recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Yahuskin** (Yahooskin), jedna od dvije glavne grupe Sjevernih Pajuta (Northern Paiute) iz grupe šošonskih Indijanaca. Do 1864. oni i Walpapi lulatli su obalama jezera Goose, Silver, Warner i Harney u Oregonu, privremeno su odlazili i u dolinu Surprise i močvaru Klamath gdje su sakupljali 'wokas' ( ) za hranu. Prema izvjesnom Benu (možda iz plemena Yahuskin) pleme je u prehrani koristilo sve što je uspjelo pronači, to su zečevi, zmije, korijenje, insekte 'i patke ako je bilo sreće'. Nastamba im je bila 'wickiup'. Kretali su se pješke, a jedino transportno sredstvo bio je 'dog-travois', pseča zaprega čiji se zadnji kraj od ukrštenih kolaca vukao po tlu. Život ovih Indijanaca bio je težak, njihova domovina pustinjsko je područje u kojem nije bilo obilja ni vode ni hrane. 

14. 10. 1864. Yahuskini skupa sa svojim rođacima Walpapima završavaju sa slobodnim životom; smješteni su na rezervat Klamath. Svoju zemlju morali su prepustiti u korist Sjedinjenih Država. Danas žive kod rijeke Sprague blizu Yainaxa. Tu se često žene s pripadnicima drugih plemena i polako gube plemenski identitet. 

1884. posjetio ih je Gatschet i izvjestio da žive od agrikulture i polako napuštaju svoj skitalački život. 1909. godine izbrojano ih je 109. Danas 'pleme' 'The Klamath tribes', odnosno plemena Klamath, Yahooskin i Modoc broje 3,500 duša.

Vanjske poveznice
-----------------

* Indian Tribal History: Yahuskin Arhivirano 2013-01-28 na Wayback Machine-u
* Yahooskin Snakes Arhivirano 2006-06-15 na Wayback Machine-u
* Yahooskin Snakes Arhivirano 2006-06-15 na Wayback Machine-u
**Útila** je najmanji i najzapadniji od tri veća otoka arhipelaga Islas de la Bahía u Hondurasu.

Geografske karakteristike
-------------------------

Útila leži u Karipskom moru udaljena oko 30 km sjeverno od honduraškog kopna.
Otok ima površinu od 49.3 km² dug je 11 i maksimalno širok 4 km. Na njemu živi 3,947 stanovnika u 2 naselja.
Najveće *East Harbor* koje ima 3,309 stanovnika, leži na krajnjem jugoistoku, a puno manje *Up Cay* u kom živi 228 stanovnika leži na malom otočiću na zapadu.

Otok je popularan među roniocima zbog koraljnog grebena.

Útila ima aerodrom (IATA: MHUT, ICAO: UII) koji se nalazi kod *East Harbora*.

Historija
---------

Prvi evropljani došli su do Útile 1502. koja je u to vrijeme bila naseljena indijancima. Velika grupa kolonista sa Velikog Kajmana naselila se na otoku 1836. tako da je 1880. proglašen općinom.

Útila je zajedno sa ostalim otocima Arhipelaga Bahía dijelila istu sudbinu, pa su izmjenjivale vlasti dvaju imperija španjolskog i britanskog, sve do 1859. kad je arhipelag pripao Hondurasu.

Privreda i transport
--------------------

Uz turizam stanovnici se bave ribarstvom i poljoprivredom.
Do otoka se može doći domaćim avionskim linijama, ili trajektom iz luke La Ceiba koji vozi dva puta dnevno prema Útili i Roatánu, a postoji i trajektna linija Roatán - Útila, koja prometuje dva puta tjedno.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Útila (Honduras)*" (španjolski). Ecured. Pristupljeno 15. 04. 2019.
2. 1 2 3  „*Municipality in Bay Islands (Islas de la Bahía)*" (engleski). City population. Pristupljeno 15. 4. 2019.
3. ↑  „*UII - Airport*" (engleski). Karl L. Swartz. Pristupljeno 15. 04. 2019.
4. 1 2  „*The Bay Islands of Honduras are the Caribbean Jewel of Central America*" (engleski). Honduras Travel. Pristupljeno 15. 04. 2019.

Vanjske veze
------------

***Útila*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Útila the best place of the world to dive* (`es`)
* *Útila (Honduras)* (`es`)
**Siniša Golub** (Čakovec, 8. rujna 1976.), hrvatski aktivist i publicist.

Siniša Golub je međimurski okolišni aktivist, publicist i pokretač brojnih projekata u zaštiti prirode i okoliša. Osnivač je udruge ZEO Nobilis, urednik prve foto-monografije regije Međimurje u 21. stoljeću. Bavi se pisanjem i fotografijom, te redovno objavljuje stručne i popularne članke u hrvatskim časopisima.

Pokretač časopisa NOBILIS, časopisa Međimurje:Sjever, te autor ili urednik nekoliko knjiga zavičajne tematike. Veliku količinu energije uložio je u lobiranje kad je rijeka Mura bila u procesu izglasavanja zaštite. Autor prve hrvatske knjige o rijeci Muri.

Aldo Leopold, američki prirodoslovac i praktičar u zaštiti divljine, Golubov je najveći uzor. U gusto naseljenom Međimurju otkrio fenomen bokaža, koji prema svim teorijama razvoja tu više ne bi trebao biti nazočan u prostoru.

Povremeni kolumnist nekoliko listova i magazina, fotograf i dokumentarist. Tijekom 2010. godine, zajedno s kolegama snimio je nekoliko dokumentarnih filmova o rijeci Muri i Dravi te o prirodnim vrednotama Međimurja.

Zaposlen kao stručni suradnik za zaštitu prirode (trenutno kao ravnatelj) u Javnoj ustanovi za upravljanje zaštićenim prirodnim vrijednostima na području Međimurske županije. Pokrenuo projekt uspostave "Centra za posjetitelje" zaštićene međimurske prirode u selu Križovec. Vidi: Međimurje

Bibliografija:
--------------

* Svijet nestaje ... a Mjesec pojma nema (1999.)
* Sandale na vodi (koautor s Lidijom Bajuk, 2000.)
* Međimurje - zemlja između voda (2003.)
* Teta Liza - život protkan pjesmom (koautor 2004.)
* Međimurje - elementarno i profinjeno (2004.)
* U divljini je spas svijeta (uredio 2006.)
* Rijeka Mura u 77 fotografija (2006.)
* Od prašume do Regionalnog parka Mura-Drava (koautor 2011.)
* *U početku bijaše Stablo*: 50 godina zaštite prirode u Međimurju (uredio 2013.)
**Biskupija Ösel–Wiek** (estonski: *Saare-Lääne piiskopkond*; njemački: *Bistum Ösel–Wiek*) bila je biskupija Katoličke crkve koja je egzistirala od 13. do 16. vijeka na tlu zapadne Estonije.

Biskupija je kao dio Terre Mariane bila polunezavisna kneževina Svetog Rimskog Carstva.
Prostirala se na površini od 7600 km² po današnjem Okrugu Lääne, i dijelovima okruga Pärnu, Saare, Hiiu i manjim otocima Zapadnoestonskog arhipelaga.

