**Hotin** (ukrajinski i ruski: *Хотин*, rumunjski: *Hotin*, poljski: *Chocim*) je mali historijski grad u zapadnoj Ukrajini u Černiveckoj oblasti. Po popisu stanovništva iz 2001. godine imao je oko 11,124 stanovnika. Grad leži na desnoj obali rijeke Dnjestar, 69 km sjeveroistočno od središta oblasti, grada Černovca u sjevernoj Besarabiji.

Historija
---------

Hotin se prvi put spominje u pisanim dokumentima iz 1001. godine. Najznačajniji objekt u gradu je slavna *Hotimska tvrđava*, sagrađena od 13. do 15. vijeka (nova utvrda počela se graditi 1325. a velika poboljšanja napravljena su 1380-ih i 1460-ih godina). Uz tvrđavu značajne su i dvije građevine iz 15. vijeka koje je podigao moldavski vojvoda Stefan Veliki: Kneževa palača (Palatul Domnesc) i Gradski toranj sa satom.

Tokom 10. vijeka Hotin je bio u sastavu Kijevske Rus, zatim je ušao u sastav Galičko-Volinjskog Kraljevstva, a od 1373. je u Kneževini Moldavija. U 16. vijeku, grad je kratko bio dio Poljske.

U *Prvoj Hotimskoj bitci* 1621. udružena poljsko-kozačka vojska uspjela je poraziti osmansku vojsku i odbraniti utvrdu. Nedugo iza toga zbila se *Druga bitka kod Hotina* 11. oktobra 1673. u kojoj su se sukobile iste strane. U ovoj bitci je Jan Sobjeski predvodio pobjedničku koalicionu vojsku satavljenu od; Poljaka, Kozaka i Moldavaca.

Osmansko carstvo nakon višekratnih pokušaja konačno je uspjelo zauzeti utvrdu Hotin s okolicom 1711. godine za vrijeme Velikog sjevernog rata. Osmanlije su Hotinsku utvdu dodatno ojačali, tako da je Hotin postao njihov značajni vojnički centar, u njemu je rođen turski veliki vezir Alemdar Mustafa Paša (Mustafa Barjaktar).

Hotinska utvrda na obalama rijeke Dnjestar
Između 1739. - 1808. Hotimska utvrda je više puta naizmjenično padala iz ruke u ruku, između Rusa i Turaka. Ruska carska vojska je 1808. godine zauzela Hotinsku utvrdu, a nakon 1812. godine i potpisivanja Bukureštanskog mirovnog ugovora Hotim je i službeno postao dio Carske Rusije na osnovu odredaba sporazuma.

Grad je nakon Prvog svjetskog rata podpao pod Rumunjsku, zbog tog su stanovnici Hotima čak podigli i neuspjelu bunu - 1919. godine.. No stanje je ostalo isto sve do 28. jula 1940. kad su sovjetske jedinice ušle u grad, nakon toga bio je okupiran od Trećeg Reicha. Od kraja Drugog svjetskog rata Hotin je postao sastavni dio Ukrajinske SSR.

Tokom čitave svoje historije u Hotinu je živjela značajna židovska zajednica, tako da je Hotin znan kao sjedište židovske kulture. U njemu je pored ostalih živio i radio Azriel Janover (1875.-1938.), pjesnik i prosvjetitelj.

Jan Karol Kodkievič u Bitci kod Hotina 1621. god.
U današnjem Hotinu živi 72% Ukrajinaca, 16% Rusa, 8% Židova i 4% Rumunja.

Hotinska utvrda u umjetnosti
----------------------------

* Slavni dubrovački pjesnik Ivan Gundulić u svojem epu Osman, opjevao je i Bitku kod Hoćima iz 1621.
* Ruski pjesnik Mihail Vasiljevič Lomonosov također je pronašao svoju pjesničku inspiraciju potaknut zauzećem Hotina 1739. za vrijeme Rusko-turskog rata 1735.-1739. («Ода блаженныя памяти Государыне Императрице Анне Иоанновне на победу над турками и татарами и на взятие Хотина 1739 года»).

Izvori
------

1. ↑  Zhukovsky, A.. „Khotyn". *Encyclopedia of Ukraine*. Pristupljeno 28. 05. 2007. (`en`)
2. ↑  „Ігор БУРКУТ". Arhivirano iz ХОТИНСЬКЕ ПОВСТАННЯ ПРОТИ "ВЕЛИКОЇ РУМУНІЇ originala na datum 2009-02-14. Pristupljeno 1. 01. 2003. (`uk`)
3. ↑  Lomonosov, Mihail. „Lomonosova oda nakon osvajanja Hotina". Arhivirano iz originala na datum 2008-05-21. Pristupljeno 28. 05. 2007. (`ru`)

Vanjske veze
------------

* Хотинська РДА Arhivirano 2008-08-21 na Wayback Machine-u (`uk`)
* Utvrde Ukrajine (`en`)