recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tramvajska zavjera General Motorsa**  (također poznata i kao *Veliki američki tramvajski skandal*) je naziv koji se odnosi na optužbe i presude u odnosu na program General Motorsa (GM) i drugih tvrtki koji su kupovali, a zatim rastavljali tramvaje i električni vlakove u mnogim američkim gradovima.

Između 1936 i 1950, National City Lines i Pacifika City Lines-s ulaganjima od GM-a, Firestone guma, Standard Oil of California, Phillips Petroleum, Mack kamioni, i Federal Engineering Corporation-kupio više od 100 električnih površinskih sustava vuče u 45 gradova, uključujući Baltimore, Newark, Los Angeles, New York City, Oakland i San Diego, te ih pretvoriti u radu sabirnice. Nekoliko tvrtki koje su osuđene u 1949 za zavjeru da monopolizira međudržavne trgovine, ali su oslobođeni optužbi za urotu zbog monopola.

Neki sugeriraju da je ovaj program odigrao ključnu ulogu u smanjenju javnog prijevoza u gradovima diljem Sjedinjenih Država, poglavito Edwin J. Quinby, koji je prvi skrenuo pozornost na program godine 1946, a zatim Bradford C. Snell, anti-trust odvjetnik za Senat SAD-a čiji je kontroverzno svjedočanstvo iz 1974. pred Senatom dovelo to pitanje na nacionalnu razinu svijesti. I Quinby i Snell su tvrdili da je namjerno uništavanje tramvaja bilo dio veće strategije s ciljem guranja SAD-a u automobilsku ovisnost. Drugi kažu da su neovisni ekonomski čimbenici doveli do promjene u prijevoznom sustavu, uključujući Veliku depresiju, Zakon o javnim uslužnim tvrtkama iz 1935, radni nemiri, tržišne sile, naglo povećanjem prometnog zagušenja, urbano širenje, porezna politika koje su štitile privatne vlasnike vozila, I općenito entuzijazam za automobile. Jedan pisac na tu temu je sugerirao da su Snell i drugi pali u pojednostavljeno razmišljanje I teoriju zavjere, na granici s paranoidnih obmanama  govoreći: "Jasno, GM je ratovao s električnima vlakovima I tramvajima... Također, jednako je jasno da je nedjelotvornost Vlade značajno pridonijela uklanjanju električne vuče. "[n 1]

Samo mala nekolicina američkih gradova su zadržali transportne sustave temeljene na tramvajima , uključujući Newark u Philadelphiji, San Francisco, Pittsburghu i Bostonu, drugi ih ponovno uvode. Priča je korištena kao fabula u mnogim filmovima.

Izvori
------

1. ↑
2. ↑  „Archive copy". Arhivirano iz originala na datum 2016-04-03. Pristupljeno 2013-09-04.
​

**Tramvajski promet u Rijeci** uveden je 1899. godine. Prvi električni tramvaj provezao se središtem Rijeke 7. studenog 1899. godine.

Povijest
--------

U 19. stoljeću prvi se javni prijevoz putnika odvijao kočijama i omnibusevima na konjsku vuču. 1892. godine Gradske vlasti su prihvatile ponudu baruna Lazzarinia za uvođenjem električnog tramvaja. Nakon dugih pregovora, 1896. sklopljen je Ugovor o izgradnji i prometu električnog tramvaja u gradu Rijeci s *Anonimnim društvom za riječki električni tramvaj*, koje je barun za tu svrhu osnovao. Koncesionarsko društvo, čiji je većinski vlasnik u međuvremenu postala Komercijalna banka iz Pešte, odobrila je izgradnju jednotračne pruge s nekoliko mimoilaznicama. Tramvaj je krenuo 7. studenog 1899. od mosta na Rječini duž Fiumare prema zadnjoj stanici Pioppi. Dužina trase bila je nešto više od 4 km.

Tramvajska pruga se 1907. godine produžuje od mosta na Rječini do Školjića, te od stanice Pioppi (kod tvornice *Torpedo*) do brodogradilišta *Danubius* (današnji *3. maj*).

Nagli razvoj grada Rijeke i njegove okolice diktirao je brži, moderniji i kvalitetniji prijevoz te je 1951. godine u gradsku prometnu komunikaciju uključen trolejbus. U lipnju 1952. godine ukinut je u potpunosti tramvajski promet.

Galerija
--------

* Tramvaj u RijeciTramvaj u Rijeci
* Tramvajska mimoilaznicaTramvajska mimoilaznica
* Reljef na Spomen obilježju povodom 105. godišnjice organiziranog javnog prijevoza u RijeciReljef na Spomen obilježju povodom 105. godišnjice organiziranog javnog prijevoza u Rijeci

Povezano
--------

* Autotrolej

Izvori
------

* *Autotrolej : 1899.-1999.*, Autotrolej, Rijeka, 1999.
* *Riječki tramvaj krenuo 1899.*, Večernji list, 14. srpnja 2005.[*mrtav link*]
* Povijest Autotroleja d.o.o. Arhivirano 2008-02-25 na Wayback Machine-u
* Informacije iz *Muzeja grada Rijeke*

Vanjske veze
------------

***Tramvajski promet u Rijeci*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Tramvajski promet u Hrvatskoj |
| --- |
| Tramvajski sustavi | Zagreb • Osijek |  |
| Nekadašnji tramvajski sustavi | Dubrovnik • Rijeka • Pula • Opatija |
| Tramvajski operateri | ZET (Zagreb) • GPP (Osijek) |
| Tipovi tramvajskih vozila | TMK 201 • Tatra T3 • Tatra T4 • Tatra KT4 • Düwag GT-6 • TMK 2100 • TMK 2200 • TMK 2300 **Povijesni tipovi:** M-22 • M-24 • TMK 100 • TMK 101 • TMK 200 • TMK 900 |
**Vladimir-Rasate** (bugarski: ) bio je vladar Bugarske od 889. do 893.

Postao je vladar (knez) Bugarske nakon što se njegov otac Boris-Mihailo I odlučio povući u manastir nakon vladavine od 36 godine. Sačuvani pečati s natpisom "Mihailo Monah, koji je arhont Bugara" sugeriraju, međutim, da Boris I nije u potpunosti ispustio vlast.

Vladimir-Rasate je bio najstariji od Boris-Mihailovih sinova i vjerojatno jedini koji je rođen kao pagan. Prema bizantskom caru Konstantinu VII Porfirogenitu, Vladimir je učestvovao u bugarskom napadu na srpske zemlje, a koji se dogodio prije pokrštavanja Bugara. O njegovoj vladavini ima malo podataka; zna se da je 892. sklopio vojni savez sa istočnofranačkim (njemačkim) kraljem Arnulfom Karantanskim protiv Velike Moravske. Taj savez historičari smatraju uperenim protiv bizantskih interesa, što je predstavljao ozbiljan otklon od pro-bizantske politike njegovog oca. 