Historija
---------

Biskupiju je osnovao 1228 nadbiskup iz Rige, nakon osvajanja otoka Saaremaa, za prvog biskupa postavio je Gottfrieda dotadašnjeg opata Daugavgrivske opatije.

Konačne granice biskupije odredio je papinski legat Vilim iz Modene koji je 1234.podijelio Terra Marianu na feudalne kneževine.

Prva rezidencija biskupije nalazila se u Lihuli, gdje je biskup zajedno sa Livonskim redom sagradio kamenu utvrdu. 
U pokušaju da izbjegne svađe s utjecajnim Redom, biskup je 1251. preselio svoju rezidenciju u Stari Pärnu, koji su desetak godina kasnije spalili Litvanci.

Početkom 1260-ih biskupija je preseljena u Haapsalu, čija je crkva postala katedralna.
Biskup Hermann I dodjelio je 1279. Haapsaluu status grada.

Posljednji biskup Biskupije Ösel–Wiek bio je danski princ Magnus, koji je stigao u Saaremu 1560. ali je izgubio vlast 1572.

Izvori
------

1. 1 2   „Saare-Lääne piiskopkond" (estonski). Eesti Entsüklopeedia. Pristupljeno 9.12. 2021.
2. 1 2 3 4 5  „*Lihulast saab Saare-Lääne piiskopkonna keskus*" (estonski). Lääne Elu. Pristupljeno 9.12. 2021.

Vanjske veze
------------

***Biskupija Ösel-Wiek*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Lihulast saab Saare-Lääne piiskopkonna keskus* (`et`)
**West Sussex** (čita se *Zapadni Saseks*) je ceremonijalni i nemetropolitanski county na jugu Engleske.

Geografija
----------

West Sussex leži u regiji Jugoistočna Engleska, ima površinu od 1991 km², na kojoj živi 806.892 stanovnika. Graniči sa istoka sa countyem East Sussex, sa sjevera sa Countyem Surrey, sa zapada sa Countyem Hampshire i sa juga sa La Manchom. Grad Chichester, na moru je administrativni centar.

West Sussex se najvećim dijelom prostire na teritoriju Historijskog countya Sussex osim malog dijela na sjeveru kod Gatwicka, koji je pripadao Surreyu. Administrativno je podjeljen na 7 distrikta: Worthing, Arun, Chichester, Horsham, Crawley, Mid Sussex i Adur.

Krečnjački masiv South Downs, proteže se duž obale od istoka prema zapadu. Sjeverne padine Downsa su strme, tu krečnjak ustupa mjesto pijesku i glini grebena Weald. Južne padine prema La Manchu su puno blaže, a južno od Chichestera prostire se plodna obalna ravnica Selsey Bill, koja se zbog utjecaja erozije smanjuje.

Historija
---------

*Glavni članak: Sussex*
Sve do 1974. West Sussex bio je dio Historijskog countya Sussex, koji ima svoje korijene u drevnom Kraljevstvu Sussex osnovanom u 5. vijeku nakon odlaska Rimljana. 

Na krajolik obale, naročito je utjecao nastanak ladanjskih naselja, koja su počela nicati početkom 19. vijeka, kad je počela moda
balnearnog turizma, tako da je do danas izniknuo niz gradova duž čitave obale West Sussexa. Danas je to jedna konurbacija od Shoreham-by-Sea na istoku do Selseya na zapadu. Među njima su najveći Littlehampton, Bognor Regis i Worthing a ovaj posljednji je poznat kao grad bogatijih penzionera. Vode razvedene zapadne obale, popularne su među jedriličarima.

Za razliku od tog kraj udaljeniji od obale, ostao je manje više ruralan, krivudavih puteva, šuma, i malih naselja. Ali se i on od druge polovice 20. vijeka (naročito na sjeveroistoku), polako pretvara u periferiju metropolitanskog Londona, naročito od kad je izgrađen Aerodrom Gatwick kod Crawleya.

Privreda
--------

Najznačajnija privredna aktivnost uz turizam je stočarstvo, a kraj je poznat i po uzgoju grožđa od kog se proizvodi pjenušavo vino.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*West Sussex*" (engleski). Encyclopædia Britannica. Pristupljeno 14. 10. 2016.

Vanjske veze
------------

***West Sussex*** na Wikimedijinoj ostavi

* West Sussex County Council (`en`)

| * p
* r
* u
1974–1996 ←   Engleske ceremonijalne grofovije   → trenutne |
| --- |
| 
Bedfordshire •
Berkshire •
City of Bristol •
Buckinghamshire •
Cambridgeshire •
Cheshire •
Cornwall •
Cumbria •
Derbyshire •
Devon •
Dorset •
Durham •
East Riding of Yorkshire •
East Sussex •
Essex •
Gloucestershire •
Greater London •
Greater Manchester •
Hampshire •
Herefordshire •
Hertfordshire •
Isle of Wight •
Kent •
Lancashire •
Leicestershire •
Lincolnshire •
City of London •
Merseyside •
Norfolk •
Northamptonshire •
Northumberland •
North Yorkshire •
Nottinghamshire •
Oxfordshire •
Rutland •
Shropshire •
Somerset •
South Yorkshire •
Staffordshire •
Suffolk •
Surrey •
Tyne and Wear •
Warwickshire •
West Midlands •
West Sussex •
West Yorkshire •
Wiltshire •
Worcestershire
 |
**Veliki Prolog** je naselje u blizini Vrgorca. Nalazi se na samoj granici između Splitsko-dalmatinske i Dubrovačko-neretvanske županije. Također samo mjesto leži i na granici s Bosnom i Hercegovinom. Mjesto je došlo u središte pozornosti za vrijeme sniježne oluje u Europi 2012. kada se smatralo najpogođenijim mjestom u Hrvatskoj.

Stanovništvo
------------

Veliki Prolog ima oko 500 stanovnika. Za razliku od brojnih ostalih naselja, stanovništvo Velikog Prologa se povećava. 99% stanovništva je rimokatoličke vjere i hrvatske nacionalnosti. Veliki Prolog je i središte župe Dusina-Veliki Prolog. Na Velikom Prologu postoji crkva Blažene Djevice Marije, a u ovom mjestu posebno je značajan blagdan Velike Gospe.

Obrazovanje
-----------

Na Velikom Prologu već dulji niz godina postoji osnovna škola koja djeluje kao područna škola vrgoračke škole.

Gospodarstvo
------------

Većina stanovništva Velikog Prologa bavi se poljoprivredom a najpriznatije su kulture rajčice, jagode i vinova loza.

Kulturne i vjerske manifestacije
--------------------------------

Veliki Prolog jako je bogat vjerskim manifestacijama. Naširoko je poznata procesija Velikog petka, što je ujedno i najveći skup u ovom kraju. Također je poznata i proslava blagdana Velike Gospe, na koju je organiziran veliki sajam, a navečer i koncert. Od ostalih manifestacija poznata je ona o Saboru Šalinovića koja se održava od 2007. sa ciljem da se na jednom mjestu okupe svi sa prezimenom Šalinović, koje je ujedno i najzastupljenije prezime u ovom kraju.

