Elektronski mikroskop koji je konstruirao Ernst Ruska 1933.
Kvadrupol je sustav dvaju dipola (magneta) na maloj udaljenosti.
**Ernst Ruska** (Heidelberg, 25. prosinca 1906. – Berlin, 27. svibnja 1988.), njemački fizičar. Studirao je elektrotehniku na Tehničkom sveučilištu München (1925. – 1927.), a potom u Berlinu. Godine 1931. konstruirao je prvu magnetsku leću za fokusiranje snopa elektrona (kvadrupol). Koristeći niz takvih leća izumio je elektronski mikroskop (1933.). Od 1937. radio je kao inženjer istraživač u tvrtki Siemens-Rainiger-Werke AG te je pod njegovim vodstvom bio konstruiran prvi tržišni elektronski mikroskop (1939.). Od 1957. do umirovljenja 1974. bio je direktor Instituta za elektronsku mikroskopiju. Bio je i dugogodišnji profesor Tehničkoga sveučilišta Zapadnog Berlina (1949. – 1971.). Dobitnik je polovine Nobelove nagrade za fiziku 1986. za izum elektronskoga mikroskopa (drugu polovinu podijelili su Heinrich Rohrer i Gerd Binnig).

Elektronski mikroskop
---------------------

*Glavni članak: Elektronski mikroskop*
**Elektronski mikroskop** je uređaj kojim se, s pomoću uskog snopa elektrona, dobiva uvid u mikrostrukturu promatranog uzorka, uz golemo povećanje. Najviše su u upotrebi transmisijski i rasterski elektronski mikroskopi.

### Transmisijski elektronski mikroskop

Transmisijski elektronski mikroskop rabi se za promatranje uzoraka koji su za elektrone propusni, pa zato debljina uzoraka rijetko može biti veća od 1 μm. Po građi je sličan optičkomu mikroskopu, ali radi u uvjetima visokoga vakuuma. Kao izvor elektronskoga snopa služi elektronski top. Njega čini katoda, obično volframska nit, koja zagrijavanjem emitira elektrone (termionska emisija), Wehneltov cilindar za fokusiranje elektronskoga snopa te anoda s velikom razlikom potencijala prema katodi. Zbog te se razlike elektroni snažno ubrzavaju i njihov se snop prvom elektronskom lećom, koja ima ulogu kondenzora, usmjerava na uzorak (elektronska optika). Prolaskom kroz uzorak elektroni se u susretu s atomima raspršuju razmjerno debljini i gustoći područja na koje nailaze. Preostali, neraspršeni elektroni čine elektronsku sliku uzorka, koja se povećava sustavom elektronskih leća (leća objektiva, međuleća, projektorska leća). Konačna slika nastaje na fluorescentnom zaslonu, a njezini tamni dijelovi odgovaraju debljim i gušćim područjima uzorka. Kvaliteta slike ovisi o vrsti kontrasta, koji može biti ogibni ili fazni. U ogibnome kontrastu postoje slike svijetlog i tamnog polja, koje imaju inverzan kontrast, a povezane su s ogibnom slikom istog područja promatranoga na mikrografiji. Iz ogibne se slike prepoznaje simetrija promatranog uzorka, a smjerovi iz ogibne slike izravno se prenose u elektronsku sliku svijetloga polja, tamnog polja ili u sliku visokog razlučivanja koja se temelji na faznome kontrastu. Na temelju ogibne slike moguće je odrediti kristalnu strukturu. Međutim, kvantitativna informacija o mikrostrukturi materijala može se dobiti detaljnom korelacijom ogibne i elektronske slike. Ogibni kontrast oslikava detalje veće od 1,5 nm, a fazni kontrast daje razlučivanje na razini atoma. Kako elektronski snop putuje u vakuumu, posebni uređaji omogućuju izmjenu uzoraka bez prisutnosti zraka.

