom da su Perzijanci nešto kasnije poraženi u bitci kod Salamine. Potom je pobjegao u Tesaliju; a Amfiktionska liga je ucijenila njegovu glavu. Herodot navodi da ga je Atenad iz Trahisa oko 470. pne. ubio zbog ličnog sukoba, ali su ga Spartanci svejedno nagradili.

U popularnoj kulturi
--------------------

* U filmu *The 300 Spartans* iz 1962. godine, Efijalt je prikazan kao pastir koji se posvađao sa spartanskim vojnikom, te zbog toga izdao spartansku vojsku. Tumači ga Kieron Moore.
* U stripu *300* Franka Millera, kao i njegovoj filmskoj adaptaciji, Efijalt je prikazan kao deformirani Spartanac kome je odbijen pristup falangi, te se zbog toga osvećuje svojim drugovima. U filmu ga glumi Andrew Tiernan.

Izvori
------

1. ↑  Macaulay, G.C.. „The History of Herodotus". The University of Adelaide. str. paragraph 213. Arhivirano iz originala na datum 2006-08-29. Pristupljeno 28. 03. 2007.
2. ↑  Herodot, *Historija*,7.213

Eksterni linkovi
----------------

* Herodotus 7.13 from Perseus Project.
**Donje Vratno** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Vinica, Varaždinska županija.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 327 stanovnika te 84 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***  

  

**Napomena:**U 2001. nastalo dijeljenjem naselja Donje Vratno (općina Vinica) između općina Petrijanec i Vinica. Za to bivše naselje sadrži podatke od 1857. do 1991. U 1981. povećano pripajanjem nenaseljenog dijela područja naselja Gornje Vratno (općina Cestica). Od 1857. do 1900. sadrži podatke za naselje Vratno Otok (općina Cestica).

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Donje Vratno (Vinica)** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Vinica |
| --- |
| Donje Vratno • Gornje Ladanje • Goruševnjak • Marčan • Pešćenica Vinička • Vinica • Vinica Breg |
|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Blok 6** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

**Blok 6** je kvart u Podgorici. Nalazi se na zapadnom kraju glavnog grada, između Bloka 5 i Bloka 9.

Granice Bloka 6 su Nova Dalmatinska Ulica na sjeveru, Bulevar Meše Selimovića na istoku, Bulevar Mihaila Lalića na jugu i Ulice Đoka Miraševića, Sima Barovića i Milutina Vučinića na zapadu.
Blok 6 je okarakterisan kao porodični kvart kojim dominiraju stambeni kompleksi. U njemu se nalazi Osnovna škola "Radojica Perović" i Dječiji vrtić "Simba" kao i brojni marketi, igrališta za djecu i parkovi. Južno od kvarta je Tološka Šuma, zelena oaza i rekreativni park. 

U parku na jugu kvarta nalazi se Spomenik Američkim i Britanskim pilotima u Drugom svjetskom ratu.

U Ulici Đoka Miraševića, na granici sa Blokom 9, otvorena je Fotografska Galerija f64, prva galerija tog tipa u Crnoj Gori.

| * p
* r
* u
Podgorička naselja |
| --- |
| Centar • Preko Morače • Blok 5 • Blok 6 • Tološi • Momišići • Gornja Gorica • Donja Gorica • Pod Goricom • Zagorič • Zlatica • Masline • Konik • Vrela Ribnička • Stari Aerodrom • Drač • Dahna • Stara Varoš • Zabjelo • Tuški put |
**Callao** službeno **Ustavna provincija Callao** (španjolski: *Provincia constitucional del Callao*) je specijalna provincija sa istim statusom kao i ostala 23 departmana na koji je Peru podjeljen.

Karakteristike
--------------

Smješten u centru zemlje, sa sjevera, istoka i juga graniči sa Provincijom Lima, i sa zapada sa Pacifikom.

Callao ima površinu od 147 km² i po tom je najmanji u zemlji, ali je gusto naseljen jer u njemu živi 1,129,854 stanovnika.Kako se zapravo nalazi u konurbaciji Metropolitanske Lime zajedno sa njom ima 10,804,609 stanovnika.

Administrativni centar provincije je grad Callao koji ima 479,418 stanovnika.

Callao je administrativno podjeljen na 8 distrikta to su; Bellavista (80,704), Callao (512,386), Carmen de La Legua-Reynoso (46,409), Islas de San Lorenzo y el Frontón (0), La Perla (64,454), La Punta (3,935), Mi Perú (52,348) i Ventanilla (369,618).