Zanimljivosti
-------------

* Iako je Veliki Prolog službeno u Hrvatskoj, mali dio mjesta se nalazi u Bosni i Hecegovini što je jasno označeno granicom.
* Veliki Prolog je površinom najveće naselje u Vrgoračkoj krajini jer obuhvaća naselja od polja Jezera, pa sve do Rastoka na drugoj strani.

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Vrgorca |
| --- |
| Banja • Dragljane • Draževitići • Duge Njive • Dusina • Kljenak • Kokorići • Kotezi • Kozica • Mijaca • Orah • Podprolog • Poljica Kozička • Prapatnice • Rašćane • Ravča • Stilja • Umčani • Veliki Prolog • Vina • Višnjica • Vlaka • Vrgorac • Zavojane |


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Hrvatska***  |
Položaj Baze Gvantanamo
Pogled na zaliv i bazu Gvantanamo
**Vojna baza Gvantanamo** ili **Gvantanamo baza** (engl. ) posed je u Zalivu Gvantanamo na ostrvu Kuba pod konrolom Sjedinjenih Američkih Država.

Status
------

Teritorija obuhvata 120 km² i na njoj se nalazi vojna pomorska baza vojske SAD. Baza Gvantanamo je podignuta nakon špansko-američkog rata 1898. godine. Nalazi se u Gvantanamo zalivu na jugoistoku ostrva Kuba, 15 km od istoimenog grada. To je najstarija američka vojna baza van teritorije Sjedinjenih Država, a jedina vojna baza u zemlji sa kojom Sjedinjene Države nemaju diplomatske odnose.

Kubanska vlada se protivi prisustvu pomorske baze, tvrdeći da je Kubansko-američki ugovor iz 1903. godine, koji je dozvolio izgradnju baze, nevažeći po međunarodnom pravu, jer Kuba nije bila suverena država u to vreme. Sjedinjene Države ignorišu taj stav.

Zatvor Gvantanamo Bej
---------------------

Od 2002. godine, u pomorskoj bazi nalazio se i vojni zatvor "Gvantanamo Bej" koji je bio logor za lica osumnjičena da protivzakonito pomažu islamske teroriste, te zarobljenici iz Avganistana i kasnije Iraka. Januara 2009. godine, predsednik Barak Obama je potpisao nalog kojim se raspušta zatvor.

Izvori
------

***Vojna baza Guantanamo*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`ru`) BBC Russian: Specials – Guantanamo
Koordinate: 41° 27′ 49" SGŠ, 21° 07′ 15" IGD

**Preglovo** (mak. *Preglovo*) je naselje u Republici Makedoniji, u središnjem delu države. Preglovo pripada opštini Plasnica.

Prirodni uslovi
---------------

Naselje Preglovo je smešteno u središnjem delu Republike Makedonije. Od najbližeg većeg grada, Kičeva, naselje je udaljeno 18 km istočno.

**Reljef**: Preglovo se nalazi u Donjekičevskom kraju, koja obuhvata središnji deo slika reke Treske. Selo je položeno na desnoj obali reke Treske. Južno od sela izdiže se Buševa planina. Nadmorska visina naselja je približno 680 metara.

Klima u naselju je kontinentalna.

Istorija
--------

Stanovništvo
------------

Po popisu stanovništva iz 2002. godine, Preglovo je imalo 1.079 stanovnika.

Pretežno stanovništvo u naselju su Turci, tačnije Torbeši (99%).

Većinska veroispovest u naselju je islam.

Vidi još
--------

* Opština Plasnica

Izvori
------

* Popis u Makedoniji 2002. - Knjiga 10.

Spoljašnje veze
---------------

* www.plasnica.gov.mk Zvanična stranica opštine Plasnica

  

  


| p • r • uNaselja opštine Plasnica |
| --- |
| **Plasnica** • 
Dvorci •
Lisičani •
Preglovo |  |
**Elija Verina** (latinski: , ? - 484) bila je istočnorimska carica, odnosno supruga cara Lava I. Njen brat Vasilisk (Bazilisk) je nakratko uzuprirao carsko prijestolje, a kćer Arijadna bila carica, odnosno supruga careva Zenona i Anastazija I. Njen unuk Lav II je također nakratko bio na istočnorimskom prijestolju. Poznata je po brojnim spletkama na istočnorimskom dvoru.

Njeno porijeklo je posljednjih godina predmet špekulacija među historičarima, koji je povezuju sa Odoakrom ili raznim istočnogermanskim poglavicama koje su služili kao *federati* u rimskoj vojsci 5. vijeka. U svakom slučaju, bila je udana za Lava, oficira u istočnorimskoj vojsci kome je rodila kćeri Arijadnu i Leontiju, te neimenovanog sina koji je umro 463. Caricom je postala godine 457. kada su nakon smrti Markijana bizantski Senat i vojska za novog cara izabrali njenog muža.

Godine 467. kćer Arijadna se udala za izaurijskog oficira Zenona. Njihovo dijete - mladi Lav je neposredno pred djedovu smrt proglašen *cezarom*. Poslije smrti Lava I godine 474. Verina je postala carica majka, ali joj je zet Zenon preuzeo prijestolje nakon unukove smrti 474. 

Verina se potom uključila u zavjeru protiv zeta, zahvaljujući kojoj je Zenon protjeran iz Konstantinopola, i za novog cara proglašen Verinin brat Vasilisk. Međutim, Vasiliskova likvidacija Verininog ljubavnika Patricija je Verinu potakla da se okrene protiv brata koji je 476. svrgnut i srušen s prijestolja. 

Verina se potom pomirila sa zetom, ali je zato stekla novog neprijatelja u liku generala Ila, koga je više puta pokušala ubiti. Godine 480. je prognana u Izauriju. Kada je 483. izbila pobuna protiv Zenona, njen grad su carevi lojalisti stavili pod opsadu. Tokom nje je Verina umrla.

| Kraljevske titule |
| --- |
| Prethodi:**Pulherija** | **Bizantska carica**457–474 | Slijedi:**Arijadna** |

Eksterni linkovi
----------------

* An article on her by Geoffrey B. Greatrex
* Her profile, along with her husband in "Medieval Lands" by Charles Cawley
* - Passage of "People and Identity in Ostrogothic Italy, 489-554" of Patrick Amory, discussing theory of barbatian origins
* - Profile of her husband in The Prosopography of the Later Roman Empire
* - Profile of her sister-in-law Euphemia in The Prosopography of the Later Roman Empire
* A pedigree of her alleged daughter Helena
Yanomamö [guu]
  Ninam [shb]
  Yanomámi [wca]
  Sanumá [xsu]
  Yaroamë [yro]
Chirianan.
**Chirianan** (Yanomami), porodica indijanskih jezika i plemena nastanjenih u graničnom području Venezuele i Brazila, napose uz rijeke Paragua, Ventuari, Padamo, Ocamo, Mavaca i Orinoco u Venezueli, i Uraricuera, Catrimani, Dimini i Araca u Brazilu. Ova plemena kolektivo su često nazivani kao Yanomami. Brojno stanje Chirianan populacije iznosi oko 12,000 u preko 200 sela. Postoje četiri glavne grane, od koji se svaka sastoji od niza lokalnih skupina, to su:

* Waiká (Uaiká, Uaicá, Aicá); Guadema, Karime (Shauari), Paucosa, Pusuraku, Paraitirí (Paquiri).
* Sanuma, plemena i jezici: Sanemá (Haratari, Guaharibo), Pubmatari (Uárema), Nabudib, Chantari.
* Shirianá (Xirianá, Chiriana, Shirishana, Quirishana, Casapare, Yanam, Ninam). Plemena i jezici: Paramitaria, Aikomterí, Aiwaterí, Ocomatairi.
* Samatari. Plemena i jezici: Samatari (Shamatairo), Paravori, Pakidái, Surára, Yauari, Araraibo, Yawani, Uaca

Porodicu Chirianan Koch-Grünberg (1913, 1923), Mason (1950), McQuown (1955) i Loukotka (1968), smatraju samostalnom, dok je Greenberg (1960), Wilbert (1963) i Voegelin & Voegelin (1977) priključuju Velikoj porodici Macro-Chibchan.