Vladimira se uglavnom pamti po pokušaju da iskorijeni kršćanstvo u Bugara i obnovi paganstvo. O tom događaju piše Konstantin Preslavski, prema kome je Vladimir počeo uništavati kršćanske hramove i progoniti svećenike jer ih je smatrao agentima Bizanta i neprijateljima bugarske slobode. Međutim, taj čin nije naišao na potporu naroda i plemstva, te su ga podržavali tek nekolicina boljara. Godine 893. je Boris I napustio manastir, svrgnuo sina, oslijepio ga i strpao ga u zatvor. Otada o njemu nema traga.

Poslije toga je Boris na prijestolje stavio svog trećeg sina Simeona, i to na Saboru u Preslavu, sazvanom kako bi se suzbili budući pokušaji obnove paganstva.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi: **Boris I**  |  **Knez Bugarske** 889–893 | Slijedi: **Simeon I**  |

| * p
* r
* u
Bugarski monarsi |
| --- |
| Prvo Carstvo (681–1018) | 
 Asparuh **•**  Tervel **•**  Kormesij **•**  Sevar **•**  Kormisoš **•**  Vineh **•**  Telec **•**  Sabin **•**  Umor **•**  Toktu **•**  Pagan **•**  Telerig **•**  Kardam **•**  Krum **•**  Omurtag **•**  Malamir **•**  Presijan I **•**  Boris I **•**  Vladimir **•**  Simeon I **•**  Petar I **•**  Boris II **•**  Roman **•**  Samuil **•**  Gavril Radomir **•**  Ivan Vladislav **•**  Presijan II  |
| Drugo Carstvo (1186–1396) | 
 Ivan Asen I **•**  Peter IV **•**  Ivanko **•**  Kalojan **•**  Boril **•**  Ivan Asen II **•**  Kaliman I Asen **•**  Mihailo Asen I **•**  Kaliman II Asen **•**  Mico Asen **•**  Konstantin I Tih **•**  Ivailo **•**  Ivan Asen III **•**  Georgi Terter I **•**  Smilec **•**  Čaka **•**  Todor Svetoslav **•**  Georgi Terter II **•**  Mihailo Šišman **•**  Ivan Stefan **•**  Ivan Aleksandar **•**  Ivan Šišman **•**  Ivan Sracimir  |
| Kneževina (1878–1908) iKraljevina (1908–1946) | 
 Aleksandar I **•**  Ferdinand I **•**  Boris III **•**  Simeon II  |
Spomenik Sigebertu u samostanu Gembloux
**Sigebert od Gemblouxa** (latinski: ; francuski: ; o. 1030 – 5. oktobar 1112) bio je benediktinski redovnik i kroničar, poznat kao autor univerzalne kronike u kojoj je borbu za investituru predstavio kao sljedbenik rimsko-njemačkih careva i protivnik papa.

Rodio se u Gemblouxu kraj Namura u današnjoj Belgiji. Nakon zaređenja je došao u tamošnji samostan gdje je stekao veliki ugled kao nastavnik samostanske škole. Napisao je nekoliko traktata u kojoj osuđuje ukaze papa Grgura VII i Paskala II.

Najpoznatije mu je djelo *Chronicon sive Chronographia* u kojoj nastoji prikazati historiju svijeta od 381. do godine 1111. Iako je djelo steklo veliku popularnost u srednjem vijeku i iako odaje za tadašnje vrijeme prilično načitanog i obrazovanog autora, moderni historičari mu zamjeraju nedostatak detalja za ranije periode i brojne faktografske pogreške. Također je napisao i biografiju svog imenjaka, franačkog kralja Sigiberta III (*Vita Sigeberti III regis Austrasiae*).

Izvori
------

Literatura
----------

* Denys Hay, *Annalists and Historians: Western Historiography from the Eighth to the Eighteenth Centuries* (London/New York) 1977.
* For Sigebert as the author of *De investitura episcoporum*, see Jutta Beumann , *Sigebert von Gembloux und der Traktat de investitura episcoporum* (Sigmaringen) 1976.
* Tino Licht: *Untersuchungen zum biographischen Werk Sigeberts von Gembloux* (Heidelberg 2005).
* Sigebert von Gembloux: *Acta Sanctae Luciae* (Heidelberg) 2008 (=Editiones Heidelbergenses 34).

Vanjske veze
------------

***Sigebert od Gemblouxa*** na Wikimedijinoj ostavi

* Sigebert's recording of a comet, 1106
* Sigebert of Gembloux at The Latin Library
**Vladimir Bebić** (Ljubljana, 4. kolovoza 1946. – Rijeka, 15. lipnja 2009.), hrvatski političar. Poznat po žestokoj kritici Tuđmanove politike početkom 1990-ih zbog čega je dobio nadimak »Bombarder s Kvarnera«.

Osnovnu školu je završio u Gospiću i Rijeci, gimnaziju u Rijeci, a diplomirao je na Fakultetu političkih nauka u Zagrebu. U mladosti se bavio boksom, a prije višestranačja u Hrvatskoj je bio direktor Boksačkog kluba Rijeka. 1990. godine se priključio regionalističkoj stranci Riječki demokratski savez. Za vrijeme rata u Hrvatskoj je sudjelovao u Hrvatskoj vojsci na ličkom ratištu, a njegov tadašnji zadatak je bio osobno javljati vijest o pogibiji svojih drugova njihovim roditeljima. Godine 1992. godine se kao RIDS-ov kandidat kandidirao izborima za Sabor 1992. godine u riječkoj izbornoj jedinici. Nakon ponovljenih izbora je za nekoliko stotina glasova pobijedio HDZ-ovog kandidata te tako postao jedan od šestorice opozicijskih kandidata izabranih u većinskim izbornim jedinicama (sve ostale većinske jedinice je osvojio HDZ, a svi ostali opozicijski zastupnici bili izabrani s državne kandidatske liste).

Bebić se vrlo brzo nametnuo kao jedan od najživopisnijih saborskih zastupnika, koji je u svojim saborskim govorima žestoko kritizirao tadašnju vladajuću politiku. Sklonost "soliranju" ga je dovela u sukob s matičnom strankom, koju je nakon nekoliko mjeseci napustio te se potom priključio Hrvatskoj kršćanskoj demokratskoj uniji. Nju je isto tako napustio, da bi se konačno skrasio u Socijaldemokratskoj uniji (SDU). 

Na izborima 1995. godine lista SDU na čelu s Bebićem nije uspjela prijeći izborni cenzus. Bebić je nakon određenog vremena napustio SDU, nastojeći formirati lijeve stranke, dok na kraju nije postao potpredsjednikom Ljevice Hrvatske. Dva puta je bio izabran za člana Gradskog vijeća Rijeke. 

Umro je nakon duge i teške bolesti.

Eksterni linkovi
----------------

* Biografija na seebiz.eu
**Shauna Grant** (pravim imenom Collen Marie Applegate; 24. maj 1963 - 21. mart 1984) bila je američka pornografska glumica čija je kratka karijera prekinuta samoubistvom, koje je izazvalo veliku pažnju tadašnje američke javnosti.

