recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Numerička matematika** je grana matematike koja se bavi numeričkim približnim (aproksimativnim) rješavanjem matematičkih problema. Obzirom na polje matematike kojim se bavi, razlikujemo numeričku analizu, numeričku linearnu algebru, numeričko rješavanje nelinearnih jednadžbi, interpolacijske metode, aproksimativne metode, itd.

Numerička analiza
-----------------

*Glavni članak: Numerička analiza*
**Numerička analiza** je grana numeričke matematike koja se bavi pronalaženjem i unapređivanjem algoritama za numeričko izračunavanje vrijednosti vezanih uz matematičku analizu, poput numeričkog integriranja, numeričkog deriviranja i numeričkog rješavanja diferencijalnih jednadžbi.

Posebna je uloga numeričkih metoda u rješavanju integrala i diferencijalnih jednadžbi, budući velik broj istih nije analitički rješiv, a izuzetno su važni u primjenama. Nasuprot tome, potreba za numeričkim deriviranjem nije izrazita, budući za deriviranje postoji konačan skup pravila pomoću kojeg je moguće derivirati svaku funkciju simboličkim postupcima.

Numerička linearna algebra
--------------------------

**Numerička linearna algebra** je grana numeričke matematike koja se bavi pronalaženjem algoritama za brzo rješavanje problema iz linearne algebre. U prvom redu treba istaknuti metode za rješavanje linearnih sustava, te metode za određivanje svojstvenih vrijednosti i inverza matrice. Za razliku od npr. numeričke analize, metode u numeričkoj linearnoj algebri nisu prvenstveno aproksimativne (mada postoje i takve), već je osnovni problem optimizirati vremensko trajanje i memorijske zahtjeve računalnog rješavanja problema. Sustavi linearnih jednadžbi i matrice koje se rješavaju ovim algoritmima u pravilu su velikih dimenzija (primjerice, sustav od 100 000 linearnih jednadžbi s isto toliko nepoznanica).

Interpolacijske metode
----------------------

**Interpolacijske metode** su numeričke metode razvijene kako bi se kroz konačan broj točaka (koje najčešće predstavljaju neka mjerenja) provukla funkcija određenih karakteristika. Za takvu funkciju, koja prolazi kroz sve zadane toče, kažemo da *interpolira* zadani skup točaka. Interpolacijske metode prvenstveno se bave traženjem polinoma koji interpoliraju zadane točke, zbog mnogih dobrih karakteristika polinoma (poput neprekidnosti i glatkoće). S druge strane, pokazalo se da polinomi visokog stupnja iako interpoliraju, loše aproksimiraju funkciju, pa se problem interpolacije u praksi obično rješava traženjem po dijelovima linearnih funkcija ili po dijelovima kubnih funkcija (tzv. *spline*-ovi).

Aproksimativne metode
---------------------

**Aproksimativne metode** su metode razvijene kako bi se čim bolje aproksimirala neka funkcija na zadanom intervalu. U praksi, funkcija koju pokušavamo aproksimirati često nije ni poznata, već znamo samo konačan broj njezinih točaka (mjerenja). Za razliku od interpolacijskih metoda, cilj ovoga puta nije naći funkciju koja će proći kroz sve zadane točke, već odrediti onu koja će ukupno najmanje odstupati od (pretpostavljene) funkcije na cijelom intervalu. Najkorištenija metoda za određivanje aproksimativne funkcije je "metoda najmanjih kvadrata".
**Al-Nu'man I ibn Imru' al-Qays**, nadimak **al-A'war**, "jednooki" i **al-Sa'ih**, "lutalac/asket", bio je kralj lahmidskih Arapa koji je vladao od oko 390. do 418)

Nu'man je bio sin Imru al-Qaysa II koga je naslijedio na prijestolju. Najpoznatiji je po izgradnji dviju velebnih palača kraj prijestolnice al-Hira - Khawarnaq i Sadir, koje su njegovi arapski suvremenici nazivali svjetskim čudiima. Khawarnaq je sagrađena kao odmaralište za njegovog sizerena, perzijskog šaha Jezdigerda I (vl. 399–420) i njegovog sina Bahrama V (vl. 420–438), koji je u al-Hiri proveo djetinjstvo.

Prema kasnijoj arapskoj predaji, sa prijestolja se dobrovoljno povukao nakon 29 godina vladavine kako bi se posvetio asketskom životu, te je, također po predaji, posjetio kršćanskog pustinjaka Simeona Stolpnika. Naslijedio ga je sin al-Mundhir I (vl. 418–452), koji je igrao važnu ulogu u rimsko-sasanidskom ratu 421-422 te usponu Bahrama V na prijestolje nakon Jezdegerdove smrti.

Izvori
------

1. 1 2 3  Shahîd (1986), p. 633
2. ↑  Bosworth 1999: str. 75
3. ↑  for details on Nu'man's visit to Symeon, see Shahîd (1989), pp. 161–164
4. ↑  Bosworth (1999), pp. 80–81
5. ↑  Bosworth 1999: str. 87

Izvori
------

* Bosworth, Clifford Edmund, ur. (1999). *The History of Al-Ṭabarī, Volume V: The Sāsānids, the Byzantines, the Lakhmids, and Yemen*. State University of New York Press. ISBN 978-0-791443552.
* Shahîd, Irfan (1986). „Lakhmids". *The Encyclopedia of Islam, New Edition, Volume V: Khe–Mahi*. Leiden and New York: BRILL. p. 632–634. ISBN 90-04-07819-3.
* Shahîd, Irfan (1989). *Byzantium and the Arabs in the fifth century*. Dumbarton Oaks. ISBN 0-88402-152-1.


[[en:Al-Nu'man I ibn Imru' al-Qays]
**Nuncij** (lat. *nuntius* - glasnik, vjesnik), odnosno **apostolski nuncij**, papinski je poslanik pri nekoj vladi, odnosno stalni diplomatski predstavnik Svete Stolice pri nekoj državi s kojom Sveta Stolica ima regularne diplomatske odnose. Prema Bečkoj konvenciji o diplomatskim odnosima nuncij ima isti rang kao i veleposlanik (odnosno nalazi se u razredu zajedno s veleposlanicima i pronuncijima). 

Diplomatsko predstavništvo na čijem čelu se nalazi nuncij naziva se **nuncijatura**, a tako se naziva i obavljanje službe nuncija.

Nunciji su u pravlu titularni nadbiskupi, ne pripadaju katoličkoj hijerarhiji u državi primateljici i osnovna im je zadaća razvijanje diplomatskih odnosa s državom primateljicom i skrb u svezi s Katoličkom crkvom u državi primateljici.

U mnogim pretežito katoličkim državama, nuncij je uvijek doajen diplomatskog zbora (tako i u Hrvatskoj), a ukoliko to nije, Sveta Stolica u takvim državama akreditira pronuncija (primjer je bivša SFRJ), koji se nalazi u istom razredu kao i nuncij.

***Nuncij*** na Wikimedijinoj ostavi
**Radstadt** (čita se *Radštad*) je grad u Austriji od 4,829 stanovnika, koji administrativno podpada pod Okrug Sankt Johann im Pongau.

Radstadt u Austriji neslužbeno zovu *Drevni grad u planinama*, poznat je po skijalištima.

Geografske karakteristike
-------------------------

Radstadt leži u sredini Savezne zemlje Salzburg, nasuprot ušća potoka Taurach u rijeku Enns, u podnožju planine Rossbrand.