Jezici
------

Postoje 4 jezika: ninam [shb] (Brazil); sanumá [xsu] (Venezuela); yanomámi [wca] (Brazil); yanomamö [guu] (Venezuela).

Porodica Waican 

Zirizan
Centralni Waicá
Arakayteri
Guaicá
Waicá
Waicá vlastiti
Parahuri
Mayupteri
Shiteuteri
Tyhynapteri
Maita
Maracana (chirianan)
Wytehayteri
Parimiteri
Marashiteri
Rokoteri
Aykamteri
Shirianá
Parawateri
Južni Waicá
Tocoshina
Shirishiana
Shidishiana
Samatari
Mitiwari
Guaharibo
Kadimani
Yanomani
Pusaracau
Carime

Izvori
------

1. ↑  Una introducción a la Venezuela prehispánica

Literatura
----------

"Alain Gheerbrant, L’Expédition Orénoque-Amazone", Paris 1952.

Vanjske veze
------------

* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
* Ethnologue (16th)
* Una introducción a la Venezuela prehispánica: culturas de las naciones
* Yanomami
* Tree for Yamomam[*mrtav link*]
**Ramiz Alia** (Skadar, 18. listopada 1925 - 7. listopada 2011.) je bio albanski ljevičarski političar, poznat kao posljednji predsjednik Albanije.

U doba dugogodišnjeg komunističkog vođe Envera Hoxhe se visoko popeo u hijerarhiji njegove Partije rada, došavši do mjesta člana Politbiroa. Kao vjerni pristaša marksizma-lenjinizma je preživio sve dotadašnje čistke. Nakon Hoxhine smrti je 1985. došao na vlast. Nastavio je njegovu tvrdu dogmatsku politiku sve dok studenti, potaknuti padom komunizma u drugim istočnoevropskim državama, nisu demonstrirali tražeći političke slobode. Alia je pristao na zahtjeve, te je organizirao demokratske izbore. Godinu dana je predsjednik Albanije (1991/92.). Pod njim se vladajuća Partija rada transformirala u Socijalističku partiju.

Godine 1992. je vlast preuzela desničarska Demokratska stranka Salija Berishe. Alia je tada nekoliko godina proveo u zatvorima zbog optužbi za zločine protiv čovječnosti u doba Hoxhine strahovlade. Kada je 1997. izdržavao kaznu, došlo je do velikog ustanka protiv Berishine vlasti, te je iskoristio priliku da pobjegne.


***Ramiz Alia*** na Wikimedijinoj ostavi
**Chiquito** (Chiquitano, Xiquitano), pleme američkih Indijanaca naseljeno poglavito u Boliviji i susjednom predjelu brazilske države Mato Grosso, jezična porodica chiquitoan. U Brazilu žive na dva rezervata Terra Indígena Chiquitano da Baia Grande u općinima Porto Esperidião, Cáceres, Pontes e Lacerda i Vila Bela da Santissima Trindade; Drugi rezervat je Fortuna, također u općini Vila Bela da Santissima Trindade. Populacija im iznosi negdje do 42,000 (1991 Adelaar) u Boliviji i oko 2.400 u Brazilu. Kroz povijest asimilirali su mnogobrojne manje plemenske skupine. Jezik im ima nekolio dijalekata i čini posebnu porodicu chiquitoan unutar velike porodice Macro-Ge .

Chiquito-područje nekad se prostiralo sve od gornje Guaporé na sjeveru i pa na jug do brijegova na sjevernoj obali rijeke Otuquis, te od rijeke San Miguel na zapadu do rijeke Paraguay na istoku. Kultura im je bila lovačko-ribarska. Svoje ime koje na španjolskom označava *djecu*, dobivaju zbog malenih ulaza u njihove kolibe, u koje se moglo ući tek na koljenima i laktovima. Čikito-Indijanci bili su ratoboran narod, a služili su se i otrovnim strijelama. Neka plemena imala su dobru lončariju i jednostavna tkanja. kanue nisu imali. Monogamija je bila namijenjena običnom puku, dok su poglavice imale pravo na više žena.

Izvori
------

1. ↑  Cimi
2. ↑  „Bolivia". Arhivirano iz originala na datum 2007-09-26. Pristupljeno 2014-08-06.
**Zeoliti** predstavljaju grupu minerala složenih hidratisanih silikata natrijuma, kalijuma i kalcijuma. Minerali ove grupe imaju hidrotermalno poreklo i najčešće se pojavljuju uz mlade vulkanske stene zapunjavajući šupljine u njima. U grupi **zeolita** se nalazi oko 200 minerala, a najčešće se pojavljuju: šabazit, hojlandit, desmin, natrolit, filipsit, apofilit, analcim, tomsonit, klinoptilolit.

Zeoliti kristališu na više načina, a najčešće grade mimetske blizance, listatste, stubaste, igličaste i fibrozne agregate. U kristalnoj rešetki imaju slabo vezanu vodu koju na povišenoj tempereturi otpuštaju, ali je lako i vezuju iz atmosfere zasićene vodenom parom.

Nalazišta
---------

U Srbiji su pojave zeolita konstatovane u Timočkoj eruptivnoj oblasti, okolini Stalaća, Vranja, Jošaničke banje, Gnjilana i Brusa. Najbolje istraženim se smatraju pojave u Timočkoj eruptivnoj oblasti, a eksploatacija zeolita se vrši u lokalitetu Igroš kod Brusa.

Primena
-------

Zeolit je u prirodi „neaktivan". Njegove adsorpcione sposobnosti i kapacitet katjonske izmene se aktiviraju mehaničkom obradom. Aktivizirani zeolit se kao ekološki preparat koristi u poljoprivredi i stočarstvu. On se primenjuje za razdvajanje gasova usled njegove mogućnosti adsorpcije, a samim tim i za sakupljanje neprijatnih mirisa.
|  |
| --- |
|  |

**Slobodna Francuska** (francuski: *France Libre*) je naziv za francusku vladu u egzilu iz Drugog svjetskog rata koju je predvodio Charles de Gaulle i koja se borila protiv Sila osovine na strani Saveznika nakon pada Francuske. Vlada je organizirana u lipnju 1940. u Londonu, odakle je pružala pomoć pokretu otpora u okupiranoj Francuskoj. 

