**Ernst Gustav Benjamin fon Bergman** (nem. *Ernst Gustav Benjamin von Bergmann*; 18.12. 1836 — 25.3. 1907) je bio profesor na katedri za hirurgiju u Berlinu, jedan od najvećih hirurga svog vremena i prvi lekar koji je uveo u medicinsku praksu asepsu. Ernst fon Bergman je bio vodeći nemački hirurg ne samo zbog svojih hirurških i naučnih dostignuća u oblasti asepse i ratne hirurgije, već i zbog njegovog, predanog, angažovanja u medicinskim istraživanjima nastavi i mnogobrojnim medicinskim društvima. Kao dostojan naslednik *Bernhard-a von Langenbec-a* on je istovremeno i veoma uspešno obavljao više dužnosti; profesora hirurgije na Univerzitetskoj bolnici u Berlinu (25 godina), predsednika Nemačkog društva za hirurgiju i profesora na Medicinskoj i hirurškoj vojnoj akademiji (na osnovu ukaza cara Vilhelma I).

Životni put
-----------

Ernst fon Bergman je rođen 18. 12. 1836. u Rigi (danas Letonija), od oca Ričarda fon Bergmana Richard von Bergmann (1805—1878), župnik u Rugi i Berte Kriger Bertha Krueger (1816—1877). Dva puta se ženio, a sa drugom ženom rodio mu se sin poznati nemački internista Gustav fon Bergman (1878—1955). Kako nije uspeo da dobije dozvolu cara da upiše Bogoslovski fakultet Bergman je 1854 upusao studije medicine i iste završio na Univerzitetu u Dorpatu 1860. sa tezom iz farmakologije (nem. *De balsami copaivae cuberbarumque in urinam transitu*). Po završetku studija Bergman je nastavio je da radi u Dorpatu kao asistent Georga Adelmanna (1811–1888), sa kojim se mnogo bavio eksperimetalnim istraživanjima (embolizama, sklopetarnih i eksplozivnim povreda). Habilitirao se 1863. sa tezom o masnoj emboliji.

Inspirisan delima Pirogova, Bargman 1866 učestvuje kao dobrovoljac u austrijsko-pruskom ratu, u kome je posle bitke kod Kenigsberga radio u pruskom lazaretu. Nakon ovog rata Bergman učestvuje u još dva; nemačko-francuskom (1870—1871) i rusko-turskom 1877, u kojima je stekao bogato iskustvo u hirurškom lečenju ratnih povreda.

Ernst fon Bergman je imenovan za profesora fakulteta. 1871. Kao profesor obavljao je dužnosti; šefa hirurgije na univerzitetima u Dorpatu (1871–1878), Vircburgu (1878–1882) i Berlinu (Charité, 1882–1907).
Posle penzionisanja *Langenbeka*, kandidati za njegovo mesto u berlinskom *Charitéu*, (verovatno najpoznatijem hirurškom centru tog doba), bili su pored Bergmana i *Franz King* iz Getingena i *Vincenz von Czerny* iz Hajdelberga, ali za naslednik B. von Langenbecka na katedri hirurgije u Berlinu, imenovan je Ernst fon Bergman (kao jedan od najvećih hirurga svog vremena).

Posle više „napada" kolitisa (zapaljenja debelog creva), Bergman je umro 25. marta 1907. u Visbadenu od peritonitisa (zapaljenja trbušne maramice). Sahranjen je na groblju u Potsdamu.

Delo
----

*„Bergman je bio izuzetan operator, a njegovu hiruršku karijeru obeležilo je shvatanje hirurgije kao nauke."* Niz eksperimentalnih istraživanja Bergman je primenio u kliničkoj praksi. Nekoliko godina, pre istraživanja i otkrivanja mnogih bakterija, intenzivno se bavio istraživanjima infekcije rane i osteomijelitisa. Posebno su bila značajna Bergmanova istraživanja u neurohirurgiji, ratnoj i opštoj hirurgiji, onkologiji, abdominalnoj hirurgiji i laringologiji. 

*„Bergman je u Dorpatu, sa svojim asistentom Kramerom, sproveo niz eksperimenata na psima. Posebno su proučavali odnos intrakranijalnog pritiska, arterijskog i venskog pritiska i utvrdili su, ubrizgavanjem želea, da dolazi do porasta arterijskog pritiska uz usporenje pulsa, a mereći intramoždani venski pritisak, utvrdili su mehanizam kasnije poznat kao Kušingov refleks"*.

Zahvaljući brojnim eksperimentnim istraživanjima i ratnim iskustavima Bergman je postao jedan od utemeljivača intrakranijalne neurohirgije, 29.
ali i jedan od inicijatora primene antisepse (1877) i asepse (sterilizacija, 1886). Zato se u stručnim krugovima naziva „ocem asepse".