Kod Radstadta se ukrštaju brojni antički putevi koji su vodili u sva četiri smjera Alpa, jer se od njega moglo produžiti prema dolinama Ennsa i Salzacha na sjeveru ili prema Tirolu na zapad i prema Lungau i Koruškoj na jugu.

Historija
---------

Radstadt je osnovan u 13. vijeku pod imenom - *Altenmarkt*, a status grada dobio je 1289. 
On je bio važna utvrda na strateškom mjestu koje štiti planinski prijevoj u Visokom Tauernu prema dolinama rijeka Enns i Salzach.

Za velikog seljačkog ustanka 1526. velika vojska ustanika je opsjedala Radstadt, ali ga nije uspjela zauzeti.
Na račun toga grad je dobio za svoju vjernost brojne privilegije od salzburgških nadbiskupa.

Znamenitosti
------------

Radstadt i danas ima sačuvan velik dio gradskih bedema iz 1289. i tornjeve, nekadašnji zamak iz 1629. (obnovljen 1980.), 
kasnoromaničko - gotičku parohijsku crkvu, sa korom iz 1417. restauriranu u neoromaničkom stilu, nakon 1872. i nekadašnji kapucinski samostan sa crkvom iz 1629. koja je barokizirana 1677.

Privreda
--------

Ekonomija Radstadta bazira se na šumarstvu (*Österreichische Bundesforste AG*), drvnoj industriji i turizmu, grad je 1992. posjetilo 454,183 turista.

Pored toga grad ima i tvornicu koja proizvodi auto dijelove i tvornicu suhomesnatih proizvoda.

Radstadt ima dvije skakaonice za skijaške skokove visoke 40 i 30 metaraa okolo Radstadta uzdižu se brojne visoke planine sa skijalištima, od već spomenute Rossbrand (1768 m) do Kemahdhöhe (1557 (m), Predigtstuhla (1305 m), Seekarspitze (2350 m) i Seekarecka (2217 m).

Izvori
------

1. 1 2 3 4  „Austria: Salzburg" (engleski). City population. Pristupljeno 08. 03. 2016.
2. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „*Radstadt*" (engleski). Austria-Forum. Pristupljeno 08. 03. 2016.

Vanjske veze
------------

***Radstadt*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice Radstadta* (`de`)
| Osobni podaci |
| --- |
| IME | Teos |
| ALTERNATIVNA IMENA | Djedhor, Djedher, Takhos |
| KRATAK OPIS |  |
| DATUM ROĐENJA | {{{Datum rođenja}}} |
| MJESTO ROĐENJA | Drevni Egipat |
| VRIJEME SMRTI |  |
| MJESTO SMRTI | Drevni Egipat |

**Teos** je bio faraon Egipta od 362 do 360. pne.. Bio je sin kralja Nektaneboa I i njegov suvladar od 365. pne.. Njegova kratka vladavina je bila u potpunosti posvećena velikom pohodu protiv Perzije, tada oslabljene pobunama satrapa. U tu je svrhu Teos sklopio savez sa Spartom, koja mu je poslala vojsku na čelu s kraljem Agesilajom, te Atenu, koja je poslala vojskovođu Habriju. Nastojeći financirati pohod, Teos je kao prvi vladar u historiji Egipta kovao novac, a također je oporezovao hramove. Sve je to izazvalo nezadovoljstvo u zemlji te se Teos, iako je u početku imao uspjeha u pohodu i prodro u Siriju, morao suočiti s pobunom vlastitog brata Tjahapimua, koji je kraljem proglasio svog sina Nektaneboa. Habrija i Atenjani su ostali na njegovoj strani, ali se Agesilaj priklonio pobunjenicima. Teos je na kraju bio prisiljen tražiti utočište kod svog neprijatelja, perzijskog kralja Artakserksa II. On mu ga je i dao, ali je Teos nakon nekoliko godina umro u egzilu.

Napomene
--------

1. ↑  Late Period Dynasty 30: Teos pristop 22. januar 2007
2. ↑  Djedher Greek Teos

Eksterni linkovi
----------------

* Livius.org: Teos Arhivirano 2013-06-23 na Wayback Machine-u

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prethodi:**Nektanebo I** | **Faraon Egipta**Trideseta dinastija | Slijedi:**Nektanebo II** |

***Teos od Egipta*** na Wikimedijinoj ostavi
**Teorija usamljenog strijelca** (engleski: ) je naziv za verziju, odnosno službeno objašnjenje atentata na Johna F. Kennedyja koje je 1964. dala Warrenova komisija. Prema tim zakjučcima atentat je počinila samo jedna osoba - Lee Harvey Oswald - bez ikakvih suučesnika, podstrekača ili pomagača, odnosno njegov čin nije bio dio nikakve šire zavjere.

Navodi Warrenove komisije su nakon nekoliko godina postali predmet žestokih osporavanja, odnosno najveći dio američke i svjetske javnosti je izražavao sumnju u to da je Oswald djelovao sam. Umjesto toga su se pojavile brojne teorije zavjere o navodnim atentatorima i/li Oswaldovim nalogodavcima. Teoriju usamljenog strijelca je 1979. odbacio i zaključak Kongresnog odbora o atentatima, prema kome je atentat "najvjerojatnije" bio "dio šire zavjere".

Izraz *usamljeni strijelac* se otada, ponekad polu-ironično, koristi za sva službena ili neslužbena objašnjenja koja neki spekatkularni zločin nastoje pripisati pojedincu umjesto organizaciji.

Po tom izrazu je nazvan *The Lone Gunmen*, fiktivni časopis posvećen teorijama zavjerama čiji su urednici bili likovi u TV-seriji *Dosjei X*, a kojima je bila posvećena i istoimena TV-serija.

V. također
----------

* Teorija jednog metka
* Usamljeni vuk (terorizam)

| * p
* r
* u
Atentat na Johna F. Kennedyja |
| --- |
| Atentat | Puška • Kronologija • Lee Harvey Oswald • J. D. Tippit • John Connally • Zapruderov film |
| Posljedice | Autopsija • Reakcija • Johnsonova inauguracija • Pogreb • Jack Ruby • *Ruby v. Texas* • Warrenova komisija • HSCA • Dictabelt dokazi • Teorije zavjere • Teorija o jednom metku • U popularnoj kulturi |
**Paul Mauzer** (njem. *Paul Peter Mauser*; Oberndorf am Nekar, 27. jun 1838 — Oberndorf am Nekar, 28. maj 1914) je bio njemački konstruktor vatrenog oružja.

Zajedno sa bratom Vilhelmom je konstruisao 1865. godine jednometnu pušku kalibra 11 mm sa punjenjem straga (ostraguša). Ova ulazi u naoružanje njemačke vojske 1871. pod oznakom Mauser-Infanteriegewehr.

U svojoj fabrici oružja pravi i pušku M.80 uz modifikacije koje je predložio srpski konstruktor M. Milovanović. One su uključivale izmjene na cijevi, nišanu i zatvaraču. Ovih pušaka je isporučeno oko 100 000 komada za srpsku vojsku pod nazivom Mauzer-Koka (isto zvane i Mauzer-Kokine puške, puška Kokinka).

Mauzer je bio konstruktor većeg broja modela pušaka i pištolja uvedenih u naoružanje mnogih zemalja.

Vidi još
--------

* Puška
* Ferdinand Manliher
* Džon Brauning

Literatura
----------

* Vojna enciklopedija, Beograd, 1973. knjiga peta, str. 349 i 350.