De Gaulle, tada oficir i član vlade koji je odbio uvjete primirja koje je sklopio Philippe Pétain i pobjegao u London, potaknuo je francuski narod na otpor u svom "Apelu 18. lipnja", koji je imao snažan utjecaj na moral građana u Francuskoj i njezinim kolonijama, iako isprva nije imao velikog odjeka.

Dana 27. listopada 1940. godine, organiziran je Obrambeni savjet Carstva (*Conseil de défense de l'Empire*) kako bi se uredilo pitanje vodstva u kolonijama centralne Afrike, Azije i Oceanije koje su se odazvale apelu. Dana 24. rujna 1941. Savjet je zamijenjen Francuskim nacionalnim komitetom (*Comité national français*). Dana 13. srpnja 1942. Slobodna Francuska je službeno preimenovana u *France combattante* (sh. *Borbena Francuska*) kako bi se borbi protiv Osovina dalo na karakteru. Nakon oslobođenja Sjeverne Afrike, ova frakcija se spojila s frakcijom De Gaulleovog rivala Henrija Girauda u Alžiru, čime je nastao Francuski komitet narodnog oslobođenja (*Comité français de Libération nationale*). Egzil je službeno završio 25. kolovoza 1944. godine oslobođenjem Pariza i formiranjem Privremene vlade Francuske Republike (*Gouvernement provisoire de la République française*). Privremena vlada je upravljala Francuskom od oslovođenja do 1946. godine, kada je uspostavljena Četvrta Republika. 

Snage Slobodne Francuske (francuski: *Forces françaises libres*) bile su oružane snage Slobodne Francuske. Kao Saveznici, snage su se borile protiv Osovina i Višijevske Francuske na seriji bojišta od Bliskog istoka i Indokine pa do Sjeverne Afrike. Ratna mornarica Slobodne Francuske služila je kao pomoćna flota *Royal Navyja* i, na sjevernom Atlantiku, Kanadske ratne mornarice. Dio snaga služio je i u RAF-u i sovjetskom ratnom zrakopolovstvu. 

Vojni uspjesi Slobodne Francuske uvelike su realizirani uz pomoć kolonija u Africi, Aziji i Oceaniji, odakle su snage osvajale sve više i više teritorija Višijevske Francuske. Tako je bilo sve do Operacije *Torch* 1942. godine, kada je Višijevska Francuska ograničena isključivo na uzak teritorij nekadašnje *zone libre* u kontinentalnoj Francuskoj te nekoliko posjeda u Zapadnim Indijama. 

Dana 1. kolovoza 1943. dotad Vichyju odana *Armée d'Afrique* ujedinila se sa snagama Slobodne Francuske, čime je osnovana velika *Armée française de la Liberation*. Do sredine 1944. ta je vojska brojala više od 400,000 vojnika te je sudjelovala u savezničkim invazijama Normandije i Provanse te je, na koncu, vodila proboj do Pariza i pobjedonosno ušla u oslobođeni grad. Do kraja rata, snage Slobodne Francuske su s 1,300,000 vojnika bile četvrta vojna sila u Europi, a nakon rata su pomogle u formiranju privremene vlade koja je dovela do uspostave Četvrte Republike.
**Valter Dešpalj** (Zadar, 1947.) hrvatski je violončelist. Po završenom studiju na Juilliard School u New Yorku (klasa Leonarda Rosea) i Moskovskom konzervatoriju Čajkovsk i (klasa Galine Kozolupove) te usavršavanju kod Pabla Casalsa, Pierre Fourniera i André Navarre intenzivno koncertira diljem svijeta.

Karijera
--------

Nastupao je solistički na festivalima u Gstaadu, Lockenhausu, Kuhmu i Dubrovniku, te u čuvenim dvoranama: Carnegie Hall (New York), Kennedy Center (Washington), Royal Festival Hall (London), Sydney Opera House, amsterdamski Concertgebouw, dvorana Moskovskog konzervatorija, dvorana Petrogradske filharmonije i mnoge druge. Kao solist nastupao je i uz Berlinski simfonijski orkestar, Dresdensku, Varšavsku i Rotterdamsku filharmoniju, Orkestar holandskog radija, National Symphony (Washington), Sydney Symphony, Riječki komorni orkestar, Melbourne Symphony i druge orkestre, surađujući s mnogim čuvenim dirigentima (Lovro pl. Matačić, Sergiu Comissiona, Günther Herbig, James Conlon, Vernon Handley, Hiroyuki Iwaki, Howard Mitchell, David Zinman, Andrzej Markowski i drugi.) U komornoj glazbi bio je partner velikim umjetnicima kao što su Gidon Kremer, Dmitry Sitkovetski, Yo-Yo Ma, Heinrich Schiff, Philippe Entremont, Yury Bashmet i Tabea Zimmermann. 

Diskografska izdanja za tvrtke Stradivari (SAD), Orfeo (Njemačka), Melodija (Rusija) te Croatia Records.

Od 1996.-2000. godine bio je glazbeni ravnatelj Dubrovačkog festivala.

Pedagoški rad
-------------

Redovni je profesor violončela na Muzičkoj akademiji u Zagrebu te gost profesor na uglednim glazbenim visokoškolskim ustanovama u inozemstvu. Član je žirija na najprestižnijim međunarodnim natjecanjima, a njegove publikacije za violončelo izdaju poznate izdavačke kuće: International Music Company (New York), Universal Edition (Beč) te Sikorski (Hamburg).

Osnivač je i ravnatelj Festivala mladih gudača STRINGS ONLY! u Zadru, te majstorskog tečaja Cello Focus (Pöllauberg, Austrija.). Zajedno sa sestrom Majom 1996. godine utemeljio je Glazbenu školu Dešpalj za nadarenu djecu - gudače.

Nagrade
-------

* Nagrada "Vladimir Nazor"
* Nagrada Grada Zagreba
* Nagrada "Milka Trnina"

Vidi još
--------

* Pavle Dešpalj

Vanjske poveznice
-----------------

* Glazbena škola Dešpalj Arhivirano 2011-09-15 na Wayback Machine-u
**Biohemija arsena** obuhvata biohemijske procese koji mogu da koriste arsen ili njegova jedinjenja, kao što je arsenat. Arsen je umereno obilan element zemljine kore. Mada se mnoga jedinjenja arsena smatraju visoko toksičnim, širok spektar organoarseničnih jedinjenja se formira biološkim putem i razna organska i neorganska jedinjenja arsena se metabolizuju posredstvom brojnih organizama. To je opšti obrazac kojem podležu i drugi srodni elementi, npr. selen, koji može da manifestuje korisne i štetne efekte. Biohemija arsena je značajna zato što su mnoga jedinjenja arsena visoko toksična, kao i zato što je taj element prisutan u nekim podzemnim vodama, te potencijalno može da utiče na veliki broj ljudi.

S-Adenozilmetionin je izvor metil grupa u mnogim biogenim jedinjenjima arsenika.

Toksičnost arsena
-----------------

Arsen je uzročnik znatnog dela mortaliteta širom sveta. On se vezuje za probleme rada srca, disanja, organa za varenje, jetre, nerva i bubrega. Genotoksičnost obuhvata inhibiciju DNK popravke i DNK metilacije. Karcinogeno dejstvo arsena potiče od oksidativnog stresa koji ovaj element uzrokuje.

