recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ustav godine XII.
**Ustav Francuske iz 1804.**, na francuskom službeno ***Sénatus-consulte organique du 28 floréal an XII***, znan i kao **Ustav godine XII.**, bio je ustav Francuske usvojen 18. svibnja 1804. godine. Ustav iz 1804. godine bio je posljednji ustav Prve Republike jer je njegovim stupanjem na snagu ista ukinuta. 

Iako je ustav iz 1804. godine zapravo bio dopuna ustava iz 1799. i 1802. godine, sadržajno se radilo o tekstu koji je uveo drastične promjene u državno uređenje Francuske te se, stoga, može gledati kao potpuno "novi" ustavni dokument. Ustavom je ukinuta Prva Republika te je uspostavljeno Prvo Carstvo s Napoleonom Bonaparteom — dotad Prvim konzulom s gotovo diktatorskim ovlastima — kao carem Francuza. Obitelj Bonaparte uzdignuta je u ustavu na rang carske dinastije, što je značilo da su tron nasljeđivali Napoleonovi nasljednici. Ustav godine XII. drastično je izmijenjen tzv. "Dodatnim aktom", a konačno dokinut konsolidacijom Bourbonske restauracije.

Vanjske veze
------------

* (`en`) Text of the Constitution of the Year XII

| * p
* r
* u
Ustavi Francuske |
| --- |
| 
* 1791
* 1793 (Godina I.)
* 1795 (Godina III.)
* 1799 (Godina VIII.)
* 1802 (Godina X.)
* 1804 (Godina XII.)
* 1814
* 1815
* 1830
* 1848
* 1852
* 1875
* 1940
* 1945
* 1946
* 1958

* Predloženi: Žirondinski ustavni projekt (1793)

 |
**Prefektura Kanija** (gr: Νομός Χανίων - *Nomos Chania*) je oblast u zapadnom delu ostrva Krit, koje se većim delom preklapa sa Krit na jugu Grčke. Središte Prefekture Kanija je istoimeni grad Kanija. Ovu prefekturu često u svakodnevnom gororu nazivaju i "Zapadnim Kritom".

Prefektura Kanija izdeljena na opštine

Geografske odlike
-----------------

Prefektura Kanija je sa zapada, juga i severa okružena morem, dok se sa istoka graniči se sa prefekturom Retimno. Severni deo prefekture je pitomiji i pogodniji za poljoprivredu, dok su središnji i južni deo prefekture izrazito brdoviti i nepovoljniji za život. Prefekturi Kanija pripada i osrvce Gavdos, koje je najjužnija tačka Evrope.

U području prefekture Iraklion dominira izrazita sredozemna klima.

Stanovništvo
------------

Najveći deo stanovništva su etnički Grci, a poslednjih decenija javljaju se i nekadašnji turisti kao novi stanovnici. Prefektura Kanija spada u prefekture sa primetnim rastom stanovništva zahvaljujući naglom razvoju turizma i pomorstva poslednjih decenija. Najveći deo stanovništva živi u Kaniji i neposrednoj okolini (oko polovine stanovništva).

Istorija
--------

U okviru područja prefeture Iraklion nalazi se niz praistorijskih i antičkih arheoloških lokaliteta, od kojih su najznačajniji oni iz vremena Minojske civilizacije. I sam grad Kanija spada u najočuvanije gradove Grčke.

Vidi još
--------

* Kanija
* Krit
* Periferija Krit

| * p
* r
* u
Grčke prefekture |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atika | SredišnjaGrčka | SredišnjaMakedonija | Krit | Ist. Makedonijai Trakija | Epir | Jonskaostrva | SeverniEgej | Peloponez | JužniEgej | Tesalija | ZapadnaGrčka | ZapadnaMakedonija |
|  |
| 
* Atina
* Istočna Atika
* Pirej
* Zapadna Atika

 | 
* Eubeja
* Evritanija
* Fokis
* Ftiotis
* Boetija

 | 
* Halkidik
* Imatija
* Kukuš
* Pela
* Pijerija
* Ser
* Solun

 | 
* Kanija
* Iraklion
* Lasiti
* Retimno

 | 
* Drama
* Evros
* Kavala
* Rodopi
* Ksanti

 | 
* Arta
* Janjina
* Prevez
* Tesprotija

 | 
* Krf
* Kefalinija
* Lefkada
* Zakintos

 | 
* Hios
* Lezbos
* Samos

 | 
* Arkadija
* Argolis
* Korint
* Lakonija
* Mesinija

 | 
* Kikladi
* Dodekani

 | 
* Kardica
* Larisa
* Magnezija
* Trikala

 | 
* Ahaja
* Etolija Akarnija
* Elis

 | 
* Lerin
* Greben
* Kostur
* Kožani

 |

 |

***Prefektura Kanija*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ustav Novog Zelanda** je najviši zakonski akt, iako nepisani, koji uređuje temelje državnog i društvenog uređenja na Novom Zelandu. Ustav Novog Zelanda uređuje odnose između države i građanina, ali i uređuje funkcioniranje i organizaciju države i njezinih tijela. Za razliku od većine država na svijetu, a sukladno praksi zemalja Commonwealtha, Novi Zeland nema jedinstveni zakonski dokument koji kodificira sva prava i obveze. Taj nepisani ustav sačinjavaju, između ostalog, Ustavni akt iz 1986. različiti zakoni doneseni u Parlamentu, sporazum iz Waitangija, pisani patenti, sudske odluke i ustavne konvencije. 

Novi Zeland je ustavna monarhija s parlamentarnim sustavom vlasti. Taj je sustav temeljen na onom vestminsterskom, iako je taj termin neprikladan s obzirom na tijek ustavnih promjena na Novom Zelandu, prije svega vezanih uz uvođenje proporcionalnog izbornog sustava i postupni nestanak dvostranačja.

Vanjske poveznice
-----------------

* Cabinet Manual on the constitution Arhivirano 1999-10-09 na Wayback Machine-u
* Constitutional Advisory Panel interim website Arhivirano 2012-12-05 na Wayback Machine-u
* Response of the Government to the Report of the Constitutional Arrangements Committee Arhivirano 2006-09-28 na Wayback Machine-u
* Better Democracy – Group advocating binding citizens-initiated referendums.
* New Zealand Political and constitutional timeline – NZHistory.net.nz
**Univerzitet Agostinha Neta** (portugalski: ) je javni univerzitet u Luandi, glavnome gradu afričke države Angole. Uz Luandu, manji kampusi se nalaze i u drugim dijelovima zemlje. Sve do 2009. godine institucija je bila jedini javni univerzitet u zemlji, ali su tada iz njezina sastava izdvojeni kampusi u Bengueli, Cabindi, Huambu, Lubangu, Malangeu i Uígei koji su postali zasebni univerziteti. I nakon podjele koja je za cilj imala decentralizaciju uprave u visokom obrazovanju, Univerzitet Agostinha Neta i dalje je ostao najveći i najprestižniji univerzitet u Angoli. Od početka trećeg milenija institucija se suočila i sa dolaskom novih privatnih univerziteta. Univerzitet nosi ime Agostinha Neta, prvog predsjednika Angole (1975. - 1979.), i vođe MPLA-a tijekom rata za nezavisnost i građanskog rata.

