**Natanz** (perz. نطنز) je grad na sjeverozapadu Isfahanske pokrajine u Iranu, oko 100 km sjeverno od Isfahana odnosno 70 km jugoistočno od Kašana. Zahvaljujući povoljnom geografskom položaju grad se počeo razvijati kroz srednji vijek i obiluje spomenicima iz bujidskog, seldžučkog, ilhanidskog, timuridskog i safavidskog razdoblja. Natanz je danas najpoznatiji po obližnjem industrijskom kompleksu za preradu uranija, jednom od najvažnijih postrojenja iranskog nuklearnog programa. Prema popisu stanovništva iz 2006. godine u Natanzu je živjelo 12.060 ljudi.

Geografija
----------

*Glavni članak: Geografija Irana*
Natanz je geografski smješten u kotlini na nadmorskoj visini od 1550 − 1650 m. Na zapadu je omeđen ograncima Karkasa (3910 m), na sjeveru Siah-Kuhom (1666 m), na jugoistoku Darhendom (1685 m), te na jugu Kape-Tirom (2785 m). Navedene planine dijelom su prostranijeg centralnoiranskog masiva koje se proteže u smjeru sjeverozapad-jugoistok. U okolici grada nalaze se ležišta salitre i sumpora koja su tijekom safavidskog razdoblja iskorištavana u vojne svrhe odnosno za proizvodnju baruta.

Klima u Natanzu određena je visokim planinama sa zapada kao i utjecaju polupustinjskih krajeva iz pravca Dašt-e Kavira prema sjeveroistoku, a klasificira se kao hladna stepska (BSk). Kotlinu površine od 20-ak km² napajaju dvije sezonske rijeke koje se slijevaju s Karkasa. Natanzom prevladava relativno zelen krajolik i gospodarstvo mu se tradicionalno temelji na poljoprivredi odnosno proizvodnji žitarica i voća, prvenstveno krušaka i šipaka. S obzirom da je njegova okolica staništem gazelama, divljim kozama i brojnim vrstama ptica, Natanz je kroz historiju bio jednim od omiljenih odredišta za lov.

Historija
---------

*Glavni članak: Historija Irana*
Natanz se kao grad prvi put spominje u 13. vijeku, no njegova uža okolica naseljena je još od prahistorije. Jedan od arheoloških lokaliteta koji svjedoči tome jest Arisman (~20 km sjeverno) koji spada među najveće i najstarije metalurške komplekse u svijetu. Tijekom starog vijeka ovo je geografski izolirano područje bilo sigurnim utočištem za karavane koje su prometovale uz centralnoiranski masiv, te u strateškom smislu predstavlja čvorište između Raja na sjeveru, Isfahana na jugu i Jazda na jugoistoku. Od nekoliko starovjekovnih građevina najvažnije su ruševine zoroastrijskog hrama vatre koje se datiraju u sasanidsko razdoblje (3. − 7. v.).

Mjesto se ubrzano počinje razvijati kroz rani srednji vijek, a najstarije islamske građevine su kupola Saborne džamije iz bujidskog (10. − 11. v.) i džamija Kuče-Mir iz seldžučkog razdoblja (11. − 12. v.). Kompleks Saborne džamije nadograđen je za vrijeme vladavine Ilhanida (13. − 14. v.), a uz zapadni zid podignuta je i monumentalna grobnica šejha Abdula Samada s velikim ajvanom, oktogonalnim piramidalnim krovom i minaretom visine 38 m. Iz timuridskog razdoblja (14. − 15. v.) datira više mauzoleja među kojima i grobnice sajeda Hasana Vakifa i sajeda Mira Vakifa s tirkiznim kupolama. Veliki uspon Natanz doživljava za vrijeme vladavine safavidske dinastije (16. − 18. v.) kada je bio carskim lovištem odnosno ljetnom rezidencijom Abasa I. Velikog. Najpoznatija safavidska znamenitost jest tzv. Sokolova kupola, mauzolej podignut na vrhu strme planine u čast Abasovom sokolu.

Nuklearno postrojenje
---------------------

*Glavni članak: Nuklearno postrojenje Natanz*
Oko 40 km sjeverozapadno od Natanza smješten je kompleks za obogaćivanje uranija, jedno od najznačajnijih postrojenja iranskog nuklearnog programa. Veliki kompleks proteže se na površini od 1,5 x 1,5 km i sastoji se od niza industrijskih i administrativnih objekata. Njegovu jezgru čine dvije bunkerirane dvorane pojedinačne površine od 25.000 m², ukopane 8 m ispod terena i zaštićene slojevima od 2,5 m armiranog betona odnosno 22 m nabijene zemlje. U jednoj dvorani smješteno je 55 kaskada s ukupno 9156 centrifuga za obogaćivanje. Prema izvješću Međunarodne agencije za atomsku energiju (IAEA) iz rujna 2012. godine, od veljače 2007. kada je počela proizvodnja u postrojenju je obogaćeno ukupno 6876 kg uranijevog heksafluorida (UF6) do razine od 5% uranija-235.

Galerija
--------

* Grobnica šejha Abdula SamadaGrobnica šejha Abdula Samada
* Ajvan Saborne džamijeAjvan Saborne džamije
* Sokolova kupolaSokolova kupola
* Grobnica sajeda Mira VakifaGrobnica sajeda Mira Vakifa
* Groblje uz mauzolej sajeda Hasana VakifaGroblje uz mauzolej sajeda Hasana Vakifa

Veze
----

* Isfahanska pokrajina

Literatura
----------

* (`en`) Amano, Yukiya (13. rujna 2012.). *Implementation of the NPT Safeguards Agreement and relevant provisions of Security Council resolutions in the Islamic Republic of Iran*, IAEA Board Report **XXXVII**. Vienna: International Atomic Energy Agency, str. 4.-5.
* (`en`) Blair, Sheila (1986.). *The Ilkhanid Shrine Complex at Natanz, Iran*, Harvard Middle East Papers, Classical Series **I**. Cambridge, Massachusetts: Harvard University, ISBN 9780932885029, OCLC 13845965.
* (`en`) Blair, Sheila S. (15. prosinca 2004.). "ii. Architecture", *Il-Khanids*, Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University.
* (`de`) Mahabadi, Mehdi (1985.). *Strukturanalyse einer Kleinstadt im Iran: dargestellt am Beispiel von Natanz*, Beiträge zur räumlichen Planung **VIII**. Hannover: Institut für Grünplanung und Gartenarchitektur, Universität Hannover, ISBN 9783923517046, OCLC 16224549.
* (`en`) Nützel, Alexander; Aghababalou, Babak; Senowbari-Daryan, Baba (16. ožujka 2012.). *Gastropods from the Norian (Late Triassic) Nayband Formation near Natanz (Iran)*, Bulletin of Geosciences **LXXXVII. 1**. Prague: Czech Geological Survey, str. 53.-65, DOI:10.3140/bull.geosci.1324, ISSN 1214-1119, OCLC 780662402.
* (`fr`) Richard, Francis (1995.). *Raphaël du Mans: missionaire en Perse au XVIIe*, Moyen Orient & Océan Indien XVIe-XIXe s. **IX**. Paris: l'Harmattan, ISBN 9782738432155, OCLC 419967436.

Vanjske veze
------------

* (`fa`) Službene stranice Natanza Arhivirano 2012-10-20 na Wayback Machine-u

Ostali projekti

|  |  |
| --- | --- |
|  | U Wikimedijinoj ostavi ima još materijala vezanih za: **Natanz** |