***Alkmeon u Korintu*** (starogrčki: ) naslov je jedne tragedije velikog grčkog tragediografa Euripida. Prikazana je na Dionisijskom festivalu nakon pesnikove smrti, najverovatnije 405. pne. kao deo trilogije u kojoj su još bile *Bakhe* i *Ifigenija u Aulidi*. Ta je trilogija na dramskom nadmetanju i osvojila prvu nagradu. Od *Alkmeona u Korintu* sačuvno je danas samo nekoliko fragmenata. Jednu moguću varijantu rekonstruisanog komada objavio je irski dramatičar Colin Teevan 2005. godine. Postoji oko 23 fragmenata, koji zauzimaju nekih 40 stihova *Alkmeona u Korintu*, i Teevan ih je sve upotrebio u svojoj rekonstrukciji, premda nije za svaki od ovih fragmenata sa potpunom sigurnošću utvrđeno da pripadaju ovoj Euripidovoj tragediji. Od *Alkmeona u Korintu* nije sačuvana nijedna potpuna scena, a nemamo ni celovitog popisa likova u drami.

Zaplet
------

Ono što nam je od zapleta *Alkmeona u Korintu*  poznato temelji se na jednom sažetku u Pseudo-Apolodorovoj *Biblioteci*. Prema tom sažetku, kad je poludeo, Alkmeonu je Manto rodila sina Amfiloha i ćerku Tisofonu. Alkmeon je decu na staranje poverio Kreontu, korintskom kralju, no Kreontova žena Meropa, ljubomorna na Tisifonu, prodala je ovu u ropstvo. Alkmeon je, ne znajući koga kupuje, kupio Tisifonu te se s njom kao robinjom vratio u Korint da se ponovo sjedini s Amfilohom, koji će kasnije osnovati Amfilohijski Argos.

Euripidova je tragedija počinjala prologom, koji je izgovarao bog Apolon, i u kome je rekao i to da, premda Manto s njim nije imala dece, imala je njih dvoje s Alkmeonom. Za vreme Alkmeonovog boravka u Korintu verovatno je došlo do scene prepoznavanja, gde se otkrio identitet Tisifone, pri čemu je glavnu ulogu u prepoznavanju možda imala Meropa. Na temelju jednog sačuvanog fragmenta zaključuje se da je Kreont otišao u izgnanstvo nakon što se otkrilo da je pravi otac Alkmeon, a ne Kreont.

Hor je verovatno činila skupina ženskih lica.

Britanska klasičarka Edith Hall smatra da je moguće ustanoviti tematsku povezanost sva tri komada koja su činila ovu trilogiju. *Ifigenija u Aulidi* obrađuje mit o tome kako se kralj Agamemnon priprema žrtvovati svoju ćerku Ifigeniju. *Bakhe* obrađuju priču o Agavi koja u dionisijskom transu ubija svog sina, kralja Penteja. Slično tome, *Alkmeon u Korintu* sadrži priču o odnosu roditelja prema svom detetu u adolescentskim godinama.

Hall iznosi tezu da je kroz *Alkmeona u Korintu* provejavao bar delimično komičan ton. Ta se pretpostavka zasniva na jednom fragmentarno sačuvanom dijalogu, u kome jedan lik ― možda Alkmeon ― kaže: "Da skratim priču, ubio sam svoju majku", a drugi lik mu odgovara: "Je l' to bio sporazumni čin ili ste oboje oklevali?"

Fragmenti
---------

Prema Christopheru Collardu i Martini Croppu, za samo četiri fragmenta od nekoliko reči može se pouzdano tvrditi da pripadaju *Alkmeonu u Korintu*. U fragmentu 73a, Apolon kaže da Manto s njim nije imala dece, ali da je s Alkmeonom imala dvoje. U fragmentu 74, kad Alkmeon dolazi u Korint, hor se pita ko je taj stranac koji je upravo stigao. U fragmentu 75, neki lik ― možda Tisifona ili Alkmeon ― kaže Amfilohu: "Kreontov sine, kako se istinitim pokazalo da od plemenitih se očeva plemenita deca rađaju, i od samog početka deca očevoj priodi nalikuju". Fragment 76 govori o tome kako Kreont odlazi u izgnanstvo nakon što se otkrilo da je Amfiloh Alkmeonov sin, a ne Kreonotov.

Osim ovih fragmenata, postoje još neki koji možda pripadaju ovoj tragediji, a možda jednoj Euripidovoj ranijoj tragediji, koja se zove *Alkmeon u Psofidi* (438. pne.), no precizna atribucija koji bi bila opšteprihvaćena nije se pokazala mogućom.

Tematika
--------

*Alkmeon u Korintu* napisan je krajem peloponeskog rata, kad je mogućnost atinskog poraza izgledala već sasvim bliska. U drami su kralj i kraljica Korinta, neprijatelja Atine, prikazani negativno.