Istorija
--------

1962. godine prva dva državna univerziteta pokrenuta su u Portugalskoj Africi koja približno odgovara današnjim afričkim zemljama sa portugalskim kao službenim jezikom. Institucije je osnovalo takozvano portugalsko Prekomorsko ministarstvo koje je u okviru portugalske vlade bilo zaduženo za kolonijalnu upravu, a na čijem je čelu bio Adriano Moreira, istaknuti portugalski državnik, pravnik i profesor. Novoosnovane institucije bile su *Estudos Gerais Universitários de Angola* u današnjoj Angoli i *Estudos Gerais Universitários de Moçambique* u Maputu u današnjem Mozambiku. Studenti su na ovim institucijama mogli izučavati inžinjering, medicinu, ekonomiju i agronomiju. 1968. godine *Estudos Gerais Universitários de Angola* preimenovana je u *Universidade de Luanda*.

Nakon uspješne borbe za oslobođenje i kraja portugalske kolonijalne uprave 1975. godine, univerzitet je ponio naziv Univerzitet u Angoli, da bi 1985. dobio svoje današnje ime u uspomenu na prvog predsjednika nezavisne Angole. Razvoj učiteljskog smijera, naročito obrazovanje predavača za srednje škole, postao je jedan od glavnih prioriteta po sticanju neovisnosti. Na organizacijsku infrastrukturu koja je preostala nakon odlaska portugalaca nastavilo se sa širenjem rada institucije kroz otvaranje novih fakulteta i studijskih programa. Novi fakulteti otvarani su i izvan glavnoga grada kako bi se obrazovanje približilo i učinilo dostupnijim u dalekim krajevima zemlje.

Početkom trećeg milenija vlasti su zaključile kako je institucija prerasla mjere funkcionalnog centralnog upravljanja i odlučile su se na podjelu institucije i osnivanje novih javnih univerziteta na već postojećim kampusima Univerziteta Agostinha Neta izvan glavnoga grada. Financiranje rada univerziteta najvećim se dijelom ostvaruje kroz direknte dotacije od strane vlade.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Univerzitet Agostinha Neta*** na Wikimedijinoj ostavi

* www.agostinhoneto.co.ao Arhivirano 2016-03-16 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 140364544
* LCCN: n99909881
* ISNI: 0000 0001 2292 2899
* GND: 6019720-1

 |
**Zvonimirovac** je selo u općini Čađavica, nastalo 1922. godine doseljavanjem ljudi uglavnom iz Hrvatskog Zagorja, koji su od Državne poljodjeljske banke kupili svoje posjede nekadašnje pustare Žutija - Adolfovac. 

U centru sela i danas se nalazi dvorac grofa Adolfa von Lippe, a samo imanje zvalo se Adolfovac, po čemu je Zvonimirovac dugo nosio svoje ime Adolfovac. Nakon rata Adolfovac mijenja ime u Zvonimirovac po prvopoginulom mještaninu - borcu Zvonimiru Cecelja.

Jako raseljavanje Zvonimirovac je, kao i većina drugih krajeva doživio u vrijeme odlaska ljudi na rad u zemlje Srednje Europe, te odlaskom u velike gradove, osobito u Zagreb i Osijek; shodno tome i sada u tim gradovima djeluju klubovi Zvonimirovčana koji broje više članova nego što Zvonimirovac danas ima stanovnika.

Dan koji Zvonimirovčani slave kao svoj kirvaj je blagdan Sv. Roka, ali ga mještani i njihovi gosti slave uvijek u nedjelju iza blagdana Sv. Roka (ili na sam blagdan ako isti pada nedjeljom), te je u mjestu slogom mještana izgrađena i crkva Sv. Roka još '70-tih godina prošlog stoljeća.

O Zvonimirovcu je izdana i monografija autora Zlatka Oštarijaš povodom 60.-te obljetnice doseljavanja i osnutka sela. (ZC)

Vanjske poveznice
-----------------

* Čađavica[*mrtav link*]
* Virovitički list[*mrtav link*] Devedeset godina borbe za napredak
* RTL Arhivirano 2008-03-05 na Wayback Machine-u Emma divljala i po Hrvatskoj

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Zvonimirovac** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Čađavica |
| --- |
| Čađavica • Čađavički Lug • Donje Bazije • Ilmin Dvor • Noskovačka Dubrava • Noskovci • Starin • Šaševo • Vraneševci • Zvonimirovac |
**Prefektura Iraklion** (gr: Νομός Ηράκλειο - *Nomos Iráklio*) je oblast u središnjem delu ostrva Krit, koje se većim delom preklapa sa Krit na jugu Grčke. To je najvažnija prefektura ove prefekture u kojoj živi najveći deo stanovnika na ostrvu, a središte Prefekture Iraklion grad Iraklion je i sedište ove grčke periferije.

Geografske odlike
-----------------

Prefektura Iraklion graniči se sa prefekturom Retimno na zapadu i prefekturom Lasiti na istoku. Severni i središnji deo je pitomiji i pogodniji za poljoprivredu, dok je jug prefekture izrazito brdovit.

U području prefekture Iraklion dominira izrazita sredozemna klima.

Stanovništvo
------------

Najveći deo stanovništva su etnički Grci, a poslednjih decenija javljaju se i nekadašnji turisti kao novi stanovnici. Prefetura Iraklion je i jedna od prefektura sa najbržim rastom stanovništva zahvaljujući naglom razvoju turizma i pomorstva poslednjih decenija.

Kretanje na dva poslednja popisa:

* 1991. g. - 263.868 st. gustina: 99,91 st./km²
* 2001. g. - 292.482 st. gustina: 110,75 st./km²

Istorija
--------

U okviru područja prefeture Iraklion nalazi se niz praistorijskih i antičkih arheoloških lokaliteta, od kojih su najznačajniji oni iz vremena Minojske civilizacije, poput Knososa i Fastosa.

Vidi još
--------

* Iraklion
* Krit
* Periferija Krit

Spoljašnje veze
---------------

* Spomenici Prefekture Iraklion

| * p
* r
* u
Grčke prefekture |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atika | SredišnjaGrčka | SredišnjaMakedonija | Krit | Ist. Makedonijai Trakija | Epir | Jonskaostrva | SeverniEgej | Peloponez | JužniEgej | Tesalija | ZapadnaGrčka | ZapadnaMakedonija |
|  |
| 
* Atina
* Istočna Atika
* Pirej
* Zapadna Atika

 | 
* Eubeja
* Evritanija
* Fokis
* Ftiotis
* Boetija

 | 
* Halkidik
* Imatija
* Kukuš
* Pela
* Pijerija
* Ser
* Solun

 | 
* Kanija
* Iraklion
* Lasiti
* Retimno

 | 
* Drama
* Evros
* Kavala
* Rodopi
* Ksanti

 | 
* Arta
* Janjina
* Prevez
* Tesprotija

 | 
* Krf
* Kefalinija
* Lefkada
* Zakintos

 | 
* Hios
* Lezbos
* Samos

 | 
* Arkadija
* Argolis
* Korint
* Lakonija
* Mesinija

 | 
* Kikladi
* Dodekani

 | 
* Kardica
* Larisa
* Magnezija
* Trikala

 | 
* Ahaja
* Etolija Akarnija
* Elis

 | 
* Lerin
* Greben
* Kostur
* Kožani

 |

 |

***Prefektura Iraklion*** na Wikimedijinoj ostavi
Xixime i susjedna plemena sjeverozapadnog Meksika
**Xixime** (Jijime), jedno od 4 glavna plemena Acaxee Indijanaca, porodica Taracahitian, koje je obitavalo na gornjim tokovima rijeka San Lorenzo, Piaxtla, Presidio i Baluarte u meksičkim državama Durango i Sinaloa. Xixime su se dalje dijelili na 3 lokalne skupine, to su Aibine, Hine na Río Piaxtla) i Hume na rijekama Presidio i Baluarte. 