Biografija
----------

Colleen Applegate se rodila u Kaliforniji, a odrasla u gradu Farmington u državi Minnesota, gdje joj je otac radio u pravi lokalnog telefonskog poduzeća. Tamo je diplomirala u srednjoj školi, gdje je prije toga bila *cheereleader*. Nakon što je nekoliko mjeseci radila kao blagajnica u očevom poduzeću, i nakon što je pokušala samoubistvo, zajedno sa svojim tadašnjim momkom Mikeom Marcellom je pobjegla iz kuće kako bi započela novi život u Kaliforniji.

Njih dvoje su stigli u Los Angeles gdje je, nakon mjesec dana bezuspješnih pokušaja da pronađe posao, odgovorila na oglas agencije za modele koju je vodio kontroverzni Jim South. Ubrzo je počela snimati erotske editorijale za časopise kao što su *Club*, *Penthouse* i *Hustler* ipod paskom Suze Randall. Potaknuta brzom zaradom, pristala je snimati hardcore pornografske filmove. Snimila ih je oko 30-ak, od koji su neki za tadašnje standarde imali visoki budžet i od nje zahtijevali i određene glumačke sposobnosti. Brzo je stekla popularnost zahvaljujući imidžu "djevojke iz susjedstva". Na njenu karijeru je, međutim, isto tako brzo počela uticati sklonost kokainu.

U međuvremenu ju je Marcell ostavio, te je pronašla novog momka u 44-godišnjem Jacku "Jakeu" Ehrlichu, dileru kokaina. Nakon toga je u novembru 1983. objavila kako napušta porno-industriju. U februaru 1984. je Ehrlich priveden u zatvor kako bi odslužio petogodišnju kaznu zbog distribucije narkotika. Nakon mjesec dana ju je nazvao iz zatvora i rekao kako je njihova veza gotova. 

21. marta 1984. godine je Grant sebi ispalila hitac iz puške iz glavu. Nakon dva dana je isključena sa aparata i proglašena mrtvom.

Reference u popularnoj kulturi
------------------------------

Godine 1987. je mreža PBS životu i smrti Shaune Grant posvetila epizodu svoje dokumentarne serije *Frontline* pod naslovom *Death of a Porn Queen*.

Godine 1988. je u produkciji Lorimar Television snimljen TV-film *Shattered Innocence* čija je radnja bila temeljena na životu Shaune Grant, iako je protagonistica (koju je tumačila Jona Lee) imala fiktivno ime.

V. također
----------

* Savannah

Vanjske veze
------------

* Biography at LukeIsBack.com
* Shauna Grant Detailed Biography Arhivirano 2014-03-20 na Wayback Machine-u
* Shauna Grant na IMDb-u (`en`)
* Shauna Grant na Internet Adult Film Database
* Shauna Grant na Adult Film Database
* Shauna Grant na Find a Grave
**Trstenik Nartski** je naselje u općini Rugvica, u Zagrebačkoj županiji. Naselje čini dio zagrebačke aglomeracije, u zagrebačkoj mikroregiji središnje Hrvatske. Naselje je smješteno većim dijelom uz cestu Ivanja Reka-Rugvica-Dugo Selo, nedaleko od rijeke Save. Od Rugvice je udaljeno 5 km, od Ivanje Reke 6 km, a od Dugog Sela 7 km. 

Ime je očito dobilo po trstici koja raste u obližnjem mrtvom savskom rukavu. Iako je austrougarska administracija 1900. godine naselju promijenila ime u Trstenik Nartski, kakav mu je i danas naziv, u narodu je uvijek ostao samo Trstenik. Naselje je od 1850. godine u sastavu kotara Dugo Selo, poslije općine Dugo Selo, a od 1993. god. u sastavu općine Rugvica. Naselje pripada katoličkoj župi Uznesenja Blažene Djevice Marije sa sjedištem u Jalševcu Nartskom u dugoselskom dekanatu Zagrebačke nadbiskupije.

Gospodarska osnova je građevinarstvo, u manjoj mjeri poljodjelstvo, stočarstvo, trgovina i obrt. Naselje je najviše poznato po građevinskoj industriji, a od 1991. godine i po formiranju-ustrojavanju legendarne 2. gardijske brigade "Gromovi". Postrojba je bila smještena u građevinskim stambenim objektima koji su početkom svibnja 1991. god pretvoreni u vojarnu Zbora narodne garde RH.

Stanovništvo
------------

Naselje broji 506 stanovnika u 132 kućanstva (popis 2001.). Godišnja stopa rasta stanovništva je 9.51%. Za usporedbu naglog povećanja stanovništva, koji najviše uvjetuje izrazita blizina Zagreba,je broj stanovnika 1981. godine, kada je u naselju živjelo svega 98 stanovnika u 30 kućanstava.

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Općine Rugvica |
| --- |
| Čista Mlaka • Črnec Dugoselski • Črnec Rugvički • Donja Greda • Dragošička • Hrušćica • Jalševec Nartski • Ježevo • Nart Savski • Novaki Nartski • Novaki Oborovski • Obedišće Ježevsko • Oborovo • Okunšćak • Otok Nartski • Otok Svibovski • Preseka Oborovska • Prevlaka • Rugvica • Sop • Struga Nartska • Svibje • Trstenik Nartski |
*Za ostala značenja, v. Rog (razvrstavanje).*
Koza s neobičnim rogovima
**Rogovima** se nazivaju izrasline na glavi bovida (*Bovidae*) - jedne porodice iz grupe preživača - i kod nosoroga, a građeni su od keratina. U prenesenom smislu se tako nazivaju i slične izrasline na tijelima drugih životinja, kao recimo kod nekih kukaca. 

Kod nosoroga je rog krupna izraslina koju tvore slijepljene čekinje, dok je kod bovida (između ostalih goveda, antilope, koze, ovce, žirafe) riječ o šupljoj navlaci preko koštane izrasline na glavi. Bovidi se stoga nazivaju *šupljorošcima*.

Izraz koji koriste lovci kad govore o "trofejnom rogovlju" i pri tome misle na "rogove" srndaća i jelena, nije točan, jer je kod ovih vrsta riječ o izraslinama koje se tvore od koštane tvari. Jednako tako, jednorog odnosno narval ima izraslinu koja je zapravo kljova a ne rog. 

Neke ptice, kao recimo kazuar imaju na glavi ili kljunorošci na kljunu također rožnate izrasline. Od rožnate supstance građena su i potplati na stopalima deva, kopita kod porodice konja kao i papci kod čitavog niza porodica kako u skupini preživača tako i u skupini nepreživača, zatim ljuske reptila, usi kod kitova usana, pločice na jeziku, u nepcima i želucima ptica i nekih sisavaca.

Česte su i pojave bolesnih tvorbi od rožnate mase kod čitavog niza životinja ali i kod čovjeka (primjer: tzv. "kurje oko").

***Rog*** na Wikimedijinoj ostavi
**Upravno pravo** (engl. ) je grana prava koja uređuje upravnu delatnost tj. ukupnost svih (autoritativnih i neautoritativnih) aktivnosti uprave kojima uprava neposredno izvršava svakodnevne zadatke i poslove ostvarujući svoju socijalnu funkciju, a čini je sistem pravnih normi koje uređuju organizaciju uprave i javnih službi, upravni postupak, obim i sadržinu upravne delatnosti – obavljanje upravnih poslova, donošenje pravnih odluka uprave, vršenje materijalnih radnji i kontrolu uprave.