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Callao Province in Callao Province*" (engleski). City population. Pristupljeno 4.06.2023.
2. ↑  „*Callao Province in Callao Province*" (engleski). City population. Pristupljeno 4.06.2023.
3. ↑  „*Callao in Callao (Callao Province)*" (engleski). City population. Pristupljeno 4.06.2023.

Vanjske veze
------------

***Callao (departman)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Municipalidad Provincial del Callao* (službene stranice) (`es`)

| * p
* r
* u
Departmani Perua |
| --- |
| 
* Amazonas
* Áncash
* Apurímac
* Arequipa
* Ayacucho
* Cajamarca
* Callao
* Cuzco
* Huancavelica
* Huánuco
* Ica
* Junín
* La Libertad
* Lambayeque
* Provincija Lima
* Loreto
* Madre de Dios
* Moquegua
* Pasco
* Piura
* Puno
* San Martín
* Tacna
* Tumbes
* Ucayali

 | Zastava Perua |

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
|  |
| --- |
|  |

***Batrahomiomahija*** (grčki: Βατραχομυομαχία) ili ***Boj žaba i miševa*** (βάτραχος = žaba, μῦς = miš, μάχη = bitka) jeste kratka starogrčka podrugljiva pesma od 303 heksametarska stiha. Pisana je u stilu homerskog epa, i premda je u antici ponekad i bila pripisivana Homeru, tačno vreme njenog nastanka teško je utvrditi, pa se pretpostavke kreću u rasponu od 5. veka pne. do aleksandrijskog razdoblja. Prema Plutarhu i *Sudi*, pesmu je napisao Pigret iz Halikarnasa, brat (ili sin) Artemizije, karijske kraljice i saveznice Kserksa I. No neki moderni filolozi pesmu su pripisivali nepoznatom autoru iz doba Aleksandra Velikog.

Radnja
------

Zaplet pesme poznat je iz jedne Ezopove basne: miša Psiharpaga (Ψιχάρπαξ = Mrvokradica) pozove žabac Fizignat (Φυσίγναθος = Obrazonaduvenko), sin Pelejev, da ga uzjaše na leđima i tako poseti njegovo močvarno kraljevstvo. No kad je iznenada ugledao vodenu zmiju, žabac poskoči i slučajno zbaci s leđa miša, koji se tako utopi. Taj je događaj video drugi miš te usledi jednodnevni boj homerskih dimenzija između miševa i žaba, u kome izgleda da pobeđuju miševi. Na Ateninu molbu interveniše Zevs; pošto nije uspeo s munjama, šalje rakove da prekinu sukob. 

Svečani uvod, skupština bogova i njihova intervencija, stil i epski patos daju pesmi karakter parodije junačkog speva.

Uticaj
------

*Batrahomiomahija* je još od antike predstavljala izvor inspiracije i podražavanja: u vizantijskoj književnosti, na primer, taj je ep parodirao Teodor Prodrom. U moderno doba podražavali su je Teofilo Folengo, koji je napisao *Moskeidu* (= "Ep o komarcima"), i Lope de Vega, autor jedne *Mačkomahije*. Svojim duhom uticala je na tragikomičnu poemu Aleksandra Popea *Silovana kovrča* *(The Rape of the Lock)*, kao i na *Silovanu kantu* *(La secchia rapita)* Alessandra Tassonija.

Vidi još
--------

* Parodija
* Hegemon
* Margit

Vanjske veze
------------

* *Βατραχομυομαχία* – Grčki original
* Archive.org - *Homer's Batrachomyomachia: hymns and epigrams*, translated by George Chapman – Engleski prevod
*Ovo je glavno značenje riječi "Bazen". Za druga značenja vidi Bazen (razdvojba)*
Olimpijski bazen u Sydneyu u Australiji
**Bazen** je objekt s umjetno zatvorenom vodenom masom, koji se koristi za plivanje iz sporta, razonode ili relaksacije. Postoji više standardnih veličina: najveći je olimpijski bazen, dužine 50 m i širine 25 m. Dimenzije bazena mogu biti veće ili manje od toga, pravilnih ili nepravilnih oblika, na otvorenom, u zatvorenom prostoru, u pokretnim objektima, najčešće putničkim brodovima i luksuznim jahtama, i od raznih materijala: metala, plastike, stakloplastike, ili betona.

