recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Budimski, Jegarski, Temišvarski i Bosanski ejalet
**Ajalet** (tur. *ayalet* od arap. *äyālä*), nadležno područje valije; oblast, pokrajina, upravna jedinica, provincija, ejalet, ejalat. Oblast u bivšoj Turskoj, kojoj je stajao na čelu jedan činovnik (valija, mutasarif) s titulom paše, zbog čega se zvala i pašaluk; dijelila se na više sandžaka; poslije 1865. više ejaleta sačinjavalo je jedan vilajet .

Bosna
-----

«Bosna je za turske uprave najprije bila ajalet, a 1865. god. postala je vilajet» (Abdulah Škaljić, *Turcizmi*). Godine 1833. postala Hercegovina je postala samostalan ejalet s vezirom na čelu (*Ejalet Hersek*). God. 1865. od Bosanskog i Hercegovačkog ejaleta formiran je Bosanski vilajet, kome je na čelu stajao valija (guverner)*.*

Izvori
------

1. ↑  *An-Gold*
2. ↑  *Klaić*
3. ↑  *Vujaklija*
4. ↑  *ELZ*

Bibliografija
-------------

* Vladimir Anić, Ivo Goldstein, *Rječnik stranih riječi* (2002)
* Milan Vujaklija, *Leksikon stranih reči i izraza* (1991)
* Bratoljub Klaić, *Rječnik stranih riječi* (1978)
* Abdulah Škaljić, *Turcizmi u srpskohrvatskom jeziku* (1979)
* *Opća enciklopedija JLZ* (1977-1988) s. v. Bosanski pašaluk
**Prefektura Eubeja** ili **Prefektura Evbeja** ili **Prefektura Evia** (gr: Νομός Εύβοια - *Nomos Évia*) je oblast u periferiji ili pokrajini Središnja Grčka, koja se većim delom nalazi na istoimenom ostrvu Eubeja, a obuhvata i neka manja obližnja ostrva, poput Skirosa. Ovo je po stanovništvu najveća prefektura periferije Središnja Grčka, a i njeno upravno središte, grad Halkida je najveće naselje ove grčke pokrajine.

Geografske odlike
-----------------

Prefektura Eubeja spada u ostrvske prefekture, pa je okružena sa svih strana Egejskim morem. Sa druge strane ova periferija (kao i ostrvo Eubeja) nalaze se veoma blizu kopna i prefekture Beotija, pa su sa njima povezani mostom kod Halkide.

Prefektura i ostrvo su veoma brdoviti i unutrašnjost je prilično oskudna. Međutim, Eubeja je veoma razuđeno ostrvo sa veoma dugom obalom, što je od davnina uputilo mesno stanovništvo ka moru. 

U području prefekture Eubeja dominira izrazita sredozemna klima.

Stanovništvo
------------

Najveći deo stanovništva su etnički Grci. Prefetura Evbeja je prefektura sa značajnim rastom stanovništva.

Kretanje na dva poslednja popisa:

* 1991. g. - 209.132 st. gustina: 50,19 st./km²
* 2001. g. - 217.218 st. gustina: 52,13 st./km²

Istorija
--------

U okviru područja prefeture Iraklion nalazi se niz i antičkih arheoloških lokaliteta iz vremena stare Grčke. Razdoblje Osmanske okupacije trajalo je 1470-1830. g.

Vidi još
--------

* Halkida
* Eubeja
* Skiros
* Periferija Središnja Grčka

Spoljašnje veze
---------------

* www.naevias.gr (zvanični sajt prefekture)

| * p
* r
* u
Grčke prefekture |
| --- |
| 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atika | SredišnjaGrčka | SredišnjaMakedonija | Krit | Ist. Makedonijai Trakija | Epir | Jonskaostrva | SeverniEgej | Peloponez | JužniEgej | Tesalija | ZapadnaGrčka | ZapadnaMakedonija |
|  |
| 
* Atina
* Istočna Atika
* Pirej
* Zapadna Atika

 | 
* Eubeja
* Evritanija
* Fokis
* Ftiotis
* Boetija

 | 
* Halkidik
* Imatija
* Kukuš
* Pela
* Pijerija
* Ser
* Solun

 | 
* Kanija
* Iraklion
* Lasiti
* Retimno

 | 
* Drama
* Evros
* Kavala
* Rodopi
* Ksanti

 | 
* Arta
* Janjina
* Prevez
* Tesprotija

 | 
* Krf
* Kefalinija
* Lefkada
* Zakintos

 | 
* Hios
* Lezbos
* Samos

 | 
* Arkadija
* Argolis
* Korint
* Lakonija
* Mesinija

 | 
* Kikladi
* Dodekani

 | 
* Kardica
* Larisa
* Magnezija
* Trikala

 | 
* Ahaja
* Etolija Akarnija
* Elis

 | 
* Lerin
* Greben
* Kostur
* Kožani

 |

 |

***Prefektura Eubeja*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ađan Ča** (taj. Ajahn Chah; Ubon Ratčatani, 17. jun 1918 — Ubon Ratčatani, 16. januar 1992) je bio učitelj teravada meditacije.

Preko milion ljudi je prisustvovalo sahrani Ađan Ča 1992. godine, uključujući Tajlandsku kraljevsku porodicu.

Život
-----

Postao je monah još kao vrlo mlad, ali se ubrzo zasitio monotonog života u konvencionalnom manastiru. Tako je postao lutajući monah, živo u šumi i vreme provodio u meditaciji. Posle mnogo godina se skrasio u šumskoj isposnici, koja se kasnije razvila u manastir, i tu počeo da privlači one zainteresovane za meditaciju. Ajahn Chah je postao dobro poznat po svojoj ljudskoj toplini, humoru i naročito praktičnom, direktnom i spontanom pristupu meditaciji. 70-tih godina prošlog veka počeo je da privlači i niz učenika sa Zapada, od kojih su neki kasnije i sami osnovali svoje manastire i centre za meditaciju na Zapadu. Iako sam nije nikad ništa napisao, neki od njegovih govora, izreka i anegdota su zabeleženi i objavljeni, te su od tada postali vrlo popularni. Ajahn Chah je umro 1992. godine, posle duže bolesti izazvane moždanim udarom.

Spoljašnje veze
---------------

* Budizam od A do Z
* Kratka biografija i slike.
* Video: detaljna biografija Ađan Čaa
**Pásztó** čita se *Pasto* je grad na sjeveru Mađarske od 9,312 stanovnika, koji administrativno podpada pod Županiju Nógrád.

Geografske karakteristike
-------------------------

Pásztó leži u brdima Mátre duž lijeve obale rijeke Zagyve, udaljen 28 km južno od županijskog centra Salgótarjána.

Historija
---------

Historija mjesta usko je vezena uz cistercitski samostan, koji je 1190. osnovao kralj Bela III.. On je razoren za mongolske provale, ali je obnovljen u 13. vijeku.

Od 1298. Pásztó ima status trgovišta, a nakon toga je 1407. poveljom kralja Sigismunda dobio i status grada

Njegov razvoj zaustavljen je za austrijsko-turskih ratova, kad su mu se stanovnici razbježali, pa je za više od sto godina bio nenaseljen.
Nanovo je naseljaven tokom 17. vijeka. Samostan su obnovili u baroknom stilu cistercitski redovnici pristigli iz Slovačke - 1715. 