Osnovni pojmovi
---------------

Poslove državne uprave obavljaju ministarstva, organi uprave u sastavu ministarstava (uprave, inspektorati, direkcije) ali se mogu obrazovati i posebne organizacije (sekretarijati, zavodi, agencije, centri) i javne službe (javne ustanove, javna preduzeća) i drugi oblici organizovanja kojima se ostvaruju prava i potrebe građana i pravnih lica. 

U obavljanju svoje delatnosti uprava donosi upravne propise kojima propisuje opšte pravilo za neodređen broj slučajeva i lica, zatim upravne akte kojima uprava propisuje posebno pravilo za konkretan slučaj i određeno lice, sklapa upravne ugovore i čini upravne radnje kojima uprava pruža građanima javne usluge (npr. vođenje evidencije, izdavanje uverenja).

Od velike važnosti jesu one procesne norme koje se odnose na upravni postupak zato što se njima propisuje postupak donošenje upravnih akata kojima se odlučuje o pravima i obavezama u upravnim stvarima.

Kontrola uprave može biti politička – od strane Narodne skupštine, Vlade, političkih stranaka i javnog mnjenja i pravna – upravna kontrola uprave, sudska kontrola uprave i posebna kontrola uprave od strane javnog tužilaštva i ombudsmana (zaštitnika prava građana).

V. također
----------

* Nauka o upravi
**Uppsala** (fon. **Upsala**) je grad na istoku Švedske od 140.454 stanovnika, te administrativni centar Općine Uppsala od 197.787 stanovnika. Uppsala je i administrativni centar grofovije Uppsala koja ima 335.882 stanovnika.

Geografija
----------

Uppsala leži u dolini rijeke Fyrisån, udaljena 60 km sjeverozapadno od glavnog grada Stockholma.

Historija
---------

Grad je osnovan pod imenom **Östra Aros**, kao trgovački centar na rijeci Fyris, svega nekoliko kilometara dalje od **Gamle Uppsale** (Stare Uppsale), koja je bila politički i religijski centar drevnog kraljevstva Šveđana. Do 13. vijeka nova Uppsala postala je kraljevska rezidencija i važan trgovački centar. Iako je kasnije izgubila svoj politički primat u utrci sa Stockholmom, Uppsala je ostala religijski centar kao sjedište švedskih nadbiskupa.

Znamenitosti
------------

Gotička katedrala, najveća takva građevina u Švedskoj, koja dominira Uppsalom, počela se graditi krajem 13. vijeka, ali se gradnja odužila, pa je tek 1435 posvećena. Nekoliko puta je gorila i konačno je obnovljena krajem 19. vijeka. Nasuprot katedrale leži *Gustavianum* koji vuče korijene iz vremena srednjovjekovnih nadbiskupa. Njegovi dijelovi su početkom 17. vijeka ugrađeni u palaču Univerziteta Uppsala, a danas je arheološki i historijski muzej.

Uppsala je sa svojim brojnim školama centar švedskog obrazovanja i kulture. Prestižni Univerzitet Uppsala osnovan 1477. je najstariji u zemlji, a univerzitetska biblioteka *Carolina Rediviva* iz 1841. je jedna od najvećih u Švedskoj.

Ostale značajne građevine u gradu su veliki dvorac, čiju je izgradnju započeo Gustav I. Vasa sredinom 16. vijeka. Djelomično je obnovljen u 18. vijeku, godine 1654. bio poprište abdikacije kraljice Kristine, a danas je rezidencija guvernera.

Ostale znamenitosti grada su botanički vrt i kuća botaničara i istraživača Carolusa Linnaeusa, te Muzej Victoria sa zbirkama egipatskih starina.

Privreda
--------

Dolaskom željeznice u grad 1860-ih, Uppsala se brzo razvila iz mirnog univerzitetskog grada i trgovačkog centra poljoprivrednim proizvodima u industrijski centar. Danas je to grad snažne prehrambene, farmaceutske, strojarske i grafičke industrije te veliki izdavački centar. Grad je važno željezničko čvorište i veliki vojnički centar.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Uppsala" (engleski). City population. Pristupljeno 27. 3. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Date despre oraş*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 27. 3. 2015.

Vanjske veze
------------

***Uppsala*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice grada* (`sv`)
* *Uppsala* na portalu Encyclopædia Britannica (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 150080872
* GND: 4078659-6
* BNF: cb11942125s (podaci)
* NKC: ge134559

 |
**Zagrebački omladinski komorni orkestar** (ZOKOR) je hrvatski glazbeni ansambl.

Utemeljili su ga 1957. učenici, mahom gudači, poslije studenti zagrebačke Muzičke akademije. Organizacijski ih je predvodio Zlatko Stahuljak.

Osnovan je radi nastavljanja tradicije usavršavanja gudačkog komornog glazbarenja, na tragu za zagrebačku i općenito hrvatsku sredinu iznimnih ostvarenja koja je u području violinističke i gudačke visokoškolske pedagogije postigao Vaclav Huml, osnivač Zagrebačke violinističke škole. Pozvali su Rudolfa Matza, da im bude pedagog, dirigent i umjetnički voditelj, a on je taj poziv prihvatio.

Ansambl je već do kraja desetljeća održao preko 70 koncerata u Hrvatskoj i inozemstvu, od kojih se ističe nastup na festivalu *Internationale Jugend Festspieltreffen* (*Međunarodni festivalski susret mladih*)u Bayreuthu.

ZOKOR je djelovao s prekidima. Neko je vrijeme bio dio ansambla Komornog studija Zagrebačke filharmonije. Od 1994. vodi ih violinist i dirigent Zlatan Srzić. Poslije ih vode maestro Pavle Dešpalj, Jasenka Ostojić-Radiković, Tomislav Fačini te violinist Tonko Ninić.

Izvori
------

* D.K. Obljetnice. 50 godina ZOKOR-a, Hrvatsko slovo, petak, 21. prosinca 2007. str. 19
**Sodomija** je izraz koji korijen vuče iz starozavjetne priče o Sodomi i Gomori, te u najširem smislu opisuje seksualnu izopačenost odnosno nastranost.

U najširem smislu sodomija je izraz za sve seksualne aktivnosti (parafilije) koje su protivne moralnom kodeksu, najčešće kod abrahamskih religija, odnosno pozitivnom pravu pojedinih država, gdje se često koristi izraz zajednički naziv *sodomija* za različite aktivnosti koje predstavljaju krivično djelo.

U užem smislu izraz sodomija ima dva značenja, koja se vezuju uz:

* seksualnu privlačnost, odnos seksualni odnos čovjeka i životinje, koji se ranije često koristio, a danas se za njega više koristi izraz zoofilija;

* analni snošaj, bilo između dva muškarca, bilo između muškarca i žene; taj izraz je posljednjih godina na srpskohrvatskom govornom području ušao u široku upotrebu i zahvaljujući glagolu *sodomizirati* posuđenom iz engleskog jezika (*sodomize*) koji opisuje analno silovanje.