Transmisijski elektronski mikroskop svojim velikim korisnim povećanjem i sposobnošću razlučivanja znatno nadmašuje mogućnosti optičkoga mikroskopa, jer je valna duljina elektronskoga zračenja mnogo manja od valne duljine svjetlosti. Naime, maksimalna razlučivost mikroskopa (najmanja udaljenost dviju točaka na kojoj ih je moguće razlikovati) ograničena je valnom duljinom zračenja koje prolazi kroz uzorak, a odabirom zračenja manjih valnih duljina postiže se bolja razlučivost. Današnja se granica razlučivanja najsnažnijih transmisijskih elektronskih mikroskopa približava iznosu od 0,1 nm uz povećanje slike od 1,5 milijuna puta, a to je dovoljno za istraživanje molekularne strukture, pa i za raspoznavanje atoma u kristalima.

### Rasterski elektronski mikroskop

Rasterski elektronski mikroskop služi za proučavanje reljefa površine uzoraka, koji mogu biti i masivni, za elektrone nepropusni, a njime se može vrlo dobro oslikati trodimenzionalnost uzorka. Sustavom elektronskih kondenzorskih leća elektroni se fokusiraju (žarište) u vrlo uzak snop, koji se otklonskim elektronskim lećama usmjerava na površinu uzorka i tako ju, točku po točku, pretražuje u obliku rastera. Djelovanje snopa na površinu uzrokuje emisiju sekundarnih elektrona, koje je u emisijskom načinu rada moguće registrirati kao sliku na zaslonu katodne cijevi. S obzirom na način zapisivanja signala koji nastaju interakcijom elektronskoga snopa i površine razlikuju se refleksijski, apsorpcijski, transmisijski, rendgenski i katodoluminiscentni način rada.

### Primjena

Primjena elektronskoga mikroskopa vrlo je široka. Poznavanje strukture čvrstih tvari, o kojoj ovise njihova svojstva, može riješiti mnoge probleme kemije, fizike, metalurgije, mineralogije, geologije i biologije. Nizom elektronskomikroskopskih snimaka moguće je pratiti pojedine faze različitih procesa, kao na primjer proces razvijanja u fotografiji i proces katalize, istraživanjem strukture vlakana razjašnjavaju se makroskopska svojstva tkiva, a mogućnost promatranja svijeta bakterija i virusa, makromolekula, stanica i mnogih pojedinosti strukture organizma proširuje područje istraživanja biologije i medicine. 

### Kvadrupol

*Glavni članak: Kvadrupol*
**Kvadrupol** (lat. u složenicama *quadru*-: četvero-, prema *quattuor*: četiri + -pol) je sustav dvaju dipola na maloj udaljenosti i time u jakom međudjelovanju (interakciji), zbog čega je njegovo djelovanje na okolinu bitno drugačije od djelovanja dvaju dipola. Postoje magnetski i električni kvadrupoli. Općenito, niz pravilno razmještenih dipola može činiti multipol, pa je kvadrupol prvi član niza iza dipola. Proučavanje svojstava kvadrupola i općenito multipola važno je u teoriji elektromagnetskog zračenja, dok se kvadrupolni raspored elektroda rabi na primjer kao maseni filtar snopa iona ili kao elektrostatska leća, a kvadrupolni raspored magneta kao magnetska leća.

Izvori
------

1. ↑   **Ruska, Ernst**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
2. ↑   **elektronski mikroskop**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.
3. ↑   **kvadrupol**,  "Hrvatska enciklopedija", Leksikografski zavod Miroslav Krleža, www.enciklopedija.hr, 2014.