Željeznica je stigla do mjesta 1867. ali se unatoč tome nije industrijski razvio. Nakon administrativne
reforme provedene 1871. izgubio je status grada, koji mu je vraćen tek 1984.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Francuska, Ruffec

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Nógrád" (engleski). City population. Pristupljeno 11. 06. 2016.

Vanjske veze
------------

***Pásztó*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Pászta* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
***Leiopelmatidae*** ili **novozelandske primitivne žabe** su endemska porodica žaba koja pripada podredu *Archaeobatrachia* i nastanjuje nekoliko područja na Novom Zelandu. Njihova relativno primitivna forma indicira da imaju prapovijesno porijeklo; neki suvremeni sistematičari smatraju kako se novozelandske žabe iz porodice *Leiopelmatidae* mogu spojiti sa sjevernoameričkim žabama iz reda *Ascaphus*, međutim danas prevladava mišljenje kako se radi o, taksonomski, dvije različite skupine. Danas su poznate četiri vrste žaba iz ove porodice i sve nastanjuju isključivo Novi Zeland. 

Glavne karakteristike žaba iz ove porodice su dodatni kralješci (ukupno ih imaju 9) te ostaci repnih mišića kod odraslih (iako odrasli zapravo nemaju rep, koji je prisutan kod mladih žaba zbog nerazvijenih pluća, što uzrokuje potrebu za dodatnom kožom preko koje dišu). Kako i sjevernoamerička porodica *Ascaphidae*, koja pripada istom podredu, posjeduje ove karakteristike, neki su sistematičari predložili ranije spomenuto spajanje ovih porodica u jednu skupinu. 

Jedna od važnih karakteristika ove porodice je i kasni oporavak od skoka, odnosno dugo vrijeme koje im je potrebno između dva uzastopna skoka, što je posljedica načina skakanja i zapravo atavizam kojega su žabe u evoluciji izgubile, ubrzavši znatno svoje skočno vrijeme. 

Radi se o iznimno malim žabama koje narastu do 5 centimetara. Jaja uglavnom liježu u vlažno tlo, najčešće ispod kamenja ili vegetacije. Nakon izlijeganja iz jaja, punoglavci se razvijaju na leđima mužjaka, bez potrebe za vodom. Ipak, Hochstetterova žaba liježe svoja jaja u plitkim vodenim površinama i ima slobodne punoglavce, koji, doduše, ne plivaju i ne hrane se daleko od mjesta izlijeganja prije nego što postanu odrasle žabe. Životni vijek im može biti i preko 30 godina, što je iznimno dugo za ovako malene organizme.

Vrste
-----

Porodica **LEIOPELMATIDAE**

* Rod ***Leiopelma***
	+ Archeyjeva žaba, *Leiopelma archeyi* Turbott, 1942
	+ Hamiltononova žaba, *Leiopelma hamiltoni* McCulloch, 1919
	+ Hochstetterova žaba, *Leiopelma hochstetteri* Fitzinger, 1861
	+ Maudska žaba, *Leiopelma pakeka* Bell, Daugherty & Hay, 1998

### Izumrle vrste

Danas su poznate ukupno tri izumrle vrste i to preko podfosilnih ostataka, a i one su nastanjivale Novi Zeland. Te su vrste izumrle tokom posljednjih 1,000 godina.

* †Aurorina žaba, *Leiopelma auroraensis*
* †Markhamova žaba, *Leiopelma markhami*
* †Waitomska žaba, *Leiopelma waitomoensis*

Poznate su i dvije neimenovane vrste iz miocenskog perioda, pronađene u sklopu faune Saint Bathans.

Vanjske poveznice
-----------------

Wikivrste ima informacije vezane uz:
***Leiopelmatidae***

***Leiopelmatidae*** na Wikimedijinoj ostavi

* New Zealand Frog Conservation Biology - research on New Zealand frog biology
**Nacionalni park Semien** je jedan od Nacionalnih parkova Etiopije. Nalazi se u zoni Semien Gondar u regiji Amhara, udaljen oko 160 km sjeveroistočno od Jezera Tana. Površina parka pokriva Semiensko gorje u kojem se nalazi najviši vrh Etiopije Ras Dašan.

Park je stanište brojnih izuzetno rijetkih vrsta životinja, poput; Etiopskog vuka, Gelada babuna, i Etiopskog kozoroga, divlje koze koja se neda više nigdje drugdje naći. Na Semienskom gorju obitava Karakal sisavac nalik na risa. Više od 50 vrsta ptica ima svoje stanište u parku, ukljućujući i impresivnog strvinara Kostoberinu, sa svojim rasponom krila od 3 metra.

Park je osnovan 1969. nakon što je knjiga welške spisateljice i glumice Clive Nicol o iskustvima s pohoda na krov Afrike doživjela planetarni uspjeh 1971 ISBN 0-340-14755-5

Park Semien je bio jedno od prvih mjesta uvršteno na listu Svjetske baštine od strane UNESCO-a (1978). U novije vrijeme 1996, je međutim zbog naglog smanjenja ugroženih vrsta koja ga nastanjuju, stavljen na listu ugrožene svjetske baštine.

* Ras DashanRas Dashan
* Planine Semien 2009.Planine Semien 2009.
* Planine u zoruPlanine u zoru
* Pavijani na planiniPavijani na planini
* Semien iznad Adi ArkayaSemien iznad Adi Arkaya

Veze
----

* Nacionalni parkovi Etiopije

Izvori
------

1. ↑  WordTravels Ethiopia Travel Guide Arhivirano 2017-12-01 na Wayback Machine-u, Preuzeto: 22. juna 2008.

Eksterni linkovi
----------------

***Nacionalni park Semien*** na Wikimedijinoj ostavi

* UNESCO World Heritage Entry on Simien National park (`en`)
* The National Parks of Ethiopia: Simien Mountain Adventure - Part I (*Addis Tribune*) (`en`)
* The National Parks of Ethiopia: Simien Mountain Adventure - Part II (*Addis Tribune*) (`en`)
* The National Parks of Ethiopia: Simien Mountain Adventure - Part III (*Addis Tribune*) (`en`)

| * p
* r
* u
Svjetska baština u Etiopiji |
| --- |
|  | 
Aksum • Utvrda Fasil Gebi kod Gondara • Harar Jugol, utvrđeni historijski grad • Dolina na donjem toku rijeke Avaš • Dolina na donjem toku rijeke Omo • Lalibela, crkve isklesane u stijeni • Nacionalni park Planina Semien • Nekropola Tija
 | Etiopska zastava |
**Nacionalni park Souss-Massa** (arapski: متنزه سوس ماسة الوطني, francuski: *Parc National de Souss-Massa*) je nacionalni park na jugu Maroka u Regiji Souss-Massa].

Karakteristike
--------------

Nacionalni park Souss Massa prostire se južno od Agadira, duž atlanske faune, na površini od 33.800 hektara. To je pačetvorina duga 65, široka 5 km, rastegnuta između ušća rijeke Sus i ušća rijeke Massa.