Spoljašnje veze
---------------

* Paul Mauzer (`cz`)

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 62341039
* GND: 118579290

 |
**Trujillo** je grad i općina (*municipalidad*) u Hondurasu, koji se nalazi u departmanu Colón, čije je i središte. Trujillo se nalazi na sjevernoj obali Hondurasa, na Karipskom moru, te ima nešto više od 60,000 stanovnika.

Historija
---------

Kristofor Kolumbo je 14. kolovoza 1502. godine doplovio do Trujilla, kojemu je dao ime **Punta de Caxinas**; bio je to njegov prvi susret s centralnoameričkom obalom. Sam grad formalno je osnovan 1524. godine, nedugo nakon Cortésova osvajanja Meksika. Cortés je poslao Cristóbala de Olida da uspostavi kontrolu nad tim područjem, a ovaj je spomenute godine osnovao grad Triunfo de la Cruz, koji je bio smješten nekoliko kilometara zapadno od današnjeg Trujilla. De Olid je ubrzo pokušao preuzeti kontrolu nad Centralnom Amerikom iz Trifunija, međutim Cortés je poslao Francisca de las Casasa, koji je porazio de Olida i relocirao Trifunio na područje današnjeg Trujilla; istovremeno, Trujillo je dobio svoje današnje ime. 

Za vrijeme španjolske uprave, Trujillo je bio glavni grad Hondurasa, ali je zbog velike izloženosti i čestih napada pirata, središte preseljeno u grad Comayaguu. Od 1821. godine, Trujillo je trajno izgubio status glavnog grada.

Godine 1860. u gradu je pogubljen američki pustolov William Walker, nakon što je njegov vojni pohod na Centralnu Ameriku završio fijaskom. Njegov grob je lokalna turistička atrakcija.

Gospodarstvo
------------

Historijski, Trujillo je bio jedan od centara stočarske industrije, uz grad Omou, koji se nalazi na zapadnom dijelu honduraške obale. Većina stoke uzgajana na tom području je ostala u vlasništvu Hondurašana te nije završila u izvozu.

Zanimljivosti
-------------

Američki pisac O. Henry, tvorac termina "banana republika" (inspiriranog upravo Hondurasom), tokom svog jednogodišnjeg boravka u Hondurasu uglavnom je živio u Trujillu. Kasnije je napisao nekoliko kratkih priča smještenih u fiktivnom gradiću **Coraliju**, u fiktivnoj zemlji **Ančuriji**, koji je inspiriran upravo Trujillom. Većina tih priča sabrana je u zbirci *Cabbages and Kings*.

Vanjske veze
------------

* The Trujillo Honduras Pages Arhivirano 2019-09-30 na Wayback Machine-u (history, news and pictures of Trujillo).
* Honduran Notebook, 1997

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 144252662
* LCCN: n81018381

 |
Buddha Amitabha u tibetanskom budizmu, tradicionalna Thangka slika.
**Amitābha** (sanskrit: अमिताभ, *Amitābha*; fonetski:əmɪˈt̪aːbʱə|hi) je nebeski buda opisan u spisima Mahāyāna škole budizma. Amitābha je glavni buddha u sekti Čiste zemlje, ogranku budizma koji se prakticira u istočnoj Azjji, dok se u Vajrayani Amitābha poznaje po atributima dugovječnosti i agregati različitosti (prepoznavanja) i dubokoj svijesti o pojedinostima. Prema tim spisima Amitābha posjeduje beskonačne zasluge od dobrih djela kroz bezbrojne bivše živote kao bodhisattva zvan Dharmakāra. "Amitābha" se može prevesti kao "Beskonačno svjetlo," pa se Amitābha često prevodi kao "Buda Beskonačnog svjetla."

Vanjske veze
------------

***Amitabha*** na Wikimedijinoj ostavi

* Amitabha | facebook
* The Buddha Speaks of Amitabha Sutra (Pure Land) Arhivirano 2008-04-12 na Wayback Machine-u
* Shingon Buddhism: Amida Nyorai/Buddha of Infinite light and Life
* H.H. Chetsang Rinpoche about Amitabha and Dewachen Arhivirano 2011-06-26 na Wayback Machine-u
* French Site : Amitabha Terre Pure
* The Amitabha Sutra
**Ubistva kod Smilkovaca** (makedonski: ) ili **Masakr kod Železarskog jezera** je naziv za peterostruko ubistvo počinjeno 12. aprila 2012. kraj sela Smilkovci u blizini Skopja, glavnog grada Makedonije. Žrtve su bili žitelji sela Radišani - Filip Slavkovski, Aleksandar Naćevski, Cvetančo Acevski i Kire Tričkovski (svi između 18 i 21 godinu) te 45-godišnji Borče Stefanovski iz sela Creševo. S obzirom da su sve žrtve bile makedonske nacionalnosti, kao i da su okolnosti ukazivale na unaprijed planiranu likvidaciju i više počinitelja, odmah su se pojavile špekulacije kako je motiv napada bio etnička mržnja, odnosno odmazda za prethodni incident u Gostivaru prilikom koga je ubijena dva Albanca. Vijesti o krvoproliću su izazvale brojne demonstracije u Makedoniji. Početkom maja 2012. su makedonske vlasti objavile hapšenje oko 20 osoba osumnjičenih za povezanost sa zločinom, odnosno da je pet osoba identificirano kao neposredni počinitelji. Od njih je troje uhapšeno, a dvojica su u bijegu. 

Godine 2014. je petoro počinitelja osuđeno na doživotni zatvor.

Izvori
------

1. ↑  Kanal 5 - Code: The reconstruction of the killings **(Macedonian)**
2. ↑
Planina Helikon, na čijim se obroncima nalazio grad Askra.
**Askra** (starogrčki: , *Áskrē*) bio je drevni grčki grad koji se nalazio u pokrajini Beotiji i koji je danas najpoznatiji kao zavičaj velikog starogrčkog pesnika Hesioda. Nalazio se na obronku planine Helikon, oko sedam kilometara zapadno od Tespija. Prema izgubljenoj pesmi *Atida*, koju je napisao pesnik Hegesin, lokalni je mit pripovedao kako je u davnini jedna devojka po imenu Askra vodila ljubav s Posejdonom i rodila mu sina Oikla, koji je, zajedno s Aloadima, osnovao novi grad i dao mu majčino ime. U pesmi *Poslovi i dani* Hesiod kaže da je njegovog oca siromaštvo primoralo da napusti rodnu Kumu u Eolidi, nakon čega se nastanio u Askri, gde ga je snašla još gora sudbina:

> 
> νάσσατο δ' ἄγχ' Ἑλικῶνος ὀιζυρῆι ἐνὶ κώμηι  
> 
> Ἄσκρηι, χεῖμα κακῆι, θέρει ἀργαλέηι, οὐδέ ποτ' ἐσθλῆι
> 
> 
> Pa se nastanio u bednom selu Askri blizu Helikona,  
> 
> gde zima je ljuta, leto nemilo, ništa nikad ugodno.
> 
> 
> 

Ipak, drugi pisci ističu da su kod Askre u izobilju uspevale žitarice (πολυλήιος) i vino. Eudok iz Knida, grčki astronom, imao je o tamošnjoj klimi još gore mišljenje nego Hesiod, a u doba kad je pisao ceo je grad već bio u ruševinama, o čemu je pevala jedna helenistička pesma, koja je danas takođe izgubljena, ali se zna da je počinjala ovim stihom: Ἄσκρης μὲν οὐκέτ' ἐστὶν οὐδ' ἴχνος = "Od Askre danas više ni traga nema". Ovo je ipak bila hiperbola, budući da je u 2. veku nove ere Pausanija posetio lokalitet Askre i video da "od Askre nije ostalo ništa značajno osim jedne kule".