Španjolski misionar i povjesničar Andrés Pérez De Ribas smatrao ih je ljudožderima
. Živjeli su životom sličnom onom što su ga provodili Acaxee. Bili su organizirani po malenim zajednicama (proširene obitelji) koje su živjele na velikom prostoru. Sadili su grah, kukuruz, tikvice, i drugo usput se baveći lovom, ribolovom i sakupljanjem divljih plodova. Stare kronike govore da je za razliku od Acaxeeja i Cahita, kod Xixima ljudsko meso bilo uobičajen oblik hrane, no za ovo nema arheoloških dokaza sve do najnovijih istraživanja, koja bi tu tvrdnju dijelom mogla dokazati. Ljudožderstvo kod Xixima vezan je uz ratarske obrede, u ovom slučaju uzgoju kukuruza, a sličnih običaja bilo je i kod drugih ratarskih naroda u kojima je postojao kanibalizam i lov na glave, kao što su Naga narodi u Indiji, kod Indijanaca Pawnee na prerijama i drugdje. Žrtva je trebala osigurati plodnost polja.

Izvori
------

1. ↑  Sinaloa Xixime people’s Cannibalism, A Myth[*mrtav link*]
2. ↑  Grupos acaxee y xixime
3. ↑  „Mexican Anthropologists Unearth Cannibal Tribe Remains in Durango". Arhivirano iz originala na datum 2013-10-29. Pristupljeno 2014-08-06.
Uncle Remus, ilustracija Harrisove knjige u izdanju iz 1881.
**Uncle Remus** ("Stric" ili "ujak Remus") je fiktivni lik koji se pojavljuje u pričama, odnosno basnama američkog književnika Joela Chandlera Harris. U njima je opisan kao crni rob na južnjačkoj plantaži prije građanskog rata koji svojoj porodici priča priče o životinjama koje predstavljaju dio afroameričkog folklora.

Uncle Remus se pojavljuje kao lik u kontroverznom filmu *Song of the South*, gdje ga je tumačio James Baskett.

Eksterni linkovi
----------------

***Uncle Remus*** na Wikimedijinoj ostavi

* Full text of books by Uncle Remus from Project Gutenberg
* Theodore Roosevelt autobiography on Brer Rabbit and his Uncle
* Short biography of Joel Chandler Harris with photograph (article by the Eatonton Literary Festival, Eatonon, Georgia) Arhivirano 2017-10-29 na Wayback Machine-u
* Official Uncle Remus Museum in Eatonton, GA

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 309268864
* GND: 4626806-6

 |
**Turnišće** je naselje u Republici Hrvatskoj, u sastavu Općine Konjščina, Krapinsko-zagorska županija.

Stanovništvo
------------

Prema popisu stanovništva iz 2001. godine, naselje je imalo 295 stanovnika te 108 obiteljskih kućanstava.

  

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2001.***

Znamenitosti
------------

Turnišće je selo koje ima dugačku historiju.Ta historija vuče još od Turaka po čemu je i Turnišće dobio ime. U Turnišću su se nalazile dvije kurije, kurija obitelji Gjalski (obitelj Ksavera Šandora Gjalskog) i "Kurija Turnišće" obitelji Horvat. Danas postoji još samo "Kurija Turnišće ". 
Od historijskih spomenika postoji još i poklonac kapela posvećana Majci Božjoj.

Izvori
------

1. ↑  Popis stanovništva 2001. www.dzs.hr
2. ↑  Kućanstva prema obiteljskom sastavu i obiteljska kućanstva prema broju članova, Popis 2001. www.dzs.hr
3. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

  


*Ovaj nedovršeni članak o **naselju** u Hrvatskoj:* **Turnišće** *treba dopuniti.   
Dopunite ga prema pravilima Wikipedije.*


| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Konjščina |
| --- |
| Bočadir • Bočaki • Brlekovo • Donja Batina • Donja Konjščina • Galovec • Gornja Konjščina • Jelovec • Jertovec • Klimen • Konjščina • Kosovečko • Krapina Selo • Pešćeno • Sušobreg • Turnišće |
**Zvonimir Wyroubal** (1900. – 1990.) bio je jedan od prvih školovanih hrvatskih konzervatora restauratora. Slikarstvo je studirao u Zagrebu 1916. - 1917.te je studij nastavio u Beču ,Parizu i Italiji.Od 1942. - 1946. bio je u Muzeju za umjetnost i obrt u Zagrebu zaposlen kao restaurator.Radionica je 1947. preseljena iz muzeja a od 1948. nastavila je djelovati kao Restauratorski zavod Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti (ondašnje JAZU). Wyroubal je u zavodu radio do 1964. godine kada je umirovljen,uz napomenu da je od 1948. pa skoro do umirovljenja bio ravnatelj istog.[1][2]Po umirovljenju bavio se intenzivno numizmatikom.Autor je monografije o Bernardu Bobiću.[3]

Od 2012. na godišnjim susretima studenata konzervacije restauracije za najbolje usmene i Powerpoint(R) prezentacije te plakate dodjeljuje se nagrada "Zvonimir Wyroubal".[4]

Dodatna literatura
------------------

1.Vokić,D. Ferdo Goglia i Zvonimir Wyroubal - začetnici sustavne restauratorske dokumentacije u Hrvatskoj ,Muzeologija 41/42,Zageb 2007

2.Wyroubal, Z. Restauratorska radionica Muzeja za umjetnost i obrt i naša prva restauratorska izložba. Vijesti muzealaca i 
konzervatora Hrvatske, br. 4, 1965.

3.Premerl,N. In Memoriam Zvonimir Wyroubal,Vijesti muzealaca i 
konzervatora Hrvatske, 1-4/1991.

4.Wyroubal,Z. Konzerviranje i restauriranje plastike u Hrvatskoj,Zagreb 1958.

5.Wyroubal,Z. Restauracija 6 slika v.Carpaccia iz zadarske katedrale.Zbornik zaštite spomenika kulture,knjiga 1 svezak 1,Beograd 1951.

6.Wyroubal,Z. Restauracija slika u Hrvatskoj,Zbornik zaštite spomenika kulture,knjiga 2 svezak 1,Beograd 1952.

7.Wyroubal,Z. Tri restauracije izvedene u Restauratorskom zavodu(oltarski retabl Vicka Lovrina,velika oltarna slika Bartolomea Vivarinija, Oltarski retabl Meštra Antona iz Padove),Bulletin JA,1953,1-2

8.Wyroubal,Z. Tri slike restaurirane u Restauratorskom zavodu Jugoslavenske akademije(Nikola Božidarević Navještenje,D.Teniers Scena iz dvorišta seoske krčme, Josip Račić Sestra Pepica),Zbornik zaštite spomenika kulture,knjiga 3 svezak 1,Beograd 1953.

9.Wyroubal,Z. Restauracija fresaka u sakristiji zagrebačke katedrale,Peristil 1954.