Park ima floru od 300 vrsta, uključujući 13 endemskih. On je mjesto prolaska, zimovanja ili gniježđenja za više od 275 vrsta ptica, uključujući posljednju preživjelu koloniju na svijetu Grivastog ibisa.

Park ima nekoliko rezervata, među njima i 2 koja nisu otvorena za javnost, jer su namjenjeni obnovi saharske faune ponovnim oživljavanjem populacije oriks i adaks antilopa kao i crvenovratih nojeva.

Ušće rijeke Massa je ornitološki rezervat međunarodne reputacije.

Izvori
------

1. 1 2 3  „*Le Parc National du Souss Massa*" (francuski). MarocEcoTourisme. Arhivirano iz originala na datum 2020-06-30. Pristupljeno 24. 6. 2020.

Vanjske veze
------------

***Nacionalni park Souss-Massa*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Le Parc National du Souss Massa* Arhivirano 2020-06-30 na Wayback Machine-u (`fr`)
***Le Voyage de monsieur Perrichon*** (sh. *Putovanje gospodina Perrichona*) je komedija francuskih pisaca Eugènea Labichea i Édouarda Martina, premijerno prikazana u Parizu 1860. godine. Naslovni protagonist je Parižanin koji zajedno sa suprugom i kćeri odlazi na izlet željeznicom u Švicarske Alpe. Zaplet prikazuje kako se u njegovu kćer zagledaju dva suputnika te postaju suparnici u borbi za Perrichonovu naklonost, nastojeći preko njega dobiti njenu ruku. 

*Le Voyage* je u 20. vijeku bila predmetom brojnih ekranizacija, a što uključuje istoimenu TV-dramu u produkciji RTV Beograd 1969. godine.

Uloge
-----

|  |
| --- |
| Uloge i glumci u originalnoj predstavi |
| Personnage |  |
| Komandant Mathieu | Derval |
| Majorin | M. Blaisot |
| Armand Desroches | Dieudonné |
| Daniel Savary | Landrol |
| Joseph, *komandantov sluga* | Leménil |
| Jean, *Perrichonov sluga* | M. Francisque |
| Mme. Perrichon | Mme. Mélanie |
| Henriette, *njegova kćer* | Mlle. Albrecht |
| Gost u hotelu | M. Blondel |
| Vodič | M. Amédée |
| Željezničar | M. Louis |
Drone video Nacionalnog parka Soomaa 2023
**Nacionalni park Soomaa** (est.: *Soomaa rahvuspark*) se nalazi u jugozapadnoj Estoniji u okrugu Viljandi. Nacionalni park je osnovan 8. prosinca 1993. zbog zaštite močvara, livada i šuma.

Park zauzima površinu od 359 km², te predstavlja drugi nacionalni park po površini nakon Lahemaa.

U parku se nalaze 524 različite vrtse viših biljaka, 172 vrste ptica (uključujući orlove), te 46 vrsta sisavaca (kao što su: los, dabar, vuk i medvjed). 

Glavno obilježje nacionalnog parka je peta sezona - poplave koje se redovito javljaju između zime i proljeća.

1998. je sugerirano da se nacionalni park Soomaa uključi na popis svjetske baštine UNESCO-a .

***Nacionalni park Soomaa*** na Wikimedijinoj ostavi

Vanjske poveznice
-----------------

* Nacionalni park Soomaa

| * p
* r
* u
Nacionalni parkovi u Estoniji |
| --- |
| Alutaguse  • Karula  • Lahemaa  • Matsalu  • Soomaa  • Vilsandi |

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 315528031
* LCCN: sh96000755

 |
**Monokotiledoni** ili **jednosupnice** predstavljaju vrlo važnu grupu biljaka cvjetnica koje dominiraju velikim dijelovima Zemlje i koje su ekonomski vrlo važne biljke.

Najveća porodica monokotiledonih biljaka je Orchidaceae (orhideje), kojoj su svojstveni vrlo kompleksni cvjetovi zbog toga što ih insekti vrlo specifično oprašuju.

Druga po veličini porodica, *Poaceae* ili *Gramineae* (prave trave), je evoluirala u drugom pravcu i postala specijalizirana za oprašivanje preko vjetra. Trave proizvode male cvjetove koji se mogu skupiti u vrlo uočljivim grupama.

Redovi
------

1. Alismatales
2. Arecales
3. Asparagales
4. Commelinales
5. Dasypogonales
6. Dioscoreales
7. Liliales
8. Pandanales
9. Petrosaviales
10. Poales
11. Zingiberales

Obilježja jednosupnica
----------------------

* klica sa 1 supkom,
* nepravilan raspored žila u stabljici,
* linearnan raspored lisnih žila,
* cvijet građen na osnovi broja 3 ili njegova umnoška (3, 6, 9, 12...).

***Monokotiledone biljke*** na Wikimedijinoj ostavi
**Monolog** je govor kojeg daje jedna osoba iznoseći pri tome vlastite misli naglas ili obraćajući se direktno publici, čitaocu ili liku.

Upotreba monologa
-----------------

Najčešće se javlja u dramama, animiranim crtanima i filmu. Također je moguće monologom nazvati i pjesmu koja je govor ili misli jedne osobe.

Monolog se često javlja u operskim arijama, recitalima ili drugim đelovima koji imaju funkciju sličnu onoj govornim monolozima u pozorištu.

Često postoje i u modernoj prozi 20. vijeka. U modernim vremenima monolog se koristi i kao i komični elemenat na bini i televiziji.

Ako lik govori monolog nije potpuno neophodno da bude sam na bini (ili u filmskoj sceni) ali niko od ostalih učesnika ne progovara.

Tipovi dramskog monologa
------------------------

U drami postoje dva glavna tipa monologa:

* *Eksterni monolog*: kada se glumac obraća ili drugoj osobi koja se trenutno ne nalazi na sceni ili publici.

* *Interni monolog*: kada glumac priča kao da se obraća samome sebi. To je introspekcija koja gledaocima otkriva unutrašnje motive. Često se koristi i u tehnici "lavina misli" (stream of consciousness).

Ako je glumac sam na bini monolog se može nazvati i *"solilokvij"*. Ovaj tip monologa se često koristi za izražavanje misli i ośećanja samog lika bez uvođenja treće osobe kao naratora. Solilokvij ne čuju ostali likovi iako se možda izgovara i ispred njih samih.

Pisani monolozi mogu imati i uputstva o načinu izvođenja i uređenju scene koje se nalazi na samom početku. 

Monolog je bio značajna karakteristika francuske klasične drame. Monolozi Racinea su jako cijenjeni među francuskim glumicama.

Posebna vrsta monologa je *"dramski monolog"* koji ne treba mješati sa monologom koji se pojavljuje u drami. Naime, ovđe pjesnik iznosi poglede govornika, to je lika, obraćajući se slušaocu koji u pjesmi ne odgovara. Ovu tehiku je u najvećoj mjeri razvio Robert Browning. Govornik u pjesmi uopćeno govori o nekoj temi ali spontano otkriva i svoje karakterne crte. Ovako pjesnik ima mogućnost da izloži svoju temu u direktnoj konverzaciji sa čitaocem ili stavlja čitaoca na mjesto lika kojem se govornik obraća. Ovakva poezija kombinuje dramatski uticaj monologa sa bine sa sugestivnom upotrebom jezika. Na pisanim stranicama koje omogućavaju da se riječi ponovo isčitavaju i pomno analiziraju postoji mogućnost da se iznesu dublja značenja riječi.