Prema namjeni, bazeni također se dijele na javne (na usluzi građanima) i privatne (koje koristi samo vlasnik i njegovi gosti). Bazene je moguće naći u brojnim zdrastvenim ustanovama, klubovima, hotelima, centrima ljepote. Također, bazeni sa grijanom vodom ili podvodnim vodenim mlazom koriste se za masažu ili terapije. Bazeni se koriste i za vježbe ronilaca, spasilačkih službi i simulaciju bestežinskog stanja za astronaute.

Bazeni su u većini slučajeva dizinficirani klorom, bromom i mineralnim sredstvima radi prevencije širenja bakterija, virusa, algi, i larvi kukaca korištenjem filtera koji bazenima omogućavaju adekvatan protok vode. Radi mogućih negativnih efekata kemijskih sredstava, u novije vrijeme traže se i alternativna, eko-kompatibilna sredstva.

Vidi još
--------

* Plivanje
* Plaža
* Kupalište

Galerija
--------

* Otvoreni bazenOtvoreni bazen
* Zatvoreni bazenZatvoreni bazen
* Bazen za skokove u voduBazen za skokove u vodu

Vanjske veze
------------

***Bazen*** na Wikimedijinoj ostavi

* Bazeni i oprema za bazene - totalshop.rs  Arhivirano 2016-03-05 na Wayback Machine-u
* howstuffworks.com
* Povijest bazena - inventors.about.com  Arhivirano 2021-02-14 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85131230
* BNF: cb119354432 (podaci)
* NDL: 00569237
* NKC: ph118787
* BNE: XX526336

 |
**Dvorac Oršić** u Gornjoj Stubici je barokni dvorac kojeg je 1756. godine podigao grof **Krsto Oršić** (1718.-1782.), član plemićke obitelji Oršić, na mjestu starije srednjovjekovne utvrde.

Historija
---------

Novi dvorac nije više imao nikakvu obrambenu funkciju, već je isključivo služio za stanovanje. Tlocrt dvorca je u obliku slova **L**, a treće krilo nekada se nastavljalo na stariju utvrdu (kaštel). Krila dvorca su s dvorišne strane otvorena arkadama koje prate hodnik, a vanjska su pročelja jednostavna, oživljena ritmičnim prozorima, s malo ugaone rustike. 

U 19. vijeku, nakon velikog potresa, dvorcu je dodan klasicistički trijem s timpanom i dorskim stupovima. 
U dvorcu je najočuvanija ostala kapela s iluzionističkim freskama, alegorijskim prikazom četiri kontinenta i oslikani barokni oltar s prizorima iz života svetog Franje Ksaverskoga, koji pripadaju u sam vrh baroknog slikarstva i pripisuju se poznatome majstoru Antonu Lerchingeru. 

Dvorac Oršić sa dvorišne strane
*Dvorac Oršić* bio je feudalna rezidencija do 1924. godine, kad su ga napustili posljednji Oršići.
Neko vrijeme dio prostorija dvorca služio je kao osnovna škola, a njime se koristila i lokalna seljačka zadruga. 

Krajem 1960-ih i početkom 1970-ih godina 20. vijeka dvorac je potpuno obnovljen i u njegove prostore smješten je **Muzej seljačkih buna**. 

Bliža okolica dvorca oblikovana je kao parterni dekorativni vrt. Širi okolni prostor je šesdesetih godina uređen kao pejzažni perivoj s domaćim i egzotičnim biljnim vrstama u koji je smješten i Spomenik Seljačkoj buni i Matiji Gupcu, rad kipara Antuna Augustinčića.

* Adresa dvorca: *Dvorac Oršić, Samci 64, 49245 Gornja Stubica*

Pogledajte i ovo
----------------

* Spomenik Seljačkoj buni

Izvori
------

1. ↑  „Peasants’ Revolt Museum - The Orsic Count (pristupljeno 5. 03. 2011.)". Arhivirano iz originala na datum 2012-04-27. Pristupljeno 2011-03-05.
2. 1 2 3 4 5  „Muzej seljačkih buna - Povijest muzeja (pristupljeno 5. 03. 2011.)". Arhivirano iz originala na datum 2011-05-16. Pristupljeno 2011-03-05.

Vanjske veze
------------

* Muzej seljačkih buna Gornja Stubica
* Fotografije Dvorca Oršić Arhivirano 2011-07-22 na Wayback Machine-u
Primjer duraluminija
**Duraluminij** je legura aluminija, bakra i magnezija.