Ova kula još i danas stoji na vrhu jednog brega, koji se sad zove *Pyrgaki* (= "tornjić").

Rimski pesnici često koriste pridev *Ascraeus* (= "askrejski") u smislu "hesiodski", pa se tako sreću izrazi kao što je *Ascraeum carmen* (= "askrejska pesma") i sl.

Literatura
----------

* Smith, William (1854), „Ascra", *Dictionary of Greek and Roman Geography*, London
**Joseph-Albert Guay** (poznatiji kao **Albert Guay**; 23. septembar 1918 – 12. januar 1951) bio je kvebečki draguljar, poznat po tome što je 9. septembra 1949. tempiranom bombom vlastite izrade srušio putnički avion kako bi likvidirao vlastitu suprugu Ritu koja se nalazila među putnicima. Pri tome je uz nju poginulo još 18 putnika i 4 člana posade. Guayev plan se, međutim izjalovio jer je avion poletio sa nekoliko minuta zakašnjenja, te se srušio na zemlju umjesto u rijeku rijeku Saint Lawrence, a što je istražiteljima omogućilo da pronađu tragove eksploziva i druge forenzičke dokaze protiv Guaya, kao i protiv njegovih suučesnika, urara Généreuxa Ruesta i njegove sestre Marguerite Pitre. Na suđenju se ispostavilo da je motiv zločina bila Guayeva izvanbračna veza sa 19-godišnjom konobaricom Marie-Ange Robitaille, odnosno nemogućnost da po zakonima tada strogo katoličkog Kvebeka ishodi razvod, ali također i polica osiguranja koju je uplatio neposredno prije nesreće. Suđenje, koje je izazvalo senzaciju u kvebečkoj i kanadskoj javnosti, je završilo osuđujućim presudama nakon koje su sve troje zavjerenika pogubljeni vješanjem.

Slučaj Guay, je, pak, američkog kriminalca Jacka Alberta Grahama potakao da 1955. na sličan način i iz istih motiva likvidira vlastitu majku, što je dovelo do još spektakularnijeg masovnog ubistva, istrage i suđenja.

Godine 1982. je kvebečki književnik Roger Lemelin, inspiriran slučajem, napisao roman *Le Crime d'Ovide Plouffe* koji je 1984. ekraniziran u istoimeni film.

Izvori
------

* *Causes célèbres du Québec*, Dollard Dansereau, Editions Leméac, Montréal, 1974
* Jeffrey David Simon *The terrorist trap: America's experience with terrorism*, Indiana University Press, 2001 ISBN 0-253-21477-7, pages 47–49

Vanjske veze
------------

* Timeline of the bombing Arhivirano 2006-05-07 na Wayback Machine-u
* Biography of Albert Guay
* Description of accident
* Aviation Safety Network data Arhivirano 2005-09-23 na Wayback Machine-u on accident
* List of sabotage bombing incidents on airplanes Arhivirano 2005-11-13 na Wayback Machine-u
* A 1947 photo of the airplane involved
* Arhivirano 2009-12-25 na Wayback Machine-u MULTIPLY Group of discussion in French & English. Many rare pictures.
* Link to information about Cape Torment, a novel based on the case.
**Amitis** (perz. *Umati*, grč. *Amytis*) je bila medijska princeza iz 6. vijeka pne.

Historijski izvori
------------------

Budući da historičari Ktezije i Beros navode kontradiktorne kronološke podatke, ne može se utvrditi je li postojala jedna ili pak dvije princeze Amitis. Prema jednim izvorima, bila je kćer Kijaksara, vladara Medijske Monarhije, a prema drugima kćer njegovog sina i prijestolonasljednika Astijaga (610-e pne. – 540-e pne.). Babilonijski historičar Beros spominje kako je nakon pada Novoasirske Monarhije 614. pne. sklopljen diplomatski brak između medijske princeze Amitis i babilonskog vladara Nabukodonosora II. (630. – 561. pne.), čime se želio učvrstiti medijsko-babilonski savez. Ipak, Berosova tvrdnja kako je Amitis bila Astijagova kćer postaje vrlo upitna budući kako bi Astijag prema navedenoj kronologiji trebao imati životni vijek od gotovo 100 godina. Historičar Ktezije pak navodi kako se Amitis udala za perzijskog vladara Kira Velikog (576. – 530. pne.), koji je tim političkim brakom želio osnažiti legitimitet svoje vlasti nad Medijom. Ktezije također spominje kako je Amitis rodila Kiru sina Kambiza II. dok Herodot tvrdi kako je Kambizova majka zapravo bila Kasandana.

Viseći vrtovi
-------------

Amitis je navodno jako čeznula za svojom domovinom Medijom (Iran) pa joj je muž, babilonski kralj Nabukodonosor II. dao sagraditi Viseće vrtove u Babilonu, koji su smatrani jednim od sedam svjetskih čuda starog vijeka. Druga teorija pak kaže kako su sagrađeni za mitološku kraljicu Semiramidu koja je vladala na prijelazu iz 9. u 8. vijek pne..

Veze
----

* Astijag
* Nabukodonosor II.
* Kir Veliki

Izvori
------

1. ↑  Amitis (enciklopedija Iranica)
2. ↑  „Astijag (Livius.org, Jona Lendering)". Arhivirano iz originala na datum 2011-05-14. Pristupljeno 2013-06-11.
3. ↑  Ktezije: „Persica" (F-9)
4. ↑  „Amitis (Amytis), AncientLibrary.com". Arhivirano iz originala na datum 2012-10-13. Pristupljeno 2013-06-11.
5. ↑  „Karen Polinger Foster: Rajski vrtovi: Flota i fauna na drevnom Bliskom istoku (*Gardens of Eden: Flora and Fauna in the Ancient Near East*), New Haven, Yale University, 1998. str. 320.-329. (PDF format)". Arhivirano iz originala na datum 2006-08-28. Pristupljeno 2008-07-17.
6. ↑  Viseći vrtovi Babilona (enciklopedija Britannica)

Vanjske veze
------------

* Amitis (enciklopedija Iranica)
* Amitis (Amytis), AncientLibrary.com Arhivirano 2012-10-13 na Wayback Machine-u

| * p
* r
* u
Drevna Medija |
| --- |
| Etnologija | 

Medijci • Medijski jezik  |
| Gradovi | 

Ekbatana • Raj • Hirba  |
| Bitke protiv Lidije | 

Bitka pomrčine  |
| Bitke protiv Asirije | 

Opsada Asura • Opsada Ninive • Opsada Harana  |
| Bitke protiv Perzije | 

Perzijski ustanak • Bitka kod Hirbe • Bitka na perzijskoj granici • Opsada pasargadskog brda • Bitka kod Pasargada  |
| Medijski vladari | 

Dejok • Fraort • Madije • Kijaksar • Astijag  |
| Ostali Medijci | 

Amitis • Artembar • Datis • Harpag • Mazar • Arijena • Mandana  |
*Za ostale upotrebe, v. Bostonski davitelj (razvrstavanje).*

**Albert Henry DeSalvo** (3. septembar 1931 - 25. novembar 1973) bio je američki kriminalac, najpoznatiji po tome što je priznao, odnosno što se tradicionalno smatra počiniteljem 13 ubistava žena koje je se pripisuju serijskom ubici Bostonskom davitelju.