Pojam "monolog" se također koristi za *narativni stih*, koji je ponekad komičan, ali obično dramatičan ili sentimentalan, i koji se najčešće izvodio u muzičkim salama i na kućnim zabavama u kasnim 19. vijeku i ranom 20. vijeku. Poznati primjeri uključuju: Zeleno oko žutog boga i Božićni dan u radionici.
Mononobe no Arakabi, naslikao: Kikuchi Yōsai

*Ovo je japansko ime; porodično ime je* Mononobe*.*
**Mononobe no Arakabi** (物部 麁鹿火, ***Mononobe no Arakabi***?  ? -536) bio je japanski velikodostojnik iz kofunskog perioda, najpoznatiji kao ministar na dvoru cara Keitaija.

Godine 512. je korejska država Baekje sklopila savez sa Japanom koji joj je trebao pomoći da pokori područje Konfederacije Gaya. Keitai je Arakabiju naredio da ode u Koreju o tome izvijestiti korejskog vladara (koji se u japanskim izvorima navodi kao *Kudara*). Arakabija je, međutim, supruga savjetovala da to ne učini; razlog je bio u tome da je je područje Gaye nekoliko vijekova ranije osvojila carica Jingu, odnosno Arakabi ih je smatrao dijelom Japana. Arakabi je zato caru poslao obavijest da je previše bolestan da bi mogao putovati preko more.

Godine 527. je Arakabi, pak, uspješno ugušio ustanak namjesnika Iwaija na otoku Kyushu.

Eksterni linkovi
----------------

* Nihon Shoki Arhivirano 2014-12-21 na Wayback Machine-u Online English Translations.Scroll 17 - Emperor Keitai Arhivirano 2014-04-27 na Wayback Machine-u
**Lambert I od Nantesa** (? - 836/7) bio je franački plemić koji je služio kao grof Nantesa od 818. do 831. te kao vojvoda Spoleta od 834. do smrti.

Rodio se kao sin Guya, grofa od Nantesa, od koga je također naslijedio i titulu prefekta Bretonske marke. Godine 818. je sudjelovao u pohodu koji je karolinški car Luj Pobožni poduzeo protiv Bretonaca i njihovog vođe Mormana. Godine 822. su se Bretonci ponovno pobunili pod Wihomarcom; ustanak je završen kada je Wihomarc 825. otišao u Aachen pokloniti se caru i tako ga priznati kao sizerena. Lambert je na povratku ubio Wihomarca i njegove pristaše, koristeći kao izgovor njihov mirovni sporazum sa Vikinzima.

Godine 831. se Lambert priključio ustanku koji je Lujev sin Lotar podigao protiv oca. Zbog toga ga je Luj dao prognati preko Alpa u Italiju. Tamo je godine 834. na upravu dobio Vojvodstvo Spoleto. Umro je dvije godine kasnije, što se pripisuje epidemiji koja je u to vrijeme harala u Italiji i odnijela živote mnogih Lotarovih pristaša.

Lambert se ženio dva puta. Prva supruga mu je bila izvjesna Itta, s kojom je imao sina Lamberta, koji će ga naslijediti u Nantesu. Poslije se oženio za Adelaidu od Lombardije, kćer Pipina od Italije; s njom je imao sina Guida (Guya) koji će također postati vojvoda Spoleta. Njegov unuk Guido je postao sveti rimski car.

| Francusko plemstvo |
| --- |
| Prethodi:**Guy** | **grof Nantesa**818–831 | Slijedi:**Ricwin** |
| Italijansko plemstvo |
| Prethodi:**Adelchis I** | **vojvoda Spoleta**834–836 | Slijedi:**Berengar** |
**Sveti Lambert** ili **Landebert** (cca. 636. - cca. 700) bio je biskup Maastrichta (Tongerena) od oko 670. do svoje smrti. Bio je potomak maastrichtskih plemića i nećak svog prethodnika i pokrovitelja, biskupa Theodarda od Maastrichta. Također je bio u rodu sa merovinškim dvorjaninom Hugobertom i Plektrudom, suprugom majordoma Pipina Herstalskog. Kada je Theodard 669. ubijen, dvorjani kralja Hilderika II su ga postavili na biskupsko mjesto. Kada je 673. Hilderik ubijen, dvorska frakcija okupljena oko Ebroina je Lamberta svrgnula i na njegovo mjesto postavila Faramunda. Lambert se povukao u opatiju Stavelot gdje je zajedno sa britanskim misionarom Willilbrodom pokrštavao preostale pagane u donjem toku Meuse. Godine 681. se vratio na mjesto biskupa. Bio je poznat po tome što je javno kritizirao Pipina Herestalskog zbog toga što je uz ženu imao i ljubavnicu Alpaidu, Kada su njegovi rođaci ubili Alpaidinog oca Dodoa, Alpaidine pristaše su upale u Lambertov dom i za odmazdu ga ubili.

Vanjske veze
------------

***Lambert od Maastrichta*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Das Ökumenisches Heiligenlexikon*: Lambert (Lantpert) von Maastricht (von Lüttich) (`de`)
* *Catholic Encyclopedia*: "Saint Lambert" (`en`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 70045255
* LCCN: n2001147204
* ISNI: 0000 0000 1738 1250
* GND: 130832901
* SUDOC: 027434354
* BNF: cb119476570 (podaci)

 |
**Radnik bijelog ovratnika** ili, skraćeno, **bijeli ovratnik** (engleski: **white-collar**) je izraz kojim se od sredine 20. vijeka opisuje svaki pojedinac odnosno društvena grupa koja se bavi poslom koji zahtijeva više obrazovanje i stručne kvalifikacije, odnosno malo ili nimalo fizičkog rada. Ovisno o kontekstu, izraz bijeli ovratnik može biti sinonim za nove oblike, odnosno sloj radničke klase - nasuprot tradicionalnih oblika za koje se koristi izraz plavi ovratnik - ili za srednju klasu, a ponekad i za višu klasu.

Izraz bijeli ovratnik je nastao od toga da su zaposlenici koji su se bavili uredskim poslovima - računovođe, advokati, liječnici, upravnici i sl. - od običnih fizičkih radnika razlikovali po tome što su na posao nosili poslovna odijela s kravatom i bijelim košuljama.

Nastanak sloja, a po nekima i specifične društvene klase bijelih ovratnika se obično vezuje uz napredak tehnologije, odnosno preorijentaciju ekonomije zapadnih zemalja na uslužni sektor, koji je umanjio potrebu za fizičkim radom a povećao potrebu za vrhunski obučenim profesionalcima. U prošlosti, a većim dijelom i danas, među bijele ovratnike su se uvrštavali i pripadnici državne birokracije.

Bijeli ovratnici su u pravilu bolje obrazovani i bolje plaćeni od plavih ovratnika, a za njih je karakterističan individualizam i veća sklonost liberalnim idejama nasuprot plavim ovratnicima koji preferiraju kolektivizam i konzervativne vrijednosti.