V. također
----------

* sodomiti

Višeznačna odrednicaVišeznačna odrednica *Ova stranica je **razvrstavanje**. Koristi se radi pronalaska članaka koji moraju imati dodatnu odrednicu jer bi im u protivnom naslov bio isti.  
Ako vas je na ovu stranicu dovela vikiveza, možda je potrebno promijeniti da preusmjerava na namijenjeni članak.*
Za istoimenog igrača kriketa, v. Richard Mansfield (kriketaš).
Richard Mansfield kao Jekyll/Hyde
**Richard Mansfield** (24. maj 1857 - 30. august 1907) bio je britanski kazališni glumac, koji je slavu stekao zahvaljujući ulogama u operetama Gilberta i Sullivana, ali poslije i veliki ugled kao jedan od najboljih tumača Shakespeareovih likova. Današnjim generacijama je, međutim, najpoznatija njegova naslovna uloga u kazališnoj adaptaciji Stevensonovog romana *Doktor Jekyll i g. Hyde*, koju je na londonskim pozornicama izvodio u jesen 1888. godine, upravo u vrijeme zloglasnih ubistava Jacka Trbosjeka. Njegov prikaz homicidalnog manijaka je bio tako uvjerljiv, da je dio publike vjerovao da je Jack Trbosjek upravo on. Mansfield je, kako bi uklonio neželjeni negativni publicitet, ponudio dobrotvornu predstavu u opereti *Princ Karl* čija bi se prihodi uplatili u dom za bivše prostitutke.

Mansfield se pojavljuje kao lik u miniseriji *Jack the Ripper*, gdje ga je tumačio Armand Assante.

Literatura
----------

* Wilstach, Paul. *Richard Mansfield: The Man and the Actor* (New York, Scribner's, 1908)
* Winter, William. *The Life and Art of Richard Mansfield*, 2 vols. (New York, Moffit, Yard & Co. 1910)

Vanjske veze
------------

* Richard Mansfield photo gallery at NYP Library
* Mansfield, as Henry V, on the cover of *The Theatre* magazine, June 1901
* Richard Mansfield letters and ephemera, circa 1891, held by the Billy Rose Theatre Division, New York Public Library for the Performing Arts
* Richard Mansfield family papers, 1856-1940, bulk (1905-1940), held by the Manuscripts and Archives Division, New York Public Library
***Sordes*** je bio jedan maleni primitivni pterosaur iz kasnojurske (oxfordij-kimmeridgij) formacije Karabastau Svita u Kazahstanu.

Aleksandr Grigorevich Sharov je tom rodu dao naziv 1971. godine. Tipična vrsta je *Sordes pilosus*. Naziv roda na latinskom jeziku označava prljavštinu, što ima veze sa zlim duhovima u lokalnom kazahstanskom folkloru. Naziv vrste na latinskom znači "dlakav"; iako je *sordes* u ženskom rodu, naziv vrste još uvijek nije promijenjen u *pilosa*.

Opis
----

*Sordes* je imao raspon krila od 0,63 m. Krila su mu bila relativno kratka. Imao je vitku, a ne okruglu glavu, sa osrednje dugačkim, šiljastim čeljustima. Lubanja je bila duga oko 8 cm. Imao je veliki razmak među zubima, koji su bili maleni i nakrivljeni. Vrat mu je bio kratak. Imao je dug rep, koji je činio više od pola njegove dužine, a na kraju je imao izduženo "zakrilce". Za razliku od mnogih pterosaura, nije imao krestu na glavi. *Sordes* je, prema Sharovu i Unwinu, imao krilnu membranu između nogu.

*Sordes* se vjerovatno hranio malenim životinjama, možda uključujući i insekte i vodozemce.

Primjerci i klasifikacija
-------------------------

Rod *Sordes* zasniva se na holotipnom primjerku PIN 2585/3, zdrobljenom, ali relativno potpunom skeletu na kamenoj ploči. Pronađen je na padinama Karataua u Kazahstanu tokom šezdesetih. Taj fosil pokazuje ostatke mekih dijelova tijela, kao što su membrane i dlaka. To je zapravo bio prvi nedvomislen dokaz da su pterosauri imali krzno. Ono je služilo kao izolacija, što ukazuje na to da su pterosauri bili toplokrvni. Strukture slične dlakama (piknovlakna) bile su prisutne u dva glavna oblika: kao duže dlake na daljem dijelu krilnih membrana, te kao kraće dlake blizu tijela. Tokom devedesetih je David Unwin tvrdio da oba ta tipa nisu bile dlake, već vlakna koja su učvršćivala krilne membrane. Naglasio je da je "dlaka" u vidu krzna zaista bila prisutna na tijelu kasnije, kada su otkriveni novi primjerci koji su to jasno pokazivali.

Sharov je priključio i paratipni (drugi otkriveni) primjerak: PIN 2470/1, opet prilično potpun skelet na kamenoj ploči. Do 2003. je otkriveno još šest primjeraka.

*Sordes* je priključen porodici Rhamphorhynchidae. U njih su spadali neki od najranijih pterosaura, koji su se razvili tokom trijasa i preživjeli do kasne jure. Prema Unwinu, unutar porodice Rhamphorhynchidae *Sordes* je pripadao potporodici Scaphognathinae. Međutim, ostali istraživači, kao što su Alexander Kellner i Lü Junchang, napravili su kladističke analize koje pokazuju da je *Sordes* bio mnogo primitivniji i da nije spadao među ramforinkide.

Galerija
--------

* Holotipni primjerakHolotipni primjerak
* FosilFosil

Vanjske poveznice
-----------------

* Umjetnička rekonstrukcija vrste *Sordes pilosus*, Fossilsmith Studios Arhivirano 2007-09-29 na Wayback Machine-u
* Fosil *Sordesa* na paleo.ru
* Članak i slika *Sordesa*
**Umjetnička zbirka Damirke i Envera Mulabdića (Bihać)** nalazi u privatnoj kući u ulici Plandišće broj 22 u Bihaću. Proglašena je za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine.

Opis
----

Umjetnička zbirka (30 slika i kiparskih djela) predstavlja vrijednu kolekciju bosanskohercegovačke likovne umjetnost XX stoljeća, ali i sa prostora bivše Jugoslavije. Počela se formirati 70-ih godina XX stoljeća u Bosanskom Novom. Tokom rata u Bosni i Hercegovini nestala su 4 djela.

U zbirci se nalaze radovi umjetnika koji su se školovali u [[Evropa[[]]evropskim]] centrima, a počeli su djelovati prije drugog svjetskog rata: Đoko Mazalić, Petar Tiješić, Pero Popović, Vilko Šeferov. Znatan dio predstavljaju djela umetnika koji su na temeljima predhodnih umjetnika stvarali bosansko hercegovačku umjetničku scenu: Mica Todorović, Boško Karanović, Affan Ramić, Ratko Lalić, Safet Zec, Vojin Bakić, Ibrahim Ljubović, Milan Četić, Ahmet Hošić – Kamara, Hajrudin Kujundžić, Josip Marinović, Omer Mujadžić i dva rada nepoznatih umjetnika.
Djela su u dobrom stanju, a na jednom dijelu urađeni su restauratorski radovi u Umjetničkoj galeriji BiH.