DeSalvo je bio uhapšen pod sumnjom za seriju uz ubistva nevezanih silovanja, gdje je pristup u domove žrtva dobio izdajući se za radnika za održavanje. Tokom ispitivanja je istražiteljima priznao ubistva, ali je poslije, nakon što je za silovanja bio osuđen na doživotni zatvor, priznanja povukao. Tvrdnje da je nedužan je ponavljao sve dok 1973. godine nije bio izboden nožem na smrt u zatvorskoj ambulanti, pri čemu nijedan od počinitelja nije pronađen. S obzirom da DeSalvu nije bilo suđeno za ubistva, te zbog niza kontradiktornih detalja u njegovim priznanjima i načinu vođenja istrage, kasniji historičari su počeli izražavati ozbiljne sumnje u to da je DeSalvo Bostonski davitelj, odnosno da je uopće postojao jedan ubica odgovoran za svih 13 zločina. DeSalvovo originalno priznanje je, međutim, 2013. godine djelomično potvrdila DNK-analiza povezavši ga sa posljednjom od žrtava Davitelja.

DeSalvo se 1968. pojavio kao lik u filmu *Bostonski davitelj* gdje ga je tumačio Tony Curtis.

Vanjske veze
------------

* Albert DeSalvo—The Boston Strangler?
* "Boston Strangler", *Encyclopaedia Britannica*
* The Boston Strangler—Court TV's Crime Library
* *The Boston Strangler* na IMDb-u (`en`)
* The Boston Strangler Arhivirano 2006-10-27 na Wayback Machine-u
* Article about Sebastian Junger's Book *A Death in Belmont* Arhivirano 2007-03-01 na Wayback Machine-u, *TIME* magazine, April 10, 2006
* „Albert DeSalvo". Find a Grave. Pristupljeno September 3, 2010.
* Boston Strangler Poem
**Aleksandar Helios** (grčki: , 25. decembar 40. pne. - 29/25. pne.?) bio je egipatski princ iz dinastije Ptolemejida, odnosno sin kraljice Kleopatre VII i rimskog vojskovođe Marka Antonija. Njegoav sestra blizanka je bila Kleopatra Selena II.

Prema donacijama u Aleksandriji iz 34. pne. Aleksandru Heliosu je bila namijenjena kruna Medije i Partije, iako otac ta područja nije uspio staviti pod svoju vlast.

Nakon pobjede nad Kleopatrom i Antonijem godine 30. pne. Oktavijan je dao pogubiti njegovu polubraću Cezariona i Marka Antonija Antila, ali je njemu, Kleopatri i mlađem bratu Ptolemeju Filadelfu poštedio život. Nakon što je u zlatnim lancima paradiran u trijumfu, povjeren je Oktavijanovoj sestri Oktaviji Mlađi koja je njega i Kleopatru Selenu odgojila kao vlastitu djecu.

Historičari vjeruju da je umro prirodnom smrću.

Vanjske veze
------------

* Coinage of Alexander with his mother Arhivirano 2006-11-14 na Wayback Machine-u
* Alexander Helios at "Donations of Alexandria" Arhivirano 2009-08-02 na Wayback Machine-u
**Aleksandar I od Epira** (grčki: *Ἀλέξανδρος Α' της Ηπείρου*, 370 - 331. pne.), također poznat kao **Aleksandar Molos** (grčki: *Ἀλέξανδρος ο Μολοσσός*), bio je kralj Epira (350 - 331. pne.) iz Eacidske dinastije. Bio je sin Neoptolema I i brat Olimpijade, majke Aleksandar Velikog. U djetinjstvu je poslan u Makedoniju na dvor Filipa II, gdje je postao njegovim ljubimcem. Filip ga je godine 350. pne. učinio kraljem, svrgnuvši njegovog strica Arimba. Kada je godine 337. pne. Filip s dvora otjerao Olimpijadu, ona je došla svom bratu tražeći da Makedoniji objavi rat.

Filip je, pak, na to reagirao tako što je 336. pne. ponudio novi savez sa Epirom, odnosno ruku svoje kćeri (i Aleksandrove nećake) Kleopatre. Na vjenčanju je Filipa ubio Pauzanija iz Orestisa. Godine 334. pne. je Aleksandar, na zahtjev grada Taras (u Velikoj Grčkoj), s vojskom prešao u Italiju, kako bi vojno pomogao u borbi protiv italskih plemena, Lukanaca i Bruta. Poslije pobjede nad Samnitima i Lukancima kraj Paestuma godine 332. pne. sklopio je sporazum sa Rimljanima. Vojni uspjesi su se nastavili te je osvojio Herakleju od Lukanaca, te Terinu i Sipontum od Bruta. Kada su ga neki od lukanskih prognanika izdali, bio je prisiljen pod nepovoljnim uvjetima prihvatiti bitku kraj Pandosije, na obali rijeke Aheron, te je ubijen prilikom prelaska rijeke. Ostavio je iza sebe sina Neoptolema i kći Kadmeju.

Vanjske veze
------------

* Lendering, Jona. "Alexander of Molossis". *Livius.org*, 2004. Arhivirano 2013-09-24 na Wayback Machine-u
**Aleksandar Džombić** (19 avgust 1968, Banjaluka, SFRJ) je bosanskohercegovački političar, bivši ministar finansija Republike Srpske i predsjednik Vlade Republike Srpske.

Biografija
----------

Osnovnu i srednju školu završio je u Banjaluci, a nakon 11 godina pokušavanja da završi prvu godinu na Elektrotehničkom fakultetu, diplomirao na Ekonomskom fakultetu Univerziteta u Banjaluci. Radio je u Gradskoj upravi Banja Luka, u Kristal banci AD Banja Luka kao referent, šef službe i rukovodilac projekta, te u Agroprom banci AD Banja Luka kao direktor. Prije izbora za ministra finansija, obavljao je funkciju izvršnog direktora u Novoj banci AD Bijeljina. Oženjen je i ima dvoje djece (jedno u braku a drugo van braka, s drugom ženom), a po nacionalnosti je Srbin.

Vidi još
--------

* Vlada Republike Srpske
* Republika Srpska

Izvori
------

* Vlada Republike Srpske: Aleksandar Džombić Arhivirano 2010-06-19 na Wayback Machine-u (`sh`)
* Vlada Republike Srpske: Biografija: Aleksandar Džombić Arhivirano 2007-12-31 na Wayback Machine-u (`sh`)

Vanjske veze
------------

***Aleksandar Džombić*** na Wikimedijinoj ostavi

* Službena stranica Vlade Republike Srpske (`sh`)

| * p
* r
* u
Predsjednici vlada Republike Srpske |
| --- |
| Branko Đerić  **•**  Vladimir Lukić  **•**  Dušan Kozić  **•**  Rajko Kasagić  **•**  Gojko Kličković  **•**  Milorad Dodik  **•**  Mladen Ivanić  **•**  Dragan Mikerević  **•**  Pero Bukejlović  **•**  Milorad Dodik  **•**  Aleksandar Džombić  **•**  Željka Cvijanović | Flag of Republika Srpska |
Drveni čardak u sklopu Terezijane
**Terezijana** je turistička manifestacija u gradu Bjelovaru, koja se svake godine održava drugi vikend u mjesecu lipnju.