Povezano
--------

* Kriminal bijelog ovratnika

Vanjske veze
------------

* The White Collar Warrior: An On-Line Journal Dedicated To White Collar Rights (daily blog)

  



|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   | Socijalna stratifikacija : Društvena klasa |  p • r • u  |

 |  |
| Buržoazija | Viša klasa | Vladajuća klasa | Plemstvo | Bijeli okovratnik |
| Malograđanstvo | Viša srednja klasa | Kreativna klasa | Džentrija | Plavi okovratnik |
| Proletarijat | Srednja klasa | Radnička klasa | Nouveau riche/Parvenu/Skorojevići | Ružičasti ovratnik |
| Lumpenproletarijat | Niža srednja klasa | Niža klasa | Klasa starog novca | Zlatni okovratnik |
| Seljak/Kmet | Robovska klasa | Potlačena klasa |  | Besklasnost |
Koordinate: 52° 23′ 60" SGŠ, 16° 55′ 00" IGD

**Poznań** (nem. *Posen*, jidiš פּױזן - Pojzn) je grad na zapadu centralne Poljske sa 559.458 stanovnika (2008). Nalazi se na reci Warta. Jedan je od najstarijih gradova u Poljskoj i važan je istorijski, kao i aktivan trgovinski, privredni i obrazovni centar. Poznań je peti najveći grad u Poljskoj i četvrti najveći industrijski centar. Takođe je administrativni centar Velikopoljskog vojvodstva. U periodu od 968. do 1038. bio je glavni grad Poljske.

Impresivna katedrala u Poznań je najstarija u zemlji, i u njoj se nalaze grobovi prvih poljskih vladara: vojvode Mješka I, kralja Boleslava Hrabrog, kralja Mješka II, vojvode Kazimira I Obnovitelja, vojvode Pšemisla I, i kralja Pšemisla II. 

Ime grada *Poznań* vjerovatno potiče od ličnog imena *Poznan* (prema participu poljskog jezika: *poznan(y)*. Takođe je moguće da je ime grada neposredno izvedeno od glagola *poznać*, poznati, prepoznati.

Povezano
--------

* Tvrđava Poznanj

* Bazilika u PoznanjuBazilika u Poznanju
* Stari trg u PoznanjuStari trg u Poznanju

***Poznań*** na Wikimedijinoj ostavi

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 158250702
* LCCN: n80009830
* GND: 4046868-9
* BNF: cb127517763 (podaci)
* NKC: ge130499

 |
Koordinate: 41°53′5″N 87°37′43″W﻿ / ﻿41.88472°N 87.62861°W﻿ / 41.88472; -87.62861

Zgrada Iroquis Theatre nedugo nakon požara.
**Požar u Iroqouis Theatreu** (engleski: ) se dogodio 30. decembra 1903. u američkom gradu Chicagu. Izbio je popodne u novoizgrađenoj zgradi kazališta za vrijeme održavanja predstave mjuzikla *Mr. Bluebeard*, koju je, prema naknadanim procjenama, gledalo oko 2000 članova publike, među kojima je bio veliki broj žena i djece. Za vrijeme izvođenja plesne točke je došlo do kratkog spoja na jednom od reflektora, zbog čega se zapalila jedna od zavjesa; požar se vrlo brzo proširio, nakon čega su i publika i izvođači nastojali napustiti teatar. Dio publike, međutim, nije uspio izaći na vrijeme zbog zatvorenih ili loše postavljenih vrata, a dio je bio prisiljen skakati s prozora. Nakon gašenja požara je pronađeno oko 575 mrtvih, a još 30 je naknadno umrlo od ozljeda. Požar u Iroquis Theatreu je sa 605 žrtava predstavljao najveću katastrofu tog tipa u dotadašnjoj historiji SAD. Kasnija istraga je otkrila kako uprava kazališta nije poštovala propise o zaštiti od požara. 

Jedan od izvođača predstave je bio popularni glumac Eddie Foy, Sr. koji je, iako su u tom trenutku oko njega počela padati zapaljeni komadi zavjese, izašao na pozornicu i nastojao publiku smirenim glasom uputiti da se što mirnije i bez panike uputi prema izlazima. Taj čin, koji su suvremenici opisali kao herojski, je rekonstruiran u biografskom filmu *The Seven Little Foys* iz 1955. godine.

Izvori
------

Napomene

Literatura
* McCurdy, D.B. (1904). *Lest We Forget: Chicago's Awful Theatre Horror*. Chicago: Memorial Publishing.

Vanjske veze
------------

***Požar u Iroquois Theatreu*** na Wikimedijinoj ostavi

* „The Iroquois Theater Fire". Eastland Memorial Society. Pristupljeno July 27, 2007. »The screams of the children for their mothers and mothers for their children I shall carry in my memory to my dying day. — Frank Slosson, Secretary-Treasurer of the Bain Wagon Works, survivor«
* *Chicago's Awful Theater Horror* by Marshall Everett, 1904, includes photographs, at Internet Archive
	+ Chicago's Awful Theater Horror, Chapter One, a LibriVox audiobook.
* Hucke, Matt. „Iroquois Theater Fire Memorial". Graveyards (of Chicago). Pristupljeno July 27, 2007. »... photograph of memorial at Montrose Cemetery, Chicago ...«
* "Iroquois Theatre Fire." Eastland Memorial Society, 2007. Web. 1 Oct.
* www.eastlandmemorial.org/iroquois.shtml.
* Verdict of Coroner's Jury
* „Contradictions in reports about Iroquois disaster. Discuss what really happened on December 30, 1903".
**Radničko-komunistička partija Bosne i Hercegovine** (RKP-BiH) je vanparlamentarna politička partija koja djeluje na području Bosne i Hercegovine od 2000. godine. U svom djelovanju vodi se marksističkom teorijom, a ideološki se definiše kao zagovornik demokratskog samoupravnog socijalizma. 

Radničko-komunistička partija Bosne i Hercegovine se u svom programu opredijelila i za poštovanje političkih sloboda građana, u koje spada i sloboda stranačkog organizovanja i djelovanja. Iako prihvata višepartijski sistem i u socijalizmu, partija smatra da glavnu ulogu u procesu političkog odlučivanja treba da imaju građani nezavisno od eventualne partijske pripadnosti, dok bi moć odlučivanja političkih stranaka bila radikalno smanjena.

Radničko-komunistička partija Bosne i Hercegovine se deklariše kao jugoslovenska partija, što znači da svoj krajnji cilj vidi u obnovi jugoslovenske federativne države u granicama do 1991. godine. Smatra da se zemlja nije raspala, nego je razbijena djelovanjem nacionalističkih političkih pokreta, koji su u njenom rušenju vidjeli svoj ekonomski i politički interes.

Radničko-komunistička partija Bosne i Hercegovine je 2005. godine aktivno učestvovala u kampanji prikupljanja potpisa sa zahtjevom Parlamentarnoj skupštini Bosne i Hercegovine za izmjene Zakona o PDV-u.
Ovo je jedina partija u Bosni i Hercegovini koja se protivi ulasku zemlje u EU i NATO pakt.