Literatura
----------

* Umjetnost Bosne i Hercegovine 1974 – 1984. – Umjetnička galerija, Sarajevo

Vanjski linkovi
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Bosna i Hercegovina***  |

* Službeni sajt komisije nacionalnih spomenika Bosne i Hercegovine
Dio plućnog tkiva obojen hematoksilinom i eozinom. Takva slika se vidi kod emfizema pluća.
**Tkivo**, skup ćelija koje imaju sličnu građu, funkciju i zajedničko poreklo. Tkiva predstavljaju komplekse morfološki i fiziološki istovrsnih stanica zajedničkog porijekla i određene i vrlo često specifične funkcije. Pored stanica, u sastav tkiva ulazi i međustanična tvar u većim ili manjim količinama, a stvaraju je same stanice. Izučavanjem tkiva bavi se posebna biološka znanstvena disciplina – histologija.

Pojedini dijelovi stanice jednostaničnih organizama mogu biti specijalizirani za obavljanje određenih funkcija (organele).Zbog toga jednostanični organizmi mogu obavljati sve osnovne životne funkcije kao i višestanični, tj. da funkcioniraju kao jedinstveni organizmi.

Tijelo višestaničnih organizama je sastavljeno od velikog broja stanica, gdje su neke stanice specijalizirane i diferencirane u pogledu građe i funkcije u okviru posebnih tkiva.To je omogućilo bolje izvršavanje pojedinih radnji, a također je povećana povezanost između raznih dijelova istog organizma, što znači bolje funkcioniranje organizma kao cjeline. Zbog svega ovoga, čitava je evolucija išla putem sve veće specijalizacije pojedinih dijelova tijela, a to je utjecalo na nastanak sve savršenijih organizama.

U usporedbi sa biljnim tkivima, tkiva višestaničnih životinja su znatno raznovrsnija i složenije građe. Znamo da kod biljaka ne postoje živčana i mišićna tkiva i da se mnoga životinjska tkiva od biljnih razlikuju po strukturi i funkciji, pa zbog toga postoje razlike i u njihovom načinu ishrane i života uopće.

Tipovi tkiva
------------

### Životinjska tkiva

Životinjska tkiva mogu biti:

* Epitelno tkivo - pokrovno, žljezdano i osjetno tkivo
* Vezivno tkivo - rahlo i gusto vezivno tkivo, potporno tkivo, krv, masno tkivo
* Mišićno tkivo
* Živčano tkivo - neuroni i glija stanice

### Biljna tkiva

Biljna tkiva mogu biti:

* Tvorna tkiva ili meristemi
	+ Vršni meristem
	+ Bočna (lateralna) tvorna tkiva - kambij
	+ Umetnuta (interkalarna tkiva

* Trajna tkiva
	+ Osnovno tkivo - asimilacijski i spužvasti parenhim
	+ Pokrovno tkivo - epiderma i rizoderma
	+ Provodno tkivo - ksilem i floem
	+ Potporno tkivo - kolenhim i skelerenhim
	+ Žljezdano tkivo - hidatode , nektarije , probavne žlijezde i ekskreti

Eksterni linkovi
----------------

***Tkivo*** na Wikimedijinoj ostavi

| * p
* r
* u
Građa materije |
| --- |
| organizam → sistem organa → organ → tkivo → stanica → organela → molekula → atom → subatomska čestica |
Uskočnici
Unutarnji uskočnik
**Uskočnik** ili **sigurnosni prsten** (stariji naziv: **Seegerov prsten**) služi kao osigurač od osnog pomaka osovine ili vratila, odnosno dijelova koji leže na osovini ili vratilu, ili su umetnuti u odgovarajuće kućište. Najčešće se upotrebljavaju kao osigurači od ispada svornjaka, za pozicioniranje valjnih ležajeva na vratilu i u kućištu, te za osno pozicioniranje raznih strojnih dijelova (kolotura, ramenica, zupčanik) na osovine ili vratila. Vanjski i unutarnji uskočnici navlače se specijalnim kliještima za uskočnike na svornjake, osovine i vratila ili uvlače u provrte.

Vrste uskočnika
---------------

Uskočnici se dijele na:

* **vanjske uskočnike** koji se umeću u odgovarajuće oblikovan žlijeb na osovini ili vratilu; mjere vanjskih uskočnika i žljebova u osovini ili vratilu standardizirane su prema DIN 471.
* **unutarnje uskočnike** koji se umeću u odgovarajuće oblikovan žlijeb u kućištu; dimenzije unutarnjih uskočnika i žljebova u kućištu standardizirane su prema DIN 472.

Materijal uskočnika
-------------------

Uskočnici se izrađuju od čelika za opruge (npr. C55E, C60E prema EN 10027-1) s vlačnom čvrstoćom Rm ≈ 1200 N/mm2, koja osigurava potrebna svojstva elastičnosti uskočnika. Naime, prilikom ugradnje uskočnike je potrebno posebnim kliještima primjereno elastično deformirati (vanjske uskočnike rastegnuti, a unutarnje suziti), kako bi ih se moglo umetnuti u žlijeb na osovini ili vratilu, odnosno u kućištu. U smjeru prema slobodnim krajevima uskočnici imaju nešto smanjen poprečan presjek, čime je osigurana jednakomjerna elastičnost uskočnika po čitavom obodu, te time jednakomjeran površinski pritisak na stjenke žljebova u radijalnom smjeru. 

Uskočnicima se ne provjerava posebno čvrstoća, nego se samo provjerava moguća aksijalna sila (npr. iz djelovanja cilindričnih zupčanika s kosim zubima, stožastih zupčanika, itd) koja opterećuje uskočnik na površinski pritisak, savijanje i smik. Ta sila mora biti manja od dopuštenog osnog opterećenja uskočnika. Za velike osne sile umjesto uskočnika radije se upotrebljavaju odstojni tuljci, matice, poklopci ležajeva i druga konstrukcijska rješenja koja osiguravaju snažnije osiguranje osnog položaja strojnih dijelova.

Izvori
------

1. ↑   Arhivirano 2017-02-28 na Wayback Machine-u "Konstrukcijski elementi I", Tehnički fakultet Rijeka, Božidar Križan i Saša Zelenika, 2011.
2. ↑   "Strojarski priručnik", Bojan Kraut, Tehnička knjiga Zagreb 2009.
3. ↑   Arhivirano 2012-01-31 na Wayback Machine-u "Elementi strojeva", Fakultet elektrotehnike, strojarstva i brodogradnje Split, Prof. dr. sc. Damir Jelaska, 2011.
**Uprava za specijalne operacije** (engl. , SOE) je bila britanska obaveštajna organizacija iz vremena Drugog svetskog rata. Osnovao ju je odlukom ministra za ekonomsko ratovanje Hjua Daltona 22. jula 1940. da vrši špijunažu, sabotaže i izviđanje u delovima Evrope koju su okupirale sile Osovine i da pomaže lokalnim pokretima otpora. 