Nastala je u spomen na austrijsku caricu Mariju Tereziju, koja je utemeljila Bjelovar 1756. godine. Prva Terezijana održala se 1996. godine i od tada se redovito održava svake godine u središtu Bjelovara na Trgu Eugena Kvaternika i drugim gradskim ulicama. Terezijana počinje dolaskom kočije Marije Terezije i prigodnim uvodnim programom. 

Na ulazu u Trg Eugena Kvaternika kod zgrade gradskog poglavarstva u dane Terezijane, postavljen je čardak po uzoru na čardake, kakvi su postojali na području Bjelovara u vrijeme Vojne krajine. Čardak čuva povijesna vojna postrojba husara na konjima. 

Okosnicu Terezijane čini glazbeni program s nastupima hrvatskih i stranih pop zvijezda, etno, jazz, retro glazbenika, tamburaških sastava, kulturno-umjetničkih društava. U gradskom muzeju u to se vrijeme izlažu prigodne izložbe, često vezane uz povijest Bjelovara ili izložbe slika bjelovarskih slikara poput Ede Murtića, Ive Friščića, Naste Rojc i dr. Tradicionalno se održava i salon fotografije "Šuma okom šumara", radovi domaćih i stranih šumarskih inžinjera i tehničara povodom Dana hrvatskog šumarstva i Terezijane. 

***Terezijana*** na Wikimedijinoj ostavi
**Cape Fear**.- /Ime dano po rtu Cape Fear na atlantskoj obali Sjeverne Amerike/. Pleme Siouan Indijanaca, možda dio plemena Waccamaw nastanjeno u 17. i 18. ranom stoljeću u području Cape Feara i uz istoimenu rijeku u Sjevernoj Karolini, a nakon Yamasee Wara preseljeni su u Južnu Karolinu blizu Charlestona, možda današnji okrug Williamsburg. U kasnom 18. stoljeću Cape Feari žive sa Pedee Indijancima u župama *Parish of St. Stephens* i *St. Johns* pod vodstvom poglavice King Johna. Godine 1808. preživjela je iz ova dva plemena svega jedna polukrvna žena, dok su ostali vjerojatno našli utočište među Catawbama. 

Od svih sela što su ih imali Cape Fear Indijanci po imenu je poznato tek jedno, *Necoes*, oko 20 milja od ušća Cape Feara, vjerojatno okrug Brunswick. Godine 1715. živjeli su u 5 sela, a prema Mooneyu (1928) njihova populacija je 1600. iznosila oko 1.000. Popisom iz 1715. bilo ih je 206.

Izvori
------

1. ↑  Swanton

Vanjske poveznice
-----------------

* Cape Fear Indian Tribe History
* Tuscarora War
**Srčenjak** (*Potentilla erecta* syn. *Tormentilla erecta*, *Potentilla tormentilla*) je višegodišnja zeljasta lekovita biljka iz familije Rosaceae

Opis biljke
-----------

Srčenjak je višegodišnja zeljasta biljka 10-30 cm visoka, sa odrvenelim rizomom koji je na preseku bledo-crvene boje. Stabljika je polegla ili uspravna dlakava. Prizemni listovi su prstasto deljeni na 3 režnja, sa zaliscima, sa dugačkim i tankim drškama, a listovi na stablljici su sa kratkim drškama ili sedeći. Režnjevi su klinasto objajasti, testerasto nazubljenog oboda, manje ili više dlakavi. Cvetovi su sakupljeni u vršne cimozne cvasti. Čašičnih i kruničnih listića je 4+4 (što je atipično za rod) Listići krunice su objajasti, žute boje. Tučkova je 8 i od njih se formiraju plodovi - orašice. Cveta od maja do avgusta.

Stanište i rasprostranjenje
---------------------------

Raste po livadama, tresavama, šumama. Česta je biljka u Srbiji.

Upotreba
--------

Koristi se rizom koji se vadi sa korenovima u vreme cvetanja. Rizom je izuzetno gorak, sadrži tanine pa se koristi kao adstrigens. Sastojak je raznih čajnih smeša protiv proliva i raznih nespecificnih upalnih oboljenja creva. Koristi se i za ispiranje usta i grla. Primenjuje se i u obliku tinkture, najčešće za utrljavanje kod oboljenja desni. Od rizoma se u Nemačkoj pravi gorki liker, koji se zove kao i biljka (Blutwurz), a u Americi je registrovan antidijaroični lek namenjen deci (Quicklyte).
**Srđan V. Tešin** (Mokrin, 1971), srpski pisac i novinar. Studirao je filozofiju i komunikologiju u Beogradu. Diplomirao je na poetici kratke priče.

Ocjene
------

 Wikiquote
*„Proza Srđana V. Tešina govori o istorijskim, socijalnim i političkim temama, ali i o savremenosti i svakodnevici običnih, malih i smešnih ljudi, stvarajući ironičnu vezu između realne i fiktivne stvarnosti. Spoj fragmentarnosti, citatnosti i dokumentarnosti odlika su ove proze. – Iz kataloga* Pisci iz Srbije *Narodne biblioteke Srbije."*
 Wikiquote
*„Prozni pisac, sklon jezičkim i formalnim istraživanjima. – Iz antologije* Mala kutija*."*

Autorstvo
---------

Objavio je jedanaest knjiga:

* *Coated brain / Pohovani mozak* (drama, 1996)
* *Sveto Trojstvo Georgija Zecowskog* (poezija, 1997)
* *Sjajan naslov za pantomimu* (priče, 1997)
* *Antologija najboljih naslova* (roman, 2000, 2013)
* *Kazimir i drugi naslovi* (roman, 2003)
* *Kroz pustinju i prašinu* (roman, 2005, 2008)
* *Kuvarove kletve i druge gadosti* (roman, 2006, 2014)
* *Alternativni vodič kroz Vavilon* (izabrane kolumne, priredio Neven Ušumović, 2008)
* *Ispod crte* (priče, 2010)
* *Priče s Marsa* (priče, 2015)
* *Gori gori gori* (roman, 2017)

Priređivanje knjiga
-------------------

Priredio je sedam tematskih antologija, panorama i izbora kratkih priča:

* *Priča za kraj veka" (panorama srpske kratke priče, 2000),*
* *Starost" (tematska antologija savremene srpske priče o starosti, s Davidom Albaharijem, 2012)*
* *Kuća na Ravnom Bregu" (kolekcija priča sedam pisaca iz šest zemalja Jugoistočne Evrope, s Gojkom Božovićem, 2013),*
* *Bunker" (tematska antologija savremene srpske priče za odbranu i poslednje dane književnosti, 2013)*
* *Četvrtasto mesto" (tematska antologija priča pisaca iz zemalja Jugoistočne Evrope o medijima, 2014)*
* *Skrati priču" (panorama moderne svetske kratke priče, 2015)*
* **U šta smo se to pretvorili" (panorama moderne anglofone međužanrovske književnosti, 2018)**

Prevodi
-------

Roman "Kuvarove kletve i druge gadosti" preveden je na slovenački i na makedonski (dva izdanja), roman "Kroz pustinju i prašinu" na nemački, a zbirka priča "Ispod crte" na makedonski. Roman "Gori gori gori" je objavljen u Hrvatskoj. 

Proza mu je prevođena na desetak evropskih jezika.

Zastupljenost u antologijama
----------------------------

Zastupljen je u domaćim i inostranim antologijama i izborima iz srpske savremene književnosti. Njegova priča "Where Is Grandma, Where Do You Think She Hides?", iz zbirke "Priče s Marsa", uvrštena je u Antologiju najbolje evropske priče američkog izdavača Dalkey Archive Press.