Partija je jedan od inicijatora saradnje komunističkih i radničkih partija sa prostora Jugoslavije. Postignuta je vrlo bliska saradnja sa organizacijama koje djeluju u svim jugoslovenskim republikama, a najviši oblik te saradnje je bila Prva jugoslovenska konferencija komunističkih i radničkih partija, koja je na inicijativu Radničko-komunističke partije Bosne i Hercegovine, održana u Beogradu, 26. i 27. marta 2005. godine. Na toj konferenciji je izabran Koordinacioni odbor ovih partija, čiji je trenutni predsjedavajući predsjednik Glavnog odbora RKP-BiH. Članovi ove partije aktivno učestvuju i u ostvarivanju nekih drugih zajedničkih projekata jugoslovenskih komunista i drugih radikalnih ljevičara.

Radničko-komunistička partija Bosne i Hercegovine ostvaruje saradnju sa više od 80 komunističkih i lijevo-socijalističkih partija iz čitavog svijeta. Predstavnici Radničko-komunističke partije Bosne i Hercegovine su u više navrata učestvovali (neposredno ili šaljući svoje referate) na mnogim međunarodnim konferencijama – u Atini, Solunu, Briselu, Meksiku i drugdje. Takođe su predstavnici turskih, grčkih, švedskih i ruskih komunista i lijevih socijalista boravili u posjeti Radničko-komunističkoj partiji Bosne i Hercegovine.

Radničko-komunistička partija Bosne i Hercegovine povremeno izdaje list Glas slobode.

Spoljašnje veze
---------------

* Zvanična prezentacija Radničko-komunističke partije Bosne i Hercegovine Arhivirano 2007-11-04 na Wayback Machine-u
* Radničko-komunistička partija Bosne i Hercegovine
**Psorijaza** je hronična kožna bolest, koja se ispoljava u vidu crvenih mrlja i površina prekrivenih bjeličastim ljuskicama. Najčešće se javlja na trupu, laktovima, koljenima i tjemenu, te kao male tačkice na koži ili crvena koža koje se najčešće nalaze pod pazuhom, na ženskim spolnim organima, na preponama, rukama, leđima, stopalima i noktima.

Kod oboljelih osoba, ćelije se razmnožavaju brže nego što uspiju proizvesti keratin, koji obezbjeđuje kompaktnost i elastičnost kožne površine. Uzroci i mogući faktori psorijaze još uvijek nisu poznati, ali sve upućuje na to da su zaslužni geni. Postoji mogućnost da nastanak psorijaze mogu potaknuti i infekcije, kao i stres. 

Psorijaza se može pojaviti u bilo kojoj životnoj dobi i kod osoba oba spola, ali najčešće se uočava kod mladih i to u dobi do 25. godine života. Psorijaza nije zarazna.

Vanjske veze
------------

* [ BBC Vide
* Psorijaza na Projektu Open Directory
* „Guidelines for the assessment and management of psoriasis, U.S. National Guideline Clearinghouse, url=.

***Psorijaza*** na Wikimedijinoj ostavi
Zgrada u kojoj je potpisan Požunski mir
**Požunski mir** (nemački: Preßburger Frieden, francuski: Traité de Presbourg), takođe poznat i kao **Bratislavski mir** ili **mir u Presburgu** potpisan je 26. decembra 1805. godine u Požunu (današnja Bratislava) između Francuske i Austrije. Potpisivanjem Požunskog mira završen je Rat treće koalicije između Francuske i Austrije.

Mir
---

Požunski mir je direktna posledica austrijskog gubitka kod Austerlica i Ulma. Austrija je morala u roku od 6 nedelja ustupiti Kraljevini Italiji Veneciju, Istru i Dalmaciju sa Bokom kotorskom (svi posedi koje je stekla Kampoformijskim mirom iz 1797. godine). Bavarskoj je predala Tirol i Forarlberg, a austrijski posedi u Švapskoj pripali su Bavarskoj, Virtembergu i Badenu; od Bavarske je dobila pokrajinu Salcburg.

Požunskim mirom Austrija je sasvim potisnuta iz Italije, a u Nemačkoj je sačuvala samo carsku titulu.

Vidi još
--------

* Rat treće koalicije
* Bitka kod Austerlica
* Bitka kod Ulma

Izvori
------

* Vojna enciklopedija, tom 5 (715)
Američka vojska koristi pontonski most preko Rajne 1945.
**Pontonski most** ili **plutajući most** je oblik mosta koji se sastoji od međusobno povezanih plutajućih dijelova (pontona), a namijenjen za transport ljudi ili vozila preko neke vodene površine.

Pontonski mostovi su u pravilu privremene građevine, i najčešće se koriste u ratu u svrhu prijelaza rijeke. Nakon što ispune svrhu se obično uništavaju (kako bi spriječili neprijatelja da ih koristi) ili se rasklapaju radi ponovne upotrebe.

Na prostoru bivše Jugoslavije najpoznatiji pontonski most je bio izgrađen kod Maslenice za vrijeme rata u Hrvatskoj godine 1993. u svrhu povezivanja Dalmacije sa ostatkom Hrvatske. Godine 1995. je kod Županje Vojska SAD, neposredno nakon potpisivanja Daytonskog mirovnog sporazuma u okviru misijeIFOR-a sagradila 620 m dug pontonski most preko Save koji je spajao Hrvatsku sa BiH.

Povezano
--------

* Baileyev most

Eksterni linkovi
----------------

***Pontonski most*** na Wikimedijinoj ostavi

* FloatWorld Engineering project based on creating floating bridges and buoyancy devices for the third world
**Psycroptic** je australski tehnički death metal sastav iz Hobarta sa Tasmanije.

O grupi
-------

Osnovali su je 1999. godine braća Haley, Dave (bubnjevi) i Joe (gitara). Pridružuju im se basist Cameron Grant i pjevač Matthew te nakon brojnih lokalnih nastupa, u listopadu 2000. kreću sa snimanjem debitantskog albuma *The Isle of Disenchantment* koji je objavljen u siječnju 2001. Iste godine nastupaju i na najvećem australskom metal festivalu Metal For The Brain u Canberri. Idući album, *The Scepter of the Ancients* objavljuju 2003. te je distribuiran i u SAD-u kroz izdavačku kuću Unique Leader. Sljedeće godine kreću na europsku turneju zajedno sa grupama Dismember i Anata, na kojoj je Chalka privremeno zamjenjivao Jason Peppiatt, da bi na kraju turneje postao stalan član. Prvi album s novim pjevačem, *Symbols of Failure* objavili su 2006. godine. Nakon toga potpisuju za izdavačku kuću Nuclear Blast, te objavljuju albume *(Ob)Servant* 2008. i *The Inherited Repression* 2012. godine. U studenom 2014. objavljuju da su potpisali novi ugovor sa izdavačkom kućom Prosthetic Records, te 2015. objavljuju svoj šesti studijski album jednostavno nazvan *Psycroptic*. U sklopu promocije albuma, objavili su singl "Echoes to Come", od čije je zarade financiran fond koji se brine o zaštiti tasmanijskog vraga od izumiranja.