U početku je bila uključena u osnovanju Pomoćnih trupa, tajne organizacija otpora koja bi bila aktivirana u slučaju nemačke invazije Britanije Malo je ljudi znalo za postojanje Uprave. One koji su bili deo nje ili su povezani sa njom nazivali su „neregularci iz ulice Bejker", po sedištu njenog štaba u Londonu. Takođe se nazivala i „Čerčilova tajna vojska" ili „Ministarstvo nedžentlemnskog ratovanja". Zbog bezbednosti, njeni ogranci, a ponekad i cela organizacija je bila sakrivana pod imenima kao što su „Združeni tehnički odbor" ili „Međuslužbeni istražni ured".

Uprava je delovala u svim država koju su napale ilo okupirale sile Osovine, osim onih gde su demarkacione linije dogovorene sa britanskim glavnim saveznicima, Sovjetskim Savezom i SAD. Povremeno je koristila neutralne države ili je činila planove i pripreme u slučaju da neutralne države napadnu sile Osovine. Organizacija je direktno zapošljavala više od 13.000 osoba, od kojih su oko 3.200 bile žene.

Povezano
--------

* Operacija Harling
* Misija Hidra
Tukuleri 1882.
**Tukuler**, **Tukulor** ili **Toucouleuri** (ili *Haalpulaareni*) su etnička skupina zapadne Afrike. Žive uglavnom na sjeveru Senegala (gdje čine 10% of stanovnuštva) u dolini Senegala, te u Mauritaniji i Maliju. 

Tukuleri su potomci države Takrur iz željeznog doba, a izraz "Toucouleur" je vulgarizacija tog naziva.

Tukuleri govore Peul dijalektom koji se zove Fouta-Toro. Sami sebe zovu *Haapulaaren*, što znači "oni koji govore pulaar", peul jezik. Poznati su po strogom poštivanju islamskih običaja i od ostalih Peula se razlikuju uglavnom po sjedilačkoj prirodi svog društva.

Toucouleursko društvo je patrijarhalno i podijeljeno po strogoj hijerarhiji, s 12 kasti podijeljenih u 3 klasa. Najvišu kastu, Toorobbê, sačinjavaju vjerske vođe i marabouti. 

El Hadj Umar Tall stvorio je Toucouleurski imperij u Maliju u 19. vijeku.

***Tukuler*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* LCCN: sh85136239
* SUDOC: 027358755
* BNF: cb11941802t (podaci)

 |
**Usenet** (za koji se također koriste izrazi kao što su: interesne grupe, mrežne novine, usenet konferencije) je podmreža na Internetu koja se bazira na NNTP protokolu a čine je serveri namjenjeni primanju, slanju i razmjenjivanju članaka (eng. articles, posts).  

Poslužitelji akumuliraju poruke koje su jedno vrijeme od svoga dolaska na server (to vrijeme ovisi od servera) dostupne svima koji ih žele čitati. Poruke se mogu slati na server, čitati sa servera i brisati (mada se ovo zadnje radi rijetko).

Grupe se dijele na općenite hijerarhije kako bi se olakšalo traženje pojedine grupe, a po vrsti članaka koje se u njih šalju razlikujemo binaries grupe za multimedijalne sadržaje i obične grupe za tekstualne sadržaje.

Na taj način se razvijaju rasprave u kojima sudjeluju razni ljudi, koji se obično međusobno ne poznaju i koji iznose različita mišljenja. 

Usenet je zbog svoje decentraliziranosti i time nepraktičnošću cenzure idealan medij za rasprave, razmjenu informacija i slično.

Kako je Usenet vrlo slabo cenzurirana mreža (postoje službe koje se brinu za podobnost sadržaja na Usenetu, ali vrlo rijetko reagiraju), na njoj se javljaju svi oblici demokracije i anarhije (naime, pozitivni i negativni). Sudionici rasprava iznose svoja stajališta, brane ih, te pokušavaju srušiti suprotna mišljenja koristeći, ali i zlorabeći tu demokraciju. Tako da se na Usenetu mogu pronaći poučni sadržaji, ali isto tako i sadržaji koji mogu vrijeđati nekoga. Usenet je dobro mjesto ako vam neka informacija treba u roku većem od 6 sati. Na Usenetu se skupljaju ljudi raznih profila i zanimanja, tako da je vjerojatno da će se naći netko tko će znati i htjeti odgovoriti na vaše pitanje (kakvo god ono bilo).

Vanjske poveznice
-----------------

* Google Group Search Arhivirano 2006-07-07 na Wayback Machine-u
* 

***Usenet*** na Wikimedijinoj ostavi
**Upsala program podataka o sukobima** (UCDP) je projekat sakupljanja podataka o organizovanom nasilju na Univerzitetu u Uppsali u Švedskoj. Program sakuplja podatke o oružanim sukobima u periodu posle 1946. godine i čini ih javno dostupnima u godišnjem izveštaju *Zemlje u oružanom sukobu*. Program je započeo 2004. godine i od tada ga se kontinuisano nadopunjava. UCDP sakuplja i kvantitativne i kvalitativne podatke o konfliktima koji su potrebni istraživačima društvenih nauka, novinarima i donosiocima političkih odluka. Institucija je započela sakupljanje podataka o konfliktima već u 1970-im godinama, a uskoro je došla do zaključka da će za rast akademske discipline studija mira i sukoba biti potrebno da se osigura sistematičniji pristup.

U početku je program sakupljao podatke samo o takozvanim „oružanim sukobima" sa više od 25 žrtava i najmanje dve uključene strane od kojih je bar jedna država. Kroz godine je program rastao i počeo da sakuplja podatke o sukobima koji ne uključuju državne aktere. Program je fizički lociran na Katedri za izučavanje mira i konflikta Univerziteta u Uppsali i zapošljava između 10 i 15 istraživača i asistenata uz veći broj pridruženih akademika i doktorskih kandidata.

Vanjske veze
------------

* Službena stranica Arhivirano 2014-01-15 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 151851963
* LCCN: no2008078328
* SELIBR: 312850
* BIBSYS: 9071906

 |
**Zoe Karbonopsina**, također **Karvounopsina** (latinski: ; doslovno "Zoe Ugljenooka"; (grčki: ? - iza 919) bila je četvrta supruga bizantskog cara Lava VI Mudrog i majka cara Konstantina VII.

Zoe Karbonopsina je bila u srodstvu sa znamenitim historičarom Teofanom Ispovjednikom i nećaka admirala Himeriosa. Postala je Lavova ljubavnica, a krajem 905. mu je rodila sina Konstantina. Kada ju je Lav početkom sljedeće godine, nastojeći tako sebi osigurati muškog nasljednika, oženio došao je u sukob sa Crkvom, odnosno carigradskom patrijarhom Nikolom Mistikom, koji je smatrao da četvrti brak predstavlja povredu kanonskog prava. Lav je pronašao svećenika voljnog da ga vjenča, ali je sukob okončan tek kada je 907. dao svrgnuti Nikolu i zamijeniti ga svojoj supruzi sklonijem Eutimijem.