Vidi još
--------

* Jedinjenja arsena

Literatura
----------

* Pearce, Fred (2006). *When the Rivers Run Dry: Journeys Into the Heart of the World's Water Crisis*. Toronto: Key Porter. ISBN 9781552637418.
**Biogradsko jezero** je najveće planinsko jezero u Crnoj Gori. Nalazi se na planini Bjelasici, 16  severoistočno od Kolašina. Udaljeno je 4  od magistralnog puta Kolašin—Mojkovac. Sa šumovitom okolinom čini najlepši deo nacionalnog parka Biogradska Gora.

U vreme najvećeg vodostaja dugo je 875 , široko 410 , duboko 12 , a površina mu je 270.000  U doba suše nivo se spušta i do 6 .

Biogradsko jezero je ledničkog porekla i pripada grupi akumulacionih jezera. Iz cirkova sa najviših delova Bjelasice spuštao se lednik kroz dolinu Biogradske reke, a morenski materijal je nošen do 1.000 metara nadmorske visine. Ovim materijalom je pregrađen valov, te je nastalo jezero. Jerezo puni vodom Biogradska reka (duga 8 ) i potok Bendovac, a otoka jezera je Jezerštica, desna pritoka Tare. Usecanje otoke i pojava ponora na dnu jezera ugrožavaju njegov opstanak. Za vreme hladnih zima voda se ledi (30—60 dana). Pored jezera su podignuti turistički objekti i mrestilište, a kraj je poznat po pogodnim uslovima za odmor i rekreaciju.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Literatura
----------

* S. Stanković, Planinska jezera Crne Gore, Posebno izdanje Društva za nauku i umetnost Crne Gore knjiga , Odeljenje prirodnih nauka knjiga 5 1975.
* Tekst dr. Branka Radojičića univ. prof. Nastavničkog fakulteta u Nikšiću za Enciklopediju Jugoslavije JLZ Zagreb 1980

Vanjske veze
------------

***Biogradsko jezero*** na Wikimedijinoj ostavi

* Nacionalni park Biogradska gora Arhivirano 2007-10-16 na Wayback Machine-u
**Biograph Studios** (sh. *Biographovi studiji*) je naziv za nekoliko filmskih studija koji su postojali u New Yorku, te bili osnovani od strane poduzeća Biograph Company, prve američke filmske kuće. 

Prvi studio, modeliran prema Edisonovom studiju Black Maria, je podignut 1895. na vrhu tadašnje zgrade Hackart Building (današnji Roosevelt Building) na Broadwayu; studio je podignut na vrhu kako bi se maksimalno iskoristila sunčeva svjetlost, i u tu je svrhu napravljena (dan-danas postojeća) mašinerija za pomicanje kulisa u skladu s vremenom dana. 

Drugi studio je podignut 1906. u blizini trga Union Square u blizini Manhattana. Upravo je u tom studiju dvije godine kasnije karijeru počeo znameniti sineast D. W. Griffith, koji će tamo snimiti ogroman broj filmova, uključujući neke najvažnije u ranoj historiji, te otkriti buduće velike zvijezde i sineaste kao Mary Pickford, Lilian Gish, Lionel Barrymore i Mack Sennett. Griffith je Biograph Company napustio 1913. godine, a nakon čega je studio premješten na svoju posljednju lokaciju.

Ona se nalazila u Bronxu, ali je u međuvremenu Biograph Company zapala u financijske i poslovne probleme te prestala snimati filmove oko 1916. Studiji su, međutim, operirali i nakon 1928. kada je Biograph preuzela kompanija Consolidates Film Industries. Oni se, međutim, nisu mogli natjecati s Hollywoodom, te su se uglavnom proizvodili niskobudžetni, kratki, reklamni ili obrazovni filmovi. Svojevrsnu renesansu su dobili 1956. kada su obnovljeni i pod imenom Gold Medals Studios postali najveći filmski studio u SAD izvan Hollywooda; u njima su se bile snimale popularne TV-serije sa radnjom u New Yorku. 1970-ih je, pak, došlo do pada proizvodnja, a 1980-ih su izgorjeli. Danas se na njihovom mjestu nalazi garaža njujorške sanitarne službe.
.
3-Hidroksipropionska kiselina, jednostavna beta hidroksilna kiselina
**Beta hidroksilna kiselina** je organsko jedinjenje koje sadrži karboksilnu i hidroksilnu funkcionalnu grupu koje su razdvojene sa dva ugljenikova atoma. Beta hidroksilne kiseline su usko povezane sa alfa hidroksilnim kiselinama, u kojima su dve funkcionalne grupe razdvojene jednim ugljenikovim atomom.

Naziv *beta hidroksilna kiselina* u kozmetici se odnosi na salicilnu kiselinu, koja se koristi u kremama protiv akni i drugih kožnih poremećaja.

Osobine
-------

U poređenju sa kiselinama bez hidroksilnih grupa, ove kiseline su jače. One su slabije od alfa hidroksi kiselina. Usled većeg rastojanja, intramolekulski vodonični most se teže formira u odnosu na alfa hidroksi kiseline. 

| Ime | pKa |
| --- | --- |
| Propionska kiselina | 4.87 |
| α-Hidroksipropionska kiselina | 3.86 |
| β-Hidroksipropionska kiselina | 4.51 |

Vidi još
--------

* Beta-hidroksibuterna kiselina
* Beta-hidroksi beta-metilbutirat
* Karnitin
**Santo Stefano** (talijanski: *Isola di Santo Stefano*) je mali vulkanski otok u arhipelagu Pontinski otoci u 
Tirenskom moru u Laziju u Provinciji Latina..

Geografske karakteristike
-------------------------

Santo Stefano ima kružni oblik, ukupna dužina obalne linije iznosi mu 2 km, a najviša točka na otoku ima 68 metara.

Santo Stefano leži oko 1,6 km istočnije od većeg otoka Ventotene, pod čiju općinu administrativno podpada. Poznat je po velikom zatvoru koji je dao sagraditi još 1794. - 1795. napuljski kralj Ferdinand I.

Zatvor je radio sve do 1965. kroz njega je u toku ta dva vijeka prodefiliralo na hiljade zatvorenika. među poznatijima razbojnik Carmine Crocco i anarhist Gaetano Bresci koji je ubio kralja Umberta I - 1900.

Za fašizma su na Santo Stefanu bili zatvoreni njegovi protivnici, među njima; Sandro Pertini, Umberto Terracini, Giorgio Amendola, Lelio Basso, Mauro Scoccimarro, Giuseppe Romita, Altiero Spinelli i Ernesto Rossi.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Pontine, Isole*" (talijanski). Treccani. Pristupljeno 12. 04. 2016.
2. ↑  „*Isola di Ventotene*" (talijanski). Ventotene. Pristupljeno 12. 04. 2016.

Vanjske veze
------------

***Santo Stefano (otok)*** na Wikimedijinoj ostavi

* Pontine, Isole na portalu Treccani (`it`)

| * p
* r
* u
Pontinski otoci |
| --- |
| 
* Ponza
* Palmarola
* Zannone
* Gavi
* Ventotene
* Santo Stefano

 |
Vazdušno bombardovanje, Drugi svjetski rat.
**Bombardovanje** je artiljerijski ili vazdušni vatreni napad na protivničke jedinice ili objekte, sa namjerom ubijanja, uništenja ili neutralisanja.