Dobitnik je Nagrade Borislav Pekić, Nagrade Društva književnika Vojvodine za knjigu godine i Medalje kulture za multikulturalnost i interkulturalnost Zavoda za kulturu Vojvodine.

Član je Srpskog PEN-centra.

Vanjske poveznice
-----------------

* Arhipelag.rs: Srđan V. Tešin
**Romuald W. Gantkowski** (14. jul 1903 - 17. mart 1989) bio je poljski kazališni i filmski režiser, scenarist i glumac. Glumačku karijeru i školovanje je započeo 1923. u rodnom Poznańu, gdje je privukao pažnju javnosti izrugivanjem lokalnih vlasti, koje je uspio uvjeriti da predstavlja izaslanika nepostojeće orijentalne države Belučistan. Poslije se školovao u Berlinu kod Maxa Reinhardta. Radio je na sinkronizaciji njemačkih i hollywoodskih filmova prije nego što je 1937. debitirao kao filmski režiser. Najpoznatije djelo mu je *Geniusz sceny*, dokumentarac posvećen uglednom glumcu Ludwiku Solskom, nagrađen na venecijanskoj Mostri 1938. godine. Karijeru mu je prekinuo drugi svjetski rat, iako je tokom njega snimio dva dokumetarna filma u izbjeglištvu.

Filmografija
------------

**1944**

* *Polski ruch podziemny* – ko-režiser: Bill Donovan, dokumentarac (USA)

**1941**

* *The Land of My Mother* - dokumentarni

**1939**

* *Geniusz sceny*
* *Przybyli do wsi żołnierze* - nedovršeni
* *Święty Andrzej Bobola* - planirani

**1938**

* *Dziewczyna szuka miłości* - (u SAD *Girl Looking For Love*)

**1937**

* *Płomienne serca* – (u SAD *Hearts Aflame*)

Vanjske veze
------------

* *Romuald W. Gantkowski* na IMDb-u (`en`)
* *Romuald W. Gantkowski* w bazie  filmpolski.pl
* *Płomienne serca* w YouTube
* *The Land of My Mother* w YouTube
* Romuald Gantkowski na zdjęciach u bazi podataka Narodne filmoteke „Fototeka" (`pl`)
**Isle of Anglesey**  
**Ynys Môn**  
|  |
| Geography |
| **Površina**- Ukupno- % vode | 9. po rangu714 km² (276 sq mi)0,7% |
| administrativno središte | Llangefni |
| najveći grad | Holyhead |
| ISO 3166-2 | GB-AGY |
| ONS kod | 00NA |
| Demografija |
| **Stanovništvo**:- Total (2007 est.)- Gustina  | Ragiran 21st69,000Rangiran 17.97 / km² (251/sq mi) |
| Etnicitet | 98.1% bijelaca |
| **velški jezik**- bilo kakvo poznavanje | 2. po rangu70.4% |
| Politika |
| Vijeće Isle of Angleseya |
| Kontrola | Šablon:Welsh council control |
| Član Parlamenta | * Albert Owen
 |
| Članovi Skupštine | * Ieuan Wyn Jones(izborna jedinica)
* North Wales(Regional)
 |
| **Članovi Evropskog parlamenta** | Wales |

**Otok Anglesey** (engleski:   (fonetski:ˈæŋɡəlsi; velški: , fonetski:ˈənɨs ˈmoːn) je otok] i grofovija nasuprot sjeverozapadnoj obali Walesa, u kojoj živi stanovništvo koje većinski govori velški jezik. S kopnom je spojeno s dva mosta koja prelaze Tjesnac Menai: originalni Viseći most Menai (preko koga ide autoput A5), a koga je osimislio Thomas Telford godine 1826; te noviji Most Britannia (koga je osmislio Robert Stephenson); a preko koga idu putevi A55 i Željeznička pruga Sjevernog Walesa. 

Historičar i pisac John Davies tvrdi da se burnom 10. vijeku za tadašnji otok Môn počelo koristiti nordijsko ime *Anglesey*; ono je kasnije ušlo u engleski nakon što su anglo-normanski osvajači došli zauzeti otok normanske invazije Gwynedda.

Ime *Anglesey* se kasnije koristilo u engleskom jeziku za ime grofoviju koja je uključivala Holy Island i obližnje otočice. Kada je velški jezik stekao ravnopravnost u upravi temeljem Zakona o velškom jeziku, parlamentarna izborna jedinica otoka je promijenila naziv u originalno velško ime, Ynys Mon - u nacionalnom i Ynys Mon regionalnom parlamentu.

S površinom od oko 720 km, Anglesey je najveći velški otok, peti najveći od otoka koji okružuju Veliku Britaniju i najveći otok u Irskom moru iza Otoka Man.

Historija
---------

Anglesey je bio nastanjen u prahistoriji, a o čemu svjedoče brojne megalitske građevine i menhiri. Sam otok je u historijske izvore prvi put ušao u 1. vijeku, odnosno nakon rimske invazije Britanije kada se spominje kao otok **Mona**, odnosno duhovno središte britskih druida. Rimski guverner Gaj Svetonije Paulin je, smatrajući kako druidi predstavljaju mozak britskog otpora Rimljanima je godine 60. pokrenuo pohod na otok, zauzeo ga i uništio tamošnje svete gajeve. S otoka se morao povući zbog izbijanja Budikinog ustanka na istoku, a Monu je konačno godine 78. zauzeo Gnej Julije Agrikola.

Nakon rimskog napuštanja Britanije u 5. vijeku su otok napali i zauzeli pirati iz susjedne Irske. Kao odgovor na to je Cunneda, gododinski gospodar rata iz današnje Škotske započeo pohod s ciljem da se Irci izbace s tog područja, a što je dovršeno oko godine 470. Zbog strateški važnog položaja, otok, odnosno mjesto po imenu Aberffaw, je postalo središte Kraljevine Gwynned. Nakon toga su napadali Saksoni, Vikinzi, Danci i Normani, sve dok ga je u 13. vijeku nije zauzeo engleski kralj Edward I.
**Rajlend "Raj" Piter Kuder** (engl. ; rođen 15. mart a 1947. u Los Anđelesu, Kalifornija) je američki gitarista, pevač i kompozitor, poznat po svom slajd gitarskom zvuku, svome ineresu za izvornom američkom muzikom (engl. ) i, u skorije vreme, po svojoj saradnji sa tradicionalnim muzičarima iz mnogih zemalja.

Karijera
--------

Kuder je prvi put privukao pažnju 1960. godina, svirajući sa Kapten Bifhartom (engl. ) i Madžik bendom (engl. , nakon što je prethodno sarađivao sa Tadž Mahalom (engl. ) i Rajzing sonsima (engl. ).