Kada je godine 912. Lav umro, njegov brat Aleksandar je Nikolu vratio na mjesto patrijarha. Nikola je smjesta dao Zoju protjerati iz carske palače. Nakon Aleksandrove smrti 913. se vratila u palaču, ali se Nikola uspio nametnuti kao regent malodobnom caru i zatvorio ju je u manastir. Međutim, već 914. su Nikolini nepopularni ustupci Bugarima oslabili njegov autoritet; iste je godine bio prisiljen pustiti Zoju iz manastira i priznati je kao regenta, dok je zauzvrat zadržao mjesto patrijarha.

Zojinu vladavinu su označili pokušaji suprotstavljanja Bugarima. U tu je svrhu nakon uspješnog pohoda na Armeniju 915. sklopila mir sa Abasidskim Kalifatom kako bi osigurala svoje sjeverne granice. Ambiciozni plan da se sa Bugarima i njihovim carem Simeonom obračuna uz pomoć Pečenjega je doživio katastrofalan neuspjeh; Pečenjezi nisu napali Bugare s leđa, a bizantska vojska je katastrofalno potučena kod Aheloja 917. Zojini pokušaji saveza sa Srbima i Mađarima također nisu dali rezultata, a ponižavajući mirovni sporazum sa Arapima na Siciliji joj je dodatno potkopao popularnost.

Konačno je 919. izveden puč koji je vodio admiral Roman Lakapin (Lekapenos). On je svoju kćer Helenu udao za Konstantina, sebe postavio za regenta, a Zoju, ovaj put trajno, zatvorio u manastir.

Izvori i bilješke
-----------------

1. ↑  J. Gordon Melton. 2014. *Faiths Across Time: 5,000 Years of Religious History [4 Volumes]: 5,000 Years of Religious History*. Str. 628.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Evdokija Bajana** | **bizantska carica**906–912 | Slijedi:**Helena Lekapene** |

***Zoe Karbonopsina*** na Wikimedijinoj ostavi
Glavne kulturne grupe pretkolumbovske Amerike.

|  |
| --- |
| **Sjevernoameričke**
  arktičke  sjeverozapadne
  aridoameričke  mezoameričke  srednje  karipske
**Južnoameričke**
  amazonske  andske |

**Pretkolumbovski period** ili **pretkolumbovska era** je uobičajeni zajednički izraz nekoliko arheoloških i historijskih perioda u Amerikama prije dolaska evropskih kolonizatora i naseljenika. Iako je ime dobio po evropskom istraživaču Kristoforu Kolumbu koji je 1492. i 1504. prvi došao u Ameriku, okvirno je završio nešto kasnije, s obzirom da pokriva historiju svih indijanskih naroda u Južnoj, Srednjoj i Sjevernoj Americi do trenutka prvih kontakata, odnosno zauzimanja teritorija od strane evropskih kolonijalnih casrtava.

Vrlo često izraz se ovaj izraz koristi za označavanje autohtonih civilizacija u Amerikama, odnosno naroda kao što su Olteci, Tolteci, Teotihuakanci , Zapoteci, Mišteci, Azteci, Maje, Inke, Moche, Chibcha ili Kanjari .

Brojne pretkolumbovske civilizacije su ostavile snažan trag na područjima gdje su živjele, i to izgradnjom velikih naselja, razvojem arhitekture, poljoprivrede, pisma i umjetnosti. S druge strane, veliki dio kulturne ostavštine autohtonih naroda danas je uništen, a što je rezultat evropskog doseljavanja u Ameriku u 15. i 16. vijeku, pa današnji historičari najviše podataka crpe iz arheoloških artefakata, a manje iz dokumenata. Dodatne poteškoće izaziva što mnoge od civilizacija nisu imale pismo, a kod onih koje jesu veliki broj zapisa i dokumenata je uništen od strane evropskih kršćanskih kolonizatora koji su ih smatrali "poganskima", odnosno heretičkima. 

I pored nedostataka adekvatnih dokumenata se može zaključiti kako su stare američke civilizacije imale razvijenu nauku, a i tehnološka dostignuća. Tako su, na primjer, Asteci sagradili Tenochtitlan, jedan od najimpresivnijih gradova tadašnjeg svijeta, koji je imao čak 200.000 stanovnika. Glavna grana staroameričke nauke su bili matematika i astronomija, a glavna grana privrede poljoprivreda.

Neke od tragova pretkolumbovske kulture se mogu pronaći kod potomaka nekadašnjih američkih domorodaca, iako su ti narodi prošli kroz brojne promjene u posljednjih pet vijekova.

Povezano
--------

* Pretkolumbovska umjetnost

Eksterni linkovi
----------------

***Pretkolumbovska era*** na Wikimedijinoj ostavi

* Centralnoandska historija
* Pretkolumbovska umjetnost
* McGuiness Izdavaštvo za pretkolumbovski period Arhivirano 2012-07-14 na Wayback Machine-u
**Zohair Al-Ameri** bio je rodom iz Dalmacije, a potom je postao vojskovođa u srednjovjekovnoj Španjolskoj. Dostupni podaci o njegovu privatnom životu dosta su oskudni, pa su mu godine rođenja i smrti nepoznate. Živio je u 11. stoljeću i vjerojatno je sin ili rođak starijeg Wadha El-Amerija koji je također rođen u Dalmaciji. Kao mlad je živio u *Kordovskom kalifatu* gdje prihvatio islam i promijenio ime.

Tamo je početkom 11. stoljeća postao vojni plaćenik u doba dinastije *Omajida*, te se zbog svojih sposobnosti i vojne uspješnosti postupno uzdizao do najviših vojnopolitičkih dužnosti u Kordovskom kalifatu. Zato je za vrijeme kalifa *Abdurahmana IV* (1021-1022), pa *Abdurahmana V* (1022-1023), *Muhammeda II* (1023-1024) i zadnjeg kalifa *Hišama III* (1027-1031) postao po položaju drugi najmoćniji čovjek nakon samog kalifa: bio je od 1018.- 1036. glavni vojskovođa tadašnje Španjolske (slično kao potkralj ili vojni ministar).

Baš u njegovo doba Kordovski kalifat je već bio u silaznoj fazi opadanja do konačnog raspada, pa se još ipak održavao zahvaljujući i njegovim nadljudskim naporima da vojnopolitički spasi koliko je još moguće. Nakon silaza zadnjeg kalifa i kraja dinastije Omajida, Al-Ameri sam je još nekoliko godina pokušao vojnopolitički održati Kordovsku državu, do njenoga konačnog raspada sredinom 11. stoljeća na više islamskih kneževina, tzv. *tayfe*. On je u *Cordobi* na istom položaju naslijedio ranijeg vojskovođu Wadha El-Amerija (1009-1013), tako da su u Kordovskom kalifatu iz 10. stoljeća dvije glavne uloge imali naši vojskovođe iz Dalmacije (vjerojatno otac i sin).

Povezano
--------

* Španjolska
* Dalmacija
* Wadha El-Ameri
* Kordopski Kalifat