Primjena u zrakoplovstvu
------------------------

Legure aluminija su se kao konstruktivni materijal u zrakoplovstvu počele koristiti već krajem 19. stoljeća poznate pod imenom Schwarzov aluminij. Zbog male čvrstoće čisti aluminij se ne može koristiti pri izradi nosećih elemenata konstrukcije. Zato ga treba legirati, odnosno dodavati razne druge metale koji će poboljšati mehaničke osobine osnovnog elementa, tj. aluminija. Kao elementi za legiranje uglavnom se dodaju: bakar, cink, silicij, magnezij, nikal, krom, željezo itd. Najčešći elementi kojima se legira aluminij su bakar i magnezij. Kao čisti element aluminij se može upotrijebiti za cjevovode instrumenata (danas se koriste polivinil crijeva) i razne kapotaže (pokrovi otvora na oplati zrakoplova za servisiranje). Poslije termičke obrade konačne osobine legure ne dobivamo odmah već nakon nekoliko dana, u zavisnosti od tipa legure. Čvrstoća na lom raste s vremenom i s temperaturom žarenja („starenje"). Iz duraluminija se mogu izrađivati cijevi, šipke, limovi, trake itd. Čvrstoća na lom poslije „starenja", u zavisnosti od tipa legure i načina termičke obrade, dostiže veličinu do 50 kp/mm2. Po osobinama obradivosti, ove su legure vrlo zahvalan materijal. Mogu se lijevati, tiskati, kaliti, strojno obrađivati, zavarivati, valjati ili izvlačiti. Upotrebljavaju se za izradu kompletnih ramenjača, prešanih profila, rebara, okvira, oplate, cijevi i zakovica.

Vanjske poveznice
-----------------

* Duraluminij na Encyclopaedia Britannica
Rembrandt: Bijeg u Egipat
**Bijeg u Egipat** događaj je iz Isusovog života opisan u Novom zavjetu.

Sveta tri kralja poklonila su se Isusu. Htjeli su se vratiti u Jeruzalem, da poruče Herodu gdje se nalazi Isus. U snu, Bog im je preko anđela zapovijedio da se ne vraćaju, nego da odu kući. Nakon što su otišli, sv. Josipu u snu se ukazao anđeo i rekao: "Ustani, uzmi dijete i majku njegovu te bježi u Egipat i ostani ondje dok ti ne reknem, jer će Herod tražiti dijete da ga pogubi" (Mt 2, 13). Herod je odlučio pogubiti svu djecu u Betlehemu i okolici od dvije godine na niže, stoga su Josip, Djevica Marija i Isus morali pobjeći. Bog Otac ni Isus nisu upotrijebili svoje moći, da se brane od progonstva, već su izbrali ponizan put. Sv. Josip je poslušao i s Marijom i Isusom na brzinu krenuo još iste noći na put samo s najosnovnijim stvarima. Granica je bila nekoliko sati daleko, a slijedila je pustinja po kojoj su putovali pet-šest dana. Bili su u strahu, da ih ne stigne Herodova vojska. 

U Egiptu je bilo dosta Židova, koji su tu došli zbog trgovine ili zbog progona. Prema predaji, smatra se, da je sveta obitelj bila u današnjem selu Matariji nedaleko antičkog grada Heliopolisa (danas dio Kaira).  Sv. Josip bio je drvodjelja pa je svojim radom izdržavao Djevicu Mariju i Isusa. Bilo je vremena, kada su bili gladni i jedva su preživljavali. U selu Matariji i danas postoji jedan zdenac pitke vode, dok je u svim okolnim zdencima slana voda. Smatra se, da je to zasluga svete obitelji. 

Bili su u Egiptu nekoliko godina, dok nije umro Herod. Tada se anđeo javio Josipu u snu i rekao: „Ustani, reče, uzmi dijete i njegovu majku te pođi u zemlju izraelsku jer su umrli oni koji su djetetu o glavi radili (Mt 2, 20)". Vratili su se u Izrael, ali ne u Judeju, jer je tamo vladao Herdovov nasljednik Arhelaj, nego u Nazaret u Galileju gdje su bili sigurni (Mt 2, 22). Kada su se vratili iz Egipta ispunilo se starozavjetno proročanstvo: „Iz Egipta dozvah Sina svog (Hoš 1,11)."

Sveta obitelj uzor je progananicima i izbjeglicama, jer su to i sami bili. Kršćanstvo se brzo širilo Egiptom nakon Isusova uskrsnuća, gdje su s vremenom nastali brojni samostani.

Unutarnje veze
--------------

* Pokolj nevine dječice

Izvori
------

1. ↑  Dr. Rudolf Vimer:Isus Krist, život našeg Spasitelja, UPT Đakovo 2006.