10.Wyroubal,Z. Nekoliko riječi o našem restauratorskom zavodu i njegovim problemima,Vijesti muzealaca i konzervatora N.R. Hrvatske,1960,2

11.Wyroubal,Z. Iz naše restauratorske radionice (Restauriranje slike Bernarda Bobića Kralj Ladislav dijeli milostinju,restauriranje slike Navještenje iz Opatijske riznice u Korčuli,neki tobožnji Račićevi raniji radovi)Bulletin JA,1962,1-2

Vanjske poveznice
-----------------

Izvori
------

1. ↑  Vokić,D. Ferdo Goglia i Zvonimir Wyroubal - začetnici sustavne restauratorske dokumentacije u Hrvatskoj,Muzeologija 41/42,Zageb 2007.
2. ↑  Wyroubal,Z. Konzerviranje i restauriranje plastike u Hrvatskoj,Zagreb 1958.
3. ↑  
Premerl,N. In Memoriam Zvonimir Wyroubal,Vijesti muzealaca i 
konzervatora Hrvatske, 1-4/1991.
4. ↑  Nagrada "Zvonimir Wyroubal" , Međunarodna konferencija studija konzervacije-restauracije, 23. travnja 2012. pristupljeno 7. ožujka 2014.
Apoplastni i simplastni putevi
**Simplast** kod biljaka je unutrašnja strana plazma membrane u kojoj voda i rastvori niske molekulske mase mogu slobodno difundirati.

Plazmodezme omogućavaju direktni međućelijski protok malih molekula, kao što su šećeri, aminokiseline i ioni. Veće molekule, uključujući i transkripcijski faktor i biljne viruse, mogu se transportirati uz pomoć aktinskih struktura. To omogućava direktni protok vode i drugih hranjivih tvari iz veće koncentraciju u nižu, iz jedne citoplazme u drugu. Konkretno, simplastni tok se koristi u korijenovom sistemimu pri upijanju hranjivih tvari iz tla.

Kretanje ovih rastvorenih supstanci odvija se iz ćelija epiderme kroz  korteks u endodermu. Kada rastvorene supstance dođu do endodermnih ćelija temeljnog apoplastnog toka, one su prisiljene da uđu u simplastni put, zbog prisustva Casparove trake. Kada se rastvorene supstance filtriraju pasivno, na kraju stižu do pericikla, gdje mogu preći u kslem za duge transportne puteve, u najudaljenije dijelove biljke.

Veće molekule, uključujući i transkripcijski faktor i biljne viruse, mogu se transportovatii uz pomoć aktinskih struktura.

Simplastni put je u suprotnosti sa apoplastnim tokom, koji se koristi u ćelijskom zidnom transportu.

Istorija
--------

Simplastni transport je prvi put shvatio Eduard Tangl, 1879. koji je otkrio plazmodezme, a taj termin je uveo Eduard Strasburger, 1901. Sam termin simplast, uveo je Hanstein, 1880. Termine kontrastni apoplast i simplast koristili su zajedno sa Ernstom Münchom, 1930.

Povezano
--------

* Ćelijska membrana
* Citoplazma
* Protoplast
* Tonoplast

Literatura
----------

1. ↑  Freeman, Scott (2014). *Biological Science*. Boston: Benjamin Cummings. ISBN 9780321743671.
2. ↑  Tangl, E. (1879). Ueber offene Communicationen zwischen den Zellen des Endosperms einiger Samen. *Jahrbüecherfüer Wissenschaftliche Botanik* 12: 170–190.
3. ↑  Strasburger, E. (1901). Über plasmaverbindungen pflanzlicher zellen. *Jahrbücher für Wissenschaftliche Botanik* 36: 493–610.
4. ↑  Hanstein, J. 1880. *Das Protoplasma*. Heidelberg.
5. ↑  Münch, E (1930). *Die Stoffbewegungen in der Pflanze*. Verlag von Gustav Fischer, Jena.
6. ↑  Pickard, W. F. (2003). The role of cytoplasmic streaming in symplastic transport. *Plant, Cell & Environment* 26: 1-15, .
Glavni dijelovi generatora pare koji koristi ugljen kao gorivo.
Izgled cjevovoda zagrijača vode ili ekonomajzera.
**Zagrijač vode** ili **ekonomajzer** je ustvari izmjenjivač topline koji se koristi kod generatora pare, a spada u naknadne ogrjevne površine generatora pare, u kojima se se napojna voda prije ulaza u parni bubanj (ili vodni bubanj kod dvodomnih ili trodomnih kotlova) zagrijava, a katkad i djelomice isparava. Voda se grije obično do temperature koja je od 20 do 50 °C niža od temperature isparavanja (vrelište). Ako u zagrijaču vode dolazi i do djelomičnog isparavanja vode, tada se on naziva predisparivač. 

Zagrijači vode se sastoje od cijevi koje čine njihove ogrjevne površine i sabirnih (razdjelnih) komora koje mogu biti okruglog ili pravokutnog poprečnog presjeka. Za niže tlakove (do 30 bara) ogrjevne površine često čine rebraste lijevane cijevi, da bi se povećala učinkovita površina prijelaza topline na strani dimnih plinova, gdje je on znatno manji u odnosu na unutarnju (vodnu) stranu. Za više radne tlakove i novije izvedbe zagrijači vode češće se rade od čeličnih cijevnih snopova, na koje se katkad posebno navlače rebra radi povećanja ogrjevne površine. Cijevi su u cijevnom snopu nošene i međusobno ukrućene cijevnim pločama, lamelama ili trakastim obujmicama. 

Gornja komora zagrijača vode mora imati priključak za odzračivanje pri punjenju, odnosno pokretanju generatora pare, a na donjoj komori treba da bude predviđen priključak za ispuštanje vode radi pražnjenja. Prostor u kojem su smještene komore i cijevi je toplinski izoliran i opremljen poklopcima koji se lako mogu skinuti radi pristupa pri popravku ili pregledu. Zagrijački snop cijevi je obično podijeljen u tri dijela, a na određenim razmacima smješteni su otvori s poklopcima za ulaz čovjeka (održavanje) i priključci za propuhivanje čađe. Komore imaju na jednoj strani čvrst oslonac, dok je on na drugoj strani klizni radi osiguranja toplinskog istezanja (dilatacije).

Regenerativno zagrijavanje napojne vode
---------------------------------------

*Glavni članak: Regenerativni zagrijač vode*
Regenerativno zagrijavanje napojne vode naziva se predgrijavanje napojne vode prije ulaza u generator pare, pomoću pare koja se oduzima iz parne turbine na jednom ili više stupnjeva. Regenerativnim zagrijavanjem postiže se:

* povišenje toplinske iskoristivosti kružnoga parnog procesa zbog povišenja srednje temperature dijela procesa na kojemu se dovodi toplina,
* sniženje topline koja se iz parnog kondenzatora odvodi u okolinu, budući se smanjuje protok pare kroz parni kondenzator za količinu koja se iz parne turbine oduzima za regenerativno zagrijavanje,
* smanjuje se potrebna količina rashladne vode za hlađenje parnog kondenzatora, a time i manji utrošak energije za pogon crpki rashladne vode.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2013-09-23 na Wayback Machine-u "Brodski generatori pare – uvod", Prof. dr. sc. Z. Prelec, www.riteh.uniri.hr, 2013.
2. ↑   "Brodski generatori pare", Prof. dr. sc. Z. Prelec, Školska knjiga, Zagreb 1990.
Turnir
**Turnir** (njem. *Turnier* prema starofrancuskom *tornier*), takmičenje većeg broja učesnika.