Vanjske veze
------------

***Ernst Ruska*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 40173810
* LCCN: n81056954
* ISNI: 0000 0001 1626 2118
* GND: 118750437
* BIBSYS: 99030106
* CiNii: DA02934740
* CONOR.SI: 159200355
* NSK: 000101140

 |

| * p
* r
* u
Dobitnici Nobelove nagrade za fiziku  |
| --- |
| 1901. – 1925. | 

1901. Wilhelm Conrad Röntgen  **•** 
1902. Hendrik Antoon Lorentz / Pieter Zeeman  **•** 
1903. Antoine Henri Becquerel / Pierre Curie / Marie Curie  **•** 
1904. Lord Rayleigh  **•** 
1905. Philipp Lenard  **•** 
1906. Joseph John Thomson  **•** 
1907. Albert A. Michelson  **•** 
1908. Gabriel Lippmann  **•** 
1909. Guglielmo Marconi / Karl Ferdinand Braun  **•** 
1910. Johannes Diderik van der Waals  **•** 
1911. Wilhelm Wien  **•** 
1912. Nils Gustaf Dalén  **•** 
1913. Heike Kamerlingh Onnes  **•** 
1914. Max von Laue  **•** 
1915. William Henry Bragg / William Lawrence Bragg  **•** 
1917. Charles Glover Barkla  **•** 
1918. Max Planck  **•** 
1919. Johannes Stark  **•** 
1920. Charles Édouard Guillaume  **•** 
1921. Albert Einstein  **•** 
1922. Niels Bohr  **•** 
1923. Robert Andrews Millikan  **•** 
1924. Manne Siegbahn  **•** 
1925. James Franck / Gustav Hertz
 |
| 1926. – 1950. | 

1926. Jean Baptiste Perrin  **•** 
1927. Arthur Holly Compton / Charles Thomson Rees Wilson  **•** 
1928. Owen Willans Richardson  **•** 
1929. Louis de Broglie  **•** 
1930. Čandrasekara Venkata Raman  **•** 
1932. Werner Heisenberg  **•** 
1933. Erwin Schrödinger / Paul Dirac  **•** 
1935. James Chadwick  **•** 
1936. Victor Franz Hess / Carl David Anderson  **•** 
1937. Clinton Joseph Davisson / George Paget Thomson  **•** 
1938. Enrico Fermi  **•** 
1939. Ernest Orlando Lawrence  **•** 
1943. Otto Stern  **•** 
1944. Isidor Isaac Rabi  **•** 
1945. Wolfgang Pauli  **•** 
1946. Percy Williams Bridgman  **•** 
1947. Edward Victor Appleton  **•** 
1948. Patrick Blackett  **•** 
1949. Hideki Yukawa  **•** 
1950. Cecil Frank Powell
 |
| 1951. – 1975. | 

1951. John Douglas Cockcroft / Ernest Walton  **•** 
1952. Felix Bloch / Edward Mills Purcell  **•** 
1953. Frits Zernike  **•** 
1954. Max Born / Walther Bothe  **•** 
1955. Willis Lamb / Polykarp Kusch  **•** 
1956. William Shockley / John Bardeen / Walter Houser Brattain  **•** 
1957. Lǐ Zhèngdào / Yáng Zhènníng  **•** 
1958. Pavel Čerenkov / Ilja Frank / Igor Tam  **•** 
1959. Emilio Segrè / Owen Chamberlain  **•** 
1960. Donald A. Glaser  **•** 
1961. Robert Hofstadter / Rudolf Mössbauer  **•** 
1962. Lev Landau  **•** 
1963. Eugene Wigner / Maria Goeppert-Mayer / J. Hans D. Jensen  **•** 
1964. Charles H. Townes / Nikolaj Basov / Aleksandar Prohorov  **•** 
1965. Shin'ichirō Tomonaga / Julian Schwinger / Richard Feynman  **•** 
1966. Alfred Kastler  **•** 
1967. Hans Bethe  **•** 
1968. Luis Walter Alvarez  **•** 
1969. Murray Gell-Mann  **•** 
1970. Hannes Alfvén / Louis Néel  **•** 
1971. Dennis Gabor  **•** 
1972. John Bardeen / Leon Neil Cooper / John Robert Schrieffer  **•** 
1973. Reona Esaki / Ivar Giaever / Brian Josephsonson  **•** 
1974. Martin Ryle / Antony Hewish  **•** 
1975. Aage Niels Bohr / Ben Roy Mottelson / James Rainwater
 |
| 1976. – 2000. | 