Artiljerijsko bombardovanje
---------------------------

Artiljerijsko bombardovanje je dugotrajno i snažno dejstvo zemaljske ili brodske artiljerije protiv naselja ili drugih objekata, da bi se rušenjem, uništavanjem i ubijanjem branilac prisilio na kapitulaciju prije nego je iscrpio sva sredstva odbrane. Bombardovanje s mora se nekad izvodi zbog odmazde ili uznemiravanja.

Termin artiljerijsko bombardovanje se koristi i kao naziv za artiljerijsku pripremu.

Vazdušno bombardovanje
----------------------

Vazdušno bombardovanje je naziv za tučenje zemaljskih ili pomorskih ciljeva bombama ili raketama iz vazduha da bi se postiglo njihovo uništenje, oštećenje ili neutralisanje. Obuhvata tehniku leta i izbacivanja bombi pod raznim letnim uslovima. U širem smislu pod bombardovanje iz vazduha se ubraja i djelovanje bombarderske avijacije i vođenih projektila.

Po režimu leta aviona se može vršiti iz obrušavanja, iz propinjanja, horizontalnog leta i iz brišućeg leta. Po broju korištenih aviona može biti pojedinačno i grupno. Po uslovima vidljivosti se dijeli na dnevno, noćno i pod složenim meteorološkim uslovima. Prema vrsti cilja je bombardovanje pokretnih ciljeva, bombardovanje nepokretnih ciljeva, ciljeva na površini, pod vodom i u vazduhu. Po tipu bombe može biti bombardovanje običnim i bombardovanje specijalnim i vođenim vazduhoplovnim bombama.

Tehnika bombardovanja je naziv za manevar aviona i postupke pri vršenju napada i poslije njega. Obuhvaćaju približavanje cilju, borbeni nalet i odlazak sa cilja. Ova tri dijela se još zovu manevar nad ciljem.

Bombarderska priprema je dio opšte pripreme letačkih zadataka i uključuje i bombarderski proračun.

Povezano
--------

* Bombarder

Literatura
----------

* Vojna enciklopedija, Beograd, 1970. knjiga prva, strane 701 do 712.
**Black Flag** je američki hardcore punk sastav iz Los Angelesa. Jedan su od prvih popularnih punk sastava koji su uspješno miješali Underground sa Hardcore Punkom. U svojim su se pjesmama najviše bavili socijalnim problemima i političkim vizijama tadašnjeg Hladnog rata. Uzore su tražili u tadašnjim najpopularnijim punk sastavima poput Black Sabbatha i The Ramonesa.

Počeci
------

Black Flag su osnovali 1977. gitarist Greg Ginn i basist Chuck Dukowski. Uskoro su se sastavu priključili i bubnjar Brian Migdol i pjevač Keith Morris. 1978. izdali su svoj prvi demo. Uskoro Migdol i Morris napuštaju sastav a zamjenjuju ih Chavo Pederast i Robo. 1980. izdali su svoj prvijenac Jealous Again nakon kojeg su započeli s turnejom po SAD-u. Nakon turneje sastav je ponovno suočen sa odlaskom jednog od članova, ovaj put Pederasta kojeg je zamijenio Dez Cadena. Uskoro je Cadena od pjevača postao gitarist čime je Black Flag dobio mnogo više na kvaliteti zvuka. Njega je na mjestu pjevača zamijenio Henry Rollins jedan od njihovih fanova.

Sukob s Unicornom
-----------------

1981. sastav je potpisao ugovor sa Unicornom koji je trebao objaviti njihov drugi album Damaged, ali je Unicorn odbio objaviti taj album jer je navodno bio previše vulgaran. Album je naposljetku ipak objavljen zahvaljujući SST Recordsu. Album je bio jako loše prihvaćen kod kritičara. Nakon što je SST Records objavio album Damaged Unicorn ih je tužio na temelju ugovora iz 1981.. Sljedeće 2 godine Black Flag je bio spriječen koristiti svoje ime ili logo na bilo kojem albumu. Unatoč svemu oni su nastavili održavati koncerte te su čak i potajno izdali svoj treći album Everything Went Black, dvostruki album na kojem nije bilo imena njihovog sastava več samo popis članova. Godine 1983. Unicorn je bankrotirao čime su sva prava na ime i logo vraćeni njima. U međuvremenu je Cadena napustio sastav da bi on mogao osnovati svoj vlastiti sastav.

Vrhunac slave
-------------

1984. godine Black Flag je izdao čak 3 albuma: My war, Family Man i Slip It In. U među vremenu su se sastavu pridružili Dale Nixon na gitari i basu i Bill Stevenson na bubnjevima. Kasnije im se je pridružila i Kira Roessler na basu. Te su godine izdali i ne-studijski album Live '84. Godine 1985. izdali su još 3 albuma: Loose Nut, The Process of Weeding Out i In My Head. Krajem te godine Stevensona je na bubnjevima zamijenio Anthony Martinez.

Raspad
------

1986. izdali su svoj novi live album Who's Got the 10½?. Iznenada Greg Ginn je objavio raspad sastava. Razlog je navodno bio da su svi željeli se malo posvetiti samostalnoj karijeri.

Popis svih članova sastava
--------------------------

Greg Ginn – gitara

Chuck Dukowski – basist

Brian Migdol – bubnjar – napustio je sastav 1978.

Keith Morris – vokal - napustio je sastav 1978.

Chavo Pederast – vokal – napustio je sastav 1980.

Robo – bubnjar

Dez Cadena – vokal, kasnije druga gitara – napustio je sastav 1983.

Henry Rollins – vokal

Dale Nixon – gitarist i basist

Bill Stevenson – bubnjar – napusti sastav 1985.

Kira Roessler – basistica

Anthony Martinez - bubnjar

***Black Flag*** na Wikimedijinoj ostavi
**Računska genomika** (*računarska genomika*, *računska genetika*) primena je računskih i statističkih analiza u decifrovanju biologije polazeći od genomskih sekvenci i srodnih podataka, uklučujući DNK i RNK sekvence, kao i druge postgenomske podatke (i.e. eksperimentalne podatke generisane tehnologijama baziranim na genomskim sekvencama, kao što su genomski DNK mikročipovi). U kombinaciji sa računskim i statističkim pristupima za razumevanje funkcije gena i analizama statističkih asocijacija, ovo plje se takođe naziva *računska i statistička genetika/genomika*. 

Računska genomika može smatrati podskupom bioinformatike i računske biologije, čiji je fokus na primeni celokupnog genoma (umesto individualnih gena) u razumevanju principa i načina na koji DNK date vrste kontroliše njenu biologiju na molekulskom nivou i šire. Sa trenutnom obiljem bioloških masivnih skupova podataka, računske studije su postale veoma važan pristup u biološkim istraživanjima.