Viteški turnir
--------------

U srednjem vijeku viteški turnir je bio grupno ili pojedinačno takmičenje vitezova na dvorovima feudalnih vladara u različitim bojnim vještinama, umijećima i snazi, popraćeno strogo određenim ceremonijalom. Odjeća i oružje viteza sastojali su se najčešće od oklopa, koplja i štita, a ponekad (obično u pojedinačnim borbama) i mača.

Na takvim turnirima mogli su učestvovati samo plemići.

Sportski turnir
---------------

Sportski turnir je borba, odn. takmičenje više pojedinaca ili ekipa u različitim granama sporta (boks, golf, karate, tenis; boćanje, fudbal, košarka, odbojka, rukomet...) i u šahu po određenim propozicijama.

Turniri se obično odvijaju u više serija nastupa ili po sistemu svaki sa svakim te obično traju kraće vrijeme i odigravaju se na jednom mjestu (iako se pojedini turniri mogu odvijati i na više lokacija, gradova ili čak država).

Ostali turniri
--------------

Turniri se mogu organizovati i u bilo kojim drugim aktivnostima koje imaju takmičarski karakter, npr. u bilijaru, gou, kartanju, stolnom nogometu, videoigrama, rješavanju običnih ili logičkih zagonetaka, kvizovci, sastavljanju zagonetaka...

Neki turniri, npr. šahovski, mogu se održavati dopisnim putem ili preko interneta, a na nekima mogu učestvovati i kompjuteri (odn. specijalizirani kompjuterski programi, npr. šahovski).

Pojedinačni turniri
-------------------

### Sportski

* Turnir četiri nacije u Grazu - 28. - 30. 11. 2008. (rukomet)
* Wimbledonski teniski turnir

### Šahovski

* Šahovski turnir u Londonu 1851
* Šahovski turnir u Londonu 1862
* Šahovski turnir u Londonu 1872
* Šahovski turnir u Londonu 1883

### Ostali

* Logički turnir Dalmacija Open
* Logički turnir Zagorje Open
* Tromagijski turnir

Vidi još
--------

* Sve stranice koje počinju s(a) "Turnir"
* Sve stranice s naslovom koji sadrži "Turnir"

Izvori
------

* *ELZ, AnGold*
**Prsni koš** (*thorax*) je koštano-hrskavični kavez koji sadrži i štiti središnje organe dišnog i krvožilnog sustava. Oblikom je čunjast (uski vrh i široko dno), te dulji straga nego sprijeda. Zbog prodora kralježaka u prsnu šupljinu (*cavum thoracis*), poprječno pokazuje bubrežasti presijek.

Granice prsnog koša
-------------------

Stražnju stranu (*facies posterior*) prsnoga koša oblikuje 12 prsnih kralježaka i stražnji krajevi rebara. Konveksna je odozgo prema dolje i zatvara po jedan duboki utor sa svake strane središnje crte. Utor nastaje zbog posterolateralnog smijera pružanja svakog rebra od kralješka prema rebrenom kutu.

Prednja strana (*facies anterior*) koju čine prsna kost i rebrene hrskavice je ravna ili blago konveksna, i nagnuta odozgo prema dolje i naprijed.

Bočne strane (*facies laterales*) su konvkesne i u potpunosti ih oblikuju rebra međusobno odijeljena s 11 međurebrenih prostora koji su ispunjeni međurebrenim mišićima i vezivom. 

Gornji otvor prsnog koša (*apertura thoracis superior*) je bubrežast tj. širi postrance nego u sredini. Straga ga omeđuje prvi prsni kralježak, sprijeda gornji rub prsne kosti, sa svake strane po jedno prvo rebro. Nagnut je prema dolje i naprijed tako da je anteriorni dio otvora na nižoj razini od posteriornog. Antero-posteriorni dijametar gornjeg otvora iznosi oko 5 cm, a transverzalni oko 10 cm.

Donji otvor (*apertura thoracis inferior*) sa stražnje strane omeđuje 12. prsni kralježak, bočno 11. i 12. rebro, a sprijeda hrskavice 10. 9. 8. i 7. rebra koje se spuštaju s obiju strana i s vrhom ksifoidnog nastavka oblikuju rebreni kut (*arcus costalis*). Donji je otvor poprječno širi nego u sredini i spušta se koso natrag. Zatvara ga ošit koja predstavlja dno prsnog koša.

Prsni koš žene razlikuje se od prsnog koša muškarca u slijedećem:

1. manji volumen
2. kraća prsna kost
3. gornja granica prsne kosti je na razini donjeg ruba T3 kralješka (u muškarca T2)
4. gornja rebra su pokretnija, pa omogućavaju veću ekspanziju gornjeg dijela prsnog koša

***Prsni koš*** na Wikimedijinoj ostavi

  


---

*Ovaj je članak vjerno prenesen iz XX. izdanja Anatomije ljudskog tijela Henryja Graya koje je u javnom vlasništvu. Iako je prilagođen službenom anatomskom nazivlju, budući da se radi o izdanju iz 1918. zastarjeli podaci nisu isključeni. Slobodno ispravite svaku netočnost na koju naiđete.*
Izložba sa fotografija osoba koje su "prisilno nestale" za vrijeme Prljavog rata i vojne diktature u Argentini 1970-ih i 1980-ih.
**Prisilni nestanak** (španski: ) je izraz kojim se opisuje praksa kojom se neka osoba potajno otima i pritvara od strane države ili neke sa njom direktno ili indirektno povezane organizacije (paravojne formacije), a nakon čega vlasti odbijaju pružiti bilo kakve informacije o njenoj sudbini i time sa sebe nastoje skinuti odgovornost za njenu dalju sudbinu, odnosno obaveze poštovanja njenih ljudskih i građanskih prava, uključujući pravo na život.

Prisilni nestanci su se kao izraz počeli koristiti u drugoj polovici 20. vijeka prije svega u kontekstu političke represije, odnosno kao sredstvo kojom se neki režim nastoji na relativno "jednostavan" način ukloniti stvarne ili potencijalne opozicionare, odnosno kao izuzetno efikasno sredstvo psihološkog rata pri čemu neizvjesnost sudbine nestalih osoba izaziva više straha u javnosti od njihove otvorene likvidacije, odnosno spriječava da se te osobe pretvore u mučenike koje bi tako regrutirale nove pristaše. Istovremeno, režimima i vlastima koje prakticiraju nestanke se omogućava da kroz tzv. *plauzibilnu porecivost* (engl. ) zadrže krinku poštovanja osnovnih standarda ljudskih prava ili liberalne demokracije. Ta je praksa posebno došla do izražaja za vrijeme Hladnog rata u Latinskoj Americi i brojnim drugim zemljama Trećeg svijeta koje su bile u savezu sa SAD i Zapadnim blokom te su se, usprkos represije koja je svojim intenzitetom i brojem žrtava znala nadmašivati totalirarne komunističke režime, smatrali dijelom tzv. *slobodnog svijeta*.