1976. Burton Richter / Samuel C. C. Ting  **•** 
1977. Philip Warren Anderson / Nevill Francis Mott / John Hasbrouck van Vleck  **•** 
1978. Pjotr Kapica / Arno Allan Penzias / Robert Woodrow Wilson  **•** 
1979. Sheldon Lee Glashow / Abdus Salam / Steven Weinberg  **•** 
1980. James Cronin / Val Logsdon Fitch  **•** 
1981. Nicolaas Bloembergen / Arthur Leonard Schawlow / Kai Siegbahn  **•** 
1982. Kenneth G. Wilson  **•** 
1983. Subramanijan Čandrasekar / William Alfred Fowler  **•** 
1984. Carlo Rubbia / Simon van der Meer  **•** 
1985. Klaus von Klitzing  **•** 
1986. Ernst Ruska / Gerd Binnig / Heinrich Rohrer  **•** 
1987. Georg Bednorz / Karl Alexander Müller  **•** 
1988. Leon M. Lederman / Melvin Schwartz / Jack Steinberger  **•** 
1989. Norman Foster Ramsey Jr. / Hans Georg Dehmelt / Wolfgang Paul  **•** 
1990. Jerome Isaac Friedman / Henry Way Kendall / Richard E. Taylor  **•** 
1991. Pierre-Gilles de Gennes  **•** 
1992. Georges Charpak  **•** 
1993. Russell Alan Hulse / Joseph Hooton Taylor Jr.  **•** 
1994. Bertram Brockhouse / Clifford Shull  **•** 
1995. Martin Lewis Perl / Frederick Reines  **•** 
1996. David Morris Lee / Douglas Osheroff / Robert Coleman Richardson  **•** 
1997. Steven Chu / Claude Cohen-Tannoudji / William Daniel Phillips  **•** 
1998. Robert B. Laughlin / Horst Ludwig Störmer / Daniel C. Tsui  **•** 
1999. Gerardus 't Hooft / Martinus J. G. Veltman  **•** 
2000. Žores Alfjorov / Herbert Kroemer / Jack Kilby
 |
| 2001. – 2023. | 

2001. Eric Allin Cornell / Wolfgang Ketterle / Carl Wieman  **•** 
2002. Raymond Davis Jr. / Masatoshi Koshiba / Riccardo Giacconi  **•** 
2003. Aleksej Abrikosov / Vitalij Ginzburg / Anthony James Leggett  **•** 
2004. David Gross / Hugh David Politzer / Frank Wilczek  **•** 
2005. Theodor W. Hänsch / John L. Hall / Roy J. Glauber  **•** 
2006. John C. Mather / George Smoot  **•** 
2007. Albert Fert / Peter Grünberg  **•** 
2008. Yōichirō Nambu / Makoto Kobayashi / Toshihide Masukawa  **•** 
2009. Charles K. Kao / Willard Boyle / George E. Smith  **•** 
2010. Andre Geim / Konstantin Novoselov  **•** 
2011. Saul Perlmutter / Adam Riess / Brian Schmidt  **•** 
2012. David J. Wineland / Serge Haroche  **•** 
2013. François Englert / Peter Higgs  **•** 
2014. Isamu Akasaki / Hiroshi Amano / Shūji Nakamura  **•** 
2015. Takaaki Kajita / Arthur B. McDonald  **•** 
2016. David J. Thouless / Duncan Haldane / John M. Kosterlitz  **•** 
2017. Rainer Weiss / Kip Thorne / Barry Barish  **•** 
2018. Arthur Ashkin / Gérard Mourou / Donna Strickland  **•** 
2019. Jim Peebles / Michel Mayor / Didier Queloz  **•** 
2020. Roger Penrose / Reinhard Genzel / Andrea Ghez  **•** 
2021. Giorgio Parisi / Klaus Hasselmann / Shukurō Manabe  **•** 
2022. Alain Aspect / John Clauser / Anton Zeilinger
 |