Članovi sastava
---------------

Sadašnja postava
* Jason Peppiatt - vokal (2005.–)
* Joe Haley - gitara (1999.–)
* Cameron Grant - bas gitara (1999.–)
* Dave Haley - bubnjevi (1999.–)

* Jason Peppiatt Jason Peppiatt
* Joe Haley Joe Haley
* Cameron Grant Cameron Grant
* Dave Haley Dave Haley

Bivši članovi
* Matthew Chalk - vokal (1999.–2005.)

Diskografija
------------

Studijski albumi
* *The Isle of Disenchantment* (2001.)
* *The Scepter of the Ancients* (2003.)
* *Symbols of Failure* (2006.)
* *Ob(Servant)* (2008.)
* *The Inherited Repression* (2012.)
* *Psycroptic* (2015.)

Vanjske poveznice
-----------------

***Psycroptic*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica
*Za ostale upotrebe, v. Ainu jezik (razvrstavanje).*

**Ainu jezik** je jezik starosedilaca Japana, tj. naroda Ainu. Jezik je na pragu izumiranja. Godine 1991. je bilo poznato 15 govornika.

Ainu jezik ima vrlo malo glasova, a u pisanju koristi japanski slogovnu katakanu, uz neke dodatke, pošto Ainu jezik ima slobodne suglasnike, za razliku od japanskog, kod kojeg je svaki suglasnik vezan za samoglasnik.

Takođe se u pisanju koristi i latinica, nedavno konstruisana. Standard još nije definisan, ali pretpostavlja se da će biti standarizovana oba pisma. Ainu rečnik nije mnogo bogat, ali je vrlo interesantan, jer se iz njega može primetiti da se radi o jedinstvenom jeziku koji nema srodnika i kojem se poreklo uopšte ne zna. Gramatika ovog jezika je u mnogo čemu slična japanskoj gramatici. Mada je japanski jezik takođe nepoznatog porekla, ne može se reći da je ainu jezik uprkos mešanju naroda ostavio uticaja na japanski. U zadnje vreme se sprovodi akcija očuvanja ovog jezika. Mnogi koji se bore za njegovo očuvanje su zapravo Japanci kojima je neko od predaka bio pripadnik ovog naroda, pa se i oni tako smatraju.

Glasovi
-------

16: p t k tS s m n h i E a u O j w r[

Vanjske veze
------------

* Ethnologue (14th)
* Ethnologue (15th)
| Osobni podaci |
| --- |
| IME | Psusennes I |
| ALTERNATIVNA IMENA | {{{Alt}}} |
| KRATAK OPIS |  |
| DATUM ROĐENJA | {{{Datum rođenja}}} |
| MJESTO ROĐENJA | Drevni Egipat |
| VRIJEME SMRTI |  |
| MJESTO SMRTI | Drevni Egipat |

**Psusennes I**, ili [grčki Ψουσέννης], **Psibkhanno** ili**Hor-Pasebakhaenniut I** [egipatski *ḥr-p3-sb3-ḫˁỉ-<n>-nỉwt*] bio je treći po redu lraj Dvadeset prve dinastije Egipta koji je vladao između 1047 – 1001. pne. Rodno ime Pseusennes znači "Zvijezda se pojavljuje u gradu" dok prenomen, **Akheperre Setepenamun**, znači "Velike su manifestacije Re, izabran od Amuna."[1] Bio je sin Pinedjema I i Henuttawy, kćeri Ramzesa Xi i kraljevske supruge *Tentamun*. 

Profesor Pierre Montet otkrio je Psusennesovu netaknutu grobnicu (Br. 3 ili NRT III u Tanisu) godine 1940. S obzirom na vlažnu klimuDonji Egipat većinu drvenih predmeta je kroz vijekove uništila voda — što se nije dogodilo u slučaju KV62, mnogo poznatije grobnice Tutankhamuna u suhoj klimi Gornjeg Egipta. Međutim, kraljeva pogrebna maska je netaknuta; ispostavilo se da je napravljena od zlata, lapis lazulija te sadržavala crno i bijelo staklo od koga su napravljene oči i obrve.[2] Psusennesov vanjski i unutrašnji sarkofag su reciklirani od materijala u prethodnim grobnica u Dolini kraljeva, što je bila od države dozvoljena pljačka grobova karakteristična za Treći prijelazni period Egipta. Kartuš na crvenom vanjskom sarkofafu pokazuje da je on prvotno bio namijenjen faraonu Merneptahu iz Devetnaeste dinastije, nasljedniku Ramzesa II.

Dr. Douglass Derry, koji je radio kao pročelnik katedre za anatomiju Kairskog univerziteta, ispitao je kraljeve posmrtne ostatke godine 1940.[3] Derry je ustanovio da su zubi Psusennesa I billi istrošeni i šuplji, te da je kralj bolovao od artritisa i vjerojatno bio obogaljen u posljednjim godinama svog života.

Literatura
----------

* Bob Brier, *Egyptian Mummies: Unraveling the Secrets of an Ancient Art*, William Morrow & Co, (1994), pp.146-147.
* Jean Yoyotte, BSSFT 1(1988) 46 n.2.

***Psusennes I*** na Wikimedijinoj ostavi
**Ajak** je grad na sjeveroistoku Mađarske od 3,730 stanovnika

Ajak administrativno podpada pod Županiju Szabolcs-Szatmár-Bereg.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ajak leži u slivu rijeke Tise udaljen 6 km južno od grada Kisvárde, na magistralnom putu **E 573** za Ukrajinu.

Historija
---------

Ajak je prvi put dokumentiran 1270. pod imenom *Ayac*.
Kraljevi Bela IV. i István V. naselili su tokom 13. vijeka tu Kumane koji su se vremenom asimilirali u Mađare.
Za Austrijsko-turskih ratova taj kraj je opustio pa je nanovo koloniziran ljudima iz Slovačke.

Ponovni razvoj mjesta počeo je od kraja 18. vijeka, kad je izrastao u centar sadnje duhana.
Ajak je 2013. dobio status grada.

Pobratimski gradovi
-------------------

* Rumunjska, Lupeni
* Ukrajina, Velika Dobronj
* Slovačka, Čjerna nad Tisou
* Poljska, [[Hyzne]

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Hungary: Szabolcs-Szatmár-Bereg" (engleski). City population. Pristupljeno 8. 06. 2016.

Vanjske veze
------------

***Ajak (Mađarska)*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Ajaka* (`hu`)

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Ovaj članak o **geografiji** je u začetku. Možete pomoći Wikipediji tako da ga proširite*. |
**Poslovni centar Ušće** (nekad **zgrada CK**) sa svojih 141 metra visine predstavlja drugu po redu najvišu zgradu na Balkanu, a nalazi se u Beogradu, glavnom gradu Srbije.