Bergman je obavljao dužnost predsednika nemačkog udruženja hirurga (od 1888 do 1890, 1896 i 1900), a od 1902 je bio njihov počasni član.

Napomene
--------

Izvori
------

1. 1 2  *Gustav von Bergmann Biography*: na whonamedit.com
2. ↑  Czymek R, Düsel W. *On the centennial of Ernst von Bergmann's death.* Chirurg. 2007 Mar;78(3):265-8, 270-2.
3. ↑  Petković S. Bukurov S. *Hirurgija.* Medicinska knjiga. Beograd-Zagreb 1987:2-16.
4. ↑  Zimmermann M. *Life and work of the surgeon Ernst von Bergmann (1836–1907), long-term editor of the "Zentralblatt fur Chirurgie"*. Zentralbl Chir 2000; 125(6): 552–60. (German)
5. ↑  Arnold H. *German neurosurgery in the first half of the 20th century.* Zentralbl Neurochir 2001; 62(1): 15–8.
6. ↑  Ignjatović M. *Velikani ratne hirurgije − 3. deo*, Vojnosanit Pregl 2007; 64(4): 283–295
7. ↑  Hanigan WC, Ragen W, Ludgera M. *Neurological surgery in the nineteenth century: the principles and techniques of Ernst von Bergmann.* Neurosurgery 1992; 30(5): 750–7.
8. ↑  Buchfelder M. *From trephination to tailored resection:neurosurgery in Germany before World War II.* Neurosurgery 2005; 56(3): 605–13

Bibliografija
-------------

* *„Das putride Gift und die putride Intoxication"*, Dorpat, 1868.
* *„Die Resultate des Gelenkresectionen"*, Giessen, 1874.
* *„Die Diagnose der traumatischen Meningitis."* – Volkmann’s Sammlung, klin. Vortr. 1876, No. 101, 837.
* *„Kopfverletzüngen".* – Pitha’s Handbuch, 1873, Bd. iii, Abt. 1.
* *„Die Behandlung der Schusswunden der Kniegelenks im Kriege"*, Stuttgart, 1878, 274, 1.
* *„Die Lehre von den Kopfverletzungen."* – Billroth und Leuke: Deutsche Chirurgie, 1880, Lief. 30.
* *„Die Hirnverletzungen."* – Volkmann’s Sammlung, 1881, No. 190.
* *„Die Erkrankungen der Lymphdrüsen."* – Gerhardt’s Kinderkrankheiten, 1882, Bd. vi, Abt 1.
* *„Die isolerten Unterbindungen der Vena femoralis communis."* – Würzburg Universität Festschrift, 1882, Bd. i.
* Von Bergmann, E, und O Angerer: *„Das Verhältniss des Ferment-intoxication zur Septicæmie."* – Würzburg Universität Festchrift, 1882.
* *„Die Schicksale der Transfusion im letzten Decennium"*, Berlin, 1883.
* *„Die chirurgische Behandlung von Hirnkrankheiten."* – v. Langenbeck’s Arch. 1888, 36, 2 Auf. 1889; 3 Auf. 1899.
* *„Die chirurgische Behandlung der Hirngeschwülste."* – Volkmann’s Sammlung, N.F. 200, C 57.
* *„Die Behandlung der Lupus mit dem Koch’schen Mittel."* – Volkmann’s Sammlung, N.F. 22, C 7.
* *Anleitung zur aseptischen Wundbehandlung von Dr. C. Schimmelbusch*. Mit einem Vorwort des Herrn Geheimrath Professor E. von Bergmann, Berlin, 1892.
* Von Bergmann, Von Bruns, und Von Mikulicz:–*Handbuch der praktischen Chirurgie*, 1902. Arch. f. klin. Chir. 1906, Bd. lxxxi, Th. I, II.

Spoljašnje veze
---------------

***Ernst von Bergmann*** na Wikimedijinoj ostavi

* (`de`) Literaturliste im Online-Katalog
* (`de`) Personalsammlung mit digitalisierten Werken

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 51826888
* LCCN: n84805417
* ISNI: 0000 0001 1062 4130
* GND: 118656104
* SELIBR: 276624
* SUDOC: 083672354
* BNF: cb13091043z (podaci)
* BIBSYS: 90179214
* NKC: nlk20000079554
* NSK: 000683320

 |


1. ↑  Bergman je 1887. uspešno operisao karcinom larinksa princu Fridrihu.
2. ↑   Paul Cramer, pod Bergmanovim mentorstvom, publikovao je svoju tezu 1873. godine, kada je Kušing imao četiri godine. Kušing je došao do ovih nalaza u Bernu obilazeći Teodora Kohera.