Prisilni nestanci se danas najčešće spominju u kontekstu tzv. rata protiv terorizma prilikom koga su američke i druge zapadne sigunrosne službe potajno otimale osobe osumnjičene za terorizam po svijetu te ih dovodile na dalji "tretman" u zatvor u Guantanamu, odnosno kroz postupak tzv. *izvanredne predaje* (engl. ) slale u zemlje čije bi sigurnosne službe (kao što je bio slučaj s Mubarakovim Egiptom ili Asadovom Sirijom) za njihov račun nastojale od tako otetih osoba obavještajne i druge podatke dobiti mučenjem.

Vidi još
--------

* Strahovlada
* Eskadron smrti
* *Nacht und Nebel*
* Olovne godine
* Karavan smrti

Vanjske veze
------------

* Amnesty International: Day of the Disappeared
* International Committee Against Disappearances
* Stranica za nestale osobe Arhivirano 2022-01-20 na Wayback Machine-u Međunarodnog odbora Crvenog križa (`en`)
* UN Working Group on Enforced or Involuntary Disappearances
* Video Reports from Argentina: The trials of those who carried out disappearances Arhivirano 2010-04-26 na Wayback Machine-u
* Human Rights First; Behind the Wire: An Update to Ending Secret Detentions (2005) Arhivirano 2010-06-21 na Wayback Machine-u
* "Nieto Recuperado" - Born to Parents Disappeared by Argentina's Dictatorship, Kidnapped and Raised by a Military Family, a "Recovered Grandchild" Finds His Way Home – video report by *Democracy Now!*
**Prefektura Lasiti** (gr: Νομός Λασιθίου - *Nomos Lasithi*) je oblast u istočnom delu ostrva Krit, koje se većim delom preklapa sa Krit na jugu Grčke. Središte Prefekture Lasiti je grad Agios Nikolaos. Ova prefektura se često u svakodnevnom govoru naziva "Istočnim Kritom".

Geografske odlike
-----------------

Prefektura Lasiti je sa istoka, juga i severa okružena morem, dok se sa zapada graniči se sa prefekturom Iraklion. Najveći deo prefekture je izrazito brdovit i nepogodan za poljoprivredu. Ovo glavni razlog što je sve do danas ostalo mnogo očuvanih prirodnih ("divljih") mesta u prefekturi, koja su danas privlačna za turiste.

U području prefekture Lasiti dominira izrazita sredozemna klima.

Stanovništvo
------------

Najveći deo stanovništva su etnički Grci, a poslednjih decenija javljaju se i nekadašnji turisti kao novi stanovnici. Prefektura Lasiti spada u prefekture sa rastom stanovništva zahvaljujući naglom razvoju turizma i pomorstva poslednjih decenija.

* 1991. g.: 70.762 st. gustina: 38,82 st./km²
* 2001. g.: 76.318 st. gustina: 41,77 st./km²

Za razliku od većine drugih prefektura u Grčkoj prefektura Lasiti nema dominantno mesto, mada je upravno središte Agios Nikolaos najveći grad. U njemu živi tek 1/4 stanovništva (malo za grčke uslove). Spram toga prefektura ima još 3 grada ne toliko manja od sedišta prefekture. To su: Jerapetra, Sitija i Neapoli. Jerapetra je tek nešto manja od Agios Nikolaosa.

Istorija
--------

U okviru područja prefeture Lasiti nalazi se niz praistorijskih i antičkih arheoloških lokaliteta, od kojih su najznačajniji oni iz vremena Minojske civilizacije.

Vidi još
--------

* Agios Nikolaos
* Krit
* Periferija Krit

| * p
* r
* u
Grčke prefekture |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atika | SredišnjaGrčka | SredišnjaMakedonija | Krit | Ist. Makedonijai Trakija | Epir | Jonskaostrva | SeverniEgej | Peloponez | JužniEgej | Tesalija | ZapadnaGrčka | ZapadnaMakedonija |
|  |
| 
* Atina
* Istočna Atika
* Pirej
* Zapadna Atika

 | 
* Eubeja
* Evritanija
* Fokis
* Ftiotis
* Boetija

 | 
* Halkidik
* Imatija
* Kukuš
* Pela
* Pijerija
* Ser
* Solun

 | 
* Kanija
* Iraklion
* Lasiti
* Retimno

 | 
* Drama
* Evros
* Kavala
* Rodopi
* Ksanti

 | 
* Arta
* Janjina
* Prevez
* Tesprotija

 | 
* Krf
* Kefalinija
* Lefkada
* Zakintos

 | 
* Hios
* Lezbos
* Samos

 | 
* Arkadija
* Argolis
* Korint
* Lakonija
* Mesinija

 | 
* Kikladi
* Dodekani

 | 
* Kardica
* Larisa
* Magnezija
* Trikala

 | 
* Ahaja
* Etolija Akarnija
* Elis

 | 
* Lerin
* Greben
* Kostur
* Kožani

 |

 |

***Prefektura Lasiti*** na Wikimedijinoj ostavi
**Wei Zheng** (kineski: ; Wade-Giles: Wei Cheng) (580–643), kurtoazno ime **Xuancheng** (玄成), formalno **Vojvoda Wenzhen od Zhenga** (鄭文貞公), bio je kineski političar, državnik i historičar. Njegovo najpoznatije historijsko djelo je *Knjiga od Suija*, koje je uredio godine 636. Poznat je i kao dugogodišnji kancelar dinastije Tang, koju je služio za vrijeme cara Taizonga.

Odrastao je u siromašnoj porodici u provinciji Hebei. Za vrijeme kolapsa dinastije Sui se priključio Li Mijevoj pobuni protiv cara Yanga. Kada su se Li Mijevi pobunjenici predali trupama novoproglašene dinastije Tang, Wei Zheng je ušao u službu krunskog princa Li Jianchenga, najstarijeg sina cara Gaozua. Godine 626. Li Jianchenga je ubio njegov mlađi brat Li Shimin, prisilivši tako oca da mu prepusti prijestolje; Li Shimin, koji je uzeo carsko ime Taizong, uzeo je u službu Wei Zhenga kao i brojne njegove suradnike. Wei Zheng je napredovao u službi, postavši jedan od najcijenjenijih carevih suradnika. Posebno se istakao spremnošću da kritizira carevu politiku, što je posebno došlo do izražaja po pitanju vanjske politike i poduzimanja ambicioznih osvajačkih pohoda. Car je toliko cijenio Weija, da je nakon njegove smrti dogovorio brak njegovog sina Wei Shuyua sa svojom kćeri, Princezom Hengshan.
**Zagrebački Građanski Športski klub 1911** (ZŠK Građanski 1911), nadimak "*Elferi*", osnovan je u Zagrebu potkraj 1929. godine. Klub su osnavali stariji igrači koji su privremeno napustili 1. HŠK Građanski Zagreb. Klub je prestao djelovati 1930. godine.

Natjecanje i uspjesi
--------------------

Klub je u svojoj kratkoj povijesti odigrao samo nekoliko prijateljskih utakmica i bio je član Zagrebačkog nogometnog podsaveza.

Zanimljivosti
-------------

Klub su osnovali stariji igrači Građanskog prvenstveno zbog nezadovoljstva igrom mlađih, neiskusnih nogometaša koji su gubili utakmice s najvećim rivalima. No, i "Građanski 1911" je bio poražen od najvećeg gradskog rivala HAŠK-a 17. prosinca 1929. godine rezultatom 5:2.