On je svirao kao gostujući gitarista grupe Roling Stons na njihovim mnogobrojnim i raznovrsnim sešen (engl. ) snimanjima u 1968. i 1969. godini, a Kuderovi doprinosi pojavljuju se na albumima Stonsa Let it Blid (engl. ) (mandolina u "Lov in vein" - (engl. )) i Stiki fingers (engl. ), na kojima je svirao slajd gitaru za "Sister Morphine". Tokom tog perioda, Kuder je sarađivao sa Mik Džegerom, Čarli Vatsom, Bilom Vajmanom i dugogodišnim studijskim muzičarem Rolingstonsa, Nikijem Hopkinsom, na snimanju "Džaming sa Edvardom" (engl. ). Ubrzo posle ovog sešna, Kuder je optužio Kita Ričardsa za muzičko plagijatorstvo, ali je od tada uvek odbijao da komentariše ove svoje optužbe. Kuder je takođe svirao slajd gitaru za film *Performance* iz 1970. godine, između ostalog, i u pesmi koja predstavlja prvi samostalni singl Mika Džegera "Memo from Turner".

|  |  |
| --- | --- |
| Normativna kontrola Uredi na Wikidati | 
* WorldCat identiteti
* VIAF: 66631338
* LCCN: n82012126
* ISNI: 0000 0001 2137 5045
* GND: 118522019
* SELIBR: 222568
* SUDOC: 052486494
* BNF: cb13557611g (podaci)
* BIBSYS: 90885997
* MusicBrainz: a4e2650b-938b-4b72-95bc-6e229cd34601
* NKC: js20030804001
* BNE: XX1163431

 |
**Tormes** je rijeka na sjeverozapadu Španjolske duga 284 km, velika pritoka rijeke Douro.

Karakteristike
--------------

Tormes izvire u Provinciji Ávila na lokalitetu Tormejón u masivu Sierra de Gredos.

Od tamo teče prema sjeverozapadu preko Mesete i provincija Ávila i Salamanca do ušća u Douro kod sela Fermoselle, na samoj portugalsko - španjolskoj granici.

Zbog klimatskih prilika rijeka tokom ljetnih mjeseci nema dovoljno vode, zbog tog je krajem 1960-ih podignuto *Akumulaciono jezero Santa Teresa* kapaciteta od 496 milijuna m³ kako bi se osiguralo redovno snabdjevanje stanovnika i regulirao vodotok tokom zimskih mjeseci.
Nakon tog je nešto kasnije desetak kilometara uzvodno od Salamance podignuto *Jezero Villagonzalo*, a nakon tog i *Jezero Almendra*, nedaleko od ušća u Douro.

Sliv rijeke ima površinu od 7.096 km² i proteže se preko provincija Ávila, Salamanca i Zamora.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5  „*Río Tormes: mapa, y todo lo que necesita saber sobre él*" (španjolski). Rios del Planeta. Pristupljeno 12. 7. 2018.
2. 1 2 3  „*36 Tormes*" (španjolski). Listas 20 minutos. Pristupljeno 12. 7. 2018.

Vanjske veze
------------

***Tormes*** na Wikimedijinoj ostavi

* *36 Tormes* (`es`)
**Ronneby** je grad od 12,029 stanovnikana jugoistoku Švedske, on je i 
administrativni centar Općine Ronneby od 28,254 stanovnika.

Geografske karakteristike
-------------------------

Ronneby leži u Grofoviji Blekinge, na rijeci Ronneby nedaleko od njena ušća u Baltičko more, udaljen oko 28 km zapadno od Karlskrone.

Historija
---------

Ronneby se spominje još u zemljišnim knjigama kralja Valdemara iz 1231. ali se tek 1292. sa sigurnošću može reći da se radi o njemu, jer se točno navodi kao *Civis in Rattenbu*.

Njegov povoljni položaj na obalnom putu duž Blekinga i na plovnoj rijeci kojom se moglo doprijeti do unutrašnjosti Smålanda, pretvorili su ga rano u vodeći trgovački centar Blekingea.

Ali kako je bio pogranični grad za Sjevernog sedmogodišnjeg rata našao se u nepovoljnom položaju, jer su ga 1564. zauzeli i razorili švedski vojnici.

Kad je 1658. napokon postao švedski, njegov ekonomski položaj se pogoršao, jer se našao na rubu države. Nove vlasti su čak 1680. zahtjevale od njegovih stanovnika da se presele u novoosnovanu Karlskronu. Ronneby je ipak 1686. dobio 
ograničeni status grada pod patronatom Karlskrone. 

Položaj mu se popravio kad je zahvaljujući rijeci u njemu pokrenuto nekoliko manufaktura, između ostalih i ona za izradu oružja - 1705.

Formalno je ostao trgovište do 1862. kad je dobio prve gradske statute. Povelju o statusu grada dobio je tek 1882.

Poput mnogih drugih primorskih gradova jugoistočne Švedske i Ronneby se slabo razvijao. Stanje se popravilo zahvaljujući razvoju industrije; metalurgija, građevinarstvo, brodogradnja.

Danas su Željezara Kockums i Ericsson najveći privredni pogoni u gradu.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6  „Sweden: Blekinge" (engleski). City population. Pristupljeno 12. 06. 2015.
2. 1 2 3 4 5 6 7  „*Ronnebys historia*" (švedski). Urbanhistory. Arhivirano iz originala na datum 2013-12-10. Pristupljeno 11. 06. 2015.

Vanjske veze
------------

***Ronneby*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Službene stranice općine Ronneby* (`sv`)
**Rusko bombardiranje Čečenije 1999. godine** je bila kampanja zračnog bombardiranja koje je u ljeto i jesen 1999. godine izvelo Rusko ratno zrakoplovstvo protiv ciljeva u tada de facto nezavisnoj Čečenskoj Republici Ičkeriji te predstavljalo uvod, odnosno prvu fazu Drugog čečenskog rata. Kampanja je, prema ruskom priznanju, službeno započela 26. augusta 1999. godine, a kao povod je poslužila invazija ruske republike Dagestan koje su nekoliko tjedana prije izvršili čečenski islamistički militanti na čelu sa Šamilom Basajevom iz baza u Čečeniji. Tom je akcijom prekršen Hasavjurtski sporazum iz 1996. godine, kojim je bio okončan Prvi čečenski rat. Službeno rusko opravdanje bombardiranja je bilo nastojanje da se obeshrabre i spriječe slične akcije militanata u budućnosti, iako je tadašnji čečenski predsjednik Aslan Mashadov obećao kako će službena čečenska vlast zavesti red i mir. U stvarnosti ciljevi ruskog bombardiranja nisu imali previše veze sa militantima, odnosno predstavljali su strateške mete kao što su mostovi, ceste, aerodrom Grozni (koji je pogođen 23. septembra 1999. godine), a potom objekti čečenske infrastrukture kao što jsu čečenska mreža mobilne telefonije i televizijska stanica u Groznom. Ruski napadi, u kojima su se osim aviona i projektila koristili i nadzvučni balistički projektili, su osim ogromnih materijalnih šteta izazvali i velike žrtve među civilnim stanovništvom, te izazvale novi masovni val izbjeglica u Ingušetiju i susjedne dijelove Rusije. Usprkos toga, tokom prvih tjedana kampanje je u najvećem dijelu zapadne i dijelu ruske javnosti vladalo shvaćanje kako je bombardiranje ništa drugo do svojevrsna kaznena ekspedicija iza koje neće slijedili kopnena invazija Čečenije, čemu je doprinijelo nastojanje generala Anatolija Kornjukova da bombardiranje usporedi s nedavnim NATO-vim bombardiranjem SRJ koje je svoje ciljeve postiglo isključivo demonstracijom zračne moći. Do invazije je, pak, došlo tek kada je 1. oktobra ruski premijer Putin proglasio Mashadovljevu vlast nelegitimnom i objavio kako namjerava uspostaviti rusku federalnu vlast sjeverno od rijeke Terek; otada je zračna kampanja vođena u koordinaciji sa ofanzivom kopnenih snaga.

V. također
----------

* Napad balističkim projektilima na Grozni 1999.