**Manuel de Godoy** (12. maj 1767. Castuera (Badajoz) - 4. oktobar 1851. Pariz) punim imenom *Manuel de Godoy Álvarez de Faria Ríos Sánchez Zarzosa* bio je miljenik španjolskog dvora i premijer u dva mandata, čija je katastrofalna vanjska politika pridonijela nizu nesreća i poraza koji su kulminirali 
abdikacijom kralja Carlosa IV a na kraju i okupacijom Španjolske od strane napoleonove armije.

Biografija
----------

Rođen je u staroj ali osiromašenoj plemićkoj familiji Godoy se 1784. zajedno sa bratom uputio do Madrida i kao on ušao u dvorsku gardu. Privukao je pažnju Marije Luise, supruge prijestolonasljednika Carlosa Antonia Pascuala i ubrzo je postao njezin ljubavnik. Kad je njen suprug 1788. preuzeo od oca tron kao Carlos IV dominantna Maria Luisa nagovorila je Carlosa da unaprijedi Godoa što se tiče ranga i položaja, pa je on već do 1792. bio feldmaršal i premijer nagrađen najvišom plemićkom titulom *Vojvodom od Alcudie*. Od tad je Godoy držao kraljevsku familiju u šaci, jer je bio fleksibilan, lukav, sklon intrigama, dovoljno snažan da nikad ne pokaže znakove slabosti i nemoći.

Kad je Godoy imenovan premijerom 1792. njegov prvi potez bio je pokušaj da spasi francuskog kralja Louisa XVI od 
giljotine. Kad mu to nije uspjelo - 1793. zaratio je sa Prvom Francuskom Republikom. Nakon početnih španjolskih uspjeha uslijedili su veliki gubici, pa se Godoy odlučio na pregovore i 1795. sklopio Bazelski mir, zbog čega mu je zahvalni dvor dodijelio titulu **Princ mira** (Príncipe de la Paz).

Da bi poboljšao odnose sa Francuskom republikom Godoy se 1796. u San Ildefonsu upustio u pregovore, koji su rezultirali sporazumom o savezništvu protiv Velike Britanije. Španjolska je ubrzo objavila rat, ali je flota doživjela težak poraz u Bitci kod rta Sveti Vincent, istovremeno se Francuska pokazala nevjernim saveznikom i pokazala malo brige za španjolske interese. Zbog tog je 1798. smjenjen sa premijerskog položaja, ali je i nadalje ostao miljenik kraljevske familije i utjecajan čovjek na dvoru. 
Na položaj je vraćen 1801. dok je još uvjek bjesnio rat između Francuske i Britanije, a Napoleon postao prvi konzul i zaveo diktaturu. Godoy je popustio francuskom pritisku i sudjelovao u invaziji na britanskog saveznika Portugal, kao komandant španjolskih snaga u trotjednom Ratu naranče. 
Nakon portugal]]ske kapitulacije Napoleon je 1802. sklopio sa Velikom Britanijom - Amienski mir, ne mariviši previše za španjolske interese. Zbog tog se u domovini formirala opozicija protiv Godoya okupljena oko Carlosovog sina prijestolonasljednika (Fernanda VII), nezadovoljna njegovom politikom.

Kad je ponovno izbio rat između Francuske republike i Velike Britanije 1803. Godoy je uspio zadržati neutralnost do decembra 1804. kad je promjenio stranu i još jednom se pridružio Francuskoj, objavivši rat Velikoj Britaniji. 
Deset mjeseci kasnije španjolska ratna mornarica je potpuno uništena u bitki kod Trafalgara. 
Odnosi sa Napoleon postepeno su se poboljšavali, pa je to dovelo 1807. do tajnog Sporazum iz Fontainebleaua po kom su Španjolska i Francuska dogovorile podjelu Portugala, Godou je ponuđen jug Portugala (Kraljevina Algarve). Nekoliko mjeseci kasnije u Španjolskoj se saznalo da Francuska planira okupirati dio njenih sjevernih provincija. Dvor na čelu sa kraljem koji je želio formirati vladu u egzilu, pokušao je pobjeći iz zemlje, ali je u Aranjuezu, masa odana prijestolonasljedniku, umalo ubila Godoya i prisilila Carlosa IV da abdicira u korist svog sina Fernanda VII. Fernando je odmah dao uhapsiti Godoya, ali su već u maju 1808. uhapšena sva trojica - i Godoy, Fernando i Carlos i to od Napoleona kad su pokušali pobjeći u Francusku.

On je naime odlučio na španjolski tron instalirati svog brata Josepha Bonapartu, pa su mu sva trojica smetala.

Godoy je ostao vjeran Carlosu IV i živio sa njim u egzilu u Rimu sve dok on nije umro 1819. Tad se preselio u Parizu i živio od skromne francuske penzije sve do 1847, kad mu je nova španjolska kraljica Isabella II vratila sve titule i vratila dio zaplijenjenih imanja.

Izvori
------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „*Manuel de Godoy, prime minister of Spain*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 8.1. 2020.
2. ↑  „*Charles IV, king of Spain*" (engleski). Encyclopaedia Britannica. Pristupljeno 8.1. 2020.

Vanjske veze
------------

***Manuel Godoy*** na Wikimedijinoj ostavi

* *Manuel de Godoy, prime minister of Spain* (na portalu Encyclopaedia Britannica) (`en`)