Karakteristike
--------------

Smještena je u općini Novi Beograd, u bloku 16, na ušću Save u Dunav. PC Ušće druga je po redu najviša zgrada Balkana, odmah nakon Avaz Twist Towera u Sarajevu, a predstavlja jednu od najmodernijih u regiji. Visoka je 134 metra. U rekonstrukciju ovog zdanja, nakon oštećenja u NATO-vom bombardiranju SRJ uloženo je 35 000 000 eura,zgrada je dobila 2 nova kata i danas ima ukupno 25 katova. Ukupna površina poslovnog prostora ovog objekta je 27 237 kvadratnih metara, a čitava zgrada opremljena je najmodernijom opremom koja je u skladu s najvišim svjetskim standardima. Svaki kat ima klimu, podno grijanje, neprobojna stakla i najsuvremenije sustave za nadgledanje komunikacija itd. Zgrada posjeduje 7 modernih dizala kojima se za svega dvadesetak sekundi stiže od prizemlja do posljednjeg kata, a tu je i 750 mjesta za parkiranje. Tijekom rekonstrukcije zgrada je dobila potpuno novu arhitektonsku glazuru; nekadašnju aluminijsko-staklenu fasadu zamijenila su plavo-zelenkasta stakla.

Istorija
--------

CK - NATO bombardiranje- Obnova - PC Ušće
Ideja o izgradnji kompleksa zgrada najviših državnih institucija na lijevoj obali Save, u okviru novog grada pojavljuje se 1947. Od 1962. do 1964. godine realizira se samo neboder. Zdanje je useljeno 1965. kao glavna zgrada Centralnog komiteta Saveza komunista Jugoslavije. Naziv zgrade u to vrijeme bio je *Palača društveno-političkih organizacija*-popularno *CK*. Početkom 1990. godine postaje poslovni centar. Zgrada je oštećena u granatiranju 21. travnja i 27. travnja 1999. godine. Rekonstrukcija je počela 2003, a završila sredinom 2005. godine. Privatizovao ju je srbijanski tajkun Petar Matić, uz brojne neregularnosti.

Kompleks Ušće
-------------

Kompleks Ušće je projekt koji bi trebao zaživjeti tijekom sljedeće tri godine i predstavljati najmoderniji i najelitniji centar na Balkanu. Planirana je izgradnja zgrade blizanke kao i višenamjenskog uredsko-poslovno-sportskog centra. 

Korisna površina objekta bit će 160,000 četvornih metara, a cijeli projekt bi trebao stajati 160 milijuna eura. Pod zemljom će biti veliki hipermarket površine 12,000 četvornih metara. Pod zemljom će se nalaziti i jedan kat trgovačkog centra dok će preostala dva biti iznad zemlje. Trgovački centar će imati ukupan poslovni prostor od 36,000 četvornih metara i u njemu će se nalaziti butici, prodavaonice namještaja, višenamjenske prodavaonice, ljekarne, banke, restorani i kafići. Treći kat kompleksa namijenjen je sportsko-rekreativnim sadržajima i multipleks kazalištu-kinu.

Izvori
------

1. ↑  Заборављена афера „Ушће"

Vanjske veze
------------

***Poslovni centar Ušće*** na Wikimedijinoj ostavi

* Intervju jednog od prvih graditelja zgrade (`sh`)
* Svjedočenja o NATO-ovom bombardiranju (`sh`)
* O rekonstrukciji nebodera[*mrtav link*] (`sh`)
*Ovo je članak o Leonskoj katedrali u Španiji, za istoimenu katedralu u Nikaragvi v. Leónska katedrala (Nikaragva).*

**Katedrala svete Marije u Leónu**, također poznata kao *Kuća svjetla* ili *Pulchra Leonina* je katolička katedrala smještena u gradu León na sjeverozapadu Španije. Nastala je na temeljima nekadašnjeg rimskog kupališta koje su u ranom srednjem vijeku kršćanski vladari Leona pretvorili u kraljevsku palaču. Nakon pobjede u bitci kod San Esteban Gormaza 917. je Ordonjo II od Leona u znak zahvalnosti Bogu svoju palaču pretvorio u katedralu. Smatra se jednom od najvažnijih katedrala na putu Svetog Jakova, a u njoj se čuvaju brojni vrijedni dokumenti i umjetnička djela.

Izvori
------

Vanjske veze
------------

***Leónska katedrala*** na Wikimedijinoj ostavi

* Official Site of León Cathedral
* Webcam of León Cathedral Arhivirano 2006-08-28 na Wayback Machine-u

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 148926357
* LCCN: n80144988
* GND: 4392441-4
* SUDOC: 033212880
* BNF: cb12410194s (podaci)

 |
| **(Cheng) Han Zhaowendi** ((成)漢昭文帝) |
| --- |
| Porodično ime: | Li (李; lǐ) |
| Osobno ime: | Shou (壽, shòu) |
| Hramsko ime: | Zhongzong (中宗, zhōng zōng) |
| Posthumno ime: | Zhaowen (昭文, zhāo wén), doslovno:"uspješan i uljudan" |
|

**Li Shou** (李壽) (300–343), kurtoazno ime **Wukao** (武考), formalno **Car Zhaowen od (Cheng) Hana** ((成)漢昭文帝), bio je car kineske/Ba-Di države Cheng Han. Bio je rođak osnivača države Li Xionga, ali kada je godine 338 svrgnuo Li Xiongovog sina Li Qija, nastojao se od Li Xionga distancirati preimenujući državu Cheng u Han i sagradivši novi hram predaka. Li Shou je na početku vladavine bio poznat po samilosti i štedljivosti—vrlinama koje je dijelio sa Li Xiongom—ali je kasnije pokušavao slijediti primjer Shi Hua, cara države Kasniji Zhao, i to vladavinom na okrutan i rastrošan način, a koja je ozbiljno oslabila državu Cheng Han.

Izvori
------



|  |
| --- |
| Vojvoda You od Qiongdua**Kuća Li****Rođen/a:** 300  **Umro/la:** 343 |
| Kraljevske titule |
| Prethodi:**Li Qi** | **Car Cheng Hana**338–343 | Slijedi:**Li Shi** |
| Pretendirane titule |
| Prethodi:**Li Qi** | **— TITULARNI —*****car Kine***338–343Razlog za neuspjeh sukcesije:Šesnaest kraljevstava | Slijedi:**Li Shi** |
Porajnje i Ruhrska oblast pod savezničkom okupacijom iza prvog svjetskog rata (1919 - 1930): Liga naroda (Saar) - zeleno; Francuska - plavo; Velika Britanija - tamnocrveno; Belgija - žuto; francusko-belgijska okupacija Ruhra - žuto-plavo
**Rajnska oblast** ili **Porajnje** (njemački: , nizozemski: , francuski: ) označava sve oblasti uz obale rijeke Rajne. U svom užem smislu se pod time podrazumijeva sva područja današnje Njemačke duž donjeg i srednjeg toka Rajne između Bingena i granice sa Nizozemskom, odnosno ušća rijeke Neckar kod Kölna. Područje otprilike odgovara teritorijama današnjih saveznih pokrajina Sjeverna Rajna-Vestfalija i Porajnje-Falačka.

Izvori
------

***Porajnje*** na Wikimedijinoj ostavi

* Walter Marsden: *The Rhineland*. Hastingshouse/Daytrips Publ. ISBN 0-8038-2070-4 (online version (Google Books)
* Ken Ford, Tony Brian: *The Rhineland 1945: The Last Killing Ground in the West*. Osprey Publishing 2000, ISBN 1-85532-999-9

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 312807949
* LCCN: sh85113662
* GND: 4049788-4
* NDL: 00629395
* NKC: ge684711

 |