Vidi još
--------

* Bioinformatika
* Genomika
* BLAST
* Računska epigenetika

Spoljašnje veze
---------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Informatika***  |



|  |  |
| --- | --- |
|  | ***Portal Biologija***  |
|  | ***Portal Medicina***  |
|

* Harvard Extension School Biophysics 101, Genomics and Computational Biology Arhivirano 2003-06-21 na Wayback Machine-u
* University of Bristol course in Computational Genomics

| * p
* r
* u
Genomičke teme |
| --- |
| Genomski projekat •  Paleopoliploidija •  Glikomika •  Projekat humanog genoma •  Proteomika •  Metabolomika •  Hemogenomika •  Strukturna genomika •  Farmakogenetika •  Farmakogenomika •  Toksikogenomika •  Računarska genomika •  Bioinformatika •  Heminformatika •  Sistemska biologija |
**Weert** je općina od 50,344 stanovnika i grad od 39,125 stanovnika, na jugu Nizozemske u Provinciji Limburg.

Geografske karakteristike
-------------------------

Weert se prostire nedaleko od belgijske granice, do koje se može doći pješke a ni njemačka granica nije daleko.
Od centra Eindhovena udaljen je tridesetak km jugoistočno, tako da se nalazi na trasi željezničke pruge Eindhoven - Maastricht i Kanala Zuid-Willemsvaart.

Općina Weert sastoji se od grada Weert i pet sela; Stramproy, Laar, Altweerterheide, Tungelroy i Swartbroek.

Historija
---------

Weert je prvi put dokumentiran 1062. pod imenom 'Wertha, što je značilo značilo *Zemlja okružena vodom i močvarama*.

Od kad je sredinom 13. vijeka, podpao pod vlast Grofovije Horn počeo se ubrzano razvijati, podignuti su bedemi i gradska vrata.
Tako da je 1414. dobio gradska prava i razvio se kao trgovište.
Na taj period podsjećaju zgrade u historijskoj jezgri i grofovske rezidencije Aldenborgh i Nijenborgh aan de Biest.

Filips van Montmorency posljednji grof od Hornea, odigrao je važnu ulogu u vrijeme Nizozemske revolucije i pobune protiv španjolskog kralja Felipea II. 
Zajedno s princom Willemom Oranskim i grofom Lamoraalom od Egmonta bio je jedan od lidera pobune.

Zbog tog je zajedno sa Lamoraalom uhapšen i osuđen na smrt zbog veleizdaje, glave su im odrubljene u Bruxellesu 5. juna 1568.

Pobratimski gradovi
-------------------

Weert ima ugovore o pobratimstvu sa slijedećim gradovima;

* Belgija Sint-Truiden, Belgija
* Narodna Republika Kina Hangzhou, Kina

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „*Netherlands: Administrative Division*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.09.2022.
2. 1 2 3 4  „*Weert / Boshoven in Weert (Limburg)*" (engleski). City population. Pristupljeno 14.09.2022.
3. 1 2  „*Welkom in Weert!*" (nizozemski). Gemeente Weert. Pristupljeno 14.09.2022.
4. ↑  „*Weert*" (egleski). Liqui search. Pristupljeno 14.09.2022.
5. 1 2 3 4  „*Erfgoed*" (nizozemski). Gemeente Weert. Pristupljeno 14.09.2022.
6. ↑  „*Weert - Sister Cities*" (egleski). Liqui search. Pristupljeno 14.09.2022.

Vanjske veze
------------

***Weert*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Gemeente Weert* (službene stranice općine) (`nl`)
**Zeltweg** je grad na sredini Austrije od 7,329 stanovnika
, koji administrativno podpada pod Okrug Murtal.

Geografske karakteristike
-------------------------

Zeltweg je transportno čvorište Štajerske, koje leži između Knittelfelda i Judenburga, na ušću rijeke Pöls u Muru.

Pored grada nalazi se avio baza Hinterstoisser, austrijske vojske.

Historija
---------

Mjesto je prvi put dokumentirano 1430. sve do dolaska željeznice 1868. bilo je selo.
Tako da je status grada stekao tek 1966

Znamenitosti
------------

Najveća znamenitost Zeltwega je palača Farrach, koja je dokumentira još 1340. ali je njen današnji izgled iz 1660.
Neogotička parohijska crkva podignuta je između 1904.-1906.

Privreda
--------

Zeltweg je industrijski grad u kom je 1991 radilo 4,352 ljudi, od tog 61 % u direktnoj proizvodnji, najveći poslodavac je tvornica papira, a dosta ljudi radi u rudarstvu i na održavanju željeznice.

Pored grada leži velika termoelektrana, podignuta 1962. snage 137 MW, a 3 km sjeveroistočno od centra nalazi se automobilska pista duga 4.3 km, na kojoj su se vozile utrke Formule 1 za Veliku nagradu Austrije.

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Steiermark" (engleski). City population. Pristupljeno 28. 02. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  „*Zeltweg*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 28. 02. 2016.

Vanjske veze
------------

***Zeltweg*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Zeltwega* (`de`)
**Zelčin** je naselje u Hrvatskoj, regiji Slavoniji u Osječko-baranjskoj županiji i nalazi se u sastavu grada Valpova.

Geografija
----------

Zelčin se nalazi na 91 metar nadmorske visine u nizini istočnohrvatske ravnice, a nedaleko sela protječe rijeka Vučica. Selo se nalazi na državnoj cesti D517 Koška D2- Valpovo D34. Susjedna naselja: sjeveroistočno se nalaze Ivanovci sa kojima je Zelčin spojen. Južno se nalaze Harkanovci, a sjeverozapadno se nalaze Bocanjevci i Gorica Valpovačka naselja u sastavu grada Belišća. Pripadajući poštanski broj je 31227 Zelčin, telefonski pozivni 031 i registarska pločica vozila OS (Osijek). Površina katastarske jedinice naselja Zelčin je 11,07 km2.

Stanovništvo
------------

***Kretanje broja stanovnika 1857.-2011.***

Crkva
-----

U selu se nalazi rimokatolička crkva Presvetog Imena Marijinog koja pripada katoličkoj župi Snježne Gospe u Harkanovcima i valpovačkom dekanatu Đakovačko-osječke nadbiskupije. Crkveni god (proštenje) ili kirvaj slavi se 12. rujna.

Obrazovanje i školstvo
----------------------

Kultura
-------

* Kulturno umjetničko društvo "Šokadija" Ivanovci, Zelčin i Marjančaci.
* Hrvatska kulturno umjetnička udruga "Šokačko srce" Zelčin.

Sport
-----

* NK Zelčin natječe se u sklopu 2.ŽNL NS Valpovo- Donji Miholjac, 2013./14.

Ostalo
------

* Dobrovoljno vatrogasno društvo Zelčin, osnovano 1951..
* Konjogojska udruga "Sokol" Zelčin
* Lovačko društvo "Jelen" Zelčin- Ivanovci.

Izvori
------

1. ↑  ARKOD preglednik
2. ↑  Naselja i stanovništvo Republike Hrvatske 1857.-2001. www.dzs.hr

Vanjske veze
------------

* 
* Arhivirano 2014-02-21 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Nedovršeni članak* **Zelčin** *je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |

| * p
* r
* u
Naselja u sastavu Grada Valpova |
| --- |
| Harkanovci • Ivanovci • Ladimirevci • Marjančaci • Nard • Šag • Valpovo • Zelčin |