Značajni igrači
---------------

* Emil Perška
* Rudolf Hitrec
* Maksimilijan Mihelčič
* Franjo Mantler

Izvori
------

* Povijest hrvatskog športa: 100 godina Građanskog Arhivirano 2011-11-05 na Wayback Machine-u
* H.A.Š.K. 1903-1993, Hrvatski akademski športski klub, 1993, str. 89
* Zvonimir Magdić, Legende zagrebačkog nogometa, Zagreb 1996. ISBN 953-96851-0-9, str. 22
Vilični sinus (u sredini)
Vilični sinus (gore)
**Vilični sinus** (lat. *sinus maxillaris*) je parna šupljina smeštena u telu gornje vilice. To je najveći paranazalni sinus, a njegova morfologija je u velikoj meri uslovljena razvojem gornjih zuba tako da konačni oblik poprima tek nakom izbijanja umnjaka (oko 20. godine života). Ima oblik trostrane piramide i desni i levi sinus su najčešće asimetrični, odnosno razlikuju se po obliku i dimenzijama.

Prednji zid je potkožan i ima klinički značaj jer se preko njega pristupa sinusu u slučaju raznih hirurških intervencija. Na njemu se nalazi podorbitalni otvor kroz koji izlaze istoimeni živac i arterija. Zadnji zid stupa u odnose sa podslepoočnom i krilastonepčanom jamom. Gornji zid predstavlja pod očne duplje i na njemu su smešteni podorbitalni žleb i kanal. Unutrašnji zid čini pregradu između sinusa i nosne duplje. Gornji deo ovog zida pripada srednjem nosnom hodniku, a donji deo pripada donjem nosnom hodniku. U izgradnji unutrašnjeg zida učestvuju: gornja vilica, suzna kost, lavirint sitaste kosti, donja nosna školjka i uspravni list nepčane kosti. Sve ove kosti su grupisane oko velikog otvora (lat. *hiatus maxillaris*).

Najniži deo sinusa predstavlja njegova donja ivica ili pod, preko koje sinus stupa u odnose sa drugim pretkutnjakom i sva tri gornja kutnjaka. Zbog toga se pojedina oboljenja mogu preneti sa njihovih korenova na sinus ili se mogu javiti komplikacije prilikom vađenja zuba.

Veza sa nosnom dupljom
----------------------

Veza između sinusa i nosne duplje se ostvaruje preko srednjeg nosnog hodnika. Na unutrašnjem zidu sinusa se nalazi vilični otvor koji je podeljen u tri dela: prednji, zadnji i gornji. Prva dva su zatvorena sluzokožom tako da se komunikacija odvija samo preko gornjeg otvora, čije dimenzije iznose 3-5 mm.

Izvori
------

1. ↑  Slavoljub V. Jovanović; Nadežda A. Jeličić (2000). *Anatomija čoveka – glava i vrat*. Beograd: Savremena administracija. ISBN 978-86-387-0604-4.
2. ↑  Slavoljub V. Jovanović; Neva L. Lotrić (1987). *Deskriptivna i topografska anatomija čoveka*. Beograd, Zagreb: Naučna knjiga.
3. ↑  Susan Standring, ur. (2009) [1858]. *Gray's anatomy: The Anatomical Basis of Clinical Practice, Expert Consult*. illustrated by Richard E. M. Moore (40 izd.). Churchill Livingstone. ISBN 978-0-443-06684-9.
4. ↑  Danica Obradović; Ljilja Mijatov-Ukropina; Ljubica Stojšić (2000). *Osteologija za studente medicine*. Novi Sad. ISBN 978-86-489-0274-0.

Literatura
----------

* Slavoljub V. Jovanović; Nadežda A. Jeličić (2000). *Anatomija čoveka – glava i vrat*. Beograd: Savremena administracija. ISBN 978-86-387-0604-4.
* Slavoljub V. Jovanović; Neva L. Lotrić (1987). *Deskriptivna i topografska anatomija čoveka*. Beograd, Zagreb: Naučna knjiga.
* Danica Obradović; Ljilja Mijatov-Ukropina; Ljubica Stojšić (2000). *Osteologija za studente medicine*. Novi Sad. ISBN 978-86-489-0274-0.

| Paranazalni sinusi |
| --- |
| čeoni sinus - vilični sinus - sitasti sinus - klinasti sinus |

***Vilični sinus*** na Wikimedijinoj ostavi
Tropan
Kokain
Skopolamin
Osnovni skelet **tropanskih alkaloida** je prsten nortropana (kondenzovani piperidinski i pirolidinski prsten).

Tropanski alkaloidi su derivati nortropana, a dele se na tri grupe (sa supstituentima u sledećim položajima):

* grupa tropina (3-OH; 8-CH3);
* grupa skopina (3-OH; 6,7-O; 8-CH3);
* grupa ekgonina (3-OH; 2-COOH; 8-CH3).

U prvu grupu spadaju derivati tropina (*hioscijamin* i njegov racemat *atropin*).
Najvažniji alkaloid druge grupe je *skopolamin*, a treće *kokain*.

Atropin deluje na centralni nervni sistem i širi zenice, a analogno deluje i hioscijamin i skopolamin. Kokain paralizuje periferni nervni sistem, a stimuliše centralni nervni sistem (izaziva nemir, razdražljivost, ali i povećanje radne sposobnosti). Zloupotreba kokaina dovodi do toksikomanije sa veoma opasnim posledicama.

Hioscijamin i skopolamin se dobijaju iz biljaka familije Solanaceae (pomoćnice)velebilja i bunike). Atropin se u novije vreme dobija sintezom. Krajevi sa tropskom klimom (Južna Amerika, Zapadna Indija) bogati su u biljkama roda Erythroxylon coca čije se lišće koristi kao sirovina u farmaceutskoj industriji za dobijanje kokaina.

Vidi još
--------

* Tropan

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hemija***  |
**Windows API**, ili kraće **WinAPI** je Microsoftov temeljni skup sučeljâ (interfejsâ) za programiranje aplikacija (API) dostupan u Microsoft Windows operacijskim sustavima. Naziv *Windows API* se skupno odnosi na niz različitih implementacija programskih platformi koje se često nazivaju vlastitim imenima (na primjer, **Win32 API** za 32-bitne verzije Windowsa). Gotovo svi Windows programi koriste Windows API, izuzevši mali broj posebnih programa iniciranih prilikom pokretanja Windows procesa na na Windows NT liniji operacijskih sustava, koji koriste Nativni API.

Podrška razvijateljima aplikacijâ je dostupna u obliku *Windows Software Development Kit* (SDK), koja pruža dokumentaciju i alate potrebne za izgradnju softvera temeljenih na Windows API-jima, te povezanih Windows sučeljâ.

