Beg **Dalip Frashëri**, poznat i pod književnim pseudonimom **Hyxhretiu** (**Hidžretiu** = "prognanik"), bio je albanski bekštašijski šeik i pjesnik koji je u 19. stoljeću djelovao u okviru tzv. bejtadžijske književnosti. Njegova pjesma *Vrt mučenika* (*Kopshti i te mirevet*) prva je i najduža poznata epska pjesma u albanskoj književnosti.

Život i djelo
-------------

Dalip je rođen u selu Frašeru, koje se danas nalazi u Përmetskom okrugu, koji je tada činio dio Janjinskog vilajeta u okviru Osmanskog Carstva. Bio je sin Kasa Frashërija, brat pjesnika Shahina Frashërija i ujak albanskih pjesnika i aktivista Narodnog preporoda Naima, Samija i Abdyla Frashërija. Bio je derviš porijeklom iz obitelji snažnih bektašijskih korijena i igrao je važnu ulogu u tamošnjoj lokalnoj tekiji. O njegovom se životu ne zna mnogo, osim da je godinama radio na svojoj pjesmi *Vrt mučenika*. To je djelo dovršio 1842. godine, nakon što su ga osmanske vlasti internirale u tekiju u Konici.

### *Vrt mučenika*

Frashëri je u svom književnom djelu koristio arapsko pismo. Iako je bio autor i drugih pjesama, sačuvan je samo njegov *Vrt mučenika* (*Kopshti i te mirevet*). To je priča o bici kod Karbale, koja je prethodno utjecala na šiitsku i sufijsku književnost. Pjesmu je dovršio na 21. Rabi II 1258. po islamskom kalendaru, što odgovara 6. lipnju 1842. godine.

Pjesma se sastoji od oko 56.000 stihova i pisana je specifičnom varijantom toskijskog dijalekta koja se govorila u tom području. *Vrt mučenika* najstarija je i najduža poznata epska pjesma na albanskom jeziku. Vjeruje se da je bila namijenjena ritualnim ceremonijama u tekijama i kućnim ritualima tijekom *mätama* (tj. žalosti ili oplakivanja).

Iako se temelji na djelu azerbejdžanskog pjesnika Fuzûlîja, koje također nosi naslov *Hadîkat üs-Süedâ* (حديقت السعداء; *Vrt mučenika*), Frashërijeva pjesma predstavlja prvi pokušaj bektašijskih Albanaca da se nadmeću s Fuzûlîjem i pokažu značajan utjecaj bektašizma u albanskom životu tog vremena. Dok je Fuzûlî za svoju pjesmu koristio i poeziju i prozu, Frashëri se oslanjao samo na stihove. Pjesma uključuje informacije o albanskim običajima, festivalima i osjećajima. Na primjer, daje detalje o ritualu *mätam*, tijekom koga se bektaši suzdržavaju od pijenja vode. Stoga, čak i ako se čini da je Frashërijeva početna ideja bila prevesti i prilagoditi Fuzûlîjevo djelo, pjesma je na kraju završila kao kompozicija koja je istinski nacionalna i sama po sebi razumljiva.

Pjesma je podijeljena u deset odjeljaka, a prethodi joj uvod. Uvod govori o bektašizmu u Albaniji, s mnogo informacija za koje se vjeruje da ih je prikupio od Babe Šemina iz Kroje i Nasibija Tahira Babaija, obojice važnih bektašija tog doba. Pjesma navodi važne ličnosti bektašijskog pravca, kasnija dodavanja i njegovo širenje. Slijedi povijest Arabljana prije islama, opis Poslanikovog djelovanja, njegovog života i smrti te kazivanje događaja koji su doveli do tragedije na Karbali. Detaljno je opisana bitka na Karbali; Frashëri hvali one koji su pali kao mučenici, posebno Husayn ibn Ali.

Vjeruje se da je pjesma donekle poslužila kao osnovni model za kasnije djelo albanskog nacionalnog pjesnika Naima Frashërija pod naslovom *Karbala* (*Qerbelaja*), kao i za epsku pjesmu *Povijest Skenderbega* (*Istori' e Skenderbeut*), objavljenu u Bukureštu 1898. godine. To je jedno od posljednjih djela napisano arapskim pismom na albanskom jeziku.