Windows API je implementiran u programskom jeziku C i nije objektno-orijentiran. Novije verzije kao što su Windows 8, pored podrške za takav proceduralni Win32 API također pružaju podršku i za WinRT API koji je implementiran u programskom jeziku C++ i jest objektno-orijentiran.
De Sotova ruta sa kartom plemena na Floridi
**Potano** /Značenje imena nepoznato/, pleme američkih Indijanaca porodice Timuquanan nastanjeno u 16. stoljeću u središnjem dijelu sjeverne Floride. Potano Indijanci potomci su nositelja kulture Alachua, sa područja današnjeg okruga Marion i Alachua. U vrijeme dolaska Juan Ponce de Leona (1539), Ocale, Potano i Acuera bili su glavne grupe Timucua nastanjene u tim područjima Floride, koja su se bavila lovom, ribolovom i sakupljanjem. Francuski kolonisti 1564-1565. nalaze ih u ratu sa Utina ili Timucua Indijancima, te pomažu Utinama u porazu Potanoa. Nekih dvadeset godina kasnije Potani odbijaju invaziju Španjolaca i ubijaju njihovog kapetana, ipak u drugoj invziji koja je uskoro uslijedila, poraženi su i protjerani iz svog grada. Početkom 17. stoljeća (1601) Potani traže dozvolu da se vrate natraga na svoja ognjišta, pa se 1606. za njih i još neke skupine utemeljila misija San Francisco de Potano. Izbijanjem Timucua ustanka 1656. Potani se priključuju ustanku koji će potrajati sljedećih osam mjeseci. Daljnja sudbina Potana slična je ostalim Timuquanan plemenima. Godine 1672. izbija neka pošast koja je potukla većnu od izvornih 3,000 Potana, Njihov broj prema swanton u1675 spao je na svega 160 duša. U ranom 18. stoljeću preostalo je još veoma malo Timucua i ostalih srodnih plemena. Njihovi ostaci prebačeni su iz današnjeg okruga Volusia ili na Kubu ili su se priključili Seminolama.

Sela
----

De Soto navodi sela koja su po svoj prilici pripadala Potano Indiancima, to su: Itaraholata ili Ytara, Potano, Utinamocharra ili Utinama, Cholupaha i Mala-Paz. Utemeljenjem misija među njima žive po isijskim selima San Francisco Potano, San Miguel de Potano, Santa Ana de Potano (Santa Anna), San Buenaventura de Potano i San Martin(?) i misijska postaja Apalo.

Vanjske poveznice
-----------------

* Potano Arhivirano 2011-01-05 na Wayback Machine-u
**Univerzitet u Leedsu** (engleski: , latinski: ) je javni istraživački univerzitet u Leedsu, u West Yorkshiru na severu Engleske. Osnovan je 1831. godine kao medicinska škola, a 1904. je na temelju kraljevske povelje postao i univerzitet. Originalna medicinska škola bila je deo historijskog Univerziteta Victorija iz kojega su uz Univerzitet u Leedsu izrasli i Univerzitet u Manchesteru i Univerzitet u Liverpoolu. Univerzitet je kraljevsku povelju dobio za vreme vladavine Edwarda VII od Ujedinjenog Kraljevstva.

Institucija je jedna od osnivačkih članica prestižne Russellove grupe javnih britanskih istraživačkih univerziteta kao i deo brojnih drugih međuuniverzitetskih i akademskih organizacija. Sa svojih 31,790 (2015/16) studenata Univerzitet u Leedsu sedmi je najveći među 166 britanskih univerziteta. Institucija je redovno uvrštena u pet najpopularnijih univerziteta u Ujedinjenom Kraljevstvu po osnosu primljenih prijava kandidata zaniteresovanih za upis. U akademskoj godini 2016-17 *Times and Sunday Times* je univerzitet rangirao na 13. mesto u zemlji, a *The Guardian; The Complete University Guide* na 16. mesto. U istoj godini prema *QS World University Rankings-u* univerzitet se našao na 32. mestu u Evropi i 93. mestu u svetu. Šest dobitnika Nobelove nagrade studiralo je na ovome univerzitetu.

Galerija
--------

* Zgrada Roger StevensZgrada Roger Stevens
* Mapa centralnog kampusaMapa centralnog kampusa
* Bretton HallBretton Hall
* Zelene površineZelene površine

Vanjske veze
------------

* Službena stranica (`en`)
**Publije Decije Mus** (*Publius Decius Mus*, ? - 295. pne.) je bio rimski vojskovođa i političar iz plebejskog roda Decia, poznat kao jedan od trojice istoimenih konzula koji su, svaki u svoje vrijeme, žrtvovali svoj život kako bi Rimu donijeli pobjedu u bitci.

Publije Decije Mus je bio sin istoimenog konzula koji je godine 339. pne. poginuo u bitci kod Vezuva. Prvi put je za konzula izabran 312. pne. za vrijeme drugog samnitskog rata, ali zbog bolesti nije sudjelovao u ratnim operacijama. Godine 308. pne. je ponovno izabran za konzula kada mu je kolega bio Kvint Fabije Maksim Rulijan.

Kada je izbio treći samnitski rat, Publije Decije Mus je godine 297. pne. izabran za konzula treći put kada je porazio Samnite kod Maleventa. Nakon što je godinu dana proveo kao prokonzul u Samniumu, Mus je ponovno izabran za konzula 295. pne. Iste se godine protiv Rimljana pokrenula velika vojska Samnita, Umbrijaca, Etruraca i Gala. Musova vojska se pridružila vojsci njegovog kolege i suprotstavila neprijatelju kod Sentina, pri čemu je Mus komandirao lijevim krilom. Za vrijeme bitke su Gali sa svojim dvokolicama probli Musove redove, ali je Mus tada, isto kao i njegov otac, sebe žrtvovao bogovima kako bi donio pobjedu. Vidjevši Musovu žrtvu, rimski vojnici su ponovno zbili redove te izvojevali konačnu pobjedu.

Njegov istoimeni sin je godine 279. pne. učinio isto u bitci kod Askula.
**Tvornica lutaka** je zagrebačko kazalište za djecu i mlade. Kazalište je osnovano 2005. godine, iako kao umjetnička organizacija djeluje još od 2003. godine. Kazalište su osnovali lutkarica i glumica Petra Radin, koja obnaša funkciju umjetničke voditeljice, te glumac Leon Lučev, koji je obnašao funkciju ravnatelja do 2011. godine kada je na tu dužnost stupio redatelj Mario Kovač.

Kazalište Tvornica lutaka od 2011. godine smješteno je u prostorijama nekadanjeg kina Grič u Zagrebu gdje redovno izvodi svoj repertoar naslova za djecu. Surađuju s brojnim poznatim glumcima (Filip Šovagović, Ecija Ojdanić, Filip Detelić, Vilim Matula, Dražen Šivak, Nina Violić, Luka Petrušić...) te kazališnim redateljima (Krešimir Dolenčić, Anica Tomić, Damir Klemenić).

Kazalište osim predstava na svojoj sceni često gostuje na brojnim dječjim festivalima u zemlji i inozemstvu, kao i u drugim vidovima druženja s djecom (predstave u vrtićima, školama, domovima kulture, učilištima, dvoranama i na trgovima).

Rad kazališta nagrađivan je brojnim nagradama diljem Hrvatske te u inozemstvu.

Izvori
------

* O kazalištu, mrežne stranice kazališta Tvornica lutaka, *www.tvornicalutaka.hr* Arhivirano 2012-11-22 na Wayback Machine-u
* Kazalište Tvornica lutaka na *PORT.hr*, *www.port.hr*
* Najava rada kazališta "U bivšem kinu Grič kazalište Tvornica lutaka", *Culturenet Croatia*, *www.culturenet.hr*

Vanjske veze
------------

* Mrežne stranice kazališta Tvornica lutaka, *www.tvornicalutaka.hr* Arhivirano 2011-12-31 na